Zpráva Komise Radě a Evropskému Parlamentu o provádění makrofinanční pomoci třetím zemích v roce 2004 {SEC(2005) 747} /* KOM/2005/0245 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 8.6.2005 KOM(2005) 245 v konečném znění . ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU o provádění makrofinanční pomoci třetím zemích v roce 2004{SEC(2005) 747} 1. ÚVOD V této zprávě se předkládá obecný přehled makrofinanční pomoci ES třetím zemím spolu s historickými souvislostmi, souhrn operací v roce 2004 a syntéza hospodářské situace v přijímajících zemích. Zvláštní pozornost se v části 3 věnuje příslušným aspektům procesu hospodářské stabilizace a provádění strukturálních reforem v přijímajících zemích. Pokrok v tomto ohledu také vyjadřuje míru, v jaké byly splněny příslušné podmínky hospodářské politiky spojené s makrofinanční pomocí ES. Kromě toho, pokud jde o doporučení Účetního dvora obsažené ve zvláštní zprávě z března roku 2002 o zlepšení finanční správy v přijímajících zemích, Komise v roce 2004 provedla za podpory auditorské firmy operační hodnocení oběhu finančních prostředků a organizace kontrol v souvislosti s makrofinanční pomocí ve všech přijímajících zemích. K závěrům tohoto hodnocení se řádně přihlédne při vypracování podmínek politiky, které jsou spojeny s prováděním této pomoci. Mimoto vypracovává externí konzultant hodnocení ex post pro účely zjištění míry dopadu operací provedených v rámci markofinanční pomoci v Arménii. Závěrečná zpráva bude k dispozici v roce 2005. Specializované firmy vybrané ve výběrovém řízení provedou další hodnocení ex post v přijímajících zemích. Tato zpráva se předkládá podle rozhodnutí Rady týkajících se makrofinanční nebo mimořádné finanční pomoci třetím zemím a navazuje na zprávy z minulých let. Zároveň se vydává podrobnější zpráva (pracovní dokument útvarů Komise SEC(2005) 747 ) s hospodářskými a finančními informacemi o přijímajících zemích. 2. PŘEHLED 2.1. Souvislosti Makrofinanční pomoc (MFP) napomáhá politickému a hospodářskému úsilí přijímajících zemí o reformu a provádí se za podpory programu MMF a Světové banky. Zahrnuje soubor zásad znovu potvrzených Radou v závěrech ze dne 8. října 2002, ve kterých se zdůrazňuje mimořádnost této podpory, její doplňující charakter k financování mezinárodními finančními institucemi a makroekonomická podmíněnost. Makrofinanční pomoc Společenství podporuje zejména úsilí vyvinuté přijímajícími zeměmi k dosažení hospodářských reforem a strukturálních změn. V úzké spolupráci s MMF a Světovou bankou pomoc přispívá k tomu, aby politiky přizpůsobené zvláštním potřebám jednotlivých zemí sledovaly obecný cíl stabilizovat finanční situaci a zavést tržní hospodářství. 2.2. Makrofinanční pomoc v roce 2004. V letech 2000 až 2003 balkánské země (Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Kosovo, Bosna a Hercegovina, Srbsko a Černá Hora a Albánie) obdržely pomoc na základě devíti rozhodnutí Rady o poskytnutí pomoci. Tento trend byl potvrzen i v roce 2004 třemi novými rozhodnutími týkajícími se jednotlivě států Albánie, Srbska a Černé Hory a Bosny a Hercegoviny. Za této situace se balkánské země stávají hlavními příjemci makrofinanční pomoci v letech 2000 až 2004, přičemž nová rozhodnutí dosahují výše až 733 miliónů EUR. 2.2.1. Nová rozhodnutí V roce 2004 Rada schválila tři nová rozhodnutí pro západní Balkán. - Dne 29. dubna Rada rozhodla (2004/580/ES) poskytnout Albánii makrofinanční pomoc (složenou z grantu ve výši 16 milionů EUR a půjčky ve výši 9 milionů EUR). - Dne 7. prosince Rada rozhodla rozšířit působnost předchozích rozhodnutí a poskytnout další makrofinanční pomoc Srbsku a Černé Hoře (2004/862/ES) a Bosně a Hercegovině (2004/861/ES). - Pokud jde o nové nezávislé státy, Rada v roce 2004 nepřijala žádná nová rozhodnutí, zatímco Komise schválila dne 10. prosince 2004 sdělení o provádění makrofinanční pomoci v Arménii, Tádžikistánu a Gruzii. 2.2.2. Vyplacení makrofinanční pomoci Prostředky vyplacené z makrofinanční pomoci dosáhly celkové výše 32 milionů EUR, přičemž 22 milionů EUR bylo vyplaceno výhradně v podobě grantů: 10 milionů EUR Srbsku a Černé Hoře, 5,5 milionu EUR Arménii (tyto operace byly provedeny na základě řízení zahájeného v roce 2003, ale dokončeného v roce 2004) a 6,5 milionu EUR Gruzii. Bosně a Hercegovině byla vyplacena pomoc v podobě půjček, která dosáhla 10 milionů EUR. V roce 2004 se začalo vyplácet 7 milionů EUR Tádžikistánu formou grantů a 15 milionů EUR Srbsku a Černé Hoře formou půjček, ale z technických důvodů byl převod finančních prostředků odložen na rok 2005. 2.3. Trendy a zeměpisné rozložení makrofinanční pomoci. Úmysl makroekonomické pomoci Společenství spočívá v podpoře makroekonomické stabilizace přijímajících zemí a ve zmírnění jejich problémů s platební bilancí (a s rozpočtem). Pomoc je také velmi užitečná pro podporu strukturální reformy. Během let vzrostl počet zemí, na něž bylo z hlediska Společenství vhodné tuto podporu rozšířit, protože se stále více zemí sousedících s EU potýkalo s problémy s platební bilancí a zavázalo se k přísným programům hospodářské reformy, což vedlo ke změně zeměpisné vyváženosti pomoci ve srovnání s předchozími lety, kdy většina přijímajících zemí byly země ve střední a východní Evropě. V důsledku konfliktů na západním Balkáně, zejména konfliktu v Kosovu v roce 1999 a politických změn v Srbsku a Černé Hoře (dříve SRJ), se v rozhodnutích Rady z let 1999 až 2004 vyvinula jasná tendence úměrně zvýšit makrofinanční pomoc balkánským zemím. Zvláštnost rozhodnutí z let 2000 až 2004 skutečně spočívá v podstatném podílu grantové pomoci na celkové přidělené částce: 41 % ve srovnání s 6 % za období 1990–1999. Nový poměr mezi granty a půjčkami v rámci balíčků pomoci zohledňuje hodnocení relativního stupně chudoby v přijímajících zemích a omezené schopnosti plnit dluhovou službu. Toto hodnocení provedly orgány EU. Jak vyplynulo ze zjištění již v letech 2000 a 2001, makrofinanční pomoc se nezaměřuje pouze na posílení makroekonomické stabilizace, ale i na podporu vládních programů strukturální reformy v přijímajících zemích. Makrofinanční pomoc tak byla účinně spojena s pomocí z programů PHARE/ISPA, TACIS nebo CARDS se zřetelem k posílení institucionální kapacity, jež byla zásadní pro úspěšný průběh strukturální reformy. V tabulkách 1 a 2 a v příslušných grafech 1a a 2a je zdůrazněna výjimečnost makrofinanční pomoci ES. O nejobjemnějších operacích makrofinanční pomoci se rozhodlo v letech bezprostředně po změnách v politických a hospodářských systémech zemí východní a střední Evropy, kdy se pomoc i čerpala. Od té doby tok výše makrofinanční pomoci zohledňuje rozhodnutí, která byla přijímána v jednotlivých případech po vyhodnocení makroekonomické situace a zbývajících potřeb potenciálních přijímajících zemí získat financování ze zahraničí. Graf 1a – čisté částky operací , o kterých se rozhodlo během celého období let 1990 až 2004 (celkem více než 6 miliard EUR) – a graf 2a - skutečně vyplacené částky (celkem více než 5 miliard EUR) – ukazují na významnou koncentraci pomoci v zemích střední a východní Evropy (přibližně 55 % celkové makrofinanční pomoci, o které se rozhodlo za posledních 14 let). Makrofinanční pomoc určená těmto zemím byla ale postupně snižována souběžně s pokrokem jejich makroekonomické přestavby a reformy. Před několika lety se makrofinanční pomoc poskytovala zejména západnímu Balkánu (63,5 % operací, o kterých se rozhodlo v letech 1999 až 2002 a 84 % v letech 2000–2004) a některým novým nezávislým státům s nízkým příjmem. O poměrně nízkých částkách zemím ve Středomoří (13 % celkových povolených částek, ale žádné nové povolení od roku 1996) by se mělo uvažovat v souvislosti s ostatními podobami makroekonomické podpory dostupnými těmto zemím (zejména opatření pro strukturální úpravy podle programu MEDA). 3. SYNTÉZA HOSPODÁřSKÉ SITUACE A REFORMY V PřIJÍMAJÍCÍCH ZEMÍCH 3.1. Západní Balkán Po útlumu v letech 2002–2003, částečně způsobeném klesající dárcovskou podporou a ukončením poválečné obnovy, se růst v západním Balkánu[1] v roce 2004 odhaduje zhruba na 4,5 %. Očekávalo se, že Albánie, Bosna a Hercegovina a Srbsko a Černá Hora zaznamenají míru růstu nejméně 5 %. K růstu v Bývalé jugoslávské republice Makedonii a v Kosovu ale téměř nedošlo. Hospodářská stabilizace pokračovala v letech 2003–2004. Inflace dále klesla na průměrnou hodnotu 5,6 % v roce 2004. Po zlepšení, zaznamenaném v předchozích letech, pokračovala konsolidace rozpočtů v těchto zemích velmi nevyrovnaně. Očekávalo se, že schodek veřejných financí (po grantech) dosáhne v průměru zhruba 2,7 %, což je úroveň celkově podobná stavu v roce 2003. Problematickým bodem makroekonomické stability zůstává vnější nerovnováha. V letech 2003–2004 zůstal schodek obchodu se zbožím vysoký v celém regionu (kolem 25% HDP). V roce 2004 se průměrný schodek běžného účtu odhaduje přibližně na 12 % HDP, tedy o trochu výše než v roce 2003. To znamená, že celá řada zemí se stále spoléhala na dárcovskou pomoc při financování vnějších schodků a že pomoc navzdory trvalému klesajícímu trendu zůstala důležitým zdrojem devizových příjmů. V roce 2003 granty dosáhly 2,2 % HDP v Bývalé jugoslávské republice Makedonie, 2,6 % v Albánii, 2,4 % v Srbsku a Černé Hoře. Přestože Kosovo je zvláštní případ díky zahraniční pomoci ve výši 40,7 % HDP v roce 2003, jedním z mnoha problémů místního hospodářství bude vyrovnat se s příkře klesajícím trendem této pomoci. Zavedla se větší část základního právního rámce pro tržní hospodářství. Zatímco Bývalá jugoslávská republika Makedonie a Albánie zásadním způsobem pokročily v procesu restrukturalizace a privatizace velkých podniků, situace ztrátových státních podniků zůstává zvlášť obtížná v Kosovu, Bosně a Hercegovině, jakož i v Srbsku a Černé Hoře a bude působit neustálé napětí v rozpočtu, jakož i další ztráty pracovních míst. Ze střednědobého hlediska představuje důležitou problémovou oblast i reforma veřejné správy a správy veřejných financí. Významné zlepšení bylo v této oblasti zaznamenáno v roce 2004, například reforma celní a daňové správy v Bosně a Hercegovině v roce 2004, jakož i pokrok v Kosovu ohledně sestavování rozpočtu podle hotovosti. Provádění právních předpisů v celém regionu stále vážně brzdí slabé orgány, zejména soudnictví. 3.2. Nové nezávislé státy Hospodářský výkon většiny nových nezávislých států byl velmi vysoký i v roce 2004 s nárůstem celkového objemu výroby o více než 7,5 %. Kvůli vysokým cenám surovin, zejména uhlovodíků a kovů, vzrostl HDP dominantního hospodářství v regionu, Ruska , téměř o 7 %, a to i přes znatelné zpomalení na konci roku. Růst je stále poháněn zejména zahraniční poptávkou, zatímco domácí spotřeba je pořád vysoká díky zlepšení čistého disponibilního příjmu. Pomalejší tempo růstu ruské celkové hospodářské činnosti ve třetím čtvrtletí roku 2004 bylo výsledkem dalšího reálného poklesu čistého vývozu zboží a služeb a snížené rychlosti rozšiřování hrubých investic do fixního kapitálu. Naopak tempo růstu celkové spotřeby se vyvíjelo dobře. Některé další země SNS zaznamenaly daleko vyšší míru růstu. V Ukrajině růst HDP překročil 12 % poté, co v předešlém roce dosáhl více než 9 %. Růst v některých dalších zemích regionu ( Bělorusko, Arménie, Ázerbajdžán, Tádžikistán, Kazachstán, Gruzie ) se přiblížil nebo překročil 10 %. Hospodářsky nejslabší výkon podala Moldávie, kde se růst stále pohyboval kolem 6 %. Společným znakem většiny těchto zemí je, že těží z trvalé zahraniční poptávky na některých vlastních hlavních trzích, zejména Rusko (u malých nových nezávislých států) a Čína (zvláště důležitá pro vývozy oceli z Ukrajiny), a z vysoké tuzemské poptávky podporované příkazy k úhradě prováděné pracovníky v zahraničí (nejobsáhlejší položka běžného účtu v některých nejchudších zemích regionu). Některé nové nezávislé státy těží také z vysokých cen surovin a významných investic do odvětví přírodních zdrojů (Kazachstán, Ázerbajdžán) a z rozsáhlého financování ze zahraničí pocházejícího z veřejné sféry (Gruzie, Tádžikistán, Kyrgyzská republika) nebo ze soukromé sféry (Arménie). Ve většině zemích regionu zůstaly inflační tlaky pod kontrolou, ačkoliv v důsledku posílení rezerv, které zase vyplývá z velkých přísunů cizí měny pocházející z vývozu surovin a/nebo z příkazů k úhradě prováděných pracovníky v zahraničí, podstatně vzrostla peněžní masa. Ve většině zemí regionu rozpočtové politiky zachovaly přísný ráz. Několik zemí zaznamenalo podstatné rozpočtové přebytky. Velký podíl příjmu z daní v některých ropných zemí se uložil stranou do stabilizačních fondů (zejména v Rusku). Lišil se vývoj běžných účtů. Na jedné straně prudce rostoucí vývozy ve dvou největších hospodářstvích regionu (Rusku a Ukrajině) a ve většině menších zemích vyvážejících přírodní zdroje vedly k rekordním přebytkům běžného účtu (kolem 10 % HDP v Rusku a v Ukrajině). Na druhé straně se v mnoha zemích dovážejících ropu schodek běžného účtu ještě více prohloubil. Několik nových nezávislých států je stále velmi závislých na financování ze zahraničí prováděném mezinárodními finančními institucemi a bilaterálními dárci a je stále vzdáleno bodu dosažení finanční udržitelnosti. Transformace postupuje v regionu velmi nevyrovnaně a provádění institucionálních reforem druhé etapy, které podporují trhy a soukromé podniky, je ve většině nových nezávislých států teprve na počátku. Mezi příjemci makrofinanční pomoci Společenství jsou nejpokročilejší Arménie a Ukrajina. V roce 2004 zahájila také Gruzie intenzivní transformační a reformní program po změně vládního režimu na sklonku roku 2003. Malý pokrok zaznamenala Moldávie, kde rozsáhlé zásahy státu a závažné nedostatky ve správě věcí veřejných poškozují investiční klima a představují i nadále překážku pro udržitelný růst a snížení chudoby. Provádění opatření předpokládaných v akčním plánu EU a Moldávie schváleného nedávno v rámci Evropské politiky sousedství bude zkouškou připravenosti Moldávie odhodlaně a účinně plnit skutečný program tržní reformy. [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [pic] [1] Týká se to Albánie, Bosny a Hercegoviny, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Srbska a Černé Hory a Kosova.