V akčním plánu finančních služeb pro spotřebitele byla popsána možná opatření v oblasti potvrzení o škodním průběhu předchozích pojištění ve prospěch občanů, kteří se stěhují do zahraničí. S cílem usnadnit přechod k novému poskytovateli pojištění stávající směrnice stanoví, že členské státy musí zajistit, že pojistník má právo vyžádat si potvrzení o škodním průběhu předchozích pojištění za posledních pět let. Neexistuje však žádný požadavek, aby pojistitelé museli k takovým potvrzením přihlížet při výpočtu výše pojistného. Z hodnocení vyplynulo, že pojistitelé taková potvrzení často ignorují, zejména jsou-li vystavena pojistitelem v jiném členském státě, a jejich pravost je někdy zpochybňována. Aby se pojistitelům usnadnilo ověření pravosti potvrzení o škodním průběhu předchozích pojištění, je užitečné, aby jejich obsah a formát byly v celé EU stejné. A dále, jestliže pojistitelé pro účely určení výše pojistného budou zohledňovat škodní průběh předchozích pojištění, nemělo by existovat žádné rozlišování na základě státní příslušnosti nebo pouze na základě toho, ve kterém členském státě měl pojistník dříve bydliště.

Směrnice o pojištění motorových vozidel je klíčovým právním nástrojem, na němž je založeno řádné fungování jednotného trhu. Umožňuje obyvatelům EU, aby svými vozidly bezproblémově překračovali vnitřní hranice EU, a to jak pro obchodní, tak pro rekreační účely. Obyvatelé EU mohou na základě jediného pojistného cestovat kamkoli, aniž by si museli pořizovat další pojištění, a rovněž se směrnice snaží dosáhnout vysokého stupně konvergence, pokud jde o ochranu potenciálních poškozených v důsledku dopravních nehod motorových vozidel. Směrnice navíc přispívá k fungování schengenského prostoru.

Právním základem tohoto návrhu je čl. 114 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), který umožňuje přijímat opatření ke sbližování právních předpisů členských států, jejichž účelem je vytvoření a fungování vnitřního trhu. Navrhované změny dále odstraňují některé přímé i nepřímé překážky bránící řádnému fungování a dokončení integrovaného trhu s pojištěním motorových vozidel, usnadňují volný pohyb vozidel mezi členskými státy a zaručují srovnatelné zacházení, a to bez ohledu na to, kde v rámci EU k dopravní nehodě dojde. Posílí jednotný trh s pojištěním motorových vozidel, neboť poskytne pojistníkům a potenciálním poškozeným důvěru, že se jim dostane plné náhrady škody, a to i v případě insolvence přeshraničního pojistitele motorových vozidel.

Oblast působnosti směrnice vyjasnily některé rozsudky Soudního dvora Evropské unie, zejména rozsudky ve věcech „Vnuk“ „Andrade“ a „Torreiro“. Rozsudek ve věci Vnuk ze září 2014 vyjasnil rozsah povinného pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla v článku 3 směrnice tak, že se vztahuje na veškeré činnosti odpovídající „obvyklé funkci“ vozidla bez ohledu na místo, kde je vozidlo provozováno. Rozsudek ve věci Rodrigues de Andrade ze dne 28. listopadu 2017 vyjasnil, že pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla by se mělo vztahovat pouze na „obvyklý provoz vozidla jako dopravního prostředku“ a „bez ohledu na terén“, vyjma dopravních nehod, kdy bylo vozidlo používáno výlučně pro zemědělské účely. Tyto rozsudky objasnily, že motorová vozidla jsou obvykle určena k tomu, aby sloužila jako dopravní prostředek, a to bez ohledu na vlastnosti vozidla, a že provoz takových vozidel zahrnuje jakékoli použití vozidla odpovídající jeho obvyklé funkci jako dopravního prostředku bez ohledu na terén, v jakém je motorové vozidlo provozováno, a bez ohledu na to, zda stojí, nebo je v pohybu. Z tohoto výroku jasně vyplývá, že dopravní nehody způsobené během normálního provozu vozidla za účelem dopravy, včetně jeho provozu na soukromých pozemcích, ještě spadají do oblasti působnosti směrnice.

Článek 9 směrnice stanoví povinné minimální částky krytí, do kterých musí být poskytnuta náhrada v rámci pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla. Tyto minimální částky zajišťují, že existuje dostatečná úroveň minimální ochrany poškozených v důsledku dopravních nehod motorových vozidel v celé EU v případě škody na zdraví a věcné škody, a to bez ohledu na kategorii vozidla. Ačkoli cílem směrnice je stanovit stejné minimální částky krytí ve všech členských státech EU, ve 13 členských státech v současnosti platí nižší minimální částky než vyšší částky stanovené ve směrnici. Je to důsledek přechodných období podle čl. 1 odst. 2 směrnice 84/5/EHS ve znění směrnice 2005/14/ES a umožnilo to některým státům uplatnění plných minimálních částek odložit. Vzhledem k různým referenčním datům pro pravidelný přepočet minimálních částek, stanoveným pro jednotlivé členské státy, však zůstává mezera mezi těmi 13 členskými státy, které přechodného období využily, a všemi ostatními členskými státy. Je tomu tak proto, že ačkoli již mezitím přechodná období vypršela, příslušná data ukončení přechodných období jsou dosud používána jako referenční data pro aktualizaci za účelem zohlednění inflace, která se provádí každých pět let. Tyto minimální částky tudíž dosud nejsou ve všech členských státech stejné. Členské státy mohou dle vlastního uvážení v rámci pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla vyžadovat částky krytí vyšší, než jsou minima zavedená směrnicí, avšak většina z těchto 13 členských států s nižšími povinnými částkami vyšší částky krytí nevyžaduje.

Takové ověření pojištění vozidel vstupujících na území státu navíc vyžaduje výměnu údajů mezi členskými státy; v tom případě je nezbytné zabezpečit práva, svobody a oprávněné zájmy subjektů těchto údajů. Ustanovení obecného nařízení EU o ochraně osobních údajů se vztahují i na zpracování osobních údajů za účelem boje proti řízení motorových vozidel bez uzavřeného pojištění. Vnitrostátní právní předpisy by musely respektovat podmínky a požadavky stanovené v uvedeném nařízení, zejména aby se zajistilo, že osobní údaje jsou zpracovány korektně a zákonným a transparentním způsobem, jsou shromažďovány pro stanovené, výslovně vyjádřené a legitimní účely, odkazují na příslušný právní základ pro zpracování, jsou v souladu s příslušnými požadavky na důvěrnost a bezpečnost stanovenými v obecném nařízení o ochraně osobních údajů v EU a dodržují zásady nezbytnosti, proporcionality, omezení účelu a přiměřené doby uchovávání údajů. Součástí všech systémů zpracovávání osobních údajů, které jsou v rámci právních předpisů členských států vytvořeny a používány, by měla být rovněž záměrná a standardní ochrana osobních údajů. Všechny činnosti zpracování včetně činností, které se týkají administrativní spolupráce a vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států, by měly být prováděny v souladu s pravidly ochrany osobních údajů, jež stanoví obecné nařízení EU o ochraně osobních údajů, a v souladu s příslušnými vnitrostátními právními předpisy.

Článek 4 stávající směrnice zakazuje veškeré soustavné kontroly pojištění vozidel, která mají obvyklé stanoviště v jiném členském státě, včetně těch kontrol, při kterých by nebylo nutné vozidlo zastavit. Vývoj některých nových technologií (technologie rozpoznávání poznávacích značek) však umožňuje kontroly bez obtěžování vozidel a aniž by překážely volnému pohybu osob a vozidel. Návrh by proto umožnil ověřit pojištění vozidel, pokud budou kontroly součástí všeobecného systému kontrol na území státu, nebudou diskriminační, nebudou vyžadovat zastavení vozidla a budou nezbytné a přiměřené pro dosažení sledovaného cíle.

Návrh plně zohledňuje zásadu proporcionality, totiž že činnost EU by neměla překročit rámec toho, co je nezbytné k dosažení cílů Smluv. Vybrané strategické možnosti byly pečlivě posouzeny a navrženy tak, aby byla nastavena správná rovnováha mezi dotčeným veřejným zájmem (zejména potřebou omezit řízení motorových vozidel bez uzavřeného pojištění a zajistit stejnou minimální úroveň ochrany poškozených) a potenciálními náklady pro veřejné orgány, pojistitele a pojistníky, s cílem zajistit nákladovou efektivnost navrhovaných opatření.

– statistiky a zpráv Rady kanceláří pro pojišťování motorových vozidel (soukromé právní subjekty, jimž byly směrnicí svěřeny určité úkoly).

•Posouzení dopadů

V souladu se svou politikou „zlepšování právní úpravy“ Komise provedla posouzení dopadů jednotlivých alternativ politiky. Posouzení dopadů podpořil Výbor pro kontrolu regulace ve svém kladném stanovisku ze dne 9. března 2018Ve svých připomínkách Výbor pro kontrolu regulace navrhl, aby posouzení dopadů objasnilo rozsah předpokládané legislativní změny, pokud jde o oblast působnosti směrnice, a důvody, proč nebyly důsledky této změny posouzeny v plném rozsahu. Dále Výbor pro kontrolu regulace požádal, aby bylo posouzení dopadů spojeno s hodnocením, a požádal o lepší odůvodnění navrhovaných legislativních opatření. A rovněž požádal, aby bylo lépe vysvětleno, proč se má za to, že bude směrnice bezproblémově fungovat v budoucnu, vzhledem k vývoji nových technologií, jako jsou např. samořízená vozidla a elektrokola. Návrh je v souladu se závěry uvedenými v posouzení dopadů.

V reakci na připomínky Výboru pro kontrolu regulace revidované posouzení dopadů vysvětluje, že pokud jde o oblast působnosti směrnice, je vhodnější kodifikovat, začlenit do směrnice v zájmu zajištění právní srozumitelnosti klíčová ustanovení navazujících rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie týkajících se oblasti působnosti. To by členským státům umožnilo provést změny, které z rozhodnutí vyplývají, řádným a transparentním způsobem. Navíc by se tak pro zúčastněné strany zajistila právní jistota, pokud jde o oblast působnosti směrnice, protože by se rozhodnutí soudu provedla rovnou ve vnitrostátním právu. Kodifikace rovněž usnadňuje vymáhání právních předpisů EU v této oblasti, neboť by ji doprovázela standardní prováděcí opatření.

Navíc pokud jde o budoucí technologický vývoj, posouzení dopadů objasňuje, že se povinnost získat povinné pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla, kterou směrnice stanovuje, vztahuje i na samořízená a částečně samořízená vozidla. Hlavním důvodem je neustálá potřeba chránit a odškodňovat poškozené z dopravních nehod samořízených vozidel provozovaných v rámci EU. Došlo již k řadě nehod způsobených samořízenými (nebo částečně samořízenými) vozidly, což potvrzuje potřebu chránit občany EU v případě takových nehod. Posouzení dopadů navíc vysvětluje, že oblast působnosti směrnice již zahrnuje i nové typy motorových vozidel, jako jsou elektrokola, segwaye či elektrické koloběžky. Používání těchto nových typů elektrických vozidel v dopravě může způsobovat dopravní nehody, jejichž poškozené je třeba chránit a urychleně odškodňovat. Stávající směrnice však členským státům rovněž dává pravomoc osvobodit taková vozidla od povinnosti mít pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla, uznají-li to za nutné. Během veřejné konzultace řada sdružení zastupujících odvětví elektrokol požadovala, aby bylo osvobození těchto vozidel zahrnuto do směrnice samotné s tím, že by požadované pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla mohlo využívání elektrokol ohrozit. To není – vzhledem k pravomoci členských států osvobodit elektrokola nebo jakákoli jiná nová elektrická vozidla od uvedeného pojištění – považováno za nutné. V takovém případě by náklady na odškodnění poškozených z dopravných nehod způsobených těmito novými typy vozidel nesly vnitrostátní garanční fondy. Tím je zajištěna nejvyšší úroveň ochrany poškozených, aniž by bylo zapotřebí jakékoli další opatření na úrovni EU.

Posouzení dopadu analyzovalo několik možností politiky pro každý z vymezených problémů:

Vzhledem k tomu, že směrnice již existuje, bylo ve všech případech základní možností ponechat směrnici beze změny. Kromě tohoto základního scénáře analyzovalo posouzení dopadů i řadu jiných možností politiky.

Pokud jde o insolvenci pojistitelů, což je téma, které v současnosti není ve směrnici ošetřeno, bylo druhou možností uložit odpovědnost za prvotní náhradu škody poškozených, nikoli však konečnou odpovědnost. Třetí možností bylo stanovit obojí odpovědnost, přičemž prvotní odpovědnost bude na straně členského státu bydliště nebo sídla poškozeného a konečná odpovědnost bude na straně členského státu, ve kterém má sídlo insolventní pojistitel. Posouzení dopadů dospělo k závěru, že upřednostňovanou možností politiky je třetí možnost, jelikož nejen zajistí rychlé odškodnění poškozených, ale poskytne také pojistitelům, vnitrostátním orgánům pro odškodnění a pojistníkům motorových vozidel větší právní jistotu, pokud jde o prvotní a konečné řešení pohledávek, a sníží potřebu soudních řízení.

Pokud jde o minimální částky krytí, kromě základního scénáře bylo druhou možností harmonizovat částky na nejvyšší povinnou minimální úroveň, která je v členských státech v současnosti uplatňována. Třetí posuzovanou možností bylo zavést vyšší povinnou částku krytí pro větší vozidla, např. pro nákladní automobily a autobusy. Posouzení dopadů dospělo k závěru, že upřednostňovanou možností politiky je druhá možnost, jelikož zajišťuje stejnou minimální ochranu poškozených v celé EU a protože na podporu třetí možnosti neexistuje dostatek důkazů.

Pokud jde o škodní průběh předchozích pojištění, kromě základního scénáře bylo druhou možností vydat doporučení pro členské státy, pokud jde o nakládání s potvrzeními o škodním průběhu předchozích pojištění. Třetí možností bylo harmonizovat pouze šablonu potvrzení o škodním průběhu předchozích pojištění, aby se usnadnilo ověření pravosti cílené proti podvodům, aniž by byl pojistitelům uložen povinný způsob, jak s takovými potvrzeními nakládat. Čtvrtou možností dále bylo zavést pro pojistitele požadavek nediskriminace při nakládání s potvrzeními o škodním průběhu předchozích pojištění, jež vydali pojistitelé v jiných členských státech, a požadavek transparentnosti při použití potvrzení. Posouzení dopadů dospělo k závěru, že tato posledně uvedená možnost je upřednostňovanou možností politiky, jelikož nejen usnadní standardizaci potvrzení o škodním průběhu předchozích pojištění, ale zajistí také rovné zacházení, pokud jde o škodní průběh předchozích pojištění, s domácími pojistníky a pojistníky, kteří se přestěhují do jiného členského státu.

Pokud jde o řízení motorových vozidel bez pojištění, vedle základního scénáře bylo druhou možností povolit nenápadné kontroly (které jsou v současnosti zakázané) prováděné členskými státy na základě dobrovolnosti. Třetí možností bylo zavést nenápadné hraniční kontroly pojištění jako povinné. Z hlediska omezení řízení motorových vozidel bez pojištění byla tato třetí možnost považována za účinnější v porovnání s druhou možností. Posouzení dopadů nicméně dospělo k závěru, že náklady spojené s třetí možností by mohly v mnoha členských státech převážit nad výhodami, jelikož výskyt řízení motorových vozidel bez pojištění není v celé EU stejný. Posouzení dopadů proto dospělo k závěru, že upřednostňovanou možností politiky je druhá možnost (dobrovolné nenápadné kontroly).

Pokud jde o oblast působnosti směrnice, v příloze posouzení dopadů se vysvětluje, že stávající judikatura Soudního dvora bude zakotvena prostřednictvím definice pojmu „provoz vozidla“, a to vzhledem k tomu, že zúčastněné strany nepředložily žádné důkazy o tom, že oblast působnosti vymezená v judikatuře povede k nepřiměřeně vysokým nákladům. Některé členské státy ve skutečnosti již zavádějí požadavek na pojištění odpovědnosti za škodu způsobenou provozem vozidla v souladu s uvedenou judikaturou bez nadměrně vysokého pojistného, a to i pro motoristické sportovní akce.

Návrh nebude mít žádný významný dopad na životní prostředí, jelikož navrhované změny nebudou mít žádný dopad na objem dopravy.

Nepředpokládá se, že návrh bude mít významný sociální dopad kromě již popsaných výhod. Cílem navrhovaných změn je omezit řízení motorových vozidel bez pojištění, potenciálně snížit pojistné v rámci pojištění motorových vozidel a zlepšit úroveň ochrany poškozených v důsledku nehod motorových vozidel, z čehož mohou mít prospěch všichni občané v EU. Návrh se vyhýbá riziku potenciálních velkých zvýšení pojistného v pojištění motorových vozidel. Zejména navrhovaná opatření týkající se minimálního krytí znamenají pouze sjednocení minimálních částek krytí, aby se zajistila stejná minimální ochrana ve všech členských státech.

Návrh nemá žádný konkrétní dopad na malé a střední podniky kromě jejich postavení jako běžných pojistitelů v oblasti pojištění motorových vozidel. Malé a střední podniky a mikropodniky budou dotčeny jako provozovatelé vozidel, která musí být pojištěna. V členských státech, kde budou minimální částky krytí mírně revidovány směrem vzhůru, může dojít k mírnému zvýšení pojistného pro pojistníky z těchto členských států, včetně malých a středních podniků a mikropodniků.

•Základní práva

Návrh respektuje základní práva a dodržuje zásady uznané v Listině základních práv Evropské unie, zejména právo na ochranu osobních údajů (článek 8 Listiny), právo na vlastnictví (článek 17 Listiny) a zásadu rovnosti žen a mužů (článek 23 Listiny). Přispívá také k cílům článku 16 Listiny, který zaručuje svobodu podnikání, k cílům článku 38 Listiny, který stanoví vysokou úroveň ochrany spotřebitele, a k cílům článku 45 Listiny, který se týká volného pohybu a pobytu občanů.

REFIT

Návrh je v souladu s cíli zjednodušení a snížení nákladů. Pokud jde o insolvenci pojistitelů, sníží se výdaje na soudní spory, jelikož směrnice stanoví jasné úlohy pro úhradu prvotní náhrady škody poškozenému a konečnou odpovědnost za vypořádání nároku. Snížení rizika řízení motorových vozidel bez uhrazeného pojištění prostřednictvím nenápadných kontrol by mohlo snížit výši nároků na náhradu škody vznášených vůči orgánům pro odškodnění a výši příspěvků pojistitelů. Větší standardizace potvrzení o škodním průběhu předchozích pojištění by kromě toho zjednodušila ověření pravosti potvrzení o škodním průběhu předchozích pojištění vystavených pojistiteli v zahraničí. Návrh neobsahuje žádné nové požadavky na podávání zpráv orgánům veřejné moci.

4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY