CS

V Bruselu dne 4.7.2006

KOM(2006) 360 v konečném znění

SDĚLENÍ KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU

Provádění udržitelnosti v rybolovu EU pomocí maximálního udržitelného výnosu

{SEC(2006) 868}

SDĚLENÍ KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU

Provádění udržitelnosti v rybolovu EU pomocí maximálního udržitelného výnosu

1. Úvod (...)3

2. Přínos přístupu založeného na maximálním udržitelném výnosu (MSY) (...)4

2.1. Zvrat klesající tendence (...)4

2.2. Zlepšení hospodářské situace odvětví rybolovu (...)6

2.3. Zlepšení obchodní bilance (...)6

2.4. Snížení výmětů a dopadu na necílové druhy (...)6

3. Jak dosáhnout pozitivních výsledků (...)6

3.1. Obecný přístup (...)6

3.2. Řešení změn ekosystémů (...)7

3.3. Dlouhodobé plány (...)8

4. Řízení změn (...)8

5. Další provádění: následné kroky (...)10

6. Závěr (...)11

PŘÍLOHA A Výtah z prováděcího plánu přijatého na Světovém summitu o udržitelném rozvoji, Johannesburg, 2002 (...)12

.

1. Úvod

Hospodářská výkonnost odvětví rybolovu v Evropě by mohla být podstatně zvýšena postupným ukončením nadměrného rybolovu. To by pro odvětví rybolovu znamenalo hospodářský přínos v podobě snížení nákladů, zvýšení úlovků, zlepšení ziskovosti rybolovu a snížení výmětů.

Zajištění udržitelného využívání rybolovných zdrojů je jasným předpokladem pro životaschopnost odvětví. Dokud tato podmínka nebude splněna, nebude možné plně využít stávajícího potenciálu, a proto se řízení rybolovu Společenství v současnosti zaměřuje na obnovu nejvíce vyčerpaných populací. Přestože stav mnoha komerčně využívaných zásob nadále vyžaduje opatření pro obnovu, je načase řídit evropský rybolov jiným způsobem, tj. snažit se o úspěch, a nikoli jen hledat možnosti, jak se vyvarovat neúspěchům.

Společenství a jeho členské státy se připojily k mezinárodnímu politickému závazku učiněném na Světovém summitu o udržitelném rozvoji v Johannesburgu (září 2002) se snahou udržet nebo obnovit populace na úrovni, která zajistí maximální udržitelný výnos, přičemž by těchto cílů mělo být dosaženo u vyčerpaných populací co nejdříve a pokud možno nejpozději do roku 2015 (příloha A).

Maximální udržitelný výnos je obecně vyjádřeno maximální výnos, který může být odloven každý rok. Je charakterizován úrovní úmrtnosti ryb, jejímž výsledkem bude velikost populace, která zajistí maximální udržitelný výnos.

Toto sdělení přináší nový politický směr řízení rybolovu ve Společenství s cílem uskutečnit tento přístup. Jde o to, rychleji přistoupit k zavedení dlouhodobého systému řízení zaměřenému na získávání co nejlepších výsledků z produktivního potenciálu živých mořských zdrojů v Evropě, aniž by bylo ohroženo jeho využití také pro budoucí generace. Tento postup je plně v souladu s širším cílem společné rybářské politiky, kterým je zajistit takové využívání živých vodních zdrojů, jež zajišťuje udržitelné hospodářské, environmentální a sociální podmínky.

Tento vývoj je rovněž třeba vidět v kontextu postupného provádění přístupu k řízení založeného na ekosystému, který je též jedním z cílů společné rybářské politiky, a integrovaných přístupů podporovaných současnou strategií EU pro mořské prostředí [1] a přípravných prací zaměřených na námořní politiku EU. Komise v přiměřené době předloží dodatečné návrhy na řádné dokončení provádění všech závazků přijatých na Světovém summitu o udržitelném rozvoji.

Výhody se dostaví pouze tehdy, dojde-li k většímu omezení rybolovu během přechodného období. Bude nezbytné učinit uvážená rozhodnutí o rychlosti změn a zároveň je nutné zapojit do procesu rozhodování o těchto změnách všechny zúčastněné strany. Finanční pomoc, například v rámci návrhu Evropského rybářského fondu, by pomohla zmírnit sociální a hospodářské důsledky těchto omezení. Tuto pomoc bude třeba poskytovat během přechodného období, dokud se naplno neprojeví hospodářský přínos.

Toto sdělení představuje politický přístup k řízení rybolovu ve Společenství založeném na provádění maximálního udržitelného výnosu. Další podrobné informace o současné úrovni nadměrného rybolovu populací ryb EU a o potenciálním zisku vyplývajícím z provádění přístupu k řízení rybolovu v EU založeném na provádění maximálního udržitelného výnosu se nacházejí v pracovním dokumentu útvarů Komise, který se týká tohoto sdělení [2].

2. Přínos přístupu založeného na maximálním udržitelném výnosu (MSY)

2.1. Zvrat klesající tendence

Zatímco některé populace, jako například sleď obecný nebo makrela, se využívají v takové míře, která se přibližuje udržitelnosti, úlovky mnoha evropských populací ryb žijících při mořském dně se v průběhu uplynulých desetiletí dramaticky snížily (graf 2.1). Příčinou je příliš intenzivní rybolov v poměru k produktivnímu potenciálu populací.

Komise se domnívá, že provádění systémů řízení populací ryb založených na maximálním udržitelném výnosu pomůže tuto situaci zvrátit. Tyto systémy by nejen zabránily zániku populací, ale umožnily by také rozvoj větších populací ryb, čímž by vzniklo větší množství možností rybolovu za nižší náklady a s vyšší jednotkovou hodnotou a celkově by tento postup představoval větší záruku blahobytu. Větší populace ryb budou také ochranou před výkyvy v počtech každoročně přibývajících mladých ryb, které jsou způsobeny environmentálními faktory.

(...PICT...)

(...PICT...)

Graf 2.1. Odhadované vykládky druhů žijících při mořském dně v různých oblastech vod Společenství. Zdroj: odhady ICES (Mezinárodní rada pro průzkum moří), kromě Středozemního moře (FAO).

2.2. Zlepšení hospodářské situace odvětví rybolovu

Rybolovem na úrovni maximálního udržitelného výnosu by se snížily náklady a zvýšila by se ziskovost odvětví rybolovu, protože se snižuje intenzita rybolovu (a s tím spojené náklady například na palivo) potřebná k ulovení jedné tuny ryb. Rozhodnutí členských států a těch, kteří se rybolovem živí, se usnadní tím, že bude možné lovit větší množství ryb a odvětví rybolovu bude prosperovat.

2.3. Zlepšení obchodní bilance

Odvětví rybolovu Společenství je kvůli dovozu vystaveno značnému konkurenčnímu tlaku. Přibližně 60 % ryb konzumovaných ve Společenství se dováží, přičemž tento podíl je v odvětví ryb žijících při mořském dně (bělomasé ryby)ještě vyšší. Během uplynulých let se ročně dovezlo přes 10 milionů tun ryb.

Ryby z populací řízených na úrovni přibližující se maximálnímu udržitelnému výnosu mají v hospodářské soutěži výhodu stálé dodávky (lze zaručit dostupnost) a vysoké jakosti (investice do manipulace s produkty se vyplatí, protože dlouhodobé vyhlídky jsou stabilnější).

2.4. Snížení výmětů a dopadu na necílové druhy

Snížení úmrtnosti ryb je nejlepším řešením problému výmětů. Ryby jsou vhazovány zpět do moře, protože se po vykládce na palubě rybářského plavidla zjistí, že jsou příliš malé, mají příliš nízkou hodnotu nebo překračují dostupnou kvótu.

V případě rybolovu na úrovni maximálního udržitelného výnosu je podíl velkých ryb s vysokou hodnotou v úlovku vyšší. Na každou tunu ulovených prodejných ryb bude připadat méně takových ryb, které musí být vhozeny zpět do moře.

Rybolov komerčních druhů může také často vést k narušení přírodních stanovišť a ohrožení nekomerčních druhů, včetně delfínů a sviňuch. Snížením úmrtnosti ryb ze současné úrovně na úroveň přibližující se maximálnímu udržitelnému výnosu se sníží vedlejší úlovky takových necílových druhů.

3. jak dosáhnout pozitivních výsledků

3.1. Obecný přístup

Aby mohly ryby dosahovat větších rozměrů, a zajistily tím vyšší hodnotu a výnos úlovku, musíme snížit podíl ryb ulovených v moři [3]. Pro začátek by to znamenalo snížit úlovky, ale spolu s ozdravením populací se velikost úlovků zvýší udržitelným způsobem.

Pokus o obnovení populací ryb bez dlouhodobé strategie je riskantní a obtížný úkol. Velikost populací ryb se obtížně měří a zatímco rybolov má významný vliv na zdraví populací, svou roli hrají i další faktory, jako například environmentální změny a příliv mladých ryb. Řízení rybolovu se musí zaměřit na udržitelnost a stabilitu a snažit se udržet rovnováhu mezi rybolovem a produktivní kapacitou populací ryb. Toho lze dosáhnout postupným snižováním počtu rybářských plavidel nebo intenzity jejich rybolovu.

Abychom rybářům umožnili získat ze zásob maximální udržitelný výnos, musíme na základě nejlepšího vědeckého poradenství stanovit, jaká cílová míra rybolovu je vhodná pro každou populaci. Musíme také rozhodnout o míře každoročních úprav, s jejichž pomocí mají být tyto cíle dosaženy. Tato rozhodnutí by měla být prováděna pomocí dlouhodobých plánů podle rámcového nařízení společné rybářské politiky.

Při přípravě návrhů dlouhodobých plánů Komise zváží celou řadu nástrojů, jako např. metody pro každoroční úpravy TAC a úpravy intenzity rybolovu, které zahrnují i preventivní opatření. V případě potřeby se zváží také technická opatření, jako například oblasti zákazu rybolovu nebo nařízení týkající se struktury lovných zařízení.

V zásadě bude zapotřebí požadované dlouhodobé plány, včetně míry rybolovu a s tím spojených opatření, neustále přezkoumávat, aby byly zohledněny změny ekosystémů a životního prostředí.

3.2. Řešení změn ekosystémů

Je velmi obtížné určit, jak se mořské ekosystémy budou vyvíjet ve vztahu ke změnám klimatu a počasí. Ačkoli tyto a další environmentální faktory mohou jistě ovlivňovat populace ryb, nejvýznamnější dopad má v mnoha případech nadále rybolov. Využívání populací ryb méně intenzivním rybolovem je učiní odolnějšími vůči ekologickým změnám.

Pokus řídit populace ryb směrem k cílové velikosti by mohl vyžadovat rozsáhlé změny v činnosti odvětví, aby se krátkodobě vyvážily změny životního prostředí. To by pro odvětví znamenalo nepřijatelnou nestabilitu, a proto je upřednostňován přístup spočívající v lovu ryb v rovnoměrné a udržitelné míře [4].

Jakmile bude omezena úmrtnost ryb a budou obnoveny populace, bude třeba upravit cíle pro dlouhodobé řízení, abychom zohlednili nové vědomosti o ekosystémech a jejich produktivním potenciálu.

Je nutné zachovat rovnováhu mořských ekosystémů. Nadměrný výlov jednoho druhu za účelem zvýšení výnosu jiného by byl velmi riskantní přístup, v jehož rámci by hospodářská činnost závisela na menším množství zdrojů a byla by citlivější vůči vyčerpání populací.

Rybolov všech druhů v ekosystému by měl za normálních okolností probíhat v míře, která je nižší než míra rybolovu potřebná k dosažení maximálního udržitelného výnosu v dlouhodobém horizontu. V některých lovištích („smíšená loviště“) je možné během téhož rybářského výjezdu ulovit několik druhů ryb. Aby se zabránilo náhodnému nadměrnému odlovu určitého druhu formou vedlejšího úlovku, bude možná nezbytné do některých dlouhodobých plánů začlenit dodatečná opatření jako např. úpravy lovných zařízení, a oblasti a období zákazu rybolovu.

3.3. Dlouhodobé plány

Dlouhodobé plány by měly být základním nástrojem pro provádění tohoto nového přístupu. Podle Komise by se plány měly připravit takto:

· měly by být zajištěny konzultace s dotčenými odvětvími, tj. s rybáři, spotřebiteli a všemi dalšími zúčastněnými subjekty;

· základem každého plánu bude nestranné vědecké poradenství;

· hospodářský, sociální a environmentální dopad navrhovaných opatření se řádně zohlední;

· měla by se určit cílová míra rybolovu a způsob, jakým by tato míra měla být postupně dosažena; plány by neměly obsahovat pokyny k řízení úrovně biomasy;

· plány by též měly usilovat o snížení škodlivého dopadu rybolovu na ekosystém;

· v případech, kdy jsou různé populace obvykle loveny společně, by plány měly zahrnovat technická opatření, která zabezpečí, aby všechny populace byly loveny v souladu s jejich příslušnými cílovými limity;

· plány mohou rovněž zahrnovat možnost využívat některé populace v míře nižší než je úroveň maximálního udržitelného výnosu s cílem dosáhnout nárůstu produktivity jiných druhů;

· plány by měly stanovit cíle bez ohledu na biologické podmínky populace ryb v době vstupu plánu v platnost, ačkoli plány mohou vyžadovat přísnější ochranná opatření v případě rozsáhlejšího vyčerpání zdrojů;

· pokud vědecké poradenství není schopno kvůli nedostatku údajů nebo jiných okolností navrhnout opatření potřebná k dosažení podmínek maximálního udržitelného výnosu, měly by plány určit přiměřený postup;

· plány a jejich cíle musí být podrobeny pravidelnému přezkumu.

4. Řízení změn

Společenství a jeho členské státy se zavázaly splnit cíl maximálního udržitelného výnosu. Nyní se musíme dohodnout na rychlosti změn potřebných k dosažení tohoto cíle a na způsobu, jak zvládnout přechodné období. Úspěšnost provedení tohoto nového přístupu závisí zejména na schopnosti odvětví rybolovu přizpůsobit se na vnitrostátní úrovni nové situaci.

Po přijetí dlouhodobých plánů, které stanoví přiměřené cíle pro populace ryb, se členské státy budou muset dohodnout na rychlosti změn potřebných k dosažení těchto cílů a na způsobu, jak zvládnout přechodné období. V souvislosti se způsobem provedení těchto změn existují dva obecné přístupy.

1. Jeden přístup by se zaměřil na hospodářskou účinnost pomocí snížení rybolovné kapacity, investic a zaměstnanosti na úroveň potřebnou k provozování rybolovu v míře zajišťující maximální udržitelný výnos. Úlovky by byly větší, rybářská loďstva menší, zaměstnalo by se méně rybářů (ačkoli by mohlo dojít ke zvýšení zaměstnanosti v pobřežním zpracování), rybolov by byl ziskovější a řízení rybolovu jednodušší a méně náročné. V některých lovištích a několika členských státech je nedostatek kvalifikovaných rybářů, a proto by zde sociální důsledky snižování velikosti rybářských loďstev mohly být omezené.

2. Druhý přístup by zachoval současnou úroveň zaměstnanosti za cenu hospodářské neúčinnosti. To by znamenalo zachovat velikost rybářského loďstva, ale omezit účinnost rybolovu snížením rybolovné kapacity plavidel (např. omezením rozměrů, tonáže či lovných zařízení) nebo zavedením omezení počtu dní na moři. Některé členské státy tyto nástroje již využívají a Společenství během uplynulých tří let zavedlo omezení počtu dní na moři pro rybolov některých druhů žijícících při mořském dně. V porovnání se současnými podmínkami by celkové úlovky byly větší, rybářská loďstva by podléhala přísnějším nařízením, zaměstnanost a činnost plavidel by byly spíše na částečný úvazek, ale rybolov by byl ziskovější, protože úlovky by zůstaly zachovány, zatímco variabilní náklady (např. náklady na palivo) by se snížily. Přechod k rybolovu v menším rámci s nižší úrovní účinnosti rybolovu by také mohl přinést zvýšení výnosů, zatímco by se snížil přímý dopad na zaměstnanost na moři. Zachování zaměstnanosti může být slučitelné s omezenou mírou rybolovu za předpokladu, že dojde k přechodu na kapitálově méně náročné podoby rybolovu.

První z obou uvedených přístupů znamená snižování kapacity vnitrostátních rybářských loďstev, což Komise považuje za snadno kontrolovatelné opatření v rámci řízení rybolovu. Pro oba přístupy platí, že změny lze zvládnout snáze, pokud k nim dojde postupně, a proto je důležité celý proces zahájit co nejdříve.

Volba hospodářské strategie pro odvětví rybolovu se provádí na vnitrostátní úrovni vzhledem k tomu, že členské státy rozhodují o přidělení rybolovných práv na vnitrostátní úrovni [5]. Hlavní úlohou Společenství v tomto kontextu je poskytnout rámec řízení postupného odstraňování nadměrného rybolovu. Společenství by rovněž mohlo podporovat strukturální změny v odvětví rybolovu prostřednictvím současného Finančního nástroje pro orientaci rybolovu (FNOR) a navrhovaného Evropského rybářského fondu. V rámci těchto nástrojů jsou dostupné finanční prostředky na úpravu nebo výkup rybářských plavidel, rekvalifikaci rybářů a stimulování hospodářské činnosti jak uvnitř části odvětví, která se netýká samotného rybolovu, tak i mimo odvětví rybolovu.

Ačkoli členské státy mají právo si zvolit vlastní hospodářskou strategii, Komise připomíná, že řešení jiná než vyřazování z provozu v minulosti způsobila problémy související s prosazováním a sociální přijatelností: je obtížné zachovat nadměrné rybářské loďstvo, aniž by se využívalo.

Před provedením těchto změn je samozřejmě nezbytné učinit analýzu hospodářských a sociálních důsledků významných změn v řízení rybolovu. Zvláštnosti každého loďstva se však v případě jednotlivých členských států a různých lovišť mohou značně lišit. Vzhledem k této různorodosti je nemožné provést obecné hodnocení sociálního a hospodářského dopadu. Komise namísto toho navrhuje dodržovat regionální a individuální přístup, jak je dále uvedeno v následující kapitole. Rada bude mít příležitost zvážit strategii pro každé loviště na základě analýzy Komise o dopadech a stanoviska regionálních poradních sborů.

5. Další Provádění: následné kroky

V nadcházejících letech Komise navrhne dlouhodobé plány s cílem zavést u všech hlavních populací ryb ve vodách Společenství takovou míru rybolovu, v jejímž rámci lze dosáhnout maximálního udržitelného výnosu. V případě populací ryb řízených společně s třetími zeměmi se Společenství bude snažit přijmout opatření pro společné řízení s týmž cílem.

Plány budou zaměřeny na jednotlivá loviště a budou se týkat populací ryb, které jsou loveny společně.

Vývoj plánů se bude řídit těmito hlavními zásadami:

a) při přípravě návrhů bude Komise konzultovat regionální poradní sbory;

b) Komise připraví v úzké spolupráci s dotčeným regionálním poradním sborem přiměřená posouzení důsledků každého plánu;

c) dlouhodobé plány budou zahrnovat plánovaná snížení míry rybolovu uskutečňovaná především pomocí úprav celkových přípustných odlovů a řízení intenzity rybolovu, ale v případě potřeby budou rovněž obsahovat technická opatření;

d) plány by mohly obsahovat prvky, jako např. omezení rozsahu, v jehož rámci se rybolovná práva mohou každý rok měnit. Navrhnou se tak, aby zaručovaly stálý a plynulý přechod, a mohou proto též zahrnovat předem stanovená opatření a podmínky, za kterých se tato opatření budou provádět;

e) dlouhodobé plány by měly být aktualizovány v časovém intervalu pěti let;

f) nedílnou součástí procesu budou opatření na účinné dodržování;

g) dlouhodobé plány budou v případě potřeby zahrnovat mezníky, kterými se bude měřit pokrok plánu směrem k dosažení maximálního udržitelného výnosu.

Při provádění tohoto procesu budou prioritou Komise taková loviště, u nichž odvětví přes regionální poradní sbory podporuje zvláštní přístup, a taková loviště, u nichž lze usilováním o rybolov pomocí maximálního udržitelného výnosu dosáhnout co nejrychlejších hospodářských úspěchů a pozitivního vývoje v oblasti ochrany přírody.

Zavedení úplného souboru dlouhodobých plánů k dosažení cíle maximálního udržitelného výnosu bude vyžadovat čas. Při jednáních o návrzích dlouhodobých plánů bude nezbytné zajistit, aby každoroční rozhodnutí Společenství týkající se řízení zohlednila cíl na rok 2015 anebo aby jeho dosažení přinejmenším nekomplikovala.

Prvním krokem Společenství v tomto procesu by s účinností od roku 2007 mělo být přijetí rozhodnutí týkajících se řízení, která zajistí, aby u žádné populace ryb, u níž již nyní existuje nadměrný rybolov, dále nestoupala míra rybolovu.

Tento proces proběhne, aniž by byla dotčena jiná opatření, jako například plány na obnovu, v souladu s přístupem předběžné opatrnosti s cílem omezit rizika krátkodobého vyčerpání populací ryb.

6. Závěr

Rybolov je ve své podstatě rizikovým povoláním, a to nejen v důsledku proměnlivosti mořských ekosystémů. Přetrvávající nadměrný rybolov v uplynulých desetiletích však vedl k vyčerpání populací ryb, menším úlovkům a vyšším nákladům na rybolov. Kvůli tomu byli rybáři vystaveni zbytečným rizikům a výdajům a nedostatek musel být kompenzován dováženými nebo chovnými rybami.

Tuto situaci je možné a především nutné řešit. Komise převezme zodpovědnost za přípravu fundovaných návrhů, které se budou zakládat na nejlepších dostupných vědeckých poznatcích a rozsáhlých konzultacích s dotčenými zúčastněnými subjekty. Komise vyzývá členské státy a odvětví rybolovu, aby se k tomuto procesu připojily. Splnění závazků přijatých na Světovém summitu o udržitelném rozvoji umožní odvětví rybolovu fungovat v bezpečnějším, méně rizikovém a ziskovějším prostředí.

PŘÍLOHA A

Výtah z prováděcího plánu přijatého na Světovém summitu o udržitelném rozvoji, Johannesburg, 2002

31. K dosažení udržitelného rybolovu je třeba přijmout na všech úrovních tato opatření:

a) zachovat nebo obnovit populace ryb na úrovni, která zajistí maximální udržitelný výnos s cílem dosáhnout tohoto stavu v případě vyčerpaných populací co nejrychleji a pokud možno nejpozději do roku 2015;

b) ratifikovat nebo přistoupit k příslušným dohodám nebo ujednáním o rybolovu nejen v rámci OSN, ale případně též v rámci regionálních dohod tohoto charakteru, a účinně je provádět, zejména pokud jde o Dohodu o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací a o Dohodu k podpoře dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení rybářskými plavidly na volném moři z roku 1993;

c) uplatňovat kodex chování pro zodpovědný rybolov z roku 1995, který zohledňuje zvláštní požadavky rozvojových zemí ve smyslu článku 5, a příslušné mezinárodní akční plány a technické pokyny Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství;

d) urychleně vypracovat a uskutečnit vnitrostátní a případně regionální akční plány, s jejichž pomocí se budou provádět mezinárodní akční plány Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství, a to zejména Mezinárodní akční plán pro řízení rybolovné kapacity do roku 2005 a Mezinárodní akční plán pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu do roku 2004. Zavést povinnost účinného monitorování, podávání zpráv a prosazování, jakož i kontroly rybářských plavidel pro státy vlajky, a podporovat Mezinárodní akční plán pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu;

e) podporovat příslušné regionální organizace a ujednání pro řízení rybolovu, aby byla zohledněna práva, povinnosti a zájmy pobřežních států a zvláštní požadavky rozvojových států při řešení otázky přidělování podílu rybolovných zdrojů v případě tažné populace ryb a vysoce stěhovavé rybí populace, a to s ohledem na ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu a na Dohodu o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací na volném moři a v rámci výlučných hospodářských oblastí;

f) zrušit dotace, které přispívají k nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu a nadměrnému rybolovu, a zároveň dovršit úsilí Světové obchodní organizace zaměřené na objasnění a zlepšení pravidel dotací WTO na rybolov při zohlednění významu tohoto odvětví pro rozvojové země;

g) posílit koordinaci dárců a partnerství mezi mezinárodními finančními institucemi, dvoustrannými agenturami a dalšími příslušnými zúčastněnými subjekty s cílem umožnit rozvojovým zemím, zejména nejméně rozvinutým rozvojovým zemím a malým ostrovním rozvojovým zemím a zemím s transformujícím se hospodářstvím, aby mohly budovat své vnitrostátní, reginální a subregionální kapacity pro infrastrukturu a integrované řízení a pro udržitelné využití rybolovu;

h) podporovat udržitelný rozvoj akvakultury, včetně akvakultury v malém rámci, v souladu s jejím rostoucím významem pro bezpečnost potravin a hospodářský rozvoj.

[1] KOM(2005) 505.

[2] Technické pozadí ke sdělení Komise nazvanému „Provádění udržitelnosti v rybolovu EU pomocí maximálního udržitelného výnosu: strategie růstu a zaměstnanosti“. Pracovní dokument útvarů Komise SEK (2006) 868.

[3] Ten se obvykle měří jako roční míra úmrtnosti ryb při rybolovu, což je množství ryb ulovených za rok vydělené průměrným množstvím lovných populací v moři během roku. Technická zpráva o používání tohoto parametru při provádění přístupu maximálního udržitelného výnosu se nachází v pracovním dokumentu útvarů Komise, který toto sdělení doprovází.

[4] Pracovní dokument útvarů Komise popisuje výhodu této metody rybolovu.

[5] Ustanovení čl. 20 odst. 3 nařízení 2371/2002.

--------------------------------------------------