CS Úřední věstník Evropské unie C 181/160

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o vážných přeshraničních zdravotních hrozbách

COM(2011) 866 final – 2011/0421 (COD)

2012/C 181/28

Samostatná zpravodajka: paní OUIN

Dne 19. ledna 2012 se Rada a dne 17. ledna 2012 Evropský parlament, v souladu s článkem 304 Smlouvy o fungování Evropské unie, rozhodly konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o vážných přeshraničních zdravotních hrozbách

COM(2011) 866 final – 2011/0421 (COD).

Specializovaná sekce Zaměstnanost, sociální věci, občanství, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 29. února 2012.

Na 479. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 28. a 29. března 2012 (jednání dne 28. března), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 149 hlasy pro, 2 hlasy byly proti a 4 členové se zdrželi hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 Evropský hospodářský a sociální výbor podporuje návrh rozhodnutí o vážných přeshraničních zdravotních hrozbách.

1.2 Schvaluje přístup spočívající ve využití nástrojů, jež se osvědčily u přenosných nemocí (1), a zhodnocení nedávných krizí pro odstranění nedostatků ve stávajících mechanismech, jak to umožňuje Lisabonská smlouva.

1.3 Aby bylo možné účinněji čelit nebezpečím, jež neznají hranic, je zapotřebí celoevropské koordinace, která umožní překročit hranice jednotlivých odvětví.

1.4 Výbor ovšem požaduje, aby byly do plánování připravenosti a do krizové komunikace zapojeny všechny složky občanské společnosti. Ponechání koordinace pouze na zdravotnických pracovnících a odbornících na civilní ochranu již neodpovídá současnému fungování společnosti, v níž převzaly významnou úlohu při informování obyvatelstva sdělovací prostředky.

2. Souvislosti

2.1 Rozsáhlé epidemie moru, cholery či chřipky uplynulých staletí se do kolektivní paměti zapsaly jako pohromy, jež se zdály být schopné vyhubit během několika týdnů celé lidstvo.

2.2 Evropané 20. století se domnívali, že tato nebezpečí byla díky moderní medicíně zažehnána. Jednotlivé státy zavedly na ochranu svého obyvatelstva systémy veřejného zdravotnictví (povinné očkování, sledování zdravotního stavu) a Evropa si vypracovala právní předpisy a vytvořila účinnou síť pro boj proti přenosným nemocem. Tento systém funguje, pokud se jedná o známé viry, jež byly již dávno identifikovány. V případě nových nemocí, jako je AIDS či SARS (2), se ukázal být méně účinným.

2.3 Objevily se další hrozby, které mohou rovněž ohrozit obyvatele celých regionů. V souvislosti se všeobecnou mobilitou osob, potravin, výrobků atd. vznikají nové komplikace. Viry, jež se kdysi vyskytovaly pouze na určitém území, se mohou velmi rychle přemisťovat a způsobit nebezpečí v regionech, kde jsou neznámé.

2.4 Vynalezení a masová výroba nových chemických výrobků sice umožnily potírání nemocí, zvýšení zemědělských výnosů, usnadnění výstavby a dopravy, nárůst počtu dostupných výrobků a zrychlení a všeobecné rozšíření všech forem komunikace, má to ale své stinné stránky. Lidé teď žijí v jakémsi „chemickém koktejlu“, v němž jsou ve vzduchu, vodě a v potravinách obsaženy znečišťující látky všeho druhu.

2.5 Řeky, déšť, vítr a viry neznají hranic. Existuje-li oblast, v níž se zdá být zásadní celoevropský postup, pak je to právě oblast ochrany lidského zdraví.

2.6 Jedním z důsledků masové průmyslové výroby je globální oteplování se všemi průvodními účinky. Jsou zde ale také průmyslové havárie, nové viry atd. Ochrana zdraví se již nemůže omezovat pouze na přenosné nemoci nebo na sledování zdravotního stavu obyvatel.

2.7 Ve vzájemně provázané společnosti mohou zdravotní hrozby přijít odkudkoliv. Na začátku krizí v oblasti zdraví bývá průmyslové znečištění, epizootie či přírodní katastrofa. Proto je kromě zeměpisných hranic třeba prolomit také hranice jednotlivých odvětví.

2.8 Pro přenosné nemoci existuje účinný celosvětový mechanismus, který řídí Světová zdravotnická organizace (3).

2.9 Evropa nezačíná od nuly. Pro přenosné nemoci rovněž existuje propracovaný a účinný systém. Během pandemie chřipky H1N1 se však projevily některé jeho nedostatky, např. co se týče nákupu očkovacích látek, jež mohou být vyvinuty teprve v okamžiku výskytu nového viru. Průmyslová výroba vakcín a vyjednávání jejich cen měly za následek to, že evropské státy zaujaly k očkování různý přístup, což mohlo mít závažný vliv na šíření viru, pokud by byl býval nakažlivější.

2.10 Po útocích z 11. září 2001 a poté, co se ve Spojených státech vyskytly případy doručení dopisů a balíčků se sporami antraxu, byl na evropské úrovni zřízen Výbor pro zdravotní bezpečnost (4), který má na starosti jiné hrozby než přenosné nemoci. Není však institucionalizován a nemůže tedy v případě potřeby přijímat politická rozhodnutí.

3. Vylepšení stávajících mechanismů

3.1 Posuzovaný návrh rozhodnutí umožňuje odstranit existující nedostatky na základě Lisabonské smlouvy (5), která uděluje nové pravomoci v této oblasti, a na základě analýzy potíží, jež se vyskytly během nedávných krizí v oblasti zdraví.

3.2 Byla jich celá řada: krize spojená s nemocí šílených krav, pandemie H1N1, bakterie E. coli / STEC O104, útoky za použití chloru v Iráku, kontaminace melaminem, toxické červené bahno, úniky ropy, mrak vulkanického popela. Každá krize poukazuje na slabiny současného systému a umožňuje navrhnout jeho vylepšení. Tento návrh rozhodnutí má vytvořit soudržný rámec vycházející ze stávajících mechanismů a nastolit lepší spolupráci mezi jednotlivými státy a odvětvími.

3.3 Návrh se nezabývá otázkou radiologických a jaderných hrozeb, o nichž již pojednává jiný evropský legislativní dokument.

3.4 Současné právní předpisy EU se vztahují pouze na hrozby související s přenosnými nemocemi (6). Síť epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí, jež vydává varování a koordinuje reakci na evropské úrovni, neodpovídá dnešním normám a potřebám. Navrhuje se tedy, aby byla nahrazena mechanismy popsanými v tomto návrhu rozhodnutí.

3.5 Posílením existujícího systému tím, že bude rozšířen na jiné hrozby, se zvýší účinnost, aniž by to přineslo vysoké dodatečné výdaje.

3.6 Výbor podporuje cíle návrhu rozhodnutí:

— V oblasti plánování připravenosti je to koordinace snah členských států o zlepšení připravenosti a budování kapacit. „Za tímto účelem Komise zajistí koordinaci mezi vnitrostátním plánováním a mezi klíčovými odvětvími, jako je doprava, energetika a civilní ochrana, a bude podporovat členské státy při zavádění mechanismu společného zadávání veřejných zakázek na lékařská protiopatření.“

— Bude zřízena ad hoc síť v situacích, kdy nějaký členský stát vydá varování o vážné hrozbě, která není způsobena přenosnou nemocí, pro zajištění příslušných informací a údajů pro posouzení rizik a sledování vznikajících hrozeb. Přenosné nemoci budou nadále sledovány jako doposud.

— Stávající systém včasného varování a reakce bude rozšířen na všechny vážné zdravotní hrozby, a ne jen na přenosné nemoci.

— Koordinovaný vývoj mechanismů posouzení rizika v oblasti veřejného zdraví na úrovni jednotlivých států a na evropské úrovni v krizové situaci vyvolané hrozbami biologického a chemického původu, hrozbami způsobenými životním prostředím nebo hrozbami neznámého původu.

— A konečně rozhodnutí zavádí soudržný rámec pro reakci EU na krizi v oblasti veřejného zdraví. Konkrétně to znamená, že formalizováním stávajícího Výboru pro zdravotní bezpečnost bude EU schopna lépe koordinovat reakci jednotlivých států na krizi při ohrožení veřejného zdraví.

3.7 Lepší koordinace, větší účinnost, možnost zadávat evropské veřejné zakázky za účelem vyjednávání cen s farmaceutickými firmami, díky nimž lze chránit všechny Evropany, existence systému varování na evropské úrovni (a nikoli pouze na úrovni mezinárodní, tj. WHO), rozšíření stávajících mechanismů na chemické, bakteriologické, environmentální a další hrozby – to jsou hlavní záměry uvedené v tomto návrhu, a Výbor je samozřejmě plně podporuje.

3.8 Díky posouzení rizik za pomoci evropské sítě odborníků, díky dosažení shody ohledně stupně závažnosti, aby bylo možné naplánovat vhodnou reakci a definovat jednotné zprávy, díky výměně citlivých údajů při respektování příslušných pravidel (zejména těch, jež se týkají ochrany osobních údajů) a s údaji porovnatelnými mezi jednotlivými členskými státy a se sousedními zeměmi a díky vypracování jednotných upozornění na cesty se zlepší fungování již existujícího systému, aniž by došlo k jeho zatížení vytvářením nových mechanismů.

4. Zohlednění současného vývoje

4.1 EHSV by nicméně chtěl upozornit evropské i vnitrostátní veřejné orgány na to, jakým způsobem probíhaly nedávné krize.

4.2 Ať už se jednalo o pandemii chřipky H1N1 či bakterie E. coli / STEC O104, ukázalo se, že informace nejsou šířeny pouze veřejnými orgány a že část obyvatelstva více věří neověřeným informacím, jež kolují na internetu. Tato přemíra informací může zkomplikovat zvládání krize a může mít závažné důsledky pro zdraví obyvatel i pro celá hospodářská odvětví, např. v situaci, kdy někteří lékaři kritizují danou očkovací látku nebo kdy jsou zveřejněné informace o původu bakterie mylné.

4.3 Špatné informování může mít za následek obrovské plýtvání zdroji a může poškodit účinnost mechanismů. Pedagogické hledisko musí mít stejnou důležitost jako hledisko ekonomické.

4.4 V souvislosti s tím Výbor doporučuje, aby byly do krizových mechanismů zapojeny všechny složky občanské společnosti coby zprostředkovatelé informací a aby byla mimo období krize prováděna informační kampaň již ve školách a na pracovištích s cílem vysvětlit evropským občanům, jakým způsobem jsou chráněni před riziky, jak fungují systémy sledování a varování a komu mohou v případě krize věřit, tj. kdo je oprávněn šířit spolehlivé informace.

4.5 Komunikace se v případě krizí v oblasti veřejného zdraví stala jedním z hlavních úkolů, stejně důležitým, jako je dostupnost vakcín, poněvadž k čemu je dobré mít k dispozici účinné očkovací látky, pokud obyvatelé nejsou přesvědčeni o nutnosti nechat se očkovat.

4.6 Vyžadovat od občanů odpovědný přístup má smysl pouze tehdy, když pro to skutečně mají podmínky. K tomu je nezbytné, aby byli předem informováni a poučeni o existujících mechanismech a o úloze, kterou v nich každý jednotlivec bude muset sehrát. Občané se mohou zapojit a aktivně se podílet na společné ochraně, stejně jako mohou zhoršit situaci, jestliže nebyli uvědoměni o své odpovědnosti a náležitě informováni. Veřejné orgány musí v obecném zájmu zapojit všechny veřejně prospěšné organizace do ochrany všech tím, že budou povzbuzovat odpovídající vzájemnou výměnu informací.

V Bruselu dne 28. března 2012. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství (Úř. věst. L 268, 3.10.1998, s. 1).

(2) SARS – Severe Acute Respiratory Syndrome (těžký akutní respirační syndrom).

(3) Mezinárodní zdravotnické předpisy: http://www.who.int/ihr/fr/.

(4) Viz závěry předsednictví ze dne 15. listopadu 2001 o bioterorismu (13826/01) a závěry Rady ze dne 22. února 2007 o přechodném prodloužení a rozšíření mandátu Výboru pro zdravotní bezpečnost (6226/07).

(5) Čl. 6 písm. a) a čl. 168 odst. 1 SFEU.

(6) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství (Úř. věst. L 268, 3.10.1998, s. 1).