/* KOM/2010/0542 konecném znení - COD 2010/0271 */ Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. .../2010 o schvalování a dozoru nad trhem dvoukolových nebo tříkolových vozidel a čtyřkolek





[pic] | EVROPSKÁ KOMISE | V Bruselu dne 4.10.2010 KOM(2010) 542 v konečném znění 2010/0271 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. .../2010 o schvalování a dozoru nad trhem dvoukolových nebo tříkolových vozidel a čtyřkolek (Text s významem pro EHP) EN {SEK(2010) 1151}{ SEK(2010) 1152} DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. Souvislosti návrhu - Odůvodnění a cíle návrhu Pojem „vozidla kategorie L“ zahrnuje širokou řadu různých typů vozidel se dvěma, třemi, nebo čtyřmi koly, např. dvoukolové a tříkolové mopedy, dvoukolové a tříkolové motocykly a motocykly s postranním vozíkem. Mezi čtyřkolová vozidla, označovaná rovněž jako čtyřkolky, patří silniční a terénní čtyřkolky („quad“) a miniauta. Požadavky pro schvalování typu pro vozidla kategorie L jsou v současnosti stanoveny ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES („rámcová směrnice“). Řada směrnic, na něž rámcová směrnice odkazuje, navíc obsahuje podrobné technické požadavky týkající se vozidel kategorie L. Komise určila několik klíčových problémů spojených se stávajícími ustanoveními ohledně schvalování typu pro nová vozidla kategorie L, jež je třeba řešit: – složitost právního rámce; – objem emisí a jejich vzrůstající podíl na celkovém objemu emisí ze silniční dopravy, jež obecně klesají; – aspekty funkční bezpečnosti vozidla související s požadavky na schvalování typu; – absence právního rámce pro vozidla vybavená novými technologiemi; – skutečnost, že dochází k prodeji a registraci některých vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků dovezených na trh EU, které nevyhovují současným požadavkům na schvalování typu, pokud jde o funkční bezpečnost a/nebo ochranu životního prostředí. | Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu rámcová směrnice Evropského parlamentu a Rady[1] směrnice: 93/14/EHS[2] 93/30/EHS[3] 93/33/EHS[4] 93/93/EHS[5] 95/1/ES[6] 97/24/ES[7] 2000/7/ES[8] 2002/51/ES[9] 2009/62/ES[10] 2009/67/ES[11] 2009/78/ES[12] 2009/79/ES[13] 2009/80/ES[14] 2009/139/ES[15] Právním předpisům v oblasti schvalování typu se věnuje politická iniciativa „CARS 21“[16]. Úkolem této iniciativy zahájené v roce 2005 je provést regulační a politický přezkum automobilového odvětví a poskytovat Komisi poradenství o budoucích možnostech politiky. Jedním z důvodů zřízení iniciativy CARS 21 byl názor zástupců automobilového průmyslu, že celkové náklady právních předpisů mají negativní dopad na konkurenceschopnost a že tyto náklady motorová vozidla zbytečně zdražují. Závěrečná zpráva CARS 21[17] uvedla, že by většina platných právních předpisů měla být v zájmu ochrany občanů a životního prostředí zachována, avšak měla by se přijmout zjednodušující opatření s cílem zpřehlednit regulační rámec a postoupit směrem k mezinárodní harmonizaci požadavků. S tímto zjednodušením se počítá ve „druhé zprávě Komise o pokroku strategie pro zjednodušení právního prostředí“[18]. Jakákoli iniciativa by měla být v souladu s touto strategií. Evropská unie v souladu s evropskou strategií o kvalitě ovzduší[19] soustavně posiluje emisní normy pro motorová vozidla, zejména pokud jde o uhlovodíky, oxid uhelnatý, oxidy dusíku a částice. Bude tomu tak i v případě tohoto navrhovaného regulačního rámce pro vozidla kategorie L. Opatření tohoto právního rámce v oblasti schvalování typu jsou rovněž sladěny s evropským akčním plánem pro bezpečnost silničního provozu na období 2011–2020 a s Evropskou chartou bezpečnosti silničního provozu (ERSC)[20] na období 2000–2010. Cílem ERSC bylo snížit do roku 2010 počet úmrtí při dopravních nehodách na polovinu. Jezdci na vozidlech kategorie L jsou bohužel zranitelnou skupinou uživatelů silničních komunikací – ze všech těchto uživatelů vykazují nejvyšší počty úmrtí a zranění. Tento návrh v zájmu lepšího provádění a vynucování nového nařízení zahrnuje také řadu ustanovení rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES o společném rámci pro uvádění výrobků na trh[21]. Je v nich určena odpovědnost hospodářských subjektů v rámci dodavatelského řetězce a příslušných dotčených orgánů dozoru nad trhem, zejména pokud se jedná o dozor a kontrolu po uvedení na trh u produktů vstupujících na trh Evropské unie. Zpřísňují se také požadavky na subjekty a organizace, na něž mohou členské státy delegovat některé úkoly v oblasti posuzování vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, aby byly zajištěny rovné podmínky pro všechny a zamezilo se narušení hospodářské soutěže, k němuž může dojít, pokud se vzájemně liší přísnost a výkony těchto organizací třetích stran při zkoušení, prohlídkách a posuzování vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, pro něž se žádá o schválení typu. | 2. KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů | Konzultace zúčastněných stran Evropská komise zahájila veřejnou konzultaci s cílem shromáždit názory zúčastněných stran na představené návrhy nových právních předpisů týkajících se schvalování vozidel kategorie L. Byl zveřejněn konzultační dokument[22] obsahující související informace a vyzývající k formulaci stanovisek k novému rámci, jenž má nahradit stávající předpisový rámec. Veřejná konzultace se zaměřila na skupiny, jichž se návrh nového právního rámce nejvíce týká, včetně schvalovacích orgánů ve členských státech, výrobců, dodavatelů a spotřebitelů. Byla zveřejněna v anglickém, francouzském a německém jazyce na internetové stránce zřízené k tomuto účelu. Evropská komise potvrdila přijetí všech reakcí zúčastněných stran na konzultaci a zveřejnila je[23]. | Metody konzultací, hlavní cílová odvětví a obecný profil respondentů Při přípravě návrhu Evropská komise konzultovala zúčastněné strany několika způsoby: Od 22. prosince 2008 do 27. února 2009 se na internetu konala veřejná konzultace ohledně možných sporných aspektů návrhu. Reagovaly v ní členské státy, zástupci průmyslu zabývající se výrobou vozidel kategorie L a jejich součástí, dopravní organizace, organizace uživatelů, další nevládní organizace a jednotliví občané. Jednotlivé prvky předlohy návrhu byly projednány na několika zasedáních pracovní skupiny Evropské komise pro vozidla kategorie L[24]. Proběhlo také mnoho dvoustranných setkání s jednotlivými zúčastněnými stranami, na nichž bylo možné volně vyjádřit stanoviska a názory. | Shrnutí odpovědí a způsob, jakým byly vzaty v úvahu Evropská komise obdržela v rámci internetové konzultace 57 reakcí. Zúčastněné strany upozornily na řadu otázek. Výsledky veřejné konzultace byly shrnuty ve zprávě[25]. Dne 29. června 2009 byly představeny a projednány na zasedání pracovní skupiny Evropské komise pro vozidla kategorie L a všechny zúčastněné strany byly požádány o připomínky. Posouzení dopadů, které je součástí tohoto návrhu, zohledňuje otázky, jež byly vzneseny, a uvádí způsob, jakým byly zohledněny. | Posouzení dopadů U každého z hlavních aspektů návrhu byly analyzovány různé možnosti srovnáním možných výhod a nevýhod, pokud jde o hospodářské, environmentální, bezpečnostní a společenské faktory. Tato analýza zahrnovala kvalitativní i kvantitativní aspekty. Dalším krokem bylo srovnání různých možností. Následně byla určena a popsána jedna preferovaná možnost nebo logická kombinace dvou preferovaných možností. Tyto preferované možnosti jsou základem tohoto nového rámcového nařízení. Výbor pro posouzení dopadů přezkoumal návrh zprávy a doporučení pro její vylepšení byla zohledněna v konečném znění zprávy, pokud to bylo možné. Stanovisko výboru pro posouzení dopadů ke zprávě je zveřejněno spolu s tímto návrhem, jakož i konečným zněním zprávy o posouzení dopadů a jejím souhrnem. 3. Právní stránka návrhu Právní základ Právním základem tohoto návrhu je článek 114 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Zásada subsidiarity Než bylo zavedeno schvalování typu pro vozidla kategorie L na úrovni EU, stanovovaly normy jednotlivé členské státy. Právní předpisy přijímané členskými státy se často lišily. Výrobci prodávající vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky na několika trzích tak byli nuceni přizpůsobovat svou produkci podle členského státu, pro nějž byly jejich vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky určeny, a nechávat si je zkoušet v každém dotčeném členském státě, což bylo časově náročné a nákladné. Různé vnitrostátní předpisy tak v důsledku bránily obchodu a měly negativní dopad na vytvoření a fungování vnitřního trhu. Bylo proto nezbytné stanovit směrnice na úrovni EU, zejména v reakci na obavy ohledně bezpečnosti a nepříznivých důsledků znečištění ovzduší na zdraví a životní prostředí, přítomné v celé EU bez ohledu na hranice. Vysoké objemy emisí v lokálních městských prostředích je možné kontrolovat opatřeními přijímanými jednotlivými členskými státy, avšak globální emise se na hranicích členského státu nezastaví. Tento celoevropský problém lze řešit pouze harmonizovanými opatřeními na úrovni celé EU. To bylo úkolem rámcové směrnice 2002/24/ES2, jejímž základem byl článek 95 Smlouvy o založení Evropského společenství. Jejím cílem bylo vytvoření vnitřního trhu a zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví, bezpečnosti a životního prostředí. Tyto důvody jsou dodnes platné, jelikož k tomu, aby se zabránilo roztříštění vnitřního trhu a zajistila se vysoká a rovnoměrná míra ochrany v celé Evropě, jsou nutná opatření Evropské unie. Další přidanou hodnotou právních předpisů EU je to, že harmonizované právní požadavky umožní odvětví využít úspor z rozsahu: například je možné vyrábět vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky pro celý evropský trh namísto toho, aby se přizpůsobovaly s cílem získat vnitrostátní schválení typu v každém jednotlivém členském státě. Díky přizpůsobení právního rámce technickému pokroku budou také zajištěny rovné podmínky pro výrobce, pokud jde o nové technologie. Spotřebitelé budou těžit z nižších cen vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jež jsou v důsledku hospodářské soutěže probíhající v celé EU pod stálým tlakem. Posílená opatření v oblasti dozoru nad trhem dále pomohou zajistit existenci stejného souboru předpisů pro všechny výrobce prodávající vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky na trhu EU nebo odpovědné za jejich uvedení do provozu, jakož i skutečně účinné požadavky v oblasti životního prostředí a bezpečnosti pro schvalování typu vozidla. Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality, protože nepřesahuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů k zajištění řádného fungování vnitřního trhu, přičemž zároveň poskytuje vysokou úroveň bezpečnosti obyvatel a ochrany životního prostředí. Volba nástrojů Rámcové nařízení se považuje za vhodné, protože zajistí požadovaný soulad, aniž by bylo nutné provedení do právních předpisů členských států. Návrh uplatňuje přístup rozdělení na úrovně („split-level approach“), který byl původně zaveden na žádost Evropského parlamentu a použit v dalších právních předpisech v oblasti EU schvalování typu motorových vozidel. Tento přístup předpokládá vytvoření právních předpisů ve třech krocích: Základní ustanovení a oblast působnosti stanoví Evropský parlament a Rada v nařízení založeném na článku 114 Smlouvy o fungování Evropské unie v souladu s řádným legislativním postupem. Technické specifikace související se základními ustanoveními stanoví tři akty v přenesené pravomoci (článek 290) přijaté postupem projednávání ve výborech: 1) nařízení o požadavcích týkajících se vlivu na životní prostředí a pohonu: elektromagnetické kompatibility; zkušebních postupů v souvislosti s ochranou životního prostředí, týkající se výfukových emisí, emisí způsobených výpary, emisí skleníkových plynů a spotřeby paliva; maximální konstrukční rychlosti, maximálního točivého momentu a maximálního netto výkonu motoru; hluku. 2) nařízení o požadavcích týkajících se funkční bezpečnosti vozidla a souvisejících otázek: zvukových výstražných zařízení; brzdění, včetně protiblokovacích a kombinovaných brzdných systémů; bezpečnosti elektrických zařízení; zařízení pro ochranu proti podjetí zepředu a zezadu; zasklení, stíračů a ostřikovačů čelního skla a odmrazovacího a odmlžovacího zařízení; identifikace ovladačů, sdělovačů a ukazatelů; montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci; viditelnosti směrem dozadu; kotevních úchytů bezpečnostních pásů a bezpečnostních pásů; pneumatik; ochrany cestujících ve vozidle, včetně vnitřní výbavy, opěrek hlavy a dveří vozidla; konstrukčního omezení rychlosti vozidla; kompaktnosti konstrukce vozidel. 3) nařízení o požadavcích na konstrukci vozidla: opatřeních proti neoprávněným úpravám; spojovacích zařízení pro připojení přívěsů a jejich uchycení; zařízeních bránící neoprávněnému použití; vnějších výčnělcích; uložení paliva; ložných plošinách; hmotnostech a rozměrech; palubních diagnostických systémech; madlech a opěrkách nohou cestujících; informacích ohledně opravy a údržby vozidel; místa pro upevnění zadní registrační tabulky; stojanech; předepsaném označení. Správní ustanovení, jako je informační dokument, definice certifikátu schválení typu, prohlášení o shodě a související požadavky na shodnost výroby atd., stanoví prováděcí akt (článek 291). 4. Rozpočtové důsledky Tento návrh rámcového nařízení nemá žádné důsledky pro rozpočet Evropské unie, pokud jde o první dvě etapy snižování emisních limitů (Euro 4 a 5 pro motocykly, Euro 3 a 4 pro všechna ostatní vozidla kategorie L). Třetí etapa snižování emisí bude zahrnovat limity Euro 6 pro motocykly a Euro 5 pro všechna ostatní vozidla kategorie L (mopedy, tříkolky a čtyřkolky). Tyto limity v absolutním vyjádření odpovídají emisním limitům Euro 5 pro osobní automobily. Plánuje se další studie o dopadech na životní prostředí s cílem určit krátkodobé dopady etap Euro 3, 4 a 5 na životní prostředí a zjistit, zda je cílová etapa Euro 6 v rámci stanoveného období přiměřená. Tato studie bude provedena v letech 2016–2017 a bude financována z rozpočtu Komise. 5. Další údaje Navržený právní akt se týká záležitostí Evropského hospodářského prostoru (EHP), a proto by měl být rozšířen na EHP. | 2010/0271 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. .../2010 o schvalování a dozoru nad trhem dvoukolových nebo tříkolových vozidel a čtyřkolek (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[26], s ohledem na stanovisko Výboru regionů[27], v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: 1. Vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém je nutné zajistit volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu. Za tímto účelem zavedla směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel2 pro uvedená vozidla komplexní systém ES schvalování typu. Tyto zásady by měly i nadále platit pro toto nařízení a jeho akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty. 2. Účelem systému EU schvalování typu je umožnit každému členskému státu potvrzení toho, že každý typ vozidla prošel kontrolou stanovenou tímto nařízením, jeho akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty, a že jeho výrobce získal certifikát schválení typu. Ukládá také výrobcům povinnost vydat pro každé vozidlo vyrobené v souladu se schválením typu prohlášení o shodě. Pokud je k vozidlu přiloženo toto prohlášení, smí být prodáno a zaregistrováno pro užívání v celé Unii. 3. Cílem tohoto nařízení je stanovit harmonizovaná pravidla pro výrobu vozidel kategorie L, aby bylo zajištěno fungování vnitřního trhu. Vozidla kategorie L jsou dvoukolová, tříkolová nebo čtyřkolová vozidla, například poháněná dvoukolová vozidla, tříkolky, silniční čtyřkolky a miniauta. Dále je jeho cílem zjednodušit stávající právní rámec, přispět k dosažení nižšího, přiměřenějšího podílu na celkovém objemu emisí ze silniční dopravy, zvýšit celkovou úroveň bezpečnosti, přizpůsobit se technickému vývoji a posílit pravidla dozoru nad trhem. 4. Směrnice 2002/24/ES a její jednotlivé směrnice byly několikrát podstatně změněny. V zájmu jasnosti, přehlednosti a zjednodušení by směrnice 2002/24/ES a její jednotlivé směrnice měly být zrušeny a nahrazeny jedním nařízením a menším počtem aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů. Použití právního aktu ve formě nařízení by mělo zajistit, že jeho ustanovení budou přímo použitelná a bude možné je mnohem rychleji a efektivněji aktualizovat s cílem lépe zohlednit technický pokrok. 5. Aby bylo možné zjednodušit právní předpisy pro schvalování typu v souladu s doporučeními zprávy CARS 21: Rámec právní úpravy pro konkurenceschopnost automobilového průmyslu ve 21. století[28], je vhodné zrušit všechny jednotlivé směrnice, aniž by došlo ke snížení úrovně ochrany. Požadavky stanovené v uvedených směrnicích by měly být převedeny do tohoto nařízení nebo jeho aktů v přenesené pravomoci, případně by měly být nahrazeny odkazy na odpovídající předpisy Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN), začleněné do práva Unie v souladu s článkem 4 rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropské unie k Dohodě Evropské hospodářské komise OSN. Tato dohoda se týká přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, které lze montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a podmínek pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (dále jen „revidovaná dohoda z roku 1958“)[29]. Ke snížení administrativní zátěže procesu schvalování typu by se mělo výrobcům motorových vozidel umožnit, aby získali schválení typu podle tohoto nařízení, případně přímo prostřednictvím schválení v souladu s příslušnými předpisy EHK OSN[30] uvedenými v přílohách tohoto nařízení a v jednotlivých aktech v přenesené pravomoci. 6. Předpisy EHK OSN a jejich změny, jež Unie přijímá na základě rozhodnutí 97/836/ES, by se tudíž měly začlenit do postupu EU schvalování typu buď jako požadavky na EU schválení typu vozidla, nebo jako alternativy ke stávajícím právním předpisům Unie. Konkrétně pokud Unie rozhodne, že se předpis EHK OSN stane součástí požadavků na EU schválení typu a nahradí stávající právní předpisy Unie, měla by být pravomoc delegována na Komisi, aby přijala potřebné změny tohoto nařízení nebo potřebná prováděcí opatření. 7. Toto nařízení by mělo obsahovat podstatné požadavky na ochranu v oblasti životního prostředí a na funkční bezpečnost vozidel. Hlavní prvky tohoto nařízení jsou založeny na výsledcích posouzení dopadů[31], které analyzuje různé možnosti srovnáním možných výhod a nevýhod, pokud jde o hospodářské, environmentální, bezpečnostní a společenské faktory. Tato analýza zahrnovala kvalitativní i kvantitativní aspekty. Po srovnání různých možností byly určené preferované možnosti vybrány jako základ tohoto nařízení. 8. Cíle tohoto nařízení by neměly být dotčeny instalací určitých systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků po prodeji nebo registraci vozidel nebo po jejich uvedení do provozu. Proto by měla být přijata odpovídající opatření k zajištění toho, aby systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež je možné montovat do vozidel a jež mohou významně ohrozit fungování systémů se zásadním významem pro ochranu životního prostředí nebo pro funkční bezpečnost, podléhaly před prodejem, registrací nebo uvedením do provozu kontrole ze strany schvalovacího orgánu. 9. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/1/ES ze dne 2. února 1995 o maximální konstrukční rychlosti, maximálním točivém momentu a maximálním netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel7 umožnila členským státům zamítnout na svém území počáteční a jakoukoli následnou registraci vozidel s maximálním netto výkonem vyšším než 74 kW. Předpokládaná souvislost mezi bezpečností a absolutním omezením výkonu však nebyla několika provedenými vědeckými studiemi potvrzena. Z tohoto důvodu a v zájmu odstranění vnitřních překážek obchodu na trhu Unie by tato možnost již neměla být zachována. Pro snížení vysokého počtu úmrtí a zranění jezdců poháněných dvoukolových vozidel při dopravních nehodách v Unii by měla být zavedena jiná, účinnější bezpečnostní opatření. 10. Toto nařízení představuje soubor konkrétních bezpečnostních a environmentálních požadavků. Je proto důležité zavést ustanovení zajišťující, že v případech, kdy vozidlo představuje závažné riziko pro uživatele nebo pro životní prostředí, výrobce nebo jakýkoli jiný hospodářský subjekt v dodavatelském řetězci přijme účinná ochranná opatření ve smyslu článku 20 nařízení Evropského parlamentu a Rady 765/2008/ES ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh[32], včetně stažení vozidel. Schvalovací orgány by proto měly být schopny posoudit, zda jsou tato opatření dostatečná nebo ne. 11. V zájmu zjednodušení a urychlení právních předpisů v oblasti schvalování typu byl v souvislosti s právními předpisy týkajícími se EU schvalování typu vozidel zaveden nový regulační přístup, v jehož rámci zákonodárce řádným legislativním postupem stanoví pouze základní pravidla a zásady a stanovení právních předpisů obsahujících další technické podrobnosti deleguje na Komisi. S ohledem na hmotněprávní požadavky by tedy toto nařízení mělo pouze stanovit základní ustanovení o funkční bezpečnosti a vlivu na životní prostředí a delegovat na Komisi pravomoc stanovit technické specifikace. 12. Dozor nad trhem v automobilovém odvětví a zejména v odvětví vozidel kategorie L by měl být zlepšen posílením právních ustanovení, jimiž se řídí shodnost výroby, a určením povinností hospodářských subjektů v dodavatelském řetězci. Zejména by se měla vyjasnit úloha a povinnosti orgánů členských států odpovědných za schvalování typu a za dozor nad trhem a měly by se posílit požadavky ohledně kvalifikace, povinností a výkonů technických zkušeben, které provádějí schvalování typu vozidel. Dodržování požadavků týkajících se schvalování typu a shodnosti výroby obsažených v právních předpisech, jimiž se řídí automobilové odvětví, by mělo zůstat hlavní odpovědností schvalovacích orgánů, zatímco dozor nad trhem může být ve sdílené působnosti různých vnitrostátních orgánů. 13. Aby se zabránilo zneužívání, měl by být zjednodušený postup pro vozidla v malých sériích omezen na případy velmi omezené výroby. Proto je nezbytné pomocí počtu vozidel, jež byla prodána, zaregistrována a uvedena do provozu, přesně definovat pojem malých sérií. 14. Aby se zajistilo, že byl postup pro sledování shodnosti výroby správně proveden a že řádně funguje, měly by výrobce pravidelně kontrolovat příslušné orgány nebo k tomuto účelu určená technická zkušebna s odpovídající kvalifikací. 15. Členské státy by měly stanovit sankce za porušení tohoto nařízení a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující. 16. Podle článku 291 Smlouvy o fungování Evropské unie se pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí, stanoví předem formou nařízení přijatých řádným legislativním postupem. Do přijetí těchto nových nařízení by mělo být nadále používáno rozhodnutí Rady 1999/468/ES[33] ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi, s výjimkou regulativního postupu s kontrolou, který již nelze použít. 17. Komise by měla být zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie týkající se funkční bezpečnosti a vlivu na životní prostředí, zkoušek, přístupu k informacím o opravách a údržbě a určení technických zkušeben a jejich konkrétních autorizovaných úkolů, s cílem doplnit nebo pozměnit některé prvky legislativních aktů, jež nejsou podstatné, prostřednictvím obecně použitelných ustanovení. Toto zmocnění by nemělo umožňovat změnu dat začátku použitelnosti uvedených v příloze IV nebo limitních hodnot emisí uvedených v příloze VI. Změny uvedených dat nebo hodnot by se měly stanovit řádným legislativním postupem podle článku 114 Smlouvy o fungování Evropské unie. 18. Komise by měla být zmocněna přijmout prováděcí akt v souladu s článkem 291 Smlouvy s cílem stanovit jednotné podmínky pro provádění tohoto nařízení s ohledem na seznam informací, které je třeba předložit při žádosti o schválení typu, postupy schvalování typu, vzory pro doplňkové tabulky výrobce, certifikáty EU schválení typu, seznam vydaných schválení typu, číselný systém pro EU schválení typu a postupy k zajištění shodnosti výroby. V souvislosti s uvedenými prvky jsou nutné jednotné podmínky pro provádění ve členských státech, aby se zajistilo řádné fungování vnitřního trhu usnadněním vzájemného uznávání správních rozhodnutí přijatých v různých členských státech – zejména schválení typu – a přijímání dokumentů vydávaných výrobci vozidel (zejména prohlášení o shodě). 19. Jelikož cíle plně harmonizovaného vnitřního trhu zavedením povinného systému EU schvalování typu u vozidel kategorie L nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu činnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity. V souladu se zásadou proporcionality toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle. 20. Měly by se zrušit tyto směrnice: 21. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/139/ES ze dne 25. listopadu 2009 o povinném označení dvoukolových a tříkolových motorových vozidel[34]; 22. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/80/ES ze dne 13. července 2009 o označení ovladačů, sdělovačů a indikátorů pro dvoukolová a tříkolová motorová vozidla[35]; 23. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/79/ES ze dne 13. července 2009 o zádržných zařízeních pro spolujezdce na dvoukolových motorových vozidlech (kodifikované znění)[36]; 24. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/78/ES ze dne 13. července 2009 o stojanech dvoukolových motorových vozidel[37]; 25. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/67/ES ze dne 13. července 2009 o montáži zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na dvoukolová a tříkolová motorová vozidla[38]; 26. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/62/ES ze dne 13. července 2009 týkající se místa pro montáž zadní registrační tabulky dvoukolových a tříkolových motorových vozidel[39]; 27. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/51/ES ze dne 19. července 2002 o snížení úrovně emisí znečišťujících látek z dvoukolových a tříkolových motorových vozidel a o změně směrnice 97/24/ES[40]; 28. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel[41], kterou se zrušuje směrnice Rady 92/61/EHS; 29. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/7/ES ze dne 20. března 2000 o rychloměrech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel a o změně směrnice Rady 92/61/EHS o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel[42]; 30. směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES ze dne 17. června 1997 o některých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel[43]; 31. směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/1/ES ze dne 2. února 1995 o maximální konstrukční rychlosti, maximálním točivém momentu a maximálním netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel[44]; 32. směrnice Rady 93/93/EHS ze dne 29. října 1993 o hmotnostech a rozměrech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel[45]; 33. směrnice Rady 93/33/EHS ze dne 14. června 1993 o ochranných zařízeních bránících neoprávněnému použití dvoukolových a tříkolových motorových vozidel[46]; 34. směrnice Rady 93/30/EHS ze dne 14. června 1993 o zvukových výstražných zařízeních dvoukolových a tříkolových motorových vozidel[47]; 35. směrnice Rady 93/14/EHS ze dne 5. dubna 1993 o brzdových systémech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel[48]. 36. PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ: KAPITOLA I PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE Článek 1 Předmět 37. Toto nařízení stanoví správní a technické požadavky na schvalování a dozor nad trhem všech nových vozidel uvedených v čl. 2 odst. 1. 38. Toto nařízení rovněž stanoví požadavky na prodej a uvádění do provozu systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro vozidla schválená v souladu s tímto nařízením. 39. Toto nařízení nemá vliv na uplatnění příslušných právních předpisů Unie o funkční bezpečnosti vozidel a vlivu na životní prostředí. Článek 2 Oblast působnosti 40. Toto nařízení se vztahuje na schvalování typu a jednotlivá schválení všech nových dvoukolových a tříkolových vozidel a čtyřkolek popsaných v článku 4 a v příloze I (dále jen „vozidla kategorie L“), jež jsou určeny k provozu na veřejných komunikacích, včetně těch, jež jsou zkonstruovány a vyrobeny ve více etapách, a na schvalování typu a jednotlivá schválení systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků zkonstruovaných a vyrobených pro taková vozidla. 41. Toto nařízení se nevztahuje na tato vozidla: a) vozidla s maximální konstrukční rychlostí nepřekračující 6 km/h; b) vozidla určená výlučně pro používání tělesně postiženými osobami; c) vozidla určená výlučně pro ovládání pěšími osobami; d) vozidla určená výlučně k soutěžnímu využití na silnici nebo v terénu; e) vozidla určená výlučně k využití pro ozbrojené síly, pořádkové orgány, civilní ochranu, požární sbory nebo subjekty provádějící veřejné práce; f) zemědělská nebo lesnická vozidla podléhající směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES[49], strojní zařízení podléhající směrnicím Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES[50] a 97/68/ES[51] a motorová vozidla podléhající směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES[52]; g) vozidla určená především pro využití v terénu a zkonstruovaná pro jízdu na nezpevněném povrchu; h) jízdní kola s pedály, která jsou vybavena přídavným elektrickým motorem s maximálním trvalým výkonem 0,25 kW, jehož motor je vyřazen z činnosti, jestliže cyklista přestane šlapat, a jinak je jeho výkon postupně snižován až do vyřazení motoru z činnosti, když vozidlo dosáhne rychlosti 25 km/h; i) samovyvažující zařízení; j) vozidla, která nejsou vybavena alespoň jedním místem k sezení. Článek 3 Definice Pro účely tohoto nařízení a aktů uvedených v příloze II se, není-li v nich stanoveno jinak, použijí tyto definice: 42. „schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky; 43. „certifikátem schválení typu“ se rozumí dokument, jímž schvalovací orgán úředně osvědčuje, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku je schválen; 44. „schválením typu úplného vozidla“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že vozidlo jako celek splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky; 45. „EU schválením typu“ se rozumí postup, kterým schvalovací orgán potvrdí, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky tohoto nařízení; 46. „certifikátem EU schválení typu“ se rozumí certifikát založený na vzoru uvedeném v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení nebo formulář o oznámení připojený k příslušným rovnocenným předpisům EHK OSN uvedeným v aktech v přenesené pravomoci; 47. „schválením typu systému“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že systém instalovaný na vozidle určitého typu splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky; 48. „schválením typu samostatného technického celku“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že samostatný technický celek ve spojení s jedním nebo více druhy vozidel splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky; 49. „schválením typu konstrukční části“ se rozumí schválení typu, když schvalovací orgán potvrdí, že konstrukční část nezávisle na vozidle splňuje příslušné správní předpisy a technické požadavky; 50. „vnitrostátním schválením typu“ se rozumí postup schválení typu stanovený právními předpisy členského státu, přičemž platnost tohoto schválení je omezena na území daného členského státu; 51. „certifikátem o jednotlivém schválení“ se rozumí dokument, jímž schvalovací orgán úředně osvědčuje, že určité vozidlo je schváleno; 52. „prohlášením o shodě“ se rozumí dokument vydaný výrobcem vozidla založený na vzoru uvedeném v prováděcím aktu, jímž výrobce osvědčuje, že vozidlo v době dokončení odpovídá typu vozidla, jež obdrželo schválení typu v souladu s tímto nařízením; 53. „základním vozidlem“ se rozumí jakékoli vozidlo podléhající tomuto nařízení, jež se využívá v počáteční fázi vícestupňového schválení typu; 54. „neúplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež vyžaduje ještě alespoň jeden stupeň dokončení k tomu, aby splnilo příslušné technické požadavky tohoto nařízení; 55. „dokončeným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež prošlo postupem vícestupňového schválení typu a jež splňuje příslušné technické požadavky tohoto nařízení; 56. „úplným vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež nemusí být pro splnění příslušných technických požadavků tohoto nařízení dokončeno; 57. „systémem“ se rozumí sestava zařízení spojených za účelem plnění jedné nebo více specifických funkcí ve vozidle, jež podléhá požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu; 58. „konstrukční částí“ se rozumí zařízení podléhající požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli jeho aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu, jež je určeno k použití jako součást vozidla, a jež může obdržet schválení typu nezávisle na vozidle v souladu s tímto nařízením a jeho aktech v přenesené pravomoci nebo prováděcími akty; 59. „samostatným technickým celkem“ se rozumí kombinace zařízení podléhajících požadavkům tohoto nařízení nebo jakéhokoli jeho aktu v přenesené pravomoci nebo prováděcího aktu, jež je určeno k použití jako součást vozidla, a jež může samostatně obdržet schválení typu v souladu s tímto nařízením a jeho aktech v přenesené pravomoci nebo prováděcími akty; 60. „funkční bezpečností“ se rozumí absence nepřijatelného rizika fyzického zranění nebo poškození zdraví osob v důsledku nebezpečí způsobeného vadným chováním mechanických, hydraulických, pneumatických, elektrických a/nebo elektronických systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků; 61. „zařízením k regulaci znečišťujících látek“ se rozumějí ty konstrukční části vozidla, které regulují nebo snižují emise z výfuku a/nebo emise způsobené vypařováním; 62. „místem k sezení“ se rozumí prostor, o kterém výrobce prohlásil, že pojme figurínu představující člověka 50. percentilu, nebo sedlo; 63. „vznětovým motorem“ se rozumí spalovací motor pracující v souladu s Dieselovým spalovacím procesem, zkráceně CI motor; 64. „zážehovým motorem“ se rozumí spalovací motor pracující v souladu s Ottovým spalovacím procesem, zkráceně PI motor; 65. „hybridním vozidlem“ se rozumí poháněné vozidlo vybavené nejméně dvěma různými měniči energie a dvěma různými systémy akumulace energie (na vozidle) pro účely pohonu vozidla; 66. „vozidlem s hybridním elektrickým pohonem“ se rozumí vozidlo s hybridním pohonem, jež pro pohon využívá energii z obou těchto zdrojů akumulované energie umístěných ve vozidle: a) palivo, jež je možno spotřebovat, b) zařízení pro akumulaci elektrické energie; 67. „pohonem“ se rozumí spalovací motor, elektrický motor, jakákoli hybridní technologie nebo kombinace těchto typů motoru nebo jakýkoli jiný typ motoru; 68. „odpojovacím zařízením“ se rozumí konstrukční prvek vozidla, který snímá teplotu, rychlost vozidla, otáčky a/nebo zatížení motoru, zařazený rychlostní stupeň, podtlak v sacím potrubí nebo jakýkoli jiný parametr, aby se aktivovala, měnila, zpomalovala nebo deaktivovala činnost jakékoli části systému regulace emisí a následného zpracování výfukových plynů, která snižuje účinnost systému regulace emisí za podmínek, jejichž výskyt lze očekávat při běžném provozu a používání vozidla; 69. „životností“ se rozumí trvanlivost součástí a systémů umožňující dodržení příslušných emisních limitů i po ujetí počtu kilometrů podle přílohy VII, a zaručující funkční bezpečnost vozidla po celou dobu provozu vozidla, pokud se vozidlo používá za běžných nebo zamýšlených okolností; 70. „zdvihovým objemem motoru“ se rozumí: a) u motorů s vratnými písty jmenovitý zdvihový objem, b) u motorů s rotačními písty (Wankelovy motory) dvojnásobek jmenovitého zdvihového objemu; 71. „emisemi způsobenými vypařováním“ se rozumí uhlovodíkové výpary unikající ze systému uložení a rozvodu paliva motorového vozidla, přičemž se jedná o uhlovodíkové emise jiné než výfukové emise; 72. „zkouškou SHED“ se rozumí zkouška vozidla prováděná v uzavřeném objektu s cílem zjistit objem výparů, při níž se provede zvláštní zkouška emisí způsobených vypařováním stanovená aktem v přenesené pravomoci; 73. „systémem s plynným palivem“ se rozumí systém složený z úložiště plynného paliva, rozvodu paliva, měřicích a kontrolních součástí, jimiž je vybaven motor, jehož účelem je umožnit chod motoru na LPG, CNG nebo vodík v rámci jednopalivové, dvoupalivové nebo vícepalivové technologie; 74. „znečišťujícími látkami“ se rozumějí plynné emise z výfuku: oxid uhelnatý (CO), oxidy dusíku (NOx) vyjádřené jako ekvivalent oxidu dusičitého (NO2), částice a uhlovodíky, u nichž se předpokládají následující složení: a) C1H1.85 pro benzín, b) C1H1.86 pro motorovou naftu; 75. „výukovými emisemi“ se rozumí emise znečišťujících látek z výfuku vozidla; 76. „částicemi“ se rozumí složky výfukových plynů, které jsou zachyceny ze zředěného výfukového plynu při maximální teplotě 325 K (52 °C) pomocí filtrů popsaných ve zkušebním postupu pro ověřování průměrných emisí z výfuku v aktu v přenesené pravomoci; 77. „celosvětově platným zkušebním cyklem pro motocykly (WMTC)“ se rozumí celosvětově platný harmonizovaný cyklus laboratorních zkoušek emisí definovaný v celosvětovém technickém předpisu EHK OSN č. 2; 78. „výrobcem“ se rozumí osoba nebo subjekt, která/který schvalovacímu orgánu odpovídá za veškeré aspekty schvalování typu, procesu autorizace a za zajištění shodnosti výroby a která/který rovněž nese odpovědnost v otázkách dozoru nad trhem u vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež vyrábí, nezávisle na tom, zda je tato osoba nebo subjekt přímo zapojena/zapojen do všech stupňů výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, jenž je předmětem schvalování; 79. „zástupcem výrobce“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, jež je výrobcem řádně jmenována k jeho zastupování ve vztahu ke schvalovacímu orgánu a k jednání jeho jménem ve věcech, na něž se vztahuje toto nařízení; 80. „dovozcem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba usazená v Unii, jež na trhu Unie prodává nebo registruje vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek ze třetí země nebo je odpovědná za jejich uvedení do provozu; 81. „distributorem“ se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba v rámci dodavatelského řetězce vyjma výrobce nebo dovozce, jež na trhu Unie prodává nebo registruje vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo je odpovědná za jejich uvedení do provozu; 82. „hospodářským subjektem“ se rozumí výrobce, zástupce výrobce, dovozce nebo distributor; 83. „schvalovacím orgánem“ se rozumí orgán členského státu zřízený nebo jmenovaný členským státem a oznámený Komisi členským státem, příslušný pro všechna hlediska schvalování typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo pro jednotlivé schválení vozidla, pro postup schválení, pro vydávání a popřípadě odejímání certifikátů schválení, pro působení jako styčné místo pro schvalovací orgány ostatních členských států, pro určování technických zkušeben a pro zajištění, že výrobce plní své povinnosti týkající se shodnosti výroby; 84. „orgánem dozoru nad trhem“ se rozumí orgán členského státu příslušný k provádění dozoru nad trhem na území tohoto členského státu; 85. „vnitrostátním orgánem“ se rozumí schvalovací orgán, orgán dozoru nad trhem nebo jakýkoli jiný orgán v členském státě zapojený do schvalování typu, registrace, dozoru nad trhem nebo kontroly dovozu ve vztahu k vozidlům, systémům, konstrukčním částem nebo samostatným technickým celkům podléhajícím tomuto nařízení a odpovědný za tyto činnosti; 86. „technickou zkušebnou“ se rozumí organizace nebo subjekt, které byly schvalovacím orgánem členského státu určeny jako zkušební laboratoř k provádění zkoušek nebo jako subjekt posuzující shodu k provádění úvodního posouzení a dalších zkoušek nebo kontrol jménem schvalovacího orgánu; 87. „vlastním zkoušením“ se rozumí provedení zkoušek vlastními prostředky, záznam výsledků zkoušky a předložení zprávy zahrnující závěry schvalovacímu orgánu výrobcem, který byl jmenován jako technická zkušebna za účelem posouzení shody s určitými požadavky; 88. „zkušební metodou se simulací“ se rozumějí počítačové simulace včetně výpočtů, které prokazují, zda vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek splňují technické požadavky tohoto nařízení nebo jeho aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů, aniž by bylo nutné použití fyzického vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku; 89. „palubní diagnostikou“ se rozumí monitorovací systém schopný identifikovat pravděpodobnou oblast vadně fungující konstrukční části nebo systému, přičemž ukládá do počítačové paměti diagnostické chybové kódy a údaje o životním prostředí, na žádost univerzálního čtecího zařízení o nich podává zprávu a upozorňuje řidiče na závažné bezpečnostní a/nebo environmentální problémy rozsvícením kontrolky vadné funkce na přístrojové desce; 90. „informacemi o opravách a údržbě vozidla“ se rozumějí veškeré informace potřebné pro diagnózu, údržbu, prohlídku, pravidelné sledování, opravu, přeprogramování nebo opětovnou inicializaci vozidla, které výrobce poskytuje svým autorizovaným obchodním zástupcům a opravnám, včetně následných změn a doplňků těchto informací. Patří sem veškeré informace nutné pro instalaci systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků na vozidla; 91. „samostatným provozovatelem“ se rozumějí podniky jiné než autorizovaní obchodní zástupci a opravny, které jsou přímo nebo nepřímo zapojené do oprav a údržby motorových vozidel; 92. „novým vozidlem“ se rozumí vozidlo, jež splňuje jednu z těchto podmínek: a) nebylo doposud registrováno, nebo b) bylo registrováno po dobu kratší než 6 měsíců v době žádosti o jednotlivé schválení; 93. „vozidlem z výběhu série“ se rozumí vozidlo, jež je součástí zásob, které není možno prodat, zaregistrovat nebo uvést do provozu, jelikož vstoupily v platnost nové technické požadavky, podle nichž nebylo schváleno; 94. „dvoukolovým motorovým vozidlem“ se rozumí dvoukolové motorové vozidlo včetně dvoukolových motokol, dvoukolových mopedů a dvoukolových motocyklů; 95. „motorovou tříkolkou“ se rozumí tříkolové motorové vozidlo splňující kritéria pro zařazení mezi vozidla kategorie L5e; 96. „čtyřkolkou“ se rozumí čtyřkolové vozidlo splňující kritéria pro zařazení mezi vozidla kategorie L6e nebo L7e; 97. „samovyvažujícím zařízením“ se rozumí koncept přirozeně nestabilního vozidla, které k udržení rovnováhy vyžaduje přídavný kontrolní systém, a který zahrnuje jednokolová motorová vozidla a dvoukolová dvoustopá motorová vozidla; 98. „silniční čtyřkolkou“ se rozumí čtyřkolové vozidlo určené k jízdě na zpevněné veřejné komunikaci, které splňuje kritéria pro zařazení mezi vozidla kategorie L6Ae – lehké silniční čtyřkolky, nebo L7Ae – těžké silniční čtyřkolky; 99. „přípojným vozidlem“ se rozumí jakékoliv vozidlo bez vlastního pohonu, které je konstruováno a vyrobeno tak, aby bylo taženo vozidlem kategorie L; 100. „zdvojenými koly“ se rozumí dvě kola namontovaná na téže nápravě tak, že vzdálenost mezi středy jejich ploch styku se zemí je menší nebo rovna 460 mm, a která se považují za jedno kolo; 101. „registrací“ se rozumí správní povolení k uvedení do silničního provozu, zahrnující jeho identifikaci a vydání pořadového čísla známého jako registrační číslo, a to trvale, dočasně nebo krátkodobě; 102. „uvedením do provozu“ se rozumí první použití vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, na něž se vztahuje toto nařízení, k určenému účelu v Unii; 103. „prodejem“ se rozumí jakýkoli prodej vozidla výrobcem prodejci nebo prodej koncovému uživateli; 104. „dodáním na trh“ se rozumí dodání vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku k distribuci nebo použití na trhu Unie v rámci obchodní činnosti, ať už za úplatu nebo bezplatně; 105. „uvedením na trh“ se rozumí první dodání vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku v Unii; 106. „typem vozidla“ se rozumí skupina vozidel, včetně variant a verzí určité kategorie, které se neliší alespoň v těchto podstatných ohledech: a) kategorie nebo podkategorie, b) výrobce, c) podvozek, rám, pomocný rám, podlahová část nebo konstrukce, do kterých jsou upevněny hlavní konstrukční části, d) princip pohonu, e) označení typu výrobcem; 107. „variantou“ se rozumí vozidlo stejného typu, přičemž: a) základní vlastnosti tvaru karoserie jsou stejné, b) mají stejný pohon a konfiguraci pohonu, c) pokud je součástí pohonu spalovací motor, mají stejný provozní cyklus motoru, d) mají stejný počet a uspořádání válců, e) mají stejný typ převodovky, f) rozdíl provozní hmotnosti mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 20 % nejnižší hodnoty, g) rozdíl maximální přípustné hmotnosti mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 20 % nejnižší hodnoty, h) rozdíl zdvihového objemu pohonné jednotky (u spalovacího motoru) mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 30 % nejnižší hodnoty, i) rozdíl ve výkonu pohonné jednotky mezi nejnižší hodnotou a nejvyšší hodnotou nepřekračuje 30 % nejnižší hodnoty; 108. „verzí“ se rozumí vozidlo sestávající z kombinace položek obsažených ve schvalovací dokumentaci uvedené v čl. 27 odst. 10. Článek 4 Kategorie vozidla 109. Vozidla kategorie L zahrnují dvoukolová, tříkolová a čtyřkolová motorová vozidla rozdělená do kategorií podle následujících odstavců a přílohy I, včetně motokol, dvoukolových a tříkolových mopedů, dvoukolových a tříkolových motocyklů, motocyklů s postranním vozíkem, lehkých a těžkých silničních čtyřkolek a lehkých a těžkých miniaut. 2. Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto kategorie a podkategorie vozidel popsané v příloze I: a) Vozidlo kategorie L1e (lehké dvoukolové motorové vozidlo), dále rozdělené do podkategorií: i) Vozidlo L1Ae (motokolo); ii) Vozidlo L1Be (dvoukolový moped). b) Vozidlo kategorie L2e (tříkolový moped). c) Vozidlo kategorie L3e (dvoukolový motocykl), dále rozdělené do podkategorií podle: i) výkonu motocyklu[53], dále rozdělené do podkategorií: – Vozidlo A1 (motocykl s nízkým výkonem); – Vozidlo A2 (motocykl se středním výkonem); – Vozidlo A3 (motocykl s vysokým výkonem). ii) maximální konstrukční rychlosti vozidla: - nižší nebo rovna 130 km; - vyšší než 130 km/h. d) Vozidlo kategorie L4e (dvoukolový motocykl s postranním vozíkem). e) Vozidlo kategorie L5e (motorová tříkolka), dále rozdělené do podkategorií: i) Vozidlo podkategorie L5Ae (tříkolka); ii) Vozidlo podkategorie L5Be (komerční tříkolka), dále rozdělené do podkategorií: – Vozidlo L5Be–U: užitková tříkolka určená výlučně pro přepravu zboží; – Vozidlo L5Be–P: vozidlo určené a užívané především pro přepravu cestujících. f) Vozidlo kategorie L6e (lehké čtyřkolky), dále rozdělené do podkategorií: i) Vozidlo L6Ae (lehká silniční čtyřkolka); ii) Vozidlo L6Be (lehké miniauto), dále rozdělené do podkategorií: – Vozidlo L6Be–U: užitkové vozidlo určené výlučně pro přepravu zboží; – Vozidlo L6Be–P: vozidlo určené a užívané především pro přepravu cestujících. g) Vozidlo kategorie L7e (těžké čtyřkolky), dále rozdělené do podkategorií: i) Vozidlo podkategorie L7Ae (těžká silniční čtyřkolka); ii) Vozidlo podkategorie L7Be (těžké miniauto), dále rozdělené do podkategorií: – Vozidlo L7Be–U: užitkové vozidlo určené výlučně pro přepravu zboží; – Vozidlo L7Be–P: vozidlo určené a užívané především pro přepravu cestujících. 3. Vozidla kategorie L uvedená v odstavci 2 jsou podle pohonu vozidla dále rozdělena do těchto podkategorií: a) poháněné spalovacím motorem: - vznětový motor; - zážehový motor; b) poháněné motorem s vnějším spalováním, turbínovým motorem nebo motorem s rotačními písty, kdy se vozidlo vybavené takovým pohonem pro účely splnění požadavků na ochranu životního prostředí a funkční bezpečnosti považuje za vozidlo poháněné zážehovým motorem; c) poháněné motorem na předem stlačený vzduch, který neemituje vyšší objem znečišťujících látek a/nebo inertních plynů, než jaký je přítomen ve vnějším ovzduší, kdy se pro účely požadavků na funkční bezpečnost a na dodávky a uložení paliva takové vozidlo považuje za vozidlo na plynné palivo; d) poháněné elektrickým motorem; e) hybridní vozidlo s kombinací kterékoli pohonné konfigurace uvedené v předcházejících písmenech a), b), c) nebo d) nebo s jakoukoli vícečetnou kombinací těchto pohonných konfigurací včetně vícečetných spalovacích a/nebo elektrických motorů. 110. Pokud se týká zařazení vozidel kategorie L v odstavci 2: vozidlo, které nespadá do určité kategorie, protože překračuje alespoň jedno kritérium stanovené pro uvedenou kategorii, spadá do následující kategorie, jejíž kritéria splňuje. To platí pro tyto skupiny kategorií a podkategorií: a) kategorie L1e se svými podkategoriemi L1Ae a L1Be a kategorie L3e se svými podkategoriemi L3e – A1, L3e – A2 a L3e – A3; b) kategorie L2e a kategorie L5e se svými podkategoriemi L5Ae a L5Be; c) kategorie L6e se svými podkategoriemi L6Ae a L6Be a kategorie L7e se svými podkategoriemi L7Ae a L7Be; d) jakýkoli jiný logický sled kategorií a/nebo podkategorií navržený výrobcem a schválený schvalovacím orgánem. KAPITOLA IIOBECNÉ POVINNOSTI Článek 5 Obecné povinnosti členských států a vnitrostátních orgánů 111. Členské státy zřídí a jmenují schvalovací orgány příslušné v záležitostech týkajících se schvalování typu a orgány dozoru nad trhem příslušné v záležitostech týkajících se dozoru nad trhem podle tohoto nařízení. Členské státy oznámí Komisi zřízení a jmenování těchto orgánů v souladu s článkem 68. V oznámení o schvalovacích orgánech a orgánech dozoru nad trhem se uvádí jejich jméno, adresa včetně elektronické adresy a oblast odpovědnosti. 112. Vnitrostátní orgány povolí prodej, registraci a uvedení do provozu pouze těch vozidel, konstrukčních částí a samostatných technických celků, jež splňují požadavky tohoto nařízení. 113. Nesmějí zakázat, omezit ani bránit registraci vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, jejich prodeji nebo uvedení do provozu nebo jejich jízdě na silnici z důvodů týkajících se konstrukčních a funkčních hledisek, na něž se vztahuje toto nařízení, pokud splňují jeho požadavky. 114. Členské státy organizují a provádějí dozor nad trhem a kontrolu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků vstupujících na trh Unie v souladu s kapitolou III nařízení (ES) č. 765/2008. Článek 6 Obecné povinnosti schvalovacích orgánů 1. Schvalovací orgány zajistí, aby výrobci žádající o schválení typu splnili své povinnosti podle tohoto nařízení. 2. Schvalovací orgány schválí pouze vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, jež splňují požadavky tohoto nařízení. Článek 7 Obecné povinnosti výrobců 115. Výrobce zajistí, aby byly vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky při prodeji nebo uvedení do provozu vyrobeny a schváleny v souladu s požadavky uvedenými v tomto nařízení a v aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech přijatých na základě tohoto nařízení. U vícestupňového schválení typu odpovídá každý výrobce za schválení a shodnost výroby systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků montovaných ve stupni dokončení vozidla prováděného výrobcem. Výrobce, jenž mění konstrukční části nebo systémy, které již byly schváleny na nižších stupních, odpovídá za schválení a shodnost výroby těchto konstrukčních částí a systémů. 116. Výrobce, který změní neúplné vozidlo takovým způsobem, že to vede k zařazení do jiné kategorie vozidel, což má za následek, že právní požadavky, které byly posouzeny v předchozím stadiu schvalování, se změnily, je odpovědný také za splnění změněných požadavků. 3. Pro účely schvalování vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků podléhajících tomuto nařízení výrobce usazený mimo Unii jmenuje jediného zástupce usazeného v Unii, aby jej zastupoval před schvalovacím orgánem. 4. Dále jmenuje zástupce pro účely dozoru nad trhem, jímž může být zástupce uvedený v odstavci 2 nebo jeden další zástupce. 5. Výrobce odpovídá schvalovacímu orgánu za všechna hlediska postupu schvalování a za zajištění shodnosti výroby, ať už je výrobce přímo zapojen do všech stupňů výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku či nikoliv. 6. Výrobce zajistí, že budou používány postupy, díky kterým zůstane zachována shodnost sériové výroby. Přiměřeně se zohlední změny konstrukce vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo vlastností a změny požadavků, vůči nimž je vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek prohlášen za shodný. 7. Navíc k povinnému označení a značkám schválení typu, jimiž jsou opatřena jeho vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky v souladu s článkem 37, uvede výrobce na svých vozidlech, systémech, konstrukčních částech nebo samostatných technických celcích své jméno, svou zapsanou obchodní firmu nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž jej lze kontaktovat, nebo není-li to u systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k systému, konstrukční části nebo samostatnému technickému celku. Adresa musí uvádět jediné místo, na kterém lze výrobce kontaktovat. 8. Výrobce zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení. Článek 8 Povinnosti výrobců týkající se shody vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků 117. Výrobce, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že jeho vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který byl prodán nebo vstoupil na trh, není ve shodě s tímto nařízením nebo akty v přenesené pravomoci nebo prováděcími akty přijatými na základě tohoto nařízení, přijme okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo jej případně stáhne z trhu nebo z oběhu. 118. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek představuje riziko, výrobce o tom okamžitě informuje orgány dozoru nad trhem a schvalovací orgány členských států, v nichž došlo k prodeji nebo uvedení do provozu tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, a uvede podrobnosti zejména o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních. 119. Výrobce uchovává dokumentaci uvedenou v článku 25 a prohlášení o shodě uvedená v článku 36 k dispozici schvalovacím orgánům po období nejméně 10 let. 120. Výrobce předloží příslušnému vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku v jednom z úředních jazyků členského státu uvedeného orgánu. Výrobce na žádost vnitrostátního orgánu poskytne součinnost při veškerých opatřeních přijatých s cílem odstranit riziko vyvolané jeho vozidly, systémy, konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky, jež byly prodány, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu. Článek 9 Povinnosti zástupců výrobce, pokud jde o dozor nad trhem Zástupce výrobce pro dozor nad trhem vykonává úkoly stanovené v plné moci, kterou obdržel od výrobce. Tato plná moc musí zástupci umožňovat alespoň: 1) uchovávat dokumentaci uvedenou v článku 25 a prohlášení o shodě uvedená v článku 36 k dispozici schvalovacím orgánům po období nejméně 10 let; 2) podávat schvalovacímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku; 3) spolupracovat s orgány dozoru nad trhem a/nebo schvalovacími orgány, pokud o to požádají, na činnostech, jejichž cílem je vyloučit rizika vyvolaná vozidly, systémy, konstrukčními částmi nebo samostatnými technickými celky, na které se vztahuje jeho plná moc. Článek 10 Obecné povinnosti dovozců 121. Dovozce smí na trhu Unie prodávat nebo registrovat pouze vyhovující vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky. 122. Před prodejem, registrací nebo uvedením do provozu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku dovozce pro toto vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek zajistí EU schválení typu. Dovozce zajistí soulad schvalovací dokumentace s požadavky čl. 27 odst. 10, zajistí, aby vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nesly požadovanou značku schválení typu, aby k nim byly přiloženy požadované dokumenty, aby byly v souladu s čl. 7 odst. 7, a aby výrobce splnil požadavky čl. 7 odst. 6. 123. Domnívá-li se dovozce nebo má-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek není ve shodě s požadavky tohoto nařízení, zejména že neodpovídá svému schválení typu, nesmí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek prodat nebo zaregistrovat, dokud nebude uveden ve shodu. Pokud se navíc domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek představuje riziko, informuje o tom výrobce, orgány dozoru nad trhem a schvalovací orgány. 124. Dovozce uvede na vozidlu, systému, konstrukční části nebo samostatném technickém celku své jméno, svou zapsanou obchodní firmu nebo zapsanou ochrannou známku a adresu, na níž jej lze kontaktovat, nebo není-li to u systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků možné, na obalu nebo v dokladu přiloženém k systému, konstrukční části nebo samostatnému technickému celku. 125. Dovozce zajistí, aby byly k vozidlu, systému, konstrukční části nebo samostatnému technickému celku přiloženy pokyny a informace požadované v článku 59 v úředních jazycích dotčených členských států. 126. Dovozce zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jeho soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení. 127. Dovozce ve všech případech, kdy to je vhodné v souvislosti s riziky, které vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek představuje, v zájmu ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů provádí šetření nevyhovujících vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků a pokud je to nutné, vede knihu stížností a stažení z provozu, a průběžně o těchto kontrolách informuje distributory. Článek 11 Povinnosti dovozců týkající se shody vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků 128. Dovozce, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který prodal nebo zaregistroval nebo za jehož uvedení do provozu odpovídá, není ve shodě s tímto nařízením, přijme okamžitě nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo jej případně stáhne z trhu nebo z oběhu. 129. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek představuje riziko, dovozce o tom okamžitě informuje orgány dozoru nad trhem a schvalovací orgány členských států, v nichž toto vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek dodal na trh, a uvede podrobnosti zejména o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních. 130. Dovozce po dobu 10 let uchovává kopii prohlášení o shodě pro potřeby orgánů dozoru nad trhem a schvalovacích orgánů a zajistí, že schvalovací dokumentace uvedená v čl. 27 odst. 10 může být těmto orgánům na požádání předložena. 131. Dovozce předloží vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku v jednom z úředních jazyků členského státu uvedeného orgánu. Dovozce na žádost uvedeného orgánu poskytne součinnost při veškerých opatřeních přijatých s cílem odstranit riziko vyvolané vozidlem, systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem, jenž prodal, zaregistroval nebo za jehož uvedení do provozu odpovídá. Článek 12 Obecné povinnosti distributorů 132. Distributor jedná v souvislosti s platnými požadavky v případě prodeje, registrace nebo uvedení do provozu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku s náležitou péčí. 133. Distributor před prodejem, registrací nebo uvedením do provozu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ověří, zda nese povinný štítek nebo značku schválení typu, zda jsou k němu přiloženy požadované dokumenty, pokyny a bezpečnostní informace v úředních jazycích členského státu, v němž má dojít k prodeji, registraci nebo uvedení do provozu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, a zda výrobce a dovozce splnil požadavky stanovené v čl. 7 odst. 6 a 7 a v čl. 10 odst. 4. 134. Distributor zajistí, aby v době, kdy nese za vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek odpovědnost, neohrožovaly skladovací a přepravní podmínky jejich soulad s požadavky stanovenými v tomto nařízení. Článek 13 Povinnosti distributorů týkající se shody vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků 135. Domnívá-li se distributor nebo má-li důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek není ve shodě s požadavky tohoto nařízení, nesmí vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek prodat nebo zaregistrovat a musí zabránit jejich uvedení do provozu, dokud nebudou uvedeny ve shodu. 136. Distributor, který se domnívá nebo má důvod se domnívat, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, které prodal nebo zaregistroval nebo za jehož uvedení do provozu odpovídá, není ve shodě s tímto nařízením, zajistí, aby byla přijata nezbytná nápravná opatření k uvedení tohoto vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku ve shodu, nebo případně k jejich stažení z trhu nebo z oběhu. 137. Pokud vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek představuje riziko, distributor o tom okamžitě informuje orgány dozoru nad trhem a schvalovací orgány členských států, v nichž vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek prodal, zaregistroval nebo odpovídal za jejich uvedení do provozu, jakož i výrobce a dovozce, a uvede podrobnosti zejména o neshodě a o přijatých nápravných opatřeních. 138. Distributor vnitrostátnímu orgánu na základě jeho odůvodněné žádosti poskytne všechny informace a dokumentaci nezbytné k prokázání shody vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku. Poskytne uvedenému orgánu na jeho žádost součinnost při veškerých opatřeních přijatých s cílem odstranit riziko vyvolané vozidlem, systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem, jež prodal, zaregistroval nebo za jejihcž uvedení do provozu odpovídal. Článek 14 Další povinnosti dovozců a distributorů Dovozce nebo distributor se pro účely tohoto nařízení považuje za výrobce, na něhož se vztahují povinnosti výrobce podle článků 7 až 9, pokud prodá nebo zaregistruje vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek nebo odpovídá za jejich uvedení do provozu pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo pokud upraví vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, jež byly již prodány, zaregistrovány nebo uvedeny do provozu, způsobem, který může ovlivnit jejich soulad s příslušnými požadavky. Článek 15 Identifikace hospodářských subjektů Hospodářské subjekty musí na žádost orgánů dozoru nad trhem a schvalovacích orgánů a po dobu 10 let identifikovat: 1) kterýkoli hospodářský subjekt, jenž jim dodal vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek; 2) kterýkoli hospodářský subjekt, jemuž dodaly vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek. KAPITOLA III HMOTNĚPRÁVNÍ POŽADAVKY Článek 16 Obecné hmotněprávní požadavky 139. Vozidla kategorie L a systémy, konstrukční části a samostatné technické celky určené pro tato vozidla musí splňovat požadavky uvedené v přílohách II až VIII. 140. Komise v zájmu zajištění vysoké úrovně bezpečnosti a ochrany životního prostředí stanoví pomocí aktů v přenesené pravomoci v souladu s články 76, 77 a 78 podrobné technické požadavky, případně včetně zkušebních postupů a hraničních hodnot, a to pouze pro jiné požadavky, než jsou environmentální limity a prahové hodnoty uvedené v přílohách VI a VII tohoto nařízení. Článek 17 Zákaz odpojovacích zařízení Používání odpojovacích zařízení snižujících bezpečnost, elektromagnetickou kompatibilitu, účinnost palubních diagnostických systémů, systémů omezujících hluk nebo systémů omezujících znečišťující emise se zakazuje. Konstrukční prvek se nepovažuje za odpojovací zařízení, je-li splněna kterákoli z těchto podmínek: 1) potřeba tohoto zařízení je oprávněná z důvodů ochrany motoru proti poškození nebo poruše a zajištění bezpečného provozu vozidla; 2) zařízení je funkční pouze při startování motoru; 3) provozní podmínky jsou do značné míry zahrnuty ve zkušebních postupech pro ověřování toho, zda vozidlo vyhovuje tomuto nařízení a jeho aktům v přenesené pravomoci a prováděcím aktům. Článek 18 Opatření týkající se změn hnacího ústrojí vozidla 141. „Hnacím ústrojím“ se rozumí konstrukční části a systémy vozidla, které vyrábějí energii a přenášejí ji na povrch vozovky, včetně motorů, systémů řízení motoru nebo jakékoli jiné řídící jednotky, zařízení k regulaci znečišťujících látek, převodovky a jejího ovládání – hnacího hřídele, řemenového nebo řetězového převodu, diferenciálů, koncového převodu a pneumatik poháněných kol (rádius). 142. Vozidla kategorie L musí být vybavena k tomu určenými prvky bránícími neoprávněným úpravám hnacího ústrojí vozidla, jež stanoví akt v přenesené pravomoci prostřednictvím řady technických požadavků a specifikací s cílem: a) zabránit změnám, které mohou ohrozit bezpečnost, zejména zvýšením výkonu vozidla neoprávněnou úpravou hnacího ústrojí za účelem zvýšení maximálního točivého momentu a/nebo výkonu a/nebo maximální konstrukční rychlosti vozidla deklarované výrobcem vozidla při schválení typu, a/nebo b) zabránit škodám na životním prostředí. 143. Komise stanoví aktem v přenesené pravomoci přijatým v souladu s články 76, 77 a 78 specifické požadavky pro prvky uvedené v odstavci 2. 144. Po změně hnacího ústrojí musí vozidlo splňovat technické požadavky původní kategorie a podkategorie vozidla, nebo případně nové kategorie a podkategorie vozidla, jež byly v platnosti v době prodeje, registrace nebo uvedení do provozu původního vozidla, včetně posledních změn těchto požadavků. Článek 19 Obecné požadavky na palubní diagnostické systémy 1. Do čtyř let po datu uvedeném v čl. 82 druhém pododstavci musí být všechna nová vozidla podkategorií L1Be, L3e, L5e, L6Ae a L7Ae vybavena prvním stupněm palubního diagnostického (OBD) systému sledujícího kontinuitu elektrického obvodu, zkratované a otevřené elektrické obvody a racionalitu obvodu motoru a řídících systémů vozidla (OBD I). 2. Do šesti let po datu uvedeném v čl. 82 druhém pododstavci musí být všechna nová vozidla podkategorií L6Be a L7Be vybavena OBD I. 3. Do osmi let po datu uvedeném v čl. 82 druhém pododstavci musí být všechna nová vozidla vybavena OBD I. 4. Na základě potvrzení v rozhodnutí, které přijme Komise v souladu s čl. 21 odst. 4, musí být do osmi let po datu uvedeném v čl. 82 druhém pododstavci všechna nová vozidla (pod)kategorií L1Be, L3e, L5e, L6Ae a L7Ae vybavena navíc také druhým stupněm palubního diagnostického systému (OBD II), jenž navíc k funkcím OBD I sleduje nejen úplná selhání, ale také zhoršení funkce systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků po dobu životnosti vozidla, pokud studie dopadů na životní prostředí uvedená v čl. 21 odst. 4 a 5 prokáže jeho nákladovou efektivitu. 5. Podrobné hraniční hodnoty emisí pro OBD stanoví příloha VI(B). 6. Komise se zmocňuje, aby v souladu s články 76, 77 a 78 přijala akt v přenesené pravomoci, který stanoví podrobné technické požadavky na palubní diagnostiku, včetně funkčních požadavků na OBD a zkušebních postupů ohledně témat uvedených v odstavcích 1 až 5, s cílem zajistit vysokou úroveň funkční bezpečnosti, ochrany životního prostředí a stejné standardní úrovně přístupu k informacím ohledně oprav a údržby pro všechny opravny vozidel. Článek 20 Požadavky na funkční bezpečnost vozidel 145. Výrobci zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizovalo riziko zranění cestujících ve vozidle a ostatních účastníků silničního provozu. Pokud se vozidlo užívá za běžných nebo zamýšlených podmínek, musí být jeho funkční bezpečnost zaručena po celou dobu životnosti vozidla. 146. Výrobci zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky splňovaly příslušné požadavky uvedené v přílohách II a VIII a aby dodržovaly zkušební postupy a požadavky na výkon stanovené aktem v přenesené pravomoci. 147. Požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 se týkají vozidel, systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, pokud toto nařízení stanoví, že jsou použitelná pro příslušnou kategorii vozidel. 148. Komise v zájmu zajištění vysoké úrovně bezpečnosti stanoví aktem v přenesené pravomoci v souladu s články 76, 77 a 78 specifické požadavky na funkční bezpečnost vozidel, včetně zkušebních postupů a limitních hodnot. Článek 21 Požadavky ohledně vlivu na životní prostředí 149. Výrobce zajistí, aby vozidla byla konstruována, vyráběna a montována takovým způsobem, aby se minimalizoval vliv na životní prostředí. Výrobce zajistí, aby vozidla, která obdržela schválení typu, po celou dobu své životnosti splňovala environmentální požadavky stanovené v příloze V, VI a VII. 150. Výrobce zajistí, aby vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky dodržovaly zkušební postupy a požadavky, které stanoví akt v přenesené pravomoci uvedený v odstavci 12. 151. Výrobce zajistí splnění požadavků v rámci schvalování typu týkajících se ověřování životnosti. Na základě volby výrobce lze použít jeden z těchto zkušebních postupů pro ověřování životnosti, kterými se schvalovacímu orgánu prokazuje, že hodnoty vlivu na životní prostředí jsou u vozidla, které obdrželo schválení typu, stálé: a) fyzická zkouška životnosti vozidel spočívající v dosažení vzdálenosti uvedené v části A přílohy VII, při níž se schvalovacímu orgánu prokazuje, že environmentální požadavky stanovené tímto nařízením, jeho akty v přenesené pravomoci a prováděcími akty jsou splněny, a to v pravidelných intervalech v průběhu kilometrového nájezdu vozidla a na konci kilometrového nájezdu; b) vynásobení faktorů zhoršení uvedených v části B přílohy VII a výsledků environmentálních zkoušek u vozidla, které po prvním nastartování na konci výrobní linky najelo více než 100 km; výsledky výpočtu musí být nižší než environmentální limity v části A přílohy VI, přičemž se prokazují tyto skutečnosti: - Výrobce v rámci tohoto postupu schvalovacímu orgánu prokazuje vliv na životní prostředí u vozidla, které po prvním nastartování na konci výrobní linky najelo více než 100 km a které je vybaveno rychle opotřebovanými systémy a konstrukčními částmi. - Při použití tohoto postupu výrobce schvalovacímu orgánu předloží důkazy a prokáže souvislost mezi dvěma zkouškami životnosti uvedenými v písmenech a) a b). - Komise nejpozději do 1. ledna 2016 provede souhrnnou studii o dopadech na životní prostředí. Studie zhodnotí kvalitu ovzduší a podíl znečišťujících látek z vozidel kategorie L a musí zahrnovat požadavky na druhy zkoušek I, IV, V, VII a VIII uvedené v příloze V. Shromáždí a vyhodnotí nejnovější vědecká data, zjištění z vědeckého vývoje, simulace a efektivitu nákladů za účelem stanovení definitivních politických opatření tím, že potvrdí data začátku použitelnosti pro normu Euro 5 (respektive Euro 6 pro motocykly kategorie L3e) uvedená v příloze IV a environmentální požadavky pro Euro 5 (Euro 6 pro motocykly kategorie L3e) uvedené v přílohách V, VI(A3), VI(B2), VI(C2) a VII, týkající se kilometrových nájezdů po dobu životnosti a faktorů zhoršení pro Euro 5 (Euro 6 pro motocykly kategorie L3e). - Komise na základě zjištění studie o dopadech na životní prostředí potvrdí: a) data začátku použitelnosti norem úrovně Euro 5 (Euro 6 pro motocykly kategorie L3e) uvedené v příloze IV; b) emisní limity Euro 5 (Euro 6 pro motocykly kategorie L3e) uvedené v příloze VI(A3) a prahové hodnoty pro OBD v příloze VI(B2); c) že všechna nová vozidla (pod)kategorií L3e, L5e, L6Ae a L7Ae musí být navíc k prvnímu stupni OBD (OBD I) vybavena i druhým stupněm OBD (OBD II) na úrovni normy Euro 5 (Euro 6 pro motocykly kategorie L3e); d) že se zavedou zkušební požadavky na shodnost v provozu na úrovni normy Euro 5 (Euro 6 pro motocykly kategorie L3e), pro které (pod)kategorie vozidel kategorie L se tyto zkoušky shodnosti v provozu zavedou, a do kterého data budou povinné pro všechny kategorie vozidel kategorie L. „Shodností v provozu“ se rozumí zkoušky reprezentativních vozidel z vozového parku na trhu s cílem ověřit, zda technická opatření přijímaná výrobcem i nadále zajišťují účinné omezení výfukových emisí a emisí způsobených vypařováním, a zda jsou skutečně dodržována opatření funkční bezpečnosti a související úroveň bezpečnosti podle tohoto nařízení, a to po dobu běžné životnosti vozidel za běžných podmínek užívání; e) které z (pod)kategorií L1Ae, L1Be, L2e, L5Be, L6Be a L7Be pro úroveň Euro 5 by měly podléhat pouze zkouškám SHED, nebo by alternativně měly podléhat pouze zkouškám propustnosti palivové nádrže a rozvodů s limitními hodnotami zkoušek uvedenými v příloze VI(C2); f) kilometrové nájezdy po dobu životnosti pro úroveň Euro 5 (Euro 6 pro motocykly kategorie L3e) uvedené v příloze VII(A) a faktory zhoršení pro úroveň Euro 5 (Euro 6 pro motocykly kategorie L3e) uvedené v příloze VII(B); g) proveditelnost, související datum začátku použitelnosti a to, pro které (pod)kategorie se zavedou emisní požadavky pro emise mimo cyklus nad rámec úrovně Euro 5 (Euro 6 pro motocykly kategorie L3e). 152. Vozidla se stoprocentně elektrickým pohonem a/nebo vozidla poháněná výlučně předem stlačeným vzduchem jsou vyloučena z environmentálních požadavků uvedených v příloze V, druh zkoušky I až VIII. Tato vozidla musí splňovat funkční požadavky OBD stanovené aktem v přenesené pravomoci, aby bylo možné tato vozidla v případě vadné funkce efektivně opravit. 153. Vozidla na plynná paliva musí splňovat emisní limity pro schválení typu a hraniční emisní hodnoty OBD pro zážehové motory. Musí také dodržet související zkušební postupy a požadavky definované aktem v přenesené pravomoci uvedeným v odstavci 12. Vozidla na plynné palivo využívající jednopalivovou, dvoupalivovou nebo vícepalivovou technologii a/nebo hybridní elektrická vozidla jsou vyloučena z požadavků zkoušky SHED na emise způsobené vypařováním. Elektrická hybridní vozidla a/nebo vozidla na plynná paliva, jež jsou částečně poháněna zážehovým motorem na benzín, benzínové směsi nebo ethanol musí splňovat požadavky na nepropustnost palivové nádrže a rozvodu paliva stanovené aktem v přenesené pravomoci uvedeným v odstavci 12. 154. Vozidla poháněná vznětovým motorem, jenž využívá pouze málo těkavou naftu nebo paliva odpovídající naftě, jsou vyloučena z požadavků a zkušebních limitů týkajících se emisí způsobených vypařováním. 155. Vozidla kategorie L4e musí splňovat environmentální požadavky stanovené v příloze V pro vozidla kategorie L3e, přičemž pro druhy zkoušek I, IV, VII a VIII přílohy V se podle volby výrobce zkouší buď pouze základní poháněné vozidlo bez postranního vozíku, nebo kompletní sestava. 156. „Náhradním zařízením k regulaci znečišťujících látek” se rozumí zařízení nebo soubor takových zařízení, který je určen jako náhrada původního zařízení k regulaci znečišťujících látek a může být schválen jako samostatný technický celek podle definice v aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech k tomuto nařízení. Výrobci zajistí, aby veškerá náhradní zařízení k regulaci znečišťujících látek obdržela při prodeji nebo uvedení do provozu v Evropské unii schválení typu podle tohoto nařízení. 157. Požadavky uvedené v odstavcích 1 až 10 se vztahují na vozidla, systémy, konstrukční části a samostatné technické celky v souladu s přílohou II. 158. Komise v zájmu zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí stanoví pro témata uvedená v odstavcích 2, 3, 4 a 5 aktem v přenesené pravomoci v souladu s články 76, 77 a 78 podrobné technické specifikace environmentálních požadavků včetně zkušebních postupů. Článek 22 Další environmentální požadavky, pokud jde o emise skleníkových plynů a spotřebu paliva 159. Výrobce v příslušném cyklu laboratorních zkoušek emisí zjistí objem emisí CO 2 (oxid uhličitý) a oznámí jej schvalovacímu orgánu. Spotřeba paliva se buď vypočítá na základě laboratorních výsledků emisí v rámci schvalování typu nebo se změří, a oznámí se schvalovacímu orgánu. 160. Výsledek měření CO2 i vypočítaná nebo změřená spotřeba paliva se uvedou v dokumentaci, jakož i v prohlášení o shodě. Kromě uvedení na prohlášení o shodě výrobce zajistí poskytnutí údajů o emisích CO2 a spotřebě paliva kupujícímu v době koupě nového vozidla ve formátu, který uzná za vhodný. 161. Komise stanoví metody měření emisí CO2 a výpočtu nebo měření spotřeby paliva aktem v přenesené pravomoci přijatým v souladu s články 76, 77 a 78. KAPITOLA IVPOSTUPY EU SCHVÁLENÍ TYPU Článek 23 Postupy pro EU schválení typu 162. Pro žádost o schválení typu vozidla si výrobce může zvolit jeden z těchto postupů: a) postupné schválení typu; b) jednorázové schválení typu; c) vícestupňové schválení typu. Pro schválení typu systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se použije jednorázové schválení typu. 163. Postupné schválení typu spočívá v postupném získávání celého souboru certifikátů EU schválení typu pro systémy, konstrukční části a samostatné technické celky tvořící část vozidla, jež vede v závěrečné fázi ke schválení celého vozidla. 164. Jednorázové schválení typu spočívá ve schválení úplného vozidla v jednom kroku. 165. Při vícestupňovém schválení typu jeden nebo více schvalujících orgánů osvědčuje, že určitý neúplný nebo dokončený typ vozidla vyhovuje, v závislosti na stupni rozpracovanosti, příslušným správním ustanovením a technickým požadavkům tohoto nařízení. Vícestupňové schválení typu se udělí pro typ neúplného nebo dokončeného vozidla, který odpovídá údajům v dokumentaci a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze II, a to s ohledem na stav rozpracovanosti vozidla. Schválení typu pro závěrečný stupeň dokončení se udělí pouze poté, co schvalovací orgán ověřil, že schválení typu vydané/vydaná pro neúplné vozidlo potvrzuje/potvrzují, že typ vozidla schválený v závěrečném stupni splňuje všechny technické požadavky platné v době, kdy bylo/byla schválení typu vydáno/vydána, a pro kategorii vozidla, pro které je uděleno schválení typu úplného vozidla. Vícestupňové schválení typu uvedené v odst. 1 písm. c) se použije pouze pro užitková vozidla podkategorií L5Be–U, L6Be–U a L7Be–U. 166. Výběrem schvalovacího postupu nejsou dotčeny příslušné požadavky, kterým musí schvalovaný typ vozidla vyhovět v době vydání schválení typu úplného vozidla. 167. Komisi se svěřují prováděcí pravomoci k tomu, aby stanovila vzory pro podrobnosti uspořádání s ohledem na postupy schvalování typu v článku 73. Článek 24 Žádost o schválení typu 168. Výrobce podává žádost o schválení typu schvalovacímu orgánu. 169. Pro konkrétní typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku lze podat pouze jednu žádost, a to pouze v jednom členském státě. 170. Pro každý typ, který má být schválen, se podává samostatná žádost. Článek 25 Dokumentace 1. Žadatel předloží schvalovacímu orgánu dokumentaci. 2. Dokumentace obsahuje tyto údaje: 1) informační dokument podle vzoru stanoveného Komisí v souladu s článkem 73; 2) veškeré údaje, výkresy, fotografie a další informace požadované prováděcím aktem přijatým podle článku 73; 3) v případě vozidel, uvedení zvoleného postupu v souladu s čl. 23 odst. 1. 3. Dokumentace může být dodána na papíře nebo v elektronickém formátu. Článek 26 Zvláštní požadavky na informace, které je třeba uvést v žádosti o schválení typu podle různých postupů 171. K žádosti o postupné schválení typu musí být připojena dokumentace podle článku 25 společně s úplným souborem certifikátů schválení typu požadovaných podle každého z použitelných aktů uvedených v příloze II. 172. K žádosti o jednorázové schválení typu musí být připojena dokumentace podle článku 25, jež obsahuje příslušné informace v souvislosti s akty uvedenými v příloze II. 173. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2, poskytují se pro účely vícestupňového schválení typu tyto informace: a) v prvním stupni ty části dokumentace a certifikáty EU schválení typu požadované pro úplné vozidlo, jež jsou důležité pro stav dokončení základního vozidla; b) ve druhém a dalších stupních ty části dokumentace a certifikáty EU schválení typu, které jsou důležité pro stávající stupeň výroby, kopie certifikátu EU schválení typu vozidla vydaného na předchozím stupni výroby a veškeré údaje o jakýchkoli provedených změnách nebo doplňcích vozidla. 174. Schvalovací orgán může prostřednictvím odůvodněné žádosti nařídit výrobci poskytnutí jakýchkoliv dalších informací potřebných k rozhodnutí o tom, jaké zkoušky jsou vyžadovány, nebo k usnadnění těchto zkoušek. KAPITOLA VPROVÁDĚNÍ POSTUPŮ EU SCHVÁLENÍ TYPU Článek 27 Obecná ustanovení 1. Schvalovací orgány udělí EU schválení typu až poté, co ověří shodu výrobních postupů uvedených v článku 31, jakož i soulad typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku s příslušnými požadavky. 2. EU schválení typu se uděluje v souladu s články 29, 30, 31 a 32. 3. Pokud schvalovací orgán zjistí, že typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku představuje, i když splňuje požadovaná ustanovení, závažné nebezpečí pro bezpečnost nebo může vážně poškodit životní prostředí nebo veřejné zdraví, může odmítnout udělit EU schválení typu. V tom případě ihned zašle schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi podrobnou dokumentaci objasňující důvody svého rozhodnutí a uvádějící důkazy pro svá zjištění. 4. Certifikáty EU schválení typu se číslují v souladu s harmonizovaným systémem stanoveným prováděcím aktem přijatým podle článku 73. 5. Schvalovací orgán zašle pro každý typ vozidla, který schválí, schvalovacím orgánům ostatních členských států do jednoho měsíce kopii certifikátu EU schválení typu vozidla i s přílohami. Tato kopie může mít elektronickou formu. 6. Schvalovací orgán neprodleně uvědomí schvalovací orgány ostatních členských států o svém odmítnutí nebo odejmutí jakéhokoliv schválení vozidla, společně s odůvodněním svého rozhodnutí. 7. Schvalovací orgán zasílá ve tříměsíčních intervalech schvalovacím orgánům ostatních členských států seznam EU schválení typu pro systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, která během předchozího období udělil, změnil, odmítl udělit nebo odejmul. 8. Na žádost schvalovacího orgánu jiného členského státu mu schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, zašle do jednoho měsíce od obdržení této žádosti kopii dotyčného vyžádaného certifikátu EU schválení typu i s přílohami. Tato kopie může mít elektronickou formu. 9. Na žádost Komise předloží schvalovací orgán informace uvedené v odstavcích 5 až 8 také Komisi. 10. Schvalovací orgán zkompletuje schvalovací dokumentaci sestávající z dokumentace, ke které jsou připojeny záznamy o zkouškách a veškeré další dokumenty, které do dokumentace dodala technická zkušebna nebo schvalovací orgán během provádění své činnosti. Součástí schvalovací dokumentace je rejstřík s obsahem schvalovací dokumentace podle vhodného číslování nebo jiného značení, aby bylo možno jasně identifikovat všechny stránky a formát každého dokumentu tak, aby představovala záznam o postupných krocích při provádění EU schválení typu, zejména data revizí a aktualizací. Článek 28 Specifická ustanovení týkající se vydávání EU schválení typu úplného vozidla 175. Certifikát schválení typu obsahuje následující přílohy: a) schvalovací dokumentaci uvedenou v čl. 27 odst. 10; b) výsledky zkoušek; c) jméno (jména) a podpisový vzor (vzory) osoby (osob) oprávněných podepisovat prohlášení o shodě a jejich funkce v podniku. 176. Certifikát schválení typu se vydává na základě vzoru uvedeného v prováděcím aktu přijatém v souladu s článkem 73. 177. U každého typu vozidla schvalovací orgán a) vyplní všechny příslušné rubriky certifikátu EU schválení typu, včetně přiloženého listu s výsledky zkoušek, podle vzoru pro certifikát schválení typu; b) sestaví seznam schvalovací dokumentace; c) bez prodlení vydá vyplněný certifikát i s jeho přílohami žadateli. 178. V případě EU schválení typu, u nějž byla v souladu s článkem 39 stanovena omezení ohledně jeho platnosti nebo bylo upuštěno od některých ustanovení tohoto nařízení nebo aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů přijatých na základě tohoto nařízení, se v certifikátu EU schválení typu tato omezení nebo prominutí uvedou. Pokud se výrobce rozhodne pro jednorázový postup schválení typu, sestaví schvalovací orgán seznam příslušných požadavků či aktů a přiloží tento seznam k certifikátu EU schválení typu. Článek 29 Zvláštní ustanovení týkající se systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků 179. EU schválení typu se udělí systému, který odpovídá údajům v dokumentaci a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými akty uvedenými v příloze II. 180. EU schválení typu pro konstrukční část nebo samostatný technický celek se udělí konstrukční části nebo samostatnému technickému celku, který odpovídá údajům v dokumentaci a splňuje technické požadavky stanovené příslušnými samostatnými akty uvedenými v příloze II. 181. Pokud se na konstrukční části nebo samostatné technické celky, ať jsou určeny k opravě, servisu nebo údržbě či nikoliv, vztahuje rovněž schválení typu pro systém související s vozidlem, nevyžaduje se žádné další schválení konstrukční části nebo samostatného technického celku, ledaže tak stanoví příslušné akty uvedené v příloze II. 182. Pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek plní svou funkci nebo má specifické vlastnosti pouze ve spojení s jinými částmi vozidla, a proto je možné ověřit shodu s požadavky, pouze pokud konstrukční část nebo samostatný technický celek pracují ve spojení s těmito jinými částmi vozidla, rozsah EU schválení typu konstrukční části nebo samostatného technického celku se odpovídajícím způsobem omezí. V tom případě se v certifikátu EU schválení typu uvedou všechna omezení použití této konstrukční části nebo samostatného technického celku a zvláštní podmínky pro jejich montáž. Pokud jsou taková konstrukční část nebo samostatný technický celek montovány výrobcem vozidla, ověří se dodržení všech příslušných omezení použití nebo podmínek pro montáž během schvalování vozidla. Článek 30 Zkoušky vyžadované pro EU schválení typu 183. Dodržení technických předpisů stanovených v tomto nařízení a v aktech uvedených v příloze II se prokazuje vhodnými zkouškami provedenými určenými technickými zkušebnami. Zkušební postupy uvedené v prvním pododstavci a specifické vybavení a nástroje předepsané k provádění uvedených zkoušek jsou stanoveny v příslušných aktech uvedených v příloze II. 184. Výrobce dá schvalovacímu orgánu k dispozici tolik vozidel, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, kolik je jich podle příslušných aktů uvedených v příloze II potřeba k provedení požadovaných zkoušek. 185. Vyžadované zkoušky se provádějí na vozidlech, konstrukčních částech a samostatných technických celcích představujících typ, jenž má být schválen. Výrobce však může po dohodě se schvalovacím orgánem vybrat vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, který, třebaže nepředstavuje schvalovaný typ, spojuje ve vztahu k požadované úrovni výkonů řadu nejméně příznivých vlastností. K rozhodování během výběru lze využít zkušební metody se simulací. 186. Jako alternativa ke zkušebním postupům uvedeným v odstavci 1 mohou být na základě souhlasu schvalovacího orgánu použity zkušební metody se simulací, a to na žádost výrobce podanou s přihlédnutím k požadavkům uvedeným v aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení. 187. Zkušební metody se simulací musí splňovat podmínky uvedené v aktech v přenesené pravomoci přijatých na základě tohoto nařízení. 188. Aby se zajistilo, že výsledky zkoušek se simulací budou stejně průkazné jako výsledky fyzických zkoušek, stanoví Komise aktem v přenesené pravomoci v souladu s články 76, 77 a 78 požadavky, jež je možné podrobit zkouškám se simulací, a podmínky, za nichž musí být zkoušky se simulací prováděny. Článek 31 Opatření pro shodnost výroby 1. Schvalovací orgán, který uděluje EU schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby případně ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států ověřil, že byla přijata dostatečná opatření k zajištění shody vyráběných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se schváleným typem. 2. Schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, přijme s ohledem na toto schválení nezbytná opatření, aby případně ve spolupráci se schvalovacími orgány ostatních členských států ověřil, zda jsou opatření uvedená v odstavci 1 nadále dostatečná a zda se vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky nadále shodují se schváleným typem. 3. Za účelem ověření, zda se vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek shoduje se schváleným typem, může schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, provést jakékoli kontroly nebo zkoušky s ohledem na regulační požadavky, které jsou předmětem EU schválení typu, na vzorcích odebraných v zařízeních výrobce, včetně výrobních zařízení. Podrobnosti postupů ověřování se stanoví v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení v souladu s článkem 73. 4. Pokud schvalovací orgán, který udělil EU schválení typu, zjistí, že se opatření uvedená v odstavci 1 neuplatňují, významným způsobem se odchylují od dohodnutých opatření a kontrolních plánů, přestala se uplatňovat nebo již nejsou považována za adekvátní, ačkoliv výroba pokračuje, přijme nezbytná opatření pro zajištění správného provádění postupu týkajícího se shodnosti výroby nebo odejme schválení typu. 5. Komisi se v souladu s článkem 73 tohoto nařízení udělují pravomoci přijmout prováděcí akt, který stanoví podrobná opatření ohledně shodnosti výroby. KAPITOLA VIZMĚNY EU SCHVÁLENÍ TYPU Článek 32 Obecná ustanovení 189. Výrobce neprodleně sdělí schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu, každou změnu údajů zaznamenaných ve schvalovací dokumentaci. Schvalovací orgán rozhodne o tom, který z postupů stanovených v článku 33 se použije. V případě potřeby může schvalovací orgán po konzultaci s výrobcem rozhodnout, že je třeba udělit nové EU schválení typu. 190. Žádost o změnu EU schválení typu se podává výlučně schvalovacímu orgánu, který udělil původní EU schválení typu. 191. Pokud schvalovací orgán shledá, že pro účely provedení změny je nezbytné opakování kontrol nebo zkoušek, vyrozumí o tom výrobce. Postupy uvedené v článku 33 se uplatní, pouze pokud schvalovací orgán na základě těchto kontrol nebo zkoušek usoudí, že požadavky týkající se EU schválení typu jsou nadále splněny. Článek 33 Revize a rozšíření EU schválení typu 192. Pokud se změnily údaje zaznamenané ve schvalovací dokumentaci, aniž by bylo nutné opakovat kontroly nebo zkoušky, označí se změna jako „revize“. V tom případě vydá schvalovací orgán podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum jejího nového vydání. Za splnění tohoto požadavku se považuje rovněž vydání konsolidované a aktualizované verze schvalovací dokumentace spolu s podrobným popisem změn. 193. Změna se označí jako „rozšíření“, pokud se údaje ve schvalovací dokumentaci změnily a pokud platí kterákoliv z těchto podmínek: a) jsou požadovány další kontroly nebo zkoušky; b) změnily se jakékoliv informace o certifikátu EU schválení typu, s výjimkou jeho příloh; c) vstoupí v platnost nové požadavky podle kteréhokoli aktu uvedeného v příloze II použitelného na schválený typ vozidla nebo na schválený systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek. V případě rozšíření vydá schvalovací orgán revidovaný certifikát EU schválení typu označený číslem rozšíření následujícím po čísle řady již udělených rozšíření. V certifikátu schválení typu se zřetelně vyznačí důvod rozšíření a datum jeho nového vydání. 194. Při každém vydání změněných stránek nebo konsolidované a aktualizované verze se odpovídajícím způsobem upraví i seznam schvalovací dokumentace přiložený k certifikátu schválení typu, aby uváděl datum posledního rozšíření nebo revize nebo datum poslední konsolidace aktualizované verze. Článek 34 Vydání a oznámení změn 195. V případě rozšíření musí být aktualizovány všechny příslušné části certifikátu EU schválení typu, jeho přílohy a seznam schvalovací dokumentace. Aktualizovaný certifikát a jeho přílohy se bez prodlení vydají žadateli. 196. V případě revize vydá schvalovací orgán žadateli bez prodlení revidované dokumenty nebo případně konsolidovanou a aktualizovanou verzi, včetně revidovaného seznamu schvalovací dokumentace. 197. Schvalovací orgán oznámí každou změnu učiněnou v EU schválení typu schvalovacím orgánům ostatních členských států v souladu s postupy uvedenými v článku 27. KAPITOLA VIIPLATNOST EU SCHVÁLENÍ TYPU Článek 35 Skončení platnosti 198. EU schválení typu se vydává s neomezenou dobou platnosti. 199. Platnost EU schválení typu vozidla končí v těchto případech: a) nové požadavky kteréhokoli aktu použitelného na schválený typ vozidla se stanou závaznými pro prodej, registraci nebo uvedení do provozu nových vozidel a schválení typu nelze odpovídajícím způsobem aktualizovat; b) výroba schváleného vozidla je s konečnou platností dobrovolně ukončena; c) doba platnosti schválení skončí z důvodu zvláštního omezení v souladu s článkem 38. 200. Pokud se stane neplatnou pouze jedna varianta v rámci typu nebo jedna verze v rámci varianty, pozbývají EU schválení typu daného vozidla platnosti pouze pro danou variantu nebo verzi. 201. Pokud je s konečnou platností ukončena výroba konkrétního typu vozidla, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu pro dané vozidlo. Po obdržení oznámení uvedeného v prvním pododstavci schvalovací orgán, jenž vozidlu udělil EU schválení typu, do jednoho měsíce příslušně informuje schvalovací orgány ostatních členských států. 202. Aniž je dotčen odstavec 4, má-li EU schválení typu vozidla pozbýt platnosti, oznámí výrobce tuto skutečnost schvalovacímu orgánu, který udělil EU schválení typu. Schvalovací orgán, jenž udělil EU schválení typu, bez prodlení sdělí všechny příslušné informace schvalovacím orgánům ostatních členských států, aby bylo možno případně použít článek 39. Ve sdělení uvedeném v druhém pododstavci se uvede zejména datum výroby a identifikační číslo posledního vyrobeného vozidla. KAPITOLA VIIIPROHLÁŠENÍ O SHODĚ A OZNAČENÍ Článek 36 Prohlášení o shodě 203. Výrobce jako držitel schválení typu úplného vozidla vydává v papírové verzi prohlášení o shodě, jímž musí být opatřeno každé vozidlo, ať úplné, neúplné nebo dokončené, jež bylo vyrobeno ve shodě se schváleným typem vozidla. Toto prohlášení se vydá kupujícímu zdarma společně s vozidlem. Jeho vydání nelze podmiňovat výslovnou žádostí ani poskytnutím dalších informací výrobci. 204. Výrobce použije vzor prohlášení o shodě přijatý Komisí v souladu s článkem 73. 205. Pokud s kupujícím vozidla nebyla uzavřena jiná smlouva, prohlášení o shodě se vystaví v úředním jazyce členského státu, kde je vozidlo zakoupeno. 206. Prohlášení o shodě je upraveno tak, aby se zabránilo jeho padělání. K tomuto účelu se použije papír chráněný barevnými grafickými prostředky nebo vodotiskem v podobě identifikačního označení výrobce. 207. Prohlášení o shodě se vyplňuje v celém rozsahu a nesmí obsahovat jiná omezení týkající se použití vozidla než ta, jež jsou stanovena v prováděcím aktu přijatém v souladu s článkem 73. 208. U neúplného nebo dokončeného vozidla vyplňuje výrobce pouze ty body prohlášení o shodě, které byly v probíhajícím stupni schvalování typu doplněny nebo změněny, a popřípadě připojí k tomuto prohlášení veškerá prohlášení o shodě vydaná v předchozím stupni. 209. V prohlášení o shodě uvedeném v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení pro vozidla schválená v souladu s čl. 39 odst. 2 se v záhlaví uvede věta „Schválení typu na základě článku 39 (prozatímní schválení) pro úplná a dokončená vozidla“. 210. V prohlášení o shodě uvedeném v prováděcím aktu přijatém na základě tohoto nařízení pro vozidla, jejichž typ byl schválen v souladu s článkem 41, se v záhlaví uvede věta „Schválení typu pro úplná a dokončená vozidla v malých sériích“ a v těsné blízkosti k ní rok výroby a následně pořadové číslo v rozmezí od 1 do mezní hodnoty uvedené v tabulce uvedené v prováděcím aktu, jež označuje pro každý rok výroby zařazení tohoto vozidla do pořadí výroby připadající na tento rok. 211. Aniž je dotčen odstavec 1, může výrobce předávat údaje nebo informace obsažené v prohlášení o shodě vnitrostátním orgánům elektronickými prostředky. 212. Duplikát prohlášení o shodě smí vydat pouze výrobce. Na přední straně každého duplikátu prohlášení musí být jasně uvedeno označení „duplikát“. Článek 37 Povinné označení vozidel a značka schválení typu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků 213. Výrobce vozidla opatří každé vozidlo vyrobené ve shodě se schváleným typem povinným štítkem požadovaným příslušným aktem v přenesené pravomoci nebo prováděcím aktem uvedeným v příloze II. 214. Výrobce konstrukční části nebo samostatného technického celku, ať už je částí systému či nikoliv, opatří každou konstrukční část nebo samostatný technický celek vyrobený ve shodě se schváleným typem značkou schválení typu požadovanou příslušným aktem v přenesené pravomoci nebo prováděcím aktem uvedeným v příloze II. 215. P