POSTOJ RADY (EU) č. 15/2010 V PRVNÍM ČTENÍ

k přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh a kterým se zrušuje směrnice Rady 89/106/EHS

Přijatý Radou dne 13. září 2010

(Text s významem pro EHP)

2010/C 282 E/01

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),

v souladu s řádným legislativním postupem (2),

vzhledem k těmto důvodům:

Ve vhodných případech by mělo být v harmonizovaných normách podporováno používání tříd vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků tak, aby byly u některých staveb zohledněny různé úrovně základních požadavků na stavby, jakož i klimatické, geologické i zeměpisné rozdíly a další rozdílné podmínky převažující v členských státech. Evropské normalizační orgány by měly být oprávněny stanovit takové třídy na základě revidovaného mandátu, pokud je Komise již nestanovila.

Výrobcům stavebních výrobků by mělo být umožněno žádat, aby bylo evropské technické posouzení jejich výrobků vydáno na základě pokynů pro evropské technické schválení stanovených směrnicí 89/106/EHS. Mělo by být proto zajištěno právo používat tyto pokyny jako evropské dokumenty pro posuzování.

Vytváření evropských dokumentů pro posuzování a vydávání evropských technických posouzení by mělo být svěřeno subjektům pro technické posuzování určeným členskými státy. Aby bylo zajištěno, že subjekty pro technické posuzování mají potřebné pravomoci k provádění takových úkolů, měly by být požadavky týkající se jejich určení stanoveny na úrovni Unie.

Subjekty pro technické posuzování by měly založit organizaci, financovanou v některých případech Unií, která by koordinovala postupy při navrhování evropských dokumentů pro posuzování a při vydávání evropských technických posouzení.

Aby bylo zajištěno, že je prohlášení o vlastnostech přesné a spolehlivé, měly by být vlastnosti stavebního výrobku posouzeny a výroba v podniku by měla být řízena v souladu s příslušným systémem posuzování a ověřování stálosti vlastností daného stavebního výrobku. Je možné zvolit pro příslušný stavební výrobek použití několika systémů s cílem zohlednit konkrétní vztah některých základních charakteristik takového výrobku k základním požadavkům na stavbu.

Vzhledem k rozdílům ve významu označení CE u stavebních výrobků v porovnání s obecnými zásadami uvedenými nařízením (ES) č. 765/2008 by měla být přijata speciální ustanovení, kterými by se zajistila jasná formulace povinnosti připojovat označení CE ke stavebním výrobkům a důsledky z toho vyplývající.

Připojením označení CE nebo tím, že by toto označení nechal ke stavebnímu výrobku připojit, by měl dát výrobce na vědomí, že nese odpovědnost za shodu takového výrobku s vlastnostmi uvedenými v prohlášení.

Označení CE podle tohoto nařízení by mělo být připojeno ke všem stavebním výrobkům, pro které výrobce vypracoval prohlášení o vlastnostech v souladu s tímto nařízením. Není-li prohlášení o vlastnostech vypracováno, nemělo by být označení CE podle tohoto nařízení připojeno.

S cílem zabránit zbytečnému zkoušení stavebních výrobků, jejichž vlastnosti již byly dostatečně doloženy stabilními výsledky zkoušek nebo jinými dostupnými údaji, by mělo být výrobci dovoleno, aby za podmínek stanovených v harmonizovaných technických specifikacích nebo v rozhodnutí Komise učinil prohlášení o určité úrovni nebo třídě vlastností, a to bez zkoušek nebo bez dalších zkoušek.

K dalšímu snížení nákladů na uvádění stavebních výrobků na trh pro mikropodniky, které je vyrábějí, je nezbytné poskytnout zjednodušené postupy posuzování vlastností za předpokladu, že s dotčenými výrobky nejsou spojena významná bezpečnostní rizika a splňují příslušné požadavky jakéhokoli druhu. Podniky používající tyto zjednodušené postupy by měly navíc prokázat, že jsou způsobilé jako mikropodniky. Dále by měly postupovat podle příslušných postupů ověřování stálosti vlastností stanovených v harmonizovaných technických specifikacích pro jejich výrobky.

Všechny hospodářské subjekty zapojené do dodavatelského a distribučního řetězce by měly přijmout vhodná opatření pro zabezpečení toho, aby dodávaly na trh pouze stavební výrobky, které splňují požadavky tohoto nařízení s cílem zajistit vlastnosti stavebních výrobků a splnit základní požadavky na stavby. Zejména dovozci a distributoři stavebních výrobků by měli být seznámeni se základními charakteristikami, pro které existují předpisy na trhu Unie, a zvláštní požadavky v členských státech ohledně základních požadavků na stavby, a měli by tyto znalosti využívat při svých obchodních transakcích.

Je důležité zajistit dostupnost vnitrostátních technických pravidel, aby podniky, zejména malé a střední, mohly získávat spolehlivé a přesné informace o platných právních předpisech v členském státě, ve kterém hodlají uvádět nebo dodávat výrobky na trh. Členské státy by proto měly za tímto účelem určit kontaktní místa pro stavební výrobky. Kontaktní místa pro stavební výrobky by měla vedle úkolů stanovených v čl. 10 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 764/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví postupy týkající se uplatňování některých vnitrostátních technických pravidel u výrobků uvedených v souladu s právními předpisy na trh v jiném členském státě (12) , poskytovat i informace o pravidlech použitelných na zabudování, sestavování nebo instalaci konkrétního typu stavebního výrobku.

Pro usnadnění volného pohybu zboží by kontaktní místa pro stavební výrobky měla bezplatně poskytovat informace o ustanoveních majících za cíl plnění základních požadavků na stavby a použitelných na zamýšlené použití každého stavebního výrobku na území každého členského státu. Kontaktní místa pro stavební výrobky mohou hospodářským subjektům poskytovat rovněž další informace nebo připomínky. Za poskytování dalších informací by mělo být kontaktním místům pro stavební výrobky povoleno vybírat poplatky přiměřené nákladům na poskytnutí těchto informací nebo připomínek.

Jelikož by vytvoření kontaktních míst pro stavební výrobky nemělo zasahovat do rozdělení funkcí mezi příslušnými orgány v rámci regulačních systémů stanovených v jednotlivých členských státech, měly by mít členské státy možnost zřídit kontaktní místa pro stavební výrobky v souladu s regionálními nebo místními pravomocemi. S cílem zabránit zbytečně vysokému počtu kontaktních míst a zjednodušit správní postupy by mělo být členským státům umožněno pověřit úkolem kontaktních míst pro stavební výrobky stávající kontaktní místa zřízená podle jiných nástrojů Unie. Členským státům by mělo být rovněž umožněno pověřit úkolem kontaktních míst pro stavební výrobky nejen stávající útvary v rámci veřejné správy, ale také národní centra SOLVIT, obchodní komory, profesní organizace a soukromé subjekty.

Jelikož je nezbytné zajistit, aby úroveň provádění posuzování shody u všech subjektů, které posuzování a ověřování stálosti vlastností stavebních výrobků provádějí, byla v celé Unii jednotná, a jelikož by všechny tyto subjekty měly plnit své úkoly stejně dobře a zároveň v podmínkách spravedlivé soutěže, měly by být stanoveny požadavky pro tyto subjekty usilující o oznámení pro účely tohoto nařízení. Rovněž by měla být vypracována ustanovení o dostupnosti přiměřených informací o těchto subjektech a o jejich kontrole.

Pro účely dosažení cílů tohoto nařízení by Komise měla být oprávněna přijmout některé akty v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravných prací prováděla příslušné konzultace, a to i na úrovni odborníků.

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

KAPITOLA I

OBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

Předmět

Toto nařízení stanoví podmínky pro uvádění a dodávání stavebních výrobků na trh stanovením harmonizovaných pravidel pro vyjádření vlastností stavebních výrobků ve vztahu k jejich základním charakteristikám a pro používání označení CE u těchto výrobků.

Článek 2

Definice

Pro účely tohoto nařízení se rozumí:

Článek 3

Základní požadavky na stavby a základní charakteristiky stavebních výrobků

1. Základní požadavky na stavby stanovené v příloze I představují základ pro přípravu normalizačních mandátů a harmonizovaných technických specifikací.

2. Základní charakteristiky stavebních výrobků stanoví harmonizované technické specifikace ve vztahu k základním požadavkům na stavby.

3. U zvláštních skupin stavebních výrobků, na něž se vztahuje harmonizovaná norma, Komise tam, kde je to vhodné a ve vztahu k jejich zamýšleným použitím vymezeným v harmonizovaných normách, stanoví prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 ty základní charakteristiky, pro něž výrobce učiní prohlášení o vlastnostech výrobku při jeho uvedení na trh.

Komise rovněž tam, kde je to vhodné, stanoví prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 mezní úrovně pro vlastnosti ve vztahu k základním charakteristikám, které mají být uvedeny v prohlášení.

KAPITOLA II

PROHLÁŠENÍ O VLASTNOSTECH A OZNAČENÍ CE

Článek 4

Prohlášení o vlastnostech

1. Vztahuje-li se na stavební výrobek harmonizovaná norma nebo pro něj bylo vydáno evropské technické posouzení, výrobce vypracuje při jeho uvedení na trh prohlášení o vlastnostech.

2. Vztahuje-li se na stavební výrobek harmonizovaná norma nebo pro něj bylo vydáno evropské technické posouzení, budou informace v jakékoliv formě o jeho vlastnostech ve vztahu k základním charakteristikám, jak je vymezeno v příslušných technických specifikacích, poskytnuty pouze tehdy, jsou-li zahrnuty a blíže určeny v prohlášení o vlastnostech.

3. Vypracováním prohlášení o vlastnostech nese výrobce odpovědnost za shodu stavebního výrobku s vlastnostmi uvedenými v prohlášení. Členské státy považují prohlášení o vlastnostech vypracované výrobci za správné a spolehlivé, ledaže objektivní údaje prokáží opak.

Článek 5

Výjimky z povinnosti vypracovat prohlášení o vlastnostech

Výrobce mající v úmyslu uvést výrobek na trh může odchylně od čl. 4 odst. 1 a při neexistenci předpisů Unie nebo vnitrostátních předpisů vyžadujících prohlášení o základních charakteristikách, upustit při uvedení stavebního výrobku, na který se vztahuje harmonizovaná norma, na trh od vypracování prohlášení o vlastnostech, pokud:

je stavební výrobek vyroben jednotlivě nebo nesériově na zakázku na zvláštní objednávku a je nainstalován do jedné konkrétní stavby výrobcem, který je odpovědný za bezpečné zabudování výrobku do stavby, v souladu s příslušnými vnitrostátními předpisy, a na odpovědnost osob odpovědných podle příslušných vnitrostátních předpisů za bezpečné provedení prací ;

Článek 6

Obsah prohlášení o vlastnostech

1. Prohlášení o vlastnostech uvádí vlastnosti stavebních výrobků ve vztahu k základním charakteristikám dotčených výrobků v souladu s příslušnými harmonizovanými technickými specifikacemi.

2. Prohlášení o vlastnostech musí obsahovat zejména tyto informace:

3. Prohlášení o vlastnostech musí dále obsahovat:

4. Prohlášení o vlastnostech se vypracovává podle vzoru uvedeného v příloze III.

Článek 7

Poskytování prohlášení o vlastnostech

1. Kopie prohlášení o vlastnostech se připojí ke všem výrobkům dodávaným na trh.

Pokud ovšem jediný uživatel odebírá dodávku více kusů jednoho výrobku, může k ní být připojena pouze jedna kopie prohlášení o vlastnostech.

2. Kopie prohlášení o vlastnostech může být dodána elektronickými prostředky pouze s výslovným souhlasem příjemce.

3. Odchylně od odstavců 1 a 2 může být obsah prohlášení o vlastnostech zpřístupněn na internetové stránce, a to v souladu s podmínkami stanovenými Komisí prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60.

4. Prohlášení o vlastnostech se poskytuje v jazyce nebo v jazycích požadovaných členským státem, v němž je výrobek dodáván na trh.

Článek 8

Obecné zásady a použití označení CE

1. Na označení CE se použijí obecné zásady stanovené v článku 30 nařízení (ES) č. 765/2008.

2. Označení CE se připojí k těm stavebním výrobkům, pro které výrobce vypracoval prohlášení o vlastnostech v souladu s články 4, 6 a 7.

Jestliže prohlášení o vlastnostech nebylo výrobcem vypracováno v souladu s články 4, 6 a 7, nesmí být označení CE ke stavebním výrobkům připojeno.

Připojením označení CE nebo tím, že označení CE nechá připojit, výrobce dává na vědomí, že nese odpovědnost za shodu stavebního výrobku s vlastnostmi uvedenými v prohlášení, jakož i za soulad se všemi příslušnými požadavky stanovenými tímto nařízením a jinými příslušnými harmonizačními právními předpisy Unie, které stanoví jeho připojování.

Pravidla pro připojování označení CE stanovená v jiných příslušných harmonizačních právních předpisech Unie se použijí, aniž je dotčen tento odstavec.

3. Pro všechny stavební výrobky, na něž se vztahuje harmonizovaná norma, nebo pro které bylo vydáno evropské technické posouzení, je označení CE jediným označením, které potvrzuje shodu stavebního výrobku s vlastnostmi uvedenými v prohlášení ve vztahu k základním charakteristikám podle této harmonizované normy nebo evropského technické ho posouzení.

V tomto ohledu členské státy nezavedou žádné odkazy ani nezruší žádné odkazy ve vnitrostátních opatřeních na označení potvrzující shodu s vlastnostmi uvedenými v prohlášení ve vztahu k základním charakteristikám, na něž se vztahují jiné harmonizované technické specifikace než označení CE.

4. Členský stát na svém území nebo v rámci své pravomoci nezakáže ani nebrání dodávání na trh nebo používání stavebních výrobků, které nesou označení CE, pokud vlastnosti uvedené v prohlášení odpovídají požadavkům pro toto použití v členském státě.

5. Členské státy zajistí, aby předpisy nebo podmínky stanovené veřejnými nebo soukromými subjekty, které působí jako podnik veřejného práva nebo jako veřejný orgán na základě monopolního postavení nebo s veřejným zmocněním, nebránily používání stavebních výrobků nesoucích označení CE, pokud vlastnosti uvedené v prohlášení odpovídají požadavkům pro jejich použití v členském státě.

6. Metody, které používají členské státy ve svých požadavcích na stavby, jakož i další vnitrostátní předpisy ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků by měly být v souladu s harmonizovanými technickými specifikacemi.

Článek 9

Pravidla a podmínky pro připojování označení CE

1. Označení CE musí být viditelně, čitelně a nesmazatelně připojeno ke stavebnímu výrobku nebo k jeho štítku. Pokud to vzhledem k povaze výrobku není možné nebo odůvodněné, připojí se k obalu nebo k průvodní dokumentaci.

2. K označení CE se doplní dvě poslední číslice roku, v němž bylo označení připojeno, název nebo identifikační značka a registrovaná adresa výrobce, jedinečný identifikační kód typu výrobku, referenční číslo prohlášení o vlastnostech a úrovně nebo třídy vlastností uvedených v prohlášení, odkaz na použitou harmonizovanou technickou specifikaci, případně identifikační číslo oznámeného subjektu a zamýšlené použití, jak je stanoveno v příslušné harmonizované technické specifikaci.

3. Označení CE se připojí před uvedením stavebního výrobku na trh. Může k němu být připojen piktogram nebo jakákoli jiná značka zejména označující zvláštní riziko nebo použití.

Článek 10

Kontaktní místa pro stavební výrobky

1. Členské státy určí kontaktní místa pro stavební výrobky podle článku 9 nařízení (ES) č. 764/2008.

2. Články 10 a 11 nařízení (ES) č. 764/2008 se použijí na kontaktní místa pro stavební výrobky.

3. Pokud jde o úkoly vymezené v čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 764/2008, každý členský stát zajistí, aby kontaktní místa pro stavební výrobky na jeho území poskytovala informace o ustanoveních, která mají za cíl splnění základních požadavků na stavby příslušných pro zamýšlené použití každého stavebního výrobku, jak je stanoveno v čl. 6 odst. 3 písm. e) tohoto nařízení.

KAPITOLA III

POVINNOSTI HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTŮ

Článek 11

Povinnosti výrobců

1. Výrobci vypracují prohlášení o vlastnostech v souladu s články 4 až 7 a připojí označení CE v souladu s články 8 a 9.

Výrobci na základě prohlášení o vlastnostech vypracují technickou dokumentaci popisující všechny příslušné prvky vztahující se k požadovanému systému posuzování a ověřování stálosti vlastností.

2. Výrobci uchovávají technickou dokumentaci a prohlášení o vlastnostech po dobu deseti let od uvedení stavebního výrobku na trh.

Komise může tam, kde je to vhodné, prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 pozměnit tuto dobu pro skupiny stavebních výrobků na základě předpokládané doby životnosti nebo funkce stavebního výrobku ve stavbě.

3. Výrobci zajistí, aby byly zavedeny postupy, které zaručí při sériové výrobě zachování vlastností uvedených v prohlášení. Odpovídajícím způsobem se zohlední změny v typu výrobku a změny v použitelných harmonizovaných technických specifikacích.

Výrobci tam, kde to je považováno za vhodné vzhledem k zajištění přesnosti, spolehlivosti a stálosti vlastností stavebního výrobku uvedených v prohlášení, provádějí zkoušky vzorků stavebních výrobků uváděných nebo dodávaných na trh, provádějí šetření a v případě nutnosti vedou registry stížností, nevyhovujících výrobků a výrobků stažených z oběhu a průběžně o všech těchto kontrolách informují distributory.

4. Výrobci zajistí, aby byl na jejich stavebních výrobcích uveden typ, série nebo sériové číslo nebo jakýkoli jiný prvek umožňující jejich identifikaci, nebo v případech, kdy to velikost nebo povaha výrobku neumožňuje, zajistí, aby byla požadovaná informace uvedena na obalu nebo v dokladu přiloženém ke stavebnímu výrobku.

5. Výrobci uvedou na stavebním výrobku, nebo není-li to možné, na obalu či v dokladu přiloženém ke stavebnímu výrobku své jméno či firmu, nebo registrovanou ochrannou známku a kontaktní adresu. Adresa musí uvádět jediné místo, na kterém lze výrobce kontaktovat.

6. Výrobci při dodávání stavebního výrobku na trh zajistí, aby byly k výrobku připojeny pokyny a bezpečnostní informace v jazyce určeném dotčeným členským státem, kterému uživatelé snadno rozumějí.

7. Výrobci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že stavební výrobek, který uvedli na trh, není ve shodě s prohlášením o vlastnostech nebo není v souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení stavebního výrobku ve shodu, nebo, je-li to vhodné, jej stáhnou z trhu nebo z oběhu. Pokud navíc výrobek představuje riziko, neprodleně o tom výrobci informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž stavební výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti zejména o nesouladu a o veškerých přijatých nápravných opatřeních.

8. Výrobci poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody stavebního výrobku s prohlášením o vlastnostech a souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení v jazyce, kterému tento orgán snadno rozumí. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při všech činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná stavebními výrobky, které uvedli na trh.

Článek 12

Zplnomocnění zástupci

1. Výrobce může písemně jmenovat svého zplnomocněného zástupce.

Zplnomocněný zástupce nemůže být pověřen vypracováním technické dokumentace.

2. Zplnomocněný zástupce vykonává úkoly stanovené v plné moci. Plná moc musí zplnomocněnému zástupci umožňovat alespoň:

Článek 13

Povinnosti dovozců

1. Dovozci uvádí na trh Unie pouze stavební výrobky, které jsou v souladu s příslušnými požadavky tohoto nařízení.

2. Před uvedením stavebního výrobku na trh dovozci zajistí, aby výrobce provedl příslušné posouzení a ověření stálosti vlastností. Zajistí, aby výrobce vypracoval technickou dokumentaci uvedenou v čl. 11 odst. 1 ve druhém pododstavci a prohlášení o vlastnostech v souladu s články 4, 6 a 7. Dále dovozci zajistí, aby měl výrobek označení CE, je-li vyžadováno, aby k němu byly připojeny požadované dokumenty a aby výrobce splnil požadavky stanovené v čl. 11 odst. 4 a 5.

Dovozce, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že stavební výrobek není v e shodě s prohlášením o vlastnostech nebo v souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení, nesmí takový stavební výrobek uvést na trh, dokud nebude uveden ve shodu s připojeným prohlášením o vlastnostech a do souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení nebo dokud není prohlášení o vlastnostech opraveno. Pokud stavební výrobek představuje riziko, dovozce o tom informuje výrobce, jakož i orgány dozoru nad trhem.

3. Dovozci uvedou na stavebním výrobku, nebo pokud to není možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k výrobku, své jméno, firmu nebo registrovanou obchodní známku a kontaktní adresu.

4. Dovozci při dodávání stavebního výrobku na trh zajistí, aby byly k výrobku přiloženy pokyny a informace o bezpečnosti výrobku v jazyce určeném členským státem, kterému uživatelé snadno rozumějí.

5. Dovozci zajistí, aby v době, kdy nesou za stavební výrobek odpovědnost, skladovací nebo přepravní podmínky neohrožovaly shodu výrobku s prohlášením o vlastnostech a s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení.

6 Dovozci ve všech případech, kdy to je to považováno za vhodné vzhledem k zajištění přesnosti, spolehlivosti a stálosti vlastností stavebního výrobku uvedených v prohlášení, provádějí zkoušky vzorků výrobků uváděných nebo dodávaných nå trh, provádějí šetření a tam, kde je to nutné, vedou registr stížností, výrobků, které nejsou v souladu, a výrobků stažených z oběhu a průběžně o všech těchto kontrolách informují distributory.

7. Dovozci, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že stavební výrobek, který uvedli na trh, není ve shodě s prohlášením o vlastnostech nebo v souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení, přijmou okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení stavebního výrobku ve shodu, nebo, je-li to vhodné, jej stáhnou z trhu nebo z oběhu. Pokud výrobek představuje riziko, neprodleně o tom dovozci informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž stavební výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti zejména o nesouladu a o všech přijatých nápravných opatřeních.

8. Dovozci po dobu stanovenou v čl. 11 odst. 2 uchovávají kopii prohlášení o vlastnostech pro potřeby orgánů dozoru nad trhem a zaručí, aby mohla být technická dokumentace těmto orgánům na požádání předložena.

9. Dovozci poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody stavebního výrobku s prohlášením o vlastnostech a souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení v jazyce, kterému tento orgán snadno rozumí. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při všech činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná stavebními výrobky, které uvedli na trh.

Článek 14

Povinnosti distributorů

1. Při dodávání stavebního výrobku na trh distributoři jednají s řádnou péčí, pokud jde o požadavky tohoto nařízení.

2. Před dodáním stavebního výrobku na trh distributoři zajistí, aby výrobek nesl, je-li vyžadováno, označení CE a byly k němu připojeny dokumenty požadované tímto nařízením a pokyny a informace o bezpečnosti výrobku v jazyce určeném dotčeným členským státem, kterému uživatelé snadno rozumějí. Dále distributoři zajistí, aby výrobce i dovozce splnili požadavky stanovené v čl. 11 odst. 4 a 5 a v čl. 13 odst. 3.

Distributor, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že stavební výrobek není ve shodě s prohlášením o vlastnostech nebo v souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení, nedodá takový stavební výrobek na trh, dokud není uveden ve shodu s připojeným prohlášením o vlastnostech nebo není v souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení nebo dokud není prohlášení o vlastnostech opraveno. Pokud výrobek navíc představuje riziko, informuje o tom distributor výrobce nebo dovozce, jakož i orgány dozoru nad trhem.

3. Distributor zajistí, aby v době, kdy nese za stavební výrobek odpovědnost, skladovací nebo přepravní podmínky neohrožovaly shodu výrobku s prohlášením o vlastnostech a soulad s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení.

4. Distributoři, kteří se domnívají nebo mají důvod se domnívat, že stavební výrobek, který dodali na trh, není ve shodě s prohlášením o vlastnostech nebo s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení, zajistí, aby byla přijata nápravná opatření nezbytná k uvedení tohoto výrobku ve shodu, nebo, je-li to vhodné, jej stáhnou z trhu nebo z oběhu. Pokud navíc výrobek představuje riziko, neprodleně o tom distributoři informují příslušné vnitrostátní orgány členských států, v nichž výrobek dodávali na trh, a uvedou podrobnosti, zejména o nesouladu a o veškerých přijatých nápravných opatřeních.

5. Distributoři poskytnou příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody stavebního výrobku s prohlášením o vlastnostech a souladu s jinými příslušnými požadavky tohoto nařízení v jazyce, kterému tento orgán snadno rozumí. Spolupracují s tímto orgánem na jeho žádost při všech činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná stavebními výrobky, které dodali na trh.

Článek 15

Případy, kdy se povinnosti výrobců vztahují na dovozce a distributory

Dovozce nebo distributor je pro účely tohoto nařízení považován za výrobce a vztahují se na něj povinnosti výrobce podle článku 11, pokud uvádí na trh výrobek pod svým jménem či firmou nebo ochrannou známkou nebo upravuje stavební výrobek již uvedený na trh takovým způsobem, že může být dotčena shoda s vlastnostmi uvedenými v prohlášení.

Článek 16

Identifikace hospodářských subjektů

Hospodářské subjekty musí po dobu stanovenou v čl. 11 odst. 2 na žádost pro orgány dozoru nad trhem identifikovat tyto subjekty:

KAPITOLA IV

HARMONIZOVANÉ TECHNICKÉ SPECIFIKACE

Článek 17

Harmonizované normy

1. Evropské normalizační orgány uvedené v příloze I směrnice 98/34/ES vypracují na žádost harmonizované normy (dále jen „mandát“), které vydává Komise podle článku 6 uvedené směrnice po konzultaci Stálého výboru pro stavebnictví uvedeného v čl. 64 tohoto nařízení.

2. Harmonizované normy stanoví metody a kritéria pro posuzování vlastností stavebních výrobků ve vztahu k jejich základním charakteristikám.

Pokud je tak stanoveno v příslušném mandátu, harmonizovaná norma odkazuje na zamýšlené použití výrobků, na které se vztahuje.

Ve vhodných případech a aniž by došlo k ohrožení správnosti, spolehlivosti nebo stálosti výsledků, harmonizované normy stanoví metody, které jsou pro účely posuzování vlastností stavebních výrobků ve vztahu k jejich základním charakteristikám méně náročné než provádění zkoušek.

3. Evropské normalizační orgány v harmonizovaných normách určí příslušný způsob řízení výroby, který zohlední konkrétní podmínky postupu výroby dotyčného stavebního výrobku.

Harmonizovaná norma musí obsahovat technické podrobnosti nezbytné pro provádění systému posuzování a ověřování stálosti vlastností.

4. Komise posoudí, zda se harmonizované normy vypracované evropskými normalizačními orgány shodují s příslušným mandátem.

Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie seznam odkazů na harmonizované normy, které jsou ve shodě s příslušnými mandáty.

U každé harmonizované normy v seznamu se uvedou tyto údaje:

Komise zveřejní každou aktualizaci tohoto seznamu.

Ode dne začátku období souběžné existence norem, je možné použít harmonizovanou normu k vypracování prohlášení o vlastnostech pro stavební výrobek, na nějž se vztahuje. Národní normalizační orgány mají povinnost převzít harmonizované normy v souladu se směrnicí 98/34/ES.

Aniž jsou dotčeny články 36 a 38, ode dne ukončení období souběžné existence norem je harmonizovaná norma jediným prostředkem použitelným pro vypracování prohlášení o vlastnostech stavebních výrobků, na něž se vztahuje.

Na konci období souběžné existence budou vnitrostátní normy, které jsou v rozporu s harmonizovanými normami, zrušeny a členské státy ukončí platnost všech vnitrostátních ustanovení, která jsou s nimi v rozporu.

Článek 18

Formální námitky proti harmonizovaným normám

1. Pokud členský stát nebo Komise usoudí, že harmonizovaná norma nesplňuje zcela požadavky stanovené v příslušném mandátu, předloží dotčený členský stát nebo Komise záležitost výboru zřízenému podle článku 5 směrnice 98/34/ES a uvedou své důvody. Tento výbor po konzultaci příslušných evropských normalizačních orgánů a stálého výboru pro stavebnictví neprodleně vydá své stanovisko.

2. S ohledem na stanovisko výboru zřízeného podle článku 5 směrnice 98/34/ES se Komise rozhodne zveřejnit, nezveřejnit, zveřejnit s omezením, zachovat, zachovat s omezením, či zrušit odkazy na příslušnou harmonizovanou normu v Úředním věstníku Evropské unie.

3. Komise informuje dotčený evropský normalizační orgán o svém rozhodnutí a případně požádá o revizi dotčené harmonizované normy.

Článek 19

Evropský dokument pro posuzování

1. Na žádost výrobce o evropské technické posouzení vypracuje a přijme organizace subjektů pro technické posuzování evropský dokument pro posuzování pro jakýkoli stavební výrobek, na nějž se nevztahuje nebo plně nevztahuje harmonizovaná norma, pro nějž nemohou být vlastnosti ve vztahu k jeho základním charakteristikám zcela posouzeny podle stávající harmonizované normy, protože mimo jiné:

2. Postup pro přijetí evropského dokumentu pro posuzování se řídí zásadami stanovenými v článku 20 a musí být v souladu s pravidly stanovenými v článku 21 a v příloze II.

3. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60, kterými se mění příloha II, a stanovit doplňková procesní pravidla pro vypracování a přijetí evropského dokumentu pro posuzování.

Článek 20

Zásady pro vypracování a přijetí evropských dokumentů pro posuzování

1. Postup pro vypracování a přijetí evropských dokumentů pro posuzování:

2. Subjekty pro technické posuzování společně s organizací subjektů pro technické posuzování nesou plné náklady na vypracování a přijetí evropských dokumentů pro posuzování.

Článek 21

Povinnosti příslušného subjektu pro technické posuzování při přijetí žádosti o evropské technické posouzení

1. Subjekt pro technické posuzování přijímající žádost o evropské technické posouzení (dále jen „příslušný subjekt pro technické posuzování“), informuje výrobce, zda se na stavební výrobek vztahuje plně nebo zčásti harmonizovaná technická specifikace takto:

2. V případech uvedených v odst. 1 písm. b) a c) informuje příslušný subjekt pro technické posuzování organizaci subjektů pro technické posuzování a Komisi o obsahu žádosti, o příslušném rozhodnutí Komise týkajícím se posuzování a ověřování stálosti vlastností, které má subjekt pro technické posuzování v úmyslu použít pro tento výrobek, anebo o neexistenci takového rozhodnutí Komise.

3. Domnívá-li se Komise, že pro stavební výrobek neexistuje vhodné rozhodnutí pro posuzování a ověřování stálosti vlastností, použije se článek 28.

Článek 22

Zveřejnění

Evropské dokumenty pro posuzování přijaté organizací subjektů pro technické posuzování se zasílají Komisi, která zveřejní seznam odkazů na přijaté evropské dokumenty pro posuzování v Úředním věstníku Evropské unie.

Komise zveřejní každou aktualizaci tohoto seznamu.

Článek 23

Řešení sporů v případě neshody mezi subjekty pro technické posuzování

Pokud se subjekty pro technické posuzování nedohodly ve stanovené lhůtě ohledně evropského dokumentu pro posuzování, organizace subjektů technického posuzování předá tuto záležitost k řešení Komisi.

Článek 24

Obsah evropského dokumentu pro posuzování

1. Evropský dokument pro posuzování obsahuje alespoň obecný popis stavebního výrobku, základní charakteristiky, metody a kritéria pro posuzování vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebního výrobku, které se týkají jeho výrobcem předpokládaného použití. Evropský dokument pro posuzování zejména obsahuje základní charakteristiky důležité pro zamýšlené použití tohoto výrobku a dohodnuté mezi výrobcem a organizací subjektů pro technické posuzování.

2. Zásady pro příslušné řízení výroby, které má být použito, se stanoví v evropském dokumentu pro posuzování při zohlednění podmínek výrobního postupu dotčeného stavebního výrobku.

3. Je-li možno vlastnosti některých základních charakteristik výrobku odpovídajícím způsobem posoudit na základě metod a kritérií již stanovených v jiných harmonizovaných technických specifikacích nebo v pokynech uvedených v čl. 66 odst. 3 nebo použitých v souladu s článkem 9 směrnice 89/106/EHS do 1. července 2013 v souvislosti s vydáváním evropských technických schválení, budou tyto existující metody a kritéria začleněny do evropského dokumentu pro posuzování.

Článek 25

Formální námitky proti evropským dokumentům pro posuzování

1. Domnívá-li se členský stát nebo Komise, že evropský dokument pro posuzování zcela nevyhovuje požadavkům, které je třeba splnit v souvislosti se základními požadavky na stavby stanovenými v příloze I, předloží dotčený členský stát nebo Komise záležitost stálému výboru pro stavebnictví, spolu s odůvodněním. Stálý výbor po konzultaci s organizací subjektů pro technické posuzování neprodleně vydá své stanovisko.

2. S ohledem na stanovisko Stalého výboru pro stavebnictví se Komise rozhodne zveřejnit, nezveřejnit, zveřejnit s omezením, zachovat, zachovat s omezením či zrušit odkazy na příslušné evropské dokumenty pro posuzování v Úředním věstníku Evropské unie.

3. Komise o tom informuje organizaci subjektů pro technické posuzování a případně požádá o přezkum dotčeného evropského dokumentu pro posuzování.

Článek 26

Evropské technické posouzení

1. Subjekt pro technické posuzování vydá evropské technické posouzení na žádost výrobce na základě evropského dokumentu pro posuzování vypracovaného postupem podle článku 21 a přílohy II.

Existuje-li evropský dokument pro posuzování, evropské technické posouzení může být vydáno i v případě, že byl vypracován mandát pro harmonizovanou normu. Vydání takového posouzení je možné do začátku období souběžné existence, stanoveného Komisí v souladu s čl. 17 odst. 4.

2. Evropské technické posouzení obsahuje vlastnosti, které mají být uvedeny v prohlášení, vyjádřené úrovní, třídou nebo popisem těch základních charakteristik, které byly dohodnuty mezi výrobcem a subjektem pro technické posuzování přijímajícím žádost o evropské technické posouzení pro zamýšlené použití uvedené v prohlášení a technické podrobnosti nezbytné pro provádění systému posuzování a ověřování stálosti vlastností.

3. S cílem zajistit jednotné provádění tohoto článku Komise přijme prováděcí akty pro stanovení formátu evropského technického posouzení postupem uvedeným v čl. 64 odst. 2.

Článek 27

Úrovně nebo třídy vlastností

1. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 k zavedení tříd vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků.

2. Pokud Komise zavedla třídy vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků, evropské normalizační orgány je použijí v harmonizovaných normách. Organizace subjektů pro technické posuzování použije tam, kde je to vhodné, tyto třídy v evropských dokumentech pro posuzování.

Pokud třídy vlastností ve vztahu k základním charakteristikám stavebních výrobků nejsou Komisí stanoveny, mohou být na základě revidovaného mandátu stanoveny evropskými normalizačními orgány v harmonizovaných normách.

3. Pokud je to stanoveno v příslušných mandátech, evropské normalizační orgány stanoví v harmonizovaných normách mezní úrovně ve vztahu k základním charakteristikám a případně pro zamýšlené použití, které musí splňovat stavební výrobky v členských státech.

4. Stanoví-li evropské normalizační orgány třídy vlastností v harmonizovaných normách, organizace subjektů pro technické posuzování tyto třídy použije v evropských dokumentech pro posuzování tam, kde jsou pro stavební výrobek relevantní.

Je-li to považováno za vhodné, organizace subjektů pro technické posuzování může po dohodě s Komisí a po konzultaci Stálého výboru pro stavebnictví stanovit v evropském dokumentu pro posuzování třídy vlastností a mezní úrovně ve vztahu k základním charakteristikám stavebního výrobku v rámci jeho zamýšleného použití předpokládaného výrobcem.

5. Komise může přijmout akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 pro stanovení podmínek, za nichž bude stavební výrobek považován za splňující určitou úroveň nebo třídu vlastností bez zkoušení nebo bez dalšího zkoušení.

Nestanoví-li tyto podmínky Komise, mohou je stanovit na základě revidovaného mandátu evropské normalizační orgány v harmonizovaných normách.

6. Po stanovení systémů tříd podle odstavce Komisí mohou členské státy stanovit úrovně nebo třídy vlastností, které musí stavební výrobky splňovat ve vztahu k jejich základním charakteristikám pouze v souladu s těmito systémy tříd.

7. Evropské normalizační orgány a organizace subjektů pro technické posuzování dbají na potřeby regulace členských států při stanovování mezních úrovní nebo tříd vlastností.

Článek 28

Posuzování a ověřování stálosti vlastností

1. Posuzování a ověřování stálosti vlastností stavebních výrobků ve vztahu k jejich základním charakteristikám se provádí v souladu s jedním ze systémů stanovených v příloze V.

2. Prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 60 Komise stanoví a může revidovat, při zohlednění zejména dopadů na bezpečnost a zdraví osob a na životní prostředí, který systém nebo systémy se použijí pro daný stavební výrobek nebo skupinu stavebních výrobků nebo pro dané základní charakteristiky. Přitom Komise rovněž zohlední doložené zkušenosti předložené vnitrostátními orgány s ohledem na dozor nad trhem.

Komise v každém případě zvolí co nejjednodušší systém nebo systémy, které jsou v souladu se všemi základními požadavky na stavby.

3. Takto stanovený systém nebo systémy se uvedou v mandátu pro harmonizované normy a v harmonizovaných technických specifikacích.

KAPITOLA V

SUBJEKTY PRO TECHNICKÉ POSUZOVÁNÍ

Článek 29

Určení, kontrola a hodnocení subjektů pro technické posuzování

1. Členské státy mohou určit subjekty pro technické posuzování na svých územích, zejména pro jednu nebo několik skupin výrobků uvedených v tabulce 1 přílohy IV.

Členské státy, které určily subjekt pro technické posuzování oznámí ostatním členským státům a Komisi název a adresu takového subjektu pro technické posuzování a skupinu výrobků, pro kterou byl subjekt pro technické posuzování určen.

2. Komise zveřejní elektronickými prostředky seznam subjektů pro technické posuzování, ve kterém budou uvedeny skupiny výrobků nebo stavební výrobky, pro které jsou subjekty pro technické posuzování určeny.

Komise zveřejní každou aktualizaci tohoto seznamu.

3. Členské státy kontrolují činnosti a způsobilost subjektů pro technické posuzování, které určily, a vyhodnocují je ve vztahu k příslušným kritériím stanoveným v tabulce 2 přílohy IV.

Členské státy informují Komisi o svých vnitrostátních postupech pro určení subjektů pro technické posuzování, o kontrole jejich činnosti, způsobilosti a o veškerých změnách těchto informací.

4. Komise přijme po konzultaci Stálého výboru pro stavebnictví pokyny pro provádění hodnocení subjektů pro technické posuzování.

Článek 30

Požadavky na subjekty pro technické posuzování

1. Subjekt pro technické posuzování provádí posuzování a vydává evropské technické posouzení pro skupinu výrobků, pro kterou byl určen.

Subjekty pro technické posuzování musí v rozsahu svého určení splňovat požadavky stanovené v tabulce 2 přílohy IV.

2. Nesplňuje-li již subjekt pro technické posuzování požadavky uvedené v odstavci 1, členský stát zruší určení tohoto subjektu pro technické posuzování pro příslušnou skupinu výrobků a informuje o tom Komisi a jiné členské státy.

Článek 31

Koordinace subjektů pro technické posuzování

1. Subjekty pro technické posuzování založí organizaci pro technické posuzování.

2. Organizace subjektů pro technické posuzování se považuje za orgán, který sleduje cíl obecného evropského zájmu ve smyslu článku 162 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (15).

3. Společné cíle spolupráce a správní a finanční podmínky vztahující se na granty udělované organizaci subjektů pro technické posuzování lze vymezit v rámcových dohodách o partnerství, které podepíše Komise s organizací v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (16) ( dále jen „finanční nařízení“) a nařízením (ES, Euratom) č. 2342/2002. O uzavření těchto dohod jsou informovány Evropský parlament a Rada.

4. Organizace subjektů pro technické posuzování provádí alespoň tyto úkoly:

Organizace subjektů pro technické posuzování má svůj sekretariát, aby mohla plnit uvedené úkoly.

5. Členské státy zajistí, aby subjekty pro technické posuzování přispívaly do organizace subjektů pro technické posuzování ze svých finančních a lidských zdrojů.

Článek 32

Financování Unií

1. Financování Unií může být poskytnuto organizaci subjektů pro technické posuzování pro provádění úkolů stanovených v čl. 31 odst. 4.

2. Prostředky přidělené na plnění úkolů uvedených v čl. 31 odst. 4 stanoví každoročně rozpočtový orgán v mezích platného finančního rámce.

Článek 33

Finanční ujednání

1. Financování Unie se poskytne, bez výzvy k podávání návrhů, organizaci subjektů pro technické posuzování pro plnění úkolů uvedených v čl. 31 odst. 4, na které mohou být uděleny granty v souladu s finančním nařízením.

2. Činnosti sekretariátu organizace subjektů pro technické posuzování uvedené v čl. 31 odst. 4 lze financovat na základě grantů na provoz. Granty na provoz se v případě opětovného poskytnutí automaticky nesnižují.

3. Grantové dohody mohou povolit paušální krytí režijních nákladů příjemce do výše 10 % celkových způsobilých přímých nákladů na akce kromě případů, kdy jsou nepřímé náklady příjemce hrazeny prostřednictvím grantu na provoz financovaného ze souhrnného rozpočtu Unie.

Článek 34

Řízení a kontrola

1. Přidělené prostředky určené rozpočtovým orgánem na financování úkolů stanovených v čl. 31 odst. 4 mohou rovněž pokrývat správní výdaje spojené s přípravnými činnostmi, kontrolou, inspekcemi, audity a hodnoceními, které jsou přímo nezbytné pro dosažení cílů tohoto nařízení, a to zejména se studiemi, zasedáními, informačními a publikačními činnostmi, dále výdaje spojené s informačními sítěmi pro výměnu informací a veškeré další výdaje na administrativní a technickou pomoc, které může Komise používat pro činnosti související s vypracováním a přijetím evropských dokumentů pro posuzování a s vydáváním evropských technických posouzení.

2. Komise hodnotí důležitost úkolů stanovených v čl. 31 odst. 4, které jsou financovány Unií s ohledem na požadavky politik a právních předpisů Unie a do 1. ledna 2017 a poté každých pět let informuje Evropský parlament a Radu o výsledcích tohoto hodnocení.

Článek 35

Ochrana finančních zájmů Unie

1. Komise zajistí, aby byly finanční zájmy Unie při provádění činností financovaných podle tohoto nařízení chráněny uplatňováním preventivních opatření proti podvodům, úplatkářství a jakýmkoli jiným nedovoleným činnostem, dále účinnými kontrolami a navrácením neoprávněně vyplacených částek a v případě, že jsou zjištěny nesrovnalosti, také účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (17), nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem (18) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (19).

2. Ve vztahu k činnostem financovaným podle tohoto nařízení se pod pojmem nesrovnalost uvedeným v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 rozumí každé porušení právního předpisu Unie nebo každé porušení smluvních závazků vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v jehož důsledku je nebo by mohl být z důvodu neoprávněného výdaje poškozen souhrnný rozpočet Unie nebo rozpočty jí spravované.

3. Dohody a smlouvy uzavřené na základě tohoto nařízení musí obsahovat ustanovení o průběžné kontrole a finanční kontrole prováděné Komisí nebo jí pověřeným zástupcem a o auditech prováděných Účetním dvorem, které lze v případě potřeby provést na místě.

KAPITOLA VI

ZJEDNODUŠENÉ POSTUPY

Článek 36

Použití specifické technické dokumentace

1. Výrobce může při určování typu výrobku nahradit zkoušky typu výrobku nebo výpočty pro typ výrobku specifickou technickou dokumentací prokazující, že:

2. Pokud stavební výrobek uvedený v odstavci 1 patří do skupiny stavebních výrobků, pro něž je systémem pro posuzování a ověřování stálosti vlastností systém 1+ nebo 1, jak stanoví příloha V, ověří specifickou technickou dokumentaci příslušný oznámený subjekt pro osvědčení výrobku, jak je uvedeno v příloze V.

Článek 37

Použití zjednodušených postupů mikropodniky

Mikropodniky vyrábějící stavební výrobky, na něž se vztahuje harmonizovaná norma, mohou nahradit stanovení typu výrobku na základě zkoušky typu pro příslušné systémy 3 a 4 podle přílohy V využitím metod, které se liší od těch, jež jsou uvedeny v příslušné harmonizované normě. Tito výrobci mohou rovněž přistupovat ke stavebním výrobkům, na něž se vztahuje systém 3, podle ustanovení pro systém 4. Používá-li výrobce tyto zjednodušené postupy, prokáže, že stavební výrobky splňují příslušné požadavky prostřednictvím specifické technické dokumentace.

Článek 38

Jiné zjednodušené postupy

1. Pro stavební výrobky, na něž se vztahují harmonizované normy a které jsou vyráběny jednotlivě nebo nesériově na zakázku na zvláštní objednávku a zabudovány do jedné stanovené stavby, může být část posouzení vlastností příslušného systému, jak stanoví příloha V, nahrazena ze strany výrobce specifickou technickou dokumentací prokazující soulad výrobku s příslušnými požadavky.

2. Pokud stavební výrobek uvedený v odstavci 1 patří do skupiny stavebních výrobků, na něž se vztahuje systém pro posuzování a ověřování stálosti vlastností 1+ nebo 1, jak stanoví příloha V, ověří specifickou technickou dokumentaci oznámený subjekt pro osvědčení výrobku, jak je uvedeno v příloze V.

KAPITOLA VII

OZNAMUJÍCÍ ORGÁNY A OZNÁMENÉ SUBJEKTY

Článek 39

Oznámení

Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty oprávněné provádět úkoly třetích stran v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností podle tohoto nařízení (dále jen „oznámené subjekty“).

Článek 40

Oznamující orgány

1. Členské státy určí oznamující orgán odpovědný za vytvoření a provádění nezbytných postupů posuzování a oznamování subjektů s oprávněním provádět úkoly třetích stran v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností pro účely tohoto nařízení a za kontrolu oznámených subjektů, včetně souladu s článkem 43.

2. Členské státy mohou rozhodnout o tom, že posuzování a kontrolu uvedené v odstavci 1 provádí vnitrostátní akreditační orgány ve smyslu nařízení (ES) č. 765/2008 a v souladu s ním.

3. Pokud oznamující orgán přenese na subjekt, který není orgánem veřejné správy, provádění posouzení, oznámení nebo kontrolu uvedené v odstavci 1, nebo jej tímto úkolem jinak pověří, musí být tento subjekt právnickou osobou, která obdobně splňuje požadavky stanovené v článku 41. Dále musí tento subjekt přijmout opatření, aby byla pokryta odpovědnost vyplývající z jeho činnosti.

4. Oznamující orgán nese za úkoly prováděné subjektem uvedeným v odstavci 3 plnou odpovědnost.

Článek 41

Požadavky týkající se oznamujících orgánů

1. Oznamující orgán musí být zřízen takovým způsobem, aby nedocházelo ke střetu zájmů s oznámenými subjekty.

2. Oznamující orgán musí být organizován a provozován tak, aby byla zaručena objektivita a nestrannost jeho činností.

3. Oznamující orgán musí být organizován a provozován takovým způsobem, aby každé rozhodnutí o oznámení subjektu, který má oprávnění provádět úkoly třetích stran v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností, prováděly způsobilé osoby, jiné než osoby, které provedly posouzení.

4. Oznamující orgán nesmí nabízet ani poskytovat žádné činnosti, které vykonávají oznámené subjekty, ani poradenské služby na komerčním nebo konkurenčním základě.

5. Oznamující orgán zachovává důvěrnost získaných informací.

6. Oznamující orgán musí mít k dispozici dostatečný počet způsobilých pracovníků, aby mohl řádně plnit své úkoly.

Článek 42

Informační povinnost členských států

Členské státy informují Komisi o svých vnitrostátních postupech posuzování a oznamování subjektů, které jsou oprávněny plnit úkoly třetích stran v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností, a pro kontrolu oznámených subjektů a o změnách těchto postupů.

Komise tyto informace zveřejní.

Článek 43

Požadavky týkající se oznámených subjektů

1. Pro účely oznamování musí oznámený subjekt splňovat požadavky stanovené v odstavcích 2 až 11.

2. Oznámený subjekt se zřizuje podle vnitrostátních právních předpisů a musí mít právní subjektivitu.

3. Oznámený subjekt musí být třetí stranou nezávislou na organizaci nebo stavebním výrobku, který posuzuje.

Za takovýto subjekt může být považován subjekt patřící k hospodářskému sdružení nebo profesnímu sdružení zastupujícímu podniky, jež se podílejí na navrhování, výrobě, dodávání, montáži, používání nebo údržbě stavebních výrobků, které tento subjekt posuzuje, pokud je prokázána jeho nezávislost a neexistence jakéhokoli střetu zájmů.

4. Oznámený subjekt, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za provádění úkolů třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností nesmí být osobami, které navrhují, vyrábějí, dodávají, instalují, nakupují, vlastní, používají nebo udržují stavební výrobek, který posuzují, a nesmí být ani zplnomocněnými zástupci jakékoli z těchto stran. To nevylučuje používání posuzovaných výrobků, které jsou nezbytné pro činnost oznámeného subjektu ani používání takových výrobků k osobním účelům.

Oznámený subjekt, jeho nejvyšší vedení a pracovníci odpovědní za provádění úkolů třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností se nesmějí přímo podílet na navrhování, výrobě nebo konstrukci, uvádění na trh, instalaci, používání nebo údržbě těchto stavebních výrobků, ani zastupovat strany, které se těmito činnostmi zabývají. Nesmějí provádět žádnou činnost, která by mohla ohrozit jejich nezávislý úsudku nebo nedotknutelnost ve vztahu k činnostem posuzování, k jejichž vykonávání jsou tyto osoby oznámeny. To platí zejména pro poradenské služby.

Oznámený subjekt zajistí, aby činnosti jeho poboček nebo subdodavatelů neohrožovaly důvěrnost, objektivitu a nestrannost jeho činností posuzování nebo ověřování.

5. Oznámený subjekt a jeho pracovníci provádějí úkoly třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností na nejvyšší úrovni profesionální důvěryhodnosti a požadované technické způsobilosti v konkrétní oblasti a nesmějí být vystaveni žádným tlakům a podnětům, zejména finančním, které by mohly ovlivnit jejich úsudek nebo výsledky jejich činnosti při posuzování nebo ověřování, zejména ze strany osob nebo skupin osob, které mají na výsledcích těchto činností zájem.

6. Oznámený subjekt musí být schopen provádět všechny úkoly třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností, které tomuto subjektu ukládá příloha V a pro něž byl oznámen, ať již tyto úkoly provádí sám oznámený subjekt, nebo jsou prováděny jeho jménem a na jeho odpovědnost.

Oznámený subjekt musí mít vždy k dispozici pro každý systém posuzování a ověřování stálosti vlastností a pro každý druh nebo kategorii stavebních výrobků, základních charakteristik a úkolů, pro něž byl oznámen:

Oznámený subjekt musí mít prostředky nezbytné k vhodnému provedení technických a administrativních úkolů spojených s činnostmi, pro něž byl oznámen, a přístup k veškerému nezbytnému vybavení nebo zařízení.

7. Pracovníci odpovědní za provádění činností, pro něž byl subjekt oznámen, musí:

8. Musí být zaručena nestrannost oznámeného subjektu, jeho nejvyššího vedení a pracovníků, kteří posuzování provádějí.

Odměňování nejvyššího vedení a pracovníků oznámeného subjektu shody nezávisí na počtu provedených posouzení ani na jejich výsledcích.

9. Oznámený subjekt uzavře pojištění odpovědnosti osob, pokud tuto odpovědnost nepřevzal členský stát v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo pokud není za prováděné posuzování nebo ověřování přímo odpovědný sám členský stát.

10. Pracovníci oznámeného subjektu jsou povinni zachovávat služební tajemství, s výjimkou styku s příslušnými správními orgány členského státu, v němž vykonávají svou činnost, pokud jde o veškeré informace, které získali při plnění svých povinností podle přílohy V. Důvěrné obchodní informace jsou chráněny.

11. Oznámený subjekt se podílí na příslušných normalizačních činnostech a na činnostech koordinační skupiny oznámeného subjektu zřízené podle tohoto nařízení nebo zajistí, aby byli jeho pracovníci provádějící posuzování o těchto činnostech informováni, a používá jako všeobecné pokyny správní rozhodnutí a dokumenty, které jsou výsledkem práce této skupiny.

Článek 44

Předpoklad shody

Pokud oznámený subjekt oprávněný provádět úkoly třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností prokáže, že splňuje kritéria stanovená příslušnými harmonizovanými normami nebo jejich částmi, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropské unie, předpokládá se, že splňuje požadavky stanovené v článku 43 do té míry, do jaké se harmonizované normy na tyto požadavky vztahují.

Článek 45

Pobočky a subdodavatelé oznámených subjektů

1. Pokud oznámený subjekt zadá konkrétní úkoly týkající se úkolů třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností subdodavateli nebo pobočce, zajistí, že subdodavatel nebo pobočka splňuje požadavky stanovené v článku 43, a odpovídajícím způsobem informuje oznamující orgán.

2. Oznámený subjekt nese plnou odpovědnost za úkoly provedené subdodavateli nebo pobočkami bez ohledu na to, kde jsou usazeny.

3. Činnosti lze zadat subdodavateli nebo pobočce pouze se souhlasem zákazníka.

4. Oznámený subjekt uchovává pro potřebu oznamujícího orgánu příslušné doklady týkající se posouzení kvalifikací subdodavatele nebo pobočky a úkolů jimi provedených podle přílohy V.

Článek 46

Použití zařízení mimo zkušební laboratoř oznámeného subjektu

1. Na žádost výrobce a z technických, ekonomických nebo logistických důvodů mohou oznámené subjekty rozhodnout o provedení zkoušek uvedených v příloze V pro systémy posuzování a ověřování stálosti vlastností 1+, 1 a 3 nebo provedení takových zkoušek pod svým dohledem buď ve výrobních závodech za použití zkušebního vybavení vnitropodnikové laboratoře výrobce, nebo po předchozím souhlasu výrobce v externí laboratoři za použití vybavení této laboratoře.

Oznámené subjekty provádějící takové zkoušky by měly být výslovně určeny jako způsobilé k práci mimo svá vlastní akreditovaná zkušební zařízení.

2. Před provedením těchto zkoušek oznámený subjekt ověří, zda jsou splněny požadavky zkušební metody a vyhodnotí, zda:

Článek 47

Žádost o oznámení

1. Subjekt, který má pověření k provádění úkolů třetí strany v postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností podává žádost o oznámení oznamujícímu orgánu členského státu, v němž je usazen.

2. Součástí žádosti je popis činností, které mají být prováděny, postupy posuzování nebo ověřování, pro něž se subjekt považuje za způsobilý, jakož i osvědčení o akreditaci, pokud nějaké existuje, vydané vnitrostátním akreditačním orgánem ve smyslu nařízení (ES) č. 765/2008, které potvrzuje, že subjekt splňuje požadavky stanovené v článku 43.

3. Nemůže-li dotčený subjekt předložit osvědčení o akreditaci, poskytne oznamujícímu orgánu veškeré doklady nezbytné k ověření, uznání a pravidelné kontrole jeho souladu s požadavky stanovenými v článku 43.

Článek 48

Postup oznamování

1. Oznamující orgány mohou oznámit pouze subjekty, které splňují požadavky stanovené v článku 43.

2. K oznámení Komisi a ostatním členským státům využijí zejména elektronický nástroj pro oznamování vyvinutý a spravovaný Komisí.

Výjimkou jsou horizontální oznámení uvedená v bodě 3 přílohy V, pro která není k dispozici odpovídající elektronický nástroj, a která se přijímají v tištěné podobě.

3. Oznámení obsahuje veškeré podrobnosti o úkolech, které má subjekt plnit, odkaz na příslušnou harmonizovanou technickou specifikaci a pro účely systému uvedeného v příloze V základní charakteristiky, pro které je subjekt příslušný.

Odkaz na příslušnou harmonizovanou technickou specifikaci není požadován v případech stanovených v bodě 3 přílohy V.

4. Pokud se oznámení nezakládá na osvědčení o akreditaci uvedeném v čl. 47 odst. 2, poskytne oznamující orgán Komisi a ostatním členským státům veškeré podklady, které dokládají způsobilost oznámeného subjektu, a informuje je o opatřeních, jež zajišťují, aby byl tento subjekt pravidelně kontrolován a i nadále splňoval požadavky uvedené v článku 43.

5. Dotčený subjekt může provádět činnosti oznámeného subjektu pouze v případě, že Komise nebo ostatní členské státy proti tomu nevznesly námitky do dvou týdnů po oznámení, pokud se použije osvědčení o akreditaci, nebo do dvou měsíců po oznámení, pokud se osvědčení o akreditaci nepoužije.

Pouze takový subjekt se pro účely tohoto nařízení považuje za oznámený subjekt.

6. Komisi a ostatním členským státům se oznámí jakékoli následné významné změny týkající se oznámení.

Článek 49

Identifikační čísla a seznamy oznámených subjektů

1. Komise každému oznámenému subjektu přidělí identifikační číslo.

Přidělí jediné číslo i v případě, že je subjekt oznámen na základě několika aktů Unie.

2. Komise zveřejní seznam subjektů oznámených podle tohoto nařízení, včetně identifikačních čísel, která jim byla přidělena, a činností, pro něž byly oznámeny, zejména za použití elektronického nástroje pro oznamování vyvinutého a spravovaného Komisí.

Komise zajistí, aby byl tento seznam aktualizován.

Článek 50

Změny v oznámení

1. Pokud oznamující orgán zjistí nebo je informován o tom, že oznámený subjekt již nesplňuje požadavky stanovené v článku 43 nebo neplní své povinnosti, omezí, pozastaví nebo případně zruší oznámení podle toho, jak je neplnění těchto požadavků nebo povinností závažné. Neprodleně odpovídajícím způsobem informuje Komisi a ostatní členské státy zejména za použití elektronického nástroje pro oznamování vyvinutého a spravovaného Komisí.

2. V případě zrušení, omezení nebo pozastavení oznámení nebo v případě, že oznámený subjekt ukončil svou činnost, podnikne dotčený oznamující členský stát příslušné kroky a zajistí, aby byly podklady týkající se tohoto subjektu buď zpracovány jiným oznámeným subjektem, nebo aby byly k dispozici příslušným oznamujícím orgánům a orgánům dozoru nad trhem na vyžádání.

Článek 51

Zpochybnění způsobilosti oznámených subjektů

1. Komise vyšetří všechny případy, u nichž má pochybnosti nebo je upozorněna na pochybnosti o způsobilosti oznámeného subjektu nebo o tom, zda oznámený subjekt nadále splňuje požadavky a povinnosti, které jsou mu uloženy.

2. Oznamující členský stát předloží Komisi na vyžádání všechny informace, z nichž vychází oznámení. nebo které se týkají toho, zda je dotčený subjekt nadále způsobilý.

3. Komise zajistí, aby se se všemi citlivými informacemi získanými v průběhu tohoto šetření nakládalo jako s důvěrnými.

4. Pokud Komise zjistí, že oznámený subjekt nesplňuje nebo přestal splňovat požadavky pro své oznámení, informuje o tom odpovídajícím způsobem oznamující členský stát a požádá ho, aby přijal nezbytná nápravná opatření, včetně případného odvolání oznámení.

Článek 52

Povinnosti týkající se činnosti oznámených subjektů

1. Oznámené subjekty vykonávají úkoly třetích stran v souladu se systémy posuzování a ověřování stálosti vlastností stanovenými v příloze V.

2. Posuzování a ověřování stálosti vlastností se provádí přiměřeným způsobem, aby se zabránilo přílišnému zatížení hospodářských subjektů. Oznámené subjekty při výkonu své činnosti řádně zohlední velikost podniku, odvětví, v němž působí, jeho strukturu, míru složitosti dané technologie výrobku a hromadnou nebo sériovou povahu výrobního procesu.

Oznámené subjekty však musí dodržovat míru přísnosti požadovanou u výrobku tímto nařízením a dbají na to, jaký má výrobek význam pro splnění základních požadavků na stavby.

3. Shledá-li oznámený subjekt během počáteční inspekce výrobního závodu a řízení výroby, že výrobce nezajistil stálost vlastností výrobků, požádá výrobce, aby přijal odpovídající nápravná opatření a osvědčení nevydá.

4. Pokud v průběhu kontroly činnosti zaměřené na ověřování stálosti vlastností výrobků oznámený subjekt zjistí, že stavební výrobek již nesplňuje vlastnosti, které jsou stanoveny pro typ výrobku, požádá výrobce, aby přijal odpovídající nápravná opatření a v případě nutnosti může platnost osvědčení pozastavit nebo zrušit.

5. Pokud výrobce nepřijme nápravná opatření nebo pokud tato opatření nemají požadovaný účinek, oznámený subjekt omezí, pozastaví platnost nebo případně odejme všechna osvědčení.

Článek 53

Informační povinnost pro oznámené subjekty

1. Oznámené subjekty informují oznamující orgán o:

2. Oznámené subjekty poskytnou ostatním subjektům, jež jsou oznámeny podle tohoto nařízení a které provádějí obdobné úkoly třetí strany v souladu se systémy posuzování a ověřování stálosti vlastností pro stavební výrobky, na které se vztahuje stejná harmonizovaná technická specifikace, příslušné informace o otázkách týkajících se negativních, a na vyžádání pozitivních výsledků takového posuzování nebo ověřování.

Článek 54

Výměna zkušeností

Komise zajišťuje organizaci výměny zkušeností mezi příslušnými vnitrostátními orgány členských států, které provádějí politiku oznamování.

Článek 55

Koordinace oznámených subjektů

Komise zajistí zavedení a řádné provádění vhodné koordinace a spolupráce mezi subjekty oznámenými podle článku 39 ve formě skupiny oznámených subjektů.

Členské státy zajistí, aby se jimi oznámené subjekty účastnili práce těchto skupin, a to přímo nebo prostřednictvím pověřených zástupců, nebo zajistí, aby byli zástupci oznámených subjektů o této práci informováni.

KAPITOLA VIII

DOZOR NAD TRHEM A OCHRANNÉ POSTUPY

Článek 56

Postup na vnitrostátní úrovni pro nakládání se stavebními výrobky představujícími riziko

1. Pokud orgány dozoru nad trhem jednoho členského státu přijaly opatření podle článku 20 nařízení (ES) č. 765/2008 nebo pokud mají dostatečné důvody domnívat se, že stavební výrobek, na nějž se vztahuje harmonizovaná norma nebo pro nějž bylo vydáno evropské technické posouzení, nesplňuje vlastnosti uvedené v prohlášení a představuje riziko pro splnění základních požadavků na stavby, na něž se vztahuje toto nařízení, provedou hodnocení toho, zda dotčený výrobek splňuje všechny příslušné požadavky stanovené tímto nařízením. Příslušné hospodářské subjekty spolupracují v nezbytné míře s orgány dozoru nad trhem.

Pokud v průběhu tohoto hodnocení orgány dozoru nad trhem zjistí, že stavební výrobek nesplňuje požadavky stanovené tímto nařízením, požádají neprodleně příslušný hospodářský subjekt, aby přijal všechna vhodná nápravná opatření k uvedení výrobku do souladu s těmito požadavky, zejména s vlastnostmi uvedenými v prohlášení, nebo aby výrobek stáhnul z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou může stanovit a která je přiměřená povaze rizika.

Orgány dozoru nad trhem odpovídajícím způsobem informují oznámený subjekt, pokud je tento subjekt nějak dotčen.

Na opatření uvedená ve druhém pododstavci tohoto odstavce se použije článek 21 nařízení (ES) č. 765/2008.

2. Domnívají-li se orgány dozoru nad trhem, že se nesoulad neomezuje pouze na území jejich členského státu, informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích hodnocení a opatřeních, která měl hospodářský subjekt na jejich žádost přijmout.

3. Hospodářský subjekt zajistí, aby byla přijata všechna vhodná nápravná opatření u všech dotčených stavebních výrobků, které dodával na trh v celé Unii.

4. Pokud příslušný hospodářský subjekt ve lhůtě uvedené v odst. 1 druhém pododstavci nepřijme přiměřená nápravná opatření, přijmou orgány dozoru nad trhem všechna vhodná prozatímní opatření mající za cíl zakázat nebo omezit dodávání stavebního výrobku na trh daného členského státu, nebo jej stáhnout z trhu nebo oběhu.

Orgány dozoru o takových opatřeních neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy.

5. Součástí informací uvedených v odstavci 4 jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci nevyhovujícího stavebního výrobku, údaje o původu stavebního výrobku, povaze údajného nesouladu a souvisejícího rizika, povaze a době trvání opatření přijatých na vnitrostátní úrovni, jakož i argumenty příslušného hospodářského subjektu. Orgány dozoru nad trhem zejména uvedou, zda je důvodem nesouladu některý z těchto nedostatků:

6. Členské státy jiné než členský stát, který zahájil tento postup, neprodleně informují Komisi a ostatní členské státy o veškerých přijatých opatřeních a o všech doplňujících informacích, které mají k dispozici, o nesouladu dotčeného stavebního výrobku, a v případě nesouhlasu s oznámenými vnitrostátními opatřeními o svých námitkách.

7. Pokud do patnácti pracovních dnů od přijetí informací uvedených v odstavci 4 nevznese žádný členský stát ani Komise námitku, pokud jde o prozatímní opatření, která členský stát přijal v souvislosti s dotčeným stavebním výrobkem, považují se tato opatření za oprávněná.

8. Členské státy zajistí, aby byla v souvislosti s dotčeným stavebním výrobkem neprodleně přijata vhodná omezující opatření, jako je stažení daného výrobku z jejich trhů.

Článek 57

Ochranný postup Unie

1. Pokud jsou po uplatnění postupu stanoveného v čl. 56 odst. 3 a 4 vzneseny námitky proti opatřením přijatým členským státem nebo pokud se Komise domnívá, že jsou vnitrostátní opatření v rozporu s právními předpisy Unie, zahájí Komise neprodleně konzultace s členskými státy a příslušným hospodářským subjektem či subjekty a provede hodnocení vnitrostátních opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda jsou toto opatření oprávněná, či nikoli.

Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise o něm neprodleně informuje všechny členské státy a příslušný hospodářský subjekt či subjekty.

2. Pokud jsou vnitrostátní opatření považována za oprávněná, všechny členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby byl nevyhovující stavební výrobek stažen z jejich trhů, a odpovídajícím způsobem informují Komisi. Jsou-li vnitrostátní opatření považována za neoprávněná, dotčený členský stát tato opatření zruší.

3. Pokud jsou vnitrostátní opatření považována za oprávněná a je-li nesoulad stavebního výrobku přisuzován nedostatkům v harmonizovaných normách, jak je uvedeno v čl. 56 odst. 5 písm. b), informuje Komise příslušný evropský normalizační orgán či orgány a předloží záležitost výboru zřízenému podle článku 5 směrnice 98/34/ES. Výbor konzultuje příslušný evropský normalizační orgán či orgány a neprodleně vydá své stanovisko.

Pokud je vnitrostátní opatření považováno za odůvodněné a je-li nesoulad stavebního výrobku přisuzován nedostatkům v evropském dokumentu pro posuzování nebo ve specifické technické dokumentaci, jak je uvedeno v čl. 56 odst. 5 písm. b), předloží Komise záležitost Stálému výboru pro stavebnictví a následně přijme příslušná opatření.

Článek 58

Stavební výrobky, které jsou v souladu, ale přesto představují riziko pro zdraví a bezpečnost

1. Pokud členský stát po provedení hodnocení podle čl. 56 odst. 1 zjistí, že ačkoli je stavební výrobek v souladu s tímto nařízením, představuje riziko z hlediska splnění základních požadavků na stavby, pro zdraví nebo bezpečnost osob, nebo pro ochranu jiného veřejného zájmu, požádá příslušný hospodářský subjekt, aby přijal veškerá vhodná opatření a zajistil, aby dotčený stavební výrobek, pokud byl uveden na trh, dále nepředstavoval toto riziko, aby jej stáhl z trhu nebo z oběhu ve lhůtě, kterou může stanovit a která je přiměřená povaze rizika.

2. Hospodářský subjekt zajistí, aby byla přijata veškerá nápravná opatření u všech dotčených stavebních výrobků, které dodával na trh v celé Unii.

3. Členský stát o tom neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy. Součástí této informace jsou všechny dostupné podrobnosti, zejména údaje nezbytné pro identifikaci dotčeného stavebního výrobku, jeho původu a dodavatelského řetězce, údaje o povaze souvisejícího rizika a o povaze a době trvání přijatých vnitrostátních opatření.

4. Komise neprodleně zahájí konzultaci s členskými státy a s příslušným hospodářským subjektem či subjekty a vyhodnotí přijatá vnitrostátní opatření. Na základě výsledků tohoto hodnocení Komise rozhodne, zda jsou opatření oprávněná či nikoli, a pokud je to nutné, navrhne vhodná opatření.

5. Rozhodnutí Komise je určeno všem členským státům a Komise o něm neprodleně informuje všechny členské státy a příslušný hospodářský subjekt či subjekty.

Článek 59

Formální nesoulad

1. Aniž je dotčen článek 56, členský stát požádá příslušný hospodářský subjekt, aby odstranil dotyčný nesoulad, pokud zjistí jeden z těchto nedostatků:

2. Pokud nesoulad uvedený v odstavci 1 nadále trvá, členský stát přijme všechna vhodná opatření mající za cíl zakázat nebo omezit dodávání stavebního výrobku na trh, nebo jej stáhnout z trhu nebo oběhu.

KAPITOLA IX

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 60

Akty v přenesené pravomoci

Pro účely dosažení cílů tohoto nařízení, zejména odstranění a zabránění vzniku omezení týkajících se dodání stavebních výrobků na trh se na Komisi přenášejí v souladu s článkem 61 a s za podmínek stanovených v článcích 62 a 63 tyto pravomoci:

Článek 61

Výkon přenesené pravomoci

1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v článku 60 je svěřena Komisi na dobu pěti let od … (20). Komise předloží zprávu o přenesených pravomocích nejpozději šest měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud je Evropský parlament nebo Rada nezruší podle článku 62.

2. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.

3. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je Komisi svěřena za podmínek stanovených v článku 62 a 63.

Článek 62

Zrušení přenesení pravomoci

1. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 60 kdykoli zrušit.

2. Orgán, který zahájí interní postup s cílem rozhodnout, zda zrušit přenesení pravomoci, se vynasnaží uvědomit v přiměřené lhůtě před přijetím konečného rozhodnutí druhý orgán a Komisi a uvede pravomoci, jejichž přenesení by mohlo být zrušeno, a důvody tohoto zrušení.

3. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomocí v něm blíže určených. Rozhodnutí nabývá účinku okamžitě nebo k pozdějšímu dni, který v něm je upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. Bude zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie.

Článek 63

Námitky proti aktům v přenesené pravomoci

1. Evropský parlament nebo Rada mohou proti aktu v přenesené pravomoci vyslovit námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení.

Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.

2. Pokud Evropský parlament ani Rada v této lhůtě námitky proti aktu v přenesené pravomoci nevysloví, akt v přenesené pravomoci se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupí v platnost dnem v něm stanoveným.

Akt v přenesené pravomoci může být zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie a vstoupit v platnost před uplynutím této lhůty, pokud Evropský parlament i Rada uvědomí Komisi o svém rozhodnutí námitky nevyslovit.

3. Akt v přenesené pravomoci nevstoupí v platnost, pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada vysloví námitky. Orgán, který vyslovuje námitky proti aktu v přenesené pravomoci, je odůvodní.

Článek 64

Výbor

1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro stavebnictví.

2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.

Článek 65

Zrušení

1. Směrnice 89/106/EHS se zrušuje.

2. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na toto nařízení.

Článek 66

Přechodná ustanovení

1. Stavební výrobky, které byly uvedeny na trh v souladu se směrnicí 89/106/EHS přede dnem 1. července 2013, se považují za výrobky, které jsou v souladu s tímto nařízením.

2. Výrobci mohou vypracovat prohlášení o vlastnostech na základě osvědčení o shodě nebo prohlášení o shodě, která byla v souladu se směrnicí 89/106/EHS vydána přede dnem 1. července 2013.

3. Pokyny pro evropské technické schválení, které byly zveřejněny přede dnem 1. července 2013 v souladu s článkem 11 směrnice 89/106/EHS, mohou být použity jako evropské dokumenty pro posuzování.

4. Výrobci a dovozci mohou použít evropská technická schválení vydaná v souladu s článkem 9 směrnice 89/106/EHS do dne 1. července 2013 jako evropská technická posouzení, a to po dobu platnosti těchto schválení.

Článek 67

Podávání zpráv Komisí

Do … (21).předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení, včetně článků 19, 20, 21, 23 a 24, založenou na zprávách předložených členskými státy a dalšími příslušnými zúčastněnými subjekty a případně připojí vhodné návrhy.

Článek 68

Vstup v platnost

Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Avšak články 3 až 28, 36 až 38, 56 až 63, 65 a 66 a přílohy I, II, III a V se použijí ode dne 1. července 2013.

(1) Úř. věst. C 218, 11.9.2009, s. 15.

(2) Postoj Evropského parlamentu ze dne 24. dubna 2009 (Úř. věst. C 184 E, 8.7.2010, s. 441), postoj Rady ze dne 13. září 2010 a postoj Evropského parlamentu ze dne … (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

(3) Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 12.

(4) Úř. věst. L 218. 13.8.2008, s. 30.

(5) Úř. věst. L 218. 13.8.2008, s. 82.

(6) Úř. věst. L 204, 21.7.1998, s. 37.

(7) Úř. věst. L 123, 24.4.1998, s. 1.

(8) Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1.

(9) Úř. věst. L 396, 30.12.2006, s. 1.

(10) Úř. věst. L 312, 22.11.2008, s. 3.

(11) Úř. věst. L 353, 31.12.2008, s. 1.

(12) Úř. věst. L 218, 13.8.2008, s. 21.

(13) Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

(14) Úř. věst. L 124, 20.5.2003, s. 36.

(15) Úř. věst. L 357, 31.12.2002, s. 1.

(16) Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1.

(17) Úř. věst. L 312, 23.12.1995, s 1.

(18) Úř. věst. L 292, 15.11.1996, s 2.

(19) Úř. věst. L 136, 31.5.1999, s. 1.

(20) vložte prosím datum vstupu tohoto nařízení v platnost.

(21) vložte prosím datum odpovídající pěti letům po vstupu tohoto nařízení v platnost.

U stavebních výrobků uvedených v čl. 21 odst. 1 písm. c) uzavře výrobce a příslušný subjekt pro technické posuzování do jednoho měsíce od přijetí technického spisu smlouvu na vypracování evropského technického posouzení, která stanoví pracovní program pro vypracování evropského dokumentu pro posuzování, včetně

ODŮVODNĚNÍ RADY

I. ÚVOD

Dne 23. května 2008 předložila Komise návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví harmonizované podmínky pro uvádění stavebních výrobků na trh (1). Návrh je založen na článku 95 Smlouvy (2). Tento návrh byl doplněn posouzením dopadů.

Evropský parlament vydal stanovisko v prvním čtení dne 23. dubna 2009 (3).

Hospodářský a sociální výbor zaujal stanovisko dne 25. února 2009 (4).

Komise předložila pozměněný návrh dne 20. října 2009 (5).

Dne 25. května 2010 Rada pro konkurenceschopnost potvrdila politickou dohodu s cílem přijmout postoj v prvním čtení v pozdější fázi podle článku 294 Smlouvy.

Dne 13. září 2010 Rada přijala postoj v prvním čtení k návrhu uvedenému v dokumentu 10753/10.

II. CÍL

Cílem výše uvedeného návrhu bylo nahradit směrnici o stavebních výrobcích (89/106/EHS) (6) efektivnějším nástrojem, který zohlední nový vývoj v oblasti harmonizace právních předpisů Společenství (nový právní rámec) (7) a skutečnost, že provádění a výkon ustanovení směrnice 89/106/EHS nebyly vždy zcela účinné. Ustanoveními nového právního rámce se řídil návrh v oblastech jako kritéria pro oznamování subjektů provádějících úkoly třetí strany a v ustanoveních o dozoru nad trhem.

Nicméně v jiných otázkách vychází nařízení o stavebních výrobcích z obvyklých právních předpisů nového přístupu vzhledem ke zvláštní povaze stavebních výrobků, které jsou dodávány především profesionálním uživatelům a jsou určeny k začlenění do budovy, přičemž bezpečnostní požadavky se týkají výsledné stavby jako celku a nikoli jednotlivého výrobku. Výrobce stavebních výrobků - na rozdíl od jiných harmonizovaných výrobků - nevypracovává prohlášení o shodě, ale prohlášení o vlastnostech, protože stavební výrobky musí vyhovovat různým požadavkům v závislosti na tom, jak jsou užívány a instalovány. Označení CE používané na stavebních výrobcích proto znamená něco jiného než označení CE na spotřebitelských výrobcích.

Dále vzhledem k odlišným regionálním podmínkám v různých budovách a situacích, vyjádřených mimo jiné v podobě „základních požadavků na stavby“, jsou národní či regionální orgány oprávněny stanovit na svém území zvláštní požadavky na stavební výrobky. Tyto hlavní rozdíly odůvodňují skutečnost, že nařízení o stavebních výrobcích se ne vždy řídí referenčními ustanoveními nového právního rámce pro ostatní výrobky podléhající harmonizačním právním předpisům Společenství.

V podrobnější rovině nařízení směřuje ke stanovení zvláštních pravidel pro uvádění stavebních výrobků na trh, zejména ohledně označení CE, povinností pro hospodářské subjekty, oznámené subjekty, subjekty pro technické posuzování a dozor nad trhem prováděný příslušnými orgány. Podle návrhu bude výrobce v zásadě moci sledovat dvě cesty, buď vydat prohlášení o vlastnostech podle harmonizované normy (založené na pojmu vlastností), nebo podstoupit evropské technické posouzení vedoucí k evropskému dokumentu pro posuzování. V případě mikropodniků a jednotlivě vyráběných výrobků usiluje návrh o zjednodušení přístupu k místním a regionálním trhům za použití specifických technických dokumentací, což by mělo snížit náklady na testování jejich výrobků.

III. ANALÝZA POSTOJE RADY V PRVNÍM ČTENÍ (8)

1. Všeobecně

Kompromisní znění, ohledně kterého bylo dosaženo politické dohody v Radě, zachovává cíle návrhu Komise. Zároveň obsahuje některé z nejdůležitějších změn přijatých Evropským parlamentem v prvním čtení. Řada nových prvků zavedených během jednání v pracovní skupině Rady se týká vyjasnění, že evropské technické posouzení by mělo být vydáváno pouze v případech, kdy se na výrobek nevztahuje či plně nevztahuje harmonizovaná norma a bližší popis úkolů a možností kontaktních míst pro výrobky. Ústřední úprava znění se týká vyjasnění povinné povahy prohlášení o vlastnostech; nicméně odchylky stanovené v samostatném článku poskytují dodatečnou formu pružnosti v tomto ohledu.

Dalším novým prvkem zavedeným Radou je soubor ustanovení, která mění regulativní postup s kontrolou na nový postup pro akty přijímané v přenesené pravomoci podle Lisabonské smlouvy (SFEU).

2. Změny EP

V prvním čtení přijal Evropský parlament 102 změn znění (9), přičemž změny 32, 33, 36 a 39 společně, změny 11 a 96 společně, 12, 26 a 44 společně, 19 a 57 společně, 20 a 23 společně, 49 a 101 společně, 50 a 51 společně, 7 a 52 společně, 108 a 55 společně, 70 a 94 společně, změny 77, 122 a 111 společně, jakož i změny 95 a 114 lze všechny považovat za kombinované změny, neboť vyplývají z logických důsledků. V průběhu jednání pracovní skupiny Rada vícekrát přezkoumala změny EP. Rada nakonec přijala většinu změn EP (54) přinejmenším částečně, u některých z nich jejich hlavní část, některé i v přesném znění. 48 změn EP bylo Radou nakonec zamítnuto.

2.1. Změny EP přijaté Radou a začleněné do znění postoje v prvním čtení

Změny 4, 125, 8, 9, 13, 14, 17, 21, 24, 43, 47, 68, 79, 99, 100, 102, 103, 104, 105 a 106 byly začleněny do znění Rady prakticky v přesném znění, neboť Rada víceméně podpořila odůvodnění uvedené Evropským parlamentem.

2.2. Změny EP přijaté v zásadě nebo zčásti, avšak začleněné do znění s úpravami

Změny 7 a 52 – nový bod odůvodnění 14b a článek 6, nyní: článek 7 (úřední jazyk členského státu)

Rada uznává užitečnost této změny pro informaci uživatelů. Nicméně znění čl. 6 odst. 5 navržené Radou, nyní čl. 7 odst. 4, je dostatečně jasné a navíc v souladu s novým právním rámcem. Členské státy by měly mít možnost povolit pro prohlášení o vlastnostech i jiné než své úřední jazyky. Rozdíl v praktickém uplatňování mezi účelem změny EP a zněním předloženým Radou bude nicméně spíše okrajový. Znění předložené Radou by mělo širší oblast působnosti díky odkazu na dodávání.

Změny 12 (bod odůvodnění 20a), 26 (článek 2) a 44 čl. 5 odst. 1, nyní: čl. 6 odst. 1 (základní charakteristiky, které je nutné uvést v prohlášení, jak jsou stanoveny prostřednictvím rozhodnutí Komise)

Rada podpořila významnou změnu požadovanou Evropským parlamentem s cílem posílit úroveň harmonizace Společenství. Pokud Komise stanovila povinnost uvést základní charakteristiky v prohlášení, musí výrobce vypracovat prohlášení o vlastnostech a uvést vlastnosti ve vztahu k základním charakteristikám, i když na úrovni vnitrostátního trhu pro to nejsou žádná příslušná ustanovení.

Struktura a znění použité Radou v bodech odůvodnění 11a, 12a a v čl. 3 odst. 3 se však liší od změn EP.

Změna 124 – nový bod odůvodnění 7a (vyloučení výrobků vyrobených na stavbě) (tato změna je spojena s oddílem definicí, změnami 32, 33, 36 a 39)

Rada po konzultaci svých právních odborníků upřednostnila nevylučovat a priori výrobky vyrobené na místě stavby jako takové z konceptu uvádění na trh. Výrobce by měl mít spíše možnost rozhodnout, zda vyhotovit prohlášení o vlastnostech a převzít příslušné povinnosti, nebo nikoli. Z tohoto důvodu Rada zahrnula stavební výrobky vyrobené na stavbě do odchylek článku 4a (nyní článek 5).

Změna 16 – 29. bod odůvodnění, nyní: 30. bod odůvodnění (závazná povaha prohlášení o vlastnostech)

Tato změna EP zdůrazňuje závaznou povahu prohlášení o vlastnostech a následného označení CE. Podle řešení uvedeného ve znění předloženém Radou by odchylka dle článku 4a, nyní článku 5, poskytovala možnost nevypracovávat prohlášení o vlastnostech, a tudíž nepřipojovat označení CE v některých jasně vymezených případech. Obě znění si odpovídají, pokud znění předložené Radou ponechá nedotčenou zásadu, že označení CE může být připojeno jen tehdy, pokud existuje prohlášení o vlastnostech (článek 8).

Změna 115 – článek 2 (definice „výrobků, na které se nevztahuje nebo plně nevztahuje harmonizovaná norma“)

Rada začlenila podstatu této změny do článku 19 „evropský dokument pro posuzování“, přičemž lehce pozměnila podmínky tam uvedené.

Změna 27 – článek 2 (definice „vlastností stavebního výrobku“)

Rada přijala většinu navrhovaných definic, ponechala však pojem „hodnota“ mimo dané vyjasňování.

Změna 116 – článek 2 (definice „prahové úrovně“)

Rada upřednostnila kratší a mírně pozměněnou verzi této definice a zahrnula vysvětlení pojmu „prahová úroveň“ do nových bodů odůvodnění 15 a 16.

Změna 117 – článek 2 (definice „třídy“)

Rada upřednostnila kratší a mírně pozměněnou verzi této definice.

Změna 30 – článek 2 (definice „evropského technického posouzení“)

Rada upřednostnila mírně pozměněnou verzi této definice, která je více v souladu se strukturou článků 18 až 18e, 19 až 21, nyní články 19 až 27.

Změny 32, 33, 36 a 39 - článek 2 (změna pořadí některých definicí)

Rada částečně změnu přijala, avšak neprovedla celkovou změnu pořadí definic.

Změna 40 – článek 2 (definice „řízení výroby“)

Rada přijala změnu částečně a s malou úpravou ve znění.

Změna 41 – článek 2 (definice „sestavy“)

Rada přijala změnu částečně a s malou úpravou ve znění.

Změna 42 – článek 4 (prohlášení o vlastnostech)

Rada přijala účel této změny učinit z povinného prohlášení o vlastnostech „standardní“ případ. Na tuto změnu je nutné nahlížet v souvislosti s celkovým řešením tohoto ústředního problému, které zahrnuje tyto prvky: i) obecná povinnost vydat prohlášení o vlastnostech, pokud se na stavební výrobek vztahuje harmonizovaná norma, nebo pro něj bylo vydáno evropské technické schválení. ii) v případě neexistence vnitrostátních ustanovení nebo rozhodnutí Komise (čl. 3 odst. 3) článek 5 poté uvádí odchylky (od prohlášení o vlastnostech), které jsou omezené co do oblasti působnosti (např. nesériová výroba v malém měřítku nebo výrobky pro renovaci tradičních budov); iii) dále článek 6 má za cíl vyhnout se „prázdnému“ prohlášení o vlastnostech v těch případech, kdy výrobce nespadá do odchylek a musí vypracovat prohlášení o vlastnostech, ale žádná evropská ani vnitrostátní ustanovení nevyžadují uvést v prohlášení určitou základní charakteristiku (nebo pokud výrobce dobrovolně vypracuje prohlášení o vlastnostech a tím si zvolí nevyužití odchylky).

Změna 107 – článek 5, nyní: článek 6 (obsah prohlášení o vlastnostech)

Rada změnu částečně přijala. Nicméně podle znění navrženého Radou je povinné v prohlášení uvést pouze ty základní charakteristiky, pro něž existují vnitrostátní či evropská ustanovení. Aniž je dotčeno výše uvedené, je vždy třeba v prohlášení uvést nejméně jednu základní charakteristiku. Znění navržené Radou lze tedy chápat jako lehce mírnější verzi této změny EP.

Změna 53 – čl. 7 odst. 1, nyní: čl. 8 odst. 1 (připojování označení CE a úloha „dovozce“)

Rada zapracovala první část změny s mírně upraveným zněním. Druhá část však nebyla přijatelná, neboť pokud si dovozce přeje připojit označení CE, musí stejně přijmout veškerou odpovědnost a úlohu výrobce.

Změna 118 – článek 16, nyní: článek 17 (harmonizované normy)

Rada přijala v zásadě první část změny, avšak nikoli v přesném znění. Druhá část změny by překročila oblast působnosti nařízení a musela být zamítnuta.

Změna 61 – článek 16, nyní: článek 17 (trvanlivost a zamýšlené použití)

Rada zamítla první část ohledně vložení výrazu „trvanlivost“, kterou lze považovat za jedno z hledisek vlastností. Druhá část změny byla přijata jako užitečné vyjasnění, i když v mnohem kratším znění.

Změna 119 – čl. 18 odst. 2, 3 a 4, nyní: článek 27 (postup pro stanovení úrovní nebo tříd vlastností)

Rada prakticky v zásadě přijala všechny změny EP, pokud jde o jejich podstatu. Rada má nicméně za to, že její vlastní znění je soudržnější.

Změna 66 – článek 19, nyní: článek 28 (systémy posuzování a ověřování stálosti vlastností)

Rada šla ještě dále než podstata změny EP, uvádějíc, že volba systému musí být v souladu s plněním všech základních požadavků na stavby a nejen požadavků bezpečnostních.

Změny 70 a 94 – čl. 21 odst. 1, nyní: článek 26 a příloha II (oblast působnosti pro vydávání evropských technických posouzení)

Tyto změny nebyly zapracovány čistě z redakčních důvodů. Článek 19 (dřívější článek 18) již jasně popisuje, že evropský dokument pro posuzování je relevantní pro „jakýkoli stavební výrobek, na nějž se nevztahuje nebo plně nevztahuje harmonizovaná norma“ a vydávání evropského technického posouzení z toho přímo vyplývá.

Změna 73 – čl. 25 odst. 2, nyní: článek 31 (koordinace subjektů pro technické posuzování a úkoly organizace subjektů pro technické posuzování)

Úkol popsaný v této změně je dostatečně obsažený v jiné odrážce ve stejném odstavci prostřednictvím formulace „spolupráce se zúčastněnými stranami“.

Změny 77, 122 a 111, článek 26, nyní: článek 36 (použití zvláštní technické dokumentace)

Rada do značné míry přijala podstatu této změny a její odůvodnění. Pouze některé části změn byly zamítnuty, buď jako špatně umístěné, nebo nadbytečné.

Změna 78, článek 27 nyní: článek 37 (název článku)

Tato změna je v podstatě správná, avšak je již zahrnuta v přijaté změně 79.

Změna 112, čl. 27 odst. 2b (nový); nyní: článek 37 (zpráva o provádění tohoto článku)

Rada v zásadě tuto změnu přijímá, kloní se však k postoji, že samostatná zpráva Komise o tomto článku není nutná a podstata by mohla být dostatečně zahrnuta v obecné zprávě, jak ji vyžaduje článek 53a (nyní: článek 67).

Změna 92, příloha I, část 6 (osvětlení a energetická účinnost)

Rada přijala první část změny. Druhá část se zdá být zahrnuta v jiných částech harmonizačních právních předpisů Společenství, navíc použité znění není vhodné pro popis základních požadavků na stavby.

2.3. Změny, které byly zamítnuty, a tudíž nebyly zahrnuty do znění navrženého Radou

Změna 1 – 1. bod odůvodnění (znehodnocování antropogenního prostředí)

Tato změna nebyla zapracována, protože Rada měla za to, že vlastní základní požadavky na stavby (příloha I) jsou v tomto ohledu dostatečně konkrétní.

Změna 2 – nový bod odůvodnění 8a (vlastnosti z hlediska zdraví a bezpečnosti)

Kdykoli se uplatní podstata této změny, budou odpovídající důsledky stanoveny v samotných příslušných harmonizovaných technických specifikacích, podle kterých výrobce vypracuje prohlášení o vlastnostech. Je možné, že existují velmi jednoduché stavební výrobky, u nichž zdravotní a bezpečnostní aspekty nevyžadují zvláštní uvedení v prohlášení o vlastnostech. Z těchto důvodů Rada nepovažuje za nezbytné vložit takový bod odůvodnění.

Změna 3 – 10. bod odůvodnění, nyní: 12. bod odůvodnění

Znění navržené Komisí využívající zavedený způsob tvorby právních předpisů se zdá pro bod odůvodnění vhodnější.

Změna 5 – 14. bod odůvodnění, nyní: 17. bod odůvodnění (okruh výrobků, na které se vztahují harmonizované normy)

Tato změna není nutná, neboť úloha Komise v tomto ohledu je velmi dobře popsána v článcích 17 ad.

Změna 6 – bod odůvodnění 14a nový (složení technických orgánů)

Rada má za to, že tato změna je zjevně mimo oblast působnosti tohoto nařízení, neboť účast v technických orgánech nelze předepsat prostřednictvím stávajícího právního aktu

Změna 10 – 19. bod odůvodnění, nyní: 21. bod odůvodnění (navrhování evropských dokumentů pro posuzování)

Protože Rada stále zejména v příloze II používá pojem „návrh evropského dokumentu pro posuzování“, nebylo možné tuto změnu přijmout.

Změny 11 + 96 – 20. bod odůvodnění, nyní: 22. bod odůvodnění a příloha II bod 2.5. (nezávislý vědecký odborník)

Rada upřednostnila zůstat u struktury práce subjektů pro technické posuzování, jak ji navrhovala Komise.

Změna 15 – 28. bod odůvodnění, nyní: 29. bod odůvodnění (připojení označení CE dovozcem)

Rada nebyla toho názoru, že tato změna by vedla k vyjasnění. Dovozce, který přebírá úlohu výrobce, musí každopádně splnit všechny povinnosti výrobce. Proto by nebylo vhodné odchýlit se od účelu nového právního rámce a zvýraznit jednu konkrétní možnost, kdy dovozce přebírá povinnosti výrobce.

Změna 18 – nový bod odůvodnění 33a (bez zkoušek nebo bez dalších zkoušek)

Rada se vyhnula zavedení tohoto dodatečného bodu odůvodnění, neboť má za to, že článek 26 (nyní: článek 36) je dostatečně jasný ohledně dosažení určité úrovně nebo třídy bez zkoušek či bez dalších zkoušek. Další podrobnosti v tomto ohledu jsou uloženy Komisi prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci (článek 50 ad., nyní: článek 60 ad.).

Změny 19 a 57 – 35. bod odůvodnění, nyní: 38. bod odůvodnění a článek 9, nyní: článek 10 (informace o postupech pro odvolání)

Rada měla za to, že informace o postupech pro odvolání přinejmenším nejsou ústředním úkolem stanovených kontaktních míst pro výrobky.

Změny 20 a 23 – body odůvodnění 42a (nový) a 43c (nový) - udržitelné využívání přírodních zdrojů

Rada byla toho názoru, že začlenění těchto bodů odůvodnění - které částečně popisují budoucí vývoj - není nezbytné.

Změna 22 – nový bod odůvodnění 43b (revize normalizačního systému)

Rada nepovažovala za vhodné vyžadovat v bodu odůvodnění návrh Komise na revizi normalizačního systému. V současnosti probíhá celkový přezkum normalizačního systému. Požadavek revize stávajícího režimu v bodě odůvodnění by byl rovněž sporný s ohledem na právo iniciativy, které má Komise, a s ohledem na lepší tvorbu právních předpisů.

Změna 34 – článek 2 (definice „uživatele“)

Rada zvážila výhody a nevýhody vložení samostatné definice uživatelů v případě stavebních výrobků. Nakonec dala přednost řešení, kde pojem uživatele zůstává stejný, jak je definován v novém právním rámci a v jiných částech evropských či vnitrostátních právních předpisů.

Změna 35 – článek 2 (definice „subjektu pro technické posuzování“)

Vzhledem k tomu, že nařízení obsahuje celou kapitolu o subjektech pro technické posuzování a podrobná ustanovení, která musí tyto subjekty splňovat, má Rada za to, že samostatná definice je nadbytečná.

Změna 46 – článek 5, nyní: článek 6 (název harmonizované normy)

Rada měla za to, že uvedení názvu harmonizované normy jako nezbytného obsahu prohlášení o vlastnostech není nezbytné.

Změna 48 – článek 5, nyní: článek 6 (podrobnosti postupu posuzování a ověřování stálosti vlastností)

Rada měla za to, že tato změna by vedla k příliš zatěžujícímu požadavku na obsah prohlášení o vlastnostech.

Změny 49 a 101 – článek 5, nyní: článek 6 a příloha IIIa (nová) (obsah nebezpečných látek ve stavebním výrobku)

Rada nezahrnula povinnost uvádět nebezpečné látky obsažené ve stavebních výrobcích v prohlášení o vlastnostech. Nicméně podle nového bodu odůvodnění 21a (nyní: 24. bod odůvodnění) výrobce může dobrovolně poskytnout informace o nebezpečných látkách uživatelům stavebních výrobků.

Změny 50 a 51 – článek 6, nyní: článek 7 (prohlášení o vlastnostech elektronickými prostředky)

Rada měla za to, že je zcela nevhodné vymezit standardní případ takovým způsobem, že kupující a uživatelé stavebních výrobků by museli spoléhat na samostatné doručení prohlášení o vlastnostech elektronickými prostředky a nenalezli by povinné informace o jednotlivém konkrétním výrobku nebo o větší sérii stejných výrobků. Navíc zvláštní případy, kdy může být prohlášení o vlastnostech například v profesionálním kontextu automaticky doručeno elektronickými prostředky klientovi lze definovat později prostřednictvím „aktů v přenesené pravomoci“ v rámci pravomocí Komise.

Změny 108 a 55 – čl. 8 odst. 2 a 3, nyní: článek 9 (praktické podrobnosti o označení CE)

Rada nebyla přesvědčena, že zjednodušení textu, jak je navrhováno v těchto změnách, by sloužilo praktickým potřebám výrobců, uživatelů či orgánů pro dozor nad trhem.

Změna 56 – článek 8, nyní: článek 9 odstavec 4a (nový) (zneužití označení CE)

Rada měla za to, že ustanovení o dozoru nad trhem (články 46 - 49, nyní: články 56 - 59) jsou dostačující pro účely vyhnutí se zneužití označení CE.

Změna 58 – článek 9, nyní: článek 10 odstavec 1a (nový) (nezávislost kontaktních míst pro výrobky)

Rada upřednostnila nezačlenit takový požadavek, který se zdá být příliš striktním a kategorickým, zejména pro menší členské státy.

Změna 109 – článek 10, nyní: článek 11 (povinnosti výrobců)

Rada nepochopila konečný cíl těchto navrhovaných změn. Testování vzorků výrobci a v některých případech informace na obalu dávají smysl v podobě uvedené v původním návrhu Komise.

Změna 63 – článek 17, nyní: čl. 18 odst. 3a (nový) (ověření výborem)

Rada byla skeptická ohledně toho, zda byl úkol Komise v této změně řádně popsán.

Změna 67 – čl. 19; odst. 3, nyní: článek 28 (systémy posuzování a ověřování stálosti vlastností)

Rada měla za to, že odkaz předpokládané obecné použití není v tomto odstavci o „systému“ vhodný.

Změna 120 – článek 20 nyní: článek 19, (postup pro vypracování harmonizované normy na základě evropského dokumentu pro posuzování)

Rada nezapracovala tuto změnu, neboť měla za to, že tento článek by nebyl vhodným místem pro popis vypracování harmonizované normy z evropského dokumentu pro posuzování.

Změna 71 – článek 24 (hodnocení subjektů pro technické posuzování)

Rada vypustila celý článek, neboť v kontextu tohoto nařízení není nezbytný. V důsledku toho nemohla být zapracována vylepšení znění.

Změna 121 – čl. 25 odst. 2 nyní: čl. 31 odst. 4 (koordinace subjektů pro technické posuzování a úkoly organizace subjektů pro technické posuzování)

Rada měla za to, že znění této změny je pro nařízení zavádějící a nepříliš funkční v praxi.

Změna 123 – čl. 27 odst. 2a (nový); nyní: článek 37 (použití specifické technické dokumentace)

Zatímco první část této změny se ve skutečnosti nezaměřuje na oblast působnosti a záměr zvláštní technické dokumentace, druhá část je v podstatě správná, avšak na tomto místě nadbytečná či dokonce zavádějící. Rada musela proto změnu zamítnout.

Změna 83 – čl. 27 odst. 2c (nový); nyní: článek 37, (nepoužití na dovozce)

Rada uznala, že znění v podobě navrhnuté EP může být určitým vyjasněním. Na druhé straně se toto znění zdá vhodnějším pro bod odůvodnění a podstata změny je již zahrnuta do celkové struktury článků 26-28. (nyní: články 36-38).

Změna 84 – článek 28; nyní: článek 38 (další použití zjednodušených postupů)

Rada měla za to, že tato změna nepopisuje oblast působnosti a odůvodnění pro použití specifické technické dokumentace řádným způsobem.

Změna 85 – čl. 30 odst. 4a (nový); článek 40 (vyhnutí se zbytečné zátěži)

Rada měla za to, že tato změna je špatně umístěna. Používá znění nového právního rámce ve spojení s prohlášením o shodě, které je založeno na modulech (v přílohách rozhodnutí č. 768/2008/ES). Stavební výrobky jsou však spojeny se systémy pro posuzování a ověřování vlastností a nikoli posuzováním shody.

Změna 86 – čl. 33 odst. 5; nyní: článek 43 (transparentnost vůči výrobci)

Rada nepovažovala za nezbytné odchylovat se v tomto odstavci od návrhu Komise.

Změna 87 – článek 33 (odstavec 11a, nový); nyní: článek 43 (poradenství ze strany oznámených subjektů)

Rada byla skeptická ohledně této změny, která je nejasná a mohla by vést k chybným výkladům.

Změna 88 – článek 51 (odstavec 2a, nový); nyní: článek 64 (nezávislost členů výboru)

Rada změnu zamítla, neboť nebyla příliš funkční. Není zcela jasné, kteří stavební odborníci ze kterých organizací se musí zdržet hodnocení vlastností a na jak dlouho. Ani stávající znění není přesné.

Změna 89 – čl. 53 (odstavec 3), nyní: článek 66 (využití tzv. CUAP a postup pro vypracování harmonizovaných norem na základě evropských dokumentů pro posuzování )

Přestože Rada mohla vyjádřit pochopení pro účel první části změny, použité znění se zdálo pro daný účel příliš kategorické. Zamítnutí druhé části změny vyplývá ze zamítnutí změny 120.

Změna 90 – příloha I, úvod (základní požadavky na stavby)

Rada nepovažovala tuto změnu za nezbytnou v celkovém kontextu podrobných základních požadavků na stavby.

Změna 91 – příloha I, část 3 (přístup z hlediska životního cyklu)

Rada se vyjádřila k této změně pozitivně, avšak shledala, že jí zamýšlené cíle jsou již v základní podobě zahrnuty v původním znění Komise.

Změna 93 – příloha I, část 7 (požadavek na udržitelné využívání přírodních zdrojů)

Tato změna zdá se uvádí zjevnou skutečnost a nevede k posílení právní jistoty v porovnání se všemi ostatními základními požadavky na stavby.

Změny 95 a 114 – příloha II, bod 2.1.a (nový) (posouzení příslušnými subjekty pro technické posuzování a úloha OTAB)

Přestože účel těchto změn lze považovat za přijatelný, úplné přepracování přílohy II Radou vedlo k situaci, kdy změny EP ve svém přesném znění již řádně neodrážejí daný postup.

Změna 97 – příloha II bod 2.7. (konzultace odborníků)

Rada měla za to, že navrhovaná změna není funkční a mohla by vést k nežádoucím prodlením.

Změna 98 – příloha III (vypuštění čísla prohlášení o vlastnostech)

Rada nemohla v této změně nalézt žádnou výhodu.

3. Nejdůležitější změny znění zapracované Radou

Článek 4 (prohlášení o vlastnostech)

Jak je uvedeno výše, vypracování prohlášení o vlastnostech v