DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Komise se již v říjnu 2017 zavázala, že se bude zabývat administrativními kapacitami správců daně k boji proti podvodům v oblasti DPH v rámci elektronického obchodu, a to zlepšením spolupráce se třetími stranami. V prohlášení obsaženém v zápisu týkajícím se přijetí směrnice Rady (EU) 2017/2455 (dále jen „směrnice o DPH v oblasti elektronického obchodování“) v prosinci 2017 zdůraznila Rada nutnost zlepšit nástroje pro boj proti podvodům. Tato iniciativa k boji proti podvodům v oblasti DPH v rámci elektronického obchodu doplňuje nová opatření, která zavedla směrnice o DPH v oblasti elektronického obchodování v souvislosti se strategií Komise pro jednotný digitální trh, a připravuje půdu pro jejich hladké uplatňování. Směrnice o DPH v oblasti elektronického obchodování uložila zejména nové povinnosti týkající se DPH elektronickým tržištím a zavedla nová zjednodušení, která mají podnikům pomoci plnit povinnosti v oblasti DPH při poskytování služeb, prodeji zboží na dálku a dovozu, včetně elektronické registrace k DPH a platby DPH prostřednictvím jednoho správního místa (registrace v jednom členském státě namísto ve všech členských státech spotřeby). Tato opatření posílí dodržování předpisů v oblasti DPH zjednodušením systému DPH, správci daně však musí být schopni odhalovat a kontrolovat podvodné podniky. V současnosti to pro správce daně představuje výzvu. Evropský účetní dvůr poznamenal, že se právní předpisy v oblasti DPH, které se vztahují na elektronický obchod, v zásadě spoléhají na ochotu podniků dobrovolně se zaregistrovat k DPH a odvádět splatnou DPH. S ohledem na způsob, jakým mohou členské státy využívat stávající právní rámec pro správní spolupráci, však existují určitá omezení. Pokud by výše uvedená zjednodušení při dodržování předpisů nebyla doprovázena opatřeními proti podvodům, měli by podvodníci jen malou pobídku k tomu, aby svůj postoj změnili a začali plnit své povinnosti v oblasti DPH. Úspěch opatření k dodržování předpisů v oblasti elektronického obchodu tudíž závisí rovněž na účinnosti opatření proti podvodům, která je třeba vypracovat souběžně. Elektronické obchodování, které spotřebitelům pomáhá nakupovat zboží a služby on-line, se v minulých letech rychle rozvíjelo. Spotřebitelé si mohou vybírat mezi různými dodavateli, produkty a značkami. Mohou rovněž platit on-line v důvěryhodném prostředí, aniž by se přesunuli od svého počítače nebo chytrého telefonu. Dodavatelé změnili své obchodní modely, aby využili elektronické obchodování a prodávali své výrobky spotřebitelům na celosvětové úrovni, aniž by byla zapotřebí fyzická maloobchodní přítomnost. Tuto příležitost však využívají také podvodné podniky, aby získaly na trhu nespravedlivou výhodu tím, že neplní své povinnosti v oblasti DPH. V posouzení dopadů připojeném k tomuto návrhu byly určeny tři hlavní případy podvodů v oblasti DPH v rámci přeshraničního elektronického obchodu: i) dodání zboží a poskytnutí služby uvnitř EU, ii) dovoz zboží od podniků usazených ve třetí zemi nebo na třetím území (tj. zemi nebo území mimo EU) pro spotřebitele v členských státech a iii) poskytování služeb podniky usazenými ve třetí zemi spotřebitelům v členských státech.

Celkový výpadek příjmů z DPH v členských státech v souvislosti s přeshraničním dodáním zboží se odhaduje na 5 miliard EUR ročně. Podvody v oblasti DPH jsou hlášeny rovněž při přeshraničním poskytování služeb, konkrétně v souvislosti s internetovou televizí a digitálními hrami. Tyto podvody byly Europolem a Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví zdokumentovány v nejnovější zprávě Europolu o nelegální distribuci televizního vysílání (a o prodeji přístupu k tomuto vysílání). Tyto podvody zdokumentovala také organizace v odvětví televizního vysílání Nordic Content Protection (NCP). Jen v Dánsku, Finsku a Švédsku (na tyto země společně připadá méně než 10 % celkového trhu internetové televize v EU z hlediska příjmů) odhadují distributoři internetové televize své roční ztráty z prodeje v důsledku nelegální distribuce na 436 milionů EUR. To představuje potenciální výpadek příjmů z DPH ve výši přibližně 103 milionů EUR. Tato čísla (která se budou zvyšovat souběžně s růstem elektronického obchodu) prokazují naléhavou potřebu jednat za účelem boje proti podvodům v oblasti DPH v rámci elektronického obchodu. Většina správců daně však postrádá nástroje a zdroje informací potřebné k vyčíslení výše podvodů v oblasti DPH v rámci elektronického obchodu. Co se týká podvodů v oblasti DPH v rámci elektronického obchodu, internet umožňuje podvodným podnikům skrýt svou totožnost za název domény. I v případě, je-li správce daně informován o existenci daného internetového obchodu, totožnost podniku, který za ním stojí, jeho skutečné umístění nebo jeho obrat v daném členském státě často známé nejsou. To pro správce daně, kteří mohou usilovat o zahájení šetření nebo navázání správní spolupráce na úrovni EU či na mezinárodní úrovni, představuje problém. Členské státy spotřeby, v nichž musí být DPH uhrazena, nemají s největší pravděpodobnosti k dispozici záznamy či informace potřebné k zahájení kontroly. Důvodem je skutečnost, že koneční spotřebitelé nemají žádné povinnosti týkající se vedení záznamů o nákupech na internetu. I pokud by tomu tak bylo, nebylo by přiměřené tyto konečné spotřebitele systematicky využívat při prošetřování podvodů v oblasti DPH, jichž se dopustí prodávající.

Nejsou-li podvodníci a místo jejich usazení známé, může být zjištění, kterému členskému státu by měla být zaslána žádost o správní spolupráci, skutečným problémem.

To by mohlo vést k hromadným žádostem o identifikaci. Tyto žádosti by bylo nutno zaslat buď třetí straně (tj. elektronickému tržišti nebo poskytovatelům platebních služeb), která může mít případně tyto údaje k dispozici, nebo by mohly být zaslány správci daně země, ve které je třetí strana usazena. Podle čl. 54 odst. 1 nařízení (EU) č. 904/2010 by se to však nepokládalo za přiměřené. Podle čl. 54 odst. 2 téhož nařízení mimoto nelze od členských států požadovat, aby poskytly informace, pokud je jejich vnitrostátní právní předpisy neopravňují k jejich získání. To omezuje možnost členských států požadovat od ostatních členských států údaje třetí strany.

Tento návrh se snaží vyřešit problém týkající se podvodů v oblasti DPH v rámci elektronického obchodu posílením spolupráce mezi správci daně a poskytovateli platebních služeb. V minulých letech se více než 90 % nákupů na internetu, které provedli evropští spotřebitelé, uskutečnilo prostřednictvím úhrad, inkas a plateb kartou, tj. prostřednictvím zprostředkovatele, který se transakce účastní (poskytovatel platebních služeb), a tento trend bude pokračovat i v budoucnu. Třetí strany, které mají k dispozici platební informace, mohou proto správcům daně poskytnout úplnou představu o nákupech na internetu, a tím jim pomoci při řádném plnění jejich úkolu spočívajícího ve sledování plnění povinností v oblasti DPH v souvislosti s dodáním zboží a poskytováním služeb v rámci elektronického obchodu. Zkušenosti členských států, které již s poskytovateli platebních služeb spolupracují na vnitrostátní úrovni, prokazují, že spolupráce s poskytovateli platebních služeb přináší v boji proti podvodům v oblasti DPH v rámci elektronického obchodu hmatatelné výsledky. Rovněž některé třetí země využívají platební informace jako nástroj k odhalení obchodníků, kteří neplní své povinnosti, ve spojení se zjednodušenými režimy výběru v případě přeshraničního dodání zboží mezi podniky a spotřebiteli, které jsou podobné systému EU.

•Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

Tento návrh doplňuje stávající regulační rámec DPH, který byl nedávno pozměněn směrnicí o DPH v oblasti elektronického obchodování v souvislosti se strategií Komise pro jednotný digitální trh. Tato iniciativa posiluje rovněž rámec správní spolupráce pro účinnější boj s podvody v oblasti DPH v rámci elektronického obchodu a za účelem obnovy spravedlivé hospodářské soutěže. Boj proti daňovým podvodům a daňovým únikům, aby nedocházelo k narušení hospodářské soutěže, a pomoc při zajišťování příjmů členských států a EU jsou prioritou Komise. Politické směry současné Komise vyžadovaly vynakládání většího úsilí v boji proti daňovým únikům a daňovým podvodům a ve zprávě o stavu Unie v roce 2018 je zopakováno, že Komise uskutečňuje komplexní strategii, která má zajistit, aby všechny podniky, malé i velké, platily úměrnou daň.

Nařízení (EU) 2018/1541, kterým se mění nařízení (EU) č. 904/2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty, vytváří nové nástroje pro správní spolupráci mezi správci daně členských států. Tyto nástroje se budou používat především v boji proti i) tzv. kolotočovým podvodům (v rámci transakcí mezi podniky); ii) podvodům, které souvisejí se zvláštním režimem vztahujícím se na ojeté automobily; iii) podvodům využívajícím zvláštní celní režimy vztahující se na dovoz uskutečněný osobami povinnými k dani (rovněž v rámci transakcí mezi podniky) a iv) umožní společná opatření správců daně (tj. společná správní šetření). Odborníci správců daně a podniků ve fóru EU pro DPH zdůrazňují, že tradiční forma spolupráce v boji proti podvodům v oblasti DPH je založena na záznamech podniků, které se přímo účastní řetězce transakcí. U přeshraničního dodávání mezi podniky a spotřebiteli nemusí být tyto informace přímo dostupné, a „tradiční“ spolupráce mezi správci daně není tudíž dostatečná. Tato iniciativa proto doplňuje také změny rámce EU pro správní spolupráci, které byly nedávno zavedeny v oblasti DPH, a poskytuje správcům daně nový nástroj k odhalování podvodů v oblasti DPH při přeshraničním dodávání mezi podniky a spotřebiteli.

Tuto iniciativu je nutno posoudit také v mezinárodním kontextu. Dopustí-li se podvodu dodavatelé usazení ve třetí zemi nebo na třetím území, má zásadní význam při vymáhání chybějící DPH, která je splatná, mezinárodní spolupráce. Unie nedávno uzavřela dohodu o spolupráci v oblasti DPH s Norskem a vystupuje aktivně v OECD za účelem většího využívání nástrojů správní spolupráce na mezinárodní úrovni. Tato iniciativa poskytne členským státům důkazy k odhalení podvodníků ve třetích zemích. Tyto důkazy budou použity jako první krok k navázání mezinárodní spolupráce nebo přispění k mezinárodnímu dialogu o zlepšení správní spolupráce s ostatními jurisdikcemi.

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právní základ