Ačkoli je nařízení v členských státech přímo použitelné, ukládalo jim povinnost podniknout řadu právních kroků na vnitrostátní úrovni, zejména zřídit vnitrostátní orgány pro ochranu údajů a přidělit jim pravomoci, stanovit pravidla pro konkrétní otázky, např. sjednocení ochrany osobních údajů se svobodou projevu a informací, a pozměnit nebo zrušit odvětvové právní předpisy obsahující aspekty ochrany údajů. V době vydání tohoto sdělení své vnitrostátní právní předpisy o ochraně údajů aktualizovaly všechny členské státy kromě tří. Práce na přizpůsobení odvětvových právních předpisů na vnitrostátní úrovni stále probíhají. Poté co bylo uplatňování nařízení začleněno do Dohody o Evropském hospodářském prostoru, rozšířilo se do Norska, na Island a do Lichtenštejnska, jež rovněž přijaly vnitrostátní právní předpisy pro ochranu údajů.

Při provádění vyšetřování je nezbytné, aby orgány pro ochranu údajů shromáždily relevantní důkazy, dodržovaly veškeré procedurální kroky podle vnitrostátních právních předpisů a zajistily náležitý postup u mnohdy složitých spisů. To vyžaduje čas a zahrnuje významný objem práce, což vysvětluje skutečnost, proč většina vyšetřování, jež byla zahájena poté, co nařízení nabylo účinnosti, stále probíhá.

·splnění povinnosti sjednotit právo na ochranu osobních údajů se svobodou projevu a informací s ohledem na to, že tato povinnost by se neměla zneužívat za účelem odrazování od novinářské práce.

Důležitou informací je, že nevládní organizace zahájily několik zástupných žalob poté, co k tomu byly jednotlivci pověřeny, a využily tak nové možnosti vyplývající z nařízení. Využití zástupných žalob by bylo snazší, pokud by možnost dovolit nevládním organizacím podávat žaloby bez pověření, kterou nařízení připouští, využilo více členských států.

V této souvislosti je nezbytné, aby mohly zúčastněné strany lépe přispívat k činnosti sboru. Proto Komise vítá systematické veřejné konzultace, které sbor pro své pokyny organizuje. Tato praxe spolu s pořádáním workshopů pro zúčastněné strany na cílená témata v rané fázi posuzování by měla pokračovat a měla by být rozšířena, aby se zajistila transparentnost, inkluzivnost a relevantnost činnosti sboru.

Dodržování kodexů chování je dalším funkčním a praktickým nástrojem, který má toto odvětví k dispozici, aby mohlo prokázat dodržování nařízení. Tyto kodexy by měly být vypracovány obchodními asociacemi nebo orgány zastupujícími kategorie správců a zpracovatelů a měly by popisovat, jak lze v konkrétním odvětví uplatňovat pravidla ochrany údajů. Pokud tyto kodexy vyladí závazky oproti rizikům, mohou se také stát velmi užitečným a nákladově účinným způsobem, jak mohou malé a střední podniky plnit své povinnosti.

Díky provádění strategie stanovené ve sdělení z roku 2017 o výměně a ochraně údajů v globalizovaném světě Komise posílila své zapojení ve třetích zemích a s jinými mezinárodními partnery a dále rozvíjí prvky sbližování mezi systémy soukromí, ze kterých zároveň čerpá. To zahrnovalo i prozkoumání možnosti uznání odpovídající ochrany s vybranými třetími zeměmi. Tato činnost přinesla významné výsledky – zejména vstoupilo v únoru 2019 v platnost vzájemné ujednání o odpovídající ochraně mezi EU a Japonskem, díky němuž vznikl největší prostor volného a bezpečného pohybu údajů na světě. Jednání s Jižní Koreou o odpovídající ochraně jsou v pokročilé fázi a probíhá průzkum s cílem zahájit tato jednání s několika latinskoamerickými zeměmi – např. Chile nebo Brazílií – v závislosti na dokončení probíhajících legislativních postupů. Slibný je i vývoj v některých částech Asie, např. v Indii, Indonésii a na Tchaj-wanu, i v evropském východním a jižním sousedství, což by mohlo otevřít dveře pro budoucí rozhodnutí o odpovídající ochraně.

Komise zároveň vítá, že další země zavedly nástroje pro předávání podobné nástrojům pro odpovídající ochranu stanoveným v nařízení, čímž uznávají, že EU sama i země, v nichž EU považuje ochranu za odpovídající, zajišťují požadovanou úroveň ochrany. Vznikl tak potenciál vytvořit síť zemí, ve kterých je možný volný pohyb údajů.

Kromě toho probíhá intenzivní spolupráce s dalšími třetími zeměmi, např. Kanadou, Novým Zélandem, Argentinou a Izraelem, jejímž cílem je zajistit, aby platnost rozhodnutí o odpovídající ochraně přijatých na základě směrnice o ochraně údajů z roku 1995 pokračovala i v rámci nařízení. Mezitím se štít mezi EU a USA pro ochranu osobních údajů ukázal jako užitečný nástroj pro zajištění transatlantických pohybů údajů na základě vysoké úrovně ochrany, do kterého je zapojeno více než 4 700 společností. Jeho každoroční přezkoumání zajišťuje pravidelnou kontrolu správného fungování tohoto rámce a včasné řešení nových problémů.

Protože pro pohyb údajů neexistuje jediné univerzální řešení, Komise rovněž spolupracuje se zúčastněnými subjekty i se sborem na využití celého potenciálu souboru nástrojů pro mezinárodní předávání vyplývajících z nařízení. Mezi tyto nástroje patří standardní smluvní doložky, vývoj certifikačních schémat, vypracování kodexů chování nebo administrativní ujednání pro veřejné orgány. V této souvislosti se Komise zajímá o výměnu zkušeností a osvědčených postupů s jinými systémy, které mohou mít pro některé z těchto nástrojů vyvinuté konkrétní odborné poznatky. Komise zváží využití pravomocí, které jí nařízení uděluje v oblasti těchto nástrojů pro předávání, především standardních smluvních doložek.

Kromě čistě dvoustranných nástrojů by také bylo vhodné se zabývat tím, zda by podobně naladěné země mohly v této oblasti zřídit nadnárodní rámec, když pohyb údajů představuje čím dál tím zásadnější složku obchodu, komunikací a sociálních interakcí. Takový nástroj by umožnil volný pohyb údajů mezi smluvními stranami a zároveň zajistil požadovanou úroveň ochrany na základě sdílených hodnot a sbližujících se systémů. Bylo by možné jej vypracovat například na základě modernizované úmluvy č. 108 nebo díky inspiraci z iniciativy Data Free Flow with Trust („důvěryhodný volný pohyb údajů“), která byla počátkem tohoto roku zahájena v Japonsku.

Rozvoj nových synergií mezi obchodem a nástroji na ochranu údajů

Kromě podpory sbližování norem ochrany údajů na mezinárodní úrovni je Komise rovněž odhodlána řešit digitální protekcionismus. Za tímto účelem vypracovala specifická ujednání o tocích údajů a ochraně údajů v obchodních dohodách, která při svých dvoustranných i mnohostranných jednáních systematicky předkládá, např. při právě probíhajících jednáních s WTO o elektronickém obchodu. Tato horizontální ujednání vylučují čistě protekcionistická opatření, např. požadavky na povinnou lokalizaci údajů, a zároveň zachovávají regulační samostatnost stran při ochraně základního práva na ochranu údajů.

Ačkoli dialogy o ochraně údajů a obchodní jednání musí probíhat samostatně, mohou se navzájem doplňovat: vzájemné ujednání o odpovídající ochraně mezi EU a Japonskem je nejlepším příkladem takových synergií, které ještě více usnadňují obchodní výměny, a tím posilují přínosy dohody o hospodářském partnerství. Tento druh sbližování založený na sdílených hodnotách a vysokých standardech a podpořený účinným prosazováním poskytuje nejspolehlivější základ pro výměnu osobních údajů, což naši mezinárodní partneři čím dál tím častěji uznávají. Vzhledem k tomu, že společnosti působí čím dál více přes hranice a preferují uplatňování podobných souborů pravidel ve všech svých podnikatelských aktivitách po celém světě, pomáhá takové sbližování vytvářet prostředí, které podporuje přímé investice, usnadňuje obchod a zlepšuje důvěru mezi obchodními partnery.

Usnadňování výměny informací za účelem boje proti zločinu a terorismu na základě vhodných pojistek

Větší kompatibilita režimů ochrany údajů může rovněž významně usnadnit velmi potřebné výměny informací mezi EU a zahraničními regulačními, policejními a soudními orgány, a díky tomu přispět k účinnější a rychlejší spolupráci v oblasti prosazování práva. Za tímto účelem Komise uvažuje o využití možnosti přijímat rozhodnutí o odpovídající ochraně v souladu se směrnicí o prosazování práva v oblasti ochrany údajů s cílem prohloubit spolupráci s klíčovými partnery v boji proti trestné činnosti a terorismu. Zastřešující dohodu mezi EU a USA, která vstoupila v platnost v únoru 2017, kromě toho lze použít jako vzor pro podobné dohody s jinými důležitými bezpečnostními partnery.

Další příklady, které ukazují na význam vysokých standardů ochrany údajů jako na základ stabilní spolupráce v oblasti prosazování práva se třetími zeměmi, zahrnují předávání záznamů ze jmenné evidence cestujících (PNR) a výměnu operativních informací mezi Europolem a důležitými mezinárodními partnery. V této souvislosti právě probíhají jednání o mezinárodních dohodách s několika zeměmi jižního sousedství nebo je jejich zahájení připraveno.

Silné pojistky v oblasti ochrany údajů budou také zásadní složkou jakékoli budoucí dohody o přeshraničním přístupu k elektronickým důkazům při vyšetřování trestných činů, a to jak na dvoustranné (dohoda mezi EU a USA), tak na mnohostranné úrovni (druhý dodatkový protokol k Budapešťské úmluvě Rady Evropy o počítačové kriminalitě).

Podpora spolupráce mezi donucovacími orgány pro ochranu údajů

V době, kdy mohou problémy s dodržováním ochrany soukromí nebo bezpečnostní incidenty ovlivnit velký počet osob zároveň ve více jurisdikcích, mohou užší formy spolupráce mezi dozorovými úřady na mezinárodní úrovni pomoci zajistit jak účinnější ochranu jednotlivých práv, tak stabilnější prostředí pro hospodářské subjekty. V této souvislosti a v úzkém kontaktu se sborem bude Komise pracovat na způsobech, jak usnadnit spolupráci v oblasti vymáhání a vzájemnou pomoc mezi dozorovými úřady v EU i za jejími hranicemi, a to i prostřednictvím využití nových pravomocí, které jí nařízení v této oblasti přiděluje. To by mohlo zahrnovat různé formy spolupráce od vypracování společných výkladových nebo praktických nástrojů až po výměny informací o probíhajících vyšetřováních.

Komise má rovněž v plánu posílit dialog s regionálními organizacemi a sítěmi, např. Sdružením národů jihovýchodní Asie (ASEAN), Africkou unií, fórem asijsko-tichomořských orgánů pro ochranu soukromí (APPA) nebo Iberoamerickou sítí pro ochranu údajů, jež hrají ve formování společných norem v oblasti ochrany údajů čím dál tím důležitější úlohu, podporují výměnu osvědčených postupů i spolupráci mezi donucovacími orgány. Kromě toho bude spolupracovat také s Organizací pro hospodářskou spolupráci a rozvoj a Asijsko-tichomořskou organizací pro hospodářskou spolupráci s cílem posilovat přibližování k vysoké úrovni ochrany údajů.

VII.Právní předpisy v oblasti ochrany údajů jakožto nedílná součást celé řady politik

Ochranu osobních údajů zajišťuje a obsahuje řada politik Unie.

Telekomunikační služby a služby elektronické komunikace

Komise v lednu 2017 přijala návrh nařízení o ochraně soukromí a ochraně osobních údajů v elektronických komunikacích. Cílem návrhu je chránit důvěrnost komunikace, jak stanoví Listina základních práv, ale také chránit osobní údaje, které mohou být součástí komunikace, i koncová zařízení koncových uživatelů.

Návrh nařízení o ochraně soukromí a elektronických komunikacích upřesňuje a doplňuje nařízení tím, že pro výše uvedené účely stanoví specifická pravidla. Modernizuje současná pravidla EU ohledně soukromí a elektronických komunikací s cílem zohlednit technologický a právní vývoj. Posiluje soukromí osob tím, že rozšiřuje oblast působnosti nových pravidel tak, aby se vztahovala i na poskytovatele komunikačních služeb typu over-the-top, čímž vytváří rovné podmínky pro všechny služby elektronických komunikací. Ačkoli Evropský parlament v říjnu 2017 schválil mandát k zahájení trialogů, Rada dosud obecný přístup neschválila. Komise se v nařízení o soukromí a elektronických komunikacích i nadále plně angažuje a podpoří spolunormotvůrce v jejich úsilí o dosažení rychlého přijetí navrhovaného nařízení.