SDĚLENÍ KOMISE

Revidované POKYNY

Režim EU upravující obchod se slonovinou

(2021/C 528/03)

Obsah

1. Úvod a slovník pojmů 20

2. Souvislosti 20

a) Mezinárodní právní rámec a právní rámec EU upravující obchod se slonovinou 20

b) Iniciativy EU zaměřené proti nezákonnému obchodu s volně žijícími a planě rostoucími druhy, které mají dopad na obchod se slonovinou uvnitř Unie a na zpětný vývoz slonoviny 22

3. Status tohoto dokumentu 22

4. Odůvodnění a shrnutí doporučení 23

a) Zpětný vývoz z EU 23

b) Obchod se slonovinou uvnitř Unie 24

c) Dovoz do EU 24

5. Jak vykládat pravidla EU pro zpětný vývoz slonoviny 24

a) Zpětný vývoz surové slonoviny 25

b) Zpětný vývoz zpracované slonoviny 25

6. Jak vykládat pravidla EU pro obchod se slonovinou uvnitř Unie 27

a) Zvláštní pokyny týkající se obchodu se surovou slonovinou uvnitř Unie 27

b) Zvláštní pokyny týkající se obchodu se zpracovanou slonovinou uvnitř Unie 28

7. Jak vykládat pravidla EU pro dovoz slonoviny 29

8. Koordinace v rámci členských států EU a mezi nimi, jakož i se zeměmi mimo EU 30

9. Přehled režimů EU, které upravují komerční obchodování se slonovinou 30

Příloha I – Důkazy k prokázání zákonného získání 32

Příloha II – Označování, registrace a další požadavky pro vydávání potvrzení 34

1. Úvod a slovník pojmů

Účelem těchto pokynů je poskytnout výklad nařízení Rady (ES) č. 338/97 (1) („základní nařízení“) a nařízení Komise (ES) č. 865/2006 (2), který doporučuje, aby členské státy EU:

a) zastavily (zpětný) vývoz a dovoz předmětů ze surové slonoviny;

b) zastavily obchod uvnitř EU se surovou slonovinou, s výjimkou oprav hudebních nástrojů vyrobených před rokem 1975 a starožitností z doby před rokem 1947, které mají velký kulturní, umělecký nebo historický význam;

c) zastavily obchod uvnitř Unie se zpracovanými exempláři vyrobenými po roce 1947, s výjimkou hudebních nástrojů vyrobených před rokem 1975;

d) omezily povolení k dovozu a (zpětnému) vývozu zpracované slonoviny na hudební nástroje vyrobené před rokem 1975 a prodej starožitností pocházející z doby před rokem 1947, které mají velký kulturní, umělecký nebo historický význam pro muzea, a

e) zajistily striktní výklad práva EU, pokud jde o zbývající povolený obchod.

Tyto pokyny by měly být chápány ve spojení s nařízením Komise (EU) č. 2021/2280, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 865/2006 (3).

Pro účely těchto pokynů se používají tyto pojmy se specifickým významem:

— slonovina: vztahuje se pouze na slonovinu ze slonů,

— hudební nástroj vyrobený před rokem 1975: hudební nástroj obsahující zákonně nabytou slonovinu před rokem 1975, který používá nebo donedávna používal umělec při svých vystoupeních, a není tedy pouze dekorativním objektem. Úmluva CITES se vztahuje na slony z Afriky od 26. února 1976 a na slony asijské od 1. července 1975. V zájmu zjednodušení se v těchto pokynech používá jako referenční údaj pouze dřívější datum (1975),

— starožitnost z doby před rokem 1947: položka obsahující slonovinu, na kterou se vztahuje definice „zpracovaných exemplářů získaných před více než 50 lety“ v čl. 2 písm. w) základního nařízení,

— muzeum: „nezisková, stálá instituce, která působí ve službách společnosti a v zájmu jejího rozvoje, otevřená veřejnosti, která nabývá, konzervuje, zkoumá a vystavuje hmotné a nehmotné památky kulturního dědictví lidstva a jeho prostředí pro účely studia, vzdělávání a zábavy“ (4).

2. Souvislosti

a) Mezinárodní právní rámec a právní rámec EU upravující obchod se slonovinou

Slon africký Loxodonta africana i slon indický Elephas maximus jsou uvedeni v Úmluvě o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES), která sdružuje 183 smluvních stran, včetně EU a všech členských států EU.

Podle stávajícího režimu úmluvy CITES je mezinárodní obchod se slonovinou (5) zakázán, přičemž jsou stanoveny přísně omezené výjimky (pro předměty získané dříve, než se úmluva CITES začala vztahovat na slonovinu). Vnitrostátní obchod se slonovinou však úmluva CITES neupravuje.

EU úmluvu CITES provádí prostřednictvím základního nařízení a souvisejících nařízení Komise („nařízení EU o obchodu s volně žijícími a planě rostoucími druhy“). V případě slonoviny ze slonů (stejně jako u ostatních druhů uvedených v příloze A základního nařízení) přijala EU další opatření, která jsou přísnější než úmluva CITES.

V důsledku toho EU přísně reguluje obchod se slonovinou prostřednictvím nařízení EU o obchodu s volně žijícími a planě rostoucími druhy. Dovoz slonoviny do EU, obchod s ní uvnitř EU či její vývoz z EU pro obchodní účely jsou obecně zakázány.

Vnitrostátní orgány však mohou povolit obchod se slonovinou pro obchodní účely za těchto podmínek:

— zpětný vývoz lze povolit pro exempláře slonoviny získané před datem, kdy se úmluva CITES pro ně stala použitelnou, tj. před 26. únorem 1976 u slona afrického a před 1. červencem 1975 u slona indického,

— obchod uvnitř EU lze povolit pro předměty ze slonoviny dovezené do EU dříve, než byly dané druhy slona zařazeny do přílohy I úmluvy CITES (dne 18. ledna 1990 u slona afrického a dne 1. července 1975 u slona indického) (6), pokud členský stát EU, v němž je předmět poprvé nabídnut k prodeji, za tímto účelem vydal potvrzení,

— lze povolit dovoz předmětů vyrobených před rokem 1947, jakož i dovoz předmětů legálně získaných před rokem 1975, které byly již dříve do EU legálně dovezeny.

Nezákonný lov slonů a obchod se slonovinou, motivovaný poptávkou z Asie, zůstává na nebezpečně vysoké úrovni.

V poslední době dosáhl nezákonný lov slonů bezprecedentní úrovně, což vedlo k všeobecnému poklesu populací slona afrického (7).

Podle programu úmluvy CITES pro sledování nezákonného vybíjení slonů (8) vykazuje úroveň podílu nezákonně zabitých slonů stálý vzestup počínaje rokem 2006, vrcholí v roce 2011 a poté má sestupnou tendenci v letech 2011 až 2019. To sice napovídá, že dochází k poklesu úrovně nezákonného lovu, je ale nutné pečlivě zkoumat, zda tato tendence zůstane zachována. Také je nutné podotknout, že k jakémukoli poklesu v nezákonném obchodu se slonovinou dochází současně s celkovým poklesem sloních populací v Africe (9). Zatímco odhady podílu nezákonně zabitých slonů naznačují celkový pokles nezákonného lovu slonů v Africe od roku 2011, existují zde významné regionální rozdíly a celková úroveň nezákonného lovu slonů afrických vzbuzuje i nadále obavy.

Na vysoké úrovni též zůstává nezákonný obchod se slonovinou, ačkoli podle zprávy o trestné činnosti poškozující volně žijící a planě rostoucí druhy vydané v roce 2020 (10) ceny slonoviny stabilně klesají. Jak uvádí zpráva Informačního systému obchodování s výrobky ze slonů (ETIS) (11), celosvětově bylo v letech 2012 až 2017 nahlášeno okolo 8 000 případů zabavení slonoviny, při nichž bylo zajištěno přibližně 280 tun slonoviny ze slonů. Údaje ze systému ETIS rovněž ukazují nárůst čínských provozů na zpracování slonoviny v Africe, které zajišťují vývoz výrobků na asijské trhy (12) – přičemž nejméně 24 případů ze čtyř afrických zemí představuje 1,11 tuny zpracované slonoviny, jež byla v roce 2017 přepravena z Afriky do Asie (13). Přesun tohoto významného množství slonoviny svědčí o rostoucím zapojení nadnárodních organizovaných zločineckých sítí.

Mezinárodní reakce

V reakci na výzvy, které představuje nezákonný lov slonů a obchod se slonovinou, přijalo mezinárodní společenství četné závazky prostřednictvím rezolucí Valného shromáždění OSN a Environmentálního shromáždění OSN, jakož i na několika konferencích na vysoké úrovni.

Na 17. konferenci smluvních stran úmluvy CITES (CoP17 CITES) v říjnu 2016 byla přijata řada opatření, jejichž cílem je zlepšit prosazování pravidel boje proti nezákonnému lovu slonů a obchodu se slonovinou, omezit poptávku po nezákonné slonovině a posílit kontrolu legálnosti slonoviny, která se vyskytuje na vnitrostátních trzích. Usnesení CITES 10.10. (Rev. CoP18) o obchodu s exempláři získanými ze slonů požaduje, aby smluvní strany zavedly komplexní vnitřní legislativní, regulační, donucovací a jiná opatření pro obchod / vnitrostátní trhy se slonovinou. Toto usnesení rovněž doporučuje , „aby všechny smluvní a nesmluvní strany, v jejichž jurisdikci existuje zákonný vnitrostátní trh se slonovinou, který přispívá k nezákonnému lovu nebo obchodu, naléhavě přijaly veškerá nezbytná legislativní, regulační a donucovací opatření k uzavření svých vnitrostátních trhů pro komerční obchodování se surovou a zpracovanou slonovinou“, a uznává, že „u některých předmětů mohou být oprávněné velmi omezené výjimky; žádné výjimky by však neměly přispívat k nezákonnému lovu ani nezákonnému obchodu“.

Rovněž se požaduje, aby EU stejně jako ostatní smluvní strany oznámila stálému výboru úmluvy CITES a konferenci smluvních stran přijatá opatření, která mají zajistit, aby její vnitrostátní trh nepřispíval k současné úrovni nezákonného lovu a obchodu.

Zákonný obchod se slonovinou z EU se snížil

Do roku 2015 výrazně narostly zpětné vývozy surové i zpracované slonoviny z EU pro obchodní účely, které byly uskutečněny v souladu se základním nařízením (dále jen „zákonné zpětné vývozy“).

Od přijetí předchozí verze těchto pokynů (14) v červenci 2017 je zpětný vývoz surové slonoviny pozastaven, což vedlo ke snížení počtu zpětně vyvezených sloních klů dokonce ještě předtím, než tento zákaz vstoupil v platnost (v roce 2016 bylo zpětně vyvezeno 420 klů, v roce 2017 to bylo 101 klů).

Od roku 2016 také klesly zpětné vývozy zákonné zpracované slonoviny pro obchodní účely. Průměrný počet potvrzení o zpětném vývozu vydaných ročně členskými státy EU se snížil ze zhruba 470 v období 2012–2015 na 280 v období 2016–2018.

b) Iniciativy EU zaměřené proti nezákonnému obchodu s volně žijícími a planě rostoucími druhy, které mají dopad na obchod se slonovinou uvnitř Unie a na zpětný vývoz slonoviny

Sdělení „Akční plán EU pro boj proti nezákonnému obchodu s volně žijícími a planě rostoucími druhy“ (15) vyzvalo EU a její členské státy, aby prováděly komplexní strategii boje proti nezákonnému obchodu s volně žijícími a planě rostoucími druhy (16). Toto sdělení zejména předpokládalo (v rámci opatření č. 2 „více omezit obchod se slonovinou uvnitř a z EU“), že Evropská komise do konce roku 2016 vydá pokyny, „aby byl zajištěn jednotný výklad pravidel EU s cílem zastavit vývoz surové slonoviny pocházející z doby před přijetím úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin a zaručit, že se v EU bude obchodovat pouze s legálními starožitnými předměty ze slonoviny“. Ve svých závěrech k tomuto sdělení Rada Evropské unie v červnu 2016 vyzvala, „aby členské státy na základě pokynů EU nevydávaly doklady pro vývoz nebo zpětný vývoz surové slonoviny ze slonů pocházející z doby před přijetím úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin a zvážily další opatření s cílem zastavit obchod se slonovinou“.

V odpovědi na tyto výzvy přijala Komise v květnu 2017 pokyny. Tyto pokyny jsou aktualizací verze z roku 2017, kterou nahrazují, Komise tak reaguje na svůj závazek dále zpřísňovat pravidla obchodu se slonovinou v EU, který přijala v rámci strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 (17).

3. Status tohoto dokumentu

Tyto pokyny byly projednány a vypracovány ve spolupráci se zástupci členských států, kteří zasedají jako skupina odborníků z příslušných výkonných orgánů CITES (dále jen „expertní skupina“).

Občanům, podnikům a vnitrostátním orgánům by měly pomoci s uplatňováním základního nařízení a souvisejících nařízení Komise. Nenahrazují, nedoplňují ani nemění pravidla obsažená v uvedeném základním nařízení a jeho prováděcích nařízeních; mimoto by se neměly brát v potaz samostatně, nýbrž společně se zmíněnými právními předpisy. K závaznému výkladu práva EU je příslušný pouze Soudní dvůr Evropské unie.

Elektronickou verzi těchto pokynů zveřejňuje Komise a případně i členské státy EU.

Doporučení obsažená v tomto dokumentu jsou určena členským státům a zůstávají v platnosti v souladu se zásadou předběžné opatrnosti, a pokud se neobjeví nové přesvědčivé vědecké důkazy, které by odůvodňovaly revizi těchto pokynů po konzultaci s expertní skupinou.

4. Odůvodnění a shrnutí doporučení

Jednou z nejdůležitějších hnacích sil současné vysoké úrovně nezákonného lovu slonů a obchodu se slonovinou je trvale vysoká poptávka po slonovině v Asii. Nejnovější analýzy (sledování nezákonného vybíjení slonů a systém ETIS, viz oddíl 2 a) ukazují malé snížení úrovně nezákonného lovu. Nicméně pro mnohé populace v Africe jsou množství nezákonně ulovených slonů i nadále neudržitelná.

I když žádný z členských států EU nebyl ve zprávách systému ETIS uveden jako země, která je zapojena do nezákonného obchodu se slonovinou, měla by EU pokračovat ve snižování rizika, že by sama mohla přispívat k poptávce po slonovině.

Cílem těchto pokynů je dále omezovat obchod s potenciálně rizikovějšími předměty a určité druhy obchodu a současně s tím i nadále umožňovat omezený a dobře kontrolovaný obchod s málo rizikovými předměty. Pokyny jsou založeny na přístupu předběžné opatrnosti, který je uplatňován při provádění pravidel pro obchod se slonovinou uvnitř Unie. Zavádějí omezení v případech, kdy je pravděpodobné vyšší riziko, že obchod přispěje k poptávce po slonovině a nezákonném obchodu se slonovinou. Obchod uvnitř Unie zahrnující omezené druhy předmětů, u nichž riziko, že přispějí k poptávce po slonovině nebo nezákonném lovu slonů, je malé nebo nulové, může proto i nadále probíhat na základě vydaných povolení. Cílem tohoto dokumentu je rovněž pomoci občanům a podnikům lépe pochopit a dodržovat pravidla a umožnit účinnější prosazování právních předpisů.

Následující oddíly se zabývají zpětným vývozem slonoviny z EU (oddíl 5), obchodem se slonovinou uvnitř Unie (oddíl 6), dovozem ze zemí mimo EU (oddíl 7) a rovněž otázkami koordinace (oddíl 8).

Ve zbývající části tohoto oddílu jsou uvedena další odůvodnění, která vysvětlují, proč je potřeba působit na každý z těchto obchodních toků, a shrnutí doporučení členským státům. Zestručněné shrnutí ve formátu tabulky je uvedeno v závěrečném oddílu 9.

a) Zpětný vývoz z EU

Surová slonovina (18) tvoří největší podíl slonoviny, která vstupuje do mezinárodního nezákonného obchodu v celosvětovém měřítku. Svědčí o tom údaje, jež podávají smluvní strany úmluvy CITES do systému ETIS a z nichž vyplývá, že případy zabavení nezákonně získané surové slonoviny tvoří celosvětově převážnou většinu zabavené slonoviny.

Surová slonovina se skládá hlavně z klů, které je obtížné od sebe rozlišit. Rizika toho, že zákonný zpětný vývoz surové slonoviny bude využit jako zástěrka pro obchod s nezákonně získanou surovou slonovinou, jsou větší než u zpracované slonoviny, a to i přesto, že se zákonnými kly lze obchodovat pouze v případě, že jsou označeny.

Zastavení zpětného vývozu surové slonoviny z EU zajišťuje, že kly zákonného původu nejsou směšovány s nezákonnou slonovinou, a pomáhá zemím určení provádět jejich opatření k omezení poptávky po slonovině, což je důležitý krok při řešení nezákonného obchodu se slonovinou a nezákonného lovu slonů. Tím je zdůvodněn faktický zákaz zpětného vývozu surové slonoviny pro obchodní účely, který je uplatňován od července 2017 (viz oddíl 5 a)).

Jelikož existují známky toho, že zpracované předměty se v rostoucí míře stávají součástí mezinárodního nezákonného obchodu se slonovinou (19), je nutno zavést další omezení zpětného vývozu zpracované slonoviny. Ačkoli nic nenasvědčuje tomu, že by zákonné aktivity v EU přispívaly k nezákonnému lovu a nezákonnému obchodu, je EU odhodlána minimalizovat riziko, že by jakýkoli mezinárodní obchod směrem z EU podpořil poptávku po slonovině, a tím následně i nezákonný lov slonů, který by tuto poptávku uspokojil.

Komise proto doporučuje pozastavit vydávání potvrzení o zpětném vývozu pro exempláře zpracované slonoviny, s výjimkou hudebních nástrojů vyrobených před rokem 1975 a starožitností z doby před rokem 1947, které mají velký kulturní, umělecký nebo historický význam, prodávané muzeím (podrobnosti k těmto výjimkám viz oddíl 5 písm. b)). Tyto výjimky se vztahují na předměty, jejichž hodnota nesouvisí se slonovinou, které obsahují. Kromě toho je díky doporučeným kontrolám velmi nepravděpodobné, že by tyto výjimky přispěly k nelegálnímu lovu slonů nebo nezákonnému obchodu se slonovinou, přispějí ale k zachování významných uměleckých, kulturních a historických hodnot.

b) Obchod se slonovinou uvnitř Unie

EU odpovídá za to, aby se komerční použití slonoviny v EU přísně kontrolovalo a regulovalo, jak to vyžaduje usnesení CITES 10.10 (Rev. CoP18) a základní nařízení.

Od rozhodnutí zakázat mezinárodní obchod se slonovinou, jež bylo v rámci úmluvy CITES přijato v roce 1989, se poptávka po slonovině v Evropě výrazně snížila. Členské státy EU nebyly podle úmluvy CITES označeny jako důležité cílové trhy ani jako tranzitní země pro nezákonnou slonovinu. Většinu obchodu uvnitř Unie tvoří starožitné předměty z doby před rokem 1947.

Přesto však v rámci EU dochází k některým případům nezákonného obchodu s předměty ze slonoviny. Obchod se surovou slonovinou představuje vyšší riziko nezákonného obchodu se slonovinou než obchod s exempláři zpracované slonoviny. To odůvodňuje pozastavení vydávání potvrzení pro obchodování se surovou slonovinou v rámci EU, s výjimkou případů, kdy je účelem oprava hudebních nástrojů vyrobených před rokem 1975 nebo starožitností z doby před rokem 1947, které mají velký kulturní, umělecký nebo historický význam a jsou v držení muzea nebo veřejné instituce.

Dále Komise doporučuje, aby bylo pozastaveno vydávání potvrzení pro zpracované exempláře získané po roce 1947, s výjimkou hudebních nástrojů vyrobených před rokem 1975. Tím se omezí obchod uvnitř EU se zpracovanými předměty na starožitnosti pocházející z doby před rokem 1947 a hudební nástroje vyrobené před rokem 1975.

Důvodem k odlišnému režimu, který lze použít na zpracované předměty, je skutečnost, že v obchodu s těmito předměty uvnitř Unie, zejména jedná-li se o starožitnosti z doby před rokem 1947 nebo hudební nástroje vyrobené před rokem 1975, bylo zjištěno nižší riziko nezákonného obchodu se slonovinou, než je tomu v případě obchodu se surovou slonovinou a obecně obchodu vně Unie. Je velmi nepravděpodobné, že by obchod uvnitř Unie se starožitnostmi z doby před rokem 1947 nebo hudebními nástroji vyrobenými před rokem 1975 přispíval k nezákonnému obchodu se slonovinou nebo poptávce po nezákonné slonovině, vzhledem k tomu, že zbývající obchod v této oblasti bude přísně kontrolován. Se starožitnostmi z doby před rokem 1947 a hudebními nástroji vyrobenými před rokem 1975 se proto může i nadále uvnitř Unie obchodovat, ale bude u nich vyžadováno vydání potvrzení.

c) Dovoz do EU

Dovoz slonoviny ze zemí mimo EU se přísně reguluje. Dovoz pro obchodní účely je zakázán, s výjimkou starožitností z doby před rokem 1947 nebo zpětného dovozu předmětů pocházejících z doby před přijetím úmluvy CITES, které byly dříve legálně dovezeny do EU (viz oddíl 7).

Úroveň dovozu pro obchodní účely do EU byla v posledních letech velmi nízká.

I když přetrvává určité riziko, že dovoz zpracovaných exemplářů podněcuje poptávku po slonovině či přispívá k nezákonnému lovu nebo nezákonnému obchodu obecně, je velmi nepravděpodobné, že by toto riziko představovaly hudební nástroje vyrobené před rokem 1975 a starožitnosti z doby před rokem 1947, které mají velký kulturní, umělecký nebo historický význam.

Pro zlepšení souladu s pravidly, která jsou navržena pro obchod uvnitř Unie a zpětný vývoz, Komise doporučuje, aby bylo pozastaveno:

— vydávání povolení k dovozu a zpětnému dovozu surové slonoviny a

— vydávání povolení k dovozu a zpětnému dovozu pro exempláře zpracované slonoviny, s výjimkou hudebních nástrojů vyrobených před rokem 1975 a starožitností z doby před rokem 1947, které mají velký kulturní, umělecký nebo historický význam prodávaných muzeím (více informací o podmínkách uplatňování výjimek viz oddíl 7).

5. Jak vykládat pravidla EU pro zpětný vývoz slonoviny

Pravidla upravující zpětný vývoz exemplářů slonoviny získaných před datem, kdy se úmluva CITES stala pro ně použitelnou, jsou stanovena v článku 5 základního nařízení.

Podle čl. 5 odst. 2 písm. d) musí výkonné orgány při posuzování žádostí o zpětný vývoz druhů zařazených do přílohy A „po konzultaci s příslušným vědeckým orgánem dospět k názoru, že neexistují žádné další okolnosti týkající se zachování druhu, které mluví proti vydání vývozního povolení“.

Tuto podmínku je nutné vykládat s ohledem na okolnosti popsané v oddílu 2, jakož i s ohledem na zvláštní rysy mezinárodního obchodu se slonovinou, pro surové i zpracované předměty.

a) Zpětný vývoz surové slonoviny

Komise doporučuje, aby členské státy zvážily, zda existují závažné faktory související s ochranou slonů, které hovoří proti vydávání potvrzení o zpětném vývozu surové slonoviny.

Následně v souladu se základním nařízením Komise doporučuje, aby členské státy, jak se již děje od 1. července 2017, nevydávaly potvrzení o zpětném vývozu surové slonoviny až na výjimečné případy, kdy výkonný orgán dotčeného členského státu dospěje k názoru, že daný předmět:

1. je součástí skutečné výměny kulturních předmětů mezi renomovanými institucemi (tj. muzei) nebo

2. je dědictvím převáženým v rámci stěhování rodiny nebo

3. je převážen za účelem prosazování právních předpisů, pro vědecké nebo vzdělávací účely.

V každém tomto výjimečném případě se doporučuje, aby se výkonné orgány řídily pokyny uvedenými v tomto dokumentu, pokud jde o získání dostatečných důkazů o zákonném původu exempláře (příloha I tohoto dokumentu), označování (příloha II) a případně koordinaci postupu s jinými členskými státy a zeměmi mimo EU (oddíl 8).

b) Zpětný vývoz zpracované slonoviny

Na rozdíl od surové slonoviny zahrnuje zpracovaná slonovina mnoho různých druhů exemplářů. Řadí se sem předměty, s nimiž se legálně obchoduje po celá desetiletí (např. hudební nástroje nebo starožitnosti).

Komise doporučuje, aby od data zveřejnění těchto pokynů členské státy nevydávaly potvrzení o zpětném vývozu pro komerční obchodování se zpracovanými exempláři.

Ve výjimečných případech může být komerční obchodování povoleno, pokud se výkonný orgán v dotčeném členském státě přesvědčí, že:

— předmět je hudebním nástrojem vyrobeným před rokem 1975 nebo

— se jedná o starožitnost z doby před rokem 1947 prodanou muzeu a příslušný orgán odpovědný za kulturní dědictví (např. odpovědné ministerstvo) potvrzuje jeho velký kulturní, umělecký nebo historický význam a podporuje transakci.

Je nezbytné, aby členské státy EU vykonávaly důslednou kontrolu v souvislosti s žádostmi o zpětný vývoz takovým předmětů, a zajistily tak, že příslušné dokumenty budou vydávány pouze tehdy, jsou-li splněny podmínky stanovené v právu EU, čímž je zaručeno, že slonovina je zákonného původu.

Kromě výše uvedené výjimky pro zpětný vývoz pro obchodní účely mohou výkonné orgány vydat potvrzení o zpětném vývozu také tehdy, pokud dospějí k názoru, že předmět je:

1. součástí skutečné výměny kulturních předmětů mezi renomovanými institucemi (např. muzei) nebo

2. dědictvím převáženým v rámci stěhování rodiny nebo

3. je převážen za účelem prosazování právních předpisů, pro vědecké nebo vzdělávací účely.

Doporučuje se, aby podmínky pro vydávání potvrzení o zpětném vývozu pro výše uvedené výjimky byly vykládány striktně.

Při posuzování žádosti o zpětný vývoz, ať už pro obchodní nebo jiné účely, by členské státy měly vzít v úvahu zejména tyto skutečnosti:

— Při hodnocení, zda exemplář splňuje definici „hudebního nástroje vyrobeného před rokem 1975“, by měl vlastník prokázat, že předmět používá nebo donedávna používal umělec při svých vystoupeních, a není tedy pouze dekorativním předmětem obsahujícím slonovinu.

— Při hodnocení, zda lze místo určení starožitnosti z doby před rokem 1947 považovat za muzeum, lze vzít v úvahu, je-li instituce členem Mezinárodní rady muzeí (ICOM) nebo podobné organizace.

— Je-li položka popsána jako starožitnost z doby před rokem 1947, která má velký kulturní, umělecký nebo historický význam, mělo by se prokázat, že předmět splňuje podmínky „zpracovaného exempláře získaného před více než 50 lety“. „Pokyny ke zpracovaným exemplářům podle nařízení EU o obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami“ (20) poskytují v tomto ohledu jasné instrukce. Veřejný orgán příslušný pro kulturní dědictví (např. příslušné ministerstvo) by měl výslovně potvrdit vysoký kulturní, umělecký nebo historický význam předmětu a podpořit transakci jako předpoklad pro povolení prodeje muzeu. Lze při tom zohlednit aspekty, jako je vracení důležitých kulturních statků do země původu.

— Jako důkaz, že hodnota předmětu je jeho vlastní, a nikoli vycházející z faktu, že předmět obsahuje slonovinu, je třeba předložit doklad, jako je např. faktura – nebo jiný dokument, např. odborné ocenění podrobně vysvětlující stáří předmětu a jeho cenu – spolu s podrobným popisem a obrázky předmětu.

— Totožnost prodávajícího i kupujícího by měla být součástí hodnocení. Totožnost prodávajícího může v některých případech poskytnout dodatečné informace o předmětu. V úvahu je třeba brát i zemi určení stejně jako přesnou totožnost kupujícího.

— Žádosti o zpětný vývoz do země určení, která je systémem ETIS rozpoznána jako země, která se účastní nezákonného obchodu se slonovinou, vyžadují vyšší úroveň kontroly, než jaká je u ostatních zemí určení. Zpětný vývoz do zemí, které se účastní procesu vnitrostátního akčního plánu pro slonovinu (21), by měl být vyloučen.

— Obecně může totožnost kupujícího poskytnout další ujištění, že k transakci dochází kvůli vlastní hodnotě exempláře (např. u muzeí, seriózních sběratelů, hudebníků a podobných kupujících).

Důkazní břemeno, že se na předmět vztahují výše uvedené výjimky, spočívá na žadateli. Pokud žadatel není schopen předložit dostatečný důkaz, který přesvědčí příslušný orgán členského státu, a přetrvávají důvody k pochybnostem, potvrzení by nemělo být vydáno.

Je-li potvrzení vydáno, mělo by obsahovat dostatečně podrobný popis dotčeného hudebního nástroje vyrobeného před rokem 1975 nebo starožitnosti z doby před rokem 1947, aby jej bylo možné použít pouze pro dotčený exemplář. Pokud to právní předpisy umožňují, mohou kromě toho členské státy přistoupit ke zjišťování, ověřování a zaznamenávání totožností žadatele a pokud možno i kupujícího.

Je obzvláště důležité, aby žadatel o potvrzení o zpětném vývozu prokázal, že hudební nástroj byl vyroben za použití legální slonoviny před rokem 1975, nebo že se jedná o starožitnost z doby před rokem 1947 a že předmět byl získán legálně. Žadatel tak může učinit předložením potvrzení pro obchod uvnitř EU, které bylo vydáno pro daný předmět, dokazuje jeho zákonné získání a obvykle také poskytne podrobnosti o stáří exempláře. Je také možné, že žadatel potvrzení nemá: možná nikdy o žádné nežádal nebo se na předmět dříve vztahovala výjimka z podmínek pro vydání potvrzení, která platila pro „zpracované exempláře získané před více než 50 lety“. V těchto případech je třeba, aby žadatel prokázal, že obecně splňuje podmínky uvedené v článku 5 základního nařízení.

Potvrzení, jimž vypršela platnost podle čl. 11 odst. 4 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 865/2006, již nejsou dále platná pro obchodní transakce. Držiteli potvrzení se nicméně doporučuje, aby si pro jakékoli budoucí použití nebo pro případ kontroly uschoval kopii takového potvrzení jako důkaz zákonného získání.

Členské státy budou muset ověřit, zda se na předmět opravdu vztahuje některá z výše uvedených možností, tj. zda existuje oprávněný důvod k absenci potvrzení.

Pro další posouzení podmínek, za nichž může být tento obchod povolen, se členským státům EU doporučuje, aby použily také zde uvedené pokyny:

— „Pokyny ke zpracovaným exemplářům podle nařízení EU o obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami“;

— „Důkazy k prokázání zákonného získání“ v příloze I tohoto dokumentu;

— „Označování, registrace a další požadavky pro vydávání potvrzení“ v příloze II tohoto dokumentu.

6. Jak vykládat pravidla EU pro obchod se slonovinou uvnitř Unie

Obchod uvnitř Unie s druhy zařazenými do přílohy A je podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení všeobecně zakázán. Ustanovení čl. 8 odst. 3 opravňuje členské státy udělit výjimku z tohoto zákazu, je-li splněna alespoň jedna z podmínek uvedených v písmenech a) až h).

Z použití slova „může“ v čl. 8 odst. 3 je však jasné, že členské státy nejsou povinny udělit potvrzení pro obchod uvnitř Unie, i když jsou uvedené podmínky splněny (s výjimkou případů, kdy tak vyžaduje právo EU, jako např. při uplatnění zásady proporcionality). Při rozhodování o udělení nebo neudělení potvrzení by měl orgán náležitým způsobem využít své diskreční pravomoci.

Nelze se proto domnívat, že čl. 8 odst. 3 přiznává jakémukoli žadateli absolutní nárok na potvrzení pro obchod uvnitř Unie, i když je splněna jedna z příslušných podmínek. Na čl. 8 odst. 3 se navíc vztahuje zásada předběžné opatrnosti – takže (jak je uvedeno výše) důkazní břemeno prokazující legitimitu a soulad transakce s cíli základního nařízení spočívá na žadateli.

Při přijetí žádosti o komerční použití slonoviny v rámci EU podle čl. 8 odst. 3 může členský stát podle práva EU udělení potvrzení odmítnout, i když je splněna jedna z podmínek, za předpokladu, že odmítnutí je v souladu se zásadou proporcionality (tedy že odmítnutí je vhodné za účelem ochrany druhů a zároveň nepřekračuje meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné). Komise a expertní skupina věří, že tomu tak bude v případech, kdy žadatel přesvědčivě neprokáže legitimitu transakce a její soulad s cíli základního nařízení.

Členské státy nesou odpovědnost za to, aby se vyvarovaly vydávání potvrzení, která by mohla jakékoli nezákonné činnosti usnadňovat, a měly by proto žádosti pro obchod uvnitř Unie vyřizovat tak, aby výše uvedené riziko co možná nejvíce minimalizovaly. Vydávání potvrzení by mělo přicházet v úvahu pouze u určitých druhů transakcí uvnitř Unie, jež představují nulové nebo jen velmi malé riziko, že by mohly přispívat k nezákonným činnostem se slonovinou nebo poptávce po nezákonné slonovině. Členským státům se doporučuje, aby při vyřizování žádostí o vydání potvrzení pro obchod uvnitř EU tyto žádosti co nejdůkladněji přezkoumávaly a podmínky pro vydání těchto potvrzení vykládaly restriktivně.

Za tímto účelem se doporučuje, aby členské státy EU uplatňovaly pokyny o „důkazech k prokázání zákonného získání“, jež obsahuje příloha I tohoto dokumentu, a o „označování, registraci a jiných požadavcích pro vydávání potvrzení“, jež obsahuje příloha II.

Je-li potvrzení vydáno, mělo by obsahovat dostatečně podrobný popis dotčeného předmětu, aby bylo zřejmé, že je lze použít pouze pro ten dotčený exemplář – to je zvlášť důležité u surové slonoviny, kde je pravděpodobné, že má méně identifikačních prvků. Pokud to právní předpisy (22) umožňují, doporučuje se, aby nadto členské státy zjišťovaly, ověřovaly a zaznamenávaly totožnost prodejce a kupujícího. Členské státy mohou pro obchod se surovou slonovinou uvnitř EU stanovit zvláštní podmínku, která zavazuje prodávajícího, aby informoval orgány o totožnosti kupujícího.

V případě podávání žádostí pro obchod se slonovinou uvnitř Unie podle čl. 8 odst. 3 písm. c), tj. „k účelům, které neohrožují přežití dotyčných druhů“, se členským státům připomíná, že jelikož je dovoz slonoviny (jako osobních věcí, především loveckých trofejí) možný pouze z nekomerčních důvodů, nemůže být jejich majitelům podle tohoto ustanovení vydáno potvrzení pro komerční účely v EU.

Při posuzování žádostí o potvrzení pro obchod uvnitř Unie se surovou slonovinou, jakož i zpracovanými exempláři, které obsahují slonovinu, se členským státům EU doporučuje, aby se řídily níže uvedenými pokyny.

a) Zvláštní pokyny týkající se obchodu se surovou slonovinou uvnitř Unie

Je třeba připomenout, že čl. 11 odst. 4 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 865/2006 (ve znění pozdějších předpisů) stanovuje datum ukončení platnosti potvrzení pro surovou slonovinu, která byla vydána před dne 19. ledna 2022. Komise doporučuje, aby od tohoto data členské státy již nevydávaly potvrzení pro komerční obchodování se surovou slonovinou uvnitř Unie.

Pokud se však výkonný orgán v dotčeném členském státě přesvědčí, že slonovina je nezbytná pro opravy určitého předmětu a nelze použít náhradu, může být osvědčení umožňující prodej surové slonoviny vydáno výhradně pro opravu těchto předmětů:

— hudební nástroje vyrobené před rokem 1975,

— starožitnosti z doby před rokem 1947 v držení muzea nebo veřejné instituce, u nichž příslušný orgán odpovědný za kulturní dědictví (např. odpovědné ministerstvo) potvrzuje jeho velký kulturní, umělecký nebo historický význam a podporuje potřebu jeho opravy za použití slonoviny.

Tyto případy se považují za vzácné a velmi výjimečné.

Potvrzení by mělo být vydáno pouze tehdy, nemá-li výkonný orgán žádné pochybnosti, že bude surová slonovina použita k opravě takových předmětů, a v případě nutnosti je schopna kontrolovat a ověřit, že tomu tak skutečně bude a surová slonovina nebude použita k jinému účelu.

Členským státům se doporučuje, aby zvážily zřízení svého vlastního vnitrostátního systému pro kontrolu zásob surové slonoviny v rukou dílen pro opravy.

Výkonné orgány by měly ozřejmit, že použití surové slonoviny pro tyto opravy je krajní možností a měly by profesionální restaurátory vybízet, aby místo slonoviny používali pokud možno náhradní materiály. Ve vzácných případech, kdy toto nelze provést, mohou vydat potvrzení specifické pro danou transakci se surovou slonovinou.

Potvrzení vydané pro použití surové slonoviny k opravě by mělo v kolonce 20 obsahovat alespoň toto vyjádření:

v případě hudebních nástrojů vyrobených před rokem 1975: „Toto potvrzení je platné výlučně pro jednorázový prodej profesionální dílně uskutečněný za účelem výhradního použití při opravě legálně získaných hudebních nástrojů vyrobených před rokem 1975“;

v případě starožitností z doby před rokem 1947, které mají velký kulturní, umělecký nebo historický význam a jsou v držení muzea nebo veřejné instituce: „Toto potvrzení je platné výlučně pro jednorázový prodej profesionální dílně uskutečněný výlučně za účelem výhradního použití při opravě [zde uveďte popis předmětu, který má být opraven]“.

Pokud to členské státy považují za vhodné, mohou do potvrzení specifického pro transakci uvést jméno profesionálního restaurátora.

Potvrzení by mělo být vydáno pouze tehdy, dospěje-li členský stát k názoru, že slonovina byla legálně získána dříve, než se úmluva CITES stala použitelnou pro slony (viz poznámka 2 výše).

Komise rovněž doporučuje, aby členský stát označil surové sloní kly podle usnesení CITES Conf. 10.10 (Rev. CoP18) a v potvrzení uvedl odkaz na toto označení v kolonce s popisem (viz též příloha II).

b) Zvláštní pokyny týkající se obchodu se zpracovanou slonovinou uvnitř Unie

Jako výjimka ze všeobecného zákazu obchodního využití druhů zařazených do přílohy A, který je uveden v čl. 8 odst. 1 základního nařízení, je komerční obchod uvnitř Unie se všemi zpracovanými předměty, jež obsahují slonovinu, povolen pouze za předpokladu, že orgány členského státu vydaly případ od případu za tímto účelem potvrzení (čl. 8 odst. 3 písm. a) a b) základního nařízení).

Komise doporučuje, aby od data zveřejnění těchto pokynů členské státy nevydávaly potvrzení pro účely komerčního obchodu s exempláři zpracované slonoviny, pokud nedospějí k názoru, že daný předmět je:

1. hudební nástroj vyrobený před rokem 1975 nebo

2. starožitnost z doby před rokem 1947.

Při posuzování žádosti týkající se starožitnosti z doby před rokem 1947 jsou hlavním hlediskem (23) stáří exempláře a další aspekty související s definicí „zpracovaného exempláře“ a členské státy by měly zvážit další šetření pouze tehdy, existují-li náznaky, že daný předmět byl získán nezákonně.

Pokud jde o hudební nástroje vyrobené před rokem 1975, mělo by se zpravidla přezkoumat jejich stáří i zákonné získání a výkonný orgán by měl vydat potvrzení pouze v případě, kdy dospěje k názoru, že byl předložen dostatečný důkaz o splnění obou podmínek. Kromě toho by měl vlastník prokázat, že předmět používá nebo donedávna používal umělec při svých vystoupeních, a není tedy pouze dekorativním předmětem obsahujícím slonovinu.

7. Jak vykládat pravidla EU pro dovoz slonoviny

Pravidla upravující dovoz exemplářů slonoviny jsou stanovena v článku 4 základního nařízení. Při posuzování žádostí o dovoz druhů zařazených do přílohy A, je potřeba, aby se výkonné orgány podle čl. 4 odst. 1 písm. d) „přesvědčily, že exemplář není určen k použití pro převážně komerční účely“, čímž se účinně zamezí dovozům slonoviny do členských států EU pro obchodní účely.

Výjimku z tohoto všeobecného zákazu dovozu pro obchodní účely lze učinit ve dvou zvláštních případech:

— exemplář byl již dříve legálně dovezen do EU nebo byl v EU získán a je nyní, změněný či nikoli, zpětně do EU dovážen (čl. 4 odst. 5 písm. a) základního nařízení) nebo

— exemplář je zpracovaným exemplářem, který byl získán před více než 50 lety (čl. 4 odst. 5 písm. b) základního nařízení).

Ovšem i v případech, kdy je jedna z těchto dvou podmínek pro udělení této výjimky splněna, může výkonný orgán i nadále žádost odmítnout, pokud po konzultaci s příslušným vědeckým orgánem dospěje k názoru, že existují další okolnosti týkající se zachování druhu, které mluví proti vydání dovozního povolení (čl. 4 odst. 1 písm. e)).

Komise doporučuje, aby od data zveřejnění těchto pokynů členské státy nevydávaly povolení pro dovoz surové slonoviny pro obchodní účely.

Komise rovněž doporučuje, aby členské státy od téhož data nevydávaly dovozní povolení pro zpracované exempláře.

Pro komerční obchodování bude nadále možné uplatnit dvě výjimky, pokud se výkonný orgán v dotčeném členském státě přesvědčí, že:

— předmět je hudebním nástrojem vyrobeným před rokem 1975 nebo

— se jedná o starožitnost z doby před rokem 1947 prodanou muzeu a příslušný orgán odpovědný za kulturní dědictví (např. odpovědné ministerstvo) potvrzuje jeho velký kulturní, umělecký nebo historický význam a podporuje transakci.

Hodnocení žádostí o dovoz je rovnocenné žádostem o zpětný vývoz, a proto by se měla rovněž použít kritéria uvedená v oddíle 5 písm. b) pro vydávání povolení.

Dovozní povolení, která umožňují dovoz surové slonoviny nebo exemplářů zpracované slonoviny pro nekomerční účely, mohou být vydávána v souladu s čl. 4 odst. 1 základního nařízení. Každý takový dovoz vyžaduje nejvyšší úroveň kontroly a mělo by být pravidlem, že povolení by měla být vydána pouze tehdy, je-li výkonný orgán přesvědčen, že neexistuje žádné riziko, že by se dané předměty mohly stát součástí komerčního obchodování. Z nedávných údajů o obchodu (dovoz z Afriky do EU v letech 2016 a 2018) jasně vyplývá, že v praxi se tento dovoz uskutečňuje pro soukromé účely nebo se jedná o lovecké trofeje, které po uskutečnění dovozu neumožňují jejich další obchodní využití. Doporučuje se, aby bylo v dovozním povolení výslovně uvedeno omezení, že jsou tyto předměty určeny pouze pro osobní užití. Lze použít toto upozornění: „Dovoz tohoto exempláře je výhradně pro soukromé účely. Předmět musí zůstat ve vlastnictví držitele tohoto povolení. Na vyžádání musí být předložen příslušným orgánům“. To platí i pro dovoz loveckých trofejí, neboť se jedná o předměty pro osobní potřebu.

Výkonným orgánům se připomíná, aby při hodnocení žádostí o dovoz loveckých trofejí vzaly v úvahu nejnovější vědecká doporučení (zda existují „závěry o tom, že zda zamýšlený dovoz nebude na újmu přežití druhu“) poskytovaná Vědeckou prověřovací skupinou.

Bez ohledu na původ slona je komerční užití sloních loveckých trofejí po jejich dovozu do EU zakázáno (24). Tyto trofeje musí zůstat ve vlastnictví lovce.

Kromě výše uvedené výjimky pro komerční dovoz mohou výkonné orgány vydat dovozní povolení také v případě, kdy dospějí k názoru, že předmět:

1. je součástí skutečné výměny kulturních předmětů mezi renomovanými institucemi (např. muzei) nebo

2. je dědictvím převáženým v rámci stěhování rodiny nebo

3. je převážen za účelem prosazování právních předpisů, pro vědecké nebo vzdělávací účely.

Pro důkladnější posouzení podmínek, za kterých lze tento obchod povolit, se doporučuje, aby členské státy EU uplatňovaly pokyny o „důkazech k prokázání zákonného získání“, jež obsahuje příloha I tohoto dokumentu, a o „označování, registraci a jiných požadavcích pro vydávání potvrzení“, jež obsahuje příloha II.

8. Koordinace v rámci členských států EU a mezi nimi, jakož i se zeměmi mimo EU

Pokud jsou za vydávání dokumentace podle úmluvy CITES odpovědné regionální či místní výkonné orgány CITES, doporučuje se, aby členské státy zajistily, že tyto orgány oznámí ústřednímu výkonnému orgánu CITES všechny předložené žádosti o vydání potvrzení o zpětném vývozu a potvrzení pro obchod uvnitř EU. Tím by se zajistilo jak koordinované ověření zákonného získání, tak konzistence při posuzování žádostí. To lze podpořit zřízením vnitrostátních databází, v nichž budou uloženy příslušné informace.

Další omezení/kontroly lze rovněž uplatnit na zpětný vývoz do určitých zemí/území, jež zavedly přísnější vnitrostátní opatření pro obchod se slonovinou, jako např. Čína, Zvláštní administrativní oblast Čínské lidové republiky Hongkong a USA. Dotčeným členským státům se důrazně doporučuje, aby před vydáním potvrzení o zpětném vývozu slonoviny uvědomily žadatele o možnosti, že v zemi určení platí přísnější vnitrostátní opatření. Za kontrolu podmínek pro dovoz slonoviny do země určení zodpovídá žadatel.

Je-li to žádoucí, může členský stát rovněž informovat orgány CITES v zemi určení, aby mohly zkontrolovat, že je dovoz daného exempláře v souladu s platnými nařízeními.

Pokud se potvrzení pro obchod uvnitř EU vydané členským státem EU předkládá jako důkaz zákonného získání, pro účely potvrzení o zpětném vývozu (pouze u hudebních nástrojů vyrobených před rokem 1975) nebo žádosti o potvrzení uvnitř EU, vyzývá se členský stát, který žádost vyřizuje, aby platnost tohoto potvrzení pro obchod uvnitř Unie prověřil u členského státu, jenž potvrzení vydal.

Když výkonný orgán obdrží žádost týkající se surové slonoviny, u níž je známa totožnost profesionálního restaurátora, ale tato osoba sídlí v jiném členském státě, vyzývá se členský stát, který potvrzení vydává, aby oslovil cílový členský stát za účelem prověření, zda existují jakékoli faktory, jež by mluvily proti vydání potvrzení.

9. Přehled režimů EU, které upravují komerční obchodování se slonovinou

V následující tabulce je porovnán „starý“ a „platný“ režim EU pro komerční obchodování se slonovinou:

— starý režim – ten, který platil před zveřejněním těchto pokynů a nařízení Komise (EU) č. 2021/2280;

— platný režim – pravidla, která poté vešla v platnost (25).

Podrobnosti naleznete v nařízení o obchodu s volně žijícími a planě rostoucími druhy a v příslušných oddílech těchto pokynů.

Obchod uvnitř Unie pro komerční účely Zpětný vývoz z EU pro komerční účely Dovoz do EU pro komerční účely Starý režim Platný režim Starý režim Platný režim Starý režim Platný režim Surová slonovina Lze povolit případ od případu u předmětů z doby před rokem 1990 nebo 1975 – vyžaduje se potvrzení Pozastaven, povolení možné případ od případu pro účely opravy hudebních nástrojů nebo starožitností z doby před rokem 1947, které mají velký kulturní, umělecký nebo historický význam (26) – jednorázová transakce – vyžaduje se zvláštní potvrzení Pozastaven Pozastaven (beze změny) Povolen případ od případu u starožitností z doby před rokem 1947 nebo zpětně dovezených předmětů z doby před rokem 1975 – vyžaduje se potvrzení Pozastaven Zpracovaná slonovina: Předměty se slonovinou získané v letech 1975 až 1990 – „před stanovením přílohy I“ Lze povolit případ od případu – vyžaduje se potvrzení Pozastaven Zakázán Zakázán (beze změny) Zakázán Zakázán (beze změny) Zpracovaná slonovina: Předměty se slonovinou získané v letech 1947 až 1975 – „před úmluvou CITES“ Pozastaven, individuální povolení případ od případu pro hudební nástroje – vyžaduje se potvrzení Povolení je možné případ od případu – vyžaduje se potvrzení Pozastaven, individuální povolení případ od případu pro hudební nástroje – vyžaduje se potvrzení Povolen případ od případu, umožněn pouze pro zpětný dovoz – vyžaduje se povolení Pozastaven, individuální povolení případ od případu pro hudební nástroje – vyžaduje se povolení Zpracované předměty z doby před rokem 1947 (starožitnosti) Povolen – není nutné potvrzení Lze povolit případ od případu – vyžaduje se potvrzení Pozastaven, individuální povolení případ od případu pro hudební nástroje a starožitnosti prodávané muzeím – vyžaduje se potvrzení Lze povolit případ od případu – vyžaduje se povolení Pozastaven, individuální povolení případ od případu pro hudební nástroje a starožitnosti prodávané muzeím – vyžaduje se povolení

(1) Nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi (Úř. věst. L 61, 3.3.1997, s. 1)

(2) Nařízení Komise (ES) č. 865/2006 ze dne 4. května 2006 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 338/97 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi (Úř. věst. L 166, 19.6.2006, s. 1).

(3) Úř. věst. L 473, 22.12.2021, s. 1

(4) http://uis.unesco.org/en/glossary-term/museum#:~:text=Definition,of%20education%2C%20study%20and%20enjoyment.

(5) Slonovinou se v těchto pokynech rozumí pouze slonovina pocházející ze slonů.

(6) Podle čl. 8 odst. 3 písm. a) základního nařízení.

(7) Nellemann, C., Henriksen, R., Raxter, P., Ash, N., Mrema, E. (Eds). (2014). The Environmental Crime Crisis – Threats to Sustainable Development from Illegal Exploitation and Trade in Wildlife and Forest Resources (Krize v důsledku environmentální trestné činnosti – hrozby pro udržitelný rozvoj vyplývající z nezákonného využívání volně žijících a planě rostoucích druhů a lesních zdrojů a nezákonného obchodu s nimi). UNEP, Posouzení rychlé reakce. Program OSN pro životní prostředí a GRID-Arendal, Nairobi a Arendal.

(8) https://cites.org/eng/MIKE_PIKE_Trends_report_elephants_CITES_16112020.

(9) Thouless, C.R., Dublin, H.T., Blanc, J.J., Skinner, D.P., Daniel, T.E., Taylor, R.D., Maisels, F., Frederick H. L., Bouché, P. (2016). African Elephant Status Report 2016: an update from the African Elephant Database (Zpráva o stavu slona afrického v roce 2016: aktualizace z databáze slona afrického). Occasional Paper Series of the IUCN Species Survival Commission, No. 60 IUCN / SSC Africa Elephant Specialist Group (Občasník IUCN – Komise pro přežití druhů, č. 60 IUCN / SSC skupina odborníků na slona afrického). IUCN, Gland, Švýcarsko.

(10) https://cites.org/eng/UNODC_releases_WorldWildlifeCrimeReport2020_CITES_10072020.

(11) Informační systém obchodování s výrobky ze slonů (ETIS) byl zřízen usnesením CITES Conf. 10.10 (Rev. CoP17) o obchodu s exempláři získanými ze slonů. Jedním z jeho cílů je „i) měřit a zaznamenávat úrovně a trendy a změny úrovní a trendů nezákonného vybíjení slonů a obchodu se slonovinou“. Systém ETIS před každou konferencí smluvních stran úmluvy CITES vydává komplexní zprávu o případech zabavení slonoviny v celosvětovém měřítku. Nejnovější zpráva je dostupná zde: https://cites.org/sites/default/files/eng/cop/18/doc/E-CoP18- 069-03-R1.pdf

(12) https://cites.org/sites/default/files/eng/cop/18/doc/E-CoP18-069-02.pdf.

(13) https://cites.org/sites/default/files/eng/com/sc/70/E-SC70-49-01x-A1.pdf.

(14) Oznámení Komise 2017/C 154/06.

(15) http://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/PDF/?uri=CELEX:52016DC0087&from=EN

(16) Akční plán pro boj proti nezákonnému obchodu s volně žijícími a planě rostoucími druhy se letech 2020 a 2021 vyhodnocuje; revidované znění má být přijato na základě hodnocení – viz strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 (COM(2020) 380 final ze dne 20. května 2020).

(17) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/?qid=1590574123338&uri=CELEX%3A52020DC0380.

(18) Doporučuje se, aby členské státy EU používaly definici „surové slonoviny“, kterou obsahuje usnesení CITES Conf. 10.10 (Rev. CoP18), podle něhož:

„a) pojem ‚surová slonovina‘ zahrnuje všechny celé sloní kly, leštěné nebo neleštěné, v jakékoli formě, a veškeré oddělené kousky slonoviny, leštěné nebo neleštěné a jakkoli změněné z její původní formy, s výjimkou ‚zpracované slonoviny‘; a dále

b) ‚zpracovanou slonovinou‘ se rozumí slonovina, která byla opatřena řezbou, formována nebo opracována buď úplně, nebo částečně, avšak neobsahuje celé kly v žádné formě s výjimkou případů, kdy je řezbou opatřen celý jejich povrch“.

(19) Viz Status of elephant populations, levels of illegal killing and the trade in ivory: A report to the CITES Standing Committee (Stav sloních populací, úrovně nezákonného vybíjení a obchod se slonovinou: zpráva pro stálý výbor CITES), k dispozici zde:https://cites.org/sites/default/files/eng/com/sc/70/E-SC70-49-01x-A1.pdf.

(20) Úř. věst. C 154, 17.5.2017, s. 15.

(21) https://cites.org/eng/niaps

(22) Zejména zákony na ochranu osobních údajů.

(23) Definice zpracovaného exempláře zahrnuje čtyři kritéria, jež je nutno všechny posoudit: předmět byl vyroben/zpracován před 3. březnem 1947; předmět byl značně pozměněn oproti jeho původnímu stavu; předmět jednoznačně spadá do jedné z těchto kategorií – klenoty, dekorativní, umělecké či užitné předměty nebo hudební nástroje a nevyžaduje žádné další vyřezávání, řemeslné nebo průmyslové zpracování, aby mohl plnit svůj účel; výkonný orgán příslušného členského státu dospěje k názoru, že byl předmět získán za těchto podmínek. Viz Pokyny ke zpracovaným exemplářům podle nařízení EU o obchodu s volně žijícími živočichy a planě rostoucími rostlinami (Úř. věst. C 154, 17.5.2017, s. 15).

(24) Tento zákaz platí pro populace slonů uvedených v příloze A i B, zatímco obchod s loveckými trofejemi z druhů, které jsou zařazeny do přílohy B, je možno uskutečnit pouze pro nekomerční účely (viz poznámka k příloze B základního nařízení, kde jsou uvedeny sloní populace v Botswaně, Namibii, Jižní Africe a Zimbabwe).

(25) V této tabulce se používá výraz „pozastaven“, pokud bylo opatření zavedeno prostřednictvím těchto pokynů nebo jeho předchůdce. Pojem „zakázán“ odkazuje na povinnosti obsažené v základním nařízení a/nebo úmluvě CITES.

(26) Starožitnosti z doby před rokem 1947, které mají velký kulturní, umělecký nebo historický význam a jsou v držení muzea nebo veřejné instituce, u nichž příslušný orgán odpovědný za kulturní dědictví (např. odpovědné ministerstvo) potvrzuje jeho velký kulturní, umělecký nebo historický význam a podporuje potřebu jeho opravy za použití slonoviny.