DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Dne 1. října 2015 přijala Rada rozhodnutí (EU) 2015/2169 o uzavření Dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé.

Protokol o kulturní spolupráci připojený k Dohodě o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé (dále jen „protokol“) stanoví v článku 1 rámec pro spolupráci mezi stranami k usnadnění výměny kulturních činností, statků a služeb, mimo jiné včetně audiovizuálního odvětví.

V souladu s čl. 5 odst. 8 písm. b) protokolu se nárok po prvním období tří let dále obnovuje vždy o tři roky, neukončí-li jej některá ze stran písemným oznámením nejméně tři měsíce před koncem prvního nebo kteréhokoli z následujících období.

Tento nárok byl původně stanoven na dobu tří let (od 1. července 2011 do 30. června 2014). V souladu s čl. 5 odst. 8 písm. b) protokolu se po prvním období tří let uvedený nárok obnoví na další tři roky a dále se obnovuje automaticky vždy o tři roky, neukončí-li jej některá ze stran písemným oznámením nejméně tři měsíce před koncem prvního nebo kteréhokoli z následujících období.

V souladu s tímto ustanovením byl nárok třikrát prodloužen o další tři roky. První prodloužení trvalo do 30. června 2017, druhé do 30. června 2020 a třetí do 30. června 2023, přičemž žádná ze stran svůj nárok neukončila. Rozhodnutím Rady (EU) 2020/470 ze dne 25. března 2020 o prodloužení platnosti nároku audiovizuálních koprodukcí stanoveného v článku 5 Protokolu o kulturní spolupráci připojeného k Dohodě o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé Rada rozhodla o další platnosti nároku na dobu od 1. července 2020 do 30. června 2023. Rozhodnutí Rady (EU) 2020/470 bylo přijato na základě čl. 3 odst. 1 rozhodnutí (EU) 2015/2169, který v době přijetí rozhodnutí Rady (EU) 2020/470 zejména stanovil, že Komise oznámí Korejské republice úmysl neprodloužit dobu trvání dotčeného nároku, pokud Rada na návrh Komise jednomyslně neschválí čtyři měsíce před koncem platnosti tohoto nároku, že má platit i nadále. Rozsudkem ze dne 1. března 2022 ve věci Komise v. Rada Soudní dvůr uvedené rozhodnutí zrušil, neboť měl za to, že postup stanovený v čl. 3 odst. 1 rozhodnutí (EU) 2015/2169 není v souladu s článkem 218 SFEU, neboť vyžaduje, aby Rada hlasovala jednomyslně. Přijímání rozhodnutí, jako je rozhodnutí Rady (EU) 2020/470, se mělo řídit pravidlem stanoveným v čl. 218 odst. 8 prvním pododstavci SFEU, konkrétně hlasováním kvalifikovanou většinou v Radě. Soudní dvůr ve svém rozsudku rovněž zachoval účinky rozhodnutí (EU) 2020/470, dokud nebudou odstraněny zjištěné důvody pro zrušení. Rozhodnutím Rady (EU) 2022/2335 byl v čl. 3 odst. 1 rozhodnutí Rady (EU) 2015/2169 zrušen požadavek, aby Rada za účelem rozhodnutí o zachování nároku rozhodovala jednomyslně. S cílem odstranit veškeré pochybnosti o závazku Evropské unie, pokud jde o prodloužení doby platnosti nároku na dobu tří let, od 1. července 2020 do 30. června 2023, a zajistit tak řádné provádění protokolu, by mělo být přijato nové rozhodnutí.

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právní základ

V souladu s výše uvedeným rozsudkem je právním základem navrhovaného rozhodnutí čl. 3 odst. 1 rozhodnutí Rady (EU) 2015/2169 ve znění rozhodnutí Rady (EU) 2022/2335.

•Volba nástroje

V souladu s čl. 3 odst. 1 rozhodnutí Rady (EU) 2015/2169 je vhodným nástrojem pro souhlas s prodloužením nároku rozhodnutí Rady.

2022/0416 (NLE)