EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 27.4.2022 COM(2022) 650 final 2022/0134(COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (přepracované znění) {SEC(2022) 200 final} - {SWD(2022) 650 final} - {SWD(2022) 651 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU • Odůvodnění a cíle návrhu Tento návrh je součástí balíčku opatření navržených v návaznosti na sdělení Komise o novém paktu o migraci a azylu, které bylo přijato dne 23. září 2020 a v němž byla zdůrazněna potřeba řešit hlavní nedostatky politiky EU v oblasti legální migrace jakožto reakce na obecný cíl přilákat kvalifikované a talentované lidi, které EU potřebuje. Pakt, který je jedním z opatření balíčku opatření týkajících se získávání kvalifikovaných a talentovaných lidí, oznámil přepracování směrnice 2003/109/ES o dlouhodobě pobývajících rezidentech s cílem vytvořit skutečné právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, zejména posílením práva dlouhodobě pobývajících rezidentů na přestěhování a práci v jiných členských státech. Balíček rovněž zahrnuje přepracované znění směrnice 2011/98/EU o jednotném povolení a doprovodné sdělení, které stanoví nový přístup k ambiciózní a udržitelné politice EU v oblasti legální migrace, přilákání talentovaných lidí na naše trhy práce a vytvoření bezpečných cest do Evropy. Převážná většina migrantů dorazí do Evropy a pobývá v ní legálně. Celkový počet státních příslušníků třetích zemí oprávněně pobývajících v EU činí 23 milionů, což představuje 5,1 % obyvatelstva EU. Z toho je více než 10 milionů státních příslušníků třetích zemí držiteli povolení k dlouhodobému nebo trvalému pobytu. Ti představují cílovou skupinu, na kterou se má vztahovat směrnice 2003/109/ES o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (dále jen „směrnice“). Směrnice stanoví podmínky, za nichž mohou státní příslušníci třetích zemí, kteří oprávněně a nepřetržitě pobývali v některém členském státě po dobu nejméně pěti let, získat „právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU“. Výhody tohoto právního postavení jsou mnohé: je trvalé, přiznává držitelům práva na rovné zacházení v mnoha oblastech (včetně plného přístupu k zaměstnání a samostatné výdělečné činnosti) a zajišťuje větší ochranu před vyhoštěním. Ačkoli tyto výhody mohou být poskytnuty i na základě právního postavení osoby s trvalým pobytem, jež je upraveno vnitrostátním právem (směrnice tyto paralelní vnitrostátní režimy umožňuje), právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU navíc umožňuje přestěhovat se do jiných členských států a pobývat v nich, a to na základě těchto tří důvodů: zaměstnání nebo samostatná výdělečná činnost; studium a odborné vzdělávání; jiné důvody. Toto právo na mobilitu v rámci EU však není automatickým právem, ale podléhá řadě podmínek. Hodnocení směrnice v rámci kontroly účelnosti v oblasti legální migrace, které bylo dokončeno v roce 2019, a zprávy o jejím provádění odhalily řadu nedostatků při dosahování cílů, jakož i praktické problémy vyplývající z uplatňování směrnice členskými státy. Cílem tohoto návrhu je vytvořit účinnější, soudržnější a spravedlivější systém pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. Tento systém by měl být zásadním nástrojem na podporu integrace státních příslušníků třetích zemí, kteří se v EU legálně a dlouhodobě usadili. Cílem návrhu je usnadnit získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, zejména tím, že se státním příslušníkům třetích zemí umožní kumulovat doby pobytu v různých členských státech za účelem splnění požadavku týkajícího se délky pobytu, a vyjasněním toho, že by měly být plně započítány všechny doby oprávněného pobytu, včetně dob pobytu získaných jako studenti či osoby požívající dočasné ochrany nebo dob pobytu původně založených na dočasných důvodech. Doby oprávněného pobytu na základě krátkodobého víza se za doby pobytu nepovažují a neměly by se započítávat. Cílem návrhu je rovněž posílit práva dlouhodobě pobývajících rezidentů a jejich rodinných příslušníků. To zahrnuje právo přestěhovat se do jiných členských států a pracovat tam, které by mělo být do značné míry sladěno s právem občanů EU. Když se státním příslušníkům třetích zemí, kteří již jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty EU v jednom členském státě, umožní změnit zaměstnání a přestěhovat se do jiného členského státu za prací, může to pomoci zlepšit účinnost trhu práce v celé EU, řešit nedostatky v oblasti dovedností a vyrovnat regionální nerovnováhu. Může se tím také zlepšit celková atraktivita EU pro zahraniční talenty. Návrh dále zavádí mechanismus k zajištění rovných podmínek mezi povolením k dlouhodobému pobytu v EU a vnitrostátními povoleními k trvalému pobytu, pokud jde o postupy, práva na rovné zacházení a přístup k informacím, aby státní příslušníci třetích zemí měli opravdovou možnost volby mezi oběma těmito povoleními. Návrh rovněž usnadňuje cirkulační migraci, jelikož dlouhodobě pobývajícím rezidentům usnadňuje návrat do země původu, aniž by přišli o svá práva, což bude výhodné jak pro země původu, tak pro země pobytu. Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 21. května 2021 o nových způsobech legální migrace pracovních sil uvítal revizi směrnice plánovanou Komisí a uvedl, že tato revize „představuje příležitost k posílení mobility a zjednodušení a harmonizaci postupů“. Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 25. listopadu 2021 obsahujícím doporučení Komisi k politice a právním předpisům v oblasti legální migrace požádal Komisi o změnu směrnice tak, aby dlouhodobě pobývajícím rezidentům EU bylo přiznáno účinné právo na mobilitu v rámci EU a aby se snížil počet let pobytu, které se vyžadují k získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, z pěti let na tři roky. Od vstupu směrnice v platnost v roce 2003 obdržela Komise značný počet stížností (zejména od žadatelů o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU nebo jeho držitelů) a v návaznosti na některé z těchto stížností byla zahájena řízení o nesplnění povinnosti a řada otázek byla rovněž předmětem rozsudků Soudního dvora Evropské unie. Cílem tohoto přepracování je rovněž řešit hlavní nedostatky, které vyplynuly z řízení o nesplnění povinnosti, a kodifikovat judikaturu Soudního dvora Evropské unie. • Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Tento návrh je v souladu s novým paktem o migraci a azylu předloženým Komisí, který byl přijat dne 23. září 2020 a v němž byla zdůrazněna potřeba řešit hlavní nedostatky politiky EU v oblasti legální migrace jakožto reakce na obecný cíl přilákat kvalifikované a talentované lidi, které EU potřebuje. Tento návrh doplňuje další nástroje EU přijaté v oblasti legální migrace a azylu, a zejména směrnice, které upravují statusy pobytu, které mohou vést k dlouhodobému pobytu: směrnici EU o modré kartě 2009/50/ES týkající se vysoce kvalifikovaných pracovníků, směrnici 2011/98/EU o jednotném povolení, směrnici (EU) 2016/801 o studentech a výzkumných pracovnících a směrnici 2003/86/ES o sloučení rodiny (společně dále jen „směrnice o legální migraci“), směrnici 2008/115/ES o navracení a směrnici 2011/95/EU o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany. Tento návrh je v souladu s Akčním plánem pro integraci a začleňování na období 2021–2027, který poskytuje společný politický rámec s cílem pomoci členským státům při dalším rozvoji a posilování jejich vnitrostátních integračních strategií pro státní příslušníky třetích zemí, včetně dlouhodobě pobývajících rezidentů EU. • Soulad s ostatními politikami Unie

Tento návrh je v souladu s cíli sdělení Komise ze dne 27. května 2020 nazvaného „Chvíle pro Evropu: náprava škod a příprava na příští generaci“, které nastiňuje cestu Unie k oživení směrem k ekologičtější, digitálnější a odolnější ekonomice a společnosti, v níž nabývá na důležitosti potřeba zlepšovat a přizpůsobovat dovednosti, znalosti a kompetence. Na opatření ke zlepšení integrace a mobility státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, v rámci EU je třeba nahlížet v tomto širším kontextu. Tento návrh je rovněž v souladu s Evropskou agendou dovedností, která vyzvala ke strategičtějšímu přístupu k legální migraci zaměřenému na to, jak lépe získat a udržet talenty, a zejména na potřebu lepšího sladění poptávky a nabídky, jasných postupů a uznávání kompetencí státních příslušníků třetích zemí na trhu práce v EU. 2. PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA • Právní základ Právním základem návrhu je čl. 79 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, který zmocňuje Evropský parlament a Radu přijímat řádným legislativním postupem opatření týkající se: a) podmínek vstupu a pobytu a pravidel, podle nichž členské státy udělují dlouhodobá víza a vydávají dlouhodobá povolení k pobytu, a b) vymezení práv státních příslušníků třetích zemí oprávněně pobývajících v členském státě, včetně podmínek upravujících svobodu pohybovat se a pobývat v ostatních členských státech. • Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci) Použije se zásada subsidiarity, jelikož se jedná o oblast sdílené pravomoci. Potřeba společného rámce EU pro legální migraci souvisí se zrušením kontrol na vnitřních hranicích v EU a s vytvořením schengenského prostoru. V této souvislosti se politiky a rozhodnutí jednoho členského státu v souvislosti s migrací dotýkají i jiných členských států, a proto se považuje za nezbytné mít soubor společných pravidel EU, pokud jde o podmínky a postupy pro vstup a pobyt státních příslušníků třetích zemí v členských státech, a vymezit jejich práva po přijetí. Z kontroly účelnosti vyplynulo, že směrnice o legální migraci, včetně směrnice o dlouhodobě pobývajících rezidentech, měly řadu pozitivních účinků, kterých by členské státy samy o sobě nedosáhly, jako je určitá míra harmonizace podmínek, postupů a práv, což přispělo k vytvoření rovných podmínek ve všech členských státech; zjednodušení administrativních postupů; větší právní jistota a předvídatelnost pro státní příslušníky třetích zemí, zaměstnavatele a správní orgány; lepší uznávání práv státních příslušníků třetích zemí (konkrétně práva na rovné zacházení stejné jako se státními příslušníky daného státu v řadě důležitých oblastí, jako jsou pracovní podmínky, přístup k vzdělávání a dávkám sociálního zabezpečení a procesní práva); lepší mobilita v rámci EU. Cílem přepracování směrnice o dlouhodobě pobývajících rezidentech je další harmonizace a zjednodušení. Konkrétně by ze zajištění lepších práv měli prospěch státní příslušníci třetích zemí a snadnější přístup k právnímu postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU by zajistil bezpečný a stabilní status pobytu pro státní příslušníky třetích zemí, kteří by jinak nesplňovali podmínky pro získání statusu občanství. Kromě toho mohou být účinná pravidla pro mobilitu v rámci EU stanovena pouze na úrovni EU, jelikož žádná vnitrostátní migrační politika nikdy neumožňovala usnadnění v případě žádostí státních příslušníků třetích zemí pobývajících v jiném členském státě. Kromě toho se výsada členských států spočívající ve stanovení objemu vstupů státních příslušníků třetích zemí přicházejících ze třetích zemí na jejich území s cílem hledat tam práci týká pouze státních příslušníků třetích zemí přicházejících ze zemí mimo EU a nevztahuje se na jejich mobilitu v rámci EU. Pravidla EU proto mají významný vliv na účinnou mobilitu státních příslušníků třetích zemí napříč členskými státy. • Proporcionalita Změny směrnice o dlouhodobě pobývajících rezidentech zavedené tímto návrhem jsou omezené a cílené a mají účinně řešit zásadní nedostatky zjištěné při provádění a hodnocení směrnice. Podle posouzení dopadů se navrhované změny omezují na aspekty, kterých členské státy nemohou uspokojivě dosáhnout samy o sobě, a administrativní zátěž zúčastněných stran nebude nepřiměřená vzhledem k cílům, jichž má být dosaženo, a to i proto, že uvedenými opatřeními se pouze aktualizují nebo doplní již existující postupy. Zejména požadované úpravy správních postupů ze strany členských států se považují za přiměřené s ohledem na očekávané zlepšení situace státních příslušníků třetích zemí, nárůst příležitostí pro zaměstnavatele a zjednodušení pro vnitrostátní správní orgány. S ohledem na výše uvedené skutečnosti nepřekračuje tento návrh rámec toho, co je nezbytné pro dosažení stanovených cílů. • Volba nástroje Cílem tohoto návrhu je stanovit cílené změny směrnice, které mají řešit nedostatky, nesrovnalosti a problémy zjištěné při provádění a hodnocení směrnice. Jelikož cílem tohoto návrhu je přepracovat směrnici o dlouhodobě pobývajících rezidentech, je nejvhodnějším prostředkem tentýž právní nástroj. 3. VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ • Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů První zpráva o provádění z roku 2011 posoudila soulad vnitrostátních právních předpisů s ustanoveními směrnice a odhalila obecně nedostatečnou informovanost státních příslušníků třetích zemí o právním postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU a právech s ním spojených, jakož i mnoho nedostatků v provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Druhá zpráva o provádění z roku 2019 poukázala na to, že situace se zlepšila, ale některé nevyřešené otázky nadále ohrožují úplné dosažení hlavních cílů směrnice. Kontrola účelnosti v oblasti legální migrace z roku 2019 představuje důkladné hodnocení obecného rámce EU pro legální migraci s cílem posoudit, zda je tento rámec stále vhodný pro daný účel. Pokud jde konkrétně o směrnici o dlouhodobě pobývajících rezidentech, kontrola účelnosti ukázala, že existuje řada nesrovnalostí mezi ní a ostatními směrnicemi EU o legální migraci přijatými později, zejména pokud jde o práva přiznaná dlouhodobě pobývajícím rezidentům a jejich rodinným příslušníkům, včetně mobility v rámci EU. Kontrola rovněž zjistila nedostatečnou koordinaci a soudržnost mezi právním postavením dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU a paralelními vnitrostátními režimy trvalého pobytu a častější používání těchto vnitrostátních režimů ve srovnání s režimem EU. Na základě zpráv o provádění a kontroly účelnosti byly problémy uvedené v návrhu seskupeny do šesti hlavních oblastí: i) právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU se využívá nedostatečně; ii) podmínky pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v EU je příliš obtížné splnit; iii) dlouhodobě pobývající rezidenti čelí řadě překážek při výkonu práv v oblasti mobility v rámci EU; iv) práva dlouhodobě pobývajících rezidentů a jejich rodinných příslušníků nejsou dostatečně jasná a jednotná; v) možnosti cirkulační migrace pro dlouhodobě pobývající rezidenty jsou omezené; vi) hrozí riziko zneužití získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU na základě režimů pobytu pro investory, podle nichž vydání povolení k pobytu nepodléhá požadavku nepřetržité fyzické přítomnosti v daném členském státě nebo je podmíněno požadavkem přítomnosti investora v daném členském státě pouze po omezenou dobu.

• Konzultace se zúčastněnými stranami V souvislosti s kontrolou účelnosti v oblasti legální migrace proběhla rozsáhlá konzultace, včetně veřejné konzultace. V období od 23. září do 30. prosince 2020 proběhla další online veřejná konzultace o budoucnosti legální migrace prostřednictvím portálu Komise „Podělte se o svůj názor“. V první polovině roku 2021 se uskutečnily cílené konzultace, při nichž byly kladeny odbornější otázky týkající se revize směrnice. Některé z těchto konzultací provedla Komise nezávisle a některé v rámci studie zadané externímu dodavateli. V rámci tohoto posouzení dopadů byly rovněž předloženy dotazy ad hoc členům Evropské migrační sítě. Odpovědi na dvě výše uvedené veřejné konzultace pocházely od občanů EU, organizací a státních příslušníků třetích zemí (pobývajících v EU nebo mimo ni), podnikatelských sdružení a organizací, nevládních organizací, akademických/výzkumných institucí, odborů, ministerstev a subjektů veřejné služby. Cílené konzultace zahrnovaly příslušné orgány v členských státech, podnikatelská sdružení a organizace, nevládní organizace, akademickou obec, právníky, think tanky a subjekty veřejné služby. Z konzultací obecně vyplynulo, že na migranty, kteří již v EU pobývají nebo o přestěhování do EU uvažují, mají negativní dopad nedostatky stávající směrnice, které vedou k administrativní zátěži, příliš dlouhé čekací době, nejistotě a nejasnostem, pokud jde o platná pravidla a výsledky. To může migranty odrazovat od podání žádosti o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. Omezení týkající se souboru práv spojených s právním postavením dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, zejména pokud jde o sloučení rodiny a mobilitu v rámci EU, mohou snížit přitažlivost EU v očích státních příslušníků třetích zemí a omezit jejich integraci do hostitelských společností. Vzniká tak rovněž nepřímý dopad na země původu, jelikož nedostatečná integrace jejich státních příslušníků v hostitelských zemích může vést k nižší míře převodů remitencí. Všechny hlavní problémy zjištěné během konzultací byly v návrhu zohledněny a řešeny. • Sběr a využití výsledků odborných konzultací Posouzení dopadů revize směrnice bylo podpořeno studií externího dodavatele. Kromě toho byla ohledně revize směrnice konzultována řada expertních skupin: odborná skupina pro názory migrantů v oblasti migrace, azylu a integrace dne 2. března 2021, evropská síť veřejných služeb zaměstnanosti dne 10. března 2021, neformální skupina odborníků Komise na ekonomickou migraci dne 14. dubna 2021 a síť odborníků EU na legální migraci dne 29. dubna 2021. Prostřednictvím průzkumu ad hoc byla rovněž konzultována Evropská migrační síť. • Posouzení dopadů Posouzení dopadů provedené za účelem přípravy návrhu hodnotilo čtyři možnosti politiky a představilo řadu ambicióznějších politických opatření: Možnost č. 1: opatření ke zvýšení účinnosti směrnice. Tato možnost politiky zahrnovala nelegislativní opatření zaměřená na zlepšení provádění směrnice a podporu právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU bez jakékoli legislativní změny. Možnost č. 2: cílená revize směrnice. Tato možnost politiky zahrnovala řadu cílených změn směrnice, jež měly vytvořit účinnější, soudržnější a spravedlivější systém pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, zejména zajištěním rovných podmínek s paralelními statusy v jednotlivých státech, a zajistit lepší práva dlouhodobě pobývajících rezidentů a jejich rodinných příslušníků, včetně lepšího práva na mobilitu v rámci EU. Možnost č. 3: širší legislativní revize směrnice. Tato možnost politiky zahrnovala cílené změny možnosti č. 2 a zároveň měla zajistit zjednodušení, pokud jde o podmínky pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. Díky této možnosti by členské státy mohly zejména zkrátit dobu pobytu požadovanou pro podání žádosti o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU z pěti na tři roky (aniž by se tím občané Unie a jejich rodinní příslušníci, kteří požívají práva volného pohybu v souladu s právem EU, ocitli v méně výhodné situaci než státní příslušníci třetích zemí) a kumulovat doby pobytu v různých členských státech. Rovněž by se vyjasnily podmínky týkající se ekonomických zdrojů a integrace. Možnost č. 4: významná legislativní revize směrnice, která vytváří jednotný status trvalého pobytu v EU. Tato možnost stanoví plně harmonizovaný status trvalého pobytu v EU, ruší paralelní vnitrostátní režimy, zkracuje dobu pobytu požadovanou pro získání tohoto statusu (kterou by musely uplatňovat všechny členské státy) a stanoví automatické právo přestěhovat se do druhého členského státu a pobývat v něm za podobných podmínek, jaké platí pro občany EU při výkonu jejich práva na volný pohyb. Na základě posouzení sociálních a hospodářských dopadů, účinnosti a účelnosti je upřednostňovanou možností politiky možnost č. 3 – širší legislativní revize směrnice. Upřednostňovaná možnost obsahuje rozsáhlý soubor politických opatření, která by řešila většinu nedostatků zjištěných ve směrnici. Očekává se, že upřednostňovaná možnost bude mít velmi pozitivní sociální a hospodářské dopady. Hospodářské dopady jsou založeny na očekávání, že více státních příslušníků třetích zemí bude mít přístup k právnímu postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU se souvisejícími právy a že větší podíl státních příslušníků třetích zemí se přestěhuje do druhého členského státu. To by následně vedlo k celkově vyšším daňovým příjmům, vyšší produktivitě a spotřebě a k intenzivnějšímu hospodářskému růstu. Kromě toho se v důsledku vyšších mezd očekává nárůst remitencí v poměru k příjmům dlouhodobě pobývajících rezidentů. Kromě toho by upřednostňovaná možnost politiky byla plně v souladu s cíli politiky stanovenými v novém paktu Komise o migraci a azylu. Rovněž by se tím zajistila větší soudržnost s judikaturou Soudního dvora Evropské unie. Očekává se rovněž, že upřednostňovaná možnost dosáhne nejlepší rovnováhy mezi různorodými očekáváními zúčastněných stran, a je tedy z politického hlediska nejschůdnější. V tomto ohledu posouzení dopadů zdůraznilo konkrétní rozdíly v názorech na přidanou hodnotu zkrácení doby pobytu požadované pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU z pěti na tři roky. Jelikož v této fázi není možné s konečnou platností určit, do jaké míry by takové zkrácení účinně přispělo k posílení integrace státních příslušníků třetích zemí, kteří se hodlají v EU dlouhodobě usadit, tento návrh požadovanou dobu pobytu nemění, a proto činí i nadále pět let. Zejména je zřejmé, že státní příslušníci třetích zemí se v rámci procesu integrace v jednotlivých členských státech stále potýkají s různými problémy, a to v závislosti na tom, jakým způsobem se do daného státu dostali, na úrovni svých dovedností, jazykových znalostech a zázemí, ale také v závislosti na úrovni podpůrných opatření zavedených členskými státy. Z tohoto důvodu v současné době neexistují rovné podmínky ve všech členských státech EU, pokud jde o integraci státních příslušníků třetích zemí, které by vyžadovaly harmonizovaný přístup ke zkrácení požadované doby pobytu pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. V posouzení dopadů se sice zvažovalo, že se členským státům umožní zkrátit dobu pobytu na tři roky na základě volitelného přístupu, ale Komise tuto možnost zamítla, aby se zabránilo roztříštěnosti při provádění směrnice, k níž by mohlo v tomto případě dojít. S podporou rámce stanoveného na úrovni EU akčním plánem pro integraci a začleňování na období 2021–2027 provádějí EU a její členské státy řadu opatření k usnadnění a urychlení integrace a začleňování státních příslušníků třetích zemí a Komise sleduje pokrok, jehož bylo v tomto ohledu dosaženo. Na základě zmíněného sledování a důkladného posouzení toho, jaký dopad mají práva spojená s povolením k pobytu na integraci státních příslušníků třetích zemí ve všech členských státech, přezkoumá Komise otázku doby pobytu požadované pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, aby měla více podkladů k úvahám o možném zkrácení pětiletého limitu. Toto posouzení bude předloženo v první zprávě o uplatňování přepracované směrnice, která má být přijata do dvou let od skončení lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu. Návrh sice obecně zachovává požadovanou dobu pobytu v délce pěti let, avšak zavádí dvě důležité změny, které by zajistily evropskou přidanou hodnotu, jelikož by výrazně usnadnily získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU v situacích souvisejících s mobilitou mezi členskými státy. Zaprvé Komise navrhuje umožnit kumulaci dob pobytu v různých členských státech, aby bylo požadované doby pěti let dosaženo. Zadruhé osoby, které již získaly právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU v jednom členském státě, by měly potřebovat pouze tři roky, aby toto postavení získaly ve druhém členském státě.

Stanovisko Výboru pro kontrolu regulace Dne 22. září 2021 bylo posouzení dopadů předloženo Výboru pro kontrolu regulace a dne 20. října 2021 se konalo zasedání. Výbor vydal dne 25. října 2021 kladné stanovisko s výhradami. Výbor poukázal na řadu prvků posouzení dopadů, které by se měly řešit. Výbor konkrétně požádal o další objasnění, pokud jde o oblast působnosti této iniciativy a způsob, jakým je sladěna s iniciativou, kterou se reviduje směrnice o jednotném povolení. Výbor dále požádal, aby byly lépe popsány hlavní rozdíly v politickém rozhodování mezi jednotlivými možnostmi, a lepší analýzu toho, zda k navrhovaným opatřením existují alternativní přístupy. Výbor rovněž požádal o objasnění toho, jaký dopad budou mít volitelná opatření pro členské státy na účinnost směrnice. V neposlední řadě výbor požádal o další analýzu a důkazy týkající se možných dopadů zrušení testu trhu práce při přestěhování do druhého členského státu. Těmito a dalšími podrobnějšími připomínkami výboru se zabývala konečná verze posouzení dopadů, která zejména jasněji popisuje definici problémů, cíle iniciativy a způsoby, jak by jednotlivé možnosti politiky tyto problémy a cíle řešily. Připomínky výboru byly v navrhované směrnici rovněž zohledněny. • Účelnost právních předpisů a zjednodušení Tato iniciativa byla zahrnuta do přílohy II pracovního programu Komise na rok 2021, a proto je součástí Programu pro účelnost a účinnost právních předpisů (REFIT). Úspory nákladů v rámci programu REFIT – upřednostňovaná možnost Popis Částka (průměrná roční úspora) Poznámky Úspory nákladů plynoucí ze zjednodušení postupů směrnice o dlouhodobě pobývajících rezidentech, které jsou v současné době v platnosti 24 500 EUR Vnitrostátní orgány členských států Úspory nákladů plynoucí z nižších poplatků za řízení o získání statusu dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, kratších postupů, poskytování kvalitnějších informací o právním postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, což vede ke snížení poplatků za právní podporu 1 145 000 EUR Státní příslušníci třetích zemí Úspory nákladů plynoucí ze snížení správních poplatků a zkrácení postupů 113 000 EUR Zaměstnavatelé Uváděné částky představují průměrnou hodnotu všech průměrných ročních úspor nákladů plynoucích ze všech opatření zahrnutých v upřednostňované možnosti. • Základní práva Tato iniciativa je v souladu s Listinou základních práv a posiluje některá z práv v ní zakotvených. Přispívá k posílení konkrétních základních práv, jako je zejména: zákaz diskriminace (článek 21), rodinný a pracovní život (článek 33) a sociální zabezpečení a sociální pomoc (článek 34). 4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Neexistují žádné důsledky pro rozpočet Evropské unie. 5. OSTATNÍ PRVKY • Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv Komise ověří správné a účinné provedení přepracované směrnice ve vnitrostátním právu všech zúčastněných členských států. Během celé fáze provádění bude Komise organizovat pravidelné schůzky kontaktního výboru se všemi členskými státy. Komise bude pravidelně předkládat Evropskému parlamentu a Radě zprávu hodnotící provádění, fungování a dopad směrnice o dlouhodobě pobývajících rezidentech. Uplatňování směrnice bude sledováno na základě hlavních operačních cílů za použití řady relevantních a měřitelných ukazatelů, které budou založeny na snadno dostupných, akceptovaných a důvěryhodných zdrojích údajů. Sdělování více typů informací se v revidované směrnici stává závazným, aby se zlepšilo jejich včasné poskytování a spolehlivost. Ke sledování počtu vydaných povolení k dlouhodobému pobytu v EU (rovněž ve vztahu k vnitrostátním povolením k dlouhodobému pobytu) a pokud možno ke sledování počtu státních příslušníků třetích zemí využívajících mobilitu v rámci EU a cirkulační migraci by měly být co nejvíce využívány oficiální evropské a vnitrostátní statistiky zveřejňované Eurostatem a příslušnými vnitrostátními statistickými úřady. Kromě toho bude Komise i nadále usilovat o podporu stávajících agentur a sítí EU, jako je Agentura pro základní práva a Evropská migrační síť. Komise bude rovněž nadále využívat stávající expertní skupiny, které přispěly k posouzení dopadů. • Informativní dokumenty (u směrnic) Vzhledem k tomu, že návrh obsahuje ve srovnání se stávající směrnicí větší počet právních povinností, budou zapotřebí informativní dokumenty, včetně srovnávací tabulky mezi vnitrostátními předpisy a směrnicí, doprovázející oznámení prováděcích opatření, aby bylo možné jasně identifikovat prováděcí opatření, která členské státy doplnily do stávajících právních předpisů.

• Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu KAPITOLA I – OBECNÁ USTANOVENÍ Články 1–3 Tato kapitola stanoví předmět, definice a oblast působnosti návrhu. Hlavní změna v návrhu přepracovaného znění se týká oblasti působnosti směrnice, neboť vyloučení týkající se „případů, kdy bylo povolení k pobytu formálně omezeno“, bylo odstraněno, jelikož jeho výklad vedl k právní nejistotě při provádění a uplatňování ze strany členských států. KAPITOLA II – PRÁVNÍ POSTAVENÍ DLOUHODOBĚ POBÝVAJÍCÍHO REZIDENTA V ČLENSKÉM STÁTĚ Článek 4 Tento článek stanoví pravidla pro výpočet doby pobytu požadované pro podání žádosti o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. Návrh přepracovaného znění zavádí důležitou změnu, jejímž cílem je umožnit státním příslušníkům třetích zemí kumulovat doby pobytu v různých členských státech za předpokladu, že splnili podmínku dvou let oprávněného a nepřetržitého pobytu na území členského státu, v němž žádost podávají. Toto nové ustanovení podpoří mobilitu státních příslušníků třetích zemí v rámci EU, kteří budou moci započítat svůj pobyt v různých členských státech a získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU v kratší době. Návrh objasňuje, že pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU by měla být plně započítána jakákoli doba pobytu, kterou daná osoba v daném státě strávila jako držitel dlouhodobého víza nebo povolení k pobytu vydaného podle práva Unie nebo vnitrostátního práva, včetně dob pobytu v postavení nebo se statusem, které jsou v současnosti z oblasti působnosti směrnice vyňaty, jako je pobyt za účelem studia nebo odborného vzdělávání, pobyt osoby požívající vnitrostátní nebo dočasné ochrany nebo pobyt původně založený pouze na dočasných důvodech. Toto ustanovení má zahrnovat případy, kdy státní příslušník třetí země, který v daném státě dříve pobýval v postavení nebo se statusem, které jsou z oblasti působnosti směrnice vyloučeny (např. jako student), v něm poté pobývá v postavení nebo se statusem, které do oblasti působnosti směrnice spadají (např. jako pracovník). V uvedených případech bude možné do splnění doby pěti let plně započítat tyto doby pobytu, např. v postavení studenta, pokud byl celkový pobyt oprávněný a nepřetržitý. Pobyt musí být oprávněný a nepřetržitý. Aby se zabránilo riziku zneužití získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, měly by členské státy zajistit, aby byl požadavek oprávněného a nepřetržitého pobytu řádně sledován u všech kategorií státních příslušníků třetích zemí. Toto riziko je zvlášť relevantní u těch státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držiteli povolení k pobytu uděleného na základě jakéhokoli typu investic v některém členském státě, jelikož udělování těchto povolení k pobytu ne vždy podléhá požadavku nepřetržité fyzické přítomnosti v daném členském státě nebo je podmíněno požadavkem přítomnosti investorů v daném členském státě pouze po omezenou dobu. Aby se tomuto riziku zabránilo, měly by členské státy posílit kontroly požadavku na pobyt, zejména pokud jde o žádosti o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU podané státními příslušníky třetích zemí, kteří jsou a/nebo byli držiteli povolení k pobytu uděleného na základě investice, v případech, kdy vydání takových povolení nepodléhalo požadavku nepřetržité fyzické přítomnosti v dotčeném členském státě nebo podléhalo požadavku na přítomnost investora v dotčeném členském státě pouze po omezenou dobu. Návrh rovněž obsahuje ustanovení, které členským státům neumožňuje zohlednit doby pobytu v případě držitele povolení k pobytu uděleného na základě jakéhokoli typu investic v jiném členském státě za účelem kumulace dob pobytu v různých členských státech. Toto ustanovení se zavádí proto, aby se omezila atraktivita těchto režimů, a řeší skutečnost, že ne všechny členské státy tuto kategorii povolení k pobytu regulují. Článek 5 Tento článek stanoví podmínky pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. Žadatelé musí prokázat, že mají dostatečné prostředky a zdravotní pojištění, aby se nestali pro daný členský stát zátěží, a může se od nich požadovat, aby dodržovali integrační opatření. Návrh zavádí dodatečná ustanovení, jejichž cílem je uvedené podmínky vyjasnit a omezit volnost rozhodování členských států, a to kodifikací judikatury Soudního dvora Evropské unie. Pokud jde o podmínku týkající se příjmů, mohou členské státy v souladu s judikaturou Soudního dvora EU (Chakroun, C-578/08, a X v. Belgische Staat, C-302/18) uvést určitou částku jako referenční výši, ale nesmí stanovit výši minimálního příjmu, při jehož nedosažení budou všechny žádosti o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU zamítnuty, bez ohledu na skutečné posouzení situace každého žadatele. Při posuzování stálosti a pravidelnosti příjmů mohou členské státy přihlížet k takovým faktorům, jako je přispívání do systému důchodového zabezpečení a plnění daňových povinností. Pojem „příjmy“ se netýká pouze „vlastních příjmů“ žadatele o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, ale může zahrnovat i prostředky poskytnuté tomuto žadateli třetí stranou, pokud jsou s ohledem na individuální situaci dotčeného žadatele považovány za stálé, pravidelné a dostatečné. Členské státy by měly mít možnost požadovat, aby žadatelé o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU dodržovali integrační opatření, například tím, že budou muset složit zkoušku občanské integrace nebo jazykovou zkoušku. V souladu s judikaturou Soudního dvora EU (P & S, C-579/13) by však prováděcí pravidla k tomuto požadavku neměla ohrozit cíl podpory integrace státních příslušníků třetích zemí, zejména s ohledem na úroveň znalostí požadovaných pro složení zkoušky občanské integrace, dostupnost kurzů a materiálů nezbytných k přípravě na tuto zkoušku, výši poplatků požadovaných od státních příslušníků třetích zemí jakožto poplatků za zápis k uvedené zkoušce nebo zohlednění zvláštních individuálních okolností, jako jsou věk, negramotnost nebo úroveň vzdělání. Článek 6 Tento článek stanoví, že členské státy mohou zamítnout přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU z důvodu veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti, jak je již stanoveno ve směrnici 2003/109/ES. Článek 7 Tento článek stanoví správní postupy pro získání daného právního postavení podobné těm, které jsou již stanoveny ve směrnici 2003/109/ES. Návrh přepracovaného znění zavádí ustanovení, které podrobněji upravuje situace, kdy předložené dokumenty nebo poskytnuté informace na podporu žádosti jsou nedostatečné nebo neúplné, podobně jako je již stanoveno v jiných novějších směrnicích EU o legální migraci. Článek 8 Tento článek stanoví pravidla pro vydávání povolení k pobytu prokazujícího právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. Návrh přepracovaného znění mění název tohoto povolení na „povolení k dlouhodobému pobytu v EU“.

Článek 9 Tento článek stanoví povinné a volitelné důvody pro odnětí a ztrátu právního postavení, jak je již stanoveno ve směrnici 2003/109/ES. Návrh přepracovaného znění rozšiřuje možnost, aby se dlouhodobě pobývající rezidenti EU mohli zdržovat mimo území Unie, aniž by přišli o své právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, ze současných 12 měsíců na 24 měsíců. Cílem této změny je podpořit cirkulační migraci dlouhodobě pobývajících rezidentů EU, zejména umožnit jim investovat ve své zemi původu a sdílet znalosti a dovednosti získané v Unii a dočasně se vrátit do své země z důvodu osobní a rodinné situace. V případě delší nepřítomnosti by členské státy měly zavést zjednodušený postup pro opětovné získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. V zájmu zvýšení právní jistoty a podpory cirkulační migrace upravuje návrh přepracovaného znění hlavní podmínky tohoto postupu, které jsou podle směrnice 2003/109/ES upraveny vnitrostátním právem. Podle návrhu se členské státy mohou rozhodnout, že nebudou vyžadovat splnění podmínek týkajících se délky pobytu, příjmů a zdravotního pojištění. Členské státy by ovšem neměly vyžadovat, aby státní příslušníci třetích zemí, kteří žádají o opětovné získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, dodržovali integrační opatření. V neposlední řadě návrh mění znění tohoto článku s cílem zajistit soulad se směrnicí 2008/115/ES o navracení. Článek 10 Tento článek stanoví procesní záruky týkající se zamítnutí, odnětí nebo ztráty právního postavení, jak je již stanoveno ve směrnici 2003/109/ES. Článek 11 Tento článek zavádí nové ustanovení v souladu s nejnovějšími směrnicemi EU o legální migraci a s judikaturou Soudního dvora Evropské unie (Komise v. Nizozemsko, C-508/10), podle něhož mohou členské státy vybírat poplatky za zpracování žádostí a výše těchto poplatků nesmí mít za cíl ani za následek vytvoření překážky pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta přiznaného směrnicí, čímž by byl ohrožen cíl a duch této směrnice. Článek 12 Tento článek stanoví práva na rovné zacházení pro dlouhodobě pobývající rezidenty EU podobná právům, která jsou již stanovena ve směrnici 2003/109/ES. Návrh přepracovaného znění zavádí tři hlavní změny, jejichž cílem je posílit práva a zlepšit proces integrace pro dlouhodobě pobývající rezidenty EU. Zaprvé se objasňuje, že dlouhodobě pobývající rezidenti EU by měli mít stejné právo jako státní příslušníci daného státu, pokud jde o nabývání soukromého bydlení. Právo nabývat soukromé bydlení je obzvláště důležité s ohledem na hlavní cíl této směrnice, kterým je integrace dlouhodobě pobývajících rezidentů EU do hostitelské společnosti. Možnost vlastnit vlastní bydlení je prvkem, který může přispět k integraci státních příslušníků třetích zemí, kteří se rozhodli v členském státě EU usadit. Zadruhé tento článek uvádí definici sociálního zabezpečení a práva na převoditelnost důchodů a rodinných dávek do souladu s ustanoveními nejnovějších směrnic o legální migraci. Odkazuje se zejména na nařízení (ES) č. 883/2004, pokud jde o definici sociálního zabezpečení (odst. 1 písm. d); dlouhodobě pobývající rezidenti EU nebo jejich pozůstalí, kteří se stěhují do třetí země, by měli pobírat zákonné důchody za stejných podmínek a ve stejné výši jako státní příslušníci dotčených členských států, pokud se tito státní příslušníci stěhují do třetí země, což je v souladu s jinými směrnicemi o legální migraci (odstavec 6). V neposlední řadě návrh rozšiřuje rovný přístup dlouhodobě pobývajících rezidentů EU k sociální ochraně a sociální pomoci tím, že ruší možnost členských států omezit tento přístup na „základní dávky“. Článek 13 Tento článek stanoví pravidla zaručující posílenou ochranu proti rozhodnutím o ukončení oprávněného pobytu dlouhodobě pobývajících rezidentů EU. Znění tohoto článku musí být změněno s ohledem na skutečnost, že od přijetí směrnice 2008/115/ES existují společná pravidla týkající se norem a postupů v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí. Tato posílená ochrana spočívá v omezení možnosti ukončit oprávněný pobyt dlouhodobě pobývajících rezidentů EU pouze v případě, že představují skutečnou a dostatečně závažnou hrozbu pro veřejný pořádek nebo veřejnou bezpečnost. Kromě toho je stanoveno, že rozhodnutí o ukončení oprávněného pobytu dlouhodobě pobývajících rezidentů EU by neměla být založena na ekonomických důvodech. Článek 14 Tento článek stanoví, že členské státy jsou oprávněny vydávat vnitrostátní povolení k pobytu s trvalou nebo neomezenou platností souběžně s povolením k dlouhodobému pobytu v EU. Návrh přepracovaného znění však zavádí nová ustanovení, jejichž cílem je zajistit rovné podmínky mezi povolením k dlouhodobému pobytu v EU a vnitrostátními povoleními k trvalému pobytu, aby státní příslušníci třetích zemí měli opravdovou možnost volby mezi oběma těmito povoleními. Členské státy by měly zejména zajistit: aby požadavky týkající se integrace a příjmů pro získání právního postavení EU nebyly přísnější než požadavky na získání vnitrostátního právního postavení (čl. 5 odst. 3); aby žadatelé o povolení EU platili za zpracování své žádosti stejnou výši poplatků jako žadatelé o vnitrostátní povolení (článek 11); aby držitelé právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU nepožívali nižší úrovně procesních záruk a práv než držitelé vnitrostátních povolení k pobytu s trvalou nebo neomezenou platností (čl. 10 odst. 3, čl. 12 odst. 8, čl. 15 odst. 6); členské státy by měly zajistit stejnou míru informačních, propagačních a reklamních činností týkajících se povolení k dlouhodobému pobytu v EU jako u vnitrostátních povolení k pobytu s trvalou nebo neomezenou platností (článek 27); aby držitelé vnitrostátních povolení s trvalou nebo neomezenou platností, kteří žádají o povolení k dlouhodobému pobytu v EU, mohli využít zjednodušeného postupu (čl. 7 odst. 4). Článek 15 Tento článek zavádí nová ustanovení, která mají dlouhodobě pobývajícím rezidentům EU usnadnit sloučení rodiny a která se odchylují od obecných pravidel směrnice 2003/86/ES. Členské státy by zejména neměly uplatňovat podmínky týkající se integrace pro účely sloučení rodiny, jelikož dlouhodobě pobývající rezidenti EU a jejich rodiny jsou považováni za integrované do hostitelské společnosti, a nemělo by se uplatňovat žádné časové omezení, pokud jde o přístup rodinných příslušníků na trh práce. Tento článek dále stanoví zvláštní pravidla pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU dětmi dlouhodobě pobývajících rezidentů EU narozenými nebo osvojenými na území členského státu, který vydal povolení k dlouhodobému pobytu v EU, které v současné době není upraveno žádným právním nástrojem EU. Jelikož rodinný život by měl být respektován a jeho ochrana je základním prvkem integrace dlouhodobě pobývajících rezidentů EU, jejich děti narozené nebo osvojené na území členského státu EU, který vydal povolení k dlouhodobému pobytu v EU, by měly získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU v uvedeném členském státě automaticky, aniž by podléhaly požadavku předchozího pobytu.

KAPITOLA III – POBYT V OSTATNÍCH ČLENSKÝCH STÁTECH Články 16–18 Tyto články stanoví hlavní pravidla a podmínky pro dlouhodobě pobývající rezidenty EU a jejich rodinné příslušníky týkající se využívání mobility v rámci EU. Cílem tohoto návrhu přepracovaného znění je usnadnit mobilitu v rámci EU tím, že se odstraní řada překážek, které jí dosud bránily. Zejména by druhý členský stát již neměl být oprávněn provádět kontrolu situace na trhu práce při posuzování žádostí podaných dlouhodobě pobývajícími rezidenty EU za účelem výkonu hospodářské činnosti v podobě zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti a měly by být zrušeny veškeré již existující kvóty pro dlouhodobě pobývající rezidenty EU pobývající v jiných členských státech. Dlouhodobě pobývající rezidenti EU by dále měli být oprávněni podat žádost ještě během svého pobytu v prvním členském státě a začít pracovat nebo studovat nejpozději 30 dnů po podání své žádosti. Kromě toho, když dlouhodobě pobývající rezidenti EU požádají o povolení k pobytu ve druhém členském státě za účelem výkonu regulovaného povolání, jejich odborná kvalifikace by jim měla být v souladu se směrnicí 2005/36/ES a jiným platným unijním a vnitrostátním právem uznána stejně jako občanům Unie, kteří uplatňují právo volného pohybu. Články 19–20 Tyto články stanoví, že druhý členský stát může zamítnout žádosti o povolení k pobytu z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví, jak je již stanoveno ve směrnici 2003/109/ES. Článek 20 uvádí definici ohrožení veřejného zdraví do souladu s ustanoveními nejnovějších směrnic o legální migraci prostřednictvím odkazu na Schengenský hraniční kodex. Článek 21 Tento článek stanoví správní postupy pro získání práva na pobyt v druhém členském státě podobné těm, které jsou již stanoveny ve směrnici 2003/109/ES. Návrh přepracovaného znění zavádí kratší lhůtu (90 dnů + 30 dnů za výjimečných okolností) v souladu s nejnovějšími směrnicemi o legální migraci a umožňuje rodinným příslušníkům kumulovat doby pobytu v různých členských státech za účelem získání samostatného povolení k pobytu, což představuje odchylku od směrnice 2003/86/ES. Články 22–23 Tyto články stanoví pravidla pro změny povolení k dlouhodobému pobytu v EU pro osoby požívající mezinárodní ochrany a pro procesní záruky související s mobilitou, jak je již stanoveno ve směrnici 2003/109/ES ve znění směrnice 2011/51/EU. Článek 24 Tento článek stanoví, že jakmile dlouhodobě pobývající rezidenti EU a jejich rodinní příslušníci získají právo pobytu ve druhém členském státě, měli by mít nárok na rovné zacházení jako státní příslušníci druhého členského státu ve stejných oblastech a za stejných podmínek, které jsou uvedeny v článku 12 návrhu. Směrnice zlepšuje přístup dlouhodobě pobývajících rezidentů EU a jejich rodinných příslušníků pobývajících v druhém členském státě na trh práce tohoto druhého členského státu, jelikož ruší možnost, aby členské státy tento přístup během prvních dvanácti měsíců omezily. Aby se však zajistilo, že kritéria pro pobyt v druhém členském státě budou nadále splněna, měl by mít druhý členský stát možnost požadovat, aby dlouhodobě pobývající rezidenti EU a jejich rodinní příslušníci oznámili příslušným orgánům jakoukoli změnu zaměstnavatele nebo hospodářské činnosti. Článek 25 Tento článek stanoví pravidla pro odnětí statusu pobytu ve druhém členském státě a povinnost přijmout danou osobu zpět v prvním členském státě, jak je již stanoveno ve směrnici 2003/109/ES, s řadou změn, jejichž cílem je zajistit soulad se směrnicí 2008/115/ES o navracení, která stanoví společné normy a postupy, které se mají v členských státech uplatňovat při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí. Článek 26 Tento článek stanoví, že dlouhodobě pobývajícím rezidentům EU, kteří pobývají ve druhém členském státě, by měla být poskytnuta možnost získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU v uvedeném druhém členském státě za stejných podmínek, jaké jsou vyžadovány pro jeho získání v prvním členském státě. V zájmu urychlení integrace ve druhém členském státě u osob, které se již integrovaly v jiném členském státě EU, stanoví návrh přepracovaného znění, že požadovaná doba pobytu ve druhém členském státě by měla činit tři roky. Pro účely získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU ve druhém členském státě by nemělo být možné kumulovat doby pobytu v různých členských státech. Druhý členský stát by však měl mít možnost rozhodnout, zda přizná sociální pomoc nebo podporu při studiu, včetně odborné přípravy, spočívající ve stipendiích nebo studentských půjčkách, dlouhodobě pobývajícím rezidentům EU, jiným než zaměstnancům nebo osobám samostatně výdělečně činným, nebo jejich rodinným příslušníkům před uplynutím pěti let oprávněného a nepřetržitého pobytu na svém území, s přihlédnutím k tomu, že občanům Unie, kteří využili práva na volný pohyb v jiné situaci, než je situace zaměstnanců nebo osob samostatně výdělečně činných v souladu se směrnicí 2004/38/ES nebo článkem 21 Smlouvy o fungování EU, nebo jejich rodinným příslušníkům mohou být tyto dávky rovněž odepřeny před nabytím práva trvalého pobytu po pěti letech oprávněného a nepřetržitého pobytu. Druhý členský stát se může rozhodnout přiznat takovou pomoc dlouhodobě pobývajícím rezidentům EU před dokončením pětiletého oprávněného a nepřetržitého pobytu za předpokladu, že zajistí stejné zacházení s občany Unie vykonávajícími práva na volný pohyb v souladu se směrnicí 2004/38/ES nebo článkem 21 Smlouvy o fungování EU (jinými než zaměstnanci, osobami samostatně výdělečně činnými nebo osobami, které si toto postavení ponechávají), jejich rodinnými příslušníky, jakož i státními příslušníky třetích zemí požívajícími práva na volný pohyb, které je rovnocenné právu občanů Unie na základě dohody mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a třetími zeměmi na straně druhé, a jejich rodinnými příslušníky. V neposlední řadě před uplynutím pěti let oprávněného a nepřetržitého pobytu v uvedeném členském státě, pokud dlouhodobě pobývající rezident EU ukončil zaměstnání nebo samostatnou výdělečnou činnost a nemá pro sebe a své rodinné příslušníky dostatečné příjmy a zdravotní pojištění, kterým jsou kryta všechna rizika, aby se nestal nepřiměřenou zátěží pro systém sociální pomoci druhého členského státu, může být jeho oprávněný pobyt z tohoto důvodu ukončen, s přihlédnutím k tomu, že občané Unie, kteří využili práva na volný pohyb, a jejich rodinní příslušníci mohou být v takové situaci vyhoštěni před nabytím práva trvalého pobytu po pěti letech oprávněného a nepřetržitého pobytu. KAPITOLA IV – ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ Článek 27

Tento nový článek zavádí povinnost členských států usnadnit žadatelům přístup k informacím o získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU a s ním spojených práv v souladu s nejnovějšími směrnicemi o legální migraci. Články 28–33 Tyto články stanoví pravidla pro podávání zpráv, kontaktní místa, provedení ve vnitrostátním právu, vstup v platnost a určení, jak již stanoví směrnice 2003/109/ES. Článek 31 stanoví, že po uplynutí lhůty pro provedení přepracované směrnice ve vnitrostátním právu se směrnice 2003/109/ES zrušuje. 🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) 2022/0134 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (přepracované znění) ⌦ EVROPSKÝ PARLAMENT A ⌫ RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o ⌦ fungování Evropské unie ⌫ založení Evropského společenství, a zejména na čl. ⌦ 79 odst. 2 písm. a) a b) ⌫ 63 odst. 3 a 4) uvedené této smlouvy, s ohledem na návrh Komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, s ohledem na stanovisko Výboru regionů, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: ⇩ nový (1)Směrnice Rady 2003/109/ES byla podstatně změněna. Vzhledem k tomu, že je třeba provést další změny, měla by být uvedená směrnice z důvodu přehlednosti přepracována.

🡻 2003/109/ES 1. bod odůvodnění (přizpůsobený) Za účelem postupného vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva Smlouva o založení Evropského společenství stanoví jednak přijetí opatření, jejichž cílem je zajistit volný pohyb osob, ve spojení s doprovodnými opatřeními týkajícími se kontrol na vnějších hranicích, azylu a přistěhovalectví, jednak přijetí opatření týkajících se azylu a přistěhovalectví a ochrany práv státních příslušníků třetích zemí. 🡻 2003/109/ES 2. bod odůvodnění (přizpůsobený) Evropská rada na svém zvláštním zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 prohlásila, že právní postavení státních příslušníků třetích zemí by se mělo sbližovat s právním postavením státních příslušníků členských států a že by osobě, která pobývala oprávněně v členském státě po dobu, kterou je třeba stanovit, a je držitelem povolení k dlouhodobému pobytu, měl být v uvedeném členském státě přiznán soubor jednotných práv, která se co nejvíce přibližují právům přiznávaných občanům Evropské unie. 🡻 2003/109/ES 3. bod odůvodnění (2)Tato směrnice ctí základní práva a zachovává zásady uznané zejména Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod a Listinou základních práv Evropské unie. 🡻 2003/109/ES 4. bod odůvodnění (přizpůsobený) (3)Integrace státních příslušníků třetích zemí, kteří ⌦ jsou ⌫ dlouhodobě pobývajícími ⌦ rezidenty EU ⌫ v členských státech, je rozhodující pro podporu hospodářské a sociální soudržnosti, základního cíle Společenství ⌦ Unie ⌫ stanoveného Smlouvou. 🡻 2003/109/ES 5. bod odůvodnění (4)Členské státy by měly provádět tuto směrnici bez diskriminace na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, etnického nebo sociálního původu, genetických vlastností, jazyka, náboženského vyznání nebo světového názoru, politických nebo jiných názorů, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, rodu, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace. 🡻 2011/51/EU 2. a 4. bod odůvodnění (přizpůsobený) (5)Možnost získat po určité době právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ v členském státě má významný dopad na plnou integraci osob, které v členském státě svého pobytu požívají mezinárodní ochrany. Osoby požívající mezinárodní ochrany by proto měly mít možnost získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ v tom členském státě, který jim poskytl mezinárodní ochranu, za stejných podmínek jako ostatní státní příslušníci třetích zemí. ⇩ nový

(6)Státním příslušníkům třetích zemí, kteří požívají práva volného pohybu v souladu s právem EU, by měl být umožněn přístup k právnímu postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU v souladu se stejnými pravidly jako u všech ostatních státních příslušníků třetích zemí, kteří spadají do oblasti působnosti této směrnice. Právy, která tito státní příslušníci třetích zemí získávají jako držitelé právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, by neměla být dotčena práva, kterých mohou požívat podle směrnice 2004/38/ES. Veškerá ustanovení v této směrnici týkající se osob požívajících práva volného pohybu by měla platit i pro státní příslušníky třetích zemí, kteří požívají práva volného pohybu rovnocenného právu občanů Unie podle dohod uzavřených buď mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a třetími zeměmi na straně druhé, nebo mezi Unií a třetími zeměmi. 🡻 2003/109/ES 6. bod odůvodnění (přizpůsobený) (7)Hlavním kritériem pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ by měla být délka pobytu na území členského státu. Pobyt by měl být oprávněný a nepřetržitý, aby bylo možno prokázat, že se dotyčná osoba se v zemi usídlila. Zajištěna by měla být také určitá pružnost s ohledem na okolnosti, za nichž může být osoba nucena území dočasně opustit. ⇩ nový (8)Aby se zabránilo riziku podvodného získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, měly by členské státy zajistit, aby byl požadavek oprávněného a nepřetržitého pobytu řádně sledován u všech kategorií státních příslušníků třetích zemí. Toto riziko je zvlášť relevantní u těch státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držiteli povolení k pobytu uděleného na základě jakéhokoli typu investic v některém členském státě, jelikož vydávání těchto povolení k pobytu ne vždy podléhá požadavku nepřetržité fyzické přítomnosti v daném členském státě nebo je podmíněno požadavkem přítomnosti investorů v daném členském státě pouze po omezenou dobu. Aby se tomuto riziku zabránilo, měly by členské státy posílit kontroly požadavku oprávněného a nepřetržitého pobytu, zejména pokud jde o žádosti o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU podané státními příslušníky třetích zemí, kteří pobývají v některém členském státě výměnou za jakýkoli typ investic, jako jsou kapitálové převody, nákup nebo pronájem nemovitosti, investice do státních dluhopisů, investice do společností, dary nebo dotace činnosti přispívající k veřejnému blahu a příspěvky do státního rozpočtu. (9)Požadovaná doba pobytu pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU by měla být dovršena ve stejném členském státě, kde byla žádost podána. V zájmu podpory mobility státních příslušníků třetích zemí v rámci EU by však členské státy měly státním příslušníkům třetích zemí umožnit kumulovat doby pobytu v různých členských státech. S cílem omezit přitažlivost režimů pobytu pro investory a s ohledem na skutečnost, že ne všechny členské státy tuto kategorii povolení k pobytu regulují, by členské státy neměly pro účely kumulace dob započítávat doby pobytu získané v postavení držitele povolení k pobytu uděleného na základě jakéhokoli typu investic v jiném členském státě. (10)Pro účely získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU by měla být započítána jakákoli doba pobytu, kterou držitel dlouhodobého víza nebo povolení k pobytu vydaného podle práva Unie nebo vnitrostátního práva strávil v daném státě, včetně dob pobytu se statusem nebo v postavení, které jsou z oblasti působnosti směrnice vyňaty, jako je pobyt za účelem studia nebo odborného vzdělávání, pobyt osoby požívající vnitrostátní nebo dočasné ochrany nebo pobyt původně založený pouze na dočasných důvodech. Pokud dotčený státní příslušník třetí země získal právní nárok na pobyt, jenž mu umožní získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, měly by být tyto doby plně započítány při výpočtu doby požadované k získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, pokud byl celkový pobyt oprávněný a nepřetržitý. 🡻 2003/109/ES 7. bod odůvodnění (přizpůsobený) ⇨ nový (11)K získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ by měli státní příslušníci třetích zemí prokázat, že mají přiměřené příjmy a zdravotní pojištění, aby pro členský stát nepředstavovali zatížení. ⇨ Členské státy mohou určit určitou částku jako referenční výši, ale nesmí stanovit výši minimálního příjmu, při jehož nedosažení budou všechny žádosti o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU zamítnuty, bez ohledu na skutečné posouzení situace každého žadatele. ⇦ Při posuzování stálosti a pravidelnosti příjmů mohou členské státy přihlížet k takovým faktorům, jako je přispívání do systému důchodového zabezpečení a plnění daňových povinností. ⇨ Pojem „příjmy“ by se neměl týkat pouze „vlastních příjmů“ žadatele o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, ale může zahrnovat i prostředky poskytnuté tomuto žadateli třetí stranou, pokud jsou s ohledem na individuální situaci dotčeného žadatele považovány za stálé, pravidelné a dostatečné. ⇦ ⇩ nový (12)Členské státy by měly mít možnost požadovat, aby žadatelé o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU dodržovali integrační opatření, například tím, že budou muset složit zkoušku občanské integrace nebo jazykovou zkoušku. Prováděcí pravidla k tomuto požadavku by však neměla ohrozit cíl podpory integrace státních příslušníků třetích zemí, zejména s ohledem na úroveň znalostí požadovaných pro složení zkoušky občanské integrace, dostupnost kurzů a materiálů nezbytných k přípravě na tuto zkoušku, výši poplatků požadovaných od státních příslušníků třetích zemí jakožto poplatků za zápis k uvedené zkoušce nebo zohlednění zvláštních individuálních okolností, jako jsou věk, negramotnost nebo úroveň vzdělání. 🡻 2003/109/ES 8. bod odůvodnění (přizpůsobený) (13)Kromě toho by státní příslušníci třetích zemí, kteří si přejí získat a udržet právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫, neměli představovat ohrožení veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti. Pojem veřejný pořádek může zahrnovat odsouzení za spáchání závažného trestného činu.

🡻 2003/109/ES 9. bod odůvodnění (přizpůsobený) (14)Ekonomické důvody by neměly být důvodem pro nepřiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ a nesmějí ⌦ neměly by ⌫ být chápány jako nesplnění příslušných podmínek. 🡻 2003/109/ES 10. bod odůvodnění (přizpůsobený) (15)Je třeba stanovit procesní pravidla pro posuzování žádostí o přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫. Tyto postupy by měly být s ohledem na běžné pracovní zatížení správních orgánů členských států účinné a snadno zvládnutelné, jakož i průhledné a spravedlivé, aby dotyčným osobám nabízely dostatečnou právní jistotu. Neměly by se stát prostředkem k omezování výkonu práva pobytu. 🡻 2003/109/ES 11. bod odůvodnění (přizpůsobený) (16)Získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ by mělo být potvrzeno vydáním povolení k ⌦ dlouhodobému ⌫ pobytu ⌦ v EU ⌫, které dotyčným osobám umožní snadno a neprodleně prokázat jejich právní postavení. Uvedené povolení k pobytu by také mělo splňovat náročné technické normy, zejména pokud jde o ochranu proti pozměňování a padělání, aby nedocházelo ke zneužívání v členském státě, v němž je právní postavení získáno, a v členských státech, v nichž je právo pobytu vykonáváno. ⇩ nový (17)V zájmu podpory cirkulační migrace dlouhodobě pobývajících rezidentů EU, zejména s cílem umožnit jim investovat ve svých zemích původu a sdílet znalosti a dovednosti získané v Unii a dočasně se vrátit do svých zemí původu z důvodu osobní a rodinné situace, by mělo být dlouhodobě pobývajícím rezidentům EU umožněno zdržovat se mimo území Unie po dobu až 24 po sobě následujících měsíců, aniž by přišli o své právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. V případě delší nepřítomnosti by členské státy měly zavést zjednodušený postup pro opětovné získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. 🡻 2003/109/ES 12. bod odůvodnění (přizpůsobený) (18)K vytvoření skutečného nástroje integrace dlouhodobě pobývajících rezidentů ⌦ EU ⌫ do společnosti, ve které žijí, je důležité, aby s dlouhodobě pobývajícími rezidenty ⌦ EU ⌫ bylo v široké řadě hospodářských a sociálních oblastí zacházeno stejně jako s občany členského státu za podmínek stanovených touto směrnicí. 🡻 2011/51/EU 7. bod odůvodnění (přizpůsobený) (19)Rovným zacházením s osobami, které požívají mezinárodní ochrany v členském státě, který jim mezinárodní ochranu poskytl, by neměla být dotčena práva a výhody zaručené směrnicí ⌦ Evropského parlamentu a Rady ⌫ 2011/95/EU a Úmluvou o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967 (dále jen „Ženevská úmluva“). 🡻 2003/109/ES 13. bod odůvodnění (přizpůsobený) V oblasti sociální podpory je třeba možnost omezení dávek pro dlouhodobě pobývající rezidenty na dávky základní chápat v tom smyslu, že tento pojem zahrnuje alespoň podporu ve formě životního minima, podporu v případě nemoci, těhotenství, rodičovskou podporu a podporu v rámci dlouhodobé péče. Způsob poskytování uvedených dávek by měl být stanoven vnitrostátními právními předpisy.

🡻 2003/109/ES 14. bod odůvodnění (přizpůsobený) Členské státy by měly i nadále dodržovat závazek zajištění přístupu nezletilých ke vzdělání za podobných podmínek, jaké jsou stanoveny pro jejich státní příslušníky. 🡻 2003/109/ES 15. bod odůvodnění (přizpůsobený) Pojem stipendií v oblasti odborného vzdělávání nezahrnuje opatření financovaná v rámci programů sociální podpory. Přístup ke stipendiím může být kromě toho podmíněn skutečností, že osoba, která o stipendium žádá, musí sama splňovat podmínky pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta. Při poskytování stipendií mohou členské státy vzít v úvahu skutečnost, že občané Unie mohou využít stejné výhody v zemi původu. ⇩ nový (20)Odborná kvalifikace získaná státním příslušníkem třetí země v jiném členském státě by měla být uznávána stejně jako v případě občanů Unie. Kvalifikace získaná v třetí zemi by měla být zohledněna v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES. Touto směrnicí by neměly být dotčeny podmínky stanovené vnitrostátním právem pro výkon regulovaných povolání. (21)Tato směrnice by měla zohlednit společné normy a postupy v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí zavedené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES. 🡻 2003/109/ES 16. bod odůvodnění (přizpůsobený) (22)Dlouhodobě pobývajícím rezidentům ⌦ EU ⌫ by měla být přiznána zesílená ochrana proti vyhoštění ⌦ rozhodnutí o ukončení jejich oprávněného pobytu ⌫. Tato ochrana je založena na kritériích stanovených rozhodnutími Evropského soudního dvora pro lidská práva. K zajištění ochrany proti vyhoštění by čČlenské státy by měly stanovit účinné postupy pro zjednávání soudní nápravy ⌦ vůči takovým rozhodnutím ⌫. ⇩ nový (23)Rozhodnutí o ukončení oprávněného pobytu dlouhodobě pobývajících rezidentů EU by neměla být založena na ekonomických důvodech. 🡻 2011/51/EU 10. bod odůvodnění (přizpůsobený) (24)Pokud chce členský stát vyhostit ⌦ ukončit ⌫ na základě důvodu stanoveného v této směrnici ⌦ oprávněný pobyt ⌫ osobuy, která požívá mezinárodní ochrany a získala v tomto členském státě právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫, ⌦ a tuto osobu navrátit, ⌫ měla by mít daná osoba nárok na ochranu před navracením zaručenou směrnicí 2011/95/EU a článkem 33 Ženevské úmluvy. Pro tento účel je nutné stanovit, že osoba, která požívá mezinárodní ochrany v jiném členském státě než ve státě, jehož je dlouhodobě pobývajícím rezidentem, může být vyhoštěna ⌦ povinna odejít ⌫ pouze do členského státu, který jí poskytl mezinárodní ochranu a tento členský stát má povinnost ji přijmout zpět, s výjimkou případů, kdy je vyhoštění povoleno v souladu se směrnicí 2011/95/ES. Tytéž záruky by se měly vztahovat na osobu požívající mezinárodní ochrany, která pobývá v druhém členském státě, ale dosud v něm nezískala právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫.

🡻 2011/51/EU 11. bod odůvodnění (přizpůsobený) (25)Pokud je vyhoštění ⌦ navrácení ⌫ osoby požívající mezinárodní ochrany mimo území Unie povoleno v souladu se směrnicí 2011/95/EU, měly by být členské státy povinny zajistit, aby byly získány veškeré informace z příslušných zdrojů, včetně – ve vhodných případech – členského státu, který mezinárodní ochranu poskytl, a byly důkladně posouzeny s cílem zajistit, aby rozhodnutí o vyhoštění ⌦ navrácení ⌫ dotyčné osoby bylo v souladu s článkem 4 a čl. 19 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie. ⇩ nový (26)V zájmu podpory lepší integrace dlouhodobě pobývajících rezidentů EU by měla být zavedena pravidla týkající se příznivých podmínek pro sloučení rodiny a přístup manželů k práci. Proto by měly být stanoveny zvláštní odchylky od směrnice Rady 2003/86/ES. Sloučení rodiny by nemělo podléhat podmínkám týkajícím se integrace, jelikož dlouhodobě pobývající rezidenti EU a jejich rodiny jsou považováni za integrované do hostitelské společnosti. (27)Jelikož rodinný život by měl být respektován a jeho ochrana je základním prvkem integrace dlouhodobě pobývajících rezidentů EU, děti dlouhodobě pobývajících rezidentů EU narozené nebo osvojené na území členského státu EU, který jim vydal povolení k dlouhodobému pobytu v EU, by měly získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU v uvedeném členském státě automaticky, zejména aniž by podléhaly požadavku předchozího pobytu. 🡻 2003/109/ES 17. bod odůvodnění (přizpůsobený) ⇨ nový (28)Harmonizace podmínek pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ podporuje vzájemnou důvěru mezi členskými státy. ⇨ Touto směrnicí by však nemělo být dotčeno právo členských států vydávat jiná povolení k pobytu s trvalou nebo neomezenou platností než povolení k dlouhodobému pobytu v EU. ⇦ Některé členské státy vydávají povolení s trvalou nebo neomezenou platností za výhodnějších podmínek, než jsou podmínky stanovené touto směrnicí. Smlouva nevylučuje možnost uplatňování výhodnějších vnitrostátních předpisů. Pro účely této směrnice by však mělo být stanoveno, že povolení vydaná na základě výhodnějších podmínek nezakládají ⇨ Taková vnitrostátní povolení k pobytu by neměla zakládat ⇦ právo pobytu v jiných členských státech. ⇩ nový (29) Členské státy by měly zajistit rovné podmínky mezi povoleními k dlouhodobému pobytu v EU a vnitrostátními povoleními k pobytu s trvalou nebo neomezenou platností, pokud jde o procesní práva a rovné zacházení, postupy a přístup k informacím. Členské státy by zejména měly zajistit, aby úroveň procesních záruk a práv přiznaných dlouhodobě pobývajícím rezidentům EU a jejich rodinným příslušníkům nebyla nižší než úroveň procesních záruk a práv, kterých požívají držitelé vnitrostátních povolení k pobytu s trvalou nebo neomezenou platností. Členské státy by rovněž měly zajistit, aby žadatelé o povolení k dlouhodobému pobytu v EU nemuseli za zpracování své žádosti platit vyšší poplatky než žadatelé o vnitrostátní povolení k pobytu. V neposlední řadě by členské státy měly zajistit stejnou míru informačních, propagačních a reklamních činností, pokud jde o povolení k dlouhodobému pobytu v EU, jako u vnitrostátních povolení k pobytu s trvalou nebo neomezenou platností, například pokud jde o informace na vnitrostátních internetových stránkách o legální migraci a informační kampaně a vzdělávací programy poskytované příslušným migračním orgánům. 🡻 2003/109/ES 18. bod odůvodnění ⇨ nový (30)⇨ Pobyt dlouhodobě pobývajících rezidentů EU v jiných členských státech by měl být usnadněn. ⇦ Vytvoření podmínek, na jejichž základě mohou státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, získat právo pobytu v jiném členském státě, by mělo přispět k účinnému dosažení vnitřního trhu jako oblasti, ve které je zajištěn volný pohyb osob. Mohl by se také stát hlavním faktorem mobility, zejména na trhu práce Unie. ⇨ Profesní a geografická mobilita státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou již dlouhodobě pobývajícími rezidenty EU v jednom členském státě, by měla být uznána jako významný příspěvek ke zlepšení účinnosti trhu práce v celé Unii, k řešení nedostatků v oblasti dovedností a k vyrovnání regionální nerovnováhy. ⇦ 🡻 2011/51/EU 5. bod odůvodnění (31)Vzhledem k tomu, že osoby požívající mezinárodní ochrany mají právo pobývat v jiných členských státech než v tom, který jim poskytl mezinárodní ochranu, je nutné zajistit, že tyto jiné členské státy obdrží informace o ochraně dotyčných osob, aby mohly plnit své povinnosti týkající se zásady nenavracení.

🡻 2011/51/EU 9. bod odůvodnění (32)Přenos odpovědnosti za ochranu osob, které požívají mezinárodní ochrany, nespadá do oblasti působnosti této směrnice. 🡻 2003/109/ES 19. bod odůvodnění (33) Mělo by být stanoveno, že právo pobytu v jiném členském státě může být vykonáváno za účelem výkonu zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti, studia nebo i pouhého usídlení bez výkonu jakékoli hospodářské činnosti. ⇩ nový (34)Aby se usnadnila mobilita dlouhodobě pobývajících rezidentů EU v rámci EU za účelem výkonu hospodářské činnosti v podobě zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti, neměla by se při posuzování žádostí o povolení k pobytu ve druhém členském státě provádět žádná kontrola situace na trhu práce. (35)Jakmile dlouhodobě pobývající rezident EU podá úplnou žádost o povolení k pobytu ve druhém členském státě ve lhůtě stanovené touto směrnicí, měl by mít uvedený členský stát možnost dovolit dlouhodobě pobývajícímu rezidentovi EU začít pracovat nebo studovat. Dlouhodobě pobývající rezidenti EU by měli mít nárok začít pracovat nebo studovat nejpozději 30 dnů po podání žádosti o povolení k pobytu ve druhém členském státě. (36)Když dlouhodobě pobývající rezidenti EU hodlají požádat o povolení k pobytu ve druhém členském státě za účelem výkonu regulovaného povolání, jejich odborná kvalifikace by jim měla být v souladu se směrnicí 2005/36/ES a jiným platným unijním a vnitrostátním právem uznána stejně jako občanům Unie, kteří vykonávají právo volného pohybu. 🡻 2003/109/ES 20. bod odůvodnění (přizpůsobený) ⇨ nový (37)Také rodinní příslušníci by měli mít možnost usídlit se s dlouhodobě pobývajícím rezidentem ⌦ EU ⌫ v ⇨ druhém ⇦ jiném členském státě, aby byla zachována celistvost rodiny a aby nedocházelo k omezování výkonu práva pobytu dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫. Pokud jde o rodinné příslušníky, kteří mohou mít povolení doprovázet dlouhodobě pobývající rezidenty ⌦ EU ⌫ nebo se k nim připojit, měly by členské státy věnovat zvláštní pozornost situaci zdravotně postižených zletilých dětí a vyživovaných osob v nejbližším přímém příbuzenském vztahu po vzestupné linii. 🡻 2003/109/ES 21. bod odůvodnění (přizpůsobený) (38)Členský stát, v němž dlouhodobě pobývající rezident ⌦ EU ⌫ zamýšlí vykonávat své právo pobytu, by měl být schopen prověřit, zda dotyčná osoba splňuje podmínky pro pobyt na jeho území. Měl by být rovněž schopen prověřit, zda dotyčná osoba nepředstavuje ohrožení veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti a veřejného zdraví. 🡻 2003/109/ES 22. bod odůvodnění (přizpůsobený)

(39)Aby právo pobytu nezůstalo bez účinku, mělo by být dlouhodobě pobývajícím rezidentům ⌦ EU ⌫ přiznáno podle podmínek této směrnice ve druhém členském státě stejné zacházení jako v členském státě, v němž získali právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta. Poskytování dávek sociální podpory je stanoveno, aniž je dotčena možnost členských států zrušit povolení k pobytu, přestane-li dotyčná osoba plnit požadavky stanovené touto směrnicí. ⇩ nový (40)Aby se zajistilo, že kritéria pro pobyt v druhém členském státě budou nadále splněna, měl by mít druhý členský stát možnost požadovat, aby dlouhodobě pobývající rezidenti EU a jejich rodinní příslušníci oznámili příslušným orgánům jakoukoli změnu zaměstnavatele nebo hospodářské činnosti. Postupem tohoto oznámení by se nemělo pozastavit právo dotčených osob vykonávat zaměstnání nebo samostatnou výdělečnou činnost a neměla by se provádět žádná kontrola situace na trhu práce. 🡻 2003/109/ES 23. bod odůvodnění (přizpůsobený) ⇨ nový (41)Státním příslušníkům třetích zemí by měla být dána možnost získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ v členském státě, do něhož se přestěhovali a v němž se rozhodli usadit, za srovnatelných ⇨ stejných ⇦ podmínek, jaké je třeba splnit k získání uvedeného právního postavení v prvním členském státě. ⇨ Požadovaná doba pobytu ve druhém členském státě by však měla činit tři roky a nemělo by být možné kumulovat doby pobytu v různých členských státech. V uvedeném případě by měl mít druhý členský stát možnost rozhodnout, zda přizná sociální pomoc nebo podporu při studiu, včetně odborné přípravy, dlouhodobě pobývajícím rezidentům EU, jiným než zaměstnancům nebo osobám samostatně výdělečně činným, nebo jejich rodinným příslušníkům před uplynutím pěti let oprávněného a nepřetržitého pobytu na jeho území, s přihlédnutím k tomu, že občanům Unie, kteří využili práva na volný pohyb v jiné situaci, než je situace zaměstnanců nebo osob samostatně výdělečně činných v souladu se směrnicí 2004/38/ES nebo článkem 21 Smlouvy o fungování EU, nebo jejich rodinným příslušníkům mohou být tyto dávky rovněž odepřeny před dokončením pětiletého oprávněného a nepřetržitého pobytu. Druhý členský stát se může rozhodnout přiznat takovou pomoc dlouhodobě pobývajícím rezidentům EU před dokončením pětiletého oprávněného a nepřetržitého pobytu za předpokladu, že zajistí stejné zacházení i s občany Unie vykonávajícími práva na volný pohyb v souladu se směrnicí 2004/38/ES nebo článkem 21 Smlouvy o fungování EU, jinými než zaměstnanci, osobami samostatně výdělečně činnými nebo osobami, které si toto postavení ponechávají, a s jejich rodinnými příslušníky, jakož i se státními příslušníky třetích zemí požívajícími práva na volný pohyb, které je rovnocenné právu občanů Unie na základě dohody mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a třetími zeměmi na straně druhé, a s jejich rodinnými příslušníky. V neposlední řadě před dokončením pěti let oprávněného a nepřetržitého pobytu v uvedeném členském státě, pokud dlouhodobě pobývající rezident EU ukončil zaměstnání nebo samostatnou výdělečnou činnost a nemá pro sebe a své rodinné příslušníky dostatečné příjmy a zdravotní pojištění, kterým jsou kryta všechna rizika, aby se nestal nepřiměřenou zátěží pro systém sociální pomoci druhého členského státu, může být jeho oprávněný pobyt z tohoto důvodu ukončen, s přihlédnutím k tomu, že občané Unie, kteří využili práva na volný pohyb, a jejich rodinní příslušníci mohou být v takové situaci vyhoštěni. ⇦ 🡻 2003/109/ES 24. bod odůvodnění (přizpůsobený) (42)Protože cíle navrhované akce ⌦ této směrnice ⌫, totiž stanovení podmínek pro přiznání a odejmutí právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ a souvisejících práv a podmínek pro výkon práva pobytu dlouhodobě pobývajících rezidentů ⌦ EU ⌫ v jiných členských státech, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jej být proto, z důvodu rozsahu a účinků navrhované činnosti, lépe dosaženo na úrovni Společenství ⌦ Unie ⌫, může Společenství ⌦ Unie ⌫ přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy ⌦ o Evropské unii ⌫ . V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení výše uvedeného cíle. 🡻 2003/109/ES 25. bod odůvodnění (přizpůsobený) ⇨ nový (43)V souladu s články 1 a 2 Protokolu ⌦ č. 21 ⌫ o postavení Spojeného království a Irska ⌦ s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva ⌫, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek ⇨ jsou dotčeny články 3 a ⇦ 4 uvedeného protokolu, se ⇨ Irsko ⇦ tyto členské státy nepodílejí ⇨ nepodílí ⇦ na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná. [NEBO] [V souladu s ⌦ článkem ⌫ články ⇨ 4a ⇦ 1 and 2 Protokolu ⌦ č. 21 ⌫ o postavení Spojeného království a Irska ⌦ s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva ⌫, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se tyto členské státy nepodílejí na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná ⇨ Irsko oznámilo [dopisem ze dne …] své přání účastnit se přijímání a uplatňování směrnice. ⇦] 🡻 2003/109/ES 26. bod odůvodnění (přizpůsobený) (44)V souladu s články 1 a 2 Protokolu ⌦ č. 22 ⌫ o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o ⌦ fungování Evropské unie ⌫ založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,.

⇩ nový (45)Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezit na ustanovení, která v porovnání s předchozí směrnicí představují podstatnou změnu. Povinnost provést ve vnitrostátním právu nezměněná ustanovení vyplývá z uvedené předchozí směrnice. (46)Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze I části B ve vnitrostátním právu, 🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) ⇨ nový PŘIJALA ⌦ PŘIJALY ⌫ TUTO SMĚRNICI: KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ Článek 1 Předmět Tato směrnice stanoví a)podmínky, za kterých členský stát přiznává a odnímá právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ a související práva státním příslušníkům třetích zemí oprávněně ⇨ a nepřetržitě ⇦ pobývajícím na jeho území, a b)podmínky ⇨ vstupu a ⇦ pobytu ⇨ a práva státních příslušníků třetích zemí uvedených v písmeni a) a jejich rodinných příslušníků ⇦ státních příslušníků třetích zemí, kterým bylo přiznáno právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, v jiných členských státech, než je členský stát, který jim uvedené právní postavení přiznal ⇨ jako první přiznal právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU ⇦. Článek 2 Definice Pro účely této směrnice se rozumí: a)„státním příslušníkem třetí země“ osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 17 ⌦ 20 ⌫ odst. 1 Smlouvy; b)„dlouhodobě pobývajícím rezidentem ⌦ EU ⌫“ státní příslušník třetí země, kterému bylo přiznáno právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ stanovené v článcích 4 až 7;

c)„prvním členským státem“ členský stát, který poprvé přiznal státnímu příslušníkovi třetí země právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫; d)„druhým členským státem“ každý jiný členský stát než ten, který poprvé přiznal státnímu příslušníkovi třetí země právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ a v němž uvedený dlouhodobě pobývající rezident vykonává právo pobytu; e)„rodinnými příslušníky“ státní příslušníci třetích zemí, kteří pobývají v dotyčném členském státě v souladu se směrnicí Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny; 🡻 2011/51/EU čl. 1 bod 1 f)„mezinárodní ochranou“ mezinárodní ochrana ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany ; 🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) g)„povolením k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES ⌦ dlouhodobému pobytu v EU ⌫“ povolení k pobytu vydané dotyčným členským státem poté, co daná osoba získala právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫. Článek 3 Oblast působnosti 1. Tato směrnice se vztahuje na státní příslušníky třetích zemí oprávněně pobývající na území členského státu. 2. Tato směrnice se nevztahuje na státní příslušníky třetích zemí, a)kteří pobývají na území členského státu za účelem studia nebo odborného vzdělávání; b)kteří jsou oprávněni pobývat v členském státě na základě dočasné ochrany nebo zažádali o povolení k pobytu z tohoto důvodu a vyčkávají rozhodnutí o svém právním postavení; 🡻 2011/51/EU čl. 1 bod 2 písm. a) c)kteří jsou oprávněni pobývat v členském státě na základě jiné formy ochrany než mezinárodní ochrany nebo kteří požádali o povolení k pobytu na tomto základě a čekají na rozhodnutí o svém právním postavení; d)kteří požádali o mezinárodní ochranu a dosud neobdrželi konečné rozhodnutí;

🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) e)kteří pobývají v členském státě výhradně po přechodnou dobu, např. jako au pair nebo sezónní pracovník nebo jako pracovníci vyslaní poskytovatelem služeb za účelem přeshraničního poskytování služeb nebo jako přeshraniční poskytovatelé služeb nebo tehdy, byla-li jejich povolení k pobytu formálně omezena; f)jejichž právní postavení se řídí Vídeňskou úmluvou o diplomatických stycích z roku 1961, Vídeňskou úmluvou o konzulárních stycích z roku 1963, Úmluvou z roku 1969 o zvláštních misích nebo Vídeňskou úmluvou o zastoupení států v mezinárodních organizacích univerzálního zaměření z roku 1975. 3. Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčena výhodnější ustanovení a)dvoustranných a vícestranných dohod mezi Společenstvím ⌦ Unií ⌫ nebo Společenstvím ⌦ Unií ⌫ a jeho ⌦ jejími ⌫ členskými státy na jedné straně a třetími zeměmi na straně druhé; b)dvoustranných dohod mezi členským státem a třetí zemí uzavřených před vstupem této směrnice v platnost; 🡻 2011/51/EU čl. 1 bod 2 písm. b) c)Evropské úmluvy o usazování ze dne 13. prosince 1955, Evropské sociální charty ze dne 18. října 1961, novelizované Evropské sociální charty ze dne 3. května 1987, Evropské úmluvy o právním postavení migrujících pracovníků ze dne 24. listopadu 1977, odstavce 11 dodatku k Úmluvě o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967, a Evropské dohody o převodu odpovědnosti za uprchlíky ze dne 16. října 1980. 🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) ⇨ nový KAPITOLA II PRÁVNÍ POSTAVENÍ DLOUHODOBĚ POBÝVAJÍCÍHO REZIDENTA V ČLENSKÉM STÁTĚ Článek 4 Délka pobytu 1. ⇨ Aniž je dotčen odstavec 3 tohoto článku, ⇦ Ččlenské státy přiznávají právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ státním příslušníkům třetích zemí, kteří bezprostředně před podáním příslušné žádosti pobývali oprávněně a nepřetržitě na jejich území po dobu pěti let. ⇩ nový 2. Členské státy zavedou vhodné kontrolní mechanismy, aby zajistily řádné monitorování požadavku oprávněného a nepřetržitého pobytu, se zvláštním ohledem na žádosti podané státními příslušníky třetích zemí, kteří jsou a/nebo byli držiteli povolení k pobytu uděleného na základě jakéhokoli typu investic v některém členském státě.

3. Členské státy umožní státním příslušníkům třetích zemí kumulovat doby pobytu v různých členských státech za účelem splnění požadavku týkajícího se délky pobytu za předpokladu, že bezprostředně před podáním žádosti dva roky oprávněně a nepřetržitě pobývali na území členského státu, v němž byla žádost o přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU podána. Pro účely kumulace dob pobytu v různých členských státech nezohlední členské státy doby pobytu držitele povolení k pobytu uděleného na základě jakéhokoli typu investic v jiném členském státě. 🡻 2011/51/EU čl. 1 bod 3 písm. a) (přizpůsobený) 1a4. Členské státy nepřiznají neudělí právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ na základě mezinárodní ochrany v případě odnětí, ukončení platnosti nebo zamítnutí prodloužení mezinárodní ochrany podle čl. 14 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 směrnice 2011/95/EU2004/83/ES. ⇩ nový 5. Pro účely výpočtu doby uvedené v odstavci 1 se zohlední jakákoli doba pobytu držitele dlouhodobého víza nebo povolení k pobytu vydaného podle unijního nebo vnitrostátního práva, včetně případů uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. a), b), c) a e), pokud dotčený státní příslušník třetí země získal právní nárok na pobyt, jenž mu umožní získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. 🡻 2003/109/ES 2. Do výpočtu doby uvedené v odstavci 1 se nezapočítávají doby pobytu z důvodů uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. e) a f). Získá-li v případech zahrnutých v čl. 3 odst. 2 písm. a) státní příslušník třetí země právní nárok na pobyt, jenž mu umožní získat právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, může být pro výpočet doby uvedené v odstavci 1 vzata v úvahu pouze poloviční délka pobytů za účelem studia nebo odborného vzdělání. 🡻 2011/51/EU čl. 1 bod 3 písm. b) V případě osob, kterým byla poskytnuta mezinárodní ochrana, se při výpočtu doby uvedené v odstavci 1 vezme v úvahu alespoň polovina doby mezi dnem podání žádosti o mezinárodní ochranu, na základě které byla tato mezinárodní ochrana poskytnuta, a dnem udělení povolení k pobytu podle článku 24 směrnice 2004/83/ES2011/95/EU, nebo celá doba, jestliže její délka přesáhla 18 měsíců. 🡻 2003/109/ES 36. Období nepřítomnosti na území dotyčného členského státu nepřerušují běh doby uvedené v odstavci 1 a budou zahrnuta do jejího výpočtu, nedosahuje-li délka uvedených období nepřítomnosti šesti po sobě jdoucích měsíců a nepřekračuje-li úhrnem délku deseti měsíců v rámci doby uvedené v odstavci 1. Ve zvláštních nebo výjimečných případech dočasné povahy a v souladu s vnitrostátními právními předpisy mohou členské státy připustit, že delší období nepřítomnosti, než je uvedeno v prvním pododstavci, neznamená přerušení doby uvedené v odstavci 1. V těchto případech nevezmou členské státy dané období nepřítomnosti při výpočtu doby uvedené v odstavci 1 v úvahu. Odchylně od druhého pododstavce mohou členské státy vzít v úvahu pro výpočet celkové doby uvedené v odstavci 1 období nepřítomnosti z důvodu dočasného přeložení osob za účelem výkonu zaměstnání, včetně poskytování přeshraničních služeb.

🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) ⇨ nový Článek 5 Podmínky pro získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ 1. Členské státy požadují od státních příslušníků třetích zemí, aby prokázali, že pro potřeby vlastní a vyživovaných rodinných příslušníků mají a)stálé a pravidelné příjmy, ⇨ které mohou být rovněž poskytnuty třetí stranou a ⇦ které jsou dostatečné k zajištění jejich výživy a výživy jejich rodinných příslušníků, aniž by využívali systému sociální podpory dotčeného členského státu. Členské státy posoudí tyto příjmy z hlediska jejich povahy a pravidelnosti a před podáním žádosti o přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta mohou přihlédnout k výši minimální mzdy a minimálního důchodu; b)zdravotní pojištění, které kryje všechna rizika běžně krytá státním příslušníkům dotyčného členského státu. ⇩ nový 2.Pro účely odst. 1 písm. a) členské státy posoudí stálé a pravidelné příjmy z hlediska jejich povahy a pravidelnosti a před podáním žádosti o přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta mohou přihlédnout k výši minimální mzdy a minimálního důchodu. Členské státy mohou určit určitou částku jako referenční výši, ale nesmí stanovit výši minimálního příjmu, při jehož nedosažení budou všechny žádosti o právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU zamítnuty, bez ohledu na skutečné posouzení situace každého žadatele. 🡻 2003/109/ES 32. Členské státy mohou požadovat, aby státní příslušníci třetích zemí dodržovali integrační opatření v souladu s vnitrostátním právem. ⇩ nový 4. Pokud členské státy vydávají vnitrostátní povolení k pobytu v souladu s článkem 14, nesmějí od žadatelů o povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU vyžadovat, aby splňovali přísnější podmínky týkající se příjmů a integrační opatření, než jsou podmínky vztahující se na žadatele o tato vnitrostátní povolení k pobytu. 🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) Článek 6 Veřejný pořádek a veřejná bezpečnost

1. Členské státy mohou zamítnout přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ z důvodu veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti. Při přijímání takového rozhodnutí členský stát posoudí závažnost nebo druh protiprávního jednání proti veřejnému pořádku nebo veřejné bezpečnosti nebo nebezpečí, které od také osoby hrozí, s přiměřeným ohledem na délku pobytu a vazby na zemi pobytu. 2. Zamítnutí uvedené v odstavci 1 se nesmí zakládat na ekonomických důvodech. Článek 7 Získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ 1. Za účelem získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ podá dotyčný státní příslušník třetí země žádost u příslušných orgánů členského státu, ve kterém pobývá. K žádosti jsou přiloženy písemné doklady stanovené vnitrostátními právními předpisy, z nichž vyplývá, že splňuje podmínky podle článků 4 a 5, a je-li třeba, platný cestovní doklad nebo jeho ověřený opis. Doklady uvedené v prvním pododstavci mohou zahrnovat také doklady o přiměřeném ubytování. 2. Příslušné vnitrostátní orgány žadateli písemně oznámí rozhodnutí co nejdříve, v každém případě však nejpozději šest měsíců ode dne podání ⌦ úplné ⌫ žádosti. Uvedené rozhodnutí je dotyčnému státnímu příslušníkovi třetí země oznámeno v souladu s odpovídajícími oznamovacími postupy podle vnitrostátního práva. Ve výjimečných případech souvisejících s obtížností posouzení žádosti může být lhůta uvedená v prvním pododstavci prodloužena. ⇩ nový Jsou-li dokumenty předložené nebo informace poskytnuté na podporu žádosti nedostatečné nebo neúplné, oznámí příslušné orgány žadateli, jaké dodatečné dokumenty nebo informace jsou požadovány, a stanoví přiměřenou lhůtu pro jejich předložení nebo poskytnutí. Běh lhůty uvedené v prvním pododstavci se pozastaví do doby, než orgány požadované dodatečné dokumenty nebo informace obdrží. Pokud nejsou požadované dodatečné dokumenty nebo informace poskytnuty v uvedené lhůtě, může být žádost zamítnuta. 🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) Dotčená osoba je kromě toho informována o svých právech a povinnostech stanovených touto směrnicí. Důsledky vyplývající z toho, že rozhodnutí nebylo učiněno ve lhůtě stanovené v tomto ustanovení, musí být určeny vnitrostátními právními předpisy příslušného členského státu. 3. Jsou-li podmínky stanovené články 4 a 5 splněny a příslušná osoba nepředstavuje ohrožení ve smyslu článku 6, přizná dotčený členský stát státnímu příslušníkovi třetí země právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫. ⇩ nový 4. Pokud se žádost o povolení k dlouhodobému pobytu v EU týká státního příslušníka třetí země, který je držitelem vnitrostátního povolení k pobytu vydaného týmž členským státem v souladu s článkem 14, uvedený členský stát od žadatele nevyžaduje, aby prokázal dodržení podmínek stanovených v čl. 5 odst. 1 a 2, pokud bylo splnění těchto podmínek již ověřeno v souvislosti se žádostí o vnitrostátní povolení k pobytu.

🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) Článek 8 Povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES ⌦ dlouhodobému pobytu v EU ⌫ 1. S výhradou článku 9 má právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ trvalou povahu. 2. Členské státy vydávají povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES ⌦ dlouhodobému pobytu v EU ⌫ dlouhodobě pobývajícím rezidentům ⌦ EU ⌫. Doba platnosti povolení je minimálně pět let; po uplynutí doby platnosti se automaticky, případně na základě žádosti, prodlužuje. 3. Povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES ⌦ dlouhodobému pobytu v EU ⌫ může být vystaveno ve formě lepícího štítku nebo samostatného dokladu. Vystavení se provádí ⌦ se vydává ⌫ v souladu s pravidly a se standardním vzorem podle nařízení Rady (ES) č. 1030/2002 ze dne 13. června 2002, kterým se stanoví jednotný vzor povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí. Do rubriky „typ povolení“ vyplní členské státy „povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES ⌦ EU ⌫“. 🡻 2011/51/EU čl. 1 bod 4 (přizpůsobený) 4. Jestliže členský stát vydá povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU ⌦ dlouhodobému pobytu v EU ⌫ státnímu příslušníkovi třetí země, jemuž poskytl mezinárodní ochranu, zapíše do tohoto povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU pod hlavičku „Poznámky“ tuto poznámku: „Mezinárodní ochrana poskytnuta [název členského státu] dne [datum]“. 5. Jestliže druhý členský stát vydá povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU ⌦ dlouhodobému pobytu v EU ⌫ státnímu příslušníkovi třetí země, jemuž již bylo vydáno povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU ⌦ dlouhodobému pobytu v EU ⌫ jiným členským státem, které obsahuje poznámku uvedenou v odstavci 4, zapíše druhý členský stát tutéž poznámku do povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – EU ⌦ dlouhodobému pobytu v EU, které vydává ⌫. Předtím, než druhý členský stát zapíše poznámku uvedenou v odstavci 4, vyžádá si od členského státu uvedeného v poznámce informace o tom, zda dlouhodobě pobývající rezident ⌦ EU ⌫ nadále požívá mezinárodní ochrany. Členský stát uvedený v poznámce odpoví do jednoho měsíce od obdržení žádosti o informaci. Jestliže byla mezinárodní ochrana odňata konečným rozhodnutím, druhý členský stát uvedenou poznámku nezapíše. 6. Byla-li v souladu s příslušnými mezinárodními nástroji nebo vnitrostátními právními předpisy odpovědnost za mezinárodní ochranu dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ převedena do druhého členského státu po vydání povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta - EU ⌦ dlouhodobému pobytu v EU ⌫ podle odstavce 5, druhý členský stát odpovídajícím způsobem změní poznámku uvedenou v odstavci 4, a to do tří měsíců po tomto převodu. 🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) ⇨ nový Článek 9 Odnětí nebo ztráta právního postavení 1. Dlouhodobě pobývající rezident ⌦ EU ⌫ ztrácí nárok na právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ , jestliže a)bylo zjištěno, že právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ bylo získáno podvodem;

b)bylo přijato opatření k vyhoštění ⌦ rozhodnutí o ukončení oprávněného pobytu ⌫ za podmínek stanovených v článku 1312; c)se nezdržoval na území Společenství ⌦ Unie ⌫ po dobu 12 ⇨ 24 ⇦ po sobě jdoucích měsíců. 2. Odchylně od odst. 1 písm. c) mohou členské státy stanovit, že nepřítomnost ⌦ ze zvláštních či výjimečných důvodů ⌫ delší než 12 ⇨ 24 ⇦ po sobě jdoucích měsíců nebo nepřítomnost ze zvláštních či výjimečných důvodů neznamená odnětí nebo ztrátu právního postavení. 3. Členské státy mohou stanovit, že dlouhodobě pobývající rezident ⌦ EU ⌫ nemá nadále nárok na právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫, ohrožuje-li vzhledem k závažnosti protiprávního jednání, kterých se dopustil, veřejný pořádek, avšak uvedené ohrožení není důvodem k vyhoštění ⌦ ukončení jeho oprávněného pobytu ⌫ ve smyslu článku 1312. 🡻 2011/51/EU čl. 1 bod 5 (přizpůsobený) 43a. Členské státy mohou odejmout právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ v případě odnětí, ukončení platnosti nebo zamítnutí prodloužení mezinárodní ochrany podle čl. 14 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 směrnice 2004/83/ES2011/95/EU, pokud právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta bylo získáno na základě mezinárodní ochrany. 🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) 54. Dlouhodobě pobývající rezident, který pobýval v souladu s kapitolou III v jiném členském státě, nemá nadále nárok na právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ získané v prvním členském státě, pokud je mu podle článku 2623 toto právní postavení přiznáno v jiném členském státě. V každém případě ztrácí dotyčná osoba, která po dobu šesti let nepobývala na území členského státu, jenž jí přiznal právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫, nárok na udržení tohoto právního postavení ⌦ dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU ⌫ v uvedeném členském státě. Odchylně od druhého pododstavce je dotyčný členský stát oprávněn stanovit, že ve zvláštních případech si dlouhodobě pobývající rezident ⌦ EU ⌫ ponechá své právní postavení v uvedeném členském státě i tehdy, nepobýval-li na území uvedeného členského státu po dobu delší šesti let. ⇩ nový Dotčené členské státy si mohou vyměňovat informace za účelem ověření ztráty nebo odnětí tohoto právního postavení v souladu s případy uvedenými v tomto odstavci. 🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) 65. S ohledem na případy uvedené v odst. 1 písm. c) a v odstavci 4 stanoví členské státy, které přiznaly právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta, zjednodušený postup pro opětovné získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫. Uvedený postup se týká zejména případů osob, které pobývaly v druhém členském státě za účelem studia. Podmínky a postup pro opětovné získání postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta stanoví vnitrostátní právo.

⇩ nový V uvedených případech se členské státy mohou rozhodnout, že nebudou vyžadovat splnění podmínek stanovených v čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 1. Členské státy nevyžadují, aby státní příslušníci třetích zemí, kteří žádají o opětovné získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, dodržovali integrační opatření. 🡻 2003/109/ES (přizpůsobený) 76. Uplynutí doby platnosti povolení k pobytu pro dlouhodobě pobývajícího rezidenta – ES ⌦ dlouhodobému pobytu v EU ⌫ v žádném případě nemá za následek odnětí nebo ztrátu právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫. 87. Nevede-li odnětí nebo ztráta právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ k navrácení ⌦ ukončení oprávněného pobytu ⌫, povolí členský stát dotyčné osobě další setrvání na svém území za předpokladu, že splňuje podmínky stanovené vnitrostátními právními předpisy a nepředstavuje ohrožení veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti. Článek 10 Procesní záruky 1. Každé rozhodnutí o zamítnutí žádosti o přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ nebo o odnětí tohoto právního postavení obsahuje odůvodnění. Uvedené rozhodnutí je dotyčnému státnímu příslušníkovi třetí země oznámeno v souladu s odpovídajícími oznamovacími postupy podle vnitrostátního práva. V oznámení je uvedeno poučení o opravných prostředcích a lhůta k jejich uplatnění. 2. Dojde-li k zamítnutí žádosti o přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta ⌦ EU ⌫ nebo ke zrušení či odnětí právního postavení nebo není-li doba platnosti povolení k pobytu prodloužena, má dotyčná osoba právo podat v dotčeném členském státě opravný prostředek. ⇩ nový 3. Pokud členské státy vydávají vnitrostátní povolení k pobytu v souladu s článkem 14, poskytnou držitelům povolení k dlouhodobému pobytu v EU a žadatelům o toto povolení stejné procesní záruky, jako jsou záruky stanovené v jejich vnitrostátních režimech, pokud jsou procesní záruky podle takových vnitrostátních režimů příznivější než záruky stanovené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku a v čl.