·nesoulad mezi dovednostmi, které Evropa potřebuje, a dovednostmi, které má: mnoho částí EU se u určitých vysoce kvalifikovaných profesí potýká s nedostatky, a to jak z hlediska kvalifikací, tak i z hlediska kvality souvisejících dovedností. Zároveň příliš mnoho studentů dokončí studium se špatnými základními dovednostmi (gramotnost, ovládání základních početních úkonů, základní digitální dovednosti), a aniž by disponovali paletou průřezových dovedností (řešení problémů, komunikace atd.), které potřebují pro odolnost v měnícím se světě,

·posílily schopnosti a výstupy vysokoškolských institucí, a to financováním inovativních projektů spolupráce mezi institucemi a jejich partnery (programy Erasmus+, Horizont 2020) a investicemi do projektů v oblasti infrastruktury, zařízení, dovedností a inovací prostřednictvím evropských strukturálních a investičních fondů. Projekty Evropské investiční banky rovněž podpořily investice do infrastruktury vysokoškolského vzdělávání, a to i prostřednictvím Evropského fondu pro strategické investice (EFSI),

·shromáždily fakta o tom, co v oblasti vysokoškolského vzdělávání funguje (ve vzdělávání, výzkumu a inovacích a při koncipování systémů), a to prostřednictvím studií, skupin odborníků a analyzování a monitorování měřítek a ukazatelů,

EU má úspěšnou historii podporování vysokoškolského vzdělávání prostřednictvím politické spolupráce a programů financování. Klíčovým motorem reforem je evropský semestr, zejména prostřednictvím doporučení pro jednotlivé země v oblasti vzdělávání. Rada v rámci strategie Evropa 2020 a strategického rámce evropské spolupráce v oblasti vzdělávání a odborné přípravy (ET 2020) schválila, že 40 % mladých lidí by mělo mít do roku 2020 kvalifikaci získanou v rámci terciárního vzdělávání, nebo její ekvivalent. Plán modernizace vysokoškolského vzdělávání, který tento cíl podporuje již od roku 2011, poskytl strategické zaměření pro činnosti EU a členských států, aby:

Vysokoškolské vzdělávání hraje jedinečnou úlohu. Poptávka po vysoce kvalifikovaných a společensky angažovaných lidech narůstá a zároveň se mění. Předpokládá se, že v období do roku 2025 bude polovina všech pracovních míst vyžadovat vysokou kvalifikaci. Nedostatky v oblasti vysoce specializovaných dovedností již existují. Pracovní místa poháněná digitálními technologiemi jsou stále pružnější a složitější. Schopnosti lidí uplatňovat podnikatelský přístup, pracovat s komplexními informacemi, samostatně a kreativně myslet, chytře využívat zdroje, a to včetně digitálních, účinně komunikovat a být odolný jsou důležitější než kdykoliv předtím. Evropa rovněž potřebuje více špičkových odborníků, kteří dokážou vyvíjet špičkové technologie a nacházet řešení, na kterých závisí naše budoucí prosperita. Boj proti rostoucí polarizaci našich společností a nedůvěře v demokratické instituce zároveň všechny – včetně vysokoškolských učitelů a studentů – vyzývá k tomu, aby se aktivněji angažovali ve svých komunitách a prosazovali sociální začlenění a mobilitu.

Profil studentské populace, která zahajuje a ukončuje vysokoškolské vzdělávání, musí odrážet širší společnost. To vyžaduje intervenci ze strany vlády, školy a vysokoškolského vzdělávání. U sociálních skupin, které jsou ve vysokoškolském vzdělávání nejméně zastoupeny, je pravděpodobnější, že nebudou mít základní dovednosti (gramotnost, ovládání základních početních úkonů, digitální dovednosti), zkušenost s nezávislým učením a jasnou představu o tom, co s sebou vysokoškolské vzdělávání nese. Pro přípravu a vedení studentů na základě jejich talentů, nikoliv na základě jejich původu, a pro poskytování flexibilních přechodů mezi různými typy vzdělávání a odborné přípravy je třeba systematická spolupráce mezi vysokoškolskými institucemi, školami a poskytovateli odborného vzdělávání a přípravy. Odpovídající profesní poradenství a mentorování jsou zásadní.

Vysokoškolské vzdělávání by rovněž mělo studentům umožňovat získávání dovedností a zkušeností prostřednictvím činností založených na reálných problémech, mělo by zahrnovat učení v rámci pracovní činnosti a pokud možno nabízet mezinárodní mobilitu. Spolupráce se zaměstnavateli může vysokoškolským institucím umožnit zvýšení relevance jejich osnov a jejich účinné předání a zvýšit příležitosti studentů, jak získat přístup k vysoce kvalitnímu učení se prací.

Dobře koncipované programy vysokoškolského vzdělávání a osnovy zaměřené na vzdělávací potřeby studentů jsou zásadní pro účinný rozvoj dovedností. Širší škála výběru kurzů, včetně dvouletých programů a možnosti trvalého profesního rozvoje, pomáhají vysokoškolskému vzdělávání lépe reagovat na potřeby lidí. Technologie nabízejí nové možnosti, jak strukturovat způsob organizace učení a výuky, a to včetně učení a výuky prostřednictvím otevřeného, on-line a kombinovaného vzdělávání, aby se tak zvýšila pružnost a interakce mezi studentem a učitelem. Otevřené vzdělávací zdroje a analýzy učení mají potenciál učení zlepšit, ale jsou i nadále nedostatečně využívané. Přestože většina výuky v rámci vysokoškolského vzdělávání se odehrává v institucích provádějících výzkum, není výzkum jakožto vstup pro výuku dostatečně využíván a studenti vysokých škol do něj často nejsou zapojováni. To omezuje příležitosti studentů zkoumat současná témata a rozvíjet jejich výzkumné dovednosti. Digitálními technologiemi umožněná otevřená věda otevírá nové možnosti, jak tyto problémy řešit.

Co se lidé rozhodnou v rámci vysokoškolského vzdělávání studovat, závisí na osobní motivaci, dobrém vedení a na dostupnosti atraktivních vzdělávacích a profesních možností. Profesní příležitosti v konečném důsledku závisejí na zaměstnavatelích a na širším hospodářství, ale vzdělávání a odborná příprava hrají klíčovou úlohu. Školy mohou žáky motivovat k zájmu o všechny předměty včetně matematiky a přírodních věd a také při formování jejich rozhodnutí. Jsou rovněž klíčové pro řešení nedostatečného zastoupení žen, menšin a dalších nedostatečně zastoupených skupin v přírodovědeckých a technických předmětech v rámci vysokoškolského vzdělávání a následně i v souvisejících profesích. Dobré informace o tom, co absolventi dělají, kontakty s absolventy a předpovědi budoucích potřeb v oblasti dovedností, to vše je pro vzdělávací poradce cenné. Vysokoškolské vzdělávání má povinnost zajistit, že obsah vzdělávání je aktuální, má povinnost poskytovat relevantní studijní programy v oborech, kde existují nedostatky z hlediska dovedností, a také musí vyvíjet metody učení a výuky, které studentům umožní získat rozsáhlé a hluboké dovednosti, které potřebují.

K tomu, aby byly systémy vysokoškolského vzdělávání inkluzivní, jsou rovněž potřeba správné podmínky pro studenty z různých zázemí, které jim umožní uspět. Toto překračuje otázku pouhé finanční podpory pro znevýhodněné skupiny, ačkoliv pro studenty ze zázemí s nízkými příjmy je tato podpora mimořádně důležitá. Za účelem prosazování úspěšného dokončení studia se musí poskytovatelé vysokoškolského vzdělávání holisticky podívat na to, jak jsou organizovány výuka a hodnocení, a zavést opatření, která umožní mentorování studentů a poskytování akademické a neakademické podpory. Kampusy vysokoškolských institucí by pro všechny studenty měly být bezpečnými místy bez genderového násilí a diskriminace. Pro identifikaci podpory, kterou studenti potřebují, je zásadní včasné odhalení problémů. Aby bylo vysokoškolské vzdělávání přístupnější, a to zejména pro dospělé studenty, je rovněž třeba zavést flexibilní studijní možnosti (dálkové studium nebo on-line studium) a rozšířenější uznávání předchozího vzdělání. Strategie pro to, jak znevýhodněným studentům pomoci získat přístup k vysokoškolskému vzdělávání a jeho následnému dokončení, jsou slibnou cestou k dosažení těchto cílů.

Odstranění překážek mezi vysokoškolským vzděláváním a zbytkem společnosti může studentům pomoci rozvinout jejich sociální a občanské schopnosti. Některé instituce rozvíjejí svůj profil „občanských univerzit“ pomocí začlenění místních, regionálních a společenských otázek do osnov, zapojení místní komunity do výuky a výzkumných projektů, poskytování vzdělávání dospělých a pomocí komunikace a vytváření vazeb s místními komunitami. Obzvláště účinným způsobem, jak studentům pomoci rozvinout jejich širší praktické zkušenosti a dovednosti, mohou být dobře organizované dobrovolné práce nebo veřejně prospěšné činnosti. Vysokoškolské instituce by se měly podílet na rozvoji svých měst a regionů, ať už prostřednictvím přispívání ke strategiím rozvoje, spolupráce s podniky či s veřejným nebo dobrovolnickým sektorem, nebo prostřednictvím podpory veřejného dialogu o společenských otázkách. Přesah za hranice akademického společenství v místních jazycích by měl být podněcován a odměňován, a to i jako součást profesního rozvoje.

Komise: 6.Nasměruje podporu v rámci programu Erasmus+ tak, aby vysokoškolským institucím pomohla při vývoji a provádění integrovaných institucionálních strategií pro začlenění, rovnost žen a mužů a studijní úspěch od přijetí až po ukončení studia, a to i prostřednictvím spolupráce se školami a poskytovateli odborného vzdělávání a přípravy. 7.Bude prosazovat vývoj a testování flexibilní a modulární koncepce kurzů, aby tak podpořila přístup k vysokoškolskému vzdělávání prostřednictvím konkrétních priorit pro strategická partnerství v rámci programu Erasmus+. 8.Na základě stávajících kladných příkladů podpoří vysokoškolské instituce, které chtějí studentům udělovat kredity ECTS za dobrovolnou práci a veřejně prospěšné činnosti. 9.Podpoří uznávání dosažených odborných kvalifikací uprchlíků, aby tak usnadnila jejich přístup k vysokoškolskému vzdělávání. Opatření budou založena na probíhajícím programu Erasmus+, který poskytuje praktické pokyny a zahrnuje vzájemné poradenské činnosti mezi středisky NARIC a zúčastněnými stranami a e-learningové moduly, a budou doplňovat nástroj pro vytvoření dovednostního profilu státních příslušníků třetích zemí.

2.3 Zajištění toho, aby vysokoškolské instituce přispívaly k inovacím

Řada institucí vysokoškolského vzdělávání vyvíjí nová řešení hospodářských, sociálních a environmentálních problémů. Zajistit, aby toto úsilí bylo dobře cílené a pomohlo vyřešit okamžité, ale i dlouhodobé výzvy, není snadné. Inovace jsou nejdůležitější hybnou silou hospodářského růstu. Výzkumné ústavy, univerzity zabývající se výzkumem a univerzity aplikovaných věd přispívají k inovacím odlišnými, ale vzájemně souvisejícími způsoby, a také v rámci a napříč různými geografickými hranicemi. Posílení příspěvku vysokoškolského vzdělávání k inovacím vyžaduje opatření napříč všemi činnostmi vysokoškolských institucí – vzděláváním, výzkumem a angažovaností v okolním světě. Instituce si musí vytvořit otevřenější kulturu inovací a podnikavosti.

Nové nápady a objevy vycházejí z lidské zvídavosti, tvořivosti a iniciativy. Všechny formy vysokoškolského vzdělávání by měly mít za cíl vybavit studenty schopnostmi porozumět novým konceptům, myslet kritickým a tvůrčím způsobem a jednat v podnikatelském duchu, aby byli schopni rozvíjet a uplatňovat nové nápady. Vysoce kvalitní postgraduální studia a doktorské programy jsou rozhodující. Produkují totiž výzkumníky, vývojáře a „inovační manažery“, kteří pohánějí vědecké objevy a prosazování a přijímání nových nápadů. V EU se v porovnání s USA a s Japonskem příliš málo držitelů titulu PhD rozhodne pracovat mimo akademickou sféru. Vysokoškolské instituce musí tuto možnost prosazovat prostřednictvím většího zaměření doktorských programů na využívání znalostí a na interakci s budoucími zaměstnavateli.

Vysokoškolské instituce by rovněž měly hrát širší úlohu při místním a regionálním rozvoji. Investice EU do regionálního rozvoje prostřednictvím inovací se řídí zásadou inteligentní specializace – zaměření regionálních investic a úsilí na inovace v sektorech s vysokým potenciálem růstu. Vysokoškolské instituce mohou dělat víc pro to, aby usnadnily propojení mezi akademickými pracovníky, podnikateli a veřejnými orgány, aby přizpůsobily svou nabídku vzdělávání potřebám identifikovaným v rámci strategií inteligentní specializace, aby využily příležitostí pro inovace v prioritních sektorech a aby pomohly místním podnikům a dalším organizacím pochopit a přijmout nové způsoby myšlení. Uskutečnění všech těchto bodů by mělo být součástí širší kulturní změny, v rámci níž se z vysokoškolských institucí stanou „podnikatelské subjekty“. Tomu, aby se z inovací a podnikavosti staly hlavní části celkové institucionální strategie, napomáhá nástroj HEInnovate podporovaný EU. Další příležitostí k investicím do výzkumu a inovací je pečeť excelence.

Inovace zítřka závisejí na výzkumu provedeném dnes a na tvůrčím nadání tyto výsledky použít. Vlády a systémy vysokoškolského vzdělávání musí uváženě investovat, aby rozvinuly oblasti průlomového výzkumu, které představují stávající silné stránky. Dosažení excelence výzkumu souvisí s mezinárodní spoluprací a mobilitou: hlavními úkoly programu Horizont 2020. EU však může dělat víc pro to, aby ve více částech Evropy posílila střediska provádějící výzkum na špičkové úrovni a pro to, aby podpořila převedení vědeckých pokroků na obchodovatelné inovace.

Komise: 10.Rozšíří model regionálního inovačního systému (EIT-RIS) Evropského inovačního a technologického institutu (EIT) a značku EIT do většího počtu univerzit a regionů, a to za účelem posílení rozvoje podnikavosti a inovačních dovedností a lepší přípravy studentů doktorských studijních programů a absolventů na práci v inovativním podniku. 11.Podpoří další rozvoj a testování výukových metod pro tvořivost a inovace ve vysokoškolském vzdělávání, založených na společné práci OECD a Evropské komise v oblasti školního vzdělávání. 12.Dále zavede Vysokoškolské vzdělávání pro inteligentní specializace, aby bylo možné veřejným orgánům poskytovat poradenství ohledně úzkého zapojení vysokoškolských institucí a případně znalostních a inovačních společenství EIT do koncipování a provádění strategií inteligentní specializace. 13.Rozvine příležitosti v rámci akcí „Marie Curie-Skłodowska“, které pomáhají překonat předěl mezi výzkumem a inovacemi mezi členskými státy a regiony a pomáhají řešit odliv mozků z méně rozvinutých regionů. 14.Rozšíří podporu EU pro spolupráci univerzit a podniků, přičemž z dvouletého fóra pro univerzity a podniky udělá kontaktní místo pro výměnu informací ohledně vysokoškolských institucí a regionálního rozvoje na evropské úrovni a podpoří zřízení regionálních a vnitrostátních fór pro univerzity a podniky napříč EU.

2.4. Podpora efektivních a účinných systémů vysokoškolského vzdělávání

Schopnost vysokoškolských institucí a systémů vysokoškolského vzdělávání dodat to, co Evropa potřebuje, závisí na odpovídajících lidských a finančních zdrojích a na účinně použitých pobídkách a odměnách. Ve většině členských států EU jsou primárními investory do vysokoškolského vzdělávání i nadále vlády a ve všech případech hrají zásadní roli při stanovování pobídek, cílů a standardů kvality pro systém vysokoškolského vzdělávání jako celek.