Důchodový systém úředníků EU je fiktivní (virtuální) fond s vymezenými dávkami, v jehož rámci slouží příspěvky zaměstnanců k financování jejich budoucích důchodů. Ačkoliv neexistuje žádný skutečný investiční fond, má se za to, že částka, která by byla v takovém fondu shromážděna, byla investována do dlouhodobých dluhopisů členských států a odráží se v důchodovém závazku, který je uveden v roční účetní závěrce Evropské unie. Členské státy společně ručí za výplatu dávek podle článku 83 služebního řádu a čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii.

Článek 83a stanoví, že rovnováha důchodového systému je zajištěna důchodovým věkem a sazbou příspěvku do systému. Rovněž stanovuje postupy pro roční a pětileté aktualizace sazby příspěvku do důchodového systému.

-Aby se odstranily potíže, které v minulosti souvisely s použitím metody úpravy, byla provedena opatření pro zavedení metody, jež umožňuje automatické roční aktualizace sazby příspěvků na důchod. K tomuto účelu je sazba příspěvků na důchod pravidelně aktualizována bez zásahu právního aktu. Komise poté pro informaci zveřejní aktualizovanou sazbu do 2 týdnů od aktualizace v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.

-V souladu s příslušnými účetními standardy a nejlepšími pojistněmatematickými postupy, které vyžadují období minulých pozorování v souladu s odhadovanými závazky z požitků po skončení pracovního poměru, které se mají použít pro nárůst úrokových sazeb a platů s ohledem na zajištění rovnováhy důchodových systémů, byly klouzavé průměry pro pozorování úrokových sazeb důchodového systému úředníků EU a nárůstu sazeb prodlouženy na 30 let s přechodným obdobím v délce sedmi let.

-zvýšení věkové hranice pro odchod do důchodu (až na 66 let),

Důchodový systém úředníků EU se řídí zásadou pojistněmatematické rovnováhy, kdy musejí roční příspěvky zaměstnanců pokrývat nároky vzniklé v daném roce , které odpovídají budoucím důchodům, jež budou tito zaměstnanci dostávat po odchodu do důchodu, plus (za určitých podmínek) příspěvkům v invaliditě a sirotčím důchodům. Aby byl tento výpočet možný, příspěvky jsou oceněny stávající hodnotou pomocí úrokové (diskontní) míry. Výpočet je tudíž pojistněmatematickým oceněním.

-„Normální“ důchodový věk, kdy může zaměstnanec odejít do důchodu bez snížení důchodových dávek, se pohybuje od 60 do 66 let.

V roce 2018 byly reálná diskontní sazba (RDR) a sazba roční změny platových tabulek (GSG) vypočítány jako průměr příslušných sazeb za 24 předchozích let od roku 1994 do roku 2017: v důsledku toho činila při aktualizaci v roce 2018 hodnota RDR 2,9 % a hodnota GSG –0,1 %.

Podle článku 10 a 11 přílohy XII služebního řádu se reálná diskontní sazba (RDR – úrokové sazby dlouhodobých veřejných dluhů členských států) a obecný růst platů (GSG – sazba roční změny platových tabulek) vypočítávají jako klouzavý průměr příslušných sazeb za předešlých 30 let. Podle článku 11a přílohy XII se nicméně do roku 2020 bude klouzavý průměr vypočítávat na základě konkrétního časového rozpětí.

-Předpokládaná věková hranice odchodu do důchodu; v souladu s čl. 4 odst. 3 přílohy XII služebního řádu se předpokládá, že k odchodům do důchodu bude docházet v pevně stanovenou průměrnou dobu, která se liší podle data nástupu každého zaměstnance do služby;

V souladu s čl. 83a odst. 3 služebního řádu je třeba aktualizovat referenční hodnotu uvedenou v čl. 83 odst. 2. Komise pro informaci zveřejní výslednou aktualizovanou sazbu příspěvku (10,0 %) do dvou týdnů od aktualizace v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.

7.Rovnováha důchodového systému

Jak již bylo vysvětleno v části 2.3 této zprávy, důchodový systém úředníků EU je v rovnováze, pokud příspěvky zaplacené zaměstnanci pokrývají jednu třetinu práv získaných v průběhu roku, tj. v souladu se služebním řádem, pokud jde o starobní důchod, 1,8 %, 1,9 % a 2 % konečného základního platu před odchodem do důchodu. S ohledem na to, že je sazba příspěvku na důchod vypočítávána tak, aby zajistila rovnováhu systému, bude systém v rovnováze, pokud bude vypočtená sazba použita.

Během referenčního období pro tuto zprávu byla na základě sazby příspěvku vypočtené Eurostatem upravena sazba příspěvku na důchod se zohledněním konkrétních ustanovení služebního řádu:

-čl. 2 odst. 1 přílohy XII služebního řádu (aktualizací se výše příspěvku změní nejvýše o jeden procentní bod nad nebo pod platnou sazbu za předcházející rok);

-čl. 2 odst. 2 přílohy XII služebního řádu (rozdíl stanovený mezi aktualizací příspěvkové sazby, která by byla výsledkem pojistněmatematického výpočtu, a aktualizací vyplývající z odchylky uvedené v poslední větě odstavce 1 nebude nikdy uhrazen nebo následně brán v úvahu při pozdějších pojistně matematických výpočtech);

-čl. 83a odst. 4 služebního řádu (při příležitosti každoročních aktualizací v rámci pětiletého pojistněmatematického posouzení bude výše sazby příspěvku aktualizována pouze tehdy, pokud bude mezi stávající sazbou příspěvku a sazbou potřebnou k udržení pojistněmatematické rovnováhy existovat rozdíl v hodnotě nejméně 0,25 bodu. Tento limit se nevztahuje na pětileté posouzení, jako bylo posouzení v roce 2018).

Graf 1 shrnuje vypočtené a uplatňované sazby příspěvku.

Graf 1 – Shrnutí vypočtených a uplatňovaných sazeb příspěvku na důchod

Z grafu vyplývá, že uplatňovaná sazba příspěvku na důchod byla velice blízko sazbě vypočítané Eurostatem. Je třeba uvést, že malé rozdíly mezi sazbami v souvislosti s uplatňováním výše uvedených ustanovení služebního řadu mohou být kladné nebo záporné; z dlouhodobého hlediska se tyto rozdíly obvykle vzájemně vyrovnají.

Proto tato metoda splnila svůj specifický cíl zajistit, aby příspěvek na důchod uhrazený zaměstnanci do rozpočtu pokryl jednu třetinu nákladů na důchodový systém, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 1 přílohy XII služebního řádu, a tak je důchodový systém úředníků EU v pojistněmatematické rovnováze.

8.ROZPOČTOVÉ DOPADY DŮCHODOVÉHO SYSTÉMU ÚŘEDNÍKŮ EU

V 60. letech 20. století Rada rozhodla, že příspěvky zaměstnanců nebudou odkládány stranou do skutečného penzijního fondu, ale že budou místo toho zaúčtovány do rozpočtu EU v okamžiku výběru a utraceny v souladu s rozhodnutím rozpočtového orgánu, tj. nepřiděleny žádné konkrétní politické oblasti. Současně Rada rozhodla, že podíl zaměstnavatele na příspěvku nebude vybírán. Místo toho se orgány EU zavázaly hradit budoucí důchodové dávky (které budou hrazeny z rozpočtu Unie), až zaměstnanci odejdou do důchodu.

Z hlediska rozpočtu tedy důchodový systém EU v minulosti vytvářel čistý příjem, protože dosud není splatný, tj. příspěvky od aktivních zaměstnanců získávajících nároky na důchod byly vyšší než dávky čerpané omezeným počtem důchodců. Příjem důchodového systému tvořily příspěvky zaměstnanců a zaměstnavatele; příspěvky zaměstnavatele nebyly hrazeny do fondu, ale pouze se odrážejí v důchodovém závazku. Tímto způsobem si rozpočet EU vlastně půjčoval peníze od účastníků důchodového systému výměnou za záruku výplaty budoucích dávek.

Vzhledem k růstu EU a nárůstu počtu zaměstnanců od vytvoření důchodového systému v 60. letech 20. století se čistý počet důchodců (rozdíl mezi počtem zaměstnanců odcházejících do důchodu a počtem umírajících důchodců) zvýšil a bude se zvyšovat i v průběhu následujícího víceletého finančního rámce. Ačkoliv v dlouhodobém horizontu budou výdaje na důchody podstatně sníženy díky po sobě jdoucím reformám, tyto reformy obsahovaly přechodná ustanovení s ohledem na to, že nároky na důchod jsou chráněny podle zásady nabytých práv. Proto se rozpočtové dopady reformy na výdaje na důchody projeví až postupně během času. V důsledku toho a vzhledem k tomu, že důchodový systém úředníků EU dosud není splatný, bude nárůst výdajů na důchody pokračovat až do 40. let 21. století.

Významné důchodové úspory, jež budou výsledkem reformy (viz graf 2), potvrdila v roce 2016 studie Eurostatu zaměřená na dlouhodobé rozpočtové dopady nákladů na důchody . Členské státy tuto studii přivítaly jako objektivní a realistické posouzení situace. Eurostat zjistil, že reforma z roku 2013 povede ke snížení dlouhodobého důchodového účtu přibližně o 30 %, a to nad rámec předchozího přepracování důchodového systému v roce 2004. Po zveřejnění této studie několik členských států zdůraznilo význam penzijního pojištění při zajišťování toho, aby EU zůstala atraktivní institucí pro žadatele ze všech členských států, zejména těch s relativně vysokými příjmy na obyvatele.

Kromě toho byly ve velmi krátkém období (tj. počínaje rokem 2004 a 2014) uskutečněny dvě po sobě jdoucí rozsáhlé reformy služebního řádu, které rovněž stanovily právní nutnost zavést při jejich provádění přechodná opatření, která se budou týkat velkého množství zaměstnanců, kteří jsou aktuálně ve službě. Navíc vedle těchto zákonných omezení by v tuto chvíli další změny stávajících pravidel ještě více oslabily jistotu a předvídatelnost týkající se pracovních podmínek a důchodových dávek. To by nejspíš dále omezilo schopnost institucí řešit významné zjištěné geografické nerovnosti.