ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ týkající se článku 8a směrnice 98/70/ES o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS /* COM/2013/0456 final */





ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ týkající se článku 8a směrnice 98/70/ES o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS 1. Úvod Článek 8a směrnice 98/70/ES (dále jen „směrnice“) vyžaduje, aby Komise podala Evropskému parlamentu a Radě zprávu o svých závěrech, pokud jde o vývoj zkušební metodiky pro posouzení rizik pro zdraví a životní prostředí spojených s používáním kovových aditiv v palivech. Kovová aditiva do paliv jsou látky záměrně přidávané do paliva (benzinu, motorové nafty a bionafty) za účelem zlepšení jeho výkonnosti[1]. Tato aditiva po čase vstupují do životního prostředí, neboť jejich kovová složka se v žádné fázi výroby a používání nerozkládá. Mohou se proto v rámci životního cyklu stát zdrojem expozice pro člověka nebo biotu. Existuje tedy možný dopad na zdraví a životní prostředí[2] [3]. Tento možný dopad je důvodem pro jejich regulaci formou přijetí mezních hodnot na základě zásady předběžné opatrnosti. Směrnice obsahuje současnou mezní hodnotu pro methylcyklopentadienyl mangan trikarbonyl (MMT) činící 6 mg manganu na litr. Od 1. ledna 2014 bude maximální hodnota činit 2 mg manganu na litr. Tato mezní hodnota může být přehodnocena v rámci postupu projednávání ve výborech na základě posouzení, které bude provedeno podle zkušební metodiky uvedené v této zprávě. 2. Posouzení potenciálních rizik pro zdraví a životní prostředí Používání kovových aditiv v palivech má potenciální dopad na zdraví a životní prostředí. Tento dopad je ovlivněn několika faktory: typem kovového aditiva, koncentrací, stupněm a dobou trvání expozice a cestou expozice. Kovové složky aditiva mohou vzhledem ke své vlastní reaktivitě, toxicitě a možné kumulaci v živých organismech představovat riziko pro člověka i životní prostředí. Pokud je látka považována za nebezpečnou pro lidské zdraví a životní prostředí, musí být před uvedením na trh posouzena a označena v souladu s požadavky nařízení (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (dále jen „nařízení CLP“). Možné zdroje emisí související s kovovými aditivy Emise kovových aditiv mohou do životního prostředí vstupovat v jakékoli fázi životního cyklu, od výroby po likvidaci. Tyto emise mohou mít za následek přímou či nepřímou expozici osob a bioty kovovým aditivům, jejich souvisejícím emitovaným sloučeninám nebo produktům jejich přeměny a jako takové přispívat k riziku, které mohou uvedené látky představovat pro lidské zdraví a životní prostředí. K posouzení možných dopadů kovových aditiv na sloučeniny, které vznikají při spalování paliva nebo zůstávají ve výfukových plynech, je nezbytné porovnat emise produkované s kovovými aditivy a bez nich. Společné výzkumné středisko Komise v této souvislosti vyvinulo zkušební protokol[4] pro sledování a výpočet údajů o emisích týkajících se kovových aditiv zaměřený na fázi používání v rámci jejich životního cyklu. V tomto protokolu se provádí měření na výfuku a porovnávají se emise v případě paliva s obsahem kovových aditiv s emisemi v případě téhož paliva bez kovových aditiv. Zkušební protokol zahrnuje vozový park, který je reprezentativní pro EU, a neobsahuje předem určená kritéria vyhovění nebo nevyhovění. Cílem protokolu je: · vyhodnotit krátkodobé účinky kovových aditiv do paliv na regulované emise (konkrétně HC, CO, NOx, PM, PN a CO2), · změřit hmotnost emisí kovů vznikajících při spalování paliva s obsahem kovových aditiv[5], určit složení produktů spalování a určit rozdělení velikostí částic u kovů vázaných na částice a · vyhodnotit vliv kovových aditiv do paliv na dlouhodobé emisní vlastnosti motoru vozidla a systému regulace emisí. Tento zkušební protokol je nedílnou součástí metodiky a jeho použití je povinnou součástí celkového posouzení rizik kovových aditiv pro zdraví a životní prostředí. Možné cesty expozice Převládající cesty možné expozice v průběhu životního cyklu kovových aditiv jsou: · ve fázi výzkumu a vývoje, výroby a skladování, · při uvádění na trh, distribuci a dopravě, · v místě použití a · z životního prostředí obecně. Očekává se, že k expozici na pracovišti dochází především v prvních dvou fázích životního cyklu a expozice veřejnosti je z větší části omezena na poslední fázi. K expozici může dojít orálně nebo kůží, přičemž u člověka je jednou z hlavních cest inhalace. Výsledky a důsledky Obavy z ohrožení zdraví spojené s kovovými aditivy do paliv (například olovem) v minulosti vedly k ukončení jejich používání. Je zřejmé, že kovová aditiva mají kovové složky, jež mohou vzhledem ke své vlastní reaktivitě, toxicitě a možné kumulaci v živých organismech samy o sobě představovat riziko pro člověka i životní prostředí. Vyvíjí se nové látky, pro které jsou k dispozici jen omezené údaje o vlivu na zdraví a životní prostředí a málo je známo o jejich ekotoxicitě a toxicitě. Stanovení jejich toxicity[6] a ekotoxicity je nezbytným předpokladem posouzení jejich skutečných dopadů na zdraví a životní prostředí. Proto je třeba vyvinout zkušební metodiku. 3. Zkušební metodika Účelem metodiky je posoudit rizika pro zdraví a životní prostředí spojená s používáním kovových aditiv do paliv. Je záměrem, aby metodika byla dostatečně obecná, a tedy použitelná pro jakékoli kovové aditivum. Před posouzením může být nutné s využitím holistického přístupu vyhodnotit důsledky pro životní prostředí, pokud jde o různé volby mezi chemickými látkami, produkty a technologiemi, s cílem stanovit priority a subjektům odpovědným za řízení rizik poskytnout vstupy, aby bylo možné činit lépe cílená rozhodnutí. Toto „metaposouzení“ je znázorněno níže: Příklad holistického přístupu k posuzování rizik chemických látek upraveno podle U.S. EPA (2011) Při vývoji metodiky bylo zohledněno, že již existují zavedené metody a procesy, například systém REACH a nařízení CLP. Systém REACH již navrhuje pokyny, jak posuzovat rizika spojená s chemickými látkami, metodika by tedy měla být slučitelná s tímto stávajícím přístupem. Je však nutné posoudit specifická rizika pro zdraví a životní prostředí spojená s používáním kovových aditiv do paliv. V důsledku toho představuje metodika, která je znázorněna na následujícím obrázku, přizpůsobení tohoto rámce specifikům kovových aditiv do paliv. Následují další podrobnosti: Charakterizace emisí v životním cyklu K emisím může docházet v celém životním cyklu kovových aditiv do paliv a účelem této fáze je poskytnout pokyny, jak u kovových aditiv do paliv, včetně sloučenin ze spalování a produktů přeměny, odhadovat emise do životního prostředí (tj. do vody, půdy a ovzduší) ve fázi používání. Pro fázi používání vozidla je povinný zkušební protokol Společného výzkumného střediska Komise. Podrobnosti o zkušebním protokolu jsou k dispozici na webových stránkách Komise: http://ec.europa.eu/clima/policies/transport/fuel/docs/fuel_metallic_additive_protocol_en.pdf Posouzení nebezpečnosti Cílem tohoto kroku je shromáždit kvalitativní a kvantitativní informace o možné nebezpečnosti kovových aditiv do paliv, emitovaných sloučenin a produktů přeměny pro člověka a životní prostředí. Posouzení expozice Posouzení expozice je proces měření nebo odhadu dávky či koncentrace látky, jíž jsou osoby a životní prostředí vystaveny nebo mohou být vystaveny v závislosti na použití této látky. Provedení posouzení expozice zahrnuje dva kroky: vývoj scénářů expozice a odhad expozice pro osoby i životní prostředí. Charakterizace rizika Charakterizaci rizika je třeba provést srovnáním očekávaných úrovní expozice s úrovněmi bez nepříznivých účinků pro člověka i životní prostředí předvídanými na základě posouzení nebezpečnosti. Poměr úrovní expozice a úrovní bez nepříznivých účinků poskytne hrubé měřítko rizika a nástin, a) zda je zapotřebí přesnější posouzení rizik, nebo b) zda jsou vhodná opatření na zmírnění nebo řízení rizik. Řízení rizik V případě kovových aditiv do paliv je řízení rizik zpravidla procesem hledání rovnováhy mezi přínosy a riziky dotčených látek. Vzhledem k tomu, že tato metodika navrhuje srovnávací hodnocení paliv s obsahem dotyčného kovového aditiva a bez něj, měly by získané informace umožnit subjektům odpovědným za řízení rizik relativně lépe posoudit kompromisy mezi riziky a přínosy kovových aditiv, neboť řízení rizik je v zásadě věc volby mezi různými možnostmi. Úplné podrobnosti o metodice[7] jsou k dispozici na webových stránkách Komise: http://ec.europa.eu/clima/policies/transport/fuel/docs/bio_report_en.pdf Použití metodiky Komise si je vědoma, že metodika předpokládá, že jakákoli strana, která má zájem metodiku používat, zřídí poradní výbor, jehož členy budou nestranné a objektivní autority v různých technických disciplínách, včetně technologií vozidel a paliv, analýzy expozice, účinků na zdraví a životní prostředí a posuzování a řízení rizik, a který bude „nápomocen při přípravě a provádění posouzení“. Komise sice nemá právní základ k vyžadování či regulaci takových poradních výborů, uznává však, že takový poradní výbor může přispět k zajištění, že výsledek posouzení obstojí při vědeckém dohledu a bude hodnověrný, reprodukovatelný a transparentně získaný. Komise je proto připravena na požádání poskytnout poradenství, pokud jde o složení poradního výboru. 4. Závěr Je zřejmé, že používání kovových aditiv do paliv má potenciální dopad na zdraví a životní prostředí. K posouzení tohoto dopadu byla vyvinuta metodika, kterou může použít jakákoli strana, jež má zájem o stanovení nebo přehodnocení mezních hodnot pro kovová aditiva ve směrnici. Komise bude sledovat používání této metodiky a podnikne veškeré vhodné iniciativy. [1] To závisí na mnoha dalších faktorech, jako je komprese motoru, další složky paliva apod. [2] HEI Special Committee on Emerging Technologies (2011) – The Future of Vehicle Fuels and Technologies: Anticipating Health Benefits and Challenges (Budoucnost paliv a technologií pro vozidla: očekávané přínosy a problémy pro zdraví). Sdělení 16 – Health Effects Institute. Boston, Massachusetts, USA, s. 26. [3] International Council on Clean Transportation (Mezinárodní rada pro čistou dopravu) (2008) – Strategický plán na období 2009–2011. [4] Společné výzkumné středisko (2011) – Protokol pro hodnocení vlivů kovových aditiv do paliv na emisní vlastnosti vozidel. [5] Měření emisí by se mělo provádět podle evropského postupu schválení typu: „Výfukové plyny se ředí a v jednom nebo více vacích se shromažďuje proporcionální vzorek. Výfukové plyny obsažené ve vaku musí být analyzovány co nejdříve po skončení zkušebního cyklu.“ Postup je popsán v revizi 4 předpisu EHK OSN č. 83 ze dne 26. dubna 2011: „Jednotná ustanovení pro schvalování typu vozidel z hlediska emisí znečišťujících látek podle požadavků na motorové palivo“. [6] Látka nebo směs, která splňuje kritéria týkající se fyzikální nebezpečnosti, nebezpečnosti pro zdraví nebo nebezpečnosti pro životní prostředí, se před uvedením na trh klasifikuje (článek 3 nařízení CLP). Přitom musí výrobci využít všechny dostupné informace, které lze využít, včetně informací o souvisejících látkách. Dodavatelé nebezpečných látek navíc musejí zajistit, že látka nebo směs bude označena a zabalena podle nařízení CLP (článek 4 nařízení CLP). Nakonec musí být látky nebo směsi klasifikované jako nebezpečné bez ohledu na tonáž dodavatelem oznámeny za účelem zařazení na seznam klasifikací a označení Evropské agentury pro chemické látky (články 39–42 nařízení CLP). [7] Zpráva připravená společností BIO Intelligence Service pro Evropskou komisi: Development of a risk assessment for health and the environment from the use of metallic additives and a test methodology for that purpose (Vývoj posouzení rizik pro zdraví a životní prostředí spojených s používáním kovových aditiv a zkušební metodika k tomuto účelu).