DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1. SOUVISLOSTI NÁVRHU

Dne 2. února 2012 Evropský soudní dvůr ve věci C-249/10[1] P - Brosmann a další v. Rada (dále jen „Brosmann“) zrušil nařízení Rady (ES) č. 1472/2006 ze dne 5. října 2006 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla, v rozsahu, v němž se dotýká žadatelů. Soudní dvůr ve svém rozsudku rozhodl, že metoda výběru vzorku stanovená v článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 nesmí být používána pro účely stanovení nároků individuálního zacházení jako v tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c). Soudní dvůr ve svém rozsudku shledal, že podle čl. 2 odst. 7 písm. c) spolupracující výrobci, kteří nejsou součástí vzorku, mají právo na přezkoumání svého nároku na zacházení jako v tržním hospodářství bez ohledu na to, zda se pro tyto společnosti nezařazené do vzorku mělo vypočítat individuální dumpingové rozpětí. Evropský soudní dvůr rovněž zdůraznil, že rozhodnutí podle čl. 2 odst. 7 písm. c) má být přijato do tří měsíců po zahájení šetření.

Podle rozsudku Evropského soudního dvora o používání nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 by Komise měla přezkoumat všechny žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství podané spolupracujícími výrobci, kteří nejsou součástí vzorku, a to bez ohledu na počet výrobců. Takový postup by však představoval nepřiměřenou administrativní zátěž pro orgány Unie provádějící šetření. Je proto vhodné změnit nařízení (ES) č. 1225/2009, zejména pokud jde o lhůtu tří měsíců, ve které má Komise rozhodnout o žádostech o zacházení jako v tržním hospodářství.

Je třeba rovněž poznamenat, že použití metody výběru vzorku stanovené v článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 za účelem stanovení nároků na zacházení jako v tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) uvedeného nařízení není v rozporu se závazky Unie v souladu s pravidly Světové obchodní organizace. Například zvláštní skupina orgánu pro řešení sporů Světové obchodní organizace ve sporu DS405 (Evropská unie – antidumpingová opatření na některé obuvnické výrobky z Číny, zpráva přijatá dne 22. února 2012) zjistila, že Čína nezjistila, že Evropská unie jednala v rozporu s články 2.4 a 6.10.2 antidumpingové dohody, odst. 15 písm. a) bodem ii) protokolu o přistoupení Číny a odst. 151 písm. e) a f) Zprávy pracovní skupiny pro přistoupení Číny tím, že nepřezkoumala žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství spolupracujících čínských výrobců, kteří nejsou součástí vzorku omezeného původního šetření.

Vzhledem k těmto okolnostem a z důvodu právní jistoty se tudíž považuje za vhodné zavést ustanovení objasňující, že rozhodnutí omezit šetření na přiměřený počet výrobců použitím vzorků na základě článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 se vztahuje rovněž na strany, jež jsou předmětem šetření týkajícího se zacházení jako v tržním hospodářství, v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) a c). Proto je také vhodné objasnit, že rozhodnutí podle čl. 2 odst. 7 písm. c) by nemělo být přijato pro výrobce, kteří nejsou součástí vzorku, pokud tito výrobci nepožádají o individuální zjišťování a pokud toto zjišťování nezískají v souladu s čl. 17 odst. 3.

Dále se považuje za vhodné objasnit, že antidumpingová cla, která mají být uložena na dovoz od výrobců, kteří se sami přihlásili podle článku 17, ale kteří nebyli zahrnuti do šetření, nebudou vyšší než vážené průměrné dumpingové rozpětí stanovené pro strany zařazené do vzorku, a to bez ohledu na to, zda běžná hodnota stanovená pro tyto strany byla stanovena na základě čl. 2 odst. 1 až čl. 2 odst. 6 nebo čl. 2 odst. 7 písm. a).

Konečně tříměsíční lhůta, ve které by mělo být přijato rozhodnutí podle čl. 2 odst. 7 písm. c), se v mnoha antidumpingových řízeních ukázala jako neproveditelná, zejména v případech, kdy je uplatněn výběr vzorku v souladu s článkem 17. Ve svém návrhu na změnu některých nařízení za účelem zajištění souladu s ustanoveními zavedenými Lisabonskou smlouvou (dále jen „Souhrnný akt o obchodu I“)[2] zahrnula Komise změnu spočívající v prodloužení lhůty v čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 na šest měsíců (bod 1 oddíl 24 přílohy „Souhrnného aktu o obchodu I“). Avšak vzhledem k rozhodnutí ohledně uvedené lhůty ve věci Brosmann (k němuž došlo jeden rok po návrhu Souhrnného aktu o obchodu I) se má za to, že prodloužení této lhůty na šest měsíců již není přiměřené z důvodu právní jistoty. Místo toho se považuje za vhodnější tuto lhůtu z nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 odstranit. Proto by Komise měla v souvislosti s návrhem Souhrnného aktu o obchodu I přestat usilovat o změnu lhůty uvedené v čl. 2 odst. 7 písm. c) a o svých záměrech by měla informovat Radu a Parlament.

V zájmu právní jistoty a zásady řádné správy je třeba stanovit, že tyto změny by se měly uplatnit co nejdříve pro všechna nová a dosud probíhající šetření.

2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

Nevztahuje se na tento návrh.

3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU

· Právní základ

Právním základem tohoto návrhu je čl. 207 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, podle nějž Evropský parlament a Rada přijímají řádným legislativním postupem formou nařízení opatření vymezující rámec pro provádění společné obchodní politiky.

Tímto návrhem se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009, které bylo založeno na odpovídajícím ustanovení Smlouvy o založení Evropského společenství, tj. na článku 133.

· Zásada subsidiarity

Podle čl. 3 odst. 1 písm. e) Smlouvy o fungování Evropské unie spadá tento návrh do výlučné pravomoci Unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.

· Zásada proporcionality

Návrh je v souladu se zásadou proporcionality.

· Volba nástrojů

Navrhovaný nástroj: nařízení Evropského parlamentu a Rady.

Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu: nařízení musí být pozměněno nařízením.

4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

Nevztahuje se na tento návrh.

5. NEPOVINNÉ PRVKY

Nevztahuje se na tento návrh.

2012/0145 (COD)

Návrh

NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,

kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise,

po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,

v souladu s řádným legislativním postupem,

vzhledem k těmto důvodům:

(1) Ve věci C-249/10 P[3] Evropský soudní dvůr rozhodl, že metoda výběru vzorku stanovená v článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství[4] nesmí být používána pro účely stanovení nároků zacházení jako v tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c). uvedeného nařízení.

(2) Rozhodnutí Evropského soudního dvora by vyžadovalo, aby Komise přezkoumala všechny žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství podané spolupracujícími vyvážejícími výrobci, kteří nejsou součástí vzorku, bez ohledu na skutečnost, zda je počet spolupracujících výrobců vysoký. Takový postup by však představoval nepřiměřenou administrativní zátěž pro orgány Unie provádějící šetření. Z tohoto důvodu je vhodné změnit nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.

(3) Kromě toho použití metody výběru vzorku stanovené v článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 za účelem stanovení nároků na zacházení jako v tržním hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) uvedeného nařízení je přípustné podle pravidel Světové obchodní organizace. Například zvláštní skupina orgánu pro řešení sporů Světové obchodní organizace ve sporu DS405 (Evropská unie – antidumpingová opatření na některé obuvnické výrobky z Číny, zpráva přijatá dne 22. února 2012) zjistila, že Čína nezjistila, že Evropská unie jednala v rozporu s články 2.4 a 6.10.2 antidumpingové dohody, odst. 15 písm. a) bodem ii) protokolu o přistoupení Číny a odst. 151 písm. e) a f) Zprávy pracovní skupiny pro přistoupení Číny tím, že nepřezkoumala žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství spolupracujících čínských vyvážejících výrobců, kteří nejsou součástí vzorku pro původní šetření.

(4) Vzhledem k těmto okolnostem a z důvodu právní jistoty se tudíž považuje za vhodné zavést ustanovení objasňující, že rozhodnutí omezit šetření na přiměřený počet stran použitím vzorků na základě článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 se vztahuje rovněž na strany, jež jsou předmětem šetření v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) a c). Proto je také vhodné objasnit, že rozhodnutí podle čl. 2 odst. 7 písm. c) by nemělo být přijato pro vyvážející výrobce, kteří nejsou součástí vzorku, pokud tito výrobci nepožádají o individuální zjišťování a pokud toto zjišťování nezískají v souladu s čl. 17 odst. 3.

(5) Dále se považuje za vhodné objasnit, že antidumpingová cla, která mají být uložena na dovoz od vývozců nebo výrobců, kteří se sami přihlásili podle článku 17, ale kteří nebyli zahrnuti do šetření, nebudou vyšší než vážené průměrné dumpingové rozpětí stanovené pro strany zařazené do vzorku, a to bez ohledu na to, zda běžná hodnota stanovená pro tyto strany byla stanovena na základě čl. 2 odst. 1 až čl. 2 odst. 6 nebo čl. 2 odst. 7 písm. a).

(6) Konečně tříměsíční lhůta, ve které by mělo být přijato rozhodnutí podle čl. 2 odst. 7 písm. c), se ukázala jako neproveditelná, zejména v řízeních, kdy je uplatněn výběr vzorku v souladu s článkem 17. Proto se považuje za vhodné tuto lhůtu odstranit.

(7) V zájmu právní jistoty a zásady řádné správy je třeba stanovit, že tyto změny by se měly uplatnit co nejdříve pro všechna nová a dosud probíhající šetření.

(8) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

Článek 1

Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 se mění takto:

1) V článku 2 se odstavec 7 mění takto:

a) Předposlední věta písmene c) se mění takto:

Výraz „do tří měsíců od zahájení šetření“ se zrušuje.

b) Doplňuje se nové písmeno d), které zní:

„d) Pokud Komise omezí své šetření podle článku 17, bude rozhodnutí podle písmen b) a c) omezeno na strany zahrnuté do šetření a na výrobce, kterému je uděleno individuální zacházení v souladu s čl. 17 odst. 3.“

2) V čl. 9 odst. 6 se první věta nahrazuje tímto:

„Pokud Komise omezí své šetření podle článku 17, veškerá antidumpingová cla uložená na dovoz od vývozců nebo výrobců, kteří se sami přihlásili podle článku 17, ale kteří nebyli zahrnuti do šetření, nebudou vyšší než vážené průměrné dumpingové rozpětí stanovené s ohledem na strany zařazené do vzorku, a to bez ohledu na to, zda běžná hodnota stanovená pro tyto strany je stanovena na základě čl. 2 odst. 1 až čl. 2 odst. 6 nebo čl. 2 odst. 7 písm. a).“

Článek 2

Toto nařízení se vztahuje na všechna nová a dosud probíhající šetření v době vstupu tohoto nařízení v platnost.

Článek 3

Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.

V Bruselu dne

Za Evropský parlament Za Radu

předseda předseda

[1] Věc C-249/10 P – Brosmann Footwear (HK) a další v. Rada, rozsudek ze dne 2. února 2012 (dosud nezveřejněno ve Sb. rozh.).

[2] Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění určitá nařízení týkající se společné obchodní politiky, pokud jde o postupy přijímání určitých opatření (KOM(2011) 82 v konečném znění).

[3] Věc C-249/10 P – Brosmann Footwear (HK) a další v. Rada, rozsudek ze dne 2. února 2012.

[4] Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 51.