EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 30.11.2016 COM(2016) 769 final ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Ceny energie a energetické náklady v Evropě {SWD(2016) 420 final}



Úvod Energie je neodmyslitelnou součástí našeho každodenního života. Potřebujeme ji pro vytápění, chlazení, svícení i přepravu; je nezbytná pro fungování našich domovů, kanceláří, pracovišť i celé ekonomiky. Kvůli jejímu významu je dostupnost energie politicky citlivou otázkou. To je jedním z důvodů, proč Komise navrhla strategii pro energetickou unii. Cena energie je také citlivou záležitostí. Na jednu stranu mohou být nízké ceny energie výhodou, neboť zvyšují naši kupní sílu a životní úroveň a snižují náklady podniků, díky čemuž roste jejich konkurenceschopnost. Na druhou stranu, jelikož se s energií obchoduje na trzích, musí její ceny pokrýt náklady dodavatelů a investice zajišťující její dodávky i v budoucnu. Vysoké ceny motivují k omezování využívání vysokouhlíkových zdrojů energie a podporují energetickou účinnost a využívání inovativních ekologických produktů a čistých technologií. Ceny energií a náklady na ně zaznamenaly v průběhu času významné změny, které měly významné dopady. V 70. a 80. letech minulého století vedla omezení ze strany dodavatelů ropy k nárůstu cen a vyvolala hospodářské otřesy. V nedávné minulosti pak nové dodávky energie a rostoucí využívání alternativních zdrojů posílily nabídku a opatření na zvýšení energetické účinnosti a slabý růst zároveň vedly ke snížení poptávky, jehož důsledkem byl pokles velkoobchodních cen. Evropská unie zjistila, že čím je trh s energií konkurenčnější a likvidnější a čím rozmanitější a četnější jsou dodávky a dodavatelé energie, tím méně jsme vystaveni takovému kolísání cen. Evropská komise vypracovala první zprávu o cenách energie a nákladech na ni v roce 2014. Zpráva ukázala, že ceny energie jsou celkově vysoké, přičemž se v různých členských státech značně liší a celkově jsou pro Evropu výrazně vyšší než pro její mezinárodní obchodní partnery, zejména Spojené státy. Maloobchodní ceny rostly víc než velkoobchodní v důsledku nárůstu síťové složky a daní a poplatků. Nedostatečná kvalita údajů vedla k doporučení zlepšit při shromažďování údajů o cenách energie míru podrobnosti, transparentnost a konzistentnost. Ze závěrů zprávy vyplývá, že předložené údaje a doklady svědčí o částečném rozvoji vnitřního trhu s energií a o potřebě dalších opatření pro zlepšení energetické účinnosti a bezpečnosti a diversifikace dodávek energie z nízkouhlíkových zdrojů v Evropě. Rámcová strategie a plán pro energetickou unii stanoví rámec pro práci na tomto úkolu každé dva roky počínaje rokem 2016. Tato druhá zpráva aktualizuje zmíněnou analýzou mnoha způsoby. Zaprvé se díky rozsáhlému shromažďování údajů statistickými úřady členských států ad hoc kvalita údajů o cenách energie podstatně zlepšila, a tudíž z nich můžeme vyvodit ještě podrobnější a jasnější závěry. Údaje byly dále aktualizovány, takže poskytují nejnovější dostupný přehled stavu cen energie v odvětvích elektřiny, plynu a ropných produktů. Kromě toho se zlepšila analýza souhrnných údajů a údajů z případové studie, což nám umožnilo hlouběji zkoumat trendy a dopady cen energie pro domácnosti (zejména nízkopříjmové) i pro průmysl (zejména pro energeticky náročná odvětví). Přezkum nákladů na energii nám rovněž pomáhá pochopit, jak můžeme reagovat na ceny energie, často jejím účelnějším využíváním. Zpráva vychází z údajů v připojeném pracovním dokumentu útvarů Komise a studií vypracovaných jménem Komise.



1.Objem dovozu energie do EU Vzhledem k vysokému podílu dovážené energie se dopad cen a naší spotřeby energie výrazně odráží v objemu dovozu fosilních paliv do EU. Ukazuje, do jaké míry je ekonomika EU vystavena celosvětovým trendům cen energie, a rovněž nám připomíná, že je možné omezit dovoz prostřednictvím snížení spotřeby fosilních paliv díky účelnějšímu využívání energie a využívání nákladově efektivních domácích zdrojů alternativní energie. Objem dovozu energie vzrostl z 238 miliard EUR v roce 2005 na 403 miliard EUR v roce 2013. V důsledku poklesu cen energetických komodit a spotřeby se pak v roce 2015 snížil na 261 miliard EUR, a klesl tedy oproti roku 2013 asi o 35 %. Nižší ceny byly hlavní příčinou tohoto poklesu, neboť přestože se spotřeba všech tří typů fosilních paliv snižuje, klesá i výroba těchto paliv v EU, takže čistý dovoz (a závislost EU na dovozu fosilních paliv) se zvýšily. Graf 1: Odhadovaný objem dovozu fosilních paliv do EU Zdroj: vlastní výpočet Komise Ceny všech fosilních paliv (zejména ropy) klesly. Příčinou byl nárůst nabídky (ropa a plyn z břidlic z USA, kanadské ropné písky, zesílená produkce OPEC, zvýšená celosvětová produkce plynu (včetně LNG) a produkce uhlí) a slabší poptávka (pomalejší celosvětový růst, zejména v Číně, ale také strukturální změny na straně poptávky, jako je nárůst energetické účinnosti a využívání alternativních paliv v oblasti bydlení a dopravy v důsledku politiky zvyšování účelnosti budov a aut). Jelikož se ceny dovážených fosilních paliv u čerpacích stanic snížily, zvýšil se disponibilní příjem domácností. Podobné účinky lze pozorovat v řadě odvětví, například v dopravě a v energeticky náročných průmyslových odvětvích. V době pokračujícího slabého hospodářského růstu to pro ekonomiku EU znamenalo jednorázový stimul, který mohl vést k nárůstu HDP odhadem o 0,8 % v roce 2015 a o 0,5 % v roce 2016. 2.Ceny elektřiny v Evropě 2.1 Velkoobchodní ceny S rozvojem vnitřního trhu zaznamenaly velkoobchodní trhy s elektřinou v Evropě v posledních letech výrazné změny. Téměř ve všech členských státech byly zřízeny burzy pro velkoobchod s elektřinou, které umožňují obchodování na denním trhu, forwardové obchody a vnitrodenní obchodování. Pružné a likvidní trhy potenciálně umožňují efektivnější vyrovnávání nabídky a poptávky, které snižuje náklady na výrobu, a tudíž i ceny. Na nejpokročilejších trzích to může vést i k volné tvorbě smluvních cen. Tyto samostatné vnitrostátní velkoobchodní trhy se postupně propojují s trhy sousedních států, což společně s rostoucím propojováním přenosových sítí vytváří likvidnější a efektivnější trhy.

Na ceny má vliv řada faktorů, například skladba zdrojů energie, přeshraniční propojení, propojenost trhů, koncentrace dodavatelů a povětrnostní podmínky. Obdobně ovlivňují spotřebitelská a průmyslová poptávka, řízení poptávky, energetická účinnost a počasí poptávkovou stranu. Graf 2: Vývoj velkoobchodních cen elektřiny v EU Zdroj: Platts a evropské energetické burzy Velkoobchodní ceny elektřiny na evropském trhu dosáhly vrcholu ve třetím čtvrtletí roku 2008 a s výjimkou mírného zotavení v roce 2011 od té doby stále klesají. Od roku 2008 ceny klesly téměř o 70 % a od roku 2011 o 55 % a v roce 2016 se dostaly na nejnižší zaznamenanou úroveň po 12 letech. Klíčovými faktory cen elektřiny bylo mimo jiné zohlednění snížených cen uhlí a plynu z ekonometrické analýzy vyplývá, že nárůst podílu fosilních paliv (uhlí, plynu a ropy) ve skladbě zdrojů energie o 1 % vede k růstu velkoobchodní ceny elektřiny ve výši 0,2–1,3 EUR/MWh v závislosti na příslušném regionálním trhu; propojenost trhů: ceny v zemích, jež mají účast na jedné nebo více propojených oblastech, jsou bližší cenám na sousedních trzích a cenové rozdíly jsou nižší; rostoucí kapacita propojení: ceny na trzích, jež jsou propojeny z méně než 10 %, byly mírně vyšší než na trzích propojených z více než 10 %. To svědčí o významu dalšího rozvoje vnitřního trhu s elektřinou a přeshraničního propojení; na některých trzích vedl nárůst využívání elektřiny ze solárních a větrných zdrojů, jež mají nízké mezní náklady, ke snížení velkoobchodních cen. Z ekonometrické analýzy vyplývá, že nárůst podílu elektřiny z obnovitelných zdrojů o jeden procentní bod vede v EU ke snížení velkoobchodní ceny elektřiny v průměru o 0,4 EUR/MWh; skutečné snížení závisí na příslušném regionálním trhu a na zdroji, který je obnovitelnými zdroji nahrazován. Dopad využívání obnovitelných zdrojů je vyšší (0,6–0,8 EUR/MWh) na severozápadě Evropy, v pobaltských zemích a ve střední a východní Evropě; v některých zemích vedla nižší poptávka související se slabým hospodářským růstem v kombinaci s nárůstem kapacity k nadbytku kapacity; a omezená poptávka po povolenkách na emise CO2 a rozsáhlá nabídka mezinárodních úvěrů vedly k rozsáhlému přebytku na trhu s povolenkami na emise, což vedlo ke snížení cen CO2, jež se promítlo do nižších velkoobchodních cen. 2.2 Maloobchodní ceny elektřiny v Evropě Na dokonale konkurenčních trzích by se změny na velkoobchodních trzích měly rychle a plně promítnout do maloobchodních trhů. V Evropě však takovému souběhu brání několik faktorů. Kromě toho jsou maloobchodní ceny z velké části výsledkem regulace, jež má formu daní a poplatků nebo regulovaných síťových sazeb. Průměrná cena za elektřinu pro domácnosti v roce 2015 činila 208,7 EUR/MWh. V protikladu k velkoobchodním cenám průměrné ceny mezi lety 2008 a 2015 rostly v průměru o 3,2 % ročně. Pro lepší porozumění příčin tohoto vývoje je třeba podrobně zkoumat různé složky této ceny. Graf 3 ukazuje vývoj vážené průměrné ceny elektřiny pro domácnosti v EU podle tří hlavních složek této ceny (energetická složka, síťová složka a daně a poplatky). Graf 3: Složky průměrné maloobchodní ceny elektřiny pro domácnosti v EU Zdroj: členské státy a údaje shromážděné Komisí Energetická složka (část ceny placená maloobchodnímu prodejci elektřiny) se od roku 2008 do roku 2015 snížila o 15 %. Tato změna, jež je v porovnání s významnými změnami velkoobchodních cen poměrně malá, naznačuje, že konkurence na maloobchodních trzích není zcela účinná. Z analýzy vyplývá, že na promítnutí energetické složky do maloobchodní ceny má vliv míra konkurence na trhu a regulace tržních cen. Jsou-li maloobchodní ceny regulovány, (logicky) méně (co do rozsahu a rychlosti) reagují na pokles velkoobchodních cen. Míra, v níž se tato složka lišila v různých členských státech, se navíc mezi lety 2008 a 2015 snížila o 19 %, což ukazuje na to, že vývoj na vnitřním trhu ovlivnil sbližování velkoobchodních cen a přenesení tohoto sbližování i na maloobchodní ceny. Celkově z toho vyplývá, že přestože se změny na velkoobchodním trhu v určité míře promítají do maloobchodních cen, mohla by energetická složka na vnitřním trhu na tyto změny reagovat více. Jiné složky nicméně, jak ukazuje graf 3, zaznamenaly větší změny. Síťová složka se v průměru zvýšila o 3,3 % ročně. Daně a poplatky se rovněž podstatně zvýšily a jejich podíl na průměrné ceně vzrostl z 28 % na 38 %.

Graf 4: Maloobchodní ceny elektřiny pro domácnosti v jednotlivých členských státech v roce 2015 Zdroj: členské státy a údaje shromážděné Komisí V analýze Komise je složka daní a poplatků dále rozdělena do deseti dílčích složek s cílem zachytit a zohlednit jednotným způsobem různé daně a poplatky, které členské státy ukládají z cen elektřiny pro domácnosti. Poplatky jsou určeny na podporu konkrétních opatření, ačkoli nepředstavují všechny vládní výdaje na dané opatření. Daně obvykle nejsou vyhrazeny na konkrétní opatření.



Graf 5: Rozčlenění složky cen elektřiny tvořené daněmi a poplatky Zdroj: členské státy a údaje shromážděné Komisí Největší dílčí složkou je DPH, která v roce 2015 činila 37 % složky daní a poplatků oproti 48 % v roce 2008. Jakožto valorická daň má DPH tu výhodu, že nebrání promítání velkoobchodních cen do maloobchodních cen. Největší uváděnou dílčí složku významnou z hlediska energetické politiky tvoří poplatky určené na podporu „energie z obnovitelných zdrojů a kombinovanou výrobu tepla a elektřiny“. V roce 2015 tvořila 33 % celé složky oproti 14 % v roce 2008. Tato analýza průměrných cen v EU pro domácnosti skrývá významné rozdíly v rámci EU. Rozdíl v cenách mezi nejlevnější a nejdražší zemí je trojnásobný. Rozpočtové potřeby členských států a poplatky spojené s různými politikami vedou k významným rozdílům v podílu daní a poplatků na konečných cenách: u DPH a dalších daní se tento podíl pohybuje v rozmezí od 59 % (DK) po 5 % (MT); poplatky na energii z obnovitelných zdrojů a kombinovanou výrobu tepla a elektřiny představují v průměru 12 %, avšak pohybují se od 22–23 % (PT, DE) do 0–2 % (HU, IE). Údaje o cenách elektřiny pro průmyslové odběratele vykazují menší nárůst, přičemž průměr EU rostl mezi lety 2008 a 2015 o 0,8–3,1 % ročně. V grafu 6 je použito reprezentativní pásmo průmyslové spotřeby (2 000–20 000 MWh/rok). Velcí spotřebitelé energie, včetně průmyslových odvětví náročnějších na spotřebu elektřiny, mohou vyrábět vlastní energii nebo mít dlouhodobé smlouvy na dodávky energie a často platí nižší síťové sazby a daně a poplatky, a v důsledku toho pak i ceny o 50 % nižší než ceny pro jiné průmyslové spotřebitele v téže zemi.



Graf 6: Složky průměrné maloobchodní ceny elektřiny pro průmyslové odběratele v EU Zdroj: členské státy a údaje shromážděné Komisí Stejně jako v případě cen elektřiny pro domácnosti přetrvávají významné rozdíly mezi členskými státy, přičemž ceny se liší až 2,75násobně.





Graf 7: Průměrné maloobchodní ceny elektřiny pro průmyslové odběratele v roce 2015 Zdroj: členské státy a údaje shromážděné Komisí Energetická složka průměrné ceny elektřiny pro průmyslové odběratele klesala mezi lety 2008 a 2015 o 2,8 % ročně. Rozdíl této složky mezi členskými státy se rovněž snížil, a sice o 12 %. Toto částečné cenové sblížení naznačuje, že energetické politiky EU podporující větší hospodářskou soutěž, jež je výsledkem propojování trhů a přeshraničního obchodu, mají příznivý dopad. Přesto však sedm členských států zaznamenalo v uvedeném období růst energetické složky, což v některých případech může nasvědčovat nedostatečné hospodářské soutěži, pokud jde o ceny na maloobchodní úrovni, jež umožňuje dodavatelům nepromítat snížení velkoobchodních cen dále. Síťová složka cen pro průmyslové odběratele v uvedeném období rostla o 3,2 % ročně a podíl složky tvořené daněmi a poplatky se výrazně zvýšil, a sice z 12 na 32 % ceny. V průměru se téměř dvě třetiny síťové složky ceny připisují distribučním sítím, údaje jsou však i nadále nedostatečné vzhledem k rozdílným metodám výpočtu v různých členských státech. Stejně jako v případě cen pro domácnosti byla složka údajů za průmyslové odběratele tvořená daněmi a poplatky rozčleněna do dílčích složek7. Jelikož některé dílčí složky (DPH a některé další daně) se průmyslovým odběratelům vracejí, je tato složka výrazně nižší než u domácností: průmysloví odběratelé platí 34 EUR/MWh, zatímco domácnosti platí 79 EUR/MWh.



Mezinárodní ceny elektřiny Je zřejmé, že ceny elektřiny pro průmyslové odběratele v EU se výrazně liší mezi jednotlivými členskými státy a odvětvími, ale je také důležité sledovat různé průměrné trendy po celém světě. Graf 8: Průměrné ceny elektřiny pro průmyslové odběratele v EU a významní obchodní partneři Zdroj: brazilské ministerstvo pro těžbu a energie, čínské národní centrum pro sledování cen, Národní komise pro rozvoj a reformy, indonéská státní energetická společnost, ruská federální statistická služba; údaje EIA pro Turecko, Jižní Koreu, Japonsko, Spojené státy a Mexiko. Z analýzy vyplývá, že průměrné ceny elektřiny pro průmyslové odběratele v EU jsou výrazně nižší než v Japonsku, přibližně stejné jako v Brazílii, Číně a Turecku a vyšší než v Koreji, Spojených státech, Rusku a Indonésii. Od roku 2008 do roku 2015 se ceny v EU zvýšily o 17 %, avšak v Číně (66 %), Indonésii (41 %), Japonsku (34 %) a USA (32 %) byl nárůst výrazně vyšší. Analýza zahrnuje i účinek směnných kurzů, který je v některých případech značný (např. zhodnocení juanu vysvětluje nárůst v Číně; v národní měně ceny rostly jen nepatrně). Tabulka 1 ukazuje vývoj poměru cen EU k cenám jejích obchodních partnerů. Rok USA Japonsko Brazílie Čína Turecko Rusko 2012 2,2 0,4 0,8 1,1 0,9 2,1 2013 1,9 0,4 0,9 1,1 1,0 2,2 2014 1,3 0,4 0,8 1,1 1,1 2,6 2015 1,7 0,5 neuvedeno 1,0 1,0 3,5 Zdroj: EIA, Platts, brazilské ministerstvo pro těžbu a energie, čínské národní centrum pro sledování cen, ruská federální státní statistická služba např. ceny v EU byly 2,2krát vyšší než ceny v USA a tento koeficient klesl na 1,7. 3.Ceny plynu v Evropě

Plyn představuje 23 % spotřeby primární energie v EU. Vyrábí se z něj téměř 15 % naší elektřiny a pokrývá téměř třetinu energetických potřeb jak domácností, tak průmyslu. EU zároveň musí stále více plynu dovážet od omezeného počtu dodavatelů. Z tohoto důvodu jsou ceny ještě více vystaveny vlivu celosvětových trendů a řádně fungující trhy a infrastruktura jsou ještě důležitější. Graf 9: Vývoj velkoobchodních cen plynu v EU Zdroj: Platts Velkoobchodní ceny plynu v EU rostly až do roku 2013, avšak od té doby klesly o více než 50 %. Nedávný výrazný pokles velkoobchodních cen plynu v Evropě byl ještě více, než je tomu v případě elektřiny, výsledkem celosvětového vývoje. Nízká celosvětová poptávka zapříčiněná pomalým hospodářským oživením a obnovením provozu některých japonských jaderných elektráren, smlouvy o dodávkách plynu vázané na (klesající) ceny ropy a výrazný nárůst dodávek zkapalněného zemního plynu vyvolaly tlak na snižování cen a vedly ke sblížení velkoobchodních cen plynu. Maloobchodní ceny plynu v Evropě Ceny plynu pro domácnosti v EU od roku 2008 rostly téměř o 2 % ročně. V uvedeném období se ceny výrazně sbližovaly, avšak nejvyšší ceny (SE) jsou stále téměř čtyřnásobné než nejnižší (RO).



Graf 10: Složky průměrné maloobchodní ceny plynu pro domácnosti v EU Zdroj: členské státy a údaje shromážděné Komisí



Graf 11: Průměrné maloobchodní ceny plynu pro domácnosti v roce 2015 Zdroj: členské státy a údaje shromážděné Komisí Energetická složka rostla mezi roky 2008 a 2015 o 0,3 % ročně, ačkoli v tomto období zaznamenala výkyvy. Síťová složka rostla ročně o 2,5 %, což významně přispělo k celkovému nárůstu cen pro domácnosti. Složka tvořená daněmi a poplatky zaznamenala nárůst o 4,2 % ročně, na 15,6 EUR/MWh. Nárůst této posledně jmenované složky byl z velké části podnícen obecnými daněmi. (Dílčí složky nejsou významné a jsou analyzovány v pracovním dokumentu útvarů Komise). Ceny plynu pro velké průmyslové odběratele byly v roce 2015 nižší než v roce 2008. Energetická složka byla i nadále zdaleka největší, a byla tedy nejvýznamnějším cenovým faktorem. Dopad daní a poplatků je nízký a odpovídá pouze 8 % ceny. Ceny plynu pro průmyslové odběratele jsou určovány mezinárodními cenami komodit, nikoli velmi odlišnými vnitrostátními daněmi a poplatky, a tudíž ceny pro velké průmyslové odběratele vykazují napříč Evropou poměrně nízké rozdíly. Složení cen pro velké průmyslové odběratele zůstává pozoruhodně stálé v čase. U cen plynu pro průmyslové odběratele je nejvyšší míra přizpůsobování maloobchodních cen velkoobchodním a od roku 2008 se tyto ceny mezi trhy jednotlivých členských států sblížily o 58 %, což svědčí o tom, že trhy EU s plynem jsou integrovanější a konkurenčnější než v minulosti.

Graf 12: Průměrné složky maloobchodních cen plynu pro velké průmyslové odběratele v EU Zdroj: členské státy a údaje shromážděné Komisí



Graf 13: Průměrné maloobchodní ceny plynu pro velké průmyslové odběratele v roce 2015 Zdroj: členské státy a údaje shromážděné Komisí Graf 14: Mezinárodní ceny plynu Zdroj: Platts, ThomsonReuters Mezinárodní ceny plynu vykázaly v roce 2014 a na počátku roku 2015 výrazné sblížení. Poměr cen plynu v EU vůči cenám plynu v USA se v posledních dvou letech vyvíjel příznivě. Ceny plynu v EU byly v roce 2015 v průměru dvaapůlkrát vyšší než ceny plynu v USA, zatímco v roce 2012 byl tento koeficient mezi 3 a 5. Mezi příčiny tohoto vývoje patří růst celosvětových dodávek plynu a přístup EU k LNG, slabší poptávka v Evropě a Asii a ceny plynu indexované podle cen ropy. Ceny LNG v Asii v roce 2014 výrazně klesly a počátkem roku 2015 se dostaly na úroveň evropských cen.



Rok USA Japonsko Rusko Čína Brazílie Turecko 2012 3,3 0,6 4,0 1,0 1,0 1,2 2013 2,7 0,6 4,1 1,0 0,8 1,2 2014 1,9 0,6 4,3 0,9 0,9 1,3 2015 2,5 0,9 5,1 0,7 neuvedeno 1,2 Zdroj: EIA, Platts, brazilské ministerstvo pro těžbu a energie, čínské národní centrum pro sledování cen, ruská federální státní statistická služba. V případě USA a Japonska se údaje o velkoobchodních cenách a o cenách dovozu LNG porovnávají s cenami dovozu LNG v západní Evropě. Např. ceny v EU byly 3,3krát vyšší než ceny v USA a tento koeficient klesl na 2,5.



4.Ceny ropných produktů v Evropě

Ceny surové ropy klesají od poloviny roku 2014 v důsledku slabé poptávky a výrazného nárůstu nabídky. Od června 2014, kdy dosáhla vrcholné hodnoty 115 USD/bbl, klesla dne 20. ledna 2016 cena ropy Brent až na 26 USD/bbl, což bylo nejméně od roku 2003. Tato cena se tudíž snížila o 77 % za 19 měsíců. V červnu 2016 se ceny opět dostaly na 50 USD/bbl a od té doby se pohybují v rozmezí 40–50 USD/bbl. Prudký pokles cen ropy se promítl i do maloobchodních trhů, avšak s účinky omezenými v důsledku oslabení eura a spotřebních daní na ropné produkty, které tvoří velký podíl spotřebitelské ceny. Spotřebitelské ceny benzínu a nafty (včetně daní a cel) se i tak snížily o 24 %, respektive 28 % od konce června 2014 do poloviny února 2016, kdy maloobchodní ceny dosáhly dna a průměrné evropské spotřebitelské ceny za pohonné hmoty byly na nejnižší úrovni od roku 2009. Daně a poplatky z benzínu a motorové nafty jsou vysoké, avšak v čase se moc nemění. Směrnice EU o zdanění energií stanoví minimální sazby spotřebních daní, avšak téměř všechny členské státy mají sazby vyšší. Výše spotřebních daní z benzínu sahá od 0,36 EUR/l v Bulharsku (minimální sazba) po 0,77 EUR/l v Nizozemsku. Kvůli kombinaci ekologických, ekonomických a rozpočtových důvodů představuje benzín a nafta pro členské státy významnou daňovou základnu. V roce 2015 tvořily daně 63 % průměrné maloobchodní ceny benzínu a 57 % ceny nafty. Graf 15: Rozčlenění cen benzínu v členských státech (2015) Zdroj: Evropská komise 5.Náklady na energii v Evropě Z výše uvedené analýzy je zřejmé, že velkoobchodní ceny elektřiny, plynu a ropy klesají v důsledku mnoha faktorů (např. rostoucí nabídky a klesající poptávky). Výsledkem jsou nižší maloobchodní ceny ropných produktů. Maloobchodní ceny elektřiny a plynu nicméně zůstaly na stejné úrovni nebo se mírně zvýšily, jelikož pokles velkoobchodních cen absorbovaly rostoucí síťové náklady, daně a poplatky. Tento cenový vývoj je společně s naší spotřebou energie významný pro posouzení dopadů na náklady na energie pro domácnosti a průmysl. 5.1 Výdaje domácností na energie Konečná spotřeba elektřiny, plynu a topného oleje se u domácností od roku 2008 snižuje či zvyšuje pouze mírně. Nárůst maloobchodních cen elektřiny a zemního plynu však znamenal, že výdaje domácností na energie (s výjimkou výdajů za dopravu (benzín), které jsou vykazovány zvlášť) vzrostly z 5,3 % výdajů domácností v roce 2008 na 5,8 % v roce 2014. Pokles maloobchodních cen ropných produktů zároveň přispěl k poklesu podílu výdajů za pohonné hmoty, který klesl ze 4,3 % výdajů domácností na 3,9 %. Graf 16: Různé spotřební zboží ve výdajích na spotřebu domácností (2014) Zdroj: Evropská komise, národní statistické úřady a vlastní výpočet. Průměrná hodnota výdajů domácností na energie (odděleně od výdajů za dopravu) skrývá významné rozdíly mezi členskými státy (bohatšími a méně bohatými, s teplejším a chladnějším podnebím) a mezi různými příjmovými skupinami napříč členskými státy. Tento podíl sahá od 3 % na Maltě po 14,5 % na Slovensku. Analýza různých typů domácností ukazuje, že chudší domácnosti vynakládají na energie větší podíl svých příjmů než bohatší domácnosti. Graf 17: Podíl výdajů domácností na energie podle příjmových skupin (2014) Zdroj: Evropská komise, národní statistické úřady a vlastní výpočet. Podíl výdajů na energie na celkových výdajích domácnosti v průměru činil 8,6 % u nejchudších domácností (oproti 5,7 % v roce 2004), 6,2 % u domácností se středními příjmy a 4,3 % u domácností s vysokými příjmy. Tento fakt prokazuje, že zejména v dobách nízkého hospodářského růstu jsou zranitelní spotřebitele relativně více postiženi růstem cen než průměrná domácnost, a poukazuje na to, že k řešení energetické chudoby jsou zapotřebí sociální opatření zacílená na zranitelné spotřebitele. Z analýzy rovněž vyplývá, že domácnosti v některých členských státech reagovaly na růst cen energií a nákladů na ně snížením své spotřeby energie (viz graf 18). Spotřeba energie v domácnostech (s výjimkou dopravy) v EU za uvedené období klesla přibližně o 4 %, přestože se zvýšil počet a velikost domácností. Důvodem byly zejména úspory energie. Ty byly v mnoha případech výsledkem zlepšení energetické účinnosti obytných budov, avšak v některých zemích mohl vést k dramatickému snížení spotřeby pokles kupní síly.

Graf 18: Změny ve spotřebě energie v některých členských státech (2004–2013) Zdroj: databáze ODYSSEE 5.2 Náklady průmyslových odběratelů na energie Vývoj cen energie v posledních letech nevedl ke zvýšení podílu nákladů na energii na výrobních nákladech evropských podniků, který činí méně než 2 %. Ve většině členských států však vláda poskytuje subvence prostřednictvím osvobození od daní a poplatků z energie (např. poplatků na obnovitelné energie nebo energetickou účinnost nebo síťových sazeb) nebo jejich snížení s cílem snížit náklady na energie pro podniky. V závislosti na typu podniku a členském státu, v němž sídlí, může podnik za energie platit ceny o 50 % nižší než jiná společnost v témže odvětví. Přesto je u některých odvětví, v nichž jsou náklady na energie významnější a jež jsou vystavena výraznému působení mezinárodní konkurence, nutné náklady na energie posoudit důkladněji. Jedná se o energeticky náročná odvětví určitého hospodářského významu, jež jsou vystavena obchodní konkurenci (kde náklady na energie představují alespoň 3 % celkových výrobních nákladů a v některých případech v průměru až 40 % a více). Z analýzy, již provedla Komise, vyplývá, že u čtrnácti vybraných odvětví podíl nákladů na energie i celkové náklady na energie ve většině případů mezi roky 2008 a 2013 klesly. Je to výsledek poklesu cen energie, osvobození od daní a snížení daní, nižší spotřeby energie spojené s omezením objemu výroby, přechodu na výrobu méně energeticky náročných produktů, přijetí opatření na zvýšení energetické účinnosti a pomalejšího poklesu jiných faktorů výrobních nákladů. Mezinárodní srovnání nákladů na energie Evropská ekonomika celkově není vysoce energeticky náročnou ekonomikou. Již několik desítek let EU restrukturalizuje své hospodářství, čímž reaguje na změny na domácích a světových trzích a na poptávku po jiném zboží a stále více též službách. Restrukturalizace probíhá rovněž v reakci na měnící se dostupnost zdrojů, cenové signály a technologický vývoj. Jak se však uvádí výše, některá energeticky náročná odvětví čelí mezinárodní konkurenci. Z tohoto důvodu je důležité posoudit vývoj cen energie a nákladů na ni v EU v porovnání s mezinárodním vývojem. Jak se uvádí v předchozích oddílech, průměrné ceny elektřiny a plynu pro průmyslové odběratele v EU mezi lety 2008 a 2015 rostly poměrně mírně, zatímco v asijských zemích (zejména Číně, Jižní Koreji a Japonsku) rostly výrazně rychleji. Z (omezených) dostupných údajů pro porovnání nákladů průmyslových odběratelů na energie a energetické náročnosti ve světě vyplývá, že čínská energeticky náročná odvětví jsou mnohem energeticky náročnější než v USA a v EU. Některá průmyslová odvětví v EU se zase zdají být energeticky náročnější než tatáž odvětví v USA. Navzdory tomu se zdá, že ve většině případů tvoří energie u energeticky náročných odvětví v EU nižší podíl na výrobních nákladech než v USA a vyšší podíl než v Japonsku. Podíly nákladů na energie však v USA od roku 2008 klesají rychleji než v EU, což svědčí o tom, že kromě nižších cen energií v USA mohou energeticky náročná odvětví v USA rovněž „dotahovat náskok“. Z údajů o zlepšeních energetické účinnosti vyplývá, že v některých evropských energeticky náročnějších odvětvích se od roku 2008 tato zlepšení zpomalila nebo dokonce zastavila. To lze vysvětlit faktory, jako jsou možná omezení prostoru pro technická zlepšení, omezená míra využívání kapacit, ale také nedostatek kapitálu na investice. 6.Subvence na energie a vládní příjmy Od konkurenčního a řádně fungujícího trhu s energií se očekává, že zajistí dodávky energie, kterou potřebují domácnosti a podniky, co nejefektivnějším způsobem. Čím jasnější jsou cenové signály a čím více jsou provázány ceny a výrobní náklady, tím efektivnější bude výroba i spotřeba energie. V řadě ohledů však trh s energií nefunguje tak, jak by měl. Řada tržních a regulačních selhání vedla k tomu, že vlády během let zasahovaly mnoha různými způsoby s cílem řídit vývoj v energetickém odvětví. Byla zavedena řada regulačních či finančních opatření, jež měla dopady na výrobce či spotřebitele energie a jejichž cílem bylo dosažení politických cílů, jako je snížení znečištění a emisí skleníkových plynů, zlepšení bezpečnosti dodávek energie či snížení zátěže, již představují náklady na energie pro chudé domácnosti nebo zranitelné podniky. Tato opatření často zahrnují poskytování podpory na výrobu či spotřebu energie a mohou narovnávat ceny tak, aby odrážely selhání trhu. Patří mezi ně i konkrétní opatření, jež se odrážejí v cenách, jak ukazuje analýza složky daní a poplatků výše. Některá z těchto opatření (například některá opatření spojená s poptávkou po energii nebo regulované ceny, které jsou nižší než náklady) však mohou také utlumovat cenové signály, které by jinak řídily spotřebu a výrobu energie, energetickou účinnost a investice. Obzvláště problematické jsou v tomto ohledu subvence na fosilní paliva, neboť znevýhodňují čisté energie a brání přechodu na nízkouhlíkové hospodářství. V roce 2014 Komise vypracovala rozsáhlou studii o podstatě nákladů a subvencí na energie v Evropě. Tato studie zjistila, že řada vládních zásahů představovala podstatné subvence pro odvětví energetiky (kromě dopravy), jež v roce 2012 dosáhly 113 miliard EUR, z čehož přibližně 17,2 miliardy EUR bylo určeno na přímé dotace na fosilní paliva pro výrobu elektřiny a vytápění; v případě fosilních paliv pro dopravu byl samostatný odhad 24,7 miliardy EUR. Pokud se použijí širší mezinárodní definice (MMF), včetně externích nákladů, subvence na pevná paliva dosahovaly 300 miliard EUR v EU a v Rusku, 250 miliard EUR v Indii, více než 2 050 miliard EUR v Číně a 630 miliard EUR v USA. EU je odhodlána zrušit subvence na fosilní paliva a subvence poškozující životní prostředí, aby se trh s energií stal konkurenčnějším a aby cenové signály napomáhaly účinněji řídit přidělování zdrojů v souladu se závazky EU v oblasti boje proti změně klimatu. Nedávný relativní pokles cen energií by měl vládám usnadnit zrušení daňových výjimek a dalších subvencí cen energie a poptávky po energii. To by rovněž přispělo ke konsolidaci veřejných financí. Další běžnou formou intervence na trzích s energií je zdanění energií. Jak se uvádí výše, to může být využíváno k nápravě nedostatků trhu, vlády se však často snaží mít širokou, stálou daňovou základnu k zajištění stálých veřejných příjmů pro financování státních výdajů. Spotřeba energie již dlouho takovou základnu poskytuje. V roce 2014 dosáhly daně z energií, jež vybraly členské státy EU, celkem 263 miliard EUR, což odpovídá 1,88 % HDP EU. Největší část energetických daní činí spotřební daně. V roce 2015 dosáhly příjmy ze spotřební daně 227 miliard EUR. Omezení spotřeby energetických produktů by bývalo vedlo k poklesu příjmů ze spotřební daně, avšak členské státy sazby spotřebních daní často zvyšovaly. Spotřeba energie tak nadále zajišťuje významnou daňovou základnu pro veřejné příjmy, což členským státům pomáhá upevnit obtížnou fiskální situaci. Obecněji může mít zdanění energií příznivý dopad na růst oproti zdanění práce a investic. Ceny energií mají další dopad na širší makroekonomické aspekty hospodářství EU prostřednictvím inflace. Energie mají jasné místo ve výdajích domácností a v nákladech podniků, a rovněž hrají roli skrze ceny ropy zejména v odvětví dopravy. Ceny energií jsou tak významným faktorem ovlivňujícím inflaci. Vrcholné hodnoty cen energií v roce 2008 a i v roce 2011 přispěly v té době 1 % k inflaci v EU, stejně jako mají nyní nižší ceny na hospodářství EU deflační účinek.



Graf 19: Dopad cen energií na inflaci v EU Zdroj: Eurostat.