Ve východním Středomoří v posledních letech narůstá napětí. Vyvrcholilo koncem února 2020, kdy Turecko v rozporu s prohlášením EU a Turecka z března 2016 aktivně pobízelo migranty a uprchlíky, aby se dostali EU. To vedlo k násilnostem na řecké pozemní a námořní hranici. Důraznými diplomatickými kroky, mezi něž patřila návštěva předsedy Evropské rady a vysokého představitele EU a místopředsedy Komise v Ankaře a společná návštěva předsedů Evropského parlamentu, Evropské rady a Evropské komise na řecké hranici, se podařilo odvrátit vážnou krizi. Na začátku března pak prezident Erdoğan přijel na reciproční návštěvu do Bruselu.

Politický kontext ve vztazích mezi EU a Tureckem se v posledních letech postupně zhoršil natolik, že se prakticky zastavily veškeré nástroje a procesy oboustranné angažovanosti a spolupráce. Důvodem jsou především kroky Turecka ve východním Středomoří, které přímo zpochybňují práva Kyperské republiky v jejích námořních oblastech, a prudký nárůst provokativních akcí Turecka proti Řecku. Další příčinou je chybějící pokrok v procesu urovnání na Kypru a s tím související výhrůžné akce a znevažující rétorika Turecka a také asertivní turecké intervence ve většině okolních regionálních konfliktů, jejichž povaha byla často v rozporu se širšími zájmy EU. Kromě toho se do vztahů Turecka s členskými státy EU a do dvoustranné agendy EU–Turecko negativně promítla dále se zhoršující domácí situace v Turecku, zejména v oblasti základních práv a správy ekonomických záležitostí.

Koncem února 2020 byli migranti tureckými aktéry vybízeni, aby se do Evropy vydali pozemní trasou vedoucí přes Řecko. To vedlo k vytvoření neformálního tábora na řecko-turecké hranici, v němž přebýval velký počet migrantů a uprchlíků v zoufalých podmínkách. Na mimořádném zasedání Rady ministrů vnitra EU dne 4. března 2020 a ministrů zahraničních věcí EU dne 6. března 2020 EU znovu zopakovala, že je třeba, aby Turecko plně dodržovalo prohlášení EU a Turecka. Rada rovněž vyzvala tureckou vládu a všechny aktéry a organizace působící na místě, aby předávali dál zprávu, že migranti by neměli být pobízeni k pokusům o nezákonné překročení hranic po souši či po moři, a aby vystupovali proti šíření nepravdivých informací. EU uznala zvýšenou migrační zátěž a rizika, jimž čelí Turecko na svém území, a významné úsilí, jež vynakládá na pobyt téměř čtyř milionů uprchlíků, avšak důrazně odmítla zneužívání migračního tlaku Tureckem pro politické účely. Od té doby se situace na námořních i pozemních hranicích s Řeckem stabilizovala a celkově zůstává klidná. Byl však zaznamenán posun k některým alternativním migračním trasám.

Dvoustranné vztahy s několika členskými státy EU zůstávají napjaté, a to i kvůli místy agresivní rétorice tureckých orgánů a pokusům o zasahování do vnitřních politických rozhodnutí.

Účast v programech a agenturách Unie je důležitým prvkem integrace Turecka do politik a nástrojů EU tam, kde je to ve společném zájmu. V období 2014–2020 se Turecko účastnilo devíti programů a dvou agentur, včetně programů Erasmus+ a Horizont 2020. Turecko projevilo zájem pokračovat v účasti na těchto programech a dalších programech a agenturách EU v rámci víceletého finančního rámce na období 2021–2027 a nedávno požádalo o obnovení své účasti v programu Kreativní Evropa.

EU v návaznosti na tento nástroj již vyčlenila dalších 585 milionů EUR na humanitární překlenovací financování s cílem pokračovat v některých klíčových projektech v oblasti ochrany a zdraví a zajistit pokračování dvou stěžejních programů EU (ESSN a CCTE) do začátku roku 2022. Situace uprchlíků v Turecku se však nadále zhoršuje, mimo jiné v důsledku pandemie COVID-19 a hospodářského útlumu. Proto bude v příštích letech zapotřebí pokračovat v podpoře ze strany EU, jak bylo zdůrazněno v závěrech Evropské rady z prosince 2020. Komise za tímto účelem brzy předloží konkrétní návrhy. Budoucí financování EU se rovněž zaměří na dlouhodobou udržitelnost a postupný přechod do tureckého systému.

Na základě prohlášení z roku 2016 EU uvolnila 6 miliard EUR na pomoc uprchlíkům a hostitelským komunitám v Turecku. Do konce roku 2020 byl operační rozpočet tohoto nástroje pro uprchlíky v Turecku v plném rozsahu přidělen na závazky a smluvně přidělen a 65 % již bylo vyplaceno v souladu s příslušným stupněm pokročilosti projektů. Jedná se o významnou evropskou investici do stability.

Počet přesídlených osob do EU i nadále převyšuje počet návratů do Turecka. Do Turecka bylo navráceno pouze 2 140 nelegálních migrantů a žadatelů o azyl, kteří překročili hranice z Turecka na řecké ostrovy a jejichž žádosti byly prohlášeny za nepřípustné, naproti tomu z Turecka do EU bylo přesídleno 28 300 syrských uprchlíků. K tomuto úsilí přispělo 20 členských států. V zájmu zachování stabilního tempa přesídlování poskytuje Komise členským státům, které provádějí přesídlování, finanční prostředky, zatímco Evropský podpůrný úřad pro otázky azylu poskytuje tomuto procesu operativní podporu a usnadňuje sdílení osvědčených postupů mezi členskými státy.

Rada přijala dne 22. února 2021 závěry o revidovaném unijním seznamu jurisdikcí nespolupracujících v daňové oblasti. Turecko bylo požádáno, aby vyřešilo všechny otevřené otázky týkající se účinné výměny informací se všemi členskými státy, jak je uvedeno v závěrech Rady. Očekává se, že Turecko se na vysoké politické úrovni do 31. května 2021 zaváže, že do 30. června účinně aktivuje své vztahy v oblasti automatické výměny informací se všemi členskými státy.

Pokud jde o justiční spolupráci v trestních věcech, Turecko v roce 2019 zřídilo šest kontaktních míst s cílem usnadnit výměnu informací, které nejsou citlivé, s Eurojustem. V roce 2020 bylo Turecko zapojeno do 20 operativních případů Eurojustu. Kromě toho Eurojust zahrnul Turecko do čtyřleté strategie spolupráce Eurojustu (2020–2024). Rozhodnutí, kterým se Komise zmocňuje k jednání o dohodě o justiční spolupráci v trestních věcech mezi Eurojustem a Tureckem, nebylo Radou dosud přijato.

Dalším problémem, který brání spolupráci mezi EU a Tureckem, je rozšíření hlavní sítě TEN-T do Turecka. Nedostatečné dodržování ankarského protokolu o přístupu do přístavů a letišť ze strany Turecka brání tomu, aby bylo rozšíření sítě TEN-T dokončeno. Dokončit rozšíření je rovněž důležité, pokud jde o realizaci projektu železniční tratě Halkali-Kapikule.

V prosinci 2016 předložila Komise Radě návrh směrnic pro jednání týkajících se „nové dohody o modernizaci celní unie a rozšíření oblasti působnosti dvoustranných preferenčních obchodních vztahů“ s Tureckem. Předpokládají zvýšenou vzájemnou liberalizaci obchodu se zemědělskými produkty a službami, otevření trhu s veřejnými zakázkami a silnější závazky v oblasti hospodářské soutěže, práv duševního vlastnictví a udržitelného rozvoje. Návrh se rovněž zabývá závažnými problémy fungování stávajícího uspořádání. Posouzení dopadů vypracované Komisí dospělo k závěru, že modernizace by měla významný pozitivní dopad na Turecko a jednoznačně by EU přinesla hospodářské výhody.

Pokud jde o civilní ochranu, Turecko se od roku 2016 účastní mechanismu civilní ochrany Unie (UCPM). Turecko se aktivně účastní regionálních programů NPP pro civilní ochranu a bude využívat příští regionální program NPP pro předcházení povodním a zvládání rizik lesních požárů, který byl oficiálně zahájen dne 15. listopadu 2020.

V. ZÁVĚRY

Od prosince minulého roku Turecko zaujalo klidnější a konstruktivnější přístup k různým otázkám, včetně jeho dvoustranných vztahů s několika členskými státy EU. Jedná se o pozitivní a vítaný pokrok. Pandemie COVID-19 vzájemné výhody kooperativního vztahu dále posílila. Tento proces zmírňování napětí však zůstává křehký. K tomu, abychom mohli posoudit, zda se jedná o udržitelný a důvěryhodný posun a zda přináší trvalé výsledky, potřebujeme i s ohledem na zhoršující se domácí situaci v Turecku více času.

V zájmu prohloubení současné dynamiky a celkové podpory užších vazeb mezi EU a Tureckem se domníváme, že Unie by měla nadnést řadu možných oblastí spolupráce s cílem umožnit progresivní, přiměřený a reverzibilní přístup. Je to v našem společném zájmu a mohli bychom pokračovat v postupných krocích – samozřejmě za předpokladu, že konstruktivní úsilí Turecka bude v příštích měsících pokračovat a bude posíleno.

Opatření by mohla zahrnovat následující:

1.Účinnější a vzájemně přínosnější provádění klíčových oblastí prohlášení EU a Turecka z roku 2016, zejména pokud jde o řízení migrace. To by zejména znamenalo, že Turecko by bez dalších průtahů obnovilo proces navracení z řeckých ostrovů, počínaje 1 450 navracenými osobami, které již vyčerpaly všechny dostupné právní prostředky.

2.Členské státy EU by naopak měly zintenzivnit přesídlování z Turecka do Unie, přičemž by měly navázat na dosavadní pokrok. To by se mělo týkat zejména nejzranitelnějších skupin syrských uprchlíků v Turecku.

3.Posílení našich již tak významných hospodářských vazeb je další výhodou pro obě strany, zejména v současné obtížné hospodářské situaci. Ústředním bodem by byla modernizace a rozšíření rozsahu stávající celní unie mezi EU a Tureckem, jak již navrhla Komise. To by rovněž poskytlo orientační rámec pro hospodářské reformy v Turecku. Členské státy EU by se měly dohodnout na směrnicích pro jednání a zmocnit Komisi k zahájení jednání o této modernizaci za předpokladu, že Turecko podnikne konkrétní kroky k vyřešení stávajících sporných bodů v obchodu.

4.Zachování otevřených komunikačních kanálů je užitečné – v neposlední řadě pro podporu závazků Turecka v oblasti hospodářských a odvětvových reforem. Dříve pozastavené dialogy na vysoké úrovni o hospodářství, energetice, dopravě, politickém vývoji, zahraniční a bezpečnostní politice by tak mohly být obnoveny. Zároveň by mohly být zahájeny další – o nových tématech, jako je zelená dohoda / klima, vnitřní bezpečnost, vztahy mezi náboženstvími a kultura.

5.Dalším opatřením k budování důvěry je zintenzivnění mezilidských kontaktů. Komise hodlá i nadále usnadňovat účast Turecka na příští generaci programů EU, jako je Erasmus+, Horizont Evropa atd. v rámci nového víceletého finančního rámce. Komise je i nadále připravena poskytnout Turecku poradenství ohledně specifik dosud nesplněných kritérií stanovených v plánu na uvolnění vízového režimu.

Pokud by však Turecko konstruktivně nepokročilo v rozvoji skutečného partnerství s EU, ale namísto toho se vrátilo k obnoveným jednostranným krokům nebo provokacím, které jsou v rozporu s mezinárodním právem a jejichž cílem je poškodit zájmy EU a jejích členských států, zejména ve východním Středomoří, mělo by jasně zaznít, že by to mělo politické a hospodářské důsledky, jak je uvedeno ve zprávě. Další opatření EU by měla být cílená, přiměřená a reverzibilní, aby se co nejlépe přizpůsobila situaci a úrovni hrozby či výzvy, motivovala k návratu ke spolupráci a zabránila negativní dynamice eskalace.

Kromě pozastavení prvků výše uvedené nabídky konstruktivní spolupráce bychom měli stanovit inteligentní, škálovatelná, avšak reverzibilní omezující opatření, která budou vycházet z platných opatření. Tato opatření by mohla postupně zahrnovat:

1.přijetí dodatečných seznamů již schválených na prosincovém zasedání Evropské rady;

2.mohla by být posílena omezující opatření v rámci stávajících sankčních rámců a bylo by možné zvážit zahrnutí právních subjektů;

3.další omezení hospodářské spolupráce mezi EU a Tureckem včetně operací Evropské investiční banky a dalších finančních institucí;

4.opatření zaměřená na další odvětví důležitá pro turecké hospodářství, jako je zákaz poskytování služeb cestovního ruchu, doporučení členských států necestovat do této země atd.;

5.další opatření EU v odvětví energetiky a souvisejících odvětvích, jako je zákaz dovozu/vývozu určitého zboží a technologií.

V neposlední řadě a v souladu se závěry Evropské rady z prosince 2020 Komise rovněž urychleně připraví možnosti dalšího financování pro uprchlíky a hostitelské komunity v Turecku. Vzhledem k vážným potřebám na místě a značné zátěži, kterou Turecko v tomto ohledu nadále nese, jde o evropskou investici do stability a solidarity. Máme opravdový vlastní zájem na tom, abychom navázali na úspěchy z posledních let.