[pic] | EVROPSKÁ KOMISE | V Bruselu dne 23.11.2010 KOM(2010) 683 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Dobrovolnictví jako výraz solidarity občanů EU – první zamyšlení nad Evropským dobrovolnickým sborem humanitární pomoci SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Dobrovolnictví jako výraz solidarity občanů EU – první zamyšlení nad Evropským dobrovolnickým sborem humanitární pomoci 1. Úvod V oblasti vnějších vztahů vymezuje Lisabonská smlouva poprvé v historii humanitární pomoc jakožto samostatnou politiku EU (článek 214 SFEU). Uvedený článek konkrétně zmiňuje zřízení Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci (EVHAC), jenž má vytvořit rámec pro společný příspěvek mladých Evropanů k humanitárním činnostem Unie (ustanovení čl. 214 odst. 5 SFEU). Provedení tohoto ustanovení nabízí Evropanům příležitost projevit solidaritu s lidmi v tísni. Myšlenka navazuje na jednoznačný unijní trend – zájem o dobrovolnictví totiž roste. Za uplynulých dvacet let se výrazně zvýšil počet aktivních dobrovolníků – v dnešní době je v EU do dobrovolnických činností zapojeno téměř 100 milionů dospělých, což znamená, že pomoci se věnuje přibližně 22–23 % Evropanů starších patnácti let[1]. Dobrovolnictví je tak důležitou hodnotou, která má potenciál přiblížit Evropu občanům. Oblast dobrovolnictví se v posledních letech rozrůznila, neboť vzrostl počet organizací, které dobrovolníky zaměstnávají. S ohledem na různorodost zapojených aktérů a také programů a přístupů, jež se v dobrovolnictví za humanitárních situací uplatňují, má mimořádný význam koordinace a jednotný přístup. Evropská komise, která byla pověřena předložením legislativního návrhu na zřízení EVHAC, využije této příležitosti k tomu, aby do něho zapracovala připomínky reagující na nové problémy a potřeby (např. co se týče hledání a náboru dobrovolníků nebo jejich školení a vysílání na místo zásahu). To lze provést pouze na základě podrobné konzultace se zúčastněnými stranami a na základě koherentní analýzy možností a nákladů, které poslouží budoucímu legislativnímu návrhu jako odrazový můstek. Než však vývoj dospěje do této fáze, předkládané sdělení nejdříve zmapuje současnou situaci, co se týče dobrovolnictví v příslušných odvětvích činnosti, přičemž se zaměří zejména na hlavní zásady, stávající mezery a na potřeby a nutné podmínky tak, aby byl EVHAC pro celkovou reakci na humanitární katastrofy pozitivním přínosem. Toto sdělení poukazuje rovněž na nejnaléhavější záležitosti, které je třeba při zřizování sboru zvážit, a má nastínit budoucí vývoj. 2. Současný stav dobrovolnictví v EU Odvětví dobrovolné činnosti obecně – a v oblasti vnější pomoci obzvlášť – se v uplynulém desetiletí rychle vyvíjelo. Existuje mnoho dobrovolnických organizací a sítí, jež nabízejí různé programy dobrovolnictví v závislosti na své filosofii a organizačním uspořádání. Dobré příklady iniciativ zaměřených na mladé lidi ve věku od 18 do 30 let byly podporovány Evropskou dobrovolnou službou (EVS), která je řízena Komisí. Dobrovolníky do svých aktivit zapojuje také většina humanitárních organizací. Z těchto zkušeností lze získat mnohé poznatky, především co se týče postupů pro nábor, školení a vysílání na místo zásahu. Kromě tohoto obecného trendu bylo zaznamenáno zvýšené zapojování aktérů ze soukromého sektoru. Soukromé společnosti vytvořily konkrétně několik modelů dobrovolnictví, jež by při zřizování EVHAC mohly stát za úvahu – jde například o možnost dovolit zaměstnancům, aby zdarma vkládali čas a odborné znalosti do firemních dobrovolnických programů nebo aby v dobrovolnictví finančně podporovali jiné. Organizace spojených národů zřídila specializovanou internetovou službu[2], která srovnává nabídky soukromého sektoru s potřebami v oblasti rozvoje či reakce na katastrofy. Komise se bude potenciálem podobných přístupů dále zabývat, aniž by odhlížela od konkrétních úloh a mandátů, jež v reakcích na humanitární katastrofy plní provádějící organizace. Obecně platí, že zapojování dobrovolníků do konkrétních operací pomoci za stavů nouze je omezeno na zkušenější dobrovolníky (zejména pokud je problémem bezpečnost). U dobrovolníků pro rozvojovou pomoc se někdy uplatňuje širší přístup, přesto se však od nich často vyžaduje, aby měli před výjezdem do zahraničí zkušenosti ze své země, a toto je další důležité hledisko, které je třeba posoudit. Největším hráčem na poli dobrovolnictví je Program dobrovolníků OSN (UNV), který zaměstnává 150 osob v ústředí, více než 7 500 dobrovolníků (2009) a dalších 9 500 dobrovolníků spolupracujících přes internet. V roce 2009 pocházeli dobrovolníci UNV ze 163 různých zemí (z nichž 75 % tvoří rozvojové země) a pracovali převážně v oblastech, jež se potýkají s vleklými krizemi, a na propojení okamžité pomoci, obnovy a rozvoje (LRRD) spíše než na poskytování pomoci za stavů nouze. Přestože náročné mise (předcházení krizím, humanitární pomoc, zajišťování míru, budování míru) se zaměřovaly na dobrovolníky z dané lokality, v posledních letech byl v procentuálním vyjádření zaznamenán nárůst dobrovolníků z jiných zemí. Dobrovolníci UNV rovněž pracují na místním budování kapacit, na školení nebo působí jako poradci pro místní a vnitrostátní humanitární pracovníky. Níže uvedená tabulka nabízí přehled některých velkých organizací, které vysílají dobrovolníky do rozvojových misí a operací pomoci v případě humanitárních katastrof. Organizace | Počet dobrovolníků za rok | Oblast pomoci [3] | Profil typického dobrovolníka | Evropská dobrovolná služba (GŘ EAC) | 6 300 v roce 2009 v EU a sousedních zemích (10 % úkolů ve třetích zemích) | Dobrovolné služby ve prospěch místní (hostitelské) komunity, např. v oblasti umění, kultury, sportu, sociální péče apod.) | Věk 18–30 let, žádné konkrétní požadavky na vzdělání, pracovní zkušenosti apod. | Program Weltwärts, německá rozvojová spolupráce (BMZ) | 3 500 v roce 2009 / seznam rozvojových zemí OECD | Rozvojová spolupráce prostřednictvím místních hostitelských organizací v rozvojových zemích | Věk 18–28 let, ukončené odborné vzdělání / ukončené středoškolské vzdělání | UNDP Junior Professional Officer Programme (JPO) (Rozvojový program OSN – Program pro mladé odborníky) | Přibližně 360 za rok / několik zemí s operacemi/projekty OSN (financováno 25 dárcovskými zeměmi) | Různé oblasti včetně rozvojové spolupráce a humanitární pomoci (především na územních pracovištích) | Věk do 32 let, magisterské vzdělání a 1–2 roky praxe | VSO / Spojené království a členové | V průběhu roku přibližně 1 500 aktivních dobrovolníků pracujících dlouhodobě či krátkodobě po celém světě | Zaměření na rozvojovou spolupráci (šest rozvojových cílů) | Věk 18–75 let, nejméně 2 roky odborné praxe | Malteser International (program pro mladé začínající odborníky) | 80 000 vyškolených dobrovolníků a 20 000 zaměstnanců (plus 13 000 členů), kteří se zapojují do projektů organizace po celém světě | Civilní ochrana, humanitární pomoc, obnova a rozvojová spolupráce | Vysokoškolské vzdělání, zkušenost s prací v zahraničí, řidičský průkaz (a příslušnost ke katolické církvi) | Johanniter International (JOIN Brussels) | Jen v Německu: cca 29 000 dobrovolníků a 13 000 zaměstnanců | Civilní ochrana, humanitární pomoc a rozvojová spolupráce | Různé odborné profily včetně sociálních služeb a zdravotní péče; a zapojení do humanitární pomoci a civilní ochrany ve třetích zemích | Mezinárodní federace Červeného kříže a Červeného půlměsíce | Hnutí Červeného kříže má ve světě přibližně 97 milionů členů, z nichž 20 milionů jsou aktivní dobrovolníci (na úrovni států). Dobrovolníci pracují pro národní sdružení, v zahraničních misích v rozvojových zemích jsou zaměstnáni pouze profesionálové. | Civilní ochrana / připravenost na katastrofy a jejich prevence / humanitární pomoc / rozvojová pomoc | Různé profily (včetně sekcí mládeže na úrovni států). Mezinárodní dobrovolnictví pro mladé lidi (18–30 let) prostřednictvím spolupráce s Evropskou dobrovolnou službou (v EU a sousedních zemích – a třetích zemích) | 3. Hlavní zásady Při zřizování EVHAC by měla koncepce vycházet z hodnot a zásad, jako jsou: - Solidarita . Humanitární činnost je základním vyjádřením evropské hodnoty, kterou je solidarita s lidmi postiženými katastrofami. Zřízení EVHAC by mělo tuto hodnotu konkrétně vyjadřovat. Zřízení sboru by rovněž mohlo vytvořit nové možnosti pro účast evropských občanů (především mladých lidí) a přispět tak k rozvoji soudržnější evropské společnosti. - Humanitární zásady . Evropská unie se důsledně hlásí k humanitárním zásadám lidskosti, neutrality, nestrannosti a nezávislosti tak, jak se k nim zavázala v Evropském konsensu o humanitární pomoci[4] z roku 2007. Důvěryhodnost humanitárních aktérů a způsob, jakým jsou vnímáni, se přímo odvíjí od toho, do jaké míry tyto zásady v kontextu humanitární reakce dodržují. Všichni aktéři EU (včetně dobrovolníků), kteří jsou zapojeni do řešení určité krizové situace, se musí při práci těmito zásadami řídit. - Profesionalita a bezpečnost . Jedním z hlavních trendů na poli humanitární pomoci je zvyšování profesionality aktérů tak, aby se zlepšovala reakce na rostoucí problémy. Bezpečnostní podmínky jsou totiž pro humanitární organizace a jejich pracovníky předmětem stále vážnějších obav – zejména v oblastech, kde probíhají konflikty –, a tuto otázku je proto nutno náležitě řešit. Měnící se povaha dobrovolníků (jejich profil, motivace, cíle), a zejména rostoucí profesionalita pracovníků zaměstnaných v odvětví dobrovolnictví, s sebou nesou nové výzvy, pokud jde o řízení lidských zdrojů v organizacích, jež s dobrovolníky spolupracují. Dobrovolníci jsou také staveni před stále náročnější úkoly, k jejichž provádění je zapotřebí specifických znalostí a dovedností, čímž vzniká potenciální napětí mezi požadavky, které jsou na dobrovolníky kladeny, a skutečností, že tyto osoby je musí být schopny splnit a zároveň být rychle připraveny k zásahu. - Přidaná hodnota . Zvláštní pozornost bude věnována koordinaci a spolupráci s existujícími dobrovolnickými organizacemi. EVHAC by měl vycházet co nejvíce ze stávajících struktur, aby nedocházelo k zbytečnému zdvojování práce a aby se dostupné zdroje využívaly způsobem, který je efektivní z hlediska nákladů. 4. potřeby a podmínky Potřeby Navzdory mnoha existujícím modelům čelí organizace, jež vysílají dobrovolníky do misí, řadě společných problémů, které si zasluhují podrobnější rozbor. Stejně tak je třeba analyzovat některé jednoznačné mezery ve stávajících systémech. 1. Potřebujeme jasná a osvědčená kritéria pro hledání dobrovolníků, kteří budou moci rychle získat schopnost přispět k humanitárním činnostem EU. Přestože většina Evropanů jeví o humanitární pomoc veliký zájem a chce operace Unie podpořit, ne všichni mají povědomí o podmínkách a požadovaných dovednostech. 2. Potřebujeme rovněž strukturovanější školení, společné normy a správné postupy. Minimální školení dobrovolníků by mělo zahrnovat rozličné základní aspekty systémů a zásad humanitární pomoci, informace o bezpečnosti a způsobech, jak se starat sám o sebe, a také seznámení s podmínkami v zemi, kam bude dobrovolník vyslán (např. jazyk, nejdůležitější kulturní záležitosti apod.). Jak v humanitárním, tak soukromém sektoru již řada tematických kurzů, institucí a vzdělávacích platforem existuje[5], mnoho organizací, které Evropská komise konzultovala, je nicméně názoru, že určitá společně dohodnutá měřítka a školicí programy by byly užitečné, protože by pomohly bránit situacím, kdy méně zkušené organizace vysílají do terénu dobrovolníky bez minimálních dovedností. Každá činnost v oblasti školení, která by byla v rámci EVHAC vyvinuta, však musí v každém případě zajistit doplňkovost a soudržnost se existujícími kurzy. 3. Potřebujeme zlepšené pohotovostní seznamy zkušených dobrovolníků pro rychlé vysílání do krizových oblastí (nouzová kapacita, včetně klíčových oblastí, jako je zdraví). Tyto seznamy jsou zásadní podmínkou pro to, aby byli správní lidé ve správný čas na správném místě. V roce 2010 tuto mezeru poměrně zdrcující měrou potvrdily zkušenosti z Haiti a Pákistánu (viz níže uvedený oddíl věnovaný Haiti), kde je navzdory významnému počtu mezinárodních pracovníků, kteří byli do těchto zemí vysláni, stále pociťován nedostatek zkušeného personálu s řídícími a vedoucími schopnostmi. 4. Potřebujeme lépe podporovat administrativní zázemí provádějících organizací (včetně nouzové fáze) tak, aby se dočasně zvýšily organizační kapacity a zkušený personál byl uvolněn na práce blíže terénu. Oblastmi, kde lze využít většího zapojování dobrovolníků, jsou také podpůrné činnosti na evropské úrovni, mimo jiné zastupování, informační činnost a komunikace. Zkušenosti z Haiti Zkušenosti s dobrovolníky v případě zemětřesení na Haiti potvrdily, že k okamžité reakci na stav nouze jsou zapotřebí kvalifikovaní a rychle vysílatelní dobrovolníci a že méně zkušeným dobrovolníkům je možné svěřit pomocné funkce. Většina dobrovolníků, s nimiž agentury na Haiti spolupracovaly, byla placená, a to buď firmami, nebo státem. Přínos nekvalifikovaných dobrovolníků, kteří v průběhu prvních dní dorazili na místo ve velkém počtu a s dobrými úmysly, byl méně efektivní a v některých případech dokonce spíše rušivý, což dokládá názor, že každý dobrovolník, ať už je tento pojem definován jakkoli, musí před vysláním do mise projít minimální přípravou a školením. Protože na Haiti byly před zemětřesením slabé místní struktury a přírodní katastrofa na ně měla děsivý dopad, vzrostla v tomto případě potřeba kvalifikovaných a zkušených pracovníků z jiných zemí, ale zároveň se ukázalo, že je také možné instruovat a spolupracovat s protějšky v místě – i tento aspekt by mohl být při zřizování EVHAC zajímavý. Ze zkušeností také vyplynulo, jaké typy úkolů mohou plnit méně zkušení dobrovolníci. Jsou jimi například asistence při práci v terénu (pomoc pracovníkům agentur při náročných úkolech, která si nevyžaduje příliš odborných dovedností), služby nevládním organizacím a podpora jejich pracovníků, pokud jde o ubytování či kanceláře, podpora místních nevládních organizací nebo podávání zpráv. Podmínky Při úvahách o EVHAC byly nejen zmapovány potřeby, ale byly také formulovány jednoznačné podmínky. - Nasazování dobrovolníků v rámci EVHAC by mělo vycházet z poptávky a mělo by být založené na potřebách, aby se do akcí nezapojovalo příliš mnoho osob bez odpovídajících dovedností. Kritériem, které dobrovolnické organizace běžně zvažují při hledání, náboru, školení a začleňování dobrovolníků a při dohledu nad nimi, je poměr nákladů a přínosů, což je dáno vysokou fluktuací pracovníků, kteří zůstávají pouze na krátkodobé mise. Z tohoto důvodu musí být náklady vynaložené na jejich školení a vysílání vyváženy přínosem. Vysílající organizace investují do mladých dobrovolníků ochotněji, pokud jde v daném případě o začátek profesní kariéry a existuje určitá záruka, že daný pracovník bude organizaci k dispozici i nadále. - Žádné financování EVHAC by nemělo odvádět prostředky z hlavního operačního rozpočtu na řešení potřeb populací postižených katastrofami , ale mělo by být spíše vnímáno jako dodatečná investice do kapacity humanitárních aktérů, a to jak v Evropě, tak na konkrétních místech. Náklady na navrhovaný model a jeho přínos bude tedy zapotřebí důsledně zanalyzovat a jeho ambice příslušně upravit. - Zásadní význam má hledisko bezpečnosti . Vzhledem k složité politické a bezpečnostní situaci, za které humanitární pracovníci často pracují, je mimořádně důležité přikládat bezpečnostní problematice výsostnou pozornost. Humanitární pomoc probíhá z 80 % v oblastech zasažených konflikty a počet útoků na humanitární pracovníky se v posledních letech podstatně zvýšil[6]. Z tohoto důvodu se organizace jednoznačně shodují na tom, že do náročných podmínek není vhodné vysílat mladé a méně zkušené dobrovolníky a že před výjezdem je v každém případě třeba dobrovolníkům zajistit maximální přípravu. Obecně platí, že většina humanitárních organizací zaměstnává dobrovolníky především v situacích před propuknutím katastrofy nebo po krizi, kdy často schází dostatek kvalifikovaných pracovníků – ti se totiž mezitím přesunou na místa dalších vážných pohrom. - Z hlediska připravenosti a reakce na katastrofy a také z hlediska likvidace jejich následků je nanejvýš důležitá podpora místních kapacit . Mnoho úkolů a podpůrných činností mohou vykonávat lidé v místě, čímž se přispěje k vytvoření programů finanční odměny za práci a umožní se hospodářská obnova. Tento typ činností by neměly zahraniční dobrovolnické programy přebírat. EVHAC by však mohl na druhé straně zastávat určitou úlohu v posilování místního dobrovolnictví a budování kapacit prostřednictvím poradenství a partnerství v rámci smíšených týmů, ve kterých by společně pracovali místní dobrovolníci s dobrovolníky z jiných zemí, apod. - Jelikož v současné době existuje velký počet rozličných dobrovolnických organizací, je zapotřebí, aby Komise při zřizování EVHAC zavedla kooperativní přístupy a věnovala mimo jiné zvláštní pozornost doplňkovosti tak, aby nedocházelo ke zdvojování nebo narušení stávajících dobře fungujících dobrovolnických modelů, např. všeobecných dobrovolnických programů na úrovni EU (Evropské dobrovolné služby, iniciativy Mládež v pohybu, portálu pracovní mobility EURES aj.). Navázána bude také spolupráce se všemi humanitárními aktéry, kteří zapojují do svých činností dobrovolníky (včetně OSN nebo hnutí Červeného kříže/Červeného půlměsíce), jakož i s nevládními organizacemi a příslušnými programy, jež byly zavedeny členskými státy EU. 5. Obecné úvahy a první možnosti O přesné definici pojmu „dobrovolník“ se v praxi vedou rozsáhlé diskuse, neboť termín v závislosti na té či oné zúčastněné straně implikuje v různých kombinacích přívlastky, jako je „mladý“, „nezkušený“, „nekvalifikovaný“ a „neplacený“ či „špatně placený“. Pro účely zřízení EVHAC bude definován jeden či několik „typů“ dobrovolníků tak, aby bylo možné stanovit způsobilostní kritéria a kritéria pro činnosti a aby bylo možné provést výpočet nákladů. S ohledem na současná rozpočtová omezení bude Komise usilovat o rovnováhu mezi potřebou maximálně využívat stávajících struktur tím, že se na ně bude navazovat, a potřebou předložit návrh, který bude obsahovat řešení některých problémů, na něž zúčastněné strany při práci s dobrovolníky narážejí. Co se týče dovedností dobrovolníků v rámci EVHAC (ať už jsou tyto definovány jakkoli), současná hospodářská situace v EU a demografické problémy, kterým budeme čelit v budoucích desetiletích, si žádají, aby měly tyto dovednosti co nejširší uplatnění. Osoby zapojené do EVHAC by proto měly mít možnost dále se profesně rozvíjet. Dalším úvahám v rámci navrhovaného EVHAC je třeba podrobit přesný profil dobrovolníků . Smlouva stanoví, že rámec má umožnit přispívání k humanitární činnosti mladým lidem, zapotřebí jsou však zároveň zkušenější, a tudíž ne tak mladí pracovníci a zaznamenán byl rovněž jednoznačný trend, kdy pomoci chtějí i náležitě kvalifikovaní občané, kteří jsou starší (v některých případech dokonce i v důchodovém věku). EVHAC by měl být také dostatečně otevřený tak, aby dobrovolnictví umožňoval lidem z různého sociálního zázemí, neboť některé stávající modely nejsou životaschopné bez značného finančního přispění dobrovolníků samotných. Komise bude obecně usilovat o to, aby byl model co nejotevřenější, ale zároveň aby jasně vycházel z poptávky a neztrácel na profesionalitě. Typ činností, které budou dobrovolníci v EVHAC vykonávat, by měl mít široký záběr a neměl se omezovat jen na klasickou reakci na humanitární krize. Neoddělitelným prvkem pomoci, který přispívá k její kontinuitě a může otevřít prostor pro smysluplné a udržitelné vysílání dobrovolníků, jsou činnosti zaměřené na snižování rizika katastrof, jejichž cílem je zmírnit zranitelnost zemí a regionů náchylných ke katastrofám, nebo zásahy v přechodných situacích, které mají zajistit hladký přechod od fáze základní pomoci k fázi rozvoje. Pokud jde o konkrétní možnosti zřízení EVHAC, dosavadní práce se obecně orientuje na tři hlavní přístupy: První možnost by spočívala především v řešení problémů, na které poukazují dobrovolnické organizace, a jednalo by se o všeobecně dohodnuté normy pro výběr a školení dobrovolníků, a to mimo jiné v některých specializovaných oblastech, jako je řízení dobrovolné činnosti, určité administrativní funkce nebo činnosti související s prevencí a připraveností. Součástí by mohlo být zavedení mechanismu pro vydávání unijního osvědčení organizacím, které by tyto normy splňovaly. Druhá možnost by výše popsaný přístup zaměřený na školení mohla kombinovat s prací, jež by se soustředila na nábor a rozpisy pro nouzové kapacity ve prospěch organizací zapojených do operací pomoci v případě humanitárních katastrof (nevládních organizací, Červeného kříže a OSN), přičemž zvláštní pozornost by byla věnována tomu, aby klíčovými úkoly byli pověřováni zkušení pracovníci. Třetí možnost, tj. zřízení plnohodnotného programu dobrovolné činnosti (podobného některým výše uvedeným programům) včetně výběru, školení, rozřazování a vysílání dobrovolníků, by bylo zapotřebí důsledně zvážit, zejména pokud jde o vhodnou strukturu řízení (v rámci Komise, nebo mimo ni), avšak jeho operační provádění by nepředstavovalo žádné nepřekonatelné překážky. Všechny tyto možnosti bude třeba posoudit a respektovat přitom současné stropy příslušných okruhů víceletého finančního rámce. Pro období po roce 2013 budou možnosti posouzeny v Komisi v rámci široké debaty o všech návrzích pro toto období. Ať už bude zvolen kterýkoli přístup, konkrétní výsledky a přidaná hodnota EVHAC budou muset být pro evropského občana viditelné tak, aby byla solidarita Evropy s lidmi v nouzi jednoznačně vyjádřena. 6. Závěry a další vývoj Díky první hodnotící fázi, ze které vychází toto sdělení, si Evropská komise mohla vytvořit podrobný obrázek o současné situaci v oblasti dobrovolné činnosti a seznámit se stávajícími problémy, mezerami a vznikajícími potřebami. Řada otázek však zůstává stále otevřená a před předložením legislativního návrhu je třeba se problematikou dále zabývat a otestovat možnosti, které se nabízejí. S ohledem na výše uvedené a v závislosti na dostupnosti příslušných prostředků v rozpočtu na rok 2011 zahájí Komise v příštím roce přípravnou akci, jež umožní model dále rozvíjet během Evropského roku dobrovolnictví. Pokračující dialog se zúčastněnými stranami umožní Komisi připravit návrh na zřízení EVHAC tak, aby reagoval na skutečné potřeby a byl účinným příspěvkem k reakci na humanitární katastrofy. Komise: - bude pokračovat v konzultacích se zúčastněnými stranami, které budou probíhat různými způsoby včetně otevřené konzultace přes internet; - v závislosti na přijetí rozpočtu na rok 2011 provede v příštím roce (Evropském roce dobrovolnictví) přípravnou akci; - bude dále analyzovat mezery a možnosti a také možné formy spolupráce s relevantními aktéry; - posoudí různé možnosti z hlediska řádné struktury řízení odolné proti podvodům a z hlediska spektra možných zásahů; - zhodnotí, jak jsou různé možnosti efektivní z hlediska nákladů, a posouzením dopadů prozkoumá sociální dopady, přičemž vezme v úvahu výše uvedené podmínky pro financování iniciativy ze strany EU; - v roce 2012 předloží legislativní návrh. - [1] Studie „Volunteering in the European Union“ (Dobrovolnictví v Evropské unii) zadaná Evropskou komisí (GŘ pro vzdělávání a kulturu) společnosti GHK, únor 2010. [2] http://business.un.org/en [3] Civilní ochrana, humanitární pomoc, rozvojová spolupráce a jiné. [4] http://ec.europa.eu/echo/policies/consensus_en.htm [5] Mezi poskytovatele školení patří NOHA (nabízející evropský kurz pro mezinárodní humanitární akce), neziskové organizace jako Acción Contra el Hambre, RedR (Spojené království), Bioforce (Francie), DTalk (Irsko), AgeH (Německo), ATHA (Švédsko) nebo e-středisko Úřadu vysokého komisaře OSN pro uprchlíky. Specifické programy by mohly nabídnout také specializované ziskové organizace, např. CSD (Nizozemsko: bezpečnost), CHP (Francie: psychosociální problematika), Mango (Spojené království: finance), BOND (Spojené království) a další vnitrostátní sítě. [6] V roce 2009 se obětí vážných bezpečnostních incidentů stalo 278 humanitárních pracovníků (205 pracovníků dotčeného státu a 73 zahraničních), z nichž 102 bylo zabito (88 pracovníků z dotčeného státu a 14 zahraničních).