Struktury organizované trestné činnosti schopné provádět sofistikované operace, které pokrývají celou škálu převaděčských služeb na celé trase, představují vysoké riziko pro bezpečnost Evropy, zejména pokud jde o jednotlivce na vyšších stupních těchto zločineckých organizací. Přibližně 50 % sítí zapojených do převaděčství migrantů páchá různé druhy trestné činnosti a je zapojeno rovněž do obchodování s lidmi, obchodování s drogami, podvodů v oblasti spotřební daně, obchodování se střelnými zbraněmi a praní peněz. Zločinecké sítě stále častěji organizují účelové sňatky jako součást sofistikovaných podvodů a dosahují zisku zejména tím, že ženy ve zranitelném postavení lákají k činnosti, která jim údajně vydělá „snadné peníze“, ale namísto toho je uvězní v síti vykořisťování a zneužívání.

Převaděčství migrantů je pro zločinecké sítě klíčovou činností, kterou udržuje trvalá poptávka. Očekává se, že tato poptávka bude pokračovat, neboť ji bude posilovat několik faktorů: demografický růst s doprovodnými sociálně-ekonomickými problémy a nedostatkem pracovních příležitostí, diskriminací, nestabilitou, konflikty, zhoršováním životního prostředí a změnou klimatu, vnímání EU jako hospodářsky, politicky, sociálně a environmentálně stabilnějšího regionu; dezinformace a nepravdivá tvrzení převaděčů, kteří se přísliby, které neodpovídají realitě, snaží migranty přimět k tomu, aby se vydali na nebezpečné cesty. Ve střednědobém a dlouhodobém horizontu mohou dále hygienické, hospodářské, sociální a politické důsledky pandemie motivovat k nelegální migraci do Evropy, a tím posílit poptávku po převaděčských službách. V minulosti se země, které byly obzvláště postiženy dlouhodobou nezaměstnaností, staly zeměmi původu obětí, a to jak převaděčství migrantů, tak obchodování s lidmi směřujícími do bohatších zemí. Oslabování hospodářských podmínek v EU může navíc zvýšit poptávku po levné pracovní síle na černém trhu, což by s větší pravděpodobností přilákalo nelegální migranty a vedlo k vykořisťování pracovní síly, včetně nucené práce.

Spolupráce s partnerskými zeměmi, jejímž cílem je odrazovat od nebezpečných cest, rovněž znamená podporovat partnery v celé řadě aspektů souvisejících s migrací, poskytovat ochranu lidem v nouzi, řešit základní příčiny nelegální migrace, vytvářet pracovní příležitostí a prosazovat důstojnou práci, podporovat legální migraci a bezpečné legální cesty do Evropy, jakož i posilovat kapacity partnerských zemí v oblasti správy hranic a migrace. K odrazování od nelegální migrace přispívá rovněž účinné navracení a udržitelné opětovné začleňování osob bez oprávnění k pobytu v EU, což osobám, které se vracejí do svých zemí původu, poskytuje příležitost začít znovu. Jednou z hlavních hnacích sil nelegální migrace je šance, že nelegální migranti naleznou práci v neformální ekonomice. Účinné provádění směrnice o sankcích vůči zaměstnavatelům je důležité pro odrazování od nelegální migrace a pro ochranu práv nelegálně migrujících pracovníků. Spolu s tímto obnoveným akčním plánem EU předkládá Komise své hodnocení stavu provádění, doprovázené souborem opatření potřebných k posílení jeho účinnosti, který se zaměřuje na sankce vůči zaměstnavatelům, opatření na ochranu práv nelegálních migrantů a inspekce.

Společný operační tým MARE (JOT MARE), který byl vytvořen v roce 2015, podporuje intenzivnější výměnu zpravodajských informací s Evropskou agenturou pro pohraniční a pobřežní stráž (Frontex) a úzkou spolupráci s Mezinárodní organizací kriminální policie (Interpol), mimo jiné vysíláním národních odborníků členských států do Europolu. Shromažďuje, analyzuje, zdokonaluje a šíří zpravodajská zjištění a podpořil desítky vyšetřování týkajících se zločineckých sítí zapojených do převaděčství migrantů po moři a souvisejících neoprávněných pohybů do cílových zemí. Ve spolupráci s agenturou Frontex a dalšími partnery je do databází Europolu zahrnuto více než 1 000 plavidel, u kterých je podezření, že jsou zapojena do převaděčství migrantů.

Od června 2021 je patrný nový a závažný vývoj zaměřený na destabilizaci Evropské unie a jejích členských států, kdy Bělorusko odpovídá na sankce EU organizováním státem podporovaného převádění migrantů do EU, a to letecky z několika třetích zemí (zejména z Iráku, jakož i z Konžské republiky, Kamerunu, Sýrie a dalších), a to obvykle s platným vízem nebo bez vízové povinnosti. Bělorusko oznámilo pozastavení dohody EU o zpětném přebírání osob, která byla ratifikována v roce 2020, a odmítlo přijmout zpět ty nelegální migranty, kteří projeli přes Bělorusko. Převaděči migrantů této situace, zejména činnosti běloruských orgánů, využili a nabízejí migrantům nedovolené služby a on-line poradenství o tom, jak se nelegálně dostat do Běloruska a nelegálně překročit vnější hranice EU do Litvy, Lotyšska nebo Polska.

Převaděčství nekončí na vnějších hranicích EU. Nabídka převaděčských služeb pro neoprávněný pohyb v rámci EU je různorodá. Převaděčské sítě i nadále využívají trasy v rámci EU, a to ze Španělska, Itálie nebo Řecka do Francie, Německa a dalších zemí, a umožňují pohyb nelegálních migrantů po zemi, pěšky nebo ve vozidlech, lodích a letadlech. Běžnou praktikou je ukrývání v uzavřených prostorech nebo používání pronajatých automobilů. Převaděči nabízejí své služby on-line a v místech, kde se nachází většina migrantů, například v okolí přijímacích středisek. Převaděči využívají padělané doklady k umožnění cestování letadlem a někdy nabízejí služby k legalizaci pobytového statusu migrantů. Nelegální migranti často usilují o to, aby se dostali do zemí EU nebo Spojeného království, v nichž se nachází jejich rodina, přátelé nebo příslušníci diaspory a u nichž se domnívají, že zde mají nejlepší vyhlídky získat zaměstnání a uživit se. Objevují se důkazy, že převaděči napomáhají neoprávněnému pohybu osob požívajících mezinárodní ochrany.

Na trase přes centrální Středomoří je ve srovnání s rokem 2020 patrný trvalý nárůst počtu osob přicházejících do Itálie a na Maltu. Na trase přes západní Středomoří a atlantické trase se klíčovým místem pro odjezdy do pevninského Španělska stalo Alžírsko a na západoafrické trase jsou stále častějším cílem Kanárské ostrovy. Od srpna 2019 je na Kanárských ostrovech zaznamenáván postupný nárůst počtu odhalených nezákonných překročení hranic po moři a od srpna 2020 je patrný exponenciální nárůst. Na trase přes východní Středomoří se celkové migrační toky do Řecka a Bulharska v průběhu času sice snížily, avšak zůstávají konstantní. Poptávka migrantů procházejících přes západní Balkán po převaděčství je nadále vysoká. V důsledku cestovních omezení zavedených v reakci na pandemii COVID-19 se počet migrantů, kteří zůstávají na západním Balkáně, v letech 2020 a 2021 zvýšil. Pokračující nestabilita v zemích, jako je Sýrie nebo Jižní Súdán, by mohla udržet nebo zvýšit migrační tlak. Pokračující krize v Afghánistánu může dále zvýšit riziko nuceného vysídlení, migračních toků v regionu a převaděčství migrantů směřujících do EU. V souladu se závěry Rady ze dne 21. září 2021 EU rovněž zahájí regionální politickou platformu pro spolupráci se zeměmi, které přímo sousedí s Afghánistánem, s cílem pomoci předcházet negativním dopadům v regionu a podpořit hospodářskou odolnost a regionální hospodářskou spolupráci, jakož i potřeby humanitární pomoci a ochrany.

I když se trasy mohou rychle měnit v reakci na zesílená opatření a kontroly na hranicích, činnosti donucovacích orgánů nebo bezpečnostní rizika, centra převaděčských činností, kde se prolínají poptávka po převaděčských službách a jejich nabídka, jsou obvykle poměrně stabilní. Většinou se jedná o hlavní nebo důležitá města nacházející se na křižovatkách významných migračních tras. Převaděči potenciální migranty aktivně vyhledávají a získávají, mimo jiné pomocí dezinformačních kampaní o trasách, rizicích a podmínkách v cílových zemích. Převaděčské sítě stále využívají k přepravě nelegálních migrantů do EU zejména tři trasy ve Středomoří (v západním, středním a východním) a západoafrickou trasu (rovněž často označovanou jako atlantická trasa). Odhaduje se, že 85 až 90 % převaděčství migrantů do EU probíhá po moři.

-Budování operační kapacity vnitrostátních a místních orgánů v partnerských zemích s cílem předcházet nelegální migraci a odrazovat od ní, a to případně i na základě stávajících struktur nebo zřízením specializovaných koordinačních center. Měla by být rovněž posílena kapacita partnerských zemí při poskytování pomoci zranitelným osobám, zejména dětem a ženám, které mohou být vystaveny násilí, vykořisťování, zneužívání a obchodování s lidmi.

Aby bylo možné účinně bojovat proti mezinárodní povaze převaděčství migrantů za hranicemi EU, je zapotřebí užší spolupráce s klíčovými partnerskými zeměmi původu a tranzitu, a to jak na dvoustranné, tak na regionální úrovni. V rámci komplexních partnerství EU se tato spolupráce promítne do operačních partnerství proti převaděčství, která budou založena na nepřetržité výměně a vzájemně prospěšné spolupráci mezi EU a partnerskými zeměmi. Cílem opatření bude posílení právního, politického, operačního a strategického rámce v partnerských zemích a zvýšení dopadu, odpovědnosti a udržitelnosti úsilí v boji proti převaděčství migrantů.

EU již vytvořila úspěšné rámce spolupráce s partnerskými zeměmi, které přispívají k boji proti nelegální migraci a převaděčství. Dosavadní opatření a úsilí jsou však roztříštěné a převaděčství je i nadále problémem, který vzbuzuje stále větší znepokojení jak u EU, tak u partnerských zemí. K posílení součinnosti, maximalizaci účinnosti stávajících nástrojů a řešení nových výzev, předcházení převaděčství a zajištění účinného prosazování vyšetřování, stíhání a odsouzení je zapotřebí koordinovanějšího a strukturovanějšího přístupu. V souladu s novým paktem by proto EU měla vycházet ze stávajících rámců spolupráce a rozvíjet specializovaná a individuálně uzpůsobená operační partnerství proti převaděčství se třetími zeměmi nebo regiony podél migračních tras směřujících do EU. Tato operační partnerství proti převaděčství by měla být nedílnou součástí komplexních partnerství EU v oblasti migrace se zeměmi původu a tranzitu a měla by podporovat regionální a mezinárodní spolupráci.

Na regionální úrovni podpořil řízení migrace mezi Evropou a Afrikou společný Vallettský akční plán. Ministerská konference za účasti EU, jejích členských států a severoafrických partnerů konaná v červenci 2020 potvrdila odhodlání všech stran předcházet převaděčství migrantů a bojovat proti němu. Ve dnech 10. a 11. května 2021 byl za účasti partnerů z EU a Afriky uspořádán seminář na vysoké úrovni, v němž byl znovu potvrzen závazek účastníků společně řešit otázky spojené s bojem proti nelegální migraci a převaděčství migrantů, s vytvořením nástrojů pro navracení a zpětné přebírání osob, jakož i s legální migrací a mobilitou. Spolupráci mezi EU, jejími členskými státy a zeměmi západní a severní Afriky podporuje od roku 2018 Niameyský proces, jehož cílem je předcházet převaděčství migrantů a obchodování s lidmi a bojovat proti nim. Kromě toho regionální operační středisko v Chartúmu (ROCK), které bylo zřízeno v roce 2019 s pomocí EU, podporovalo spolupráci v oblasti prosazování práva a sdílení informací, která vedla k vypracování 245 zpravodajských zpráv a 19 zatčením. EU rovněž investuje značné finanční prostředky do podpory partnerských zemí, zejména v sousedství EU, a to posílením jejich správy hranic a schopnosti provádět pátrací a záchranné operace na pevnině i na moři.

Agentury EU – zejména Frontex, Europol a EASO, rovněž ve spolupráci s Interpolem a dalšími mezinárodními aktéry – musí být schopny rychle mobilizovat své zdroje a prostředky a poskytovat operativní podporu na ochranu vnějších hranic EU, shromažďovat zpravodajské a operativní informace a pomáhat migrantům, kteří se stali oběťmi využívání migrace jako nástroje státu. Reakce na využívání nelegální migrace státními subjekty musí být součástí dialogu s partnerskými zeměmi, zejména operačních partnerství proti převaděčství, a musí být dále posílena. Tam, kde je to vhodné a přiměřené, lze zvážit použití omezujících opatření v rámci globálního režimu sankcí EU v oblasti lidských práv vůči jednotlivcům, subjektům a orgánům, kteří se účastní státem řízených programů a kteří jsou odpovědní za závažné porušování a zneužívání lidských práv, jsou do nich zapojeni nebo jsou s nimi spojeni. Kromě toho by EU měla přijmout následná opatření v různých oblastech politiky, které jsou důležité pro vztahy s dotyčnou třetí zemí, a případně přijmout cílená opatření v oblasti víz, obchodu, rozvoje, finanční pomoci a dalších. Částečné pozastavení dohody o zjednodušení vízového režimu s Běloruskem, které nyní Komise přijímá spolu s tímto obnoveným akčním plánem EU, je konkrétním příkladem takových opatření.

Tyto případy ukazují, že díky koordinovanému kolektivnímu zapojení mohou být partnerské země, jejichž občané využili tento státem řízený systém, ochotny spolupracovat s EU na zastavení této praktiky a zapojit se do konstruktivního a komplexního dialogu ve prospěch všech stran. V tomto ohledu přinesl dialog a spolupráce EU s Irákem určité pozitivní výsledky, které omezily pokusy o nelegální vstup do EU a usnadnily dobrovolný návrat.

Agentury EU, zejména Europol, Frontex a Eurojust, by měly nabízet pomoc v souladu se svými mandáty, mimo jiné usnadňováním výměny informací, poskytováním technické podpory, budováním kapacit a školeními, jakož i vysíláním styčných úředníků. V závislosti na dotčených partnerských zemích nebo regionech a zjištěných potřebách mohou agentury EU uzavírat nové dohody (např. dohody o postavení agentury Frontex nebo pracovní ujednání s příslušnými orgány); pokud takové dohody nebo ujednání již existují, jejich provádění by mělo plně podporovat cíle nových operačních partnerství proti převaděčství. Podle potřeby budou rovněž zohledněny příspěvky Interpolu.

Orgány členských států by sdílením znalostí a zdrojů v duchu přístupu „tým Evropa“ měly hrát ústřední úlohu při vytváření a provádění operačních partnerství proti převaděčství. Členské státy mají operační kapacitu a znalosti pro poskytování nezbytné pomoci partnerským zemím a měly by pokračovat v probíhajících činnostech prováděných v partnerských zemích na podporu boje proti převaděčství.

-Posílení spolupráce s partnerskými zeměmi v oblasti podvodného zneužití totožnosti a podvodů s doklady s cílem pomoci snížit počet víz, která jsou vydávána na základě odcizených nebo padělaných dokladů totožnosti. To by mělo podpořit využívání nových technologií pro odhalování podvodů s doklady, kontrolu vydávání a předávání cestovních pasů, modernizaci a elektronizaci civilních rejstříků, jakož i případné činnosti v oblasti školení.

-Poskytování operativní podpory pro spolupráci v oblasti vymáhání práva a justiční spolupráce s cílem vytvořit a posílit kapacitu a odpovědnost v partnerských zemích, posílit využívání moderních vyšetřovacích nástrojů a technik a usnadnit koordinaci a spolupráci mezi příslušnými vnitrostátními orgány. To by mělo vycházet z výsledků a zkušeností se stávajícími společnými operačními partnerstvími a společnými vyšetřovacími týmy.

3.2Postihování převaděčů migrantů a předcházení vykořisťování migrantů

V boji proti napomáhání nelegální migraci je třeba optimálně uplatňovat metody postihující převaděče migrantů, zejména ty, kteří vedou zločinecké sítě. To vyžaduje účinné řešení a zlepšení provádění platných právních rámců členskými státy a partnerskými zeměmi na základě Protokolu OSN proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky, doplňující Úmluvu OSN proti nadnárodnímu organizovanému zločinu a v rámci balíčku EU proti převaděčství.

Ztráty na životech migrantů převáděných do Evropy a v rámci ní a další formy újmy a vykořisťování, kterým jsou vystaveni, jsou nepřijatelné. Základní práva migrantů musí být vždy chráněna, počínaje osobami, které se nacházejí ve zranitelné pozici. Migranti, kteří jsou rovněž oběťmi trestné činnosti, se často nacházejí ve zranitelné pozici a mohou mít potíže s přístupem ke spravedlnosti. Podle směrnice o právech obětí mají všechny oběti trestného činu řadu práv, včetně práv na podporu a ochranu, která by měla být za všech okolností zaručena. EU by měla převáděným migrantům, zejména pak zranitelným skupinám, jako jsou děti a ženy, poskytnout pomoc a ochranu.

3.2.1Sankce vůči převaděčům působícím na migračních trasách

Protokol OSN proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky se týká prevence, vyšetřování a stíhání převaděčství, jakož i ochrany práv osob, které byly obětí těchto trestných činů. Protokol OSN proti pašování přistěhovalců ukládá státům, které jsou smluvními stranami, povinnost považovat za trestný čin převaděčství a jiné formy činnosti, které převaděčství podporují, zatímco migranti by neměli být trestně stíháni za to, že byli převáděni. Pro řešení problému převaděčství migrantů mohou sankce OSN nebo autonomní sankce EU poskytnout nástroj pro ukládání sankcí vůči odpovědným osobám nebo subjektům, například zákaz cestování, zmrazení finančních prostředků a zákaz zpřístupnění finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů.

EU provádí v právu EU sankce, na nichž se dohodla OSN. V tomto ohledu zařadil výbor Rady bezpečnosti pro Libyi dne 7. června 2018 na sankční seznam osob a subjektů, na něž se vztahuje zmrazení majetku, zákaz cestování a další opatření, šest obchodníků s lidmi a převaděčů působících v Libyi. Dne 14. června 2018 provedla Rada EU tato opatření v právu EU. Kromě provádění sankcí dohodnutých na úrovni OSN může EU ve vhodných případech využívat autonomní nástroje, které má k dispozici. Globální režim sankcí EU v oblasti lidských práv, přijatý dne 7. prosince 2020, vybavil EU rámcem, který jí umožňuje zaměřit se na osoby odpovědné za závažné porušování a zneužívání lidských práv na celém světě, zapojené do těchto činů nebo s nimi spojené. Tento nový sankční režim se vztahuje mimo jiné na obchodování s lidmi, jakož i na porušování lidských práv převaděči migrantů, jestliže je toto zneužívání rozsáhlé, systematické nebo jinak závažné, pokud jde o cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky.

Balíček proti převaděčství definuje v rámci EU trestný čin napomáhání k nepovolenému vstupu, přechodu nebo pobytu a stanoví související trestní sankce. Balíček proti převaděčství vyžaduje, aby členské státy náležitě postihovaly každého, kdo záměrně za finanční zisk pomáhá státnímu příslušníkovi třetí země vstoupit do země EU, projíždět přes ni nebo v ní pobývat. Jeho hlavním cílem je reagovat na zločinecké sítě odpovědné za převaděčství migrantů. Hodnocení balíčku proti převaděčství z roku 2017 dospělo k závěru, že účinnost při dosahování jeho cílů je i nadále jen částečná. Ačkoli se mělo za to, že některé aspekty nástroje by mohly být vyjasněny, jako například definice trestného činu, čímž by byla poskytnuta větší právní jistota v rozlišování mezi napomáháním trestné činnosti a humanitární pomocí, účinnost dalších klíčových aspektů balíčku, jako je obecné sblížení trestního rámce členských států, byla hodnocena kladně a neutrálně. I když ustanovení balíčku proti převaděčství byla obecně provedena všemi členskými státy, které jsou jím vázány, jeho účinky na skutečnou míru trestních stíhání a odsouzení nebylo možné vyhodnotit z důvodu nedostatku spolehlivých, komplexních a srovnatelných údajů. Za účelem získání více informací o jeho provádění by členské státy měly zlepšit kvalitu a dostupnost údajů poskytovaných statistickému úřadu Evropské unie (Eurostatu). Komise bude podporovat výměnu osvědčených postupů a poskytovat poradenství prostřednictvím vnitrostátních kontaktních míst pro otázky převaděčství.

Směrnice, která je součástí balíčku proti převaděčství, umožňuje členským státům vyjmout humanitární pomoc, která není stanovena zákonem, z trestního postihu. S cílem reagovat na stále obtížnější prostředí pro nevládní organizace a jednotlivce při poskytování pomoci migrantům, a to i v souvislosti s pátracími a záchrannými operacemi na moři, poskytla Komise pokyny, v nichž objasnila, že zákonem stanovená humanitární pomoc (například v rámci pátracích a záchranných operací) nemůže být nikdy kriminalizována, a vyzvala členské státy, které tak dosud neučinily, aby využily možnosti rozlišovat mezi humanitární pomocí (nestanovenou zákonem) a činnostmi, jejichž cílem je napomáhat neoprávněnému vstupu nebo tranzitu, a umožnila vyloučení humanitární pomoci z trestné činnosti.

V návaznosti na hodnocení balíčku proti převaděčství zahájila Komise proces pravidelných konzultací s občanskou společností a agenturami EU, včetně Agentury pro základní práva a Eurojustu, s cílem shromáždit poznatky a důkazy a určit problémy spojené s výkladem a uplatňováním směrnice o napomáhání. Komise bude spolupracovat s členskými státy prostřednictvím vnitrostátních kontaktních míst pro otázky převaděčství s cílem zlepšit prosazování směrnice.

Komise rovněž zintenzivní monitorování provádění acquis s cílem zajistit, aby byly zavedeny vhodné, účinné a odrazující trestní sankce a zároveň se zabránilo riziku trestního postihu osob, které poskytují humanitární pomoc migrantům v nouzi. Komise bude úzce spolupracovat s vnitrostátními orgány členských států, aby shromáždila informace o provádění balíčku proti převaděčství a případně v případě porušení práva EU zahájila řízení o nesplnění povinnosti. Komise má v úmyslu podat v roce 2023 zprávu o provádění balíčku proti převaděčství a pokynů pro rok 2020. Bude-li to nutné, Komise navrhne revizi právního rámce s cílem zajistit, aby byla EU vybavena k provádění politického rámce vytvořeného tímto akčním plánem EU a reagovala na neustále se vyvíjející výzvy v této oblasti.

3.2.2Předcházení vykořisťování a zajištění ochrany převáděných migrantů

Převáděným migrantům hrozí, že během cesty přijdou o život nebo utrpí újmu. Často dochází k závažnému porušování jejich lidských práv prostřednictvím zneužívání a vykořisťování. Zásadní význam má poskytování ochrany a pomoci převáděným zranitelným migrantům, přičemž zvláštní pozornost je věnována dětem a ženám, a to i v rámci Strategie EU v oblasti práv obětí na období 2020–2025 a Strategie EU pro boj proti obchodování s lidmi na období 2021–2025, jakož i Strategie EU pro práva dítěte. Je třeba zajistit ochranu základních práv v policejních a soudních řízeních se zvláštním důrazem na případy, kdy se migranti stanou oběťmi obchodování s lidmi.

Migranti se během cest ztrácí a hrozí, a rodiny čelí riziku rozdělení. S finanční podporou EU by členské státy a partnerské země měly zabránit rozdělení rodin během migračních cest a vytvořit mechanismy pro vyhledávání pohřešovaných migrantů. Tato práce by měla vycházet z činností, které již provádí Mezinárodní výbor Červeného kříže a národní společnosti Červeného kříže a Červeného půlměsíce, jakož i další příslušné mezinárodní organizace a organizace občanské společnosti.

Při příjezdu na území EU by měly mít přednost osoby se zvláštními potřebami a měly by být odkázány na odpovídající podporu ze strany příslušných subjektů. V tomto ohledu je důležitá úloha budoucího předvstupního prověřování za podpory agentur EU, zejména agentury Frontex a úřadu EASO. Mezitím budou agentury EU i nadále podporovat členské státy, zejména pokud jde o postupy identifikace a předávání v souladu se směrnicí o podmínkách přijímání a se směrnicí o azylovém řízení.

Převaděči se zaměřují na přijímací střediska pro žadatele o azyl za účelem získání osob, které jsou ochotny zapojit se do neoprávněných pohybů v rámci EU nebo se mohou stát obětí obchodování s lidmi a vykořisťování. Převaděči migrantů je přemísťují do cílových zemí, a to buď tajně, nebo když mají doklady o azylu. Aby se zabránilo převaděčství migrantů a obchodování s lidmi v rámci EU, měly by azylové orgány a další příslušné orgány členských států zintenzivnit své monitorovací činnosti v přijímacích střediscích a v jejich okolí. Kromě toho by orgány členských států a úřad EASO měly informace o rizicích převádění zahrnout do informačních materiálů, které mají poskytnout žadatelům o azyl a jiným migrantům.

Třetina migrujících dětí přicházejících do EU jsou nezletilé osoby bez doprovodu. Jedná se o vysoce zranitelnou skupinu, která čelí různým rizikům, včetně obchodování s lidmi. Řada nezletilých osob bez doprovodu po svém příjezdu do EU zmizí, než je zaregistrují azylové orgány. Obchodníci s lidmi využívají přijímací střediska k identifikaci potenciálních obětí a k zajištění dopravy do míst určení, kde jsou děti a jiné zranitelné osoby vykořisťovány. Směrnice o boji proti obchodování s lidmi stanoví závazná pravidla pro předcházení obchodování s lidmi, účinné stíhání pachatelů trestné činnosti a ochranu obětí. Strategie EU pro boj proti obchodování s lidmi na období 2021–2025 stanoví plán Komise na podporu provádění této směrnice a uvádí, že je třeba ji vyhodnotit. Na základě výsledků hodnocení Komise zváží její přezkum. Souběžně s tím bude Komise i nadále podporovat členské státy při provádění směrnice o boji proti obchodování s lidmi, zejména pokud jde o genderové aspekty a citlivé aspekty týkající se dětí.

Směrnice o právech obětí stanoví soubor závazných práv všech obětí trestných činů a jejich rodinných příslušníků. Obětí musí mít přístup ke svým právům, a to bez diskriminace a bez ohledu na jejich pobytový status. Komise rovněž zahájí studii o provádění směrnice o povolení k pobytu, která stanoví pravidla pro povolení k pobytu vydávaná státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou oběťmi obchodování s lidmi nebo převaděčství a kteří spolupracují s příslušnými orgány.

Jednou z hlavních hnacích sil nelegální migrace je šance, že nelegální migranti naleznou práci v neformální ekonomice, a získají tak prostředky, kterými budou moci podpořit živobytí rodinných příslušníků v zemi původu. Účinné provádění směrnice o sankcích vůči zaměstnavatelům je důležité pro odrazování od nelegální migrace a pro ochranu práv nelegálně migrujících pracovníků. Ta je prováděna sankcionováním zaměstnavatelů, kteří zaměstnávají nelegální migranty bez oprávnění k pobytu, zajištěním účinných mechanismů pro vymáhání nezaplacených mezd, podávání stížností a oznamování trestných činů, jakož i prováděním účinných inspekcí v hospodářských odvětvích, ve kterých je největší riziko nelegálního zaměstnávání. Za tímto účelem předkládá Komise spolu s tímto obnoveným akčním plánem své posouzení doplněné o soubor opatření potřebných k posílení účinnosti směrnice o sankcích vůči zaměstnavatelům.

Klíčové kroky Komise bude: Rada a členské státy by měly: Členské státy by měly: -spolupracovat s členskými státy prostřednictvím vnitrostátních kontaktních míst pro otázky převaděčství migrantů a dalšími příslušnými vnitrostátními orgány s cílem zlepšit prosazování a provádění balíčku proti převaděčství a případně zahájit řízení o nesplnění povinnosti, -informovat o provádění balíčku proti převaděčství v roce 2023 a zváží další opatření, -zlepšovat ochranu migrantů posílením provádění směrnice o boji proti obchodování s lidmi a směrnice o povolení k pobytu, -zlepšovat účinnost směrnice o sankcích vůči zaměstnavatelům ve spolupráci s členskými státy, příslušnými agenturami a zúčastněnými stranami. -postihovat převaděče migrantů přijetím sankcí OSN a ve vhodných případech s využitím globálního režimu sankcí EU v oblasti lidských práv. -důsledně uplatňovat balíček proti převaděčství a zavést přiměřené sankce vůči převaděčům, přičemž by se měly zaměřit především na klíčové osoby, -zlepšit určování migrantů, kteří potřebují ochranu, zejména dětí a nezletilých osob bez doprovodu, uplatňováním postupů pro identifikaci a podávání podnětů v souladu s acquis a s podporou agentur EU, -plně provést směrnici o boji proti obchodování s lidmi za podpory Komise a s finanční pomocí EU v souladu se Strategií EU pro boj proti obchodování s lidmi na období 2021–2025.

3.3Posílení spolupráce a podpora činnosti donucovacích orgánů a soudnictví