EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 23.11.2016 COM(2016) 850 final 2016/0360(COD) Návrh MAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se mění nařízení (EU) č. 575/2013, pokud jde o pákový poměr, ukazatel čistého stabilního financování, požadavky na kapitál a způsobilé závazky, úvěrové riziko protistrany, tržní riziko, expozice vůči ústředním protistranám, expozice vůči subjektům kolektivního investování, velké expozice, požadavky na podávání zpráv a zveřejňování informací, a kterým se mění nařízení (EU) č. 648/2012 (Text s významem pro EHP) {SWD(2016) 377 final}

{SWD(2016) 378 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU •Navrhovaná změna nařízení (EU) č. 575/2013 (nařízení o kapitálových požadavcích neboli CRR) je součástí legislativního balíčku, který rovněž zahrnuje změny směrnice 2013/36/EU (směrnice o kapitálových požadavcích neboli CRD), směrnice 2014/59/EU (směrnice o ozdravných postupech a řešení krize bank neboli BRRD) a nařízení (EU) č. 806/2014 (nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí neboli SRMR).Navrhovaná změna nařízení (EU) č. 575/2013 (nařízení o kapitálových požadavcích neboli CRR) je součástí legislativního balíčku, který rovněž zahrnuje změny směrnice 2013/36/EU (směrnice o kapitálových požadavcích neboli CRD), směrnice 2014/59/EU (směrnice o ozdravných postupech a řešení krize bank neboli BRRD) a nařízení (EU) č. 806/2014 (nařízení o jednotném mechanismu pro řešení krizí neboli SRMR).Odůvodnění a cíle návrhu V minulých letech uskutečnila Evropská unie zásadní reformu regulačního rámce finančních služeb, aby zvýšila odolnost institucí (tj. úvěrových institucí nebo investičních podniků) působících ve finančním sektoru EU, do značné míry na základě globálních standardů dohodnutých s mezinárodními partnery EU. Balíček reforem zahrnoval zejména nařízení (EU) č. 575/2013 (nařízení o kapitálových požadavcích neboli CRR) a směrnici 2013/36/EU o obezřetnostních požadavcích a dohledu nad úvěrovými institucemi (směrnice o kapitálových požadavcích neboli CRD), směrnici 2014/59/EU o ozdravných postupech a řešení krize úvěrových institucí (směrnice o ozdravných postupech a řešení krize bank neboli BRRD) a nařízení (EU) č. 806/2014 o jednotném mechanismu pro řešení krizí (SRM). Tato opatření byla přijata v reakci na finanční krizi, která se rozvinula v letech 2007–2008, a odrážejí mezinárodně dohodnuté standardy. Reformy sice zvýšily stabilitu finančního systému a jeho odolnost vůči různým druhům možných budoucích otřesů a krizí, všechny známé problémy však dosud plně neřeší. Současné návrhy proto mají za cíl dokončit reformu vyřešením zbývajících slabých míst a realizací některých dosud nerealizovaných prvků reformy, které jsou podstatné pro zajištění odolnosti institucí, ale v konečné podobě je globální tvůrci standardů (tj. Basilejský výbor pro bankovní dohled (BCBS) a Rada pro finanční stabilitu (FSB)) zformulovali teprve nedávno: závazný pákový poměr, který zabrání institucím v nadměrném zvyšování páky, například za účelem kompenzování nízké ziskovosti, závazný ukazatel čistého stabilního financování (NSFR), který bude vycházet ze zdokonalených profilů financování úvěrových institucí a stanoví harmonizovaný standard určující, kolik stabilních, dlouhodobých zdrojů financování instituce potřebuje, aby překonala období nepříznivých tržních a finančních podmínek, větší citlivost kapitálových požadavků na riziko u institucí, které ve významné míře obchodují s cennými papíry a deriváty, což zamezí přílišnému nesouladu těchto požadavků, který nevyplývá z rizikových profilů institucí, a v neposlední řadě nové standardy celkové kapacity absorbovat ztráty (TLAC) pro globální systémově významné instituce (G-SVI), které budou od těchto institucí požadovat větší schopnost absorbovat ztráty a schopnost rekapitalizace, vyřeší propojení na globálních finančních trzích a dále posílí schopnost EU řešit selhání G-SVI za současné minimalizace rizik pro daňové poplatníky. Komise ve svém sdělení ze dne 24. listopadu 2015 uznala potřebu dalšího snižování rizik a zavázala se předložit legislativní návrh, který by vycházel z výše uvedených mezinárodních dohod. Tato opatření ke snižování rizik nejenže dále posílí odolnost evropského bankovního systému a důvěru trhu v něj, ale také poskytnou základnu pro další pokrok při realizaci bankovní unie. Potřebu dalších konkrétních legislativních kroků ke snížení rizika ve finančním sektoru uznala i Rada ECOFIN ve svých závěrech ze 17. června 2016. Usnesení Evropského parlamentu ze dne 10. března 2016 o bankovní unii – výroční zpráva za rok 2015 také poukazuje na některé oblasti stávajícího regulačního rámce, kterými by bylo vhodné se ještě zabývat. Současně musela Komise vzít v úvahu stávající regulační rámec a nový vývoj v regulační oblasti na mezinárodní úrovni a reagovat na výzvy stojící před ekonomikou EU, zejména na nutnost podpory růstu a pracovních míst v době s nejistou ekonomickou perspektivou. Za účelem posílení ekonomiky Unie byly zahájeny různé významné politické iniciativy, jako je investiční plán pro Evropu (EFSI) a unie kapitálových trhů. Schopnost institucí financovat ekonomiku je třeba posílit, aniž by byla oslabena stabilita regulačního rámce. Aby byla zajištěna bezproblémová součinnost nedávných reforem finančního sektoru mezi sebou navzájem a s novými politickými iniciativami i nedávnými širšími reformami ve finančním sektoru, provedla Komise na základě výzvy ke sdělení skutečností důkladné celostní posouzení stávajícího rámce finančních služeb (včetně CRR, CRD, BRRD a SRMR). Nadcházející přezkum globálních standardů byl rovněž posouzen z hlediska širších hospodářských dopadů. Změny předpisů založené na mezinárodním vývoji představují věrné provedení mezinárodních standardů do právních předpisů Unie, s výjimkou cílených úprav, které mají odrážet specifika EU a širší politické úvahy. Například převládající závislost malých a středních podniků EU nebo infrastrukturních projektů na bankovním financování vyžaduje konkrétní regulační úpravy, které zajistí, aby instituce byly nadále schopné je financovat, neboť tvoří páteř jednotného trhu. Je nutné zajistit bezproblémovou součinnost se stávajícími požadavky, jako jsou požadavky na centrální clearing a zajištění derivátových expozic, či postupný přechod k některým novým požadavkům. Tyto úpravy, omezené co do oblasti působnosti nebo času, proto nenarušují celkovou přiměřenost návrhů, které jsou v souladu se základní mírou ambice mezinárodních standardů. Na základě výzvy ke sdělení skutečností navíc tyto návrhy mají za cíl zlepšení stávajících pravidel. Analýza provedená Komisí ukázala, že současný rámec lze uplatnit proporcionálněji, zejména zohledněním situace menších a méně složitých institucí, u kterých se zdá, že některé nové požadavky na zveřejňování informací a podávání zpráv a požadavky související se složitým obchodním portfoliem nejsou odůvodněny potřebou obezřetnosti. Dále Komise zvážila riziko spojené s úvěry malým a středním podnikům a na financování infrastrukturních projektů a shledala, že u některých těchto úvěrů by bylo oprávněné klást nižší požadavky na kapitál, než jak tomu je doposud. V souladu s tím předkládané návrhy tyto požadavky upraví a zlepší proporcionálnost obezřetnostního rámce pro instituce. Tím se posílí schopnost institucí financovat ekonomiku, aniž by byla oslabena stabilita regulačního rámce. Dále Komise v úzké spolupráci s expertní skupinou pro bankovnictví, platební styk a pojištění posoudila uplatnění stávajících možností volby a práva rozhodnout dle vlastního uvážení stanovených v CRD a CRR. Na základě této analýzy je záměrem tohoto návrhu vyloučit některé možnosti volby a práva rozhodnout dle vlastního uvážení v souvislosti s ustanoveními o pákovém poměru, velkých expozicích a kapitálu. Navrhuje se ukončit možnost vytvářet nové, státem zaručené odložené daňové pohledávky nepodmíněné budoucí ziskovostí, které by byly vyňaty z odečtů od výše regulatorního kapitálu. •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

Některé prvky návrhů na úpravy CRD a CRR jsou výsledkem revizí původních předpisů, zatímco nutnost jiných úprav finančního regulačního rámce vyplynula z následného vývoje, jako je například přijetí BRRD, zavedení jednotného mechanismu dohledu a práce prováděná Evropským orgánem pro bankovnictví (EBA) a na mezinárodní úrovni. Návrh zavádí změny existujících právních předpisů, které mají zajistit plný soulad se stávající politickými ustanoveními v oblasti obezřetnostních požadavků na instituce, dohledu nad nimi a rámce ozdravných postupů a řešení krizí. •Soulad s ostatními politikami Unie Čtyři roky poté, co se hlavy evropských států a předsedové vlád dohodli na vytvoření bankovní unie, jsou již dva pilíře této bankovní unie – jednotný dohled a řešení krizí – vytvořeny a spočívají na pevných základech jednotného souboru pravidel pro všechny instituce EU. I když bylo již dosaženo značného pokroku, jsou k dokončení bankovní unie zapotřebí ještě další kroky, včetně vytvoření jednotného systému pojištění vkladů. Přezkum CRR a CRD je jedním z opatření ke snížení rizika, která jsou nutná pro další posílení odolnosti bankovního sektoru a jsou paralelou k zavádění evropského systému pojištění vkladů (EDIS). Cílem přezkumu je zároveň zajištění trvalého souboru jednotných pravidel pro všechny instituce EU, ať již jsou členy bankovní unie, či nikoliv. Obecné cíle této iniciativy popsané výše jsou plně v souladu se základními cíli EU podporovat finanční stabilitu, snižovat pravděpodobnost a rozsah financování daňovými poplatníky v případě řešení krize instituce a přispívat k harmonickému a udržitelnému financování hospodářské činnosti, jež vede k vysoké úrovni konkurenceschopnosti a ochrany spotřebitele. Tyto obecné cíle jsou rovněž v souladu s cíli dalších významných evropských iniciativ, jak bylo popsáno výše. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právní základ Navrhované změny vycházejí z týchž právních základů jako legislativní akty, které jsou předmětem změn, tj. článku 114 Smlouvy o fungování EU v případě návrhu nařízení měnícího CRR a čl. 53 odst. 1 Smlouvy o fungování EU v případě návrhu směrnice měnící CRD IV. •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci) Navrhovaná opatření sledují cíle, které jsou již obsaženy v existujících právních předpisech EU, a lze jich proto lépe dosáhnout na úrovni EU než na základě jednotlivých vnitrostátních iniciativ. Vnitrostátní opatření zaměřená například na snížení páky institucí, posílení stability jejich financování a stanovení požadavků na kapitál obchodního portfolia by nebyla při zajišťování finanční stability tak účinná jako pravidla na úrovni EU, vzhledem ke svobodnému usazování institucí a poskytování služeb v jiných členských státech a k výsledné míře přeshraničního poskytování služeb, kapitálových toků a integrace trhů. Opatření na vnitrostátní úrovni by naopak mohla ohrozit hospodářskou soutěž a ovlivnit kapitálové toky. Navíc by přijímání vnitrostátních opatření bylo z právního hlediska obtížné, neboť CRR již upravuje bankovní záležitosti včetně požadavků souvisejících s pákovým efektem (podávání zpráv), likviditou (konkrétně ukazatel krytí likvidity neboli LCR) a obchodním portfoliem. Proto je za nejlepší možnost považována změna CRR a CRD. Tím bude zajištěna vhodná rovnováha mezi harmonizujícími pravidly a zachováním flexibility jednotlivých států tam, kde je nezbytná, aniž by byl narušen soubor jednotných pravidel. Změny budou dále podporovat jednotné uplatňování obezřetnostních požadavků a sbližování postupů dohledu a zajišťovat rovné podmínky pro bankovní služby na celém jednotném trhu EU. Těchto cílů nemůže být uspokojivě dosaženo pouze na úrovni členských států. To je zvláště důležité v bankovním sektoru, kde na jednotném trhu EU působí mnoho úvěrových institucí. Pro účinný dohled nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě je zásadní plná spolupráce a důvěra v rámci jednotného mechanismu dohledu a v rámci kolegií orgánů dohledu a příslušných orgánů mimo jednotný mechanismus. Vnitrostátní pravidla by těchto cílů nedosáhla. •Proporcionalita Proporcionalita je nedílnou součástí posouzení dopadů připojeného k návrhu. Nejenže byly všechny navrhované možnosti v různých oblastech regulace jednotlivě posouzeny ve vztahu k cílové proporcionalitě, ale jako samostatný problém byl také prezentován nedostatek proporcionality stávajících pravidel a byly analyzovány konkrétní možnosti s cílem snížit náklady menších institucí na správu a dodržování předpisů (viz oddíly 2.9 a 4.9 posouzení dopadů). •Volba nástroje Navrhuje se, aby opatření byla zavedena změnou CRR a CRD, a to prostřednictvím nařízení a směrnice. Navrhovaná opatření totiž odkazují na již existující ustanovení zakotvená v těchto právních nástrojích (likvidita, páka, odměňování, proporcionalita) nebo je dále rozvíjejí. Pokud jde o nový standard o TLAC schválený radou FSB, navrhuje se celý standard včlenit do CRR, protože jen nařízení je schopno zajistit potřebné jednotné uplatňování, podobně jako u stávajících kapitálových požadavků založených na riziku. Formulace požadavků obezřetnosti v podobě změny CRR by zajistila, že tyto požadavky bude možné skutečně přímo uplatnit na G-SVI. To by zabránilo členským státům zavádět odchylné vnitrostátní požadavky v oblasti, kde je žádoucí plná harmonizace, aby nevznikly nerovné podmínky. Bude však nutné doladit stávající právní ustanovení v rámci BRRD, aby byl zajištěn úplný soulad mezi požadavky na TLAC a minimálními požadavky na kapitál a způsobilé závazky (MREL). Některé navrhované změny CRD, které se týkají proporcionality, by ponechaly členským státům určitý stupeň flexibility tak, aby si v období provádění změn do vnitrostátního práva mohly zachovat odlišná vlastní pravidla. Členské státy by tedy měly možnost pro určité záležitosti zavést přísnější pravidla. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ •Konzultace se zúčastněnými stranami

Komise provedla různé iniciativy, aby posoudila, zda stávající obezřetnostní rámec a nadcházející přezkumy globálních standardů představují nejvhodnější nástroje pro zajištění cílů obezřetnosti pro instituce EU a také zda budou i nadále poskytovat ekonomice EU potřebné financování. V červenci 2015 zahájila Komise veřejnou konzultaci o možném dopadu CRR a CRD na bankovní financování ekonomiky EU se zvláštním důrazem na financování malých a středních podniků a infrastruktury a v září 2015 zveřejnila výzvu ke sdělení skutečností týkající se finančních právních předpisů EU jako celku. Cílem obou iniciativ bylo získat empirické důkazy a konkrétní zpětnou vazbu v oblasti i) pravidel ovlivňujících schopnost vlastního financování ekonomiky a jejího růstu, ii) zbytečné regulační zátěže, iii) vzájemného působení, nejednotností a mezer v pravidlech a iv) pravidel způsobujících nechtěné následky. Kromě toho shromáždila Komise názory zúčastněných stran v rámci zvláštních analýz ustanovení upravujících odměňování a proporcionality pravidel obsažených v CRR a CRD. Byla rovněž zahájena veřejná konzultace v souvislosti se studií zadanou Komisí, jejímž cílem bylo posouzení dopadu CRR na bankovní financování ekonomiky. Všechny výše zmíněné iniciativy poskytly jasné důkazy o potřebě aktualizovat a doplnit stávající pravidla za účelem i) dalšího snížení rizik v bankovním sektoru a tím snížení závislosti na státní pomoci a penězích daňových poplatníků v případě krize a ii) zlepšení schopnosti institucí směrovat do ekonomiky dostatečné finanční prostředky. Shrnutí konzultací, přezkumů a zpráv je obsaženo v přílohách 1 a 2 posouzení dopadů. •Posouzení dopadů Posouzení dopadů bylo projednáno s Výborem pro kontrolu regulace a dne 7. září 2016 bylo zamítnuto. Po tomto zamítnutí bylo posouzení dopadů rozšířeno o i) lepší vysvětlení politických souvislostí návrhu (tj. jeho vztahu k vývoji mezinárodní politiky a politiky EU), ii) podrobnější popis názorů zúčastněných stran a iii) další důkazy o dopadech (z hlediska přínosů i nákladů) různých politických možností, které posouzení dopadů zkoumá. Výbor pro kontrolu regulace pak ke znovu předloženému posouzení dopadů dne 27. září 2016 vydal kladné stanovisko. Toto posouzení dopadů je připojeno k návrhu. Návrh je s posouzením dopadů nadále v souladu. Jak ukazuje simulační analýza a makroekonomické modelování v rámci posouzení dopadů, zavádění nových požadavků si vyžádá jisté omezené náklady, zejména v případě nových standardů vyplývajících z rámce Basel, jako jsou zejména pákový poměr a obchodní portfolio. Odhadovaný dlouhodobý dopad na hrubý domácí produkt (HDP) se pohybuje v rozmezí od –0,03 % do –0,06 % a zvýšení nákladů bank na financování se v nejkrajnějším případě odhaduje pod úrovní 3 bazických bodů. Na straně přínosů simulace ukázala, že veřejné zdroje potřebné na podporu bankovního systému v případě finanční krize podobné krizi v letech 2007–2008 by se snížily o 32 % – tedy snížení z 51 miliard EUR na 34 miliard EUR. •Účelnost a zjednodušování právních předpisů Zachování zjednodušených přístupů k výpočtu požadavků na kapitál by mělo zajistit trvalou proporcionalitu pravidel pro menší instituce. Navíc další opatření na zvýšení proporcionality některých požadavků (týkajících se podávání zpráv, zveřejňování informací a odměňování) by měla u těchto institucí snížit zátěž související se správou a dodržováním předpisů. Pokud jde o malé a střední podniky, předpokládá se, že navrhované nové nastavení požadavků na kapitál pro expozice bank vůči malým a středním podnikům bude mít pozitivní dopad na bankovní financování těchto podniků. To by se týkalo především malých a středních podniků, jejichž úvěry přesahují 1,5 milionu EUR, protože pro takovouto expozici podle stávajících pravidel neplatí výhody plynoucí z podpůrného koeficientu pro malé a střední podniky. Další prvky návrhu, zejména ty, jejichž cílem je zvýšit odolnost institucí vůči budoucím krizím, by měly posílit udržitelnost poskytování úvěrů malým a středním podnikům. Dále se očekává, že opatření ke snížení nákladů institucí na dodržování předpisů, zejména u menších a méně složitých institucí, omezí výpůjční náklady malých a středních podniků. Z pohledu třetích zemí tento návrh zvýší stabilitu finančních trhů EU, čímž se sníží pravděpodobnost a náklady případného přelévání poruch na celosvětové finanční trhy. Navíc povedou navrhované změny k další harmonizaci regulačního rámce v celé Unii, čímž se významně sníží administrativní náklady institucí ze třetích zemí působících v EU. Vzhledem k probíhajícímu přezkumu investičních podniků podle CRR a s ohledem na počáteční zprávu orgánu EBA se považuje za rozumné, aby se nově zaváděné požadavky týkaly pouze systémově významných investičních podniků, zatímco ostatní investiční podniky by se až do dokončení probíhajícího přezkumu řídily stávajícími zvyklostmi. Tento návrh je v souladu s prioritou Komise, jíž je jednotný digitální trh. •Základní práva Evropská unie se zavázala k vysoké úrovni ochrany základních práv a je signatářem velkého počtu úmluv o lidských právech. V tomto kontextu se nepředpokládá přímý dopad návrhu na tato práva podle hlavních úmluv OSN o lidských právech, Listiny základních práv Evropské unie, která je nedílnou součástí smluv EU, a Evropské úmluvy o lidských právech. 4. DOPAD NA ROZPOČET Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie. 5. OSTATNÍ PRVKY

•Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv Předpokládá se, že navrhované změny začnou vstupovat v platnost nejdříve v roce 2019. Tyto změny jsou úzce propojeny s ostatními ustanoveními CRR a CRD, která jsou již platná a jsou monitorována od roku 2014. Výbor BCBS a orgán EBA budou nadále shromažďovat potřebné údaje pro sledování pákového poměru a nových opatření týkajících se likvidity, aby bylo možno v budoucnu vyhodnotit dopad nových politických nástrojů. Pravidelný proces dohledu a hodnocení (SREP) a zátěžové testy také pomohou sledovat dopad nově navrhovaných opatření na dotčené instituce a posoudit přiměřenost poskytované flexibility a proporcionality ve vztahu ke zvláštnostem menších institucí. Kromě toho se budou útvary Komise nadále účastnit jednání pracovních skupin výboru BCBS a společné pracovní skupiny zřízené Evropskou centrální bankou (ECB) a orgánem EBA, které sledují dynamiku kapitálu institucí a jejich likvidity v globálním měřítku a v rámci EU. Soubor ukazatelů pro sledování vývoje výsledků zavádění preferovaných možností zahrnuje tyto ukazatele: Pro ukazatel čistého stabilního financování (NSFR): Ukazatel NSFR pro instituce EU Cíl K datu použitelnosti změn splňuje NSFR na sto procent 99 % institucí, které se účastní monitorování opatření dohody Basel III prováděného orgánem EBA (65 % z první skupiny a 89 % z druhé skupiny úvěrových institucí splňují NSFR ke konci prosince 2015) Zdroj údajů Pololetní zprávy o výsledcích monitorování opatření rámce Basel III prováděného orgánem EBA Pro pákový poměr: Ukazatel Pákový poměr pro instituce EU Cíl K datu použitelnosti změn má pákový poměr ve výši minimálně tří procent 99 % první a druhé skupiny úvěrových institucí (93,4 % institucí z první skupiny splnilo cíl do června 2015) Zdroj údajů Pololetní zprávy o výsledcích monitorování opatření rámce Basel III prováděného orgánem EBA Pro malé a střední podniky Ukazatel Deficit financování malých a středních podniků v EU, tj. rozdíl mezi potřebou externího financování a dostupnými finančními prostředky Cíl Dva roky po datu použitelnosti změn méně než 13 % (poslední známý údaj – 13 % ke konci roku 2014) Zdroj údajů Dotazníkové šetření o přístupu podniků k finančním prostředkům (SAFE) provedené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (údaje pokrývají pouze země eurozóny) Pro TLAC: Ukazatel TLAC v institucích G-SVI Cíl Všechny globální systémově významné banky (G-SVB) v EU splní cílovou hodnotu (více než 16 % rizikově vážených aktiv (RWA) / 6 % míry expozic pro účely pákového poměru (LREM) v roce 2019, více než 18 % rizikově vážených aktiv (RWA) / 6,75 % LREM v roce 2022) Zdroj údajů Pololetní zprávy o výsledcích monitorování opatření rámce Basel III prováděného orgánem EBA Pro obchodní portfolio: Ukazatel RWA pro tržní rizika institucí EU Pozorovaná variabilita rizikově vážených aktiv agregovaných portfolií při použití metody vnitřních modelů. Cíl – V roce 2023 všechny instituce EU splní požadavky na kapitál ke krytí tržních rizik podle konečné výše stanovené v EU. – V roce 2021 bude neodůvodněná variabilita (tj. variabilita, která není způsobena rozdíly podkladových rizik) výstupů interních modelů v institucích EU nižší, než je současná variabilita* interních modelů institucí EU. _______________ *Referenčními hodnotami pro „současnou variabilitu“ požadavků na hodnotu v riziku (value-at-risk, VaR) a sazbu přírůstkového rizika (incremental risk charge, IRC) by měly být hodnoty odhadované v poslední zprávě orgánu EBA o „variabilitě rizikově vážených aktiv pro portfolia vystavená tržnímu riziku“, vypočítané pro agregovaná portfolia a zveřejněné před vstupem nového rámce tržního rizika v platnost. Zdroj údajů Pololetní zprávy o výsledcích monitorování opatření rámce Basel III prováděného orgánem EBA Zpráva orgánu EBA o variabilitě rizikově vážených aktiv pro portfolia vystavená tržnímu riziku. Nové hodnoty by měly být vypočteny podle stejné metodiky. Pro odměňování: Ukazatel Použití oddálené splatnosti a výplaty v cenných papírech u institucí Cíl 99 % institucí, které nejsou malé a méně složité, v souladu s požadavky CRD odkládá nejméně 40 % pohyblivé složky odměny o tři až pět let a vybraným pracovníkům s vysokou pohyblivou složkou odměny vyplácí nejméně 50 % pohyblivé složky odměny v cenných papírech. Zdroj údajů Zprávy EBA o srovnávání odměňování Pro proporcionalitu: Ukazatel Snížení zátěže spojené s podáváním zpráv orgánům dohledu a poskytováním informací Cíl 80 % menších a méně složitých institucí hlásí snížení zátěže Zdroj údajů Dotazníkové šetření, které má orgán EBA vypracovat a provést do let 2022–2023 Hodnocení dopadů tohoto návrhu bude provedeno pět let po datu použitelnosti navrhovaných opatření na základě metodiky, která bude dohodnuta s orgánem EBA krátce po přijetí návrhu. Orgán EBA bude pověřen definováním a shromažďováním údajů potřebných pro monitorování výše uvedených ukazatelů i dalších ukazatelů potřebných pro vyhodnocení změněných předpisů CRR a CRD. V závislosti na okolnostech panujících před zahájením hodnocení a na výstupech monitorovacích ukazatelů by metodika mohla být vytvořena pro jednotlivé možnosti, nebo pro soubor propojených možností.

Dodržování a prosazování předpisů bude zajišťováno průběžně podle potřeby tak, že Komise zahájí řízení o nesplnění povinnosti z důvodu neprovedení nebo nesprávného provedení ve vnitrostátním právu či nesprávného uplatnění legislativních opatření. Zprávy o porušování práva EU lze podávat prostřednictvím Evropského systému finančního dozoru (ESFS), včetně vnitrostátních příslušných orgánů a orgánu EBA, a také prostřednictvím ECB. Orgán EBA bude také nadále zveřejňovat své pravidelné zprávy o monitorování opatření vyplývajících z rámce Basel III v bankovním systému EU. Jedná se o monitorování dopadu požadavků vyplývajících z rámce Basel III (zavedených prostřednictvím CRR a CRD) na instituce EU, především pokud jde o kapitálové poměry těchto institucí (založené a nezaložené na riziku) a jejich ukazatele likvidity (LCR, NSFR). Provádí se paralelně s monitorováním prováděným výborem BCBS. •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu Upuštění od požadavků na kapitál a likviditu (CRR) Požadavek, aby dceřiné podniky individuálně dodržovaly požadavky na kapitál a likviditu, může bránit institucím v účinném řízení těchto zdrojů na úrovni skupiny. To platí zvláště ve stávající situaci, kdy technický rozvoj stále více usnadňuje centralizaci řízení kapitálu a likvidity ve skupině. Podle stávajících právních předpisů dostaly příslušné orgány možnost upustit od uplatňování požadavků na individuální úrovni jednotlivých dceřiných nebo mateřských podniků v rámci jednoho členského státu nebo části podskupiny pro účely likvidity v rámci několika členských států, pokud je zajištěno přiměřené rozdělení kapitálu a likvidity mezi mateřský podnik a jeho dceřiné podniky. Zřízením jednotného mechanismu dohledu byl skupinový dohled značně posílen, zejména tam, kde společnosti skupiny sídlí v členských státech, které se mechanismu účastní, protože v rámci jednotného mechanismu dohledu existuje lepší přehled a přímá pravomoc nad společnostmi skupiny sídlícími v různých členských státech. Avšak do dokončení bankovní unie budou přetrvávat obavy členských států, kde tyto dceřiné podniky sídlí, že nedostatečná likvidita nebo kapitál na úrovni dceřiných podniků v případě problémů mohou mít fiskální důsledky na příslušný („hostitelský“) členský stát. Tyto obavy předkládaný návrh řeší zajištěním následující ochrany: podmínky již uvedené v CRR se doplňují jasně formulovanou povinností mateřského podniku podporovat své dceřiné podniky. Tento závazek mateřského podniku musí být zaručen pro celou výši požadavku, od něhož je upuštěno, a záruka musí být zajištěna ve výši alespoň poloviny zaručené částky. Komise bude provádění příslušných ustanovení pečlivě monitorovat. Má se za to, že by v této fázi přípravy bankovní unie mělo být příslušnému orgánu vykonávajícímu dohled nad mateřským podnikem a jeho dceřinými podniky usazenými v různých členských zemích v rámci bankovní unie umožněno upustit od uplatňování požadavku na kapitál a likviditu pro dceřiné podniky sídlící v jiných členských zemích než jejich mateřský podnik, avšak pouze pokud bude závazek mateřského podniku podporovat tyto dceřiné podniky zaručen pro celou výši požadavku, od něhož je upuštěno, a pokud bude záruka zajištěna ve výši alespoň poloviny zaručené částky. Články 7 a 8 nařízení CRR jsou odpovídajícím způsobem změněny. Totéž upuštění od požadavků je volitelně k dispozici příslušným orgánům členských států mimo bankovní unii, pokud s tím budou výslovně souhlasit. Provedení standardu rady FSB pro celkovou kapacitu absorbovat ztráty (CRR, BRRD, SRM) Rada pro finanční stabilitu FSB zveřejnila dne 9. listopadu 2015 soubor podmínek pro celkovou kapacitu absorbovat ztráty (standard TLAC), který byl přijat o týden později na summitu G20 v Turecku. Standard TLAC vyžaduje, aby globální systémově významné banky (G-SVB), označované v právních předpisech Unie jako globální systémově významné instituce (G-SVI), měly dostatečný objem závazků s vysokou schopností absorbovat ztráty (způsobilých k rekapitalizaci z vnitřních zdrojů) pro zajištění rychlé a hladké absorpce ztrát a rekapitalizace. Vzájemné působení mezi standardem TLAC a stávajícími právními předpisy Unie se stejným regulačním cílem je podrobněji popsáno v důvodové zprávě, která je připojena k návrhům změny BRRD a SRMR. Soulad se směrnicí BRRD Standard TLAC se v EU provádí prostřednictvím změn CRR na základě existujícího rámce BRRD. Pro integraci obou rámců, které mají stejný politický cíl, je třeba zavést nové definice, například subjekt řešící krizi, skupina řešící krizi (článek 4 CRR), a musí být zaručena spolupráce mezi příslušnými orgány a orgány příslušnými k řešení krize (článek 2 CRR). Na základě přezkumu vyžadovaného článkem 518 CRR a v souladu s požadavky článku 59 BRRD se mění kritéria pro nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 (článek 52 CRR) a nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 (článek 63 CRR) tak, aby vyžadovala v okamžiku neživotaschopnosti odpis nebo konverzi těchto nástrojů na nástroje zahrnované do kmenového kapitálu tier 1. Tím se nezmění status kapitálových nástrojů vydávaných institucemi EU, přičemž bude současně zajištěno, že za nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 nebo nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 mohou mateřské podniky z EU pro účely výpočtu požadavků na konsolidovaný kapitál považovat pouze ty nástroje vydané dceřinými podniky těchto institucí z EU ve třetích zemích, které splňují tento dodatečný požadavek. Požadavek na kapitál a způsobilé závazky Standard TLAC se v EU provádí zavedením požadavku na kapitál a způsobilé závazky tvořeného poměrem založeným a nezaloženým na riziku (nový článek 92a CRR). Tento požadavek se vztahuje pouze na G-SVI, kterými mohou být skupiny institucí nebo samostatné instituce (čl. 131 odst. 1 CRD). Článek 6 CRR se mění tak, aby vyžadoval od samostatných institucí G-SVI, které jsou subjekty řešícími krizi, aby dodržovaly požadavek na kapitál a způsobilé závazky samostatně, zatímco článek 11 se mění tak, aby požadoval od subjektů řešících krizi, které jsou součástí skupin označených jako G-SVI, aby požadavek na kapitál a způsobilé závazky dodržovaly na konsolidované bázi. Standard TLAC také obsahuje požadavek na vnitřní TLAC (tj. požadavek na předběžnou schopnost absorbovat ztráty a schopnost rekapitalizace na úrovni dceřiných podniků ve skupině řešící krizi), který bude do právních předpisů EU proveden zavedením požadavku na kapitál a způsobilé závazky (nový článek 92b CRR) vztahující se na instituce G-SVI mimo EU (BRRD již obsahuje podobné pravidlo pro G-SVI). Tento požadavek představuje 90 % požadavku platícího pro G-SVI podle nového článku 92a. Požadavek na kapitál a způsobilé závazky pro instituce G-SVI mimo EU se vztahuje na významné dceřiné podniky institucí G-SVI mimo EU samostatně, pokud nejsou subjekty řešícími krizi ani nemají mateřské podniky v EU, a na konsolidované bázi, pokud mají mateřské podniky v EU, ale nejsou subjekty řešícími krizi. Způsobilé závazky Za kapitoly týkající se kapitálu se do CRR zařazuje nová kapitola 5a (nové články 72a až 72l) o způsobilých závazcích. Nový článek 72a obsahuje seznam vyloučených závazků, které se nemohou počítat do splnění požadavku na kapitál a způsobilé závazky. Článek 72b obsahuje kritéria způsobilosti pro nástroje způsobilých závazků, přičemž odstavec 2 zahrnuje kritéria způsobilosti pro podřízené závazky a odstavce 3 a 4 kritéria způsobilosti pro závazky rovnocenné s vyloučenými závazky. Článek 72c stanoví, že nástroje mohou být započítány mezi způsobilé závazky pouze v případě zbytkové splatnosti minimálně jeden rok. Kritéria způsobilosti vylučují závazky vydané prostřednictvím jednotek pro speciální účel v souladu se souborem podmínek TLAC. Oddíl 2 nové kapitoly 5a (články 72e až 72j) uvádí pravidla odpočtu, která se vztahují na čistou výši závazků, které se mohou započítávat do požadavku na kapitál a způsobilé závazky. Instituce jsou povinny odečíst držené položky nástrojů vlastních způsobilých závazků (článek 72f) a držené položky způsobilých závazků jiných G-SVI (články 72h a 72i). Ustanovení čl. 72e odst. 3 určuje poměrný odpočet pro držené položky závazků rovnocenných s vyloučenými závazky, které lze jako způsobilé závazky započítávat pouze do omezené výše. Odpočty se provádějí ze způsobilých závazků a z kapitálu – na základě odpovídajícího odpočtového přístupu (čl. 66 písm. e) CRR). Článek 72j obsahuje výjimky z odpočtů pro položky v obchodním portfoliu. Oddíl 3 nové kapitoly 5a definuje pojmy způsobilých závazků (článek 72k) a kapitálu a způsobilých závazků (článek 72l). Komise požádá orgán EBA o poradenství ohledně alternativních možností zacházení s drženými položkami nástrojů TLAC vydaných G-SVI a dopadu těchto možností. Jednou z možností, o níž si Komise vyžádá poradenství, bude provedení přístupu nedávno zveřejněného výborem BCBS k zacházení s drženými položkami TLAC. Na základě tohoto poradenství Komise zváží, zda jsou potřebné změny řešení uvedených v tomto návrhu. Úpravy obecných požadavků na kapitál a způsobilé závazky Část II hlava I kapitola 6 CRR (články 73 až 80) se upravuje tak, aby odrážela zavedení kategorie způsobilých závazků. Články 77 a 78 se rozšiřují tak, aby pokrývaly předchozí svolení orgánů dohledu k předčasnému odkoupení kapitálových nástrojů a způsobilých závazků. Článek 78 zavádí možnost udělit institucím obecné předchozí svolení k realizaci předčasného odkupu na základě kritérií, která zajistí soulad s podmínkami udělení tohoto svolení orgánů dohledu. Podle článku 80 je orgánu EBA svěřen dohled nad vydáváním kapitálu a způsobilých závazků. Pro zajištění souladu kritérií způsobilosti kapitálu s kritérii pro způsobilé závazky bude možné pro účely kapitálu započítat nástroje zahrnované do vedlejšího kapitálu tier 1 a nástroje zahrnované do kapitálu tier 2 vydané jednotkou pro speciální účel pouze do 31. prosince 2021.

Kapitálové investice do fondů (CRR) V prosinci 2013 vydal výbor BCBS nový standard zacházení s kapitálovými investicemi do fondů. Cílem tohoto standardu bylo vysvětlit stávající přístup a dosáhnout mezinárodně jednotnějšího přístupu k těmto expozicím citlivějšího na rizika (tj. zacházení, které by odráželo jak rizika podkladových nástrojů fondu, tak jeho páku). Za účelem provedení tohoto nového standardu v právních předpisech Unie bylo provedeno několik změn CRR. Článek 128 se mění tak, aby bylo zajištěno, že definice položek spojených s obzvlášť vysokým rizikem nebude vyjadřovat expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování. Článek 132 se mění tak, aby odrážel nové obecné zásady a požadavky, z nichž vychází výpočet požadavků na kapitál pro expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování pro instituce, které uplatňují standardizovaný přístup k úvěrovému riziku. Vkládá se nový článek 132a s podrobným popisem výpočtu podle dvou z přístupů stanovených článkem 132, a sice přístupu se zohledněním a přístupu založeného na mandátu. Článek 152 se mění tak, aby odrážel revidované požadavky a přístupy, z nichž vychází výpočet požadavků na kapitál pro expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování pro instituce, které uplatňují přístup k úvěrovému riziku založený na interním ratingu. Standardizovaný přístup k úvěrovému riziku protistrany (SA-CCR) (CRR) V březnu 2014 vydal výbor BCBS standard týkající se nové standardizované metody výpočtu hodnoty expozice derivátových expozic, tzv. standardizovaný přístup k úvěrovému riziku protistrany (SA-CCR), který má řešit nedostatky stávajících standardizovaných metod. Za účelem zavedení této nové metody do práva Unie a zároveň zajištění toho, aby nová pravidla zachovala proporcionalitu, bylo provedeno několik změn CRR. V článku 273 byly upraveny některé definice a přidány definice nové tak, aby odrážely zavedené nové metody. Metoda tržního oceňování byla nahrazena metodou SA-CCR (články 274 až 280f). Pravidla související se standardizovanou metodou byla odstraněna. Byla zařazena nová pravidla zjednodušeného SA-CCR (článek 281). Byla upravena stávající pravidla metody původní expozice (článek 282). Kritéria způsobilosti pro používání metody původní expozice byla upravena a byla zavedena kritéria způsobilosti pro používání zjednodušeného SA-CCR (článek 273a a 273b). Články 298 a 299 byly upraveny tak, aby odrážely zavedení SA-CCR. Expozice vůči ústředním protistranám (CRR a EMIR) V dubnu 2014 vydal výbor BCBS konečné znění standardu o zacházení s expozicemi vůči ústředním protistranám. Tento konečný standard řeší nedostatky prozatímního standardu vydaného o dva roky dříve. Za účelem provedení konečného znění standardu do právních předpisů Unie bylo provedeno několik změn CRR a nařízení (EU) 648/2012 (nařízení o infrastruktuře evropských trhů neboli EMIR). Změny článků 300 až 310 a 497 CRR Do článku 300 bylo přidáno několik nových definic pojmů používaných v pozměněných pravidlech o kapitálových požadavcích pro expozice vůči ústředním protistranám. Článek 301 byl upraven tak, aby bylo zajištěno specifické zacházení s expozicemi institucí vůči ústředním protistranám při hotovostních transakcích, bylo blíže upřesněno zacházení s počáteční marží a byla zohledněna skutečnost, že pro výpočet kapitálových požadavků pro expozice vůči způsobilým ústředním protistranám se použije jediná metoda. Článek 304 byl upraven tak, aby odrážel změnu metod výpočtu hodnot derivátových expozic a aby se upřesnilo zacházení s transakcemi s financováním cenných papírů (SFT) a zajištěním poskytovaným klienty svým členům clearingových systémů. Článek 305 byl upraven tak, aby upřesnil zacházení s transakcemi SFT a upravil kritéria způsobilosti pro preferenční zacházení s expozicemi klientů. Do článku 306 bylo zařazeno objasnění zacházení se zárukami členů clearingových systémů pro jejich klienty a zacházení s transakcemi SFT. V článku 308 se zavádí nová metoda výpočtu požadavku na kapitál pro předfinancování příspěvků do fondu pro riziko selhání způsobilých ústředních protistran. Byl upraven vzorec výpočtu požadavku na kapitál pro expozice vůči nezpůsobilým ústředním protistranám v článku 309. Z článku 310 byla odstraněna alternativní metoda výpočtu kapitálového požadavku pro expozice vůči ústředním protistranám a byla nahrazena novým přístupem k nefinancovaným příspěvkům do fondu pro riziko selhání. Rovněž byla upravena přechodná ustanovení článku 497. Změny článků 50a až 50d a 89 EMIR Články 50a až 50d byly upraveny tak, aby zahrnovaly novou metodu výpočtu hypotetického kapitálu ústřední protistrany, kterou instituce potřebují pro výpočet svých vlastních kapitálových požadavků na příspěvky do fondu pro riziko selhání dané ústřední protistrany. Ustanovení čl. 89 odst. 5a bylo upraveno tak, aby byla aktualizována přechodná ustanovení související s tímto výpočtem. Obchodní portfolio / tržní riziko (CRR) V lednu 2016 dokončil výbor BCBS práci na zásadním přezkumu obchodního portfolia a vydal nový standard pro zacházení s tržním rizikem. Tento standard řeší nedostatky stávajícího rámce tržního rizika, včetně nedostatečného podchycení celého rozsahu rizik, jimž jsou instituce vystaveny, a nejistoty týkající se hranice mezi obchodním a investičním (tj. bankovním) portfoliem, která otevírala možnosti regulatorní arbitráže. Nový standard obsahuje revidovaná pravidla používání interních modelů pro výpočet kapitálu pro tržní riziko a nový standardizovaný přístup jako náhradu stávajícího. Za účelem provedení nového standardu do právních předpisů Unie a zajištění zachování proporcionality pravidel bylo provedeno několik změn CRR. Hlava I – Obecné požadavky, oceňování a podávání zpráv Článek 94 stanoví revidované podmínky pro to, aby instituce mohly využívat výjimky pro instituce s malým obchodním portfoliem, podle níž mohou kapitálové požadavky pro úvěrové riziko pozic bankovního portfolia nahradit kapitálovými požadavky pro tržní riziko. Články 102 a 103 vyjasňují obecné požadavky na pozice obchodního portfolia. Články 104 a 104a vysvětluje kritéria pro zařazení pozic do obchodního portfolia a podmínky reklasifikace pozic obchodního portfolia jako pozice bankovního portfolia a naopak. Článek 104b definuje nový pojem obchodního útvaru. Článek 105 stanoví pravidla pro obezřetné oceňování pozic obchodního portfolia. Článek 106 popisuje určování a zacházení s pozicemi obchodního portfolia, které jsou považovány za vnitřní zajištění pozic bankovních portfolií. Hlava IV kapitola 1 – Obecná ustanovení

Článek 325 popisuje různé přístupy, které mohou instituce použít pro výpočet kapitálových požadavků pro tržní riziko a stanovení podmínek jejich použití a možných kombinací jejich použití. Článek 325a podrobněji stanoví kritéria způsobilosti pro použití zjednodušeného standardizovaného přístupu pro instituce se středním obchodním portfoliem. Článek 325b stanoví podmínky, za nichž lze vzájemně započíst expozice tržnímu riziku mezi různými právnickými osobami v rámci skupiny za účelem výpočtu konsolidovaného kapitálového požadavku pro tržní riziko. Článek 325c stanoví podmínky, za nichž lze pozice otevírané institucí pro zajištění proti nežádoucím účinkům změn směnných kurzů na kapitálové poměry instituce vyjmout z požadavku na tržní riziko. Kapitola 1a – Standardizovaný přístup Oddíl 1 (článek 325d) popisuje jednotlivé složky standardizovaného přístupu. Oddíl 2 (články 325e až 325l) popisuje fungování první složky, metody založené na citlivosti. Stanoví obecné zásady výpočtu a agregace rizik delta, vega a křivkového rizika. Oddíl 3 pododdíl 1 (články 325m až 325r) určuje rizikové faktory, které je nutno zvážit při výpočtu citlivosti pozic obchodního portfolia na různé třídy rizika. Oddíl 3 pododdíl 2 (články 325s až 325u) vysvětluje, jak se tato citlivost počítá. Oddíl 4 (článek 325v) popisuje fungování druhé složky standardizovaného přístupu, navýšení pro zbytkové riziko. Oddíl 5 popisuje fungování třetí složky standardizovaného přístupu, výše rizika selhání. Článek 325w uvádí hlavní definice. Pododdíl 1 (články 325x až 325z) popisuje výpočet výše rizika selhání pro pozice bez sekuritizace a pododdíl 2 (články 325aa a 325ab) a 3 (články 325ac až 325ae) tentýž výpočet pro sekuritizaci. Oddíl 6 (články 325af až 325az) uvádí rizikové váhy a korelace, které se musí používat pro jednotlivé třídy rizik v kombinaci s citlivostí pro určení kapitálových požadavků pro tržní riziko podle standardizovaného přístupu. Expozice vůči ústředním vládám EU jsou zahrnuty v prvním balíku rizik s nejnižší váhou (články 325ai a 325al). Tento přístup je v souladu s přístupem nezávislým na ratingu, který se dnes používá pro tyto druhy expozic zahrnuté v bankovním portfoliu. Rizikové váhy pro kryté dluhopisy vydané institucemi EU byly sníženy (články 325ai a 325al). Tento přístup zamezuje potenciálnímu významnému zvýšení kapitálových požadavků pro expozice vůči krytým dluhopisům vydaným institucemi EU, čímž udržuje nižší úroveň nákladů na financování hypoték na bydlení a nebytové nemovitosti. Kapitola 1b – Přístup interního modelu Oddíl 1 (články 325ba a 325bb) stanoví podmínky, za nichž mohou instituce využívat interních modelů, a jak je třeba počítat kapitálové požadavky pro tržní riziko pro obchodní útvary, které tohoto povolení využívají. Oddíl 2 (články 325bc až 325bl) popisuje, jak je třeba využívat předpokládaných schodků a horizontů likvidity při výpočtu kapitálových požadavků pro tržní rizika, požadavky, které musí splňovat interní modely ve smyslu zpětného testování, připisování zisků a ztrát, interního oceňování, obecnější požadavky na kvalitu a měření rizika a opatření proti riziku výjimečných zátěžových situací, které se musí počítat pro nemodelovatelné rizikové faktory. Podobně jako v případě standardizovaného přístupu bylo i u interních modelů zavedeno zvýhodnění ve formě nižších horizontů likvidity pro expozice vůči ústředním vládám EU a krytým dluhopisům vydávaným institucemi EU (článek 325be). Oddíl 3 (články 325bm až 325bq) popisuje, jak je třeba počítat výši rizika selhání pro obchodní útvary vystavené riziku selhání při použití přístupu interního modelu. Kapitoly 2, 3 a 4 – Zjednodušený standardizovaný přístup Kapitoly 2, 3 a 4 – tedy kapitálové požadavky k pozičnímu riziku, měnovému riziku a komoditnímu riziku – odrážejí zjednodušený standardizovaný přístup podle revidovaného rámce tržního rizika. Tato pravidla existovala již ve stávajícím rámci tržního rizika a zůstávají nezměněna. Instituce budou moci využívat tento přístup až do [datum použití tohoto nařízení]. Po tomto datu budou zjednodušený standardizovaný přístup moci využívat už jen instituce splňující kritéria způsobilosti stanovená článkem 325a. Kapitola 5 – Zjednodušený interní přístup Kapitola 5 představuje přístup zjednodušeného interního modelu podle revidovaného rámce tržního rizika. Tato pravidla existovala již ve stávajícím rámci tržního rizika a zůstávají nezměněna. Instituce budou moci využívat tento přístup až do [datum použití tohoto nařízení]. Po tomto datu již instituce nebudou moci zjednodušený přístup interního modelu pro výpočet kapitálových požadavků k tržnímu riziku používat. Kapitola 5 ale zůstane v platnosti pro výpočet kapitálových požadavků pro rizika úvěrové úpravy v ocenění (CVA) podle pokročilé metody stanovené článkem 383. Část 10 – Přechodná ustanovení, zprávy, přezkumy a úpravy Článek 501b popisuje, jak se budou postupně zavádět kapitálové požadavky pro tržní riziko vypočtené podle kapitol 1a a 1b. Článek 519a stanoví řadu technických prvků revidovaného rámce tržního rizika, které se po zavedení mohou jevit jako problematické. Orgán EBA je pověřen, aby provedl přezkum těchto technických prvků nejpozději tři roky od data vstupu tohoto nařízení v platnost, a Komise může podávat návrhy na změny souvisejících pravidel ve světle závěrů orgánu EBA. Velké expozice (CRR) Základní kapitál („způsobilý kapitál“) zachycuje jen malou část celkových velkých expozic institucí, a proto není dostatečně obezřetným opatřením, aby zabránil ohrožení další existence a fungování instituce po maximální možné ztrátě dané instituce v případě náhlého selhání jediné protistrany nebo skupiny protistran. Navíc stávající limit nebere v úvahu vyšší rizika expozic G-SVI vůči jediné protistraně nebo skupině propojených klientů, a to zejména pokud jde o expozice vůči jiným G-SVI. Finanční krize totiž ukázala, že zásadní ztráty jedné G-SVI mohou vyvolat obavy z insolvence dalších G-SVI s potenciálně závažným dopadem na finanční stabilitu. Navíc současný rámec velkých expozic vychází z méně přesných metod než nová metodika (tj. standardizovaný přístup k úvěrovému riziku protistrany, SA-CCR), kterou vyvinul výbor BCBS pro výpočet bankovních derivátových expozic (tj. OTC). Rámec velkých expozic byl změněn tak, aby tyto mezery vyplnil. Především kapitál, který lze použít pro výpočet limitu velkých expozic, je omezen na kapitál tier 1 (s vyloučením dosud používaného kapitálu tier 2), čl. 395 odst. 1 byl změněn zavedením nižšího limitu 15 % pro expozice G-SVB vůči jiným G-SVB a změněný článek 390 zavádí požadavek využívání metod SA-CCR pro určení expozic vůči transakcím s OTC deriváty, a to i bankami, jimž bylo povoleno využívání interního modelu. Úpravy zavedené ve stávajícím rámci celkově zvýší citlivost k riziku velkých expozic a lépe přizpůsobí evropský systém standardu výboru BCBS pro velké expozice vydanému v roce 2014. Článek 507 CRR vyžadoval, aby Komise provedla přezkum a podala zprávu o uplatňování čl. 400 odst. 1 písm. j) a čl. 400 odst. 2. Protože nebylo možno získat dostatečný objem kvantitativních dat pro posouzení možného dopadu odstranění výjimek uvedených v těchto ustanoveních nebo stanovení jejich povinného uplatnění, článek 507 nově pověřuje orgán EBA, aby podával Komisi zprávy o využívání výjimek podle čl. 400 odst. 1 a 2 a čl. 390 odst. 6. Pákový poměr (CRR) Zavádějí se nová ustanovení a provádějí se úpravy několika článků CRR s cílem zavést závazný požadavek na pákový poměr pro všechny instituce podléhající CRD. Požadavek na pákový poměr doplňuje stávající požadavky na dohled a monitorování rizika nadměrné páky v požadavcích CRD a CRR na výpočet pákového poměru, jeho oznamování orgánům dohledu a od ledna 2015 jeho zveřejňování. Požadavek na pákový poměr Požadavek na pákový poměr ve výši 3 % kapitálu tier 1 – podle dohody na mezinárodní úrovni – se přidává k požadavkům na kapitál podle článku 92 CRR, které musí instituce splňovat spolu s požadavky založenými na riziku. Tím je zaveden harmonizovaný závazný požadavek pro celou Unii, který představuje mechanismus jištění pro instituce. Kromě toho zůstává příslušným orgánům odpovědnost za monitorování politik a postupů jednotlivých institucí v oblasti páky a v případě potřeby mohou uložit další opatření pro řešení rizika nadměrné páky. Úpravy míry expozice pákového poměru Úpravy míry expozice pákového poměru, které již jsou v CRR zavedeny, byly přeneseny i do nového znění. Protože 3% pákový poměr by jisté obchodní modely a linie podnikání omezil více než jiné, jsou zapotřebí další úpravy. Instituce mohou snížit míru expozice pákového poměru, pokud jde o veřejné půjčky bank veřejného rozvoje (čl. 429a odst. 1 písm. d)), průchozí úvěry (čl. 429 odst. 1 písm. e)) a oficiálně zaručené vývozní úvěry (čl. 429a odst. 1 písm. f)). Aby nedošlo k odrazování od klientského clearingu institucemi, mohou instituce snížit míru expozice o počáteční marži získanou od klientů za deriváty s clearingem prováděným způsobilou ústřední protistranou (čl. 429c odst. 4).

Rezerva pákového poměru pro G-SVB Probíhá mezinárodní diskuse o možné rezervě pákového poměru pro G-SVB. Jakmile bude dosaženo konečné mezinárodní dohody o této rezervě pákového poměru, mělo by být zváženo její zahrnutí do CRR. Podávání zpráv pro regulatorní účely (CRR) Do CRR a CRD byla přidána řada ustanovení a další byla upravena za účelem posílení proporcionality a snížení nákladů institucí na celkový regulační rámec podávání zpráv. Ustanovení čl. 99odst. 5 byla změněna tak, aby zahrnovala pověření orgánu EBA podat Komisi zprávu o nákladech na podávání zpráv pro regulatorní účely do 31. prosince 2019. Toto pověření stanoví orgánu EBA velmi přesnou metodiku kvantifikace nákladů na podávání zpráv, které budou instituce muset vynaložit, a stanoví povinnost poskytovat doporučení o tom, jak zjednodušit podávání zpráv malými institucemi formou změn stávajících šablon orgánu EBA pro podávání zpráv. Malé instituce vymezené v článku 430a budou povinny předkládat zprávy pro regulatorní účely pouze jednou ročně, zatímco všechny ostatní instituce je budou předkládat každého půl roku nebo častěji (čl. 99 odst. 4, články 100, 101, 394 a 430). Zprávy o velkých expozicích budou zjednodušeny odstraněním některých položek a vyjasněním jiných položek aktuálně požadovaných článkem 394. Zveřejňování informací (CRR) Zvýšená proporcionalita zveřejňování informací Nová ustanovení přidaná do části osmé mají zajistit vyšší proporcionalitu zveřejňování informací, která bere v úvahu relativní velikost a složitost podniku. Podniky jsou rozděleny do tří kategorií: významné (článek 433a), malé (článek 433b) a ostatní (článek 433c), s dalším rozlišením na kotované a nekotované instituce. Požadavky na zveřejňování informací se budou na každou kategorii podniků vztahovat odstupňovaně s rozlišením podle obsahu a četnosti zveřejňování informací. Na horním konci stupnice budou velké instituce s kotovanými cennými papíry, od nichž bude požadováno každoroční zveřejňování veškerých informací požadovaných v části osm plus zveřejňování vybraných informací s pololetní nebo čtvrtletní četností, v posledním případě včetně tabulky klíčových obezřetnostních ukazatelů (článek 447). Na spodním konci stupnice budou malé nekotované instituce, od nichž bude požadováno pouze výběrové zveřejňování informací o správě a řízení, odměňování a řízení rizik a tabulka klíčových obezřetnostních ukazatelů jednou ročně. Cílené úpravy pro účely sjednocení s mezinárodními standardy a novými nebo pozměněnými požadavky pilíře 1 Byla provedena řada změn v části osmé hlavě II a III (články 435 až 455) za účelem lepšího sjednocení požadavků na zveřejňování informací s mezinárodními standardy zveřejňování. Především byl přidán nový požadavek na zveřejňování informací o významných investicích do pojišťoven, u nichž příslušný orgán schválil, že nemusí být odečítány od doplňkových kapitálových požadavků finančních konglomerátů (čl. 438 písm. e) a f)). Další změny těchto hlav mají odrážet nové nebo pozměněné požadavky pilíře 1, které mají být zavedeny tímto legislativním návrhem. Sem patří zveřejňování informací o TLAC (článek 437a), úvěrových rizicích protistran (článek 439), tržním riziku (článek 445) a požadavcích na likviditu (článek 451a). Dále byla podána některá vysvětlení k zveřejňování informací o odměňování a byl zaveden požadavek na zveřejňování informací o použití výjimek z pravidel pro odměňování podle směrnice 2013/36/EU (článek 450). Zmocnění orgánu EBA a Komise Návrh zahrnuje zmocnění EBA k vytvoření jednotného formátu zveřejňování informací, který by byl co nejvíce sjednocen s mezinárodními formáty zveřejňování informací, aby se usnadnilo vzájemné porovnávání (článek 434a). Za stejným účelem obsahuje návrh zmocnění Komise ke změně požadavků na zveřejňování informací v části osm, aby odrážely nový vývoj a změny mezinárodních standardů pro zveřejňování (čl. 456 písm. k)). NSFR (CRR) K části šesté byla přidána nová hlava a byla upravena stávající ustanovení za účelem zavedení závazného ukazatele čistého stabilního financování (NSFR) pro úvěrové instituce a systémové investiční podniky. Obecná ustanovení

Byly provedeny úpravy obecných ustanovení v části první. Změněn byl článek 8, který upravuje podmínky, za nichž mohou instituce individuálně využívat výjimky z požadavků na likviditu, a články 11 a 18 týkající se pravidel konsolidace. Stávající ustanovení o likviditě Byly zavedeny změny v části šesté hlavě I a II za účelem úpravy definic a požadavků na zveřejňování informací. Byly upraveny definice v článku 411 a požadavky na zveřejňování informací jsou blíže specifikovány v článcích 412, 413, 415, 416 a 422 až 425. Článek 414 byl upraven tak, aby zahrnoval nový požadavek na NSFR a určoval následky jeho případného porušení. Nová hlava IV v části šesté: Ukazatel čistého stabilního financování Kapitola 1 Ukazatel čistého stabilního financování (články 428a a 428b) Článek 428a určuje pravidla pro dceřiné podniky ve třetích zemích týkající se výpočtu NSFR na konsolidovaném základě. Článek 428b definuje obecnou koncepci NSFR, který se vypočítá jako poměr objemu dostupného stabilního financování (ASF) instituce k objemu požadovaného stabilního financování (RSF). Kapitola 2 Obecná pravidla výpočtu ukazatele čistého stabilního financování (články 428c až 428h) Článek 428c vysvětluje obecná pravidla, která se vztahují na výpočet NSFR. Článek 428d určuje způsob, jak brát pro účely výpočtu NSFR v úvahu derivátové smlouvy, a článek 428e určuje započtení zajištěných úvěrových transakcí a transakcí na kapitálovém trhu. Článek 428f definuje podmínky, za nichž mohou být některá aktiva a závazky považovány za vzájemně propojené, a sestavuje seznam produktů, jejichž aktiva a závazky mohou být za vzájemné propojené považovány: centralizované regulované úspory, podpůrné úvěry, emise krytých dluhopisů bez finančního rizika v průběhu jednoho roku a činnosti clearingu derivátů pro klienty. Komise je zmocněna přijmout akt v přenesené pravomoci za účelem revize tohoto seznamu (nový odstavec 3 článku 460). Článek 428g určuje zacházení s vklady v kooperativních sítích a institucionálních systémech ochrany a článek 428h zavádí pro příslušné orgány možnost rozhodnout o preferenčním zacházení s transakcemi uvnitř skupiny za jistých podmínek. Kapitola 3 Dostupné stabilní financování (články 428i až 428o) Oddíl 1 (články 428i a 428j) této kapitoly definuje obecná pravidla výpočtu výše dostupného stabilního financování (ASF), která tvoří čitatel při výpočtu NSFR. Oddíl 2 (články 428k až 428o) definuje faktory ASF, které se vztahují na regulatorní kapitál a různé závazky v závislosti na jejich charakteristikách, především splatnosti a druhu protistrany. Kapitola 4 Požadované stabilní financování (články 428p až 428ag) Oddíl 1 (články 428p a 428q) této kapitoly definuje obecná pravidla výpočtu výše požadovaného stabilního financování (RSF), který tvoří jmenovatel při výpočtu NSFR. Oddíl 2 (články 428r až 428o) definuje faktory RSF, které se vztahují na různá aktiva a podrozvahové expozice v závislosti na jejich charakteristikách, především splatnosti, likviditě a druhu protistrany. Definice a faktory RSF uplatňované pro výpočet NSFR jsou odrazem definic a úprav uplatňovaných pro výpočet LCR EU. Zejména se na aktiva způsobilá k zařazení mezi vysoce kvalitní likvidní aktiva úrovně 1, kromě zvlášť vysoce kvalitních krytých dluhopisů, vztahuje 0% faktor RSF, aby se zamezilo negativnímu dopadu na likviditu trhů státních dluhopisů. Aktiva plynoucí z transakcí s finančními zákazníky se zbytkovou splatností kratší než šest měsíců a zajištěním vysoce kvalitními likvidními aktivy úrovně 1, kromě zvlášť vysoce kvalitních krytých dluhopisů, podléhají 5% faktoru RSF (článek 428s). Pokud jsou nezajištěné nebo zajištěné jinými aktivy, podléhají tyto transakce 10% faktoru RSF (článek 428u). Tyto úpravy faktorů RSF podle rámce Basel (jež dosahují 10 % a 15 %) mají zmírnit okamžitý dopad na likviditu trhů mezibankovního financování, na likviditu cenných papírů a na činnosti tvorby trhu. Komise je zmocněna přijmout akt v přenesené pravomoci za účelem přezkumu tohoto zacházení a obecněji zacházení se zajištěnými transakcemi s ohledem na závěry uvedené ve zprávě orgánu EBA. Pokud do tří let od zavedení NSFR nebude učiněno žádné rozhodnutí, budou tyto faktory RSF zvýšeny na 10 % a 15 % (nový odstavec 7 článku 510 v části desáté).

Pro derivátové smlouvy v případě, že jsou derivátová aktiva (upravená o proměnné marže přijaté v hotovosti a v podobě vysoce kvalitních likvidních aktiv úrovně 1, kromě zvlášť vysoce kvalitních krytých dluhopisů) vyšší než derivátové závazky (upravené o všechny poskytované proměnné marže), se na tento rozdíl vztahuje 100% faktor RSF (článek 428ag). Kromě toho aktiva poskytovaná jako počáteční marže nebo jako příspěvek do fondu pro riziko selhání protistrany podléhají 85% faktoru RSF (článek 428af). Navíc se zavádí přístup odrážející rizika upravený ve srovnání s rámcem Basel pro NSFR, aby se zohlednilo budoucí riziko financování derivátů. Pro smlouvy týkající se nedozajištěných derivátů platí pro hrubé derivátové závazky 10% faktor RSF (článek 428u) a pro smlouvy týkající se dozajištěných derivátů je zavedena možnost uplatnit buď 20% faktor RSF na hrubé derivátové závazky, nebo použít potenciální budoucí expozici vypočtenou podle standardizovaného přístupu pro úvěrové riziko protistrany (článek 428x). Komise je zmocněna přijmout akt v přenesené pravomoci za účelem přezkumu tohoto zacházení s ohledem na závěry uvedené ve zprávě orgánu EBA. Pokud do tří let od zavedení NSFR nebude učiněno žádné rozhodnutí, uplatní se pro hrubé derivátové závazky 20% faktor RSF pro všechny derivátové smlouvy a pro všechny instituce (nový odstavec 5 článku 510). IFRS 9 (CRR) Zařazuje se článek 473a za účelem postupného zavedení nových odstupňovaných požadavků na vytváření opravných položek pro úvěrová rizika podle IFRS během období od 1. ledna 2019 do 31. prosince 2023 tak, aby se zmírnil finanční dopad na instituce. Podpůrný koeficient pro malé a střední podniky (CRR) Návrh zahrnuje změny kapitálových požadavků na expozice vůči malým a středním podnikům (článek 501). Zachovává současné snížení kapitálu pro expozici vůči malým a středním podnikům o 23,81 %, pokud jeho výše nepřekročí 1,5 milionu EUR. Ve vztahu k expozici vůči malým a středním podnikům přesahující 1,5 milionu EUR se navrhuje snížení kapitálu o 23,81 % pro prvních 1,5 milionu EUR z celkové hodnoty expozice a o 15 % pro zbývající část expozice nad hranicí 1,5 milionu EUR. Instituce budou moci nadále uplatňovat snížení úpravou rizikově vážené expozice pro daný malý nebo střední podnik. Zacházení s infrastrukturními expozicemi (CRR) Podpora životaschopných infrastrukturních projektů v oblastech, jako je doprava, energetika, inovace, vzdělávání a výzkum je pro hospodářský rozvoj Unie životně důležitá. V souvislosti s dalšími iniciativami Komise, jako je jednotný kapitálový trh a investiční plán pro Evropu, má tento návrh za cíl mobilizaci soukromých financí pro kvalitní infrastrukturní projekty. Na základě posledního vývoje v regulačním rámci pro pojišťovny a pokračujících prací v kontextu reformy standardizovaného přístupu připravované výborem BCBS se navrhuje udělit jak podle standardizovaného přístupu, tak podle interního přístupu k úvěrovému riziku preferenční zacházení expozicím představovaným zvláštními úvěry s cílem financovat bezpečné a odůvodněné infrastrukturní projekty. Ty jsou definovány souborem kritérií schopných snížit rizikový profil expozice a posílit schopnost institucí tato rizika řídit. Tato kritéria jsou v souladu s kritérii definujícími způsobilé infrastrukturní projekty, kterým se dostává preferenčního zacházení v rámci Solventnost II. Navrhovaný přístup podléhá ustanovení o přezkumu, aby bylo možno případně ustanovení vyladit ve světle jeho dopadu na investice do infrastruktury v EU a zohlednit související vývoj na globální úrovni. To také případně umožní pozměnit ustanovení směrem k vyšší flexibilitě struktury financování infrastrukturních projektů, tj. rozšíření přístupu na infrastrukturní podniky. Komise po konzultaci s orgánem EBA podá zprávu o vývoji na trhu infrastrukturních investic a skutečném rizikovém profilu těchto investic, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě společně s případným návrhem. Přezkum investičních podniků (CRR) Přezkum investičních podniků podle čl. 508 odst. 3 je ve své druhé fázi. Ve své první zprávě vydané v prosinci 2015 orgán EBA uvádí, že pravidla CRR bankovního charakteru nejsou vhodná pro účely většiny investičních podniků s výjimkou systémovějších podniků, které představují podobná rizika jako úvěrové instituce. Na žádost Komise provádí orgán EBA další analýzy a shromažďuje údaje za účelem formulace vhodnějšího a proporcionálnějšího kapitálového zacházení s investičními podniky, které se budou týkat všech parametrů případného nového režimu. Předpokládá se, že orgán EBA předloží konečné vstupy Komisi v červnu 2017. Komise hodlá do konce roku 2017předložit legislativní návrhy stanovící zvláštní obezřetnostní rámec pro nesystémové investiční podniky. Do přijetí těchto návrhů je považováno za vhodné umožnit nesystémovým investičním podnikům uplatňovat CRR ve znění před vstupem změn v platnost. Systémové investiční podniky se pak budou řídit změněným zněním CRR. Tím bude zajištěno přiměřené zacházení se systémovými podniky a snížení regulatorní zátěže pro nesystémové podniky, které by jinak musely dočasně uplatňovat nová pravidla určená pro úvěrové instituce a systémové investiční podniky, než by došlo ke konečnému přijetí zvláštního obezřetnostního rámce pro investiční podniky, který bude navržen v roce 2017. Zavedení modifikovaného rámce pro úrokové riziko (CRR a CRD) V reakci na vývoj na úrovni výboru BCBS týkající se měření úrokových rizik se mění články 84 a 98 CRD a článek 448 CRR za účelem zavedení revidovaného rámce pro zachycení úrokových rizik pro pozice bankovního portfolia. Změny zahrnují zavedení společného standardizovaného přístupu, který mohou instituce pro zachycení těchto rizik používat nebo který mohou příslušné orgány vyžadovat od institucí, jejichž systém zachycování těchto rizik je neuspokojivý, a dále zlepšený test odlehlých hodnot a požadavky na podávání zpráv. Kromě toho je orgán EBA v článku 84 CRD zmocněn, aby vypracoval podrobnosti standardizované metodiky, kritéria a podmínky, podle kterých musí instituce identifikovat, vyhodnocovat, řídit a zmírňovat rizika úrokových sazeb, a v článku 98 CRD je zmocněn, aby definoval šest náhlých a neočekávaných změn určených orgánem dohledu pro úrokové sazby a obecný předpoklad, který instituce musí zavést pro test odlehlých hodnot. 2016/0360 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se mění nařízení (EU) č. 575/2013, pokud jde o pákový poměr, ukazatel čistého stabilního financování, požadavky na kapitál a způsobilé závazky, úvěrové riziko protistrany, tržní riziko, expozice vůči ústředním protistranám, expozice vůči subjektům kolektivního investování, velké expozice, požadavky na podávání zpráv a zveřejňování informací, a kterým se mění nařízení (EU) č. 648/2012 (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky , S ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1)V důsledku finanční krize, která vypukla v letech 2007–2008, Unie provedla zásadní reformu regulačního rámce pro finanční služby, aby posílila odolnost svých finančních institucí. Tato reforma byla z velké části založena na mezinárodně uznávaných standardech. Mezi řadu opatření reformního balíčku patřilo přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU , které posílilo obezřetnostní požadavky na úvěrové instituce a investiční podniky. (2)I když provedená reforma zvýšila stabilitu finančního systému a jeho odolnost vůči různým potenciálním budoucím otřesům a krizím, neřešila všechny známé problémy. Jedním z důležitých důvodů pro to bylo, že tvůrci mezinárodních standardů, jako jsou Basilejský výbor pro bankovní dohled (Basilejský výbor) a Rada pro finanční stabilitu (FSB), v té době ještě nedokončili práci na mezinárodně dohodnutých řešeních těchto problémů. Nyní, když byla práce na dalších důležitých reformách dokončena, by měly být tyto zbývající problémy vyřešeny. (3)Ve svém sdělení ze dne 24. listopadu 2015 Komise uznala potřebu dalšího snižování rizik a zavázala se, že předloží legislativní návrh, který by stavěl na mezinárodně dohodnutých standardech. Rada ve svých závěrech ze dne 17. června 2016 a Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 10. března 2016 rovněž uznaly, že je třeba učinit další konkrétní legislativní opatření, pokud jde o snížení rizik ve finančním sektoru. (4)Opatření pro snížení rizik by měla nejen dále posílit odolnost evropského bankovního systému a důvěru trhu v něj, ale také poskytnout základ pro další pokrok při dokončování bankovní unie. Tato opatření by měla být také zvažována v kontextu širších problémů, které mají vliv na ekonomiku Unie, zejména potřeby podporovat růst a pracovní místa v dobách nejistého ekonomického výhledu. V této souvislosti byly na posílení ekonomiky Unie zahájeny různé významné politické iniciativy, jako jsou investiční plán pro Evropu a unie kapitálových trhů. Je proto důležité, aby všechna opatření ke snížení rizik hladce interagovala s těmito politickými iniciativami, jakož i s nedávnými obecnějšími reformami ve finančním sektoru. (5)Ustanovení tohoto pozměňovacího nařízení by měla odpovídat mezinárodně uznávaným standardům a zajistit pokračující rovnocennost směrnice 2013/36/ES a tohoto nařízení s rámcem Basel III. Cílené úpravy, které mají zohlednit specifika Unie a širší politické úvahy, by měly být omezeny co do rozsahu působnosti nebo času, aby neměly negativní dopad na celkovou přiměřenost obezřetnostního rámce. (6)Rovněž je třeba zlepšit stávající opatření ke snížení rizik, aby bylo zajištěno, že mohou být uplatňována přiměřeným způsobem a že nevytvářejí nadměrnou zátěž související s jejich dodržováním, zvláště u menších a méně složitých institucí. (7)Pákové poměry přispívají k zachování finanční stability tím, že působí jako pojistky u kapitálových požadavků založených na riziku a omezují vytváření nadměrné páky během hospodářského vzestupu. Proto by měl být zaveden požadavek na pákový poměr, který doplní současný systém podávání zpráv a zveřejňování informací o pákovém poměru. (8)Aby nedošlo ke zbytečnému omezení poskytování úvěrů podnikům a domácnostem ze strany institucí a aby se zabránilo neodůvodněným nepříznivým dopadům na likviditu trhu, měl by požadavek na pákový poměr být stanoven na úrovni, kde působí jako důvěryhodná pojistka proti riziku nadměrného pákového efektu, aniž by se narušil hospodářský růst. (9)Evropský orgán pro bankovnictví (EBA) dospěl ve své zprávě Komisi k závěru, že pákový poměr kapitálu tier 1 stanovený ve výši 3 % pro všechny druhy úvěrových institucí by přestavoval důvěryhodnou pojistku. Požadavek na 3% pákový poměr byl také dohodnut na mezinárodní úrovni Basilejským výborem. Požadavek na pákový poměr by proto měl být kalibrován ve výši 3 %. (10)Požadavek na 3% pákový poměr by však některé obchodní modely a linie podnikání omezil více než jiné. Zejména by bylo nepřiměřeně postiženo veřejné půjčování bankami veřejného rozvoje a oficiálně zaručené vývozní úvěry. Pákový poměr pro tyto typy expozic by proto měl být upraven. (11)Pákový poměr by rovněž neměl narušit poskytování služeb centrálního clearingu institucemi klientům. Proto by počáteční marže na derivátové transakce, u nichž se provádí centrální clearing, přijaté institucemi v hotovosti od klientů a přenášené na ústřední protistrany měly být z míry expozice pákového poměru vyloučeny. (12)Basilejský výbor revidoval mezinárodní standard o pákovém poměru, aby blíže určil další aspekty koncepce tohoto poměru. Nařízení Rady (EU) č. 575/2013 by mělo být sladěno s revidovaným standardem tak, aby posílilo rovné podmínky pro instituce EU, které působí mimo Unii, na mezinárodní úrovni a aby zajistilo, že pákový poměr zůstane účinným doplňkem kapitálových požadavků založených na riziku. (13)Basilejský výbor v současné době zvažuje zavedení navýšení pákového poměru pro globálně systémově významné banky (G-SVB). Konečný výsledek této práce Basilejského výboru by měl vést k diskusi o vhodné kalibraci pákového poměru pro systémově významné instituce EU. (14)Dne 9. listopadu 2015 rada FSB zveřejnila specifikace celkové kapacity absorbovat ztráty (standard TLAC), které byly schváleny skupinou G-20 na summitu v listopadu 2015 v Turecku. Standard TLAC vyžaduje, aby globální systémově významné banky (G-SVB) držely dostatečný objem závazků s vysokou schopností absorbovat ztráty (způsobilých k rekapitalizaci z vnitřních zdrojů) pro zajištění rychlé a hladké absorpce ztrát a rekapitalizace při řešení krize. Ve svém sdělení ze dne 24. listopadu 2015 se Komise zavázala, že předloží do konce roku 2016 legislativní návrh, který by umožnil provedení standardu TLAC v mezinárodně dohodnuté lhůtě do roku 2019.

(15)Provedení standardu TLAC v Unii musí vzít v úvahu stávající minimální požadavek na kapitál a způsobilé závazky (MREL) stanovený ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU. Jelikož TLAC a MREL sledují stejný cíl zajistit, aby měly instituce dostatečnou schopnost absorbovat ztráty, tyto dva požadavky představují vzájemně se doplňující prvky společného rámce. Z operačního hlediska by harmonizovaná minimální úroveň standardu TLAC měla být zavedena do nařízení (EU) č. 575/2013 prostřednictvím nového požadavku na kapitál a způsobilé závazky, zatímco specifický doplněk pro globální systémově významné instituce (G-SVI) a specifický požadavek na podniky, které nejsou G-SVI, by měl být zaveden prostřednictvím cílených změn směrnice 2014/59/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014. Příslušná ustanovení zavádějící standard TLAC v tomto nařízením (EU) by měla být čtena společně s ustanoveními v uvedených právních předpisech a se směrnicí 2013/36/EU. (16)V souladu se standardem TLAC, který se týká pouze G-SVB, by se minimální požadavek na dostatečný objem kapitálu a závazků s vysokou schopností absorbovat ztráty (způsobilých k rekapitalizaci z vnitřních zdrojů) zavedený tímto nařízením měl vztahovat pouze na případ G-SVI. Nicméně pravidla týkající se způsobilých závazků zavedená v tomto nařízení by měla platit pro všechny instituce, v souladu s doplňujícími úpravami a požadavky směrnice 2014/59/EU. (17)V souladu se standardem TLAC by se požadavek na kapitál a způsobilé závazky měl vztahovat na subjekty řešící krizi, které buď jsou samy o sobě G-SVI, nebo jsou součástí skupiny označené jako G-SVI. Požadavek na kapitál a způsobilé závazky by se měl uplatňovat buď na individuálním, nebo konsolidovaném základě, v závislosti na tom, zda jsou tyto subjekty řešící krizi samostatnými institucemi bez dceřiných podniků, nebo mateřskými podniky. (18)Směrnice 2014/59/EU umožňuje využití nástrojů k řešení krize nejen pro instituce, ale také pro finanční holdingové společnosti a smíšené finanční holdingové společnosti. Mateřské finanční holdingové společnosti a mateřské smíšené finanční holdingové společnosti by proto měly mít dostatečnou schopnost absorbovat ztráty stejným způsobem jako mateřské instituce. (19)Aby byla zajištěna účinnost požadavku na kapitál a způsobilé závazky, je nezbytné, aby nástroje držené pro splnění tohoto požadavku měly vysokou schopnost absorbovat ztráty. Závazky, které jsou vyloučeny z nástroje rekapitalizace z vnitřních zdrojů ve smyslu směrnice 2014/59/EU, tuto schopnost nemají a nemají ji ani jiné závazky, které sice v zásadě jsou způsobilé k rekapitalizaci z vnitřních zdrojů, ale mohly by při rekapitalizaci z vnitřních zdrojů v praxi způsobovat potíže. Tyto závazky by proto neměly být považovány za způsobilé pro požadavek na kapitál a způsobilé závazky. Na druhou stranu kapitálové nástroje, stejně jako podřízené závazky, mají vysokou schopnost absorbovat ztráty. Do určité míry by měl být uznán rovněž potenciál absorbovat ztráty u závazků, které jsou rovnocenné s určitými vyloučenými závazky, v souladu se standardem TLAC. (20)Aby se zamezilo dvojímu započtení závazků pro účely požadavku na kapitál a způsobilé závazky, měla by být zavedena pravidla pro odpočet držených položek způsobilých závazků, která odrážejí odpovídající přístup k odpočtu již vytvořený v nařízení (EU) č. 575/2013 pro kapitálové nástroje. Na základě tohoto přístupu by držené položky nástrojů způsobilých závazků měly být nejprve odečteny od způsobilých závazků a v té míře, ve které nejsou dostatečné závazky, by měly být odečteny od kapitálových nástrojů tier 2. (21)Standard TLAC obsahuje některá kritéria způsobilosti pro závazky, která jsou přísnější než současná kritéria způsobilosti kapitálových nástrojů. Aby byla zajištěna jednotnost, kritéria pro kapitálové nástroje by měla být sladěna, pokud jde o nezpůsobilost nástrojů vydaných prostřednictvím jednotek pro speciální účel, a to ke dni 1. ledna 2022. (22)Od přijetí nařízení (EU) č. 575/2013 byl mezinárodní standard o obezřetném zacházení s expozicemi institucí vůči ústředním protistranám pozměněn s cílem zlepšit zacházení s expozicemi institucí vůči způsobilým ústředním protistranám. Významné revize tohoto standardu zahrnovaly použití jediné metody pro stanovení kapitálového požadavku pro expozice z důvodu příspěvků do fondu pro riziko selhání, explicitní limit na celkové požadavky na kapitál používané pro expozice vůči způsobilým ústředním protistranám a k rizikům citlivější přístup k zachycení hodnoty derivátů při výpočtu hypotetických zdrojů způsobilých ústředních protistran. Zároveň bylo ponecháno beze změn zacházení s expozicemi vůči nezpůsobilým ústředním protistranám. Vzhledem k tomu, že revidované mezinárodní standardy zavedly zacházení, které je pro prostředí centrálního clearingu vhodnější, právní předpisy Unie by měly být změněny, aby tyto standardy začlenily. (23)Aby bylo zajištěno, že instituce odpovídajícím způsobem řídí své expozice ve formě podílových jednotek nebo akcií v subjektech kolektivního investování, pravidla stanovící zacházení s těmito expozicemi by měla být citlivá vůči rizikům a měla by podporovat transparentnost ve vztahu k podkladovým expozicím subjektů kolektivního investování. Basilejský výbor proto přijal revidovaný standard, který stanoví jasnou hierarchii přístupů k výpočtu výše rizikově vážených expozic pro tyto expozice. Tato hierarchie odráží míru transparentnosti u podkladových expozic. Nařízení (EU) č. 575/2013 by mělo být sladěno s těmito mezinárodně dohodnutými pravidly. (24)Pro výpočet hodnoty expozice derivátových transakcí podle rámce úvěrového rizika protistrany dává nařízení (EU) č. 575/2013 v současné době institucím na výběr mezi třemi různými standardizovanými postupy: standardizovanou metodou, metodou oceňování podle tržní hodnoty a metodou původní expozice. (25)Tyto standardizované přístupy však přiměřeně nezohledňují povahu kolaterálu v expozicích snižující riziko. Jejich nastavení je zastaralé a neodráží vysokou míru volatility zaznamenanou v průběhu finanční krize. Ani přiměřeně nezohledňují prospěch ze započtení. K řešení těchto nedostatků se Basilejský výbor rozhodl nahradit standardizovanou metodu a metodu oceňování podle tržní hodnoty novým standardizovaným přístupem pro výpočet hodnoty expozice derivátových expozic, tzv. standardizovaným přístupem k úvěrovému riziku protistrany („SA-CCR“). Vzhledem k tomu, že revidované mezinárodní standardy zavedly nový standardizovaný přístup, který je pro prostředí centrálního clearingu vhodnější, právní předpisy Unie by měly být změněny, aby tyto standardy začlenily. (26)Přístup SA-CCR je citlivější k riziku než standardizovaná metoda a metoda oceňování podle tržní hodnoty, a proto by měl vést ke kapitálovým požadavkům, které budou lépe odrážet rizika spojená s derivátovými operacemi institucí. Zároveň je zavedení SA-CCR pro instituce složitější. Pro některé instituce, které v současné době používají metodu oceňování podle tržní hodnoty, se SA-CCR může ukázat jako příliš složitá a její provedení jako příliš zatěžující. U těchto institucí by měla být zavedena zjednodušená verze SA-CCR. Jelikož bude taková zjednodušená verze méně citlivá k rizikům než SA-CCR, měla by být odpovídajícím způsobem kalibrována, aby bylo zajištěno, že nebude podceňovat hodnotu expozice derivátových operací. (27)Pro instituce, které mají velmi omezené derivátové expozice a které v současné době používají metodu původní expozice, by provedení metody SA-CCR i zjednodušené metody SA-CCR mohlo být příliš složité. Metoda původní expozice by proto měla být vyhrazena pro tyto instituce, ale měla by být revidována s cílem řešit její hlavní nedostatky. (28)Jako vodítko institucím při výběru z povolených přístupů by měla být zavedena jasná kritéria. Tato kritéria by měla být založena na velikosti derivátových aktivit instituce, která udává míru sofistikovanosti, kterou by instituce při výpočtu hodnoty expozice měla být schopna splnit. (29)Během finanční krize byly ztráty v obchodním portfoliu u některých institucí usazených v Unii značné. Pro některé z nich se úroveň požadovaného kapitálu proti těmto ztrátám ukázala jako nedostatečná, což vedlo k tomu, že žádaly o mimořádnou veřejnou finanční podporu. Tyto poznatky vedly Basilejský výbor k odstranění řady nedostatků v obezřetnostním zacházení s pozicemi obchodního portfolia, které jsou kapitálovými požadavky pro tržní rizika. (30)V roce 2009 byl na mezinárodní úrovni dokončen první soubor reforem a do unijního práva byl proveden směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2010/76/EU. (31)Reforma z roku 2009 se však nezabývala strukturálními nedostatky kapitálových požadavků pro standardy tržního rizika. Nejasnost ohledně hranice mezi obchodním a bankovním portfoliem poskytla příležitosti k regulatorní arbitráži, zatímco nedostatek citlivosti kapitálových požadavků pro tržní rizika vůči rizikům neumožnil zachytit veškerá rizika, kterým byly instituce vystaveny. (32)Basilejský výbor proto zahájil zásadní přezkum obchodního portfolia, aby tyto nedostatky vyřešil. Tato práce byla dokončena v lednu 2016. Standardy zásadního přezkumu obchodního portfolia zvyšují citlivost rámce tržního rizika vůči riziku stanovením objemu kapitálových požadavků, který je úměrnější rizikům pozic obchodního portfolia, a vyjasňují definici hranice mezi bankovním a obchodním portfoliem. (33)Provedení standardů zásadního přezkumu obchodního portfolia v Unii je nezbytné pro zachování řádného fungování finančních trhů v Unii. Nedávné studie týkající se dopadu těchto standardů ukazují, že se předpokládá, že provedení standardů zásadního přezkumu obchodního portfolia povede k prudkému nárůstu celkových kapitálových požadavků pro tržní rizika. Aby se zabránilo náhlému poklesu obchodování v Unii, mělo by být zavedeno období postupného zavádění tak, aby instituce dokázaly určit celkovou úroveň kapitálových požadavků pro tržní rizika, jež vyplývá z provedení standardů zásadního přezkumu obchodního portfolia v Unii. Zvláštní pozornost by měla být věnována také evropským obchodním zvláštnostem a úpravám kapitálových požadavků pro státní a kryté dluhopisy a jednoduché, transparentní a standardizované sekuritizace. (34)Proporcionální zacházení s tržními riziky by se rovněž mělo vztahovat na instituce s omezenými aktivitami obchodního portfolia, což umožní více institucím s malou obchodní aktivitou uplatnit rámec úvěrového rizika pro pozice bankovního portfolia, jak je stanoveno v revidované verzi odchylky pro malá obchodní portfolia. Kromě toho by institucím se středním obchodním portfoliem mělo být umožněno využívat zjednodušený standardizovaný přístup pro výpočet kapitálových požadavků pro tržní rizika v souladu s přístupem používaným v současné době podle nařízení (EU) č. 575/2013.

(35)Rámec velkých expozic by měl být posílen s cílem zlepšit schopnost institucí absorbovat ztráty a lépe dodržovat mezinárodní standardy. K tomuto účelu by měla být jako regulatorní kapitál pro výpočet limitu velkých expozic používána vyšší kvalita kapitálu a expozice vůči úvěrovým derivátům by měly být počítány pomocí metody SA-CCR. Kromě toho by měl být snížen limit na expozice, které G-SVB mohou mít vůči ostatním G-SVB, s cílem omezit systémová rizika související s propojeními mezi velkými institucemi a pravděpodobností, že selhání protistrany G-SVB může mít vliv na finanční stabilitu. (36)Zatímco ukazatel krytí likvidity (LCR) zajišťuje, že budou úvěrové instituce a systémové investiční podniky schopny krátkodobě odolat vážnému tlaku, nezaručuje, že budou mít tyto úvěrové instituce a investiční podniky stabilní systém financování v dlouhodobějším horizontu. Je tedy zřejmé, že by měl být na úrovni EU vytvořen podrobný závazný požadavek na stabilní financování, který by měl být vždy dodržován, aby se zabránilo nadměrnému nesouladu splatností aktiv a pasiv a přílišnému spoléhání na krátkodobé velkoobchodní financování. (37)V souladu se standardy Basilejského výboru pro stabilní financování by proto měla být přijata pravidla pro definování požadavku na stabilní financování jakožto poměru objemu dostupných stabilních finančních prostředků instituce k objemu jejích požadovaných stabilních finančních prostředků v průběhu jednoho roku. To je závazný ukazatel čistého stabilního financování („NSFR“). Objem dostupného stabilního financování by měl být vypočten vynásobením závazků instituce a regulatorního kapitálu příslušnými faktory, které odrážejí jejich míru spolehlivosti v jednoletém horizontu NSFR. Objem požadovaného stabilního financování by se měl vypočítat vynásobením aktiv instituce a podrozvahových expozic příslušnými faktory, které odrážejí jejich charakteristiky likvidity a zbytkové splatnosti v jednoletém horizontu NSFR. (38)NSFR by měl být vyjádřen v procentech a nastaven na minimální úroveň 100 %, což znamená, že instituce drží dostatečné stabilní financování k pokrytí svých finančních potřeb v období jednoho roku za normálních i ztížených podmínek. Pokud by NSFR klesl pod úroveň 100 %, měla by instituce dodržet zvláštní požadavky stanovené v článku 414 nařízení (EU) č. 575/2013 pro včasné navrácení svého NSFR na minimální úroveň. Opatření v oblasti dohledu v případě nedodržení by neměla být automatická, příslušné orgány by měly namísto toho posuzovat důvody pro nedodržení požadavku NSFR, než určí možná opatření v oblasti dohledu. (39)V souladu s doporučeními vydanými orgánem EBA v jeho zprávě ze dne 15. prosince 2015 vypracované podle čl. 510 odst. 1 a 2 nařízení (EU) č. 575/2013 by pravidla pro výpočet NSFR měla být úzce sladěna se standardy Basilejského výboru, včetně vývoje těchto standardů, pokud jde o zacházení s derivátovými transakcemi. Nutnost vzít v úvahu některá evropská specifika, aby bylo zajištěno, že NSFR nebrání financování evropské reálné ekonomiky, však pro definici evropského NSFR odůvodňuje přijetí některých úprav basilejského NSFR. Tyto úpravy kvůli evropskému kontextu jsou doporučeny zprávou o NSFR vypracovanou orgánem EBA a souvisejí především s konkrétním zacházením pro i) průchozí modely obecně a emise krytých dluhopisů zvláště, ii) obchodně finanční činnosti, iii) centralizované regulované úspory, iv) zaručené půjčky na bydlení a v) úvěrová družstva. Tato navrhovaná konkrétní zacházení do značné míry odrážejí přednostní zacházení s těmito činnostmi v evropském LCR ve srovnání s basilejským LCR. Vzhledem k tomu, že NSFR doplňuje LCR, by tyto dva ukazatele měly být skutečně konzistentní, pokud jde o jejich definici a kalibraci. To se týká zejména faktorů požadovaného stabilního financování uplatňovaných na vysoce kvalitní likvidní aktiva LCR pro výpočet NSFR, které mají odrážet definice a úpravy evropského LCR bez ohledu na dodržování obecných a operativních požadavků stanovených pro výpočet LCR, které nejsou pro jednoletý rámec výpočtu NSFR přiměřené. (40)Vedle evropských specifik by přísné zacházení s derivátovými transakcemi v basilejském NSFR mohlo mít významný dopad na derivátové aktivity institucí, a v důsledku toho na evropské finanční trhy a na přístup koncových uživatelů k některým operacím. Derivátové transakce a některé vzájemně propojené transakce, včetně clearingových aktivit, by mohly být zavedením basilejského NSFR neodůvodněně a nepřiměřeně ovlivněny, aniž by byly předmětem rozsáhlých studií kvantitativních dopadů a veřejných konzultací. Dodatečný požadavek držet 20 % stabilního financování proti hrubým derivátovým závazkům je obecně považován za přísné opatření, které přeceňuje dodatečná rizika financování spojená s možným nárůstem derivátových závazků v průběhu jednoho roku. Proto se zdá být rozumné přijmout alternativní opatření citlivější k riziku, aby se nebránilo dobrému fungování evropských finančních trhů a poskytování zajišťovacích nástrojů institucím a koncovým uživatelům, včetně podniků, se záměrem zajistit jejich financování jakožto jeden z cílů unie kapitálových trhů. Pro derivátové transakce bez zajištění, jejichž budoucí rizika financování jsou závislá na některých nepředvídatelných událostech, jako jsou ratingové aktivační mechanismy, které vyžadují složení záruky, a jež lze nejlépe přibližně vyjádřit jejich tržní hodnotou, jíž by byl objem požadovaných finančních prostředků, pokud by k takové skutečnosti došlo, by se měl na jejich hrubé derivátové závazky vztahovat 10% faktor požadovaného stabilního financování („RSF“). 20% faktor RSF se zdá skutečně být velmi konzervativní. Pro dozajištěné derivátové transakce je zavedena pro instituce, které používají SA-CCR, možnost použít 20% faktor RSF, jak je uvedeno v basilejském standardu, nebo použít svou potenciální budoucí expozici vypočítanou podle SA-CCR. Instituce, které nepoužívají SA-CCR, mají velmi malá derivátová portfolia a měly by být od tohoto požadavku osvobozeny. Tento přístup je citlivější k riziku, a protože je určen pro úvěrové riziko protistrany a pro výpočet pákového poměru, neměl by jeho výpočet pro instituce představovat dodatečnou zátěž. (41)Basilejské asymetrické zacházení s krátkodobým financováním, jako jsou například repo operace (stabilní financování není uznáváno), a krátkodobými úvěry, jako jsou reverzní repo operace (je požadováno stabilní financování – 10 % v případě operací zajištěných vysoce kvalitními likvidními aktivy úrovně 1 podle definice v LCR a 15 % pro ostatní transakce), v případě finančních zákazníků má za cíl odrazovat od rozsáhlých krátkodobých vazeb financování mezi finančními zákazníky, které jsou zdrojem propojení a ztěžují řešení konkrétní instituce bez rizika nákazy pro zbytek finančního systému v případě selhání. Nicméně nastavení této asymetrie je příliš konzervativní a může mít vliv na likviditu cenných papírů, které se obvykle používají jako záruka u krátkodobých transakcí, zejména státních dluhopisů, protože instituce pravděpodobně sníží objem svých operací na repo trzích. Mohlo by také narušit činnosti tvorby trhu, jelikož repo trhy usnadňují správu potřebného inventáře, což je v rozporu s cíli unie kapitálových trhů. Kromě toho by to znesnadnilo rychlé převedení těchto cenných papírů na hotovost za dobrou cenu, což by mohlo ohrozit účinnost LCR, jehož smyslem je mít rezervu likvidních aktiv, která mohou být snadno přeměněna na hotovost v případě nedostatku likvidity. Nakonec může mít nastavení této asymetrie vliv na likviditu mezibankovních trhů financování, zejména pro účely řízení likvidity, jelikož bude pro banky dražší navzájem si půjčovat na krátkodobé bázi. Asymetrické zacházení by mělo být zachováno, avšak jednotlivé faktory RSF by měly být sníženy na 5 % a 10 % (místo 10 % a 15 %). (42)Kromě překalibrování basilejského faktoru RSF, který se vztahuje na krátkodobé reverzní repo operace s finančními zákazníky zajištěné státními dluhopisy (5% faktor RSF namísto 10%), se ukázaly jako nezbytné některé další úpravy k zajištění toho, aby zavedení NSFR nebránilo likviditě trhů se státními dluhopisy. Basilejský 5% faktor RSF, který se vztahuje na vysoce kvalitní likvidní aktiva úrovně 1 včetně státních dluhopisů, znamená, že by instituce musely držet uvedený podíl dostupného dlouhodobého nezajištěného financování bez ohledu na dobu, po kterou se chystají takové státní dluhopisy držet. Tato skutečnost by mohla dále motivovat instituce k ukládání hotovosti u centrálních bank, spíše než aby jednaly jako primární obchodníci a poskytovaly likviditu na trzích se státními dluhopisy. Kromě toho není v souladu s LCR, který uznává plnou likviditu těchto aktiv i v době závažného nedostatku likvidity (0% srážka). Faktor RSF vysoce kvalitních likvidních aktiv úrovně 1, jak je definován v LCR EU, s výjimkou mimořádně kvalitních krytých dluhopisů, by proto měl být snížen z 5 % na 0 %. (43)Kromě toho by všechna vysoce kvalitní likvidní aktiva úrovně 1, jak jsou definována v LCR EU, s výjimkou mimořádně kvalitních krytých dluhopisů, přijatá jako variační marže v derivátových smlouvách měla kompenzovat derivátová aktiva, zatímco basilejská norma přijímá ke kompenzaci derivátových aktiv pouze hotovost splňující podmínky rámce pákového efektu. Toto širší uznání aktiv získaných jako variační marže přispěje k likviditě trhů se státními dluhopisy, zabrání penalizaci koncových uživatelů, kteří drží velké množství státních dluhopisů, ale jen málo hotovosti (jako jsou penzijní fondy), a nebude přidávat další napětí na poptávku po hotovosti na repo trzích. (44)NSFR by se měl vztahovat na instituce na individuálním i konsolidovaném základě, pokud příslušné orgány neupustí od uplatňování NSFR na individuálním základě. Tím se duplikuje rozsah působnosti LCR, jehož je NSFR doplněním. Pokud nebylo upuštěno od uplatňování NSFR na individuální úrovni, transakce mezi dvěma institucemi patřícími do stejné skupiny nebo téhož institucionálního systému ochrany by měly v zásadě obdržet symetrické faktory dostupného a požadovaného stabilního financování, aby nedošlo ke ztrátě finančních prostředků na vnitřním trhu a nebránilo se efektivnímu řízení likvidity v evropských skupinách, kde je likvidita centrálně řízená. Taková preferenční symetrická zacházení by měla být poskytnuta pouze vnitroskupinovým transakcím, kde fungují všechny nezbytné záruky, na základě dodatečných kritérií pro přeshraniční transakce a pouze s předchozím souhlasem dotčených příslušných orgánů, neboť nelze předpokládat, že instituce mající potíže s plněním svých platebních povinností vždy obdrží finanční podporu od jiných podniků patřících do stejné skupiny nebo téhož institucionálního systému ochrany. (45)Konsolidace dceřiných podniků ve třetích zemích by měla řádně zohlednit požadavky na stabilní financování platné v těchto zemích. V souladu s tím by pravidla pro konsolidaci v Unii neměla zavádět příznivější zacházení pro dostupné a požadované stabilní financování v dceřiných podnicích ve třetích zemích, než je zacházení, které je k dispozici podle vnitrostátních právních předpisů těchto třetích zemí. (46)V souladu s čl. 508 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 má Komise předložit zprávu o vhodném režimu pro obezřetnostní dohled nad investičními podniky a případně předložit legislativní návrh. Dokud se toto ustanovení nezačne uplatňovat, na investiční podniky jiné než systémové investiční podniky by se měly nadále vztahovat vnitrostátní právní předpisy členských států týkající se požadavku na čisté stabilní financování. Avšak investiční podniky jiné než systémové investiční podniky by měly podléhat NSFR stanovenému v nařízení (EU) č. 575/2013 na konsolidovaném základě, pokud jsou součástí bankovních skupin, aby byl umožněn příslušný výpočet NSFR na konsolidované úrovni. (47)Instituce by měly mít povinnost vykazovat svým příslušným orgánů v měně vykazování závazný podrobný NSFR pro všechny položky a odděleně pro položky denominované v každé významné měně, aby bylo zajištěno odpovídající sledování možných nesouladů měn. NSFR by neměl na instituce uvalovat jakékoliv požadavky na dvojí vykazování nebo požadavky na vykazování, které nejsou v souladu s platnými předpisy, a institucím by měl být poskytnut dostatek času, aby se připravily na vstup nových požadavků na vykazování v platnost. (48)Jelikož poskytování smysluplných a srovnatelných informací o společných klíčových ukazatelích používaných institucemi k měření rizika trhu je základním principem zdravého bankovního systému, je nezbytné co nejvíce snížit informační asymetrii a usnadnit srovnatelnost rizikových profilů úvěrových institucí uvnitř jurisdikce i napříč jurisdikcemi. Basilejský výbor pro bankovní dohled (BCBS) zveřejnil v lednu 2015 revidované standardy pilíře 3 pro zveřejňování informací, aby se zvýšila srovnatelnost, kvalita a konzistence povinného zveřejňování informací pro trh ze strany institucí. Je proto vhodné změnit stávající požadavky na zveřejňování, aby se provedly tyto nové mezinárodní standardy. (49)Respondenti výzvy Komise ke sdělení skutečností o regulačním rámci EU pro finanční služby považovali současné požadavky na zveřejňování za nepřiměřené a zatěžující v případě menších institucí. Aniž by bylo dotčeno užší sladění zveřejňování informací s mezinárodními standardy, po menších a méně složitých institucích by mělo být požadováno méně časté a méně podrobné zveřejňování informací než po jejich větších protějšcích, čímž se sníží administrativní zátěž, které jsou vystaveny. (50)Ohledně zveřejňování informací o odměňování by mělo dojít k určitým objasněním. Kromě toho by mělo být po institucích využívajících odchylku od určitých pravidel odměňování požadováno zveřejňování informací týkajících se této odchylky. (51)Uplatňování ustanovení o očekávané úvěrové ztrátě zavedených revidovanými mezinárodními účetními standardy o finančních nástrojích „IFRS9“ může vést k náhlému významnému zvýšení kapitálových poměrů institucí. Zatímco probíhají diskuse o vhodném obezřetnostním zacházení s dopadem zvýšených očekávaných úvěrových ztrát a aby se zabránilo neodůvodněnému negativnímu vlivu na poskytování úvěrů úvěrovými institucemi, měla by tvorba dodatečných opravných položek pro úvěrové riziko podle IFRS9 být zaváděna postupně. (52)Malé a střední podniky jsou jedním z pilířů hospodářství Unie, jelikož hrají zásadní roli při vytváření ekonomického růstu a zajišťování pracovních míst. Vzhledem k tomu, že malé a střední podniky nesou nižší systémové riziko než větší podniky, kapitálové požadavky pro expozice malých a středních podniků by měly být nižší než pro velké podniky, aby se zajistilo optimální bankovní financování malých a středních podniků. V současné době se na expozice malých a středních podniků až do výše 1,5 milionu EUR vztahuje 23,81% snížení částky rizikově vážené expozice. Vzhledem k tomu, že práh ve výši 1,5 milionu EUR pro expozici malých a středních podniků není určující pro změnu rizikovosti malých a středních podniků, snížení kapitálových požadavků by mělo být rozšířeno na expozice malých a středních podniků nad hranicí 1,5 milionu EUR a pro přesahující částku by mělo činit 15% snížení částky rizikově vážené expozice. (53)Investice do infrastruktury jsou nezbytné pro posílení konkurenceschopnosti Evropy a stimulaci tvorby pracovních míst. Oživení a budoucí růst unijní ekonomiky do značné míry závisí na dostupnosti kapitálu pro strategické investice evropského významu do infrastruktury, zejména širokopásmových a energetických sítí, jakož i dopravní infrastruktury, zejména v průmyslových centrech, vzdělávání, výzkumu a inovací a obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti. Investiční plán pro Evropu si klade za cíl podpořit dodatečné financování životaschopných projektů v oblasti infrastruktury, mimo jiné prostřednictvím mobilizace dalších soukromých zdrojů financování. Pro řadu potenciálních investorů je největší obavou zřejmá absence životaschopných projektů a omezená schopnost správně vyhodnotit riziko vzhledem k jejich přirozeně komplexní povaze.

(54)S cílem podpořit soukromé investice do infrastrukturních projektů je proto nutné stanovit regulatorní prostředí, které je schopno podporovat vysoce kvalitní infrastrukturní projekty a snížit rizika pro investory. Zejména by měly být omezeny kapitálové požadavky pro expozice vůči infrastrukturním projektům za předpokladu, že dodržují řadu kritérií schopných snížit jejich rizikový profil a zvýšit předvídatelnost peněžních toků. Komise by měla toto ustanovení přezkoumat do [tří let po vstupu v platnost] s cílem posoudit a) jeho dopad na objem investic do infrastruktury ze strany institucí a kvalitu investic s ohledem na cíle EU v oblasti přechodu na nízkouhlíkové a oběhové hospodářství odolné vůči změně klimatu a b) jeho dostatečnost z obezřetnostního hlediska. Komise by měla také zvážit, zda by rozsah působnosti měl být rozšířen na investice do infrastruktury ze strany podniků. (55)Ustanovení čl. 508 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady(EU) č. 575/2013požaduje, aby Komise podala Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vhodném režimu pro obezřetnostní dohled nad investičními podniky a podniky uvedenými v čl. 4 odst. 1 bodě 2 písm. b) a c) uvedeného nařízení a případně ji doplnila legislativním návrhem. Tento legislativní návrh může zavést nové požadavky na tyto podniky. V zájmu zajištění přiměřenosti, a aby se zabránilo zbytečným a opakujícím se regulatorním změnám, by investiční podniky, které nejsou systémové, proto měly být vyloučeny z dodržování nových ustanovení měnících nařízení (EU) č. 575/2013. Investiční podniky, které představují stejné systémové riziko jako úvěrové instituce, by však měly podléhat stejným požadavkům, jako jsou ty, které se vztahují