EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 4.4.2019 COM(2019) 149 final SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ EMPTY Přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí 2019: Evropa, která chrání své občany a zlepšuje kvalitu jejich života











{SWD(2019) 111 final} - {SWD(2019) 112 final} - {SWD(2019) 113 final} - {SWD(2019) 114 final} - {SWD(2019) 115 final} - {SWD(2019) 116 final} - {SWD(2019) 117 final} - {SWD(2019) 118 final} - {SWD(2019) 119 final} - {SWD(2019) 120 final} - {SWD(2019) 121 final} - {SWD(2019) 122 final} - {SWD(2019) 123 final} - {SWD(2019) 124 final} - {SWD(2019) 125 final} - {SWD(2019) 126 final} - {SWD(2019) 127 final} - {SWD(2019) 128 final} - {SWD(2019) 129 final} - {SWD(2019) 130 final} - {SWD(2019) 131 final} - {SWD(2019) 132 final} - {SWD(2019) 133 final} - {SWD(2019) 134 final} - {SWD(2019) 135 final} - {SWD(2019) 136 final} - {SWD(2019) 137 final} - {SWD(2019) 138 final} - {SWD(2019) 139 final}



1.Nedostatky v provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí stojí Evropany přibližně 55 miliard EUR ročně Provádění politiky a právních předpisů EU v oblasti životního prostředí je nezbytné pro zdravé životní prostředí. Překonání rozdílu mezi tím, co bylo rozhodnuto a skutečně realizováno, je zásadní pro zajištění dobrých výsledků v oblasti životního prostředí pro občany, jakož i pro zachování rovných podmínek pro hospodářské subjekty a vytváření příležitostí pro sociální a technologické inovace a hospodářský rozvoj. Nová studie odhaduje, že celkové náklady pro společnost v důsledku současných nedostatků v provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí činí přibližně 55 miliard EUR ročně . Cílem přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí je zlepšit provádění politiky a právních předpisů EU v oblasti životního prostředí prostřednictvím zjišťování příčin nedostatků v provádění a řešením systémových překážek začlenění problematiky životního prostředí do různých oblastí politiky. V rámci přezkumu se mapují hlavní výzvy pro každý členský stát, jakož i existující osvědčené postupy a výborné výsledky. První balíček přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí byl přijat v únoru roku 2017 . Po jeho přijetí uspořádala řada členských států vnitrostátní dialogy o provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí vztahující se k prioritním tématům uvedeným ve zprávách týkajících se těchto států. V mnoha případech byly do procesu zapojeny regionální a místní orgány a klíčové zúčastněné strany. Kromě toho bylo uspořádáno několik dialogů specifických pro určitý sektor. Krátce po přijetí prvního balíčku byl zaveden nástroj TAIEX-EIR Peer to Peer s cílem usnadnit vzájemné učení mezi členskými státy, regiony a obcemi v otázkách zlepšování jejich postupů provádění právních předpisů . Součástí tohoto balíčku je toto sdělení, příloha obsahující seznam klíčových prioritních opatření, podkladový dokument týkající se příslušné politiky a 28 zpráv o jednotlivých zemích, které popisují současný stav provádění hlavních oblastí a cílů předpisů EU v oblasti životního prostředí, jakož i hlavní výzvy a příležitosti pro každý členský stát. Řízení o nesplnění povinnosti zůstávají důležitým nástrojem pro zajištění řádného provádění právních závazků , a proto nejsou přezkumem provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí dotčena donucovací opatření prováděná Komisí na základě Smluv pod kontrolou Soudního dvora Evropské unie . Přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí umožňuje posilovat dodržování právních předpisů EU v oblasti životního prostředí tím, že řeší základní příčiny špatného provádění a podporuje efektivnější uplatňování za předpokladu, že členské státy rychle a rozhodně přijmou alespoň prioritní opatření. Balíček ilustruje stav provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí k lednu 2019 a klade si za cíl podporovat spolupráci mezi orgány veřejné správy a zúčastněnými stranami při hledání řešení na míru, která by účinněji ošetřovala nedostatky v provádění. Zprávy o jednotlivých zemích z roku 2019 zahrnují ve srovnání s rokem 2017 také několik nových témat, a to zejména v reakci na zpětné vazby získané v prvním cyklu od členských států, Evropského parlamentu, Hospodářského a sociálního výboru, Výboru regionů a různých zúčastněných stran: změna klimatu, invazní nepůvodní druhy, průmyslové emise a chemické látky, jakož i nové informace. Nicméně struktura zůstává podobná jako u zpráv o přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí z roku 2017.



2.Stav provádění: hlavní priority 2.1. Přeměna EU na oběhové, ekologické a konkurenceschopné nízkouhlíkové hospodářství účinně využívající zdroje Přechod z lineárního na oběhové hospodářství představuje příležitost k transformaci našeho hospodářství a zvýšení jeho udržitelnosti tím, že se začne využívat model, v němž jsou produkty, materiály a zdroje udržovány a používány tak dlouho, jak je to možné. Vhodný způsob předcházení vzniku odpadů a nakládání s odpady je základním stavebním kamenem oběhového hospodářství, protože pomáhá zabraňovat negativním dopadům odpadu na životní prostředí a zdraví a směřuje k jeho efektivnímu využití. Od roku 2017 Komise pokračuje v provádění svého akčního plánu pro oběhové hospodářství , který zahrnoval zveřejnění evropské strategie pro plasty v oběhovém hospodářství v rámci

balíčku z roku 2018 týkajícího se oběhového hospodářství a přijetí pozměňovacích návrhů k právním předpisům o nakládání s odpady ze strany spolunormotvůrců . Komise rovněž přijala rámec pro sledování oběhového hospodářství , což je nový nástroj, který tvůrcům politik umožní identifikovat osvědčené postupy a stanovit prioritní oblasti, ve kterých je zapotřebí přijmout další opatření. V říjnu roku 2018 bylo vydáno nové sdělení o udržitelném biohospodářství pro Evropu , zaměřené na posílení vazeb mezi hospodářstvím, společností a životním prostředím. Návrh z roku 2018 týkající se omezení dopadu některých plastových výrobků na životní prostředí dále ilustruje společné úsilí v rámci EU zaměřené na účinnější řešení environmentálních problémů spojených s navrhováním, výrobou a likvidací plastů; jeho provádění bude posouzeno v následujících cyklech přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí. Kromě toho Komise nedávno navrhla různé požadavky, které přispějí k prodlužování životnosti výrobků . Orgány pro ochranu spotřebitele se stále více zaměřují na problematiku předčasného zastarávání výrobků. Komise bude vývoj v této oblasti nadále sledovat v rámci spolupráce v oblasti ochrany spotřebitele . Co se týče pokroku, došlo k určitému zlepšení v plnění požadavků EU na nakládání s odpady. Na úrovni EU se míra recyklace zvýšila z 43,7 % v roce 2014 na 46,4 % v roce 2017 a objem komunálního odpadu ukládaného na skládky se mezi roky 2013 a 2017 snížil o 20,6 % . Situace v jednotlivých členských státech se však značně liší. Povinnosti v oblasti nakládání s odpady stále nejsou zcela naplňovány a v rámci EU existují značné rozdíly v jejich plnění. Státům, u nichž hrozí, že nesplní cíl zvýšit do roku 2020 úroveň přípravy k opětovnému použití / recyklaci komunálního odpadu, předložila Komise zprávy včasného varování a navrhla plány opatření k zajištění souladu s právními předpisy EU o nakládání s odpady. Zjištění v oblasti politiky ·Celkově došlo k posílení politického rámce pro oběhové hospodářství od roku 2017. Některé členské státy by však měly lépe uplatňovat zásady oběhového hospodářství v jednotlivých oblastech, například pokud jde o úsporu vody a energie, předcházení vzniku odpadů, recyklaci materiálů, podporu opětovného použití a oprav a využívání druhotných surovin.

·Některé členské státy by měly dále stimulovat přijímání opatření týkajících se účinnosti zdrojů, zlepšit svou výkonnost v oblasti ekologických inovací, zvýšit informovanost a podpořit zavádění dobrovolných nástrojů, jako je ekoznačka EU nebo systém pro environmentální řízení podniků a audit, zvýšit objem recyklace a opatření oběhového hospodářství v odvětví malých a středních podniků a/nebo usnadnit zelené investice a přístup k financování. ·Předcházení vzniku odpadů zůstává důležitou výzvou pro všechny členské státy, včetně těch s vysokou mírou recyklace. Šest členských států produkuje minimálně dvojnásobek komunálního odpadu na obyvatele než členský stát s nejnižší produkcí odpadů . Kromě toho se od roku 2014 zvýšila průměrná produkce komunálního odpadu v EU: pouze devět členských států snížilo mezi lety 2014 a 2016 svou produkci odpadu na obyvatele . ·Podle údajů oznámených Komisi dosáhlo zatím jen několik členských států cíle recyklace 50 % komunálního odpadu do roku 2020 , zatímco u několika členských států hrozí, že tento cíl nesplní . Existuje prostor pro zavedení nebo zlepšení politik, včetně ekonomických nástrojů (např. daň ze skládkování, rozšířená odpovědnost výrobce, systémy poplatků podle množství odpadu), pro další provádění hierarchie způsobů nakládání s odpady a ekonomické zatraktivnění opětovného použití a recyklace. ·V mnoha členských státech je třeba zvýšit účinnost tříděného sběru odpadu, což je nezbytným předpokladem pro zlepšení recyklace, pokud jde o množství a/nebo kvalitu. Dalším problémem je spalování recyklovatelného odpadu nebo jeho ukládání na skládky. Téměř všechny členské státy se vyzývají, aby zavedly nová opatření, s jejichž pomocí by znovu použitelný a recyklovatelný odpad přestal být spalován a ukládán na skládkách, a aby zdokonalily a rozšířily své systémy tříděného sběru. Množství skládek, jež nejsou v souladu s požadavky směrnice o skládkách odpadů , stále vzbuzuje obavy. ·Mnoho členských států musí zvýšit účinnost sběru tříděného odpadu, který je předpokladem pro zlepšení množství a/nebo kvality recyklace. Dalším problémem je spalování nebo skládkování recyklovatelného odpadu. Téměř všechny členské státy jsou vyzývány k zavedení nových opatření zaměřených na přechod od spalování a skládkování opakovaně použitelného a recyklovatelného odpadu a zlepšení a rozšíření systémů odděleného sběru odpadu. Důvodem k obavám zůstává i počet skládek, které nejsou v souladu se směrnicí o skládkách odpadů . Úspěšné postupy: Slovinsko je příkladem toho, že politiky oběhového hospodářství a lepšího nakládání s odpady lze uskutečnit v krátkém časovém rámci. Prostřednictvím komplexní strategie pro oběhovost byl s pomocí finančních prostředků EU podnícen tříděný sběr odpadu a recyklace. Dánsko představuje dobrý příklad otevřené spolupráce v rámci hodnotových řetězců a inovací s cílem podpořit oběhové hospodářství. Podíl malých a středních podniků nabízejících ekologické výrobky nebo služby je výrazně vyšší než průměr EU. Francie přijala v roce 2018 ambiciózní plán pro oběhové hospodářství s opatřeními zaměřenými na snížení spotřeby zdrojů o 30 % do roku 2030. Plán zavádí ambiciózní cíl 100% recyklace plastů do roku 2025 s odhadovaným počtem 300 000 nově vytvořených zelených pracovních míst. 2.2.Změna klimatu a životní prostředí Mnoho ekosystémů a některé služby, které poskytují, již v důsledku globálního oteplování prošlo změnami a z důvodu měnících se klimatických podmínek je vystaveno dalším rizikům. Opatření v oblasti klimatu jsou nezbytná pro řešení mnohých environmentálních problémů, jako jsou například znečištění ovzduší, ohrožení biologické rozmanitosti, voda nebo invazivní druhy. Naopak přijetí opatření v mnoha oblastech životního prostředí může mít přímý přínos pro klima; mimo jiné pro zemědělství a využití půdy, odpady nebo znečištění ovzduší. Dlouhodobá strategická vize Komise pro prosperující, moderní, konkurenceschopnou a klimaticky neutrální ekonomiku potvrzuje závazek Evropy zaujímat vedoucí postavení v celosvětovém boji proti změně klimatu a představuje vizi, která může vést k dosažení nulových čistých emisí skleníkových plynů do roku 2050. V roce 2018 EU přijala právní předpisy, jejichž cílem je snížit do roku 2030 emise skleníkových plynů alespoň o 40 % oproti roku 1990 . Rámec EU poprvé zahrne emise skleníkových plynů i jejich pohlcování z půdy. Zvýšil také cíle v oblasti energie z obnovitelných zdrojů a energetické účinnosti. Jakmile budou dohodnuté právní předpisy EU plně provedeny, odhaduje se, že snížení emisí v EU dosáhne do roku 2030 přibližně 45 %. Do konce roku 2018 měly členské státy povinnost předložit své návrhy vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu, pracovat na návrzích vnitrostátních programů kontroly znečištění ovzduší a na svých plánech pro vykazování emisí skleníkových plynů a jejich pohlcování v důsledku využívání půdy, změny ve využívání půdy a lesnictví. Tyto plány by měly zvýšit soudržnost mezi politikami v oblasti klimatu, ovzduší a energetiky, a mohly by se proto stát dobrými příklady toho, jak propojit odvětvové politiky zaměřené například na zemědělství, přírodu, vodu, dopravu, ovzduší a zdraví s cílem řešit společné výzvy. Přístup Komise k přizpůsobení se změně klimatu má za cíl přispět k lepší odolnosti Evropy vůči změně klimatu, a to prostřednictvím lepší přípravy a schopnosti reagovat na dopady změny klimatu na místní, regionální, vnitrostátní úrovni a na úrovni EU. Komise vyhodnotila strategii EU pro přizpůsobení se změně klimatu z roku 2013 a navrhla oblasti, v nichž je zapotřebí odvést více práce na přípravě zranitelných regionů a odvětví . Aby se předešlo vzniku škod v budoucnosti, je zapotřebí vytvořit synergie mezi úsilím o přizpůsobení, udržitelným rozvojem a snižováním rizika katastrof. Celkově členské státy dosáhly značného pokroku při přípravě národních adaptačních strategií a/nebo národních adaptačních plánů. Tento pokrok naznačuje, že úroveň tvorby politik v oblasti přípravy a přizpůsobení je výrazně vyšší než v roce 2013. Cíle v oblasti přizpůsobení mají být zahrnuty také ve vnitrostátních plánech v oblasti energetiky a klimatu v rámci správy energetické unie . Zjištění v oblasti politiky: ·Celkově je provádění právních předpisů v oblasti klimatu v celé EU na dobré úrovni, a je proto pravděpodobné, že cíle do roku 2020 budou splněny. ·Všechny členské státy splnily své závazky vyplývající z rozhodnutí o sdílení úsilí v letech 2013–2015. V některých členských státech je potřeba mobilizovat pružné mechanismy stanovené v právních předpisech, aby splnily své stávající povinnosti. ·Systém EU pro obchodování s emisemi má velmi vysokou míru souladu, přičemž přibližně 99 % emisí ze zařízení je každý rok pokryto požadovaným počtem povolenek. ·Do října roku 2018 již dvacet pět členských států vypracovalo své národní adaptační strategie a zbylé tři státy pracují na jejich dokončení. ·Úsilí o přizpůsobení je třeba zintenzivnit v každém členském státě a rovněž na úrovni EU, neboť vhodná opatření k předcházení a/nebo minimalizaci škod, které mohou být způsobeny změnou klimatu, přinášejí významné hospodářské a sociální výhody.

Úspěšné postupy: V rámci rozhodnutí o sdílení úsilí Švédsko nevyužilo v plném rozsahu svůj příděl a zrušilo přebytek ročního emisního přídělu s cílem posílit environmentální integritu systému jako celku. Strategie EU pro Podunají klade zvláštní důraz na přizpůsobení se extrémním klimatickým událostem a poskytuje důležitou platformu pro podporu spolupráce mezi Rakouskem, Bulharskem, Chorvatskem, Českou republikou, Německem, Maďarskem, Rumunskem a Slovenskem v oblasti společného sledování a zvládání povodní . Dále existují mezinárodní úmluvy o Alpách a Karpatech . Existuje také přeshraniční spolupráce se zeměmi mimo EU v otázkách biologické rozmanitosti a adaptace v severní Evropě. Iniciativa „Fennoscandia Green Belt“ podporuje spolupráci v oblasti ochrany přírody mezi Finskem, Norskem a Ruskem a zaměřuje se mimo jiné na ohrožení ekosystémových služeb v důsledku změny klimatu. 2.3.Ochrana, zachování a zlepšování přírodního kapitálu Jedinečná a bohatá příroda v Evropě má skutečnou hodnotu a přináší vzácné zdroje a výhody pro obyvatele i hospodářství. EU vytvořila komplexní systém pravidel týkajících se přírody, biologické rozmanitosti, ochrany půdy a moře, která jsou klíčová pro dosažení hlavního cíle strategie pro biologickou rozmanitost pro rok 2020 , jímž je zastavit úbytek biologické rozmanitosti a degradaci ekosystémových služeb a v maximálním proveditelném rozsahu je obnovit. Dosažení příznivého stavu ochrany chráněných druhů a stanovišť vyžaduje úplné provedení směrnic o ochraně přírodních stanovišť a o ochraně ptáků . Akční plán pro přírodu, lidi a hospodářství má za cíl rychle zlepšit praktické provádění výše uvedených směrnic o ochraně přírody a urychlit pokrok směrem k cíli strategie EU 2020, kterým je zastavit a zvrátit úbytek biologické rozmanitosti a degradaci ekosystémových služeb . Členské státy podávají zprávu o pokroku dosaženém v tomto ohledu každých šest let, a proto v tomto cyklu přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí nejsou k dispozici nové informace. Zprávy, které budou předloženy později v průběhu roku 2019, budou zohledněny ve zprávě Komise o stavu přírody v roce 2020. Přestože některé důležité nedostatky přetrvávají, celkově se síť Natura 2000 dále rozšiřuje v mořských oblastech a EU již dosáhla cíle z Aiči pro rok 2020, tedy toho, že 10 % rozlohy pobřežních a mořských oblastí pokrývají chráněné oblasti. Rovněž bylo dosaženo pokroku při přijímání nezbytných ochranných opatření, jako jsou plány správy lokalit, ačkoli stále pokrývají pouze 70 % lokalit sítě Natura 2000. K zajištění provádění, včetně financování, těchto opatření na místě a k dosažení jejich cílů v oblasti ochrany je stále nezbytné vyvíjet značné úsilí. To platí i pro opatření v některých nejvzdálenějších regionech a zámořských zemích a územích.





Zavádění a šíření invazních nepůvodních druhů představuje rostoucí hrozbu pro biologickou rozmanitost v Evropě. Nařízení o invazních nepůvodních druzích stanoví řadu opatření, která mají být přijata v celé EU ve vztahu k druhům uvedeným na seznamu invazivních nepůvodních druhů v Unii . Z dostupných informací vyplývá, že mořské a suchozemské ekosystémy, jakož i půda, jsou nadále ovlivňovány různými tlaky, od nevhodných zemědělských postupů, opouštění půdy, změny klimatu, rozvoje infrastruktury, rozšiřování měst, znečištění ovzduší, půdy a vody, až po narůstající tlak v důsledku invazních nepůvodních druhů. Řešení tak široké škály tlaků vyžaduje mimo jiné účinné začlenění cílů v oblasti biologické rozmanitosti do jiných politik, zejména těch, které souvisejí s financováním, a podporu dialogu mezi účastníky. Zjištění v oblasti politiky: ·Významné nedostatky v provádění, prosazování, financování a začleňování politik ovlivňují snahy o ochranu evropských ekosystémů. Přestože na místní úrovni bylo dosaženo určitého pokroku, úbytek biologické rozmanitosti v EU pokračuje. ·Navzdory určitému pokroku od roku 2017, pokud jde o dokončení a správu sítě Natura 2000, musí většina členských států urychlit úsilí o dokončení svých sítí, zejména v mořském prostředí, a dokončit proces určování zvláštních oblastí ochrany při současném vyvíjení a provádění účinnějších ochranných opatření. Některé členské státy by měly rovněž rozvíjet a podporovat inteligentnější a efektivnější prováděcí postupy, aby zajistily dodržování předpisů. Je třeba zvýšit kapacitu vnitrostátních správních orgánů a zajistit přiměřené financování, aby se zabránilo zhoršování stavu lokalit sítě Natura 2000 a zajistila jejich řádná správa . ·Mapování ekosystémů a jejich služeb se od roku 2017 obecně zlepšilo, některé členské státy však stále zaostávají. ·Některé členské státy by měly zdokonalit ochranu lesů a travních porostů prostřednictvím pobídek pro lesníky a zemědělce v návaznosti na strategii EU v oblasti lesnictví z roku 2013 . Udržitelné obhospodařování lesů a účinné využívání biomasy jsou pro udržitelné využívání přírodních zdrojů klíčové. ·Některé členské státy nepřijaly vnitrostátní právní předpisy v souladu s nařízením o invazivních nepůvodních druzích a/nebo Komisi včas neoznámily eradikační opatření . ·Nedostatečné údaje, sledování a podávání zpráv ovlivňují hodnocení ochranných opatření pro mořské oblasti. Některé země nepodaly zprávu včas , zatímco mnoho dalších musí zlepšit své programy spolupráce a sledování. Úspěšné postupy: V Rumunsku se projekt programu LIFE „Connect Carpathians“ zaměřuje na zlepšení propojení krajiny v rámci ekologických koridorů lokalit Natura 2000 v západním Rumunsku. Tyto lokality jsou oblastmi, ve kterých se stěžejní druhy, jako jsou medvědi a vlci, mohou pohybovat bez rizika, že by byly loveny nebo náhodně usmrceny. Projekt je doplněn několika činnostmi zaměřenými na zlepšení administrativní kapacity, zapojení místních zúčastněných stran a zabezpečení pozemků pro vybudování propojovacích koridorů. Kypr je jednou ze zemí s pokročilým prováděním nařízení EU o dřevu. I přes svou malou velikost provedla tato země více kontrol domácích a zahraničních těžařů dřeva než kterýkoli jiný členský stát. 100 % vnitrostátních provozovatelů absolvovalo školení o příslušných právních závazcích a pokuty uplatnitelné při porušení předpisů patří k nejvyšším v EU.

2.4. Zajišťování zdraví a kvality života občanů Kvalita ovzduší a hluk Kvalita ovzduší v Evropě se v posledních desetiletích díky společnému úsilí EU a vnitrostátních, regionálních a místních orgánů zlepšila . Od roku 2000 vzrostl hrubý domácí produkt EU o 32 %, zatímco emise hlavních látek znečišťujících ovzduší se snížily o 10 % až 70 % v závislosti na znečišťující látce. V posledních letech rovněž poklesly koncentrace většiny znečišťujících látek ve vnějším ovzduší. Nicméně ve většině členských států je kvalita života občanů stále zhoršená, neboť koncentrace některých látek znečišťujících ovzduší přesahuje úroveň norem EU týkajících se kvality ovzduší. Situace je obzvláště závažná v městských oblastech, kde žije většina Evropanů. V roce 2018 Komise předložila sdělení „Evropa, která chrání: Čistý vzduch pro všechny“, jež nastínilo dostupná opatření, která mají členským státům pomoci v boji proti znečišťování ovzduší, a podnítilo větší počet vnitrostátních dialogů na vysoké úrovni o čistém ovzduší . V současnosti probíhá kontrola účelnosti dvou směrnic EU o kvalitě vnějšího ovzduší, která hodnotí jejich význam, účinnost, účelnost, soudržnost a přidanou hodnotu . Členské státy začaly sestavovat své národní programy omezování znečištění ovzduší, které mají být předloženy v roce 2019. Kromě toho byly zahájeny iniciativy v oblasti výzkumu a inovací s cílem pomoci vnitrostátním a místním orgánům v porozumění znečištění ovzduší a v boji proti němu . V rámci svého úsilí v boji s hlukovým znečištěním stanovila EU společný přístup k předcházení škodlivým účinkům vystavení hluku ve venkovním prostředí nebo jejich snížení. Tento přístup je založen na používání společných metod pro mapování hluku, poskytování informací veřejnosti a přijímání a provádění akčních plánů na míru na místní úrovni. Zjištění v oblasti politiky: ·Existuje riziko, že znečištění ovzduší se v některých případech podceňuje, neboť nemusí být vždy sledováno na správných místech . Místa odběru vzorků by se měla nacházet jak v místech, „v nichž se vyskytují nejvyšší koncentrace“, tak i v oblastech, které jsou „reprezentativní z hlediska expozice běžného obyvatelstva“, aby se kvalita ovzduší měřila také v blízkosti hlavních průmyslových zařízení nebo hlavních městských dopravních tras. ·Ačkoli se situace v některých z těchto zemí zlepšila, osmnáct členských států musí ještě více urychlit snižování emisí oxidů dusíku (NOx) a oxidu dusičitého (NO2) tím, že bude dále snižovat emise z dopravy, a to zejména v městských oblastech. To může vyžadovat také přiměřená a cílená omezení přístupu vozidel do městských oblastí a/nebo daňové pobídky. V případě přetrvávajících překročení Komise zahájila řízení o nesplnění povinnosti, včetně postoupení případu několika členským států Soudnímu dvoru Evropské unie. ·Urychlit snižování emisí tuhých znečišťujících látek (PM2,5 a PM10) je zapotřebí v patnácti členských státech EU , mimo jiné prostřednictvím podpory čistší produkce energie a účinného a čistého dálkového vytápění. V této oblasti probíhá několik řízení o nesplnění povinnosti. Některé případy dotčených členských států byly postoupeny Soudnímu dvoru EU z důvodu trvale vysokých úrovní částic (PM10) a Soudní dvůr již ve dvou z těchto případů rozhodl. ·Pro snížení emisí amoniaku (NH3) v šesti členských státech je nutné snížit emise ze zemědělství. Toho lze dosáhnout zavedením nízkoemisních zemědělských technik zahrnujících postupy používané při chovu hospodářských zvířat, nakládání s hnojem a hnojivem. ·Ve třinácti členských státech stále chybí akční plány pro řízení hluku a sedm zemí musí ještě přijmout požadované hlukové mapy. Úspěšné postupy: Od roku 2017 se členské státy a Komise zapojují do kola dialogů zaměřených na kvalitu ovzduší. Do konce roku 2018 se uskutečnilo šest dialogů o čistotě ovzduší s cílem řešit konkrétní problémy v České republice, Maďarsku, Irsku, Lucembursku, Slovensku a Španělsku. Toto úsilí bylo doplněno pořádáním tematických seminářů s podporou mechanismu Evropské komise TAIEX-EIR Peer2Peer. V Polsku poskytuje projekt LIFE „Małopolska Region“ podpůrné a poradenské služby k provádění opatření zabývajících se silným znečištěním ovzduší v regionu. Průmyslové emise Průmysl tvoří 24 % hrubého domácího produktu EU a zaměstnává 50 milionů lidí, čímž významně přispívá k hospodářskému blahobytu a rozvoji našeho kontinentu . Znečištění způsobené průmyslovými činnostmi však může mít nepříznivý dopad na lidi a životní prostředí. Je proto nezbytné zajistit čistý průmysl. Prostřednictvím komplexního přístupu pod vedením směrnice o průmyslových emisích se EU snaží zajistit vysokou úroveň ochrany lidského zdraví a životního prostředí při současném posilování inovací a konkurenceschopnosti. Průmysl v současné době produkuje 40 % celkového objemu látek znečišťujících ovzduší a 20 % celkového objemu látek znečišťujících vodu . Směrnice o průmyslových emisích řeší tyto emise sledováním dopadu 50 000 největších průmyslových zařízení na životní prostředí a stanovením mezních hodnot emisí pro více než 80 látek znečišťujících ovzduší a vodu. Dopad průmyslu na životní prostředí je snižován také pomocí výkonnostních norem. Směrnice stanoví hlavní zásady pro povolování a kontrolu zařízení založené na integrovaném přístupu a uplatňování nejlepších dostupných technik s cílem dosáhnout vysoké úrovně ochrany životního prostředí při zohlednění nákladů a přínosů. Řada průlomových technologií schopných dosáhnout významného snížení emisí skleníkových plynů a znečišťujících látek se již využívá, často v kombinaci s technologiemi pro oběhové hospodářství. Zjištění v oblasti politiky: ·Všechny členské státy EU musí přezkoumat udělená povolení, pokud jde o jejich soulad s nově přijatými závěry o nejlepších dostupných technikách, a rovněž posílit kontrolu a prosazování v praxi. ·Hlavním zdrojem znečištění je v jedenácti členských státech znečištění ovzduší a/nebo vody související s emisemi ze zařízení v odvětví energetiky. V sedmi zemích mají největší podíl na znečištění emise z odvětví intenzivního chovu drůbeže a prasat. Vážné obavy kromě toho vyvolává současná situace ve dvou členských státech , pokud jde o emise látek znečišťujících ovzduší ze zařízení na výrobu železa a oceli. Emise z činností v oblasti nakládání s odpady představují i nadále důvod k obavám ve třech členských státech . Jakost vody, povodně a hospodaření s vodou Ochrana vodních zdrojů, sladkovodních a mořských ekosystémů, pitné vody a vody ke koupání je důležitou součástí ochrany životního prostředí v Evropě. Současná legislativa EU v oblasti vod zavádí rámec pro hospodaření se sladkými a mořskými vodami a také řešení specifických zdrojů znečištění. Cílem společné rybářské politiky je omezit dopad rybolovu na úroveň vhodnou k udržitelnému využívání produkčního potenciálu populací při současném omezování dopadů na ekosystém.

Evropské vody jsou stále více ovlivněny změnou klimatu. Dodržování právních předpisů EU v oblasti vod již přispívá ke zvládání dopadů měnícího se klimatu díky předvídání většího výskytu sucha a povodní. Vodní politika EU má značný potenciál ke zmírnění změny klimatu za předpokladu, že se již nyní přijmou účinná opatření. Vodní politika EU navíc pomohla vytvořit dynamické odvětví hospodaření s vodou, které má vedoucí postavení ve světě, zahrnuje 9 000 malých a středních podniků a poskytuje téměř půl milionu pracovních míst na plný pracovní úvazek . Z hodnocení druhé generace plánů povodí členských států provedeného Komisí podle rámcové směrnice o vodě vyplynulo, že se znalosti a podávání zpráv o rámcové směrnici o vodě výrazně zlepšily. Na základě hodnocení prvních plánů členských států pro zvládání povodňových rizik provedeného Komisí podle směrnice o povodních vyšlo najevo, že byly podniknuty důležité kroky, ačkoli praktická míra vypracování se liší. Komise vzala v úvahu závěry konference o vodě, která se konala v roce 2018 ve Vídni a umožnila řadě zúčastněných stran a členských států poskytnout informace o provádění právních předpisů EU v oblasti vodního hospodářství, jež poskytly smíšený obraz. Zjištění v oblasti politiky: ·Na základě druhé generace plánů povodí členských států Komise posoudila dodržování cílů rámcové směrnice o vodě a dospěla k závěru, že se jeho úroveň postupně zvyšuje. Cesta k dosažení plného souladu s cíli rámcové směrnice o vodě do roku 2027 – přičemž později jsou možnosti udělení výjimky omezené – se však v této fázi zdá být velmi náročná. ·Ke splnění cílů rámcové směrnice o vodě a dalších souvisejících směrnic v plném rozsahu musí být vykonáno ještě mnoho práce. Pro dosažení těchto cílů je nezbytné zvýšit investice. Členské státy budou mít prospěch z většího zapojení všech relevantních tržních subjektů a subjektů občanské společnosti s cílem zajistit lepší prosazování zásady „znečišťovatel platí“. Fondy EU budou toto úsilí při provádění i nadále podporovat. ·Přestože řada členských států přijala dobrá politická opatření včetně investic, zlepšení kvality vody bude v povodí některých řek ještě nějakou dobu trvat. ·Zatímco většina podzemních vod dosáhla dobrého stavu, v dobrém stavu je méně než polovina vod povrchových. Trendy týkající se několika základních individuálních prvků kvality a látek jsou nicméně pozitivnější. ·Dosahování cíle směrnice o povodních spočívajícího v omezení potenciálních nepříznivých důsledků významných povodní bude vyžadovat trvalé úsilí členských států v následujících cyklech. ·Nakládání s komunálními odpadními vodami stále v mnoha členských státech nesplňuje stanovené požadavky, a proto většina z nich nadále čelí řízením o nesplnění povinnosti a několika z nich byly stanoveny finanční sankce. Pokrok závisí na tom, jaké priority si stanoví členské státy, pokud jde o investice do čistíren komunálních odpadních vod, a to včetně účinného využívání prostředků v rámci politiky soudržnosti, pokud jsou k dispozici, jakož i úvěrů Evropské investiční banky. ·Míra znečištění vod dusičnany v důsledku intenzivních zemědělských postupů se v posledních dvou desetiletích v Evropě snížila. I přes tento pozitivní celkový trend však znečištění dusičnany a eutrofizace nadále způsobují problémy v mnoha členských státech , neboť v některých oblastech se stále zvyšují zemědělské tlaky na kvalitu vody. Členské státy by měly zintenzívnit své úsilí o řešení difuzního znečištění dusičnany a fosfáty. Úspěšné postupy: V rámci plánu SIGMA II je v Belgii financována zelená infrastruktura pro ústí řeky Šeldy. Lucembursko a Portugalsko nedávno dosáhly uspokojivé úrovně souladu s požadavky směrnice o čištění komunálních odpadních vod i přes obtíže v minulosti. Jsou dobrým příkladem toho, jak mohou rozhodující veřejné investice zaměřené na otázky dodržování předpisů snížit environmentální rizika a chránit občany v jejich každodenním životě. Chemické látky Ekologicky šetrné nakládání s chemickými látkami a jejich bezpečné používání na jednotném trhu je hlavním cílem právních předpisů EU o chemických látkách. Nařízení o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) a nařízení o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (CLP) stojí v popředí této legislativy. Na zvláštní skupiny výrobků, jako jsou biocidy, pesticidy, léčiva nebo kosmetika , se však vztahují samostatné právní předpisy. Přímo použitelné právní předpisy zajišťují volný pohyb látek na vnitřním trhu a zároveň zvyšují konkurenceschopnost a podporují inovace. V červnu 2018 uběhla lhůta pro registraci poslední skupiny existujících látek podle nařízení REACH, tj. těch, které byly vyráběny nebo dováženy v objemu jedné tuny a více. To znamená, že nařízení REACH se stalo plně funkčním až v roce 2018, přičemž první zpráva o provádění, která poskytne úplný obraz o provádění nařízení členskými státy, se očekává v roce 2021. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) pravidelně provádí cílené kontroly dodržování předpisů, aby registrační dokumentace splňovala požadavky na informace. Ve sdělení Komise nazvaném „Zpráva o uplatňování nařízení REACH“ však byly identifikovány nedostatky tohoto procesu a agentura ECHA byla vyzvána, aby prostřednictvím různých opatření do roku 2019 výrazně zvýšila účinnost postupů hodnocení. Ačkoli jsou údaje o vlastnostech látek k dispozici na úrovni EU, výše uvedené sdělení rovněž dospělo k závěru, že je třeba posilovat „prosazování povinností všech aktérů včetně žadatelů o registraci, následných uživatelů, a zejména dovozců“. Za účelem koordinace a hodnocení harmonizovaných projektů v oblasti prosazování a společných inspekcí spolupracují členské státy v rámci fóra pro výměnu informací o prosazování právních předpisů založeného v souladu s nařízením REACH. Důležitým budoucím úkolem bude lepší integrace celních hraničních kontrol, aby se zabránilo vstupu zakázaných látek na vnitřní trh, ať již samostatně, nebo jako součást výrobků. V nadcházejících cyklech přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí se bude usilovat o zahrnutí většího množství informací o dodržování předpisů na úrovni členských států, pokud jde o otázky, jako je počet a kvalita celních kontrol prováděných vnitrostátními orgány a kapacity vnitrostátních inspektorátů. Úspěšné postupy: Itálie využívá síť Komise „Enterprise Europe Network“ pro zlepšení informovanosti podniků o jejich úkolech a povinnostech vyplývajících z nařízení REACH, což je výzva obzvláště s ohledem na vysoký počet mikropodniků a malých a středních podniků aktivních v chemickém odvětví v této zemi. Nizozemská vláda připravuje „Národní program pro inovace v oblasti bezpečných chemických látek“ (SCIA), což je iniciativa zaměřená na podporu bezpečných materiálů a výrobků, které mohou nahradit nebezpečné chemické látky. Cílem tohoto výzkumného programu je sloužit jako vodítko pro politiky v oblasti výzkumu a vývoje na úrovni EU a členských států . 2.5. Ekologické zdanění, zelené veřejné zakázky a environmentální financování

Finanční pobídky a ekonomické nástroje představují účinný a efektivní způsob, jak dosáhnout cílů politiky v oblasti životního prostředí. Zprávy o jednotlivých zemích poskytují analýzu ekologického zdanění, postupného ukončování dotací škodlivých pro životní prostředí a zelených veřejných zakázek. Komise projednává využívání takovýchto ekonomických nástrojů v širším kontextu evropského semestru, a proto zde nejsou zahrnuta žádná konkrétní nová prioritní opatření. K dosažení environmentálních cílů jsou často zapotřebí vyhrazené finanční prostředky. Tyto finanční prostředky mohou pocházet z EU a vnitrostátních veřejných fondů, jakož i z půjček od EIB a národních bank, a mohou doplňovat nezbytné soukromé investice. Analýza ve zprávách o jednotlivých zemích se snaží zohlednit různé zdroje veřejných investic a zařadit je do souvislostí, například jako procentní podíl HDP . Zjištění v oblasti politiky: ·Poměr ekologických daní k HDP se pohybuje v rozmezí od 1,7 % do 4 %. Několik členských států zavedlo v roce 2017 daně související s životním prostředím, včetně zvýšení nákladů na motorovou naftu nebo snížení dotací škodlivých pro životní prostředí. V několika členských státech však přetrvává daňové zvýhodnění soukromého používání firemních vozidel, což brání pokroku při řešení dopravního přetížení a znečištění ovzduší . ·V rámci evropských strukturálních a investičních fondů představuje „ochrana životního prostředí a účinné využívání zdrojů“ nejvyšší příděl v období 2014–2020 ve 12 členských státech . Kromě toho byly v letech 2014–2018 příděly EU na oblast životního prostředí vyšší než veřejné výdaje vnitrostátních vlád na životní prostředí v 11 členských státech . Úspěšné postupy: Daň ze skládkování ve Spojeném království začíná vykazovat jasný dopad ve smyslu snížení objemu skládkování. Zvýšení daně ze skládkování, která je v současnosti jedna z nejvyšších v Evropě, účinně omezilo odstraňování odpadů, a maximalizovalo tak recyklaci suchých materiálů a potravinového odpadu. Rakousko zřídilo platformu a kontaktní místo, aby usnadnilo výměnu zkušeností mezi pracovníky v oblasti zelených veřejných zakázek na různých úrovních veřejné správy. Polsko vybírá poplatek z odpadní vody a příjmy z tohoto poplatku se používají na investice do ochrany životního prostředí. Švédsko zavedlo daně z NOx a SO2, což vedlo ke snížení objemu těchto látek znečišťujících ovzduší, a v roce 2018 byly zavedeny daně z chemických látek, letecké dopravy a systém indexace ekologických daní. Chorvatsko má zavedený poplatek za veřejně prospěšnou funkci lesa, jehož prostřednictvím mají společnosti povinnost finančně přispívat na obhospodařování lesů. Bádensko-Württembersko (Německo) odměňuje zemědělce za to, že na svých travních porostech ponechávají planě rostoucí květiny. ·Hlavní výzvou pro financování v oblasti životního prostředí v některých členských státech je zajistit zachování jeho přiměřené úrovně . V některých členských státech existuje problém s efektivním využíváním finančních prostředků EU , což je někdy způsobeno nedostatečnou kapacitou veřejné správy. Přesměrováním finančních prostředků na projekty, které se netýkají životního prostředí, lze předejít ztrátě peněz, následkem však může být zpoždění v provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí. 2.6. Podpora mnohostranných opatření EU je odhodlána posilovat právní předpisy v oblasti životního prostředí a jejich celosvětové provádění, mimo jiné podporou procesu globálního paktu pro ochranu životního prostředí, který byl schválen Valným shromážděním OSN v květnu roku 2018. Zásadní význam má rovněž Pařížská dohoda o změně klimatu a Komise i členské státy aktivně pracují na jejím plném provádění. Kromě toho se EU v rámci svých mezinárodních závazků a s ohledem na globální povahu environmentálních výzev a příležitostí zavázala podporovat ochranu životního prostředí v partnerských zemích prostřednictvím svých mechanismů mezinárodní spolupráce a rozvoje. Přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí je jedním z nástrojů pro zajištění toho, aby členské státy poskytovaly dobrý příklad dodržováním evropských politik, právních předpisů a mezinárodních dohod v oblasti životního prostředí, a proto se nadále sleduje stav ratifikace a provádění mezinárodních dohod. Nové zprávy o jednotlivých zemích se rovněž zabývají správními rámci pro mezinárodní obchod s tropickým dřevem, přístup ke genetickým zdrojům a mezinárodní obchod s volně žijícími a planě rostoucími druhy. Nařízení EU o dřevu je příkladem konkrétní podpory ze strany Evropské komise; v roce 2018 byly v rámci nástroje TAIEX-EIR Peer to Peer uspořádána dvě pracovní setkání s účastí několika zemí zaměřená na zlepšení jeho provádění, jichž se zúčastnilo dvanáct členských států. Dobré provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí v rámci EU je zásadní pro dosažení úplného splnění cílů udržitelného rozvoje dohodnutých v roce 2015. Jde zejména o cíle týkající se ochrany vodních ekosystémů před znečištěním a udržitelného využívání vod (cíl udržitelného rozvoje č. 6), udržitelné spotřeby a výroby (cíl udržitelného rozvoje č. 12), klimatických opatření (cíl udržitelného rozvoje č. 13), ochrany mořských ekosystémů (cíl udržitelného rozvoje č. 14) a vyrovnání se s tlaky na přírodní kapitál Evropy (cíl udržitelného rozvoje č. 15). Pro ošetření nedostatků v provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí je klíčová existence efektivních institucí a správy věcí veřejných (cíl udržitelného rozvoje č. 16) a zlepšení soudržnosti politik a podpora spolupráce v partnerstvích s více zúčastněnými stranami (cíl udržitelného rozvoje č. 17). Cíle udržitelného rozvoje také stimulují začlenění problematiky životního prostředí, neboť propojují environmentální, sociální a hospodářské politiky do uceleného rámce. Zjištění v oblasti politiky: ·Mnoho členských států musí ještě podepsat a ratifikovat jednu nebo více mnohostranných dohod o životním prostředí . ·Některé členské státy by měly zlepšit provádění pravidel EU o využívání genetických zdrojů a několik zemí dosud plně neuplatňuje pravidla týkající se tropického dřeva. Úspěšné postupy: 3.Posílení správy záležitostí týkajících se životního prostředí 3.1. Správa záležitostí týkajících se životního prostředí Kvalita veřejné správy v členských státech má významný dopad na výsledky politik EU. Podle studie z roku 2018 souvisí kvalita veřejných služeb v zemi s úrovní důvěry ve veřejnou správu, jednoduchostí podnikání a společenským blahobytem.

V přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí z roku 2017 bylo identifikováno několik společných příčin nedostatků v provádění týkajících se týkají správy věcí veřejných , ale byla zapotřebí jejich systematičtější analýza. Jako první krok na cestě ke vzájemnému učení a hledání řešení na míru bylo zahájeno posouzení výkonnosti správy záležitostí týkajících se životního prostředí v členských státech . Komise bude v rámci Fóra pro dodržování právních předpisů a správu v oblasti životního prostředí a skupiny odborníků pro přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí projednávat, jak lze výsledky a údaje shromážděné v rámci projektu využít a aktualizovat, aby podpořily budoucí cykly přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí. Pokud jde o pokrok dosažený od roku 2017, nebyly dosud v celé EU plně realizovány důležité normy týkající se transparentnosti, účasti veřejnosti a přístupu k právní ochraně stanovené v Aarhuské úmluvě . Další úsilí v těchto oblastech by bylo prospěšné pro občany, podniky i správní orgány. Právo dotčených zúčastněných stran podávat žaloby k vnitrostátním soudům, často na základě rozsudků Soudního dvora Evropské unie, je stále více uznáváno. Pro usnadnění podávání soudních žalob fyzickými a právnickými osobami bylo v roce 2017 přijato interpretační sdělení o přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí . Akční plán pro zajištění dodržování právních předpisů , který byl přijat na počátku roku 2018, má dále poskytovat osvědčené postupy a pokyny pro řešení stížností, boj proti trestným činům v oblasti životního prostředí a zajištění dodržování předpisů ve venkovských oblastech, jakož i širší rámec pro posuzování toho, jak členské státy dosahují souladu s právními předpisy v oblasti životního prostředí. Nařízení o správě energetické unie a opatření v oblasti klimatu, které vstoupilo v platnost v prosinci 2018, významně posílí integraci politik v oblasti energetiky, klimatu a životního prostředí, zejména s ohledem na povinnost členských států vypracovat vnitrostátní plány v oblasti energetiky a klimatu . Potřeba zabývat se trestnými činy v oblasti životního prostředí, a zejména nedovoleným obchodováním s volně žijícími a planě rostoucími druhy a s odpady, byla uznána jako prioritní součást politiky EU proti organizované trestné činnosti na období 2018–2021 . V důsledku toho se v celé Evropské unii uskutečnila řada konkrétních akcí pod vedením donucovacích orgánů členských států, s podporou z Europolu a financováním z EU zaměřených na různé druhy trestných činů v oblasti životního prostředí. Klíčovou roli hrají v neposlední řadě sítě odborníků (např. IMPEL ) a Komise hodlá jejich úlohu dále posilovat. Digitalizace a služby elektronické veřejné správy mohou rovněž přispět k rozvoji efektivnější a lépe integrované správy prosazování. Za tímto účelem podporuje členské státy několik iniciativ EU . Zjištění v oblasti politiky: ·Silnější správa záležitostí týkajících se životního prostředí v členských státech zlepšuje provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí. Členské státy mohou dále zlepšovat svou celkovou správu záležitostí týkajících se životního prostředí. ·Zvýšená transparentnost zjevně prospívá provádění. Zlepšuje znalosti, odpovědnost, zapojení a podporu veřejnosti. Členské státy by měly lépe využívat digitálních příležitostí ke zlepšení transparentnosti tím, že budou lépe informovat veřejnost o aktuálním stavu životního prostředí na místní či regionální úrovni a povzbuzovat změny chování. ·Navzdory obecnému pokroku musí členské státy dále zlepšovat přístup k informacím o životním prostředí, a to zejména k prostorovým datům a službám, aby mohly být snadno a volně znovu použity (v souladu se směrnicemi INSPIRE , o přístupu k informacím o životním prostředí a o informacích veřejného sektoru) . ·Některé členské státy by měly zajistit, aby byly nevládní organizace zabývající se ochranou životního prostředí oprávněny podávat žaloby v otázkách ochrany životního prostředí a aby navrhovatelé ve věcech týkajících se ochrany životního prostředí již nemuseli čelit překážkám, jako jsou neúměrně vysoké náklady. ·Dvacet šest členských států by mělo zlepšit uplatňování směrnice o odpovědnosti za životní prostředí v jedné nebo více z následujících oblastí: finanční zabezpečení, pokyny a shromažďování a zveřejňování informací o škodách na životním prostředí. 3.2. Začlenění problematiky životního prostředí Dosažení cílů v oblasti životního prostředí a klimatu nezávisí pouze na provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí, ale vyžaduje také, aby byly environmentální aspekty začleňovány do jiných politik, jak bylo opakovaně zdůrazněno v programech Komise na ochranu životního prostředí . Lze to ilustrovat na příkladu společné zemědělské politiky (SZP): vzhledem k tomu, že zemědělská půda pokrývá přibližně polovinu plochy Unie. Společná zemědělská politika může výrazně přispět k dosažení cílů v oblasti životního prostředí a klimatu, jako je zastavení úbytku biologické rozmanitosti, omezení degradace půdy, zajištění kvality vody, snížení emisí amoniaku a řízení a snížení emisí skleníkových plynů. Nedávné reformy společné zemědělské politiky přinesly slibné změny politického rámce z hlediska lepší soudržnosti s cíli v oblasti životního prostředí a klimatu. Právní návrhy společné zemědělské politiky po roce 2020 tuto soudržnost dále posílí. Aktualizovaná strategie biohospodářství je také pokusem o začlenění environmentálních, sociálních a hospodářských cílů uceleným způsobem napříč politikami. Politiky a právní předpisy vytvořené různými orgány v různých odvětvích by měly být soudržné a založené na společné logice, vědeckých důkazech a vhodném využití dostupných technologií. To je zdůrazněno také v článku 11 Smlouvy o fungování EU. Začlenění problematiky životního prostředí vyžaduje efektivní spolupráci mezi orgány, zatímco ve skutečnosti mají různá ministerstva a orgány na nižší než vnitrostátní úrovni nadále tendenci pracovat izolovaně od ostatních. Nedostatečná politická a institucionální soudržnost je jednou z hlavních příčin nedostatků v provádění, pokud jde o dosažení cílů politiky a práva EU v oblasti životního prostředí. Posilování politické a institucionální soudržnosti je trvalou výzvou. Zprávy o jednotlivých zemích ukazují, že environmentální tlaky jsou v mnoha členských státech úzce spjaty s hospodářskými odvětvími (například zemědělstvím, dopravou, průmyslem, potravinářským nebo energetickým odvětvím). Příkladem je závislost oběhového hospodářství na inovacích výrobků, efektivním nakládání s odpady a stimulaci udržitelným zadáváním veřejných zakázek. Analýza vztahů mezi zemědělstvím a vodním hospodářstvím na úrovni EU ukázala, že integrovanější přístup je možný . V mnoha případech by přístup založený na spolupráci s ohledem na různé zájmy mohl být lepším řešením než přijímání nových právních předpisů. Meziodvětvová setkání na politické úrovni (např. společná zasedání útvarů Rady) a společné projektové týmy odborníků kromě toho poskytují prostředky k identifikaci, analýze a řešení případů slabého začlenění problematiky životního prostředí. Ukázalo se, že vzájemné učení je důležitým nástrojem pro zlepšování provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí. Nástroj TAIEX-EIR P2P, který byl zaveden během prvního cyklu přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí, byl správními orgány pro ochranu životního prostředí dobře přijat. V roce 2018, který byl prvním rokem fungování nástroje, byly všechny členské státy zapojeny alespoň do jedné akce, a více než 50 % akcí představovala pracovní setkání, jichž se účastnilo více zemí. V 19 projektech realizovaných v roce 2018 byl tento nástroj využíván hlavně orgány pro ochranu životního prostředí, ale může sloužit pro lepší začlenění zahrnutím dalších relevantních orgánů, jak naznačují zjištění v oblasti politiky.