Zvláštní zpráva č. 15/2011 „Zajišťují postupy Komise účelné řízení kontroly státní podpory?“





AKRONYMY A ZKRATKY CP : Cas présumé (stížnost či vyšetřování z moci úřední) HDP : Hrubý domácí produkt PETRA : Pilotní zkušební aplikace pro vykazování pracovní doby (Pilot Experiment Time Reporting Application) SAAP : Akční plán pro státní podpory (State Aid Action Plan) SANI : Interaktivní státní podpora (State Aid Notification Interactive) (software používaný při oznamování státní podpory) SFEU : Smlouva o fungování Evropské unie Smlouva o ES : Smlouva o založení Evropského společenství SHRNUTÍ I. Členské státy EU jsou povinny oznamovat plánovaná opatření státní podpory Komisi a před realizací těchto opatření získat její souhlas. Za kontrolu státní podpory ve všech odvětvích kromě zemědělství a rybolovu odpovídá Generální ředitelství Evropské komise pro hospodářskou soutěž. II. Účetní dvůr zkoumal, zda postupy Komise zajišťují účelné řízení kontroly státní podpory, přičemž posuzoval, zda: i) je systém oznámení, stížností a vyšetřování zahajovaných z moci úřední koncipován tak, aby se Komise zabývala veškerými relevantními případy státní podpory; ii) Komise zavedla vhodné řídicí struktury a postupy pro účelné řešení případů státní podpory v daných lhůtách; iii) Komise monitoruje dopad kontroly státní podpory. III. Zjištění Účetního dvora se vztahují k auditu, který se prováděl v Komisi a v osmi vybraných členských státech. Účetní dvůr zjistil, že: - Komise vyvinula úsilí, aby bylo zajištěno, že se bude zabývat všemi relevantními případy státní podpory, ale její systémy nezaručují, že bude zachycena veškerá podpora, - postupy související s oznamovanou státní podporou jsou zdlouhavé, - vyřízení stížností trvá i nadále dlouho a příslušný postup není transparentní, - Komise na finanční krizi reagovala pohotově, - Komise neprovádí následné posouzení dopadu své kontroly státní podpory komplexně. IV. Na základě těchto připomínek Účetní dvůr Komisi doporučuje, aby: - revidovala přidělování zdrojů určených na kontrolu státní podpory, aby mohla být proaktivnější při posilování povědomí o pravidlech státní podpory u členských států, posílila své kontrolní činnosti a organizovala vyšetřování z moci úřední systematičtěji s cílem odhalit protiprávní podpory, - zvýšila transparentnost postupu zpracování případů tím, že bude zúčastněné subjekty pravidelně informovat o pokroku případu a urychlí zahájení formálního vyšetřovacího řízení, - zkrátila dobu trvání řízení, např. omezením počtu žádostí o informace zasílaných členským státům a rychlým vyřizováním nepodložených stížností, - zavedla lepší systém pro záznam využití pracovní doby a manažerské výkaznictví, a optimalizovala tak využití zdrojů, - pravidelně prováděla následné posouzení dopadu kontroly státní podpory na společnosti, trhy a ekonomiku jako celek. ÚVOD 1. Celkovou odpovědnost za zajištění účelné kontroly státní podpory nese Evropská komise. Hlavní odpovědnost za řízení politiky EU v oblasti hospodářské soutěže má GŘ pro hospodářskou soutěž. GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova a GŘ pro námořní záležitosti a rybolov odpovídají za kontrolu státní podpory v oblasti zemědělství a rybolovu. GŘ pro hospodářskou soutěž odpovídá za kontrolu státní podpory ve všech ostatních hospodářských odvětvích. 2. Právním východiskem kontroly státní podpory Komisí jsou články 107–108 Smlouvy o fungování Evropské unie (viz body 3 a 8 a příloha). Jak Komise plní své povinnosti, je podrobně stanoveno v nařízení Rady (procesní nařízení [1]) a nařízení Komise (prováděcí nařízení [2]). Komise vydává sdělení a pokyny, jejichž smyslem je dále vysvětlovat, jak se tato pravidla uplatňují v praxi. 3. Čl. 107 odst. 1 SFEU definuje státní podpory jako "podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy". Aby podpůrné opatření bylo považováno za státní podporu, musí splňovat čtyři souhrnná kritéria: musí dojít k převodu státních prostředků, musí pro podniky představovat hospodářskou výhodu, musí narušovat hospodářskou soutěž výběrovým zvýhodněním určitých příjemců či takovým narušením hrozit, musí mít potenciál ovlivnit obchod v Unii. Dotace přiznané jednotlivcům či obecná opatření pro všechny podniky se tedy obvykle za státní podporu nepovažují. Smyslem pravidel Komise je zajistit, aby státní podpora poskytovaná členskými státy byla slučitelná s vnitřním trhem. 4. Státní podpora se poskytuje různými způsoby. K nejběžnějším formám patří granty a osvobození od daně. Dalšími nástroji jsou měkké půjčky, záruky, odklady daně a majetková účast. Státní podporu mohou přiznat národní / spolkové, regionální či místní správní orgány i státní správou kontrolované subjekty. 5. Evropská rada na svém zasedání v Lisabonu v roce 2000 stanovila jako cíl "cílenější státní podpory a jejich nižší počet". Státní podpora [3] průmyslu a sektoru služeb (s výjimkou železniční dopravy, ostatní dopravy, zemědělství a rybolovu) před propuknutím finanční krize v druhé polovině roku 2008 kolísala okolo 0,5 % HDP, v roce 2009 však vzrostla na 3,5 % HDP, tj. 410 miliard EUR, což je nejvyšší míra podpory od roku 1990, kdy Komise začala s průzkumy státní podpory (viz graf 1). Státní podpora poskytnutá finančnímu sektoru v souvislosti s finanční krizí činila v roce 2009351,7 miliardy EUR, tj. 2,98 % HDP EU-27, a připadá na ni tedy většina nárůstu státní podpory v letech 2008–2009 [4]. GRAF 1 STÁTNÍ PODPORA PRŮMYSLU A SEKTORU SLUŽEB V EU (JAKO % HDP EU-27) +++++ TIFF +++++ Zdroj: Evropská komise. 6. V roce 2005 předložila Komise Akční plán pro státní podpory [5], který měl napomoci tomu, aby pravidla týkající se státní podpory lépe přispívala k udržitelnému růstu, konkurenceschopnosti, sociální a regionální soudržnosti a ochraně životního prostředí. Plán, který se prováděl postupně v letech 2005–2009, vycházel z těchto zásad: cílenější státní podpory a jejich nižší počet; vytříbený ekonomický přístup; účelnější postupy, lepší vymáhání práva, větší předvídatelnost a vyšší transparentnost; sdílená odpovědnost mezi Komisí a členskými státy. 7. Pokud jde o státní podporu udělenou členskými státy, Akční plán pro státní podpory poukázal zejména na potřebu cílenějšího vynucování práva a kontroly a zdůraznil, že soukromoprávní spory před vnitrostátními soudy by k tomuto cíli mohly přispět zvýšením disciplíny v oblasti státní podpory. V dubnu 2009 vydala Komise nové oznámení o vymáhání státní podpory vnitrostátními soudy, které poskytlo podrobnější pokyny a zvýšilo povědomí o možném využití tohoto postupu jako alternativy a doplňku k vymáhání práva prostřednictvím Evropské komise. Na vnitrostátní úrovni je však zatím řešení sporů soudní cestou ojedinělé. [6] 8. Článek 108 SFEU (viz příloha) vyžaduje, aby členské státy EU Komisi informovaly o všech plánovaných opatřeních státní podpory a před vlastní realizací těchto opatření získaly její souhlas (s výjimkou opatření, která Komise z oznamovací povinnosti vyňala) (viz body 19–25). Komise je jediným orgánem, který může opatření státní podpory prohlásit za slučitelné se Smlouvou a má v této oblasti rozsáhlé pravomoci volného uvážení. 9. Komise buď může rozhodnout, že opatření není státní podporou, podporu schválit, nebo zahájit formální vyšetřovací řízení. Všechna rozhodnutí musí být přijata do dvou měsíců po obdržení úplného oznámení zahájit formální vyšetřovací řízení [7]. Konkurenti či jiné zainteresované strany, kteří se domnívají, že určité opatření je státní podporou, si mohou Komisi stěžovat. Komise rovněž může převzít iniciativu a zahájit vyšetřování (z moci úřední) údajných opatření státní podpory sama. 10. Oznámení a stížnosti se zkoumají ve dvou fázích (viz grafy 2 a 3). První fáze sestává z předběžného posouzení, kdy se zkoumá, zda je oznámené opatření státní podporou, a pokud je, zda jde o slučitelnou státní podporu [8]. Pokud Komise po předběžném posouzení shledá, že existují pochybnosti o slučitelnosti oznámeného opatření se společným trhem, rozhodne o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. V průběhu celého řízení má oznamující členský stát možnosti oznamované opatření (případně více opatření) upravit tak, aby bylo/a slučitelné/á. 11. Zatímco v první fázi probíhá řízení mezi Komisí a členským státem, druhá fáze je transparentnější, neboť je vydáno rozhodnutí o zahájení řízení a všechny zainteresované strany (i příjemci pomoci a konkurenti) mají právo podávat připomínky. GRAF 2 ZJEDNODUŠENÝ PŘEHLED POSTUPU PRO OZNÁMENOU PODPORU +++++ TIFF +++++ GRAF 3 ZJEDNODUŠENÝ PŘEHLED POSTUPU PRO PODÁVÁNÍ STÍŽNOSTÍ +++++ TIFF +++++ ROZSAH A KONCEPCE AUDITU 12. Obecným cílem bylo posoudit, zda postupy Komise zajišťují účelné řízení kontroly státní podpory. Hlavní auditní otázka byla rozdělena na tyto tři dílčí otázky: a) Je systém oznámení, stížností a vyšetřování zahajovaných z moci úřední koncipován tak, aby se Komise zabývala veškerými relevantními případy státní podpory? b) Zavedla Komise vhodné řídicí struktury a postupy pro účelné řešení případů státní podpory v daných lhůtách? c) Monitoruje Komise dopad kontroly státní podpory? 13. Audit se zaměřil na organizaci a postupy Komise pro rozhodování a monitorovaní v období 2008–2010, neposuzoval však platnost rozhodnutí přijatých Komisí. Svým rozsahem pokryl ty oblasti kontroly státní podpory, za něž odpovídá GŘ pro hospodářskou soutěž. Díky zvláště velkému objemu podpory přidělené finančnímu sektoru připadá na tyto oblasti 96 % veškeré státní podpory přiznané v roce 2009 (s výjimkou železniční dopravy) [9]. 14. Auditní práce na úrovni Komise sestávala z: prověrky vzorku 50 (předběžných) oznámení, 30 stížností, 40 případů monitorování a 10 případů navrácení podpory, pohovorů s pracovníky, kteří případy zpracovávají, a s pracovníky pověřenými vedením případů z deseti různých oddělení GŘ pro hospodářskou soutěž, s klíčovými zaměstnanci horizontálních oddělení GŘ pro hospodářskou soutěž a také s pracovníky právní služby a generálního sekretariátu Komise, přezkumu klíčových řídících dokumentů, analytických testů. 15. I když Účetní dvůr neauditoval systémy na úrovni členských států, provedl informační návštěvy u 44 zainteresovaných subjektů z veřejného i soukromého sektoru v osmi členských státech [10]. Pouze názory, na nichž se tyto subjekty obecně shodly, byly využity jako dodatečný zdroj informací. PŘIPOMÍNKY URČENÍ RELEVANTNÍCH PŘÍPADŮ STÁTNÍ PODPORY 16. Smlouva zavazuje členské státy k tomu, aby veškerá plánovaná opatření státní podpory oznamovaly Komisi. Účetní dvůr prověřoval, zda stávající systém oznámení, stížností a vyšetřování zahajovaných z moci úřední skýtá dostatečnou jistotu, že Komise se zabývá všemi důležitými případy státní podpory. V bodech 17 až 33 se zkoumá, zda Komise vyvíjí dostatečné úsilí, aby ověřila, zda členské státy plní své závazky vyplývající z pravidel státní podpory, a zvýšila povědomí členských států o jejich povinnosti státní podporu oznamovat. KONTROLY KOMISE ZAJIŠŤUJÍCÍ PLNĚNÍ POVINNOSTI OZNAMOVAT STÁTNÍ PODPORU ZE STRANY ČLENSKÝCH STÁTŮ JSOU NEDOSTATEČNÉ KOMISE PLNĚ NEVYUŽILA VEŘEJNĚ PŘÍSTUPNÉ INFORMACE 17. Komise nedisponuje konkrétními právními předpisy, na jejichž základě by jí členské státy byly povinny poskytovat informace o hlavních orgánech poskytujících podporu, vnitřní organizaci na úrovni členského státu nebo příslušných postupech pro oznamování a kontroly v členských státech. Neexistuje ani žádný konkrétní právní základ, který by jí umožňoval provádět šetření u odvětví či členských států ve snaze odhalit možnou protiprávní státní podporu. Komise však k posouzení rizika neoznámení podpory plně nevyužívá informace, které jsou veřejně přístupné. Neurčila tedy kategorie opatření podpory, u nichž je riziko neoznámení zvláště vysoké buď z důvodu přirozeného rizika u těchto opatření, nebo z důvodu nedostatků v kontrolních systémech zavedených členskými státy. 18. Riziko neoznámení podpory je zvláště vysoké u státní podpory na záchranu a restrukturalizaci, daňových opatření a u prodeje pozemků pod tržní cenou, což vedlo již k několika stížnostem. Riziko je rovněž vyšší u podpory poskytované regionálními a místními správními subjekty, které státní podporu poskytují jen ojediněle, a jejichž znalost pravidel poskytování státní podpory tudíž není tak hluboká. KONTROLA OPATŘENÍ NA ZÁKLADĚ BLOKOVÝCH VÝJIMEK JE OMEZENÁ 19. V roce 1998 Rada Komisi umožnila přijmout tzv. nařízení o blokových výjimkách pro státní podporu [11]. S těmito nařízeními může Komise prohlásit konkrétní kategorie státní podpory za slučitelné se Smlouvou, pokud splní určité podmínky, a vyjmout je tak z povinnosti předběžného oznámení a schválení Komisí. 20. Komise zavedla blokové výjimky v několika oblastech, včetně státní podpory pro vzdělávání, zaměstnanost, výzkum a vývoj a ochranu životního prostředí. V roce 2008 byly tyto blokové výjimky sdruženy do jednoho obecného nařízení o blokových výjimkách [12]. Obecné nařízení o blokových výjimkách v souladu se základními zásadami vytyčenými v Akčním plánu pro státní podpory (viz bod 6) výrazně rozšířilo rozsah nařízení o blokových výjimkách, a to jak z hlediska typu podpory, tak z hlediska souvisejících maximálních částek. Od roku 2007 počet opatření na základě blokových výjimek převyšuje počet oznámení (viz graf 4). GRAF 4 TREND POČTU OZNÁMENÍ A OPATŘENÍ NA ZÁKLADĚ BLOKOVÝCH VÝJIMEK +++++ TIFF +++++ Zdroj: Evropská komise. 21. Se zvyšujícím se počtem opatření vyjímaných z povinnosti oznámení ex ante, vzala Komise na vědomí rostoucí důležitost kontrol ex post [13]. Její kontrolní činnost se však omezuje na roční dokumentární přezkum 15 schválených režimů podpory a 15 libovolně vybraných opatření na základě blokových výjimek. Tímto způsobem lze ale o dodržování podmínek stanovených obecným nařízením o blokových výjimkách a rozhodnutími Komise, kterými se schvalují režimy podpory, získat pouze určitou představu [14]. 22. Při kontrole provedené Komisí v roce 2008 byly zjištěny zásadní problémy ve třech ze 30 zkoumaných případů. Užitečnost této kontroly byla navíc omezená, protože Komise nebyla schopna zkontrolovat jednotlivé granty některých vybraných režimů, neboť na ně zatím nebyla poskytnuta žádná podpora. Rovněž měla potíže se získáváním informací požadovaných od členských států. KOMISE NEMONITORUJE DODRŽOVÁNÍ STROPU PODPORY DE MINIMIS 23. Nařízení de minimis [15] zavedlo strop ve výši 200000 EUR a u podpory, která této hodnoty nedosahuje, se má za to, že nemá na obchod mezi členskými státy dopad nebo že nenarušuje hospodářskou soutěž, a nejde tedy o státní podporu. Členské státy využívání pravidel pro podporu de minimis, která umožňuje rychlejší realizaci opatření podpory, přivítaly a postupně rozšiřovaly. 24. Při poskytování podpory de minimis by členské státy měly dotčený podnik informovat o částce podpory a její povaze de minimis, vyžádat si od tohoto podniku úplné informace o jakýchkoli dalších podporách de minimis, které obdržel v posledních třech letech, a pečlivě zkontrolovat, zda stanovený strop nebyl překročen. Respektování stropu lze rovněž zajistit pomocí centrálního registru, tím však disponuje jen několik málo členských států. 25. Ačkoliv jsou členské státy povinny zaznamenávat a shromažďovat veškeré informace týkající se uplatňování nařízení de minimis a tyto informace na základě písemné žádosti poskytovat Komisi, v praxi Komise dodržování podmínek pro poskytnutí podpory de minimis nemonitoruje. Několik poskytovatelů podpory se vyjádřilo v tom smyslu, že dodržování stropu podpory de minimis je velmi obtížné kontrolovat a že nemají jasnou představu, zda je strop obecně respektován či nikoliv. KOMISE SE NEPOKOUŠÍ SYSTEMATICKY ZJIŠŤOVAT NEOZNÁMENÁ KPATŘENÍ PODPORY 26. Opatření státní podpory, která měly členské státy oznámit Komisi, ale neučinily tak, jsou povětšinou odhalena v důsledku stížností a vyšetřování zahájených z moci úřední (viz bod 9). Komise teprve nedávno začala evidovat případy zahájené z moci úřední odděleně od stížností. Počet případů zahajovaných z moci úřední (35 v roce 2009 a 18 v roce 2010) je mnohem nižší než počet stížností (přibližně 400 v roce 2009). 27. I když některé nové případy státní podpory jsou vybírány na základě zpráv v tisku, které vedou k zahájení případů z moci úřední, tento postup se nestal běžnou praxí. Ve skutečnosti je omezená kontrola režimů podpory a opatření na základě blokových výjimek prováděná Komisí (viz body 19–22) jedinou systematickou činností vykonávanou v současné době z moci úřední v oblasti státní podpory. Komise si je sama vědoma, že nestačí spoléhat se na stížnosti a soudní spory na národní úrovni, neboť tím nelze zajistit, že členské státy budou plně respektovat svou povinnost státní podporu oznamovat, a že jakékoliv další kroky snižující počet oznámení by měly být kompenzovány jinými kontrolními mechanismy. 28. Kvůli složitosti pojetí státní podpory je pro členské státy obtížné rozhodnout, zda jednotlivé opatření skutečně je státní podporou a je nutno je oznámit Komisi. Obzvláště obtížné je rozhodování u daňových opatření. Tím se vysvětluje, proč je přibližně 5 % oznámení podáváno pouze z důvodů právní jistoty [16]. Vzhledem k tomu, že Soudní dvůr Evropské unie vykládá pojem státní podpory široce, Komise se domnívá, že pro rozhodnutí, že opatření státní podporou není, nemá příliš mnoho prostoru. 29. Pokud Komise na základě stížnosti nebo vyšetřování zahájeného z moci úřední rozhodne, že opatření je slučitelnou podporou, nemá skutečnost, že oznámení nebylo zasláno (nebo bylo zasláno pozdě), pro členský stát ani pro příjemce žádné důsledky. Pokud Komise rozhodne, že poskytnutá pomoc je neslučitelná, příjemci musí podporu s příslušným úrokem vrátit, jako by šlo o půjčku (viz bod 68). 30. Komise nekontroluje, zda opatření podpory, u nichž bylo oznámení staženo, i když bylo evidentní, že jde o státní podporu, byla zrušena nebo realizována bez souhlasu Komise. Ve druhém případě by opatření bylo protiprávní státní podporou a Komise by mohla zahájit vyšetřování z moci úřední. Podobně se postupuje u oznámených opatření podpory, k nimž Komise vydala zamítavé rozhodnutí. KOMISE NENÍ PŘI POSILOVÁNÍ POVĚDOMÍ O POVINNOSTI OZNAMOVAT STÁTNÍ PODPORU MEZI ČLENSKÝMI STÁTY DOSTATEČNĚ PROAKTIVNÍ SÍŤ KONTAKTNÍCH OSOB PRO JEDNOTLIVÉ ZEMĚ VYTVOŘENÁ KOMISÍ NEBYLA PŘÍLIŠ ÚSPĚŠNÁ 31. V roce 2006 se GŘ pro hospodářskou soutěž rozhodlo v rámci Komise vytvořit síť kontaktních osob pro jednotlivé země. Tito úředníci (jeden pro každou zemi) jsou první "bránou" do GŘ pro hospodářskou soutěž. Jejich činnost se omezuje na poskytování neformálních, nezávazných praktických pokynů členským státům nesouvisejících s projednávanými případy. Většina orgánů členských států, jejichž úkolem je poskytovat pomoc, se se svou kontaktní osobou nikdy nespojila buď proto, že o její existenci nevěděla, nebo necítila potřebu tak učinit. VĚTŠINA ZAINTERESOVANÝCH SUBJEKTŮ BY PROAKTIVNĚJŠÍ ROLI KOMISE UVÍTALA 32. Zainteresované subjekty v sedmi z osmi navštívených států uvedly, že by uvítaly proaktivnější roli Komise v jedné či několika níže uvedených oblastí, což by Komise měla vzít v úvahu: posilování povědomí o oznamovací povinnosti mezi poskytovateli podpory, podpora osvědčených postupů v souvislosti s koncipováním účelných opatření podpory, která jsou slučitelná s pravidly EU pro hospodářskou soutěž, více pokynů k tomu, jaké informace je třeba přesně uvádět u různých typů oznámení, aby Komise mohla konstatovat, že oznámení je úplné. Standardizace oznamovacího formuláře v elektronickém systému SANI vyřešila tento problém pouze zčásti, zveřejnění samostatného pravidelně aktualizovaného oddílu nejčastějších dotazů na internetové stránce Evropské komise pro hospodářskou soutěž, helpdesk, který bude poskytovat informace k výkladu pokynů. PODLE NĚKTERÝCH ZAINTERESOVANÝCH SUBJEKTŮ JSOU POKYNY KOMISE PŘÍLIŠ KOMPLIKOVANÉ 33. Zainteresované subjekty obvykle pokyny Komise vítají, neboť přispívají k větší předvídatelnosti rozhodnutí Komise o státní podpoře. Některé pokyny však zainteresované subjekty považují za příliš složité, nedostatečně jasné a ponechávající příliš velký prostor pro výklad, což vede k právní nejistotě. VYŘIZOVÁNÍ PŘÍPADŮ 34. Pravidla, jimiž se řídí vyřizování oznámení, stížností a případů vrácení státní podpory, stanoví procesní nařízení, kodex osvědčených postupů (viz rámeček 1) a interní příručka o postupech GŘ pro hospodářskou soutěž. Účetní dvůr prověřoval, zda má Komise vhodné řídící struktury a postupy, které jí umožňují účelně řešit případy státní podpory ve stanovených lhůtách. RÁMEČEK 1 HLAVNÍ PRVKY KODEXU OSVĚDČENÝCH POSTUPŮ PŘIJATÉHO V ROCE 2009 V případech, které jsou nové, technicky složité, citlivé či naléhavé, nabídne Komise oznamujícímu členskému státy vzájemně dohodnuté naplánování. Ve fázi předběžného posuzování se Komise bude snažit žádosti o informace sloučit. Teoreticky tak bude existovat jedna souhrnná žádost o informace, obvykla zasílaná do 4–6 týdnů po dni oznámení. Zveřejnění rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení do dvou měsíců. Přísnější vymáhání dodržování lhůt stanovených členským státům a zainteresovaným stranám pro podávání připomínek. Komise vynaloží veškeré úsilí, aby vyšetřila stížnost orientačně do dvanácti měsíců ode dne, kdy ji obdržela. Členské státy a stěžovatelé budou o uzavření stížnosti či jiném postupu v souvislosti s ní systematicky informováni. KOMISE SE POTÝKÁ S NEDOSTATKEM SPOLEHLIVÝCH INFORMACÍ O ŘÍZENÍ A ORGANIZAČNÍMI PROBLÉMY POSTUPY GŘ PRO HOSPODÁŘSKOU SOUTĚŽ PRO STÁTNÍ PODPORU JSOU OBECNĚ JASNÉ A DODRŽUJÍ SE 35. Hlavním referenčním dokumentem pro postupy související se zpracováním případů je příručka o postupech, která je k dispozici na intranetu GŘ pro hospodářskou soutěž. Příručka se pravidelně aktualizuje a zaměstnanci jsou o aktualizacích informováni elektronickou poštou. Pokrývá většinu hlavních činností a poskytuje jasné pokyny i standardní šablony. Až na několik výjimek týkajících se dodržování procesních lhůt (viz bod 48) a přesouvání dokumentů do systému ISIS (viz bod 41), se zpracovatelé případů příručkou řídí. POČET, SLOŽITOST A STANOVENÍ PRIORIT PŘÍPADŮ PŘEDSTAVUJÍ PROBLÉM 36. Případy státní podpory vyžadují pečlivou a podrobnou analýzu návrhů podpory, které mohou být složité a z hospodářského hlediska značně významné. V některých případech se mohou týkat záležitostí tak složitých, jako jsou velké letecké projekty či restrukturalizace bank. V průměru každý úředník funguje jako zpracovatel sedmi případů a u dalších sedmi asistuje. Zdroje disponibilní pro další činnosti, jako vyšetřování zahajovaná z moci úřední, kontrolní činnosti a iniciativy zaměřené na sdílení osvědčených postupů mezi členskými státy, jsou proto omezené. 37. Jedním z cílů reorganizace GŘ pro hospodářskou soutěž v roce 2007 bylo zefektivnit využívání jeho zdrojů flexibilnějším rozdělením lidských zdrojů mezi odděleními, které umožnilo začlenit do případového týmu zpracovatele či asistenta z jiného oddělení. Nicméně s výjimkou prvotních fází finanční krize se doba, kterou zpracovatelé strávili na případech vyřizovaných jinými odděleními, omezila jen na několik procent jejich celkové pracovní doby. 38. Od prosince 2009 se nové případy státní podpory na základě dvou hlavních kritérií, precedenční hodnoty a priority při vymáhání práva, rozdělují do dvou prioritních kategorií: Případy s prioritou 1 jsou případy, které se považují za zásadní pro zajištění účelné kontroly státní podpory, Případy s prioritou 2 jsou všechny případy státní podpory, které nemají prioritu 1. 39. Ačkoliv na případy s prioritou 1 připadá více zdrojů a dostává se jim více pozornosti ze strany vedení, nutně to neznamená, že budou vyřešeny rychle, neboť s velkou pravděpodobností půjde o ty nejsložitější případy. Protože zpracovatelé pracují na několika případech současně a u všech oznámení musí respektovat právními předpisy stanovené lhůty, musí někdy odložit případ s prioritou 1 a pracovat místo toho na oznámení s nižší prioritou. Zpracovatelé případů se domnívají, že potřebují další pokyny k tomu, jak by měli rozdělovat svou pracovní dobu mezi případy s prioritou 2, které tvoří většinu jejich pracovní náplně [17]. 40. K zajištění optimální alokace zdrojů potřebuje vedení přesné informace o zdrojích, jež jsou k dispozici, a o aktuálním objemu práce v celé organizaci. V roce 2009 proto GŘ pro hospodářskou soutěž přišlo s pilotním projektem pro vykazování odpracovaných hodin nazvaným PETRA. Tento nástroj umožňuje zpracovatelům evidovat pracovní dobu, kterou stráví prací na různých případech. Účast je dobrovolná a pouze částečná. To znamená, že v současné době jsou zprávy ze systému PERTA pouze orientační a že GŘ pro hospodářskou soutěž nemá zatím žádný nástroj, který by mu umožňovat vytvořit si o situaci úplný obraz. SYSTÉMY IT PRO ZPRACOVÁNÍ PŘÍPADŮ OBECNĚ SPLŇUJÍ OČEKÁVÁNÍ UŽIVATELŮ 41. ISIS se využívá k řízení a monitorování všech případů státní podpory. Jde o užitečný nástroj pro uchovávání informací nutných k rozhodování i pro sledování lhůt a plánování práce. Ze systému lze generovat řadu zpráv, například případy nevyřízené do uplynutí stanovené lhůty, statistické údaje o době trvání případu atd. Systém však má určité nedostatky: Do listopadu 2010 bylo vyšetřování jednoho oznámení či stížnosti často rozděleno na několik postupů (viz grafy 2 a 3), každý s různým identifikačním číslem, což znemožňovalo posoudit celkovou dobu nutnou pro vyřízení oznámení či stížnosti. Související postupy nebyly v systému vždy jasně uvedeny, a získat jasný přehled o celém případu bylo proto časově náročné a obtížné. U 30 % případů prověřovaných Účetním dvorem navíc v systému chyběly nebo nebyly v řádnou dobu zaznamenány některé dokumenty, jako zápisy z jednání, elektronická pošta, záznamy telefonních hovorů nebo konferenčních hovorů. NOVÉ POSTUPY PRO ŘÍZENÍ OZNÁMENÍ NEVYŘEŠILY PROBLÉM S VČASNOSTÍ ZÁPISŮ ANI TĚŽKOPÁDNOST SYSTÉMU 42. V roce 2009 vydala Komise "balíček pro zjednodušení", který sestával ze zjednodušeného postupu [18] (viz body 59–60) a kodexu osvědčených postupů (viz bod 34 a rámeček 1) pro provádění kontrolních postupů u státní podpory. Hlavním cílem tohoto kodexu je "poskytnout návod k tomu, jak v každodenní praxi postupovat během řízení o státní podpoře, a tím posilovat lepší spolupráci a vzájemné porozumění mezi Komisí, orgány členských států, právnickou obcí a obchodními kruhy". 43. Komise také vyzvala členské státy, aby co nejdříve navazovaly kontakty nad rámec zjednodušeného postupu předcházející vlastnímu oznámení, což se uvádí i v kodexu. Smyslem kontaktů předcházejícím vlastnímu oznámení je zlepšit kvalitu oznámení vyjasněním zbývajících otázek či informací, které Komise potřebuje, aby mohla rozhodnout. I když někteří poskytovatelé pomoci užitečnost tohoto postupu zpochybňují, počet případů řešených před vlastním oznámením v letech 2009–2010 výrazně vzrostl (viz graf 5). PŘEDBĚŽNÉ VYŠETŘOVÁNÍ MNOHA OZNÁMENÍ TRVÁ DLOUHO 44. Informace, jež členský stát v oznámení uvádí, by měly být natolik vyčerpávající, aby Komise mohla rozhodnout, aniž by potřebovala další informace. Pokud je oznámení neúplné, GŘ pro hospodářskou soutěž zašle žádost o doplňující informace s tím, že členský stát má odpovědět do 20 pracovních dní. Členský stát má právo požádat o prodloužení této lhůty. GRAF 5 TREND POČTU PŘEDBĚŽNÝCH OZNÁMENÍ A OZNÁMENÍ +++++ TIFF +++++ Zdroj: Evropská komise. 45. Průměrná doba nutná pro přijetí rozhodnutí se mezi lety 2005 a 2008 zvýšila [19]. V letech 2007–2008 bylo u 40 % oznámení na rozhodnutí potřeba šest a více měsíců. Toto procento se v roce 2009 výrazně snížilo, což však lze zčásti vysvětlit tím, že šlo o případy související s finanční krizí, které byly vzhledem ke své naléhavosti vyřízeny obzvlášť rychle. 46. Dobu trvání předběžného vyšetřování určují především tři hlavní faktory: počet žádostí o informace zaslané Komisí členským státům, doba, kterou členský stát potřeboval, aby na tuto žádost o informace odpověděl, doba, kterou Komise potřebovala k přijetí rozhodnutí nebo zaslání další žádosti o informace (maximálně dva měsíce). U jedné třetiny oznámení ve vzorku zasílá Komise dvě nebo více žádostí o informace 47. Jak uvádí příručka o postupech, v průběhu předběžné fáze vyšetřování by se měl případový tým snažit žádosti o informace slučovat. Teoreticky by se v předběžné fázi vyšetřování měla zasílat pouze jedna souhrnná žádost o informace, obvykle do čtyř až šesti týdnů ode dne obdržení oznámení. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech lze zaslat ještě jednu další žádost. Nicméně u 28 % případů ve vzorku, u nichž Komise formálně požádala o další informace, byly zaslány tři či více žádostí. Žádosti o informace jsou často zasílány těsně před lhůtami stanovenými právními předpisy 48. Komise zasílala žádosti o informace v průměru 50 dní po oznámení či po posledním podání informací ze strany členského státu. Vzhledem k tomu, že řadu žádostí o informace je třeba přeložit a že zpracovatelé případů řídí lhůty u několika případů současně, se některé žádosti o informace zasílají až těsně před uplynutím dvouměsíční lhůty. U čtyř ze 43 oznámených případů, které byly předmětem přezkumu, byla dvouměsíční lhůta Komise pro zaslání žádosti o informace či přijetí rozhodnutí (buď podporu schválit, nebo zahájit formální vyšetřovací řízení) překročena. Členské státy často neodpovídají ve lhůtách stanovených Komisí 49. Vzhledem k velkému objemu, složitosti a podrobnosti otázek zasílaných Komisí je pro členské státy obtížné odpovědět na ně do 20 pracovních dní. Odpověď Komisi může dále zdržet i správní struktura členského státu. Například státy s decentralizovanou správou mají hierarchickou strukturu, která sestává z několika úrovní, jimiž odpovědi musí projít. 50. Ze vzorku oznámení přezkoumaného Účetním dvorem vyplynulo, že průměrná doba, kterou členský stát potřebuje, aby poskytl požadované informace, je 33 pracovních dní. U 40 % oznámených případů ve vzorku členské státy neposkytly požadované informace včas, a to ani do 20 pracovních dní, ani v rámci revidovaného časového plánu dohodnutého s Komisí. FORMÁLNÍ VYŠETŘOVACÍ ŘÍZENÍ JE ROVNĚŽ ZDLOUHAVÉ 51. Komise je povinna zahájit formální vyšetřovací řízení, kdykoliv se potýká se závažnými problémy či pochybnostmi při rozhodování o slučitelnosti podpory s vnitřním trhem anebo s obtížemi procesní povahy při získávání nutných informací. U více než poloviny případů oznámených v letech 2005–2008 trvalo rozhodování o zahájení formálního vyšetřovacího řízení více než šest měsíců [20]. 52. Komise by měla vyvíjet maximální úsilí, aby u oznámených případů přijala rozhodnutí ve lhůtě 18 měsíců od zahájení formálního vyšetřovacího řízení [21]. Počet případů, kdy došlo k překročení doporučené doby v délce 18 měsíců, činí 38 % (9/24) u formálních vyšetřovacích řízení zahájených v roce 2005, 13 % (4/31) v roce 2006, 33 % (9/27) v roce 2007 a 18 % (3/17) v roce 2008. Pokud se zohlední i předběžná vyšetřování, souhrnná doba od oznámení do rozhodnutí Komise v těchto případech překročila dva roky. 53. Zainteresované subjekty ve všech navštívených členských státech uvedly, že postupy pro zpracování případů jsou příliš zdlouhavé. Nejproblematičtější jsou projekty individuální podpory, zejména ty, které Komise podrobně posuzuje z hospodářského hlediska (viz body 55–56). Pro členské státy to může mít negativní dopad, jako prodlevy při přijímání vnitrostátní legislativy nebo riziko ztráty potenciálních investorů. Často dochází ke změnám ve složení týmů Komise pověřených vyřízením konkrétních případů, čímž se řízení může dále protahovat. VYUŽÍVÁNÍ VZÁJEMNĚ DOHODNUTÉHO NAPLÁNOVÁNÍ BYLO DOSUD OMEZENÉ 54. V září 2009 byla do kodexu osvědčených postupů zapracována koncepce vzájemně dohodnutého naplánování. Členský stát a Komise se mohou vzájemně dohodnout na prioritním vyřízení případu, na informacích, které členský stát poskytne a na pravděpodobné formě a době trvání posouzení provedeného Komisí. Oplátkou za úsilí, které členský stát vyvine, aby poskytl veškeré požadované informace včas, se Komise bude snažit při vyšetřování případu respektovat společně dohodnutý časový rámec. Využití koncepce vzájemně dohodnutého plánování nebylo zjištěno u žádného z případů přezkoumávaných v rámci auditu. NOVÁ VYLEPŠENÁ HOSPODÁŘSKÁ KONCEPCE NENÍ ZAINTERESOVANÝM SUBJEKTŮM DOSTATEČNĚ JASNÁ 55. Nová architektura ustavená v rámci Akčního plánu pro státní podpory z roku 2005 (viz bod 6) se zakládá na "trojproudém systému": blokových výjimkách, běžném posouzení a podrobném posouzení. Obecně jsou opatření státní podpory oznamovaná Komisi zkoumána v rámci běžného posouzení. Podrobné posouzení se provádí u malého počtu specifických případů (např. u některých velkých investičních projektů). 56. Součástí podrobného posouzení může být i podrobná ekonomická analýza [22] koncipovaná tak, aby Komisi poskytla spolehlivou analýzu pravděpodobného hospodářského dopadu státní podpory. Ta se zaměřuje na "ověření vyváženosti". "Posouzení slučitelnosti podpory je v zásadě založeno na zvážení jejích negativních účinků […] oproti jejím pozitivním účinkům, pokud jde o přispění k dosažení dobře vymezených cílů společného zájmu". [23] 57. Tyto nové mechanismy však vzbudily u zainteresovaných subjektů, jejichž názory na účelnost podrobné ekonomické analýzy Komise se vzájemně lišily, obavy. Někteří věřili, že se tak schvalování jenom prodlužuje a zvětšuje míru nejistoty, zatímco jiní ji považují za pozitivní způsob, jak zkoumat skutečný dopad nevhrnovaných opatření, a byli zklamáni, že ji Komise nevyužívala více. 58. Komise v této věci iniciovala v roce 2009 veřejné konzultace a jejich výsledky zveřejnila počátkem roku 2011. Dosud však nezareagovala na pochybnosti týkající se její podrobné ekonomické analýzy, jež byly v rámci konzultací vyjádřeny. Předpokladem úspěšného fungování režimu státní podpory je však velmi dobré vzájemného porozumění mezi Komisí a zainteresovaným subjekty v členských státech. ZJEDNODUŠENÝ POSTUP ZAVEDENÝ V ROCE 2009 SE ZATÍM PŘÍLIŠ NEPOUŽÍVAL 59. Zjednodušený postup byl zaveden s cílem "přezkoumávat v úzké spolupráci a s dotčeným členským státem a v zrychleném režimu některé druhy opatření státní podpory, které vyžadují pouze, aby Komise ověřila, že je opatření v souladu se stávajícími pravidly a praxí, aniž by tím vykonávala diskreční pravomoc". Je možné, že se nakonec ukáže, že jde o užitečnou iniciativu. Posuzovat jeho účelnost je však obtížné, protože se dosud příliš nevyužíval. 60. V roce 2010 byl zjednodušený postup využit v 21 případech, tzn. méně než u 4 % celkem obdržených oznámení. Malé využívání postupu lze přičíst těmto faktorům: Komise si vyhrazuje právo vrátit se k běžnému postupu, pokud se uplatní jedna z ochranných opatření/výjimek uvedených v oznámení o zjednodušeném postupu, členské státy se využívání zjednodušeného postupu vyhýbají, protože na rozdíl od běžných oznámení se shrnutí takového oznámení zveřejňuje na internetové stránce Komise, což umožňuje zainteresovaným subjektům podávat připomínky, přísné podmínky pro uplatnění zjednodušeného postupu, zjednodušený postup se uplatňuje pouze u nekomplikovaných oznámených případů, které jsou obvykle stejně do šesti měsíců schváleny v běžném řízení, zjednodušenému postupu musí před vlastním oznámením předcházet povinný kontakt s kontaktní osobou. VYŘÍZENÍ STÍŽNOSTÍ I NADÁLE TRVÁ DLOUHO A CELÝ POSTUP NENÍ TRANSPARENTNÍ 61. Konkurenti či jiné zainteresované subjekty, které věří, že určité opatření je státní podporou, si mohou stěžovat Komisi. Formulář pro stížnosti je k dispozici na internetové stránce Evropské komise a je možné ho vyplnit on-line nebo zaslat poštou, což činí podání stížnosti relativně snadným. Některé stížností nespadají do působnosti kompetencí GŘ pro hospodářskou soutěž a jsou po krátkém vyšetřování stížnosti buďto uzavřeny, nebo postoupeny jinému GŘ, např. GŘ pro daně a celní unii. Některé stížnosti, které GŘ pro hospodářskou soutěž obdržel a vyřizoval, nejsou motivovány obavami o možné narušení hospodářské soutěže, ale např. obavami o životní prostředí. 62. Jak počet obdržených stížností, tak počet dosud nevyřízených stížností v období 2006–2010 setrvale rostl (viz graf 6). Polovina případů čeká na vyřízení více než jeden rok [24], téměř čtvrtina více než dva roky a několik případů i více než pět let. Objem nevyřízených případů je zvláště výrazný v oblasti dopravy. Tyto případy převzalo GŘ pro hospodářskou soutěž od GŘ pro energetiku a dopravu začátkem roku 2010 po reorganizace portfolií Komise. 63. Právně závazné lhůty pro vyřizování stížností nejsou stanoveny, zatímco u oznámení se uplatňují přísné lhůty. Článek 10 procesního nařízení nicméně uvádí, že Komise prověří stížnosti "bezodkladně". 64. Stížnosti, které nemají prioritu, se často vyřizují až tehdy, když odpovědný zpracovatel nemá jinou naléhavější práci. Jak předběžná, tak formální vyšetřování tak mohou trvat dlouhou dobu. Deset případů [25] ze 30 stížností prověřovaných Účetním dvorem nebylo rozhodnuto či uzavřeno do dvou let. V několika případech nebyly po dobu jednoho roku podniknuty žádné kroky. Polovina případů zjednodušeného postupu není rozhodnuta do jednoho roku [26] a většina formálních vyšetřovacích řízení také trvá déle než rok. Stěžovatelé mají možnost předložit případ Soudnímu dvoru Evropské unie pro nečinnost (článek 265 SFEU), ale učinili tak jen v několika případech. GRAF 6 ROSTOUCÍ POČET STÍŽNOSTÍ +++++ TIFF +++++ Zdroj: Evropská komise. 65. V šesti případech ze vzorku Účetního dvora, který obsáhl 30 stížností, Komise do dvou měsíců nepostoupila stížnost členskému státu spolu s žádostí o informace. V jedenácti případech nebyl členský stát anebo stěžovatel informován o postupu případu po více než jeden rok. V šesti případech nebyl členský stát anebo stěžovatel informován o uzavření případu, což vedlo k právní nejistotě, protože členské státy pak nevědí, zda mohou pokračovat v poskytování podpory či nikoliv. 66. Zpožděné zahájení nebo nezahájení formální vyšetřovacího řízení také snižuje transparentnost celého postupu, neboť třetí strany jsou o případu informovány a mají možnost se k němu vyjádřit teprve poté, když je rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení zveřejněno v Úředním věstníku (dva až šest měsíců po přijetí rozhodnutí). Zveřejnění se často zpožďuje v souvislosti s nutností přeložit rozhodnutí do všech úředních jazyků EU a potřebou připravit nedůvěrnou verzi rozhodnutí. 67. Komise se snaží nepodložené stížnosti uzavírat bez toho, aby sbor členů Komise přijal oficiální rozhodnutí. Pokud má Komise za to, že neexistují dostatečné důvody pro to, aby byla daná podpora považována za protiprávní, je stěžovateli v tomto smyslu zaslán dopis. Stěžovatel se může rozhodnout na své stížnosti dále netrvat, načež se stížnost bude považovat za staženou. Pouze u menšiny stížnosti byl takový dopis zaslán do 12 měsíců od podání stížnosti. VYMÁHÁNÍ ROZHODNUTÍ O NEVRÁCENÍ PODPORY 68. "Navracení protiprávně poskytnuté státní podpory není pojímáno jako trest, nýbrž jako prostředek k obnovení situace před poskytnutím nezákonné a protiprávní podpory" [27]. Tohoto cíle je dosaženo poté, kdy recipient, který se na trhu těšil výhodě oproti svým konkurentům, podporu (i s úrokem) vrátí. Členský stát musí přijmout veškerá nutná opatření, aby v souladu s vnitrostátními postupy získal podporu od příjemce zpět. 69. Účelné vymáhání rozhodnutí o navrácení státní podpory je pro věrohodnost politiky Komise v oblasti státní podpory zásadní a v rámci Akčního plánu pro státní podpory se považuje za prioritu (viz bod 6). KOMISE OD ROKU 2005 SNÍŽILA POČET AKTIVNÍCH NEVYŘÍZENÝCH PŘÍPADŮ NAVRACENÍ PODPORY NA POLOVINU 70. Od roku 2003 rozhodnutí o navrácení podpory monitoruje specializovaný tým. Komisi se podařilo snížit počet aktivních nevyřízených případů navracení podpory z vysokého počtu 94 případů na konci roku 2005 na 41 případů na konci roku 2010 (viz graf 7). 71. Klesající trend počtu nevyřízených případů navracení podpory v letech 2008–2010 pokračoval, i když pomaleji. Jde o důsledek "předběžného uzavření" 13 případů navracení podpory [28]. GRAF 7 TREND POČTU NEVYŘÍZENÝCH PŘÍPADŮ NAVRACENÍ PODPORY +++++ TIFF +++++ Zdroj: Evropská komise. VYMÁHÁNÍ MNOHA ROZHODNUTÍ O NAVRÁCENÍ PODPORY TRVÁ PŘÍLIŠ DLOUHO 72. Jen malý počet rozhodnutí Komise o navrácení podpory je proveden v rámci čtyřměsíční lhůty stanovené Komisí. Většina rozhodnutí o navrácení podpory je členským státem anebo příjemcem (žaloba na neplatnost) anebo Komisí (žaloba na neplnění rozhodnutí Komise) postoupena Soudnímu dvoru. Od roku 2005 podala Komise žalobu na několik členských států, které neprovedly rozhodnutí o navrácení podpory. Od roku 2009 Komise rovněž zahájila šest řízení o nesplnění povinnosti [29] proti členským státům, jež nepřijaly nutná opatření k zajištění souladu s rozsudkem Soudního dvora, který stanovil uložit pokutu či penále. 73. Z důvodu zdlouhavých řízení jak u vnitrostátních soudů (členský stát versus příjemce), tak u Soudního dvora Evropské unie (Komise versus členský stát) zůstávají některé staré případy navrácení podpory otevřené po dobu 10 až 20 let. V červenci 2010 byla průměrná délka u 41 nevyřízených případů navrácení podpory téměř pět let. Čtrnáct z těchto případů zůstává nevyřízeno po deset a více let. Několik dalších předběžně uzavřených případů je také starších deseti let. Cíl Komise v oblasti vymáhání – uzavírat případy navrácení podpory či dávat je k soudu do dvou let – byl v letech 2008–2010 splněn pouze v polovině případů, v tomto období je ale patrný pozitivní trend (z 28 % v první polovině roku 2008 na 57 % v druhé polovině roku 2010). 74. Dalším důvodem délky řízení při navracení podpory je potíž s identifikováním všech příjemců režimů podpory a přesné částky podpory, která má být navrácena. Právní předpisy nevyžadují, aby Komise stanovila přesnou částku, která má být vrácena, ale obvykle specifikují metodu, již mají členské státy k výpočtu částek k inkasu použít. Některé členské státy by při stanovování částky k inkasu uvítaly větší pomoc ze strany Komisi. RYCHLÁ REAKCE KOMISE NA FINANČNÍ KRIZI SCHVALOVACÍ ŘÍZENÍ BYLO RYCHLÉ 75. Urgentní případy související s krizí byly vyřízeny mnohem rychleji než případy, které s krizí nesouvisely, přičemž se méně spoléhalo na formální korespondenci s členským státem a více na neformální telefonickou výměnu informací a elektronickou poštu. Mnoho členských států také souhlasilo s tím, že korespondence a rozhodnutí jim budou zasílány v angličtině (vzdání se práva na komunikaci v úředním jazyce státu), aby se řízení urychlilo, a příjemci se do řízení intenzivněji zapojovali. Několik případů bylo vyřešeno během několika dní. 76. Zatímco dodatečný objem práce se nejdříve řešil přesčasy, v roce 2009 GŘ pro hospodářskou soutěž více než zdvojnásobilo počet zpracovatelů případů, kteří se zabývají podporou finančnímu sektoru, vytvořením pracovní skupiny pro finanční krizi. KOMISE VYDALA KONKRÉTNÍ POKYNY PRO OPATŘENÍ PODPORY SOUVISEJÍCÍ S KRIZÍ 77. V reakci na naléhavost situace Komise urychleně přijala konkrétní pokyny ke státní podpoře pro finanční sektor [30], které doplnily stávající Pokyny pro podporu na záchranu a restrukturalizaci [31]. Členské státy tyto pokyny uvítaly, zazněla však i kritika v souvislosti s prostorem pro interpretaci některých podmínek. 78. Rychlá reakce a pragmatický přístup Komise přispěly k tomu, že nedošlo k úpadku žádné významné finanční instituce sídlící v EU. Systém předběžného schvalování podpory na dobu šesti měsíců umožnil poskytnout podporu rychle a v souladu s právními předpisy a současně zůstala zachována možnost případ později podrobněji prověřit. KOMISE USILOVALA O ZACHOVÁNÍ ROVNÝCH PODMÍNEK 79. Aby finanční instituce nemohly využívat podporu k posílení své pozice na trhu ke škodě svých konkurentů, musela Komise zkoumat podmínky, za nichž banky podporu obdržely. V některých případech to vedlo ke snížení velikosti investic u některých činností anebo ukončení některých praktik (například zákaz cenového vedení). Členské státy a příjemci pomoci jsou povinni v pravidelných intervalech (čtvrtletních nebo půlročních) předkládat zprávy o plnění. 80. Pracovní skupina GŘ pro hospodářskou soutěž pro finanční krizi bedlivě monitoruje rozhodnutí týkající se hlavních případů záchrany a restrukturalizace finančních institucí. U některých těchto případů bylo zaznamenáno pomalé či neadekvátní plnění podmínek či přijatých závazků, příslušný členský stát byl ale na tyto anomálie upozorněn a útvary GŘ pro hospodářskou soutěž situaci dále monitorovaly. VYUŽÍVÁNÍ DOČASNÉHO RÁMCE URČENÉHO K PODPOŘE REÁLNÉ EKONOMIKY BYLA OMEZENÁ 81. V rámci plánu evropské hospodářské obnovy schválila Komise 19. ledna 2009 dočasný rámec [32] (viz rámeček 2), aby poskytla členským státům další možnosti, jak řešit dopady omezování úvěrů na reálnou ekonomiku a nadále zachovat přístup podniků k finančním prostředkům. S výjimkou možnosti poskytovat částky omezené výše až do 500000 EUR jako slučitelnou podporu [33], což uvítala většina členských států, a podpory v podobě záruk bylo využívání dočasného rámce omezená. 82. Valnou část možností, kterou dočasný rámec nabízel, využila pouze menšina členských států. V roce 2009 navíc členské státy poskytly pouze 2,7 % ze schváleného objemu prostředků režimů dočasného rámce. Jedním z důvodů byla i doba jeho trvání, dočasný rámec fungoval příliš krátce (necelé dva roky, do konce prosince 2010) na to, aby členským státům umožnil rozpracovat, schválit a realizovat související opatření podpory. 83. Dne 1. prosince 2010 prodloužila Komise fungování dočasného rámce do 31. prosince 2011, ale za přísnějších podmínek a s tím, že bude postupně rušen. Od 1. ledna 2011 musí každá banka, která požádá o státní podporu (v podobě kapitálu nebo opatření týkajících se znehodnocených aktiv), předložit Komisi plán restrukturalizace. RÁMEČEK 2 DOČASNÝ RÁMEC V souladu s plánem evropské hospodářské obnovy zavedla Komise řadu dočasných opatření, jejichž cílem bylo umožnit členským státům řešit výjimečné obtíže podniků při získávání finančních prostředků. Dočasný rámec umožňuje členským států do konce roku 2010 za určitých podmínek poskytovat: a) granty omezené výše do 500000 EUR na podnik po dobu tří let; b) státní záruky půjček za snížené poplatky; c) dotované úvěry, zejména na produkci ekologických produktů; d) podporu rizikového kapitálu do výše 2,5 milionu EUR na malý či střední podnik ročně. KONTROLA PROVÁDěNÁ KOMISÍ 84. Komise každoročně zveřejňuje srovnávací přehled státních podpor, kde posuzuje pokrok při dosahování lisabonských cílů pro méně i více cílenou státní podporu a rovněž posuzuje dopad kontroly státní podpory ad hoc. V bodech 85 až 95 se posuzuje, zda jsou údaje shromážděné Komisí spolehlivé a vyčerpávají a zda je posouzení dopadu provedené Komisí dostatečné. ÚDAJE O STÁTNÍ PODPOŘE POSKYTOVANÉ ČLENSKÝMI STÁTY NEJSOU ÚPLNÉ ANI DOSTATEČNĚ SPOLEHLIVÉ ZÍSKÁVÁNÍ ÚDAJŮ O STÁTNÍ PODPOŘE OD ČLENSKÝCH STÁTŮ PROVÁZÍ POTÍŽE 85. V prvním čtvrtletí zašle Komise členským státům tabulku, do níž mají doplnit údaje o výdajích na státní podporu poskytnutou na každé z uvedených opatření v předchozím roce. Kvalita údajů poskytnutých členskými státy je proměnlivá a tým pro přípravu srovnávacího přehledu (viz bod 90) tráví mnoho času kontrolou údajů a doplňováním chybějících částek. Většina zainteresovaných subjektů se domnívá, že stávající postup pro přípravu srovnávacího přehledu je náročný na zdroje. 86. Několik zainteresovaných subjektů upozornilo na problémy při získávání údajů od regionálních a místních orgánů veřejné správy. Ve většině členských států totiž orgán pověřený koordinací podpory na ministerstvu na národní či spolkové úrovni nemá žádnou kontrolu nad regionální či místní správou ani pravomoc dohledu. Je proto pravděpodobné, že údaje o státní podpoře poskytnuté členskými státy a využívané Komisí budou neúplné. Srovnávací přehled Komise ke státní podpoře nicméně neuvádí žádné výhrady. 87. Mnoho členských států zasílá údaje pozdě, ale kvůli nedodržení lhůty bylo zatím zahájeno pouze jedno řízení o nesplnění povinnosti [34]. Jeden z hlavních problémů spočívá v tom, že ústřední koordinační oddělení pro státní podporu (pokud existuje) nedisponuje efektivním centralizovaným systémem, který by umožňoval údaje požadované Komisí přímo generovat, ale musí tyto údaje získávat od mnoha orgánů oprávněných poskytovat podporu. NĚKOLIK TYPŮ PODPORY JE ZE STATISTICKÝCH ÚDAJŮ O STÁTNÍ PODPOŘE VYŇATO 88. Srovnávací přehled pokrývá státní podporu, jak ji definuje čl. 107 odst. 1 SFEU, poskytnutou členskými státy v průběhu účetního období (viz body 3–4). Tato definice je užší než definice, kterou většina členských států používá ve svých národních zprávách. 89. Podpora sektoru železniční dopravy je vyňata, i když se stále rostoucí počet vnitrostátních trhů v oblasti železniční dopravy otevírá konkurenci. Jelikož je jeden z nejdůležitějších sektorů přijímajících pomoc vyňat, údaje o státní podpoře poskytnuté Komisi a jí zveřejněné nelze považovat za úplné. Ve srovnávacím přehledu státních podpor z podzimu 2010 se poprvé zmiňuje, že podle informací vykázaných členskými státy činila v roce 2009 podpora pro železniční dopravu 33,1 miliardy EUR, tj. 0,3 % HDP EU-27. V konečných součtech přehledu však z důvodů nedostatku srovnatelných údajů není podpora pro železniční dopravu zahrnuta [35]. METODA VÝPOČTU NĚKTERÝCH TYPŮ PODPORY JE POCHYBNÁ 90. Po obdržení tabulek vyplněných členskými státy provede tým GŘ pro hospodářskou soutěž pro přípravu srovnávacího přehledu řadu kontrol s cílem odhalit potenciální anomálie, včetně srovnání údajů poskytnutých členskými státy se schváleným rozpočtem a částkami z předchozích let. 91. Při poskytovaní spolehlivých rozpočtových odhadů v oznámeních podávaných Komisi přes aplikaci SANI se však členské státy potýkají s obtížemi. V mnoha případech není známo, nakolik bude opatření úspěšné. Někteří poskytovatelé pomoci systematicky vkládají pouze očekávané výdaje za první rok namísto rozpočtu na celé období, jak požaduje Komise. 92. Způsob, kterým Komise vypočítává hodnoty některých typů podpory, zejména podpory pro finanční sektor, je poněkud svévolná. U daňových opatření členské státy často uvádějí rozpočtové odhady, protože kvůli složitosti právního rámce a velkému počtu příjemců není možné skutečnou částku vypočítat. NĚKTERÉ ZMĚNY V DEFINICI STÁTNÍ PODPORY ZNEMOŽŇUJÍ SROVNATELNOST STATISTICKÝCH ÚDAJŮ V ČASE 93. V důsledku změn v právních předpisech a v prezentaci údajů trpí srovnatelnost meziročních údajů. Například rostoucí důležitost stropu [36] pro podporu de minimis a jeho zvyšování zkreslilo trend vývoje údajů o státní podpoře vykázaných členskými státy směrem dolů. Meziroční srovnání se tak komplikuje. POČET HODNOCENÍ EX ANTE BYL OMEZENÝ A KOMISE NEMÁ ÚTVAR PRO HODNOCENÍ EX POST 94. Pokyny Komise vyžadují, aby se u nejdůležitějších iniciativ Komise a těch iniciativ, které budou mít dalekosáhlé dopady, provádělo posouzení dopadu ex ante. Do konce roku 2010 byla dokončena dvě a řada dalších se připravovala [37]. 95. Při reorganizaci GŘ pro hospodářskou soutěž v roce 2007 vzniklo oddělení pro hodnocení, ale o rok později bylo zrušeno, aniž by v oblasti státní podpory provedlo nějakou zásadní práci. V roce 2010 GŘ pro hospodářskou soutěž zahájilo projekt vytvoření útvaru pro posuzování ex post, aby mohlo hodnotit skutečný dopad stávajících politik GŘ pro hospodářskou soutěž na relevantních trzích a aby se poučilo ze získaných zkušeností. Útvar pro posuzování ex post do konce roku 2010 nezahájil činnost. ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ KOMISE NEMÁ DOSTATEČNOU JISTOTU, ŽE SE ZABÝVÁ VŠEMI RELEVANTNÍMI PŘÍPADY STÁTNÍ PODPORY 96. Systémy většiny členských států neskýtají dostatečnou jistotu, že povinnost oznamovat státní podporu je respektována. Ačkoliv Komise podnikla k posílení spolupráce s členskými státy v oblasti jejich oznamovací povinnosti určité kroky, nebyl její postup dostatečný. Příležitostně se provádějí vyšetřování z moci úřední, Komise ale nedělá dost proto, aby zjistila případy, které nebyly, ale měly být oznámeny, a spoléhá se hlavně na stížnosti třetích stran. Není oprávněna provádět systematický přezkum postupů členských států, aby se ujistila o jejich spolehlivosti, a její kontrolní činnosti jsou omezené. Proto existuje riziko, že státní podpora nemusí být zjištěna. DOPORUČENÍ 1 Komise by měla přezkoumat rozdělení a využití zdrojů, které věnuje na řízení státních podpor, s úmyslem: a) zaujmout proaktivnější postoj ve vztahu k členským státům a více se snažit posílit povědomí o pravidlech státní podpory šířením osvědčených postupů a poskytováním praktických pokynů; b) posílit kontrolní činnosti, jak pokud jde o velikost vzorku, tak o rozsah; c) organizovat vyšetřovací řízení z moci úřední systematičtěji a cíleněji za účelem zjištění protiprávní podpory. ŘÍZENÍ V SOUVISLOST SE STÁTNÍ PODPOROU, ZEJMÉNA SE STÍŽNOSTMI, STÁLE TRVAJÍ DLOUHO A NEJSOU TRANSPARENTNÍ 97. I když řada provozních prvků zpracování případů je řízena velmi dobře a případy související s finanční krizí byly vyřízeny velmi rychle, zůstává schvalování mnoha oznámených opatření státní podpory zdlouhavým procesem. Obzvláště obtížné je vyřizování stížností. Kombinace rostoucího počtu stížností, zdlouhavých řízení a nízké priority mnoha stížností vede k tomu, že počet nevyřízených případů se stále zvětšuje. 98. Značná délka trvání vyšetřovacích řízení Komise a skutečnost, že zainteresovaným subjektům nejsou poskytovány informace o postupu řízení, vede k právní nejistotě. DOPORUČENÍ 2 a) Aby se zvýšila transparentnost a zrychlil proces rozhodování, měla by se Komise zavázat uzavírat předběžná vyšetřování buď přijetím rozhodnutí, nebo zahájením formálního vyšetřovacího řízení do jednoho roku od obdržení prvotního oznámení. b) Komise by měla omezit na minimum počet žádostí o informace zasílané členským státům a omezit se pouze na takové žádosti, které jsou pro její rozhodování zcela nezbytné. c) Aby měly všechny zainteresované subjekty větší právní jistotu, měla by Komise nepodložené stížnosti rychle řešit. d) Komise by měla stěžovatele, členský stát a příjemce periodicky informovat o pokroku (nebo o jeho absenci) každého případu a o výsledku vyšetřování. e) Komise by měla uvážit, zda by se mohla poučit z toho, jak zvládala finanční krizi, a zlepšit tak své standardní pracovní metody. f) Komise by měla zavést lepší systém pro záznam využití pracovní doby a manažerské výkaznictví, aby mohla účelněji kontrolovat využití pracovní doby na jednotlivé případy a objem práce jednotlivých zpracovatelů, a optimalizovat tak využití zdrojů. KOMISE NEPROVÁDÍ NÁSLEDNÉ POSOUZENÍ DOPADU SVÝCH KONTROL STÁTNÍ PODPORY KOMPLEXNĚ 99. Pokusy Komise monitorovat kontrolu státní podpory brzdí nespolehlivé údaje. Její hlavní nástroj výkaznictví, srovnávací přehled státních podpor, má několik nedostatků: je neúplný, jeho spolehlivost a srovnatelnost není dostatečná a uváděné údaje jsou k dispozici příliš pozdě. 100. Navíc kromě několika studií ad hoc Komise zatím neprovedla následné posouzení dopadu svých kontrol státní podpory na ekonomiku EU. DOPORUČENÍ 3 a) Komise by měla zlepšit efektivitu a spolehlivost postupu sběru údajů. b) Komise by měla pravidelně provádět následné posouzení dopadu státní podpory a kontroly státní podpory na podniky, trhy a ekonomiku jako celek. Tuto zprávu přijal senát IV, jemuž předsedá pan Igor LUDBORŽS, člen Účetního dvora, v Lucemburku na svém zasedání dne 25. října 2011. Za Účetní dvůr +++++ TIFF +++++ předseda Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (nyní článek 108 SFEU) (Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1). [2] Nařízení Rady (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 140, 30.4.2004, s. 1). [3] Jak ji definuje čl. 107 odst. 1 SFEU; viz také body 88–89, které uvádí typy podpory, jež Komise ze svých statistických údajů vyňala. [4] Zdroj: KOM(2010) 701 v konečném znění ze dne 1. prosince 2010 – Srovnávací přehled státních podpor, Zpráva o státních podporách poskytnutých členskými státy EU – Aktualizace z podzimu 2010. [5] KOM(2005) 107 v konečném znění ze dne 7. června 2005 – Akční plán pro státní podpory – Cílenější státní podpory a jejich nižší počet: plán pro reformu státní podpory v letech 2005–2009 (konzultační dokument). [6] Několik zainteresovaných subjektů mělo potíže s vynucováním uplatňování pravidel státní podpory soukromými subjekty, neboť pro konkurenty je shromažďování informací o údajně neslučitelné podpoře obtížné a tento postup je nákladnější než stížnost Komisi. [7] Viz čl. 4 odst. 5 procesního nařízení. Oznámení je považováno za úplné, pokud Komise nepožádá o další informace ve lhůtě dvou měsíců od obdržení oznámení nebo od obdržení požadovaných dodatečných informací. Pokud Komise požádá o další informace (zasláním žádosti o informace), po podání požadovaných informací členským státem začíná běžet nová dvouměsíční lhůta. [8] Čl. 4 odst. 2 až 4 procesního nařízení. [9] KOM(2010) 701 v konečném znění. [10] Dánsko, Německo, Francie, Itálie, Kypr, Maďarsko, Slovinsko a Spojené království. [11] Nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (Úř. věst. L 142, 14.5.1998, s. 1). [12] Nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách) (Úř. věst. L 214, 9.8.2008, s. 3). [13] Viz Evropská komise, Zpráva o politice hospodářské soutěže za rok 2009 (http://ec.europa.eu/competition/publications/annual_report/2009/cs.pdf). [14] Pro srovnání: v roce 2009 bylo na základě blokových výjimek Komisi ex post oznámeno téměř 1000 opatření a ex ante bylo oznámeno více než 200 režimů. [15] Nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (Úř. věst. L 379, 28.12.2006, s. 5). [16] Pokud se členský stát domnívá, že plánované opatření není státní podporou, ale není si tím zcela jist a uvítal by, aby v této věci rozhodla Komise. [17] Podle ukazatelů GŘ pro hospodářskou soutěž pro státní podporu připadalo ve druhém čtvrtletí roku 2010 na nové případy s prioritou 1 méně než 6 % případů nových státních podpor, zatímco 82 % případů mělo prioritu 2. [18] Oznámení Komise o zjednodušeném postupu posuzování některých druhů státní podpory (Úř. věst. C 136, 16.6.2009, s. 3). [19] Zdroj: GŘ pro hospodářskou soutěž, Ukazatele pro státní podporu, oddíl IV.10.b. Časové ukazatele GŘ pro hospodářskou soutěž vykazují dobu uplynulou mezi zahájením a uzavřením rozhodnutých případů podle roku zahájení, a jsou proto pro poslední roky příliš lichotivé, neboť dosud nerozhodnuté případy, jejichž vyřízení trvá dlouho, zde nejsou zahrnuty. [20] Pokud jde o roky 2008 a 2009, z údajů nelze vyvozovat žádné závěry, protože několik případů zatím nebylo uzavřeno. [21] Čl. 7 odst. 6 procesního nařízení. [22] Pracovní dokument "Společné zásady pro hospodářské posuzování slučitelnosti státní podpory podle č. 87 odst. 3 Smlouvy o ES" ze 6. května 2009 vysvětluje metodiku, kterou Komise používá při prověřování případů podrobených podrobné ekonomické analýze (http://ec.europa.eu/competition/state_aid/reform/reform.html). [23] Bod 9 Společných zásad pro hospodářské posuzování slučitelnosti státní podpory podle č. 87 odst. 3 Smlouvy o ES. [24] Oproti 192 k 1.1.2008, 233 k 1.1.2009 a 270 k 30.10.2010. Jde tedy o trvalý nárůst. [25] Tento počet se ještě může zvýšit, protože některé případy dosud nebyly uzavřeny. [26] Zdroj: Ukazatele Komise pro státní podporu. Tyto statistické údaje ve skutečnosti podhodnocují dobu nutnou k prověření stížnosti, neboť některé případy zjednodušeného postupu se uzavřou buď převedením případu na jiné GŘ, nebo zahájením formálního vyšetřovacího řízení. V obou případech ale uzavření případu zjednodušeného postupu není z pohledu stěžovatele koncem celého postupu. [27] KOM(2010) 282 v konečném znění ze dne 3. června 2010 – Zpráva Komise – Zpráva o politice hospodářské soutěže za rok 2009, SEK(2010) 666. [28] Od července 2008 Komise předběžně uzavírá případy navracení podpory, u nichž členský stát přijal všechna nutná opatření, která měl v rámci svých systémů k dispozici, ale u nichž přesto nelze mít za to, že podpora byla navrácena v plném rozsahu. Předběžně uzavřené případy navracení podpory mohou být znovu otevřeny, zejména pokud je rozhodnutí, z něhož předběžné uzavření vycházelo, změněno. [29] U některých z těchto řízení šlo o více než jednu soudní věc. [30] Sdělení Komise Použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí (Úř. věst. C 270, 25.10.2008, s. 8); Rekapitalizace finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže (Úř. věst. C 10, 15.1.2009, s. 2); Nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru Společenství (Úř. věst. C 72, 26.3.2009, s. 1); Návrat k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (Úř. věst. C 195, 19.8.2009, s. 9). [31] Sdělení Komise – Pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (Úř. věst. C 244,1.10.2004, s. 2). [32] Dočasný rámec Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize (Úř. věst. C 83, 7.4.2009, s. 1) ve znění sdělení (Úř. věst. C 261, 31.10.2009, s. 2) a (Úř. věst. C 303, 15.12.2009, s. 6). [33] Není zahrnuta ve statistických údajích, neboť podpora de minimis se nepovažuje za podporu podle definice čl. 107 odst. 1 SFEU. [34] Stanoveno prováděcím nařízením č. 794/2004. [35] KOM(2010) 701 v konečném znění. [36] Původně stanoven na 100000 EUR nařízením Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (Úř. věst. L 10,13.1.2001, s. 30), od roku 2007 zvýšen na 200000 EUR (nařízením Komise (ES) č. 1998/2006, viz výše). Má se za to, že podpora de minimis není státní podporou, a většina členských států o ní neshromažďuje žádné údaje. [37] Pracovní dokument útvarů Komise – Posouzení dopadu provázející sdělení Komise k použití pravidel státní podpory na veřejnoprávní vysílání, SEC(2009) 893 a shrnutí SEC(2009) 892. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA HLAVNÍ PRAVIDLA, JIMIŽ SE ŘÍDÍ KONTROLA STÁTNÍ PODPORY PROVÁDĚNÁ KOMISÍ ČLÁNEK 107 SFEU (BÝVALÝ ČLÁNEK 87 SMLOUVY O ES) 1. Podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem, nestanoví-li Smlouvy jinak. 2. S vnitřním trhem jsou slučitelné: a) podpory sociální povahy poskytované individuálním spotřebitelům za podmínky, že se poskytují bez diskriminace na základě původu výrobků; b) podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi; c) podpory poskytované hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa, pokud jsou potřebné k vyrovnání hospodářských znevýhodnění způsobených tímto rozdělením. Pět let po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost může Rada na návrh Komise přijmout rozhodnutí, jímž se toto písmeno zruší. 3. Za slučitelné s vnitřním trhem mohou být považovány: a) podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, jakož i rozvoji regionů uvedených v článku 349 s ohledem na jejich strukturální, hospodářskou a sociální situaci; b) podpory, které mají napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu anebo napravit vážnou poruchu v hospodářství některého členského státu; c) podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem; d) podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví, jestliže neovlivní podmínky obchodu a hospodářské soutěže v Unii v míře odporující společnému zájmu; e) jiné kategorie podpor, které určí Rada na návrh Komise rozhodnutím. ČLÁNEK 108 SFEU (BÝVALÝ ČLÁNEK 88 SMLOUVY O ES) 1. Komise ve spolupráci s členskými státy zkoumá průběžně režimy podpor existující v těchto státech. Navrhuje jim vhodná opatření, která vyžaduje postupný rozvoj nebo fungování vnitřního trhu. 2. Zjistí-li Komise poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek, že podpora poskytovaná některým státem nebo ze státních prostředků není slučitelná s vnitřním trhem podle článku 107 nebo že je zneužívána, rozhodne, že dotyčný stát ve lhůtě stanovené Komisí takovou podporu zruší nebo upraví. Nepodrobí-li se dotyčný stát tomuto rozhodnutí ve stanovené lhůtě, může Komise nebo jiný zainteresovaný stát, odchylně od článků 258 a 259, předložit věc přímo Soudnímu dvoru Evropské unie. Rada může na žádost členského státu jednomyslně rozhodnout, že podpora, kterou tento stát poskytuje nebo hodlá poskytnout, má být odchylně od článku 107 nebo nařízení podle článku 109 považována za slučitelnou s vnitřním trhem, odůvodňují-li takové rozhodnutí mimořádné okolnosti. Zahájila-li již Komise ve věci této podpory řízení podle prvního pododstavce tohoto odstavce, bude podáním žádosti příslušného státu Radě uvedené řízení pozastaveno až do vyjádření Rady. Nevyjádří-li se však Rada do tří měsíců po podání této žádosti, rozhodne věc Komise. 3. Komise musí být včas informována o záměrech poskytnout nebo upravit podpory, aby mohla podat svá vyjádření. Má-li za to, že takový záměr není s ohledem na článek 107 slučitelný s vnitřním trhem, zahájí neprodleně řízení podle odstavce 2. Dotyčný členský stát neprovede zamýšlená opatření, dokud Komise v tomto řízení nepřijme konečné rozhodnutí. 4. Komise může přijmout nařízení týkající se kategorií státních podpor, u kterých Rada podle článku 109 dala možnost vyjmout je z řízení uvedeného v odstavci 3 tohoto článku. --------------------------------------------------