Obtížná situace Svět se v roce 2010 začal pozvolna zotavovat z finanční a hospodářské krize z let 2008–2009. Dosavadní pokrok je však značně nerovnoměrný. Vyspělé ekonomiky, jakými jsou Spojené státy americké, Japonsko a Evropská unie, zaznamenaly mírný růst. Rozvíjející se země v čele s Čínou, Indií, Ruskem a Brazílií rostly rychleji. Rozvojové země, zejména ty s nízkými příjmy, které jsou krizí zasaženy nejvíce, měly jen málo možností k hospodářské expanzi. Některé z nich také jako první zasáhl opětovný vzestup světových cen komodit, energie a potravin, k němuž došlo v průběhu roku. Nebyly schopny vytvořit si nebo využít nové hospodářské příležitosti jak doma, tak v zahraničí. Zároveň se světová populace rozrostla o 79,3 milionu lidí, převážně v rozvojových zemích. Šance na splnění rozvojových cílů tisíciletí do dohodnuté lhůty v roce 2015 se snížila. V důsledku uvedených faktorů se v chudých zemích zvýšila nezaměstnanost a chudoba, jež v období 2009–2010 postihla dalších 120–150 milionů lidí na celém světě. Dopadá to zejména na mladé lidi a přispívá ke zvyšování sociálního napětí a migračních tlaků. Většina vlád rozvojových zemí nedisponovala prostředky k uplatnění proticyklických opatření. Musely tak snižovat rozpočtový schodek prostřednictvím výdajových škrtů, což mělo negativní dopad na sociální, zdravotnické a vzdělávací programy a zvětšilo rozdíly mezi bohatými a chudými. Nerovnost v příjmech se zvýšila jak v rozvinutých, tak v rozvojových zemích. V tomto kontextu EU v roce 2010 usilovala o navýšení, zkvalitnění, zrychlení a zefektivnění poskytované pomoci. Po celý rok dominovala v rámci rozvojové pomoci EU stálá snaha maximálně podporovat celosvětové i místní úsilí o dosažení rozvojových cílů tisíciletí. Cílem bylo předejít zpomalení pokroku z důvodu krize a konsolidovat dosažené výsledky. EU byla významným aktérem na zářijovém summitu OSN o rozvojových cílech tisíciletí, na kterém bylo odsouhlaseno, že se úsilí k dosažení celého souboru těchto cílů do roku 2015 zdvojnásobí. Plnění rozvojových cílů tisíciletí podle plánu Tento summit byl ve věci rozvojových cílů tisíciletí největší událostí roku 2010. EU hrála významnou úlohu jak při přípravě summitu, tak i na summitu samotném. EU během zasedání zdůraznila své odhodlání podporovat globální úsilí a oznámila iniciativu v oblasti rozvojových cílů tisíciletí ve výši 1 miliardy EUR, jež má za cíl zintenzivnit pomoc EU partnerům v afrických, karibských a tichomořských státech při dosahování těchto cílů, a to zejména v těch zemích, jež zaostávají nejvíce. EU je odhodlána zachovat podporu pro své politiky v oblasti rozvojových cílů tisíciletí v době, kdy na pomoc EU doléhají tlaky související s výdajovými škrty vlád, které se tak snaží snížit své rozpočtové schodky. Pokrok učiněný při plnění osmi rozvojových cílů tisíciletí se značně liší. Uspokojivého pokroku bylo například dosaženo v oblasti základního vzdělání pro všechny (rozvojový cíl č. 2) a přístupu k vodě (rozvojový cíl č. 7). Avšak 1,4 miliardy lidí stále ještě žije v extrémní chudobě a plnění několika rozvojových cílů se značně zpomalilo. Je třeba věnovat větší pozornost zdraví matek (rozvojový cíl č. 5) a přístupu k hygienickým zařízením (část rozvojového cíle č. 7). V plnění většiny rozvojových cílů tisíciletí zaostává subsaharská Afrika. V dubnu 2010 Evropská komise vydala soubor konkrétních návrhů opatření EU, jež mají rozvojovým zemím napomoci dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí v určené lhůtě. V tomto dvanáctibodovém akčním plánu mají prioritu země, jež v plnění cílů zaostávají nejvíce, včetně zemí, jež se nacházejí v konfliktních či jinak nestabilních situacích. Plán doprovázelo pět pracovních dokumentů, které analyzovaly pokrok v oblasti rozvojových cílů tisíciletí, financování rozvoje, účinnosti pomoci, pomoc na podporu obchodu a soudržnosti politiky. Rovněž další příspěvky Komise v oblasti zajišťování potravin, globálního zdraví, daně na rozvoj, vzdělávání a rovnosti žen a mužů byly zapracovány do stanoviska EU pro summit OSN k hodnocení rozvojových cílů tisíciletí. V závěrečném dokumentu účastníci summitu přislíbili, že bude zdvojnásobeno úsilí vedoucí k dosažení rozvojových cílů tisíciletí do lhůty v roce 2015. Závazky pocházely jak od rozvinutých, tak rozvojových zemí, což procesu plnění těchto cílů dodalo nový impuls. Jednou ze slibných cest je podporovat rozvojové země v tom, aby k financování svého rozvoje více využívaly domácí příjmy, například posílením schopnosti zvyšovat daňové příjmy v souladu se zásadami řádné správy v daňové oblasti. V této souvislosti přijala Komise v dubnu 2010 sdělení[1] s cílem zintenzivnit vazby mezi daňovou a rozvojovou politikou a posílit řádnou správu v daňové oblasti (transparentnost, výměna informací a spravedlivá daňová soutěž). Nyní se připravuje vytvoření partnerství s Africkým fórem pro daňovou správu ( African Tax Administration Forum ). EU je rovněž odhodlána podporovat v rozvojových zemích rozmach soukromého sektoru. Účinnější spolupráce Podle Lisabonské smlouvy musí EU ve všech svých politikách přihlížet k cílům rozvojové spolupráce. V dubnu Komise vydala pracovní program pro soudržnost politik ve prospěch rozvoje na období 2010–2013[2]. Cílem je dále zdokonalit soudržnost mezi rozvojovou pomocí a jinými příslušnými oblastmi politiky EU, jež mají dopad na vnější vztahy, jako jsou obchod, daně a finance, zajišťování potravin, změna klimatu, migrace a bezpečnost. Evropská komise přijala několik iniciativ zaměřených na zlepšení svých rozvojových politik. Patří k nim veřejné konzultace o úloze podpory EU na růst podporující začlenění a udržitelný rozvoj (viz rámeček) a o úloze vnějších finančních nástrojů EU. Cílem konzultací o těchto nástrojích bylo shromáždit připomínky a stanoviska k širokému spektru otázek, jako je přidaná hodnota finanční intervence EU v některých oblastech, možnosti nových forem spolupráce s partnerskými zeměmi a příslušných prováděcích mechanismů, jakož i účinnost, dopad a zviditelnění vnější pomoci EU. Budoucnost rozvojové politiky EU V listopadu 2010 Komise zahájila veřejnou diskusi v souvislosti se zveřejněním zelené knihy „Rozvojová politika EU pro udržitelný rozvoj a růst podporující začlenění[3]“. V knize byly představeny způsoby, jimiž může EU stimulovat schopnosti rozvojových zemí dosahovat udržitelného růstu podporujícího začlenění a využívat vlastní hospodářské, přírodní a lidské zdroje na podporu strategií ke snižování chudoby. Kniha dále probírá možný rozvoj partnerství pro růst podporující začlenění, jichž se bude účastnit jak veřejný, tak soukromý sektor. Politiky v oblasti změny klimatu, energetiky a životního prostředí chápe jako hnací sílu udržitelného rozvoje. Zabývá se i úlohou zemědělství a biologické rozmanitosti při zajišťování potravin a zvyšování růstu. Výsledky této konzultace se promítnou do návrhů politik, jež Komise představí v dalším průběhu roku 2011 a mezi něž budou patřit i návrhy na modernizaci evropské rozvojové politiky. Komise rovněž zahájila veřejnou konzultaci o používání rozpočtové podpory pro poskytování pomoci EU[4]. Jejím cílem bylo vyvodit závěry z více než desetiletí poskytování rozpočtové podpory a shromáždit připomínky a zkušenosti co se týče možností tohoto nástroje i co se týče způsobů, jak ji zkvalitnit, zefektivnit a jak zvýšit její dopad. Rozpočtová podpora je mechanismem, v jehož rámci jsou finanční prostředky na pomoc převáděny na vnitrostátní ministerstvo financí přijímající země, jsou-li splněny dohodnuté podmínky pro vyplácení podpory. Během roku 2010 rozpočtová podpora představovala 24 % (1,8 miliard EUR) veškerých závazků z rozpočtu EU a z ERF. V případě, že EU podporuje provádění vnitrostátní strategie rozvoje, jde o obecnou rozpočtovou podporu, a tam, kde prostředky EU pomáhají v partnerské zemi určitému odvětví, se jedná o odvětvovou rozpočtovou podporu. Další oblastí, jež se rozvíjí, je kombinace financování rozvojové pomoci prostřednictvím grantů a půjček. Takto narůstá podíl úvěrového financování, a to zejména z Evropské investiční banky. Vzhledem k současnému nedostatku grantových zdrojů mohou z těchto kombinovaných mechanismů těžit jak příjemci, tak i dárci, jimž se tak usnadní přístup k financování se silným pákovým efektem. Jedním z příkladů je inovativní kombinovaný nástroj spuštěný v rámci facility pro energetiku. Částka 40 milionů EUR, jež má být kombinována s financováním z členských států a EIB, je nyní k dispozici na spolufinancování středně velkých projektů zaměřených na zpřístupňování udržitelných energetických služeb v zemích AKT. Komise hodlá inovativní financování v rámci vnější činnosti dále rozvíjet a lákat další veřejné a soukromé finanční instituce s cílem optimalizovat finanční a politický pákový efekt rozpočtu EU. Účinná pomoc hraje při dosahování rozvojových cílů tisíciletí zásadní roli. Každé euro určené na rozvoj musí být vynaloženo efektivně a účelně. EU je odhodlána účinnost pomoci zvýšit. Na mezinárodní scéně Komise koordinuje postoje EU k účinnosti pomoci na různých úrovních, včetně OECD, OSN, G8 a G20. Tyto činnosti poslouží jako příprava na čtvrté fórum OSN na vysoké úrovni o účinnosti podpory, jež se bude konat v jihokorejském Pusanu na konci listopadu 2011. V OECD Komise v roce 2010 spolupředsedala pracovní skupině k účinnosti podpory v rámci Výboru pro rozvojovou pomoc (DAC), která usiluje o rozvoj osvědčených postupů a soudržnost politik mezi dárcovskými zeměmi. Vklad Komise spočíval ve zvýšení operační účinnosti při vyžívání systémů jednotlivých zemí, v dělbě práce, větší transparentnosti pomoci a odpovědnosti a lepší technické spolupráci. Spolu s 27 členskými státy EU Komise prováděla operační rámec k účinnosti pomoci odsouhlasený v roce 2009, který obsahuje soubor závazků s cílem posílit plnění zásad účinnosti pomoci. Pozornost je mimo jiné zaměřena na dělbu práce mezi dárci s cílem snížit fragmentaci úsilí o poskytování pomoci. Komise připravuje návrh na synchronizaci programových cyklů EU a členských států, jež bude vycházet ze strategií a programových cyklů partnerských zemí. Jiným mechanismem pro lepší rozdělení práce je systém, na jehož základě Komise členský stát nebo členský stát Komisi pověřuje realizací konkrétního projektu, pokud má lepší předpoklady k jeho provedení. Komise rovněž navrhla deset opatření ke zlepšení účinnosti pomoci, která mají velký dopad a která řeší tři hlavní priority: dělbu práce, využívání systémů jednotlivých zemí a posílenou technickou spolupráci. Pokud jde o kvalitu řízení pomoci, Komise také podstatně zvýšila počet probíhajících a dokončených projektů, které byly během roku 2010 monitorovány. Pro Radu Evropské unie a Evropský parlament připravila návrhy na zjednodušení nabídkových a grantových řízení při zadávání a provádění projektů. Rovněž probíhala intenzivnější odborná příprava zaměstnanců. V neposlední řadě Komise navrhla posílit kapacitu Evropské investiční banky k podpoře rozvojových cílů EU. Užší spolupráce s mezinárodními dárci Během roku posílila EU svou spolupráci s tradičními dárci a novými partnery. EU a Spojené státy se na svém listopadovém summitu dohodly, že vypracují společný pracovní plán týkající se dělby práce v jednotlivých zemích, transparentnosti a odpovědnosti a že jej v průběhu roku 2011 ve vybraných partnerských zemích provedou. První výroční politický dialog o rozvoji s Japonskem se konal v dubnu. V rámci první iniciativy svého druhu souhlasily vyspělé a rozvíjející se ekonomiky na listopadovém summitu G20 v Soulu s víceletým akčním plánem na odstranění zásadních překážek růstu zejména v zemích s nízkými příjmy. Ke společenství dárců se připojily nové země – Čína, Brazílie a některé arabské státy –, jež přinesly další zdroje i nové přístupy. Komise nadále rozvíjela kontakty, spolupráci a dialog s OSN a Světovou bankou. S OSN nyní Komise spolupracuje ve více než 100 zemích na projektech s různým zaměřením – od odminování po hygienická zařízení. V roce 2010 činil příspěvek EU pro OSN a její agentury 597 milionů EUR a pro Světovou banku 192 milionů EUR. Díky spolupráci s OSN a Světovou bankou lze realizovat více (větších) projektů, z čehož nejenže mají prospěch příjemci, ale zvětší se tak i účinnost a účelnost poskytované podpory. Odborné znalosti Světové banky byly cenné zejména pro rozpočtovou podporu, správu veřejných financí, snižování zadluženosti a rozvoj soukromého sektoru. Podle finančních nařízení EU mohou mezinárodní organizace spravovat prostředky EU v souladu se svými vlastními postupy, pokud splňují normy EU pro provádění a monitorování, a za předpokladu, že EU může v případě potřeby provádět kontroly na místě. EU spolupracuje také s Radou Evropy, Organizací pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) a Mezinárodní organizací pro migraci (IOM). Odpovědnost sdílená s partnery Mezi dominantní témata spolupráce EU s partnery po celém světě patřily i v roce 2010 účinnost pomoci a rozvojové cíle tisíciletí. Různé regionální a dvoustranné vrcholné schůzky završil listopadový summit EU-Afrika v Tripolisu. Na summitu byl přijat druhý akční plán (2011–2013) společné strategie Afrika-EU s cílem urychleně dosáhnout konkrétních výsledků v oblastech, jako jsou rozvojové cíle tisíciletí, obchod, energetika, mír a bezpečnost, správa věcí veřejných a lidská práva, regionální integrace a migrace. Souběžně pokračovaly či byly zahájeny konkrétní projekty. Na jejich seznamu se nacházejí opatření týkající se ručních palných a lehkých zbraní, pozorovací středisko AKT pro migraci, program Nyerere, propojení elektrických sítí v Caprivi, východoafrický podmořský kabelový systém, popularizace vědy a techniky, putovní výstava o africkém umění a podpora účasti veřejnosti. Stěžejní prvek v oblasti rozvojové spolupráce EU – partnerství se 79 zeměmi v Africe, Karibiku a Tichomoří – vstoupil do nové fáze poté, co v listopadu nabyla účinnosti revidovaná dohoda z Cotonou. Revize přizpůsobuje partnerství globálním změnám a stále důležitější regionální integraci, zohledňuje vzájemnou závislost bezpečnosti a rozvoje a reaguje na přetrvávající problémy s HIV/AIDS a při zajišťování potravin. Platby z Evropského rozvojového fondu (ERF) – nejdůležitějšího zdroje financování pomoci pro státy AKT – dosáhly v roce 2010 rekordní výše 3,32 miliardy EUR (v roce 2009 to bylo 3,13 miliardy EUR), což znamená, že 10. ERF, který začal fungovat v roce 2008, přidělí do konce roku 2013 na závazky v souladu s harmonogramem veškeré své prostředky. V roce 2010 Komise realizovala řadu programů rozpočtové podpory (495 milionů EUR) pro Afriku na snižování chudoby, jejichž důležitou součástí byly i nadále rozvojové cíle tisíciletí. Komise rovněž vytrvale usilovala o zmírnění krátkodobého fiskálního dopadu hospodářské krize na nejohroženější země, a to prostřednictvím nástroje V-FLEX, jenž umožňuje pokračovat v programech zaměřených na chudobu navzdory přísnějším fiskálním omezením. EU se aktivně zapojila do boje proti hladu v Africe prostřednictvím svého potravinového nástroje a konkrétních projektů v oblasti zajišťování potravin. Mnohé projekty EU v regionu jsou také přímo zaměřeny na ty rozvojové cíle tisíciletí, jež souvisejí se zdravím. EU pokračovala ve svých aktivitách v nestabilních zemích a dominuje v oblastech, jako je demokratická správa věcí veřejných, justice, reforma bezpečnostního sektoru, infrastruktura, správa veřejných financí a rozvoj venkova. Vztahy se sousedy EU ve východní Evropě a jižním Středomoří se v roce 2010 prohloubily v hospodářské oblasti. Dostatečně se však nerozvíjely vztahy v oblasti demokratických reforem a lidských práv. K takovému závěru dospěla Komise ve svém hodnocení evropské politiky sousedství (EPS) a čtvrtém souboru zpráv EPS[5], jež byly přijaty v květnu. V těchto zprávách jsou popsány výhody, jež partnerským zemím plynou ze vztahů s EU. Značný pokrok byl zaznamenán v oblasti dopravy, energetiky, změny klimatu, výzkumu a vývoje, zdraví a vzdělávání. V regionu Východního partnerství pokračovala jednání o rozšířené dohodě o přidružení a volném obchodu s Ukrajinou a byla zahájena jednání o dohodách o přidružení s Moldavskem, Arménii, Ázerbájdžánem a Gruzií. V prosinci bylo dokončeno sedmé kolo zdlouhavých jednání o nové dohodě s Ruskem, jež do EPS nespadá. V jižním sousedství se v březnu konal summit s Marokem, jemuž byl coby partnerovi EU přiznán „rozšířený status“. Dvakrát (nejdříve v červnu a poté v listopadu) se nepodařilo uskutečnit summit Unie pro Středomoří. Pomoc EU v regionu EPS se zaměřovala na tvorbu pracovních míst, zlepšení investičního prostředí, řádnou správu věcí veřejných, rozvoj sociálních infrastruktur a podporu administrativních, ekonomických a sociálních reforem. V nejobtížnější sociální situaci se nadále nachází okupované palestinské území, kde se v roce 2010 i přes humanitární pomoc nezlepšily sociálně-ekonomické ukazatele, podle nichž více stále než 30 % palestinského obyvatelstva žije v chudobě. Během období 2008–2010 bylo z investiční facility sousedství (NIF) podpořeno 35 projektů v oblasti dopravy, životního prostředí a energetiky, jakož i sociální a soukromý sektor s granty NIF v celkové výši 260 milionů EUR, což napomohlo k získání investic ve výši 9,4 miliardy EUR z mezinárodních finančních institucí. Vztahy EU a Asie jsou stále komplexnější. Rostoucí hospodářský a politický význam asijských zemí přináší dramatické změny, jež ovlivňují rovnováhu globálních vztahů. EU v říjnu a prosinci uspořádala vrcholné schůzky s Čínou, resp. s Indií. Mnohé kontakty se rozvíjely na regionální úrovni, např. se Sdružením národů jihovýchodní Asie (ASEAN), či v rámci dvoustranných vztahů. Důležitými tématy byly průřezové otázky, jako je životní prostředí a změna klimatu. Partnerství nebo dohody o volném obchodu byly podepsány nebo jsou sjednávány s Indií, Indonésií, Mongolskem, Filipínami a Vietnamem. Hospodářská dynamika a rychlá industrializace Asie – jak lze vidět na příkladu Číny a Indie – jsou impozantní. Rozšiřující se střední třídě z toho sice plynul významný prospěch, přesto v Asii i nadále žijí dvě třetiny chudých lidí světa. Důležitým prvkem agendy EU ve vztahu k Asii je proto i nadále rozvojová pomoc zaměřená na snižování chudoby, na zdraví a vzdělání. Středoasijské země, jež se nacházejí v procesu transformace, se sice v posledním desetiletí těšily výraznému růstu, ale značně je zasáhla nedávná krize. Pomoc EU se zaměřuje na zvyšování životní úrovně, rozvoj sociálního sektoru, zajišťování sítě sociálního zabezpečení, posílení právního státu a veřejné správy. Byla zřízena investiční facilita pro Střední Asii, jež se zaměřuje na kombinování grantů a půjček v oblasti energetiky, životního prostředí, malých a středních podniků a sociální infrastruktury. Každoroční summit EU s Latinskou Amerikou a Karibikem se konal v květnu v Madridu. Po šesti letech patové situace bylo obnoveno jednání o dohodě o přidružení mezi EU a Mercosurem. Bylo naplánováno několik kol jednání a harmonogram na rok 2011. Na summitu byla zřízena latinskoamerická investiční facilita (LAIF), bylo podpořeno uzavření jednání o dohodě o přidružení se Střední Amerikou a uzavření obchodní dohody mezi EU a Kolumbií a Peru. V rámci kontaktů EU s latinskoamerickými partnerskými zeměmi měl své místo i boj proti drogám, zejména náklady na protidrogové akce a opatření k řešení tranzitu drog z Latinské Ameriky do Evropy přes západní Afriku. V květnu přijala Evropská komise svůj vůbec první strategický dokument týkající se Kuby, který bude sloužit jako základ pro budoucí dvoustrannou spolupráci. V průměru žije stále 40 % latinskoamerického obyvatelstva v chudobě. V roce 2010 přijala Komise 24 opatření v Latinské Americe v celkové hodnotě 356 milionů EUR. K nejdůležitějším oblastem patří boj proti chudobě, sociální soudržnost, vzájemné poznání a pochopení, udržitelný rozvoj, boj proti drogám, obchod a soukromý sektor. Začleňování průřezových témat Po celý rok EU pracovala s rozvojovými partnerskými zeměmi na průřezových tématech, jež se dotýkají všech složek rozvojové politiky EU. Cílem EU je učinit tato témata nedílnou součástí všech rozvojových aktivit. Dvěma tématy se zabývaly konference v Nagoji a Cancúnu o nových režimech pro biologickou rozmanitost a změnu klimatu. Výsledkem nagojských jednání byl protokol o přístupu ke genetickým zdrojům a strategický plán na období 2011–2020. Na konferenci v Cancúnu byl přijat balíček rozhodnutí, díky nimž se po bezvýsledném kodaňském zasedání v roce 2009 opět rozběhla jednání o novém mezinárodním režimu v oblasti klimatu na období po Kjótském protokolu. Dalším průřezovým tématem je demokratická správa věcí veřejných. EU zde poskytovala odvětvovou podporu a prováděla opatření na zvýšení informovanosti a povědomí. Řádná správa věcí veřejných je opakovaně předmětem politického dialogu s partnerskými zeměmi. Hraje zásadní roli pro zdravé investiční prostředí, řádnou správu veřejných financí, snižování korupce a posilování institucí. Jednou z pěti zásad, ze kterých rozvojová politika EU vychází, je rovnost žen a mužů. V červnu byl přijat akční plán EU pro rovnost žen a mužů a pro posílení postavení žen v oblasti rozvoje. Jeho cílem je posílit snahy EU při prosazování zásad rovnosti žen a mužů v rozvojových zemích a pokročit při plnění rozvojových cílů tisíciletí. Akční plán na období 2010–2015 bude zajišťovat, aby otázky rovnosti žen a mužů byly zohledňovány v ročním a víceletém plánování rozvojových programů a projektů EU. Evropský nástroj pro demokracii a lidská práva (EIDHR) financuje v rámci příslušných politik EU projekty a iniciativy v oblasti lidských práv na celém světě. Je hmatatelným vyjádřením úmyslu EU začlenit podporu demokracie a lidských práv do všech svých vnějších politik. EIDHR vyčleňuje část svého rozpočtu na projekty malého rozsahu v jednotlivých zemích. Mezi jeho prioritní otázky patří práva žen a dětí a ochrana menšin. Organizuje rovněž volební pozorovatelské mise a projekty volební pomoci. V roce 2010 se tato činnost týkala téměř 20 zemí zejména v Africe a celkové náklady dosáhly 100 milionů EUR. Zajišťování potravin V květnu přijala EU nový politický rámec pro zajišťování potravin[6]. Jeho základem je pomáhat drobným zemědělcům v chudých zemích po celém světě, poskytovat podporu ohroženým skupinám obyvatelstva a navrhovat regionální politiky v oblasti zemědělství a zajišťování potravin. Nový politický rámec pokračuje v tématech potravinového nástroje rychlé reakce EU, jenž v letech 2009-2011 poskytne 50 cílovým zemím 1 miliardu EUR. Do konce roku 2010 byly vyčleněny veškeré prostředky na závazky a 80 % z nich bylo již vyplaceno. V roce 2010 poskytla EU potravinovou a jinou mimořádnou pomoc v 80 zemích světa více než 150 milionům lidí, které zasáhly přírodní nebo člověkem způsobené katastrofy. Konečný rozpočet dosáhl více než 1 miliardy EUR. Další postup Pomalé zotavování z krize, vyšší ceny potravin a energie a volání občanů po demokratických změnách, zejména v některých zemích Středomoří a Blízkého východu, vytvářely nový kontext rozvojové politiky EU v roce 2011 a dalších letech. Hlavním úkolem v roce 2011 bude reagovat na tyto výzvy a zároveň realizovat priority pomoci. K těmto prioritám patří opatření navazující na summit o rozvojových cílech tisíciletí, která by měla zajistit co největší dopad rozvojové politiky EU a členských států při dosahování těchto cílů. EU je odhodlána tento proces urychlit, aby bylo možné rozvojové cíle tisíciletí do roku 2015 splnit. V oblasti změny klimatu bude EU vycházet z dohody z Cancúnu a spolupracovat s partnerskými rozvojovými zeměmi na přípravě nadcházejících postkjótských jednání, jež se budou konat v prosinci 2011 v Durbanu. EU zaměřuje financování rychlého startu na zmírňování změny klimatu a na podporu snah nejméně rozvinutých zemí a malých ostrovních rozvojových států při adaptaci na tuto změnu. Na konferenci OSN o udržitelném rozvoji v červnu 2012 bude mít EU příležitost pokročit v naplňování svého cíle podporovat rozvojové země při přechodu k ekologičtějšímu hospodářství. EU bude rovněž připravovat svou pozici na zasedání na vysoké úrovni o účinnosti pomoci, jež se bude konat v listopadu v Pusanu, a na čtvrtou konferenci OSN o nejméně rozvinutých zemích, jež se uskuteční v květnu v Istanbulu. Vedle posilování spolupráce v oblasti pomoci s USA, Japonskem a mezinárodními finančními institucemi bude EU intenzivně podporovat rozvíjející se ekonomiky jakožto partnery rozvoje. Jejich úloha zahrnuje jednak programy a projekty „jih-jih“, jednak třístrannou spolupráci s tradičními dárci. Evropská komise se bude prostřednictvím své pracovní skupiny pro oblast rozvoje podílet na opatřeních navazujících na listopadový summit G20 v Soulu. Rovněž bude podporovat další spolupráci v oblasti rozvoje s Čínou a Afrikou. Interně vytyčila Evropská komise na rok 2011 ambiciózní reformní program, jejž tvoří řada iniciativ politiky, včetně opatření navazujících na konzultace o budoucnosti rozvojové politiky EU, která by měla stimulovat rozvojové země při budování vnitřní kapacity k dosažení udržitelného růstu podporujícího začlenění a k využívání vlastních hospodářských, přírodních a lidských zdrojů pro tento účel. Sdělení, jež bude přijato v dalším průběhu roku 2011, pak stanoví rámec pro rozvojovou pomoc EU do roku 2020. Komise vydá rovněž sdělení o rozpočtové podpoře a o investicích a růstu v rozvojových zemích. Zveřejní zprávy o oficiální rozvojové pomoci EU a členských států a o soudržnosti rozvojové politiky s ostatními politikami EU, přičemž budou vyhodnoceny výsledky EU v pěti hlavních oblastech: zapojení rozvojových zemí do světové ekonomiky, zajišťování potravin, změna klimatu, migrace a bezpečnost. V roce 2011 bude Komise rovněž připravovat návrhy ohledně struktury rozpočtových výdajů EU během finančního období 2014–2020, což se bude týkat i prostředků vyčleňovaných na rozvojovou pomoc. Na institucionální úrovni by k lepšímu plánování a řízení pomoci EU měly přispět změny zavedené Lisabonskou smlouvou. K těm nejdůležitějším patří: - jmenování vysoké představitelky pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, jež jako místopředsedkyně Komise odpovídá za zajištění soudržnosti vnější činnosti Unie a jež také předsedá Radě pro zahraniční věci, - vytvoření Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ), jež je nápomocna vysoké představitelce a místopředsedkyni Komise, předsedovi Evropské rady a Komisi, - nové možnosti posílené spolupráce mezi členskými státy a společné plánování. Tato nová struktura, spolu s odpovídajícími finančními zdroji na období 2014–2020, posílí postavení EU jako hlavního mezinárodního aktéra a podporovatele v oblasti globálního rozvoje. [pic] [pic] [pic] [pic] [1] KOM(2010) 163 v konečném znění, 21.4.2010. [2] SEK(2010) 421 v konečném znění, 21.4.2010. [3] KOM(2010) 629 v konečném znění. [4] KOM(2010) 586 v konečném znění, 19.10.2010. [5] KOM(2010) 207, 12.5.2010. [6] KOM(2010) 126 v konečném znění, 31.3.2010 a KOM(2010) 127 v konečném znění, 31.3.2010.