Problémy fiskální udržitelnosti se ve střednědobém a dlouhodobém výhledu pravděpodobně ještě prohloubí v důsledku stárnutí populace. Očekává se, že poměr dluhu k HDP bude do roku 2032 nadále růst, jakkoli byla jeho výchozí úroveň z pohledu EU poměrně nízká (). Očekává se, že tento vývoj dluhu v kombinaci s předpokládaným nárůstem výdajů souvisejících se stárnutím obyvatelstva povede k problémům v oblasti fiskální udržitelnosti (viz příloha 19). Zejména předpokládané zdvojnásobení indexu závislosti starých osob (podle zprávy Evropské komise a Výboru pro hospodářskou politiku o stárnutí obyvatelstva z roku 2021) a zastropení věku odchodu do důchodu v Česku povedou k očekávanému nárůstu celkových nákladů spojených se stárnutím obyvatelstva (zahrnujících výdaje na důchody a na zdravotní a dlouhodobou péči) o 6,1 procentního bodu do roku 2070. Tyto výzvy bude nutné řešit, aby se ochránila dlouhodobá udržitelnost veřejných financí.

České veřejné finance během pandemie vykázaly silnou reakci, trvalá opatření však ve střednědobém horizontu povedou ke schodku. Před začátkem pandemie, v letech 2016 až 2019, vykazoval český rozpočet mírný přebytek a poměr dluhu k HDP se snížil na 30 % (graf 1.2), což byla jedna z nejnižších hodnot mezi členskými státy EU. Na počátku pandemie přijala vláda opatření na pomoc nejvíce zasaženým odvětvím, k udržení zaměstnanosti a podpoře hospodářského oživení. K postupnému zrušení těchto přechodných podpůrných opatření by podle plánu mělo dojít nejpozději v roce 2022 a povede to ke snížení schodku veřejných financí z 5,9 % v roce 2021 na 4,3 % v roce 2022. Vzhledem k opatřením s trvalým účinkem (např. snížení daně z příjmů fyzických osob) se očekává, že schodek zůstane v roce 2023 na úrovni 3,9 %, tedy nad úrovní vykazovanou před pandemií. Poměr veřejného dluhu k HDP podle prognózy vzroste z 41,9 % v roce 2021 na 44,0 % v roce 2023.

Výsledky jednotlivých skupin obyvatelstva na trhu práce a v sociální oblasti vykazují rozdíly. Míra nezaměstnanosti by měla klesnout z 2,8 % v roce 2021 na 2,6 % v roce 2023 (graf 1.1). Rozdíly v odměňování a zaměstnanosti žen a mužů však zůstávají vysoké, což je zčásti způsobeno stále omezenou nabídkou předškolního vzdělávání a péče. Dopad rodičovství na zaměstnanost u žen s malými dětmi zůstává jedním z nejvyšších v EU. Zlepšení poměrně neuspokojivých výsledků zranitelných skupin na trhu práce, například Romů a osob s nízkou kvalifikací, by pomohlo podpořit provádění evropského pilíře sociálních práv a dosáhnout hlavního cíle EU v oblasti zaměstnanosti do roku 2030. Podíl osob ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením je jeden z nejnižších v EU, přestože u konkrétních skupin (např. Romů, žen starších 65 let) a regionů (např. severozápad Čech) zůstává vysoký. Specializovaná podpora z Evropského sociálního fondu (ESF) přispěla ke zvýšení zaměstnanosti a řešení potřeb v oblasti dovedností.

Výkonnost českého trhu práce zůstala po celou dobu krize silná, zaměstnatelnost a aktivace určitých skupin však nadále představují výzvu. Česko prokázalo vysokou odolnost trhu práce, neboť míry nezaměstnanosti a zaměstnanosti se ke konci roku 2021 blížily předkrizové úrovni a míra nezaměstnanosti patřila k nejnižším v EU. Programy zkrácené pracovní doby „Antivirus I a II“, oba podpořené z Evropského sociálního fondu a evropského nástroje pro dočasnou podporu na zmírnění rizik nezaměstnanosti v mimořádné situaci (SURE) (viz příloha 3), se při ochraně zaměstnanosti ukázaly jako účinné. Ke konci roku 2021 byl ve většině odvětví (zejména ve výrobním průmyslu a stavebnictví) a regionů pozorován nedostatek zaměstnanců a míra nezaměstnanosti se snížila. Nedostatek kvalifikovaných pracovních sil a nedostatky v oblasti dovedností zároveň představují významnou překážku pro šíření inovací ().

Inflační tlak se zvýšil. Inflace vyjádřená indexem spotřebitelských cen v roce 2021 vzrostla na 3,3 % v důsledku rychle rostoucích cen komodit a výrobních vstupů i nepříznivého vývoje na straně nabídky. Očekává se, že prudký nárůst regulovaných cen energií a s tím související nepřímé vlivy, rychlejší růst cen potravin a zvýšení cen služeb přispějí k tomu, že se inflace v letošním roce ještě dále zvýší. V důsledku extrémních cenových tlaků způsobených ruskou invazí na Ukrajinu, zejména v oblasti komodit, a v menší míře i souvisejícího oslabení kurzu koruny (CZK) je velmi pravděpodobné, že inflace v nadcházejících měsících znatelně, byť přechodně vzroste. Průměrný meziroční nárůst harmonizovaného indexu spotřebitelských cen (HICP) tak v roce 2022 dosáhne 11,7 %. Dobře podložená inflační očekávání by měla předejít tomu, aby přechodné cenové tlaky zakořenily, a měla by umožnit zpomalení inflace na 4,5 % v roce 2023.

Před krizí hospodářství Česka rychle rostlo a dohánělo průměr EU. Hlavní hnací silou předkrizového růstu byly dobrá domácí poptávka a zahraniční obchod. Průměrný roční růst HDP ve výši 2,5 % v letech 2010 až 2019 (oproti průměru 1,6 % v EU) zajistil konvergenci země směrem k průměru EU. HDP na obyvatele měřený ve standardech kupní síly se v těchto letech zvýšil z 84 % na 93 % průměru EU. Růst v tomto období podporovala hlubší integrace do globálních dodavatelských řetězců a významný příliv finančních prostředků z EU. Česko proto vstoupilo do pandemie s pevnou ekonomickou základnou a značným prostorem pro politickou podporu.

Další opatření ještě musí být zahájena a je třeba je urychlit. Zejména by měly být pečlivě sledovány a urychleny investice zaměřené na modernizaci a digitalizaci veřejné správy a investice do lesního hospodářství a ochrany proti povodním. V nadcházejícím roce má český plán pro oživení a odolnost přinést řadu výsledků, například testovací zařízení pro digitální inovace, doučování žáků, další opětovně zalesněné plochy, vodní toky a vodní nádrže, lepší služby elektronické veřejné správy, nové a modernizované cyklostezky a železniční infrastrukturu a reformy dlouhodobé péče a systémů auditu a kontroly.

Plán Česka pro oživení a odolnost, který přijala Rada dne 8. září 2021, představuje podporu ve formě grantů v celkové výši 7 035 miliard EUR (přibližně 3,2 % HDP v roce 2019) (viz příloha 2). Nařízení o Nástroji pro oživení a odolnost stanoví aktualizaci grantových přídělů, které jsou členským státům k dispozici, s ohledem na souhrnnou změnu reálného HDP v období 2020–2021, což konečný celkový grantový příděl pro Česko z Nástroje pro oživení a odolnost pravděpodobně zvýší. Česko v současné době aktualizuje svůj plán v souladu s tímto navýšeným přídělem. To mu umožní ambiciózněji řešit některé z jeho přetrvávajících sociálních a ekonomických problémů, zejména problémy uvedené níže.

Příliv vysídlených osob z Ukrajiny s sebou nese výzvy i příležitosti. Česko přijalo více než 300 000 uprchlíků z Ukrajiny. Česká vláda na ruskou invazi na Ukrajinu rychle reagovala poskytováním humanitární pomoci a zavedením opatření ve prospěch vysídlených osob, včetně zabezpečení a úhrad lékařské péče, dávek v nezaměstnanosti a výdajů na přeškolování. Vzhledem k tomu, že značnou část těchto osob tvoří děti, ukázalo se jako prioritní zajistit pokračování jejich vzdělávání prostřednictvím přístupu do běžných škol. Česko zavedlo řadu opatření, která mají zajistit přístup k péči o děti a školnímu vyučování, dostupnost těchto opatření je však ohrožena. Na základě aktuálního počtu zaregistrovaných osob vysídlených z Ukrajiny se očekává, že od září 2022 by mohlo být do českého vzdělávacího systému zapojeno přibližně 125 000 ukrajinských žáků a studentů. Poskytování péče o děti by bez doplňujících opatření mohlo narazit na své hranice. Je nezbytné zřídit systematické mapování dostupnosti běžných systémů péče o děti a vzdělávání, aby byla zajištěna integrace a aby se účinně směrovaly zdroje s cílem zmírnit tlak na určitá území. Krátkodobé až střednědobé začleňování osob prchajících z Ukrajiny bude mít dopad na státní rozpočet a povede ke zvýšenému tlaku na systém sociální a zdravotní péče z důvodu nedostatku personálu. Ve střednědobém až dlouhodobém výhledu by se mohl dopad na rozpočet zmírnit, pokud se lidé vysídlení z Ukrajiny zapojí na trhu práce, což zajistí větší dynamiku v kontextu nedostatku pracovních sil a nedostatku dovedností. Od 21. března mohou osoby, které uprchly z Ukrajiny a zaregistrovaly se, pracovat bez jakýchkoli dalších povolení. Stabilní a dostatečné financování na zajištění péče o děti bude rozhodujícím prvkem, který umožní pracovní zapojení ženám s dětmi, které mezi dospělými uprchlíky z Ukrajiny tvoří většinu. Prudký nárůst migrace má strukturální důsledky pro přehřátý český trh s bydlením, protože rozšiřuje problémy související s cenovou dostupností bydlení a energetickou chudobou.

Ruská invaze na Ukrajinu přináší rizika pro výhled českého hospodářství. Český vývoz do Ruska představuje 1,7 % HDP a dovoz z Ruska 2,5 % HDP, zatímco vývoz na Ukrajinu a dovoz z Ukrajiny představují přibližně 0,7 % HDP. Obchodní vazby jsou sice malé, ale jsou soustředěny do několika odvětví, zejména do výroby, ve které působí mnoho energeticky náročných podniků využívajících složité dodavatelské řetězce (příkladem lze uvést automobilový průmysl). Narušení dovozu proto představuje značná rizika, zejména v případě energií. Například v roce 2020 pocházely veškerý dovezený plyn, 49 % dovezené ropy a 70 % dovezeného černého uhlí z Ruska ().

Česko postupuje v plnění cílů udržitelného rozvoje, v některých oblastech však stále zaostává. Česko se zlepšuje v několika ukazatelích environmentální udržitelnosti, ale současný stav stále nedosahuje průměru EU (viz příloha 1). Česko je zejména významně pod průměrem EU, pokud jde o opatření v oblasti klimatu, což svědčí o nedostatečných investicích a reformách. Ty by také Česku umožnily realizovat potenciál zelené transformace v oblasti zaměstnanosti a v sociální oblasti (viz příloha 6). Česko dosáhlo pokroku u všech ukazatelů cílů udržitelného rozvoje týkajících se spravedlnosti, kde v rámci EU vykazuje jedny z nejlepších výsledků. Pokrok v oblasti celoživotního učení a rovnosti žen a mužů však byl velmi omezený, přestože Česko v této oblasti uskutečňuje reformy a strategie (například strategii rovnosti žen a mužů na léta 2021–2030). V oblastech důstojné práce a hospodářského růstu dosahuje Česko lepších výsledků, než je průměr EU.

Česko do roku 2020 snížilo své čisté emise skleníkových plynů o 40 % ve srovnání s rokem 1990. Vysoká závislost Česka na ruských fosilních palivech vyžaduje urychlené zavádění obnovitelných zdrojů a investice do energetické účinnosti, jakož i diverzifikaci zdrojů dodávek. Bylo by možné více rozvíjet širokou škálu technologií včetně technologií pro solární, větrnou a geotermální energii, obnovitelný vodík a udržitelný biomethan, které by nahradily dovoz zemního plynu, zejména v domácnostech a průmyslu. Česko bude čelit stále větším problémům vyplývajícím z přírodních rizik spojených se změnou klimatu, jako je sucho a nedostatek vody, což si vyžádá větší úsilí v oblasti lesního a vodního hospodářství.

Výzvy související s náklady práce, zadlužeností a konkurenceschopností se nadále daří omezovat. Růst jednotkových nákladů práce byl vysoký již před pandemií. V roce 2020 ještě zrychlil v důsledku udržování nevyužívané pracovní síly v souvislosti s krizí COVID-19. Očekává se však, že s oživením produktivity se růst jednotkových nákladů práce zpomalí, a to navzdory silnému zvyšování mezd v letech 2021 a 2022. Další zlepšení podnikatelského prostředí, včetně snížení administrativních překážek, řešení otázky opožděných plateb a zlepšení přístupu k rizikovému financování, by mohlo vést k dalšímu zvýšení produktivity (viz příloha 10). Vnější zranitelnost zůstává omezená. Soukromý dluh v roce 2021 vzrostl, zůstává však omezený. Bankovní sektor je dobře kapitalizován a jeho ziskovost je výrazně nad průměrem EU, zatímco podíl úvěrů v selhání tohoto průměru nedosahuje.

Další priority do budoucna

Vedle výzev, kterými se zabývá plán pro oživení a odolnost, čelí Česko i dalším problémům, které nejsou v plánu dostatečně zohledněny. Obnovení dlouhodobé fiskální udržitelnosti veřejných financí by pomohlo řešit problémy spojené se stárnutím obyvatelstva, včetně udržitelnosti důchodů a zdravotní péče. Posílení správní a analytické kapacity veřejné správy a zkvalitnění tvorby politik by zlepšilo čerpání finančních prostředků EU a podpořilo by realizaci veřejných investičních projektů. K posunu země směrem k environmentální udržitelnosti by významně přispělo zejména provádění opatření zaměřených na dekarbonizaci českého hospodářství na základě odstranění mezer v investicích do obnovitelných zdrojů energie a zefektivnění regulačního rámce. Snížení regionálních rozdílů by podnítilo dlouhodobě udržitelný růst podporující začlenění, který by zvýšil hospodářský potenciál méně rozvinutých regionů Česka. Řešení těchto výzev také pomůže dosáhnout dalšího pokroku při plnění příslušných ukazatelů pro cíle udržitelného rozvoje v příslušných souvisejících oblastech a naplnit hlavní cíle EU pro rok 2030 v oblasti zaměstnanosti, dovedností a snižování chudoby.

Urychlení zelené transformace a snížení závislosti na ruských fosilních palivech

Česko je vysoce závislé na dovozech fosilních paliv z Ruska. Zemní plyn se v roce 2020 podílel na skladbě zdrojů energie země 17,7 % (průměr EU: 24 %), ale i tak hraje důležitou roli v průmyslu a teplárenství. K řešení této závislosti musí Česko diverzifikovat své zdroje dovozu a využít svou propojenou plynárenskou síť a dostupnou skladovací kapacitu. Veřejná podpora investic do nových zařízení na zemní plyn, jako jsou kotle na zemní plyn, by měla být přehodnocena. Česko je také na Rusku velmi závislé, pokud jde o dodávky jaderného paliva.

Celkové využívání fosilních paliv v Česku se musí snížit pomocí nových dekarbonizačních opatření. Ta by měla vycházet z balíčku právních předpisů „Fit for 55“ a z vládního cíle ukončit využívání uhlí do roku 2033. Opatření ke zmírnění změny klimatu by také měla zohledňovat aspekty biologické rozmanitosti a ekosystémů.

Česko si potřebuje vytyčit ambicióznější cíle pro zavádění obnovitelných zdrojů energie. Ty by mohly pokrýt velkou část chybějícího zemního plynu prostřednictvím nasazení široké škály technologií, včetně solárních, větrných a geotermálních řešení a řešení založených na obnovitelném vodíku a udržitelném biomethanu, v souladu s příslušnými kritérii udržitelnosti. Česko si pro rok 2030 v oblasti obnovitelných zdrojů energie stanovilo cíl 22 % (oproti současným 17,3 %). Tato skromná úroveň ambicí kontrastuje s nedávno navrženou změnou směrnice o obnovitelných zdrojích energie, která pro Česko předpokládá zvýšení cíle do roku 2030 na 31 %. Plán pro oživení a odolnost sice zahrnuje investice do výstavby fotovoltaických elektráren o výkonu 270 MW v podnicích, ale to představuje jen malý zlomek celkového instalovaného výkonu větrné a solární energie a zdaleka to nestačí k naplnění zvýšených ambicí. Proto jsou nezbytné významné objemy dalších investic do obnovitelných zdrojů energie.

Složitá, zdlouhavá a nákladná správní povolovací řízení pro obnovitelné zdroje energie představují významnou překážku jejich rychlejšího zavádění. Je třeba provést reformy, které budou řešit restriktivní územní plánování, restriktivně nízký limit (20 kW) pro malokapacitní obnovitelné zdroje, složitý proces získávání povolení k výrobě elektřiny a nedostatečnou transparentnost, pokud jde o dostupnost kapacity sítě. Česko by mělo zefektivnit povolovací postupy pro obnovitelné zdroje (např. zřídit jednotné kontaktní místo) a zvýšit prahové hodnoty pro výjimku ze stavebního povolení a povinné registrace vlastníků zařízení pro obnovitelné zdroje jako podnikatelů a zároveň zjednodušit a zprůhlednit přístup k dostupné kapacitě sítě. Měla by být také zvážena opatření podporující vlastní spotřebu energie z obnovitelných zdrojů, soukromoprávní dohody o nákupu a energetická společenství. Naprosto nezbytné je i urychlení výzkumu a inovací a zlepšení spolupráce mezi soukromým a veřejným sektorem při zavádění čistých technologií (). Je také nutné vynaložit další investice do elektrizační soustavy, aby byla přizpůsobena rostoucímu objemu obnovitelných zdrojů a zvýšila se kapacita propojení elektrických sítí ().

Česko rovněž potřebuje zvýšit své ambice v oblasti energetické účinnosti a upřednostnit rozsáhlou renovaci budov napojených na dálkové vytápění využívající uhlí () (viz příloha 5). Česko patří k zemím, které nejvíce zaostávají v plnění opatření na úsporu energie požadovaných článkem 7 směrnice o energetické účinnosti, neboť v roce 2018 dosáhlo pouze 68 % požadovaných kumulativních úspor. Do roku 2019 bylo renovováno pouze 25 % rodinných domů a 40 % budov s více bytovými jednotkami (). Zatímco v plánu pro oživení a odolnost je na energetickou účinnost vyčleněno 1,4 miliardy EUR, potřebné investice do roku 2030 se celkem odhadují přibližně na 17 miliard EUR (). Tyto investice rovněž Česku umožní dosáhnout zvýšeného cíle pro rok 2030 v rámci sdílení úsilí, který byl navržen jako součást balíčku „Fit for 55“.

Je třeba usilovněji řešit sociálně-ekonomické dopady postupného odklonu od uhlí. Česko by mělo s Komisí zapracovat na přijetí svého územního plánu spravedlivé transformace, jakož i opatření, která budou podporovat pracovníky ohrožené propouštěním v uhelných regionech, jak je uvedeno v jeho vnitrostátním plánu v oblasti energetiky a klimatu. Uhelné regiony v Česku se potýkají s vyšší mírou nezaměstnanosti, chudoby, zadluženosti a předčasného ukončování školní docházky, než činí celostátní průměr (podle Strategie 2030+ mají být přijata cílená politická opatření). Týká se to zejména Ústeckého a Karlovarského kraje (), kde by zánik pracovních míst spojených s uhlím mohl tyto problémy ještě zhoršit, nebude-li existovat účinná strategie transformace.

Měla by být zlepšena udržitelnost dopravního systému, neboť emise z tohoto odvětví rostou. Měl by být podporován přechod na železniční a veřejnou dopravu spolu s investicemi do zvýšení podílu elektrifikovaných železnic. Vzhledem k tomu, že pouze 1,6 % nově registrovaných automobilů v Česku je elektrických, měla by být přijata opatření, která používání elektrických vozidel usnadní, zejména pokud jde o nabíjecí infrastrukturu.

Česko by mělo podporovat nepostradatelné funkce lesního ekosystému prosazováním biologické rozmanitosti, propadů uhlíku a schopnosti zadržovat vodu. Přemnožení kůrovce vyvolané suchem v poslední době přispělo ke zvýšení čistých emisí z využívání půdy, změn ve využívání půdy a lesnictví (LULUCF) o 329 % kt ekvivalentu CO2 v roce 2019 (). Ačkoli plán pro oživení a odolnost vyčleňuje na investice do opětovného zalesňování 335 milionů EUR, k dosažení čistého pohlcování uhlíku v rámci LULUCF na úrovních vykazovaných před rokem 2015 je stále zapotřebí rozsáhlých reforem v oblasti lesního hospodářství. Vzhledem k vysoké míře expozice Česka nepříznivým dopadům změny klimatu, zejména povodním a suchu, je zapotřebí strategická politická podpora pro řešení blízká přírodě. Česko má nejvyšší průměrnou velikost zemědělských podniků v EU, přičemž provozování velkoplošného zemědělství je hlavní příčinou úbytku přírodních stanovišť a nízké míry zadržování vody ().

Česko má potenciál zintenzivnit své úsilí v oblasti oběhového hospodářství (viz příloha 7). Zatímco oběhové (druhotné) využívání materiálu vykazuje trvalý nárůst a převyšuje průměr EU, který činí 12,8 % (ze 7,6 % v roce 2016 nárůst na 13,4 % v roce 2020), produktivita zdrojů zůstává výrazně pod průměrem EU, který činí 2,09 EUR na kg, neboť v roce 2020 bylo na 1 kg spotřebovaného materiálu vygenerováno 1,19 EUR. Míra skládkování komunálního odpadu se za poslední desetiletí snížila jen mírně a v roce 2020 dosahovala 49,2 %, zatímco průměr EU činil 22,7 %.

Posílení kapacit pro

využívání finančních prostředků z EU

Předpokládá se, že v příštím desetiletí bude Česko čerpat finanční prostředky z EU v hodnotě přibližně 30 miliard EUR. To pomůže řešit hlavní výzvy v oblasti rozvoje uvedené v doporučeních pro jednotlivé země určených Česku. Země značně pokročila v přípravě programů soudržnosti na období 2021–2027. V programovém období 2014–2020 Česko dosahuje pokroku při provádění, a to jak v oblasti uzavírání smluv, tak v oblasti vynakládání výdajů, a neočekává se žádná ztráta finančních prostředků.

Z hlediska provádění fondů EU přetrvávají specifické problémy na vnitrostátní i regionální úrovni. Dva největší zdroje financování (viz příloha 3), a to Nástroj pro oživení a odolnost (7 miliard EUR) a fondy politiky soudržnosti (21,7 miliardy EUR), si vyžádají zvýšenou kapacitu a účinné postupy pro přípravu a úspěšnou realizaci veřejných investičních projektů. V souvislosti se širokopásmovými sítěmi nové generace a energetickou účinností bylo čerpání finančních prostředků v období 2014–2020 nižší, než se očekávalo. Vzhledem k významu souběžné zelené a digitální transformace musí Česko v období 2021–2027 zaměřit své úsilí právě na tyto oblasti. V opačném případě by mohla vzniknout makroekonomická rizika a překážka pro schopnost země úspěšně využít příležitostí, které přináší Zelená dohoda a program Digitální Evropa.

Na úrovni ústředních vládních institucí je třeba věnovat další pozornost několika úrovním správní kapacity. Celkově jsou výkonnost veřejného sektoru a efektivita veřejné správy v Česku pod průměrem EU (viz příloha 11). Země schválila strategii „Klientsky orientovaná veřejná správa 2030“, jejímž cílem je zlepšit kvalitu veřejných služeb, a provádění této strategie pokračuje. Podle mezinárodních ukazatelů vykazuje země horší výsledky, pokud jde o profesionalitu státní správy a kvalitu tvorby politik.

Česko také potřebuje zlepšit svůj cyklus tvorby politik prostřednictvím lepšího strategického plánování a meziresortní koordinace napříč jednotlivými úrovněmi státní správy a mezi nimi. Je třeba posílit konkrétní dovednosti a kompetence, zejména v oblasti zelených a digitálních projektů. To by také pomohlo odstranit překážky, jež brání rozvoji plně funkčního inovačního ekosystému. Strategické plánování by mělo vycházet ze součinnosti mezi místními potřebami a centrálními cíli, jakož i z posílené analytické kapacity správy. Rámec pro zadávání veřejných zakázek je dalším prvkem, který má vliv na včasnou a správnou realizaci veřejných investičních projektů. Postupem času se zlepšil, ještě však vyžaduje další doladění. V některých důležitých ukazatelích výkonnosti, jako je podíl zakázek zadaných jedinému uchazeči, je Česko pod průměrem EU.

Cílené úsilí na regionální úrovni by mohlo zvýšit účinnost plnění fondů EU. Zásadní význam má podpora obcí, měst a regionů s nízkou mírou investičního čerpání, neboť těmto subjektům hrozí další zhoršení sociálně-ekonomické situace v důsledku pandemie COVID 19. Příklad regionu Severozápad, který jako jediný nekonverguje k průměrnému HDP v EU (v roce 2020 byl tento ukazatel nadále nižší než 65 %), ukazuje, že nízká absorpční kapacita přispívá k narůstajícím rozdílům mezi Severozápadem a ostatními regiony. Česká vláda by měla zřídit režim podpory zaměřený na budování správní kapacity a pomáhat realizaci veřejných a soukromých investičních projektů, zejména těch, které usnadňují souběžnou transformaci, a těch, které se uskutečňují v regionech s nejnižší mírou čerpání. Za tím účelem by mohla být regionálním subjektům a územním partnerům poskytována cílená technická pomoc.

Zvyšování cenové dostupnosti bydlení a dostupnosti sociálního bydlení

Cenová dostupnost bydlení v Česku patří v posledních pěti letech k nejnižším v EU (). Pořízení vlastní nemovitosti je pro středněpříjmové skupiny a mladé rodiny stále obtížnější, což podporuje poptávku po nájemních nemovitostech. Z průzkumu OECD věnovaného bydlení vyplynulo, že omezené uvolňování dostupných volných pozemků brzdí v Česku na místní úrovni příležitosti k bytové výstavbě. Obecní fond nájemního bydlení je velmi omezený a neexistují žádné pobídky pro nájemní nebo družstevní bydlení, které by zvýšily nabídku cenově dostupného bydlení. Nízká cenová dostupnost bydlení se projevuje vysokým a zrychlujícím růstem cen bytových nemovitostí ve většině českých regionů, potenciálním nadhodnocením cen nemovitostí, vysokým růstem hypotečních úvěrů a uvolňováním úvěrových standardů (viz příloha 16). Omezený přístup k bydlení spolu s nedostatečným využíváním příspěvků na bydlení způsobuje na trhu s bydlením značné ekonomické náklady a ztráty efektivity. Poptávku po bydlení může navíc zvýšit i integrace uprchlíků z Ukrajiny, kteří pobývají v Česku.