Tato referenční úroveň se zaměřuje na odchozí mobilitu: jinak řečeno na to, do jaké míry jednotlivci odcházejí do zahraničí za účelem vzdělávání a získání kvalifikace. V EU je tento cíl spojen se základními zásadami EU, tedy volným pohybem osob a práce na vnitřním trhu.

– „V roce 2020 by mělo během studia v EU průměrně alespoň 6 % osob ve věku 18–34 let, které jsou absolventy počátečního odborného vzdělávání a přípravy, strávit určité období studiem či odbornou přípravou související s počátečním odborným vzděláváním (včetně pracovních stáží) v zahraničí, přičemž toto období by mělo trvat alespoň dva týdny(3), nebo méně, je-li doloženo prostřednictvím Europassu. (3)= 10 pracovních dní.“

– „V roce 2020 by mělo během studia v EU průměrně alespoň 20 % absolventů vysokých škol strávit určité období studiem či odbornou přípravou související s vysokoškolským vzděláváním (včetně pracovních stáží) v zahraničí, přičemž toto období by mělo odpovídat 15 kreditům na základě evropského systému přenosu a akumulace kreditů (ECTS) nebo trvat minimálně tři měsíce.“

Východiskem pro závěry Rady z roku 2011 je strategický rámec evropské spolupráce v oblasti vzdělávání a odborné přípravy do roku 2020, jenž Komisi vyzývá, aby „do konce roku 2010 předložila návrh referenční úrovně v této oblasti, která by byla zpočátku zaměřena na fyzickou mobilitu mezi zeměmi v oblasti vysokoškolského vzdělávání ...“. Závěrům Rady předcházel pracovní dokument útvarů Komise ze dne 24. května 2011 o vypracování referenčních úrovní týkajících se vzdělávání v zájmu zaměstnatelnosti a mobility ve vzdělávání (dok. 10697/11).

Referenční úroveň EU za referenční období 2013 (akademický rok 2012–2013) vychází z dostupných údajů na 2,9 %. To je hluboko pod cílem 20 %, ale je to dáno tím, že v současnosti jsou k dispozici pouze částečné údaje. Jak bylo uvedeno výše, k mobilitě za účelem získání kreditů zatím nejsou k dispozici žádné údaje. Údaje o mobilitě za účelem získání vysokoškolského diplomu jsou k dispozici pouze pro některé cílové země z důvodu výjimek z poskytování údajů udělených některým zemím EU a absence údajů z mnoha cílových zemí mimo EU. Je proto pravděpodobné, že skutečná referenční úroveň je značně vyšší.

Když byla přijata referenční úroveň mobility v počátečním odborném vzdělávání a přípravě, nebyl k dispozici evropský zdroj harmonizovaných údajů, který by mohl poskytnout údaje pro daný ukazatel. Proto pracovní skupina Eurostatu v letech 2011–2012 pracovala na technických aspektech možného využití šetření v domácnostech k tomuto účelu a na stanovení obecného ukazatele mobility ve vzdělávání u mladých lidí. Ukazatel referenční úrovně stanovuje, že mobilita v počátečním odborném vzdělávání a přípravě by se měla měřit u věkové skupiny 18–34 let. Pracovní skupina dospěla k závěru, že získat spolehlivý odhad účasti na mobilitě v počátečním odborném vzdělávání a přípravě u této věkové skupiny bude možné jedině prostřednictvím nástroje k provádění reprezentativního průzkumu.

Časový rámec pro shromáždění úplných údajů je v zásadě stanoven do roku 2018, jelikož v tomto roce budou k dispozici údaje o mobilitě za účelem získání kreditů za země EU. Pro země mimo EU to znamená, že sběr údajů by měl být proveden za referenční období 2016 (a zpráva o něm podána v roce 2017). Komise proto hodlá tyto země vyzvat, aby údaje poskytly co nejdříve.

Za druhé by mělo být prioritou posílit spolupráci s OECD a UNESCO v oblasti celosvětových poznatků o mobilitě ve vzdělávání tím, že se dále zlepší sběr mezinárodních údajů, který byl již dohodnut. Zejména vzhledem k tomu, kolik studentů původem z EU studuje v USA, by bylo důležité získat příslušné údaje. Komise úzce spolupracuje s OECD a UNESCO na základě sdílených politických cílů v oblasti mobility ve vzdělávání, a proto rozvinula těsnou spolupráci v oblasti sběru údajů.

Komise podporuje současné vymezení ukazatele referenční úrovně mobility ve vysokoškolském vzdělávání. Konzultace se skupinou SGIB ukázala, že tato referenční úroveň by měla zůstat zachována ve stávající podobě, protože se má za to, že je účelně vymezena s ohledem na zájem o celosvětovou mobilitu. Je zapotřebí se dále snažit získat příslušné údaje od zemí mimo EU, aby se do roku 2018 podařilo rozšířit současné částečné pokrytí.

Pilotní sběr údajů byl proveden v roce 2014 prostřednictvím šetření v domácnostech, jak požadovaly závěry Rady o referenční úrovni mobility ve vzdělávání (2011/C372/08); a to buď prostřednictvím šetření pracovních sil EU, nebo zvláštního samostatného šetření (BG, ES a SE). Pilotního sběru údajů se zúčastnilo šestnáct členských států (BE, BG, EE, ES, IT, LV, LT, HU, NL, AT, PL, PT, RO, SI, SK, SE), z nichž deset využilo nabídku finanční podpory ze strany Komise (BG, ES, IT, LT, HU, NL, AT, RO, SI, SE). Údaje ze šestnácti zemí, které provedly pilotní sběr, jsou hodnoceny jako srovnatelné, jak ukazují zprávy Eurostatu.

Několik členských států kromě toho poskytlo také některé informace z vnitrostátních administrativních zdrojů (včetně CZ, DE a UK). Členské státy si mohly vybrat kratší nebo delší verzi dotazníku. Delší verze byla zaměřena také na měření mobility mladých lidí.

Ze zpráv Eurostatu vyplývá, že spolehlivé výsledky s variačním koeficientem nižším než 15 % byly získány pouze od šesti zemí: BE, IT, HU, NL, AT a SE. Údaje z dalších pěti zemí lze ještě považovat za spolehlivé na základě požadavku na velikost vzorku, ale jejich variační koeficient je 15 % nebo více: BG, ES, PL, PT a SI. V případě tří zemí nemohou být výsledky týkající se mobility v počátečním odborném vzdělávání a přípravě zveřejněny kvůli problémům se spolehlivostí: EE, LV a LT. Málo spolehlivé výsledky kromě toho předložily dvě další země: RO a SK. To ukazuje, že hlavním problémem zvolené metody bylo získat prostřednictvím výběrových šetření spolehlivé údaje o malých skupinách obyvatelstva.

Ze spojení výsledků ze šestnácti zúčastněných zemí vychází, že průměrná mobilita v počátečním odborném vzdělávání a přípravě dosahuje 3,1 % (vážený průměr za šestnáct zemí).

Závěr tedy zní, že šetření v domácnostech není nejvhodnějším nástrojem ke zjištění úrovně mobility v počátečním odborném vzdělávání a přípravě, protože by za vysokých nákladů vyžadoval velmi rozsáhlé vzorky, aniž by byla zaručena spolehlivá kvalita údajů pro cíl EU.

3.3 Závěry vyvozené na základě vykonané práce a současných dostupných poznatků

Vzhledem k výsledku pilotního sběru údajů o mobilitě v počátečním odborném vzdělávání a přípravě Komise prodiskutuje možná řešení s hlavními zainteresovanými stranami na úrovni členských států, aby se našlo schůdné a udržitelné řešení, jak zlepšit podklady pro ukazatel referenční úrovně mobility v počátečním odborném vzdělávání a přípravě.

V tomto ohledu je nezbytné, aby výsledky odpovídaly vynaloženému úsilí, a tedy nástroje zvolené pro účely monitorování zajišťovaly spolehlivé a řádné údaje bez zbytečného zatěžování statistického systému a nepřiměřených nákladů.

Na základě pilotního sběru údajů a rozhovorů s orgány členských států Komise dospívá k závěru, že by bylo vhodné zkoumat použití administrativních údajů a přezkoumat využitelnost těchto údajů jako podkladu pro referenční úroveň mobility v počátečním odborném vzdělávání a přípravě. Administrativní údaje k tomu již v některých zemích EU a dalších zemích účastnících se programu Erasmus+ existují.

Z politického hlediska existují jasné výhody přechodu na používání administrativních údajů, protože by bylo možné kombinovat údaje o účastnících programu Erasmus+ s dalšími údaji o mobilitě v počátečním odborném vzdělávání a přípravě a byly k dispozici četnější a čerstvější údaje. Tento přístup byl zvolen již u ukazatele referenční úrovně ve vysokoškolském vzdělávání a umožnil by Komisi využít monitorování k podpoře politických/programových cílů EU v oblasti mobility v počátečním odborném vzdělávání a přípravě.

Z konzultace se skupinou SGIB vyplynulo, že 12 z 15 zemí, které odpověděly, by v zásadě souhlasilo se změnou zdroje údajů. Dvě by nesouhlasily (kvůli nedostupnosti údajů nebo upřednostňování údajů ze šetření). Komise proto navrhuje vyzkoušet proveditelnost sběru údajů prostřednictvím administrativních zdrojů.

Je třeba zdůraznit, že změna zdroje údajů by si vyžádala menší revizi vymezení referenční úrovně, protože jeho současná formulace předpokládá sběr údajů prostřednictvím šetření v domácnostech (kvůli pokrytí dané věkové skupiny).

Podobně jako u přístupu k ukazateli referenční úrovně ve vysokoškolském vzdělávání by navrhovaná studie proveditelnosti tedy zkoumala, zda by instituce počátečního odborného vzdělávání a přípravy mohly poskytovat údaje o charakteristikách mobility svých studentů/absolventů ve vzdělávání. Na tuto možnost ve svých připomínkách k politickému významu ukazatele na vnitrostátní a institucionální úrovni rovněž poukázala skupina SGIB.

Revize vymezení referenční úrovně v počátečním odborném vzdělávání a přípravě může přicházet v úvahu jedině s ohledem na výsledky studie proveditelnosti, pokud jde o dostupnost poznatků na administrativní/institucionální úrovni (údaje z administrativních zdrojů). Bude zapotřebí se také dále zabývat tím, zda se zaměřit na příchozí, nebo odchozí mobilitu ve vzdělávání. V současném vymezení referenční úrovně nejsou zahrnuti mobilní absolventi počátečního odborného vzdělávání a přípravy původem z EU, kteří však žijí v zemi mimo EU (a jsou ve věku 18–34 let).

Tato práce bude provedena společně s Eurostatem a v úzké spolupráci s hlavními partnery v oblasti odborného vzdělávání a přípravy na úrovni EU a vnitrostátní a institucionální úrovni. Studie proveditelnosti však vyžaduje určitý čas, a proto není pravděpodobné, že by cíl mobility v počátečním odborném vzdělávání a přípravě mohl být posouzen před rokem 2020.

4. Výhled

Společná zpráva pro rok 2015 o vzdělávání a odborné přípravě (ET 2020) informuje o dosaženém pokroku a stanovuje nové priority do roku 2020; zdůrazňuje, že mobilita ve vzdělávání je prioritou, u níž základní problém spočívá v tom, že „jsou zapotřebí lepší údaje pro monitorování skutečností v oblasti mobility“.

O 40 % vyšší rozpočet programu EU Erasmus+ (2014–2020) oproti jeho předchůdci, programu celoživotního učení (2007–2013) jasně svědčí o pokračujícím a silnějším závazku Komise a členských států dále zvýšit mobilitu ve vzdělávání. Další zvýšení navrhla Komise v přezkumu víceletého finančního rámce a pozitivní dopad mobility potvrdila a dále podpořila nedávná iniciativa „Investice do evropské mládeže“, v níž Komise zdůraznila, že „mobilita mladých lidí má zásadní význam pro posílení evropského povědomí a evropské identity“.