Zpráva Komise Radě, Evropskému Parlamentu, Evropskému Hospodářskému A Sociálnímu Výboru A Výboru Regionů - Zpráva o vnějším hodnocení ex-post třetí fáze programu Tempus v období let 2000–2006 /* KOM/2010/0190 konecném znení */





[pic] | EVROPSKÁ KOMISE | V Bruselu dne 28.4.2010 KOM(2010)190 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE RADĚ, EVROPSKÉMU PARLAMENTU, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Zpráva o vnějším hodnocení ex-post třetí fáze programu Tempus v období let 2000–2006 OBSAH Zpráva o vnějším hodnocení ex-post třetí fáze programu Tempus v období let 2000–2006 1. Úvod 3 2. Souvislosti 3 3. Stručný popis programu 4 4. Hodnocení 4 5. Závěry hodnocení 5 5.1. Význam 5 5.2. Efektivita 5 5.3. Účinnost 6 5.4. Dopady 7 5.5. Udržitelnost 8 6. Doporučení hodnotitelů a připomínky Komise 8 7. Závěr 11 ZPRÁVA KOMISE RADĚ, EVROPSKÉMU PARLAMENTU, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Zpráva o vnějším hodnocení ex-post třetí fáze programu Tempus v období let 2000–2006 ÚVOD Tato zpráva se předkládá podle článku 12 rozhodnutí Rady 1999/311/ES ze dne 29. dubna 1999. Popisuje postoj Komise k hlavním závěrům a doporučením vyplývajícím z vnějšího hodnocení ex-post třetí fáze programu Tempus (Tempus III), které lze nalézt na této adrese: http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/education/2009/tempusreport_en.pdf . SOUVISLOSTI Cílem první fáze programu Tempus, která byla přijata v roce 1990[1] a původně se vztahovala na země střední a východní Evropy, bylo přispět k sociálně-ekonomické reformě prostřednictvím spolupráce vysokoškolských institucí v EU a v partnerských zemích. Byla koncipována tak, aby podporovala společný vývoj nových osnov, aby akademickým a správním pracovníkům usnadnila osvojování si nových řídících dovedností a aby vzdělávacím systémům partnerských zemí pomohla otevřít se občanské společnosti. Ve druhé fázi programu bylo rozšířeno zeměpisné pokrytí programu a rovněž vzrostla úroveň ambicí a očekávání. Byly zavedeny zvláštní vnitrostátní priority, které doplnily původní přístup „zdola nahoru“, v jehož rámci byla iniciativa výlučně záležitostí vysokých škol. Díky tomuto vývoji bylo možné, aby program reagoval na změny politických souvislostí a přispěl k procesu přistoupení zemí střední a východní Evropy k Evropské unii. Ve třetí fázi programu Tempus (Tempus III) byly v roce 2000[2] zavedeny dva inovativní aspekty. Kromě vyzkoušených a ověřených přístupů jednotlivých zemí byl kladen obzvláštní důraz na schopnost programu podporovat regionální spolupráci a zároveň byl učiněn jednoznačnější odkaz na potřebu zaručit, že je program Tempus v souladu s ostatními programy Společenství a že se tyto programy a program Tempus navzájem doplňují, a rovněž na potřebu vytvářet synergie s jinými formami pomoci partnerským zemím. Rozšířením[3] na země jižního a východního Středomoří program Tempus III rovněž usiloval o podporu mezikulturního dialogu a porozumění jakožto prostředků k zabezpečení udržitelného růstu, míru a stability a k posílení mezikulturního rozměru programu a rozměru týkajícího se občanské společnosti. Program Tempus III byl ukončen v prosinci 2006[4]. Čtvrtá fáze programu začala v roce 2007 a od dubna 2009 je řízena Výkonnou agenturou pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast. STRUčNÝ POPIS PROGRAMU S cílem co nejvíce zesílit dopad na proces reformy kombinuje program Tempus III přístup „zdola nahoru“, v jehož rámci je iniciativa ponechána především na vysokých školách, s přístupem „shora dolů“, kdy jsou pro každou partnerskou zemi stanoveny vnitrostátní priority. K dosažení těchto cílů podporoval program Tempus III tři typy projektů: - Společné evropské projekty: vícestranné projekty, které jsou koncipovány tak, aby podporovaly snahy o rozvoj a modernizaci osnov, přeškolení učitelů, vývoj moderních výukových a učebních materiálů, zlepšení řízení vysokých škol a aby přispívaly k rozvoji institucionální struktury v partnerských zemích. - Strukturální a doplňující opatření: vícestranné projekty, které jsou koncipovány tak, aby podporovaly krátkodobé zásahy, jejichž cílem je systémová reforma, a jsou úzce provázány s prioritami partnerských zemí. - Granty na podporu individuální mobility: jsou udělovány jednotlivcům, aby mohli podnikat pracovní cesty spojené s konkrétním procesem reformy a akademickou spoluprácí. Přijímající partnerské země v rámci programu Tempus jsou: - Albánie, Bosna a Hercegovina, Chorvatsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Černá Hora, Kosovo podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1244, Srbsko. - Arménie, Ázerbájdžán, Bělorusko, Gruzie, Kazachstán, Kyrgyzstán, Moldavsko, Mongolsko, Ruská federace, Tádžikistán, Turkmenistán, Ukrajina a Uzbekistán. - Alžírsko, Egypt, Izrael[5], Jordánsko, Libanon, Maroko, Okupovaná palestinská území, Sýrie a Tunisko. HODNOCENÍ Cílem vnějšího hodnocení ex-post bylo získat lepší přehled o programu Tempus III a formulovat závěry a konkrétní doporučení, jak probíhající fázi řídit, aby bylo možné lépe se vyrovnat se zjištěnými slabými stránkami a co nejvíce zesílit význam a dopad této fáze programu a zároveň využít příklady osvědčených postupů. ZÁVěRY HODNOCENÍ Význam Program TEMPUS III si zachoval význam z hlediska globálních, konkrétních i provozních cílů. To je dáno skutečností, že procesy sociálně-ekonomické a demokratické proměny stále v různých formách probíhají a kvalita vysokoškolského vzdělávání zůstává pro partnerské země důležitou otázkou. Význam konkrétních cílů se však v jednotlivých zemích lišil podle zapojení daných zemí do boloňského procesu a/nebo podle toho, zda již tyto země začaly na vnitrostátní úrovni provádět významné iniciativy týkající se reformy vysokoškolského vzdělávání. Program TEMPUS III byl velmi důležitý také proto, že jeho povaha vychází z přístupu „zdola nahoru“, a tudíž umožňuje formulovat vnitrostátní priority a zároveň zohledňuje různé stupně a potřeby procesu transformace. Ve většině, ne-li ve všech zemích byl program TEMPUS velmi dobře provázán s vnitrostátními politikami, ačkoli v některých případech postrádal jasné zaměření na strategické cíle. Celková kombinace přístupů v rámci programu představovala odpovídající prostředek k dosažení očekávaných výsledků, výstupů a dopadů programu a díky této rozmanitosti akcí dosáhl program TEMPUS svých cílů, třebaže byl tento úspěch jednoznačnější u cílů týkajících se např. reformy osnov či řízení odborné přípravy než v případě posilování demokracie, které je obzvláště obtížné posoudit. Kromě vztahu k boloňskému procesu, který dále zesílil význam programu, a k programu modernizace evropského vysokoškolského vzdělávání, nebyl program TEMPUS ani v jiných ohledech osamoceným programem spolupráce. Měl jasnou úlohu v jiných politikách EU, ačkoli z hodnocení vyplývá, že v tomto ohledu existuje prostor ke zlepšení, zejména pokud jde o komplementaritu mezi programy TEMPUS a Erasmus Mundus, který byl zahájen v roce 2004 a nabyl zvláštního významu poté, co byly z programu TEMPUS odstraněny granty na podporu individuální mobility. Z cílů nástroje předvstupní pomoci a evropského nástroje sousedství a partnerství bylo rovněž patrné, že program TEMPUS může mít mimořádnou úlohu, pokud jde např. o posílení (vysokoškolských) institucí a podporu porozumění mezi kulturami a jejich sblížení a rovněž při rozvoji lidských zdrojů, ačkoli se zdá, že jeho konkrétní úloha nebyla dostatečně zdůrazněna. Kromě úlohy programu TEMPUS v rámci programů vnější politiky EU lze rovněž tvrdit, že doplňuje šestý rámcový program na podporu evropského výzkumu a technologického rozvoje. Doplňuje se také např. s akcemi Marie Curie, jež jsou otevřeny pro státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou ochotni pracovat v Evropě, a pro veřejné a soukromé/obchodní organizace, které působí v oblasti výzkumu a jsou ochotny stát se členy mezinárodních konsorcií Marie Curie. Pokud jde o vztah mezi těmito dvěma programy, na základě hodnocení lze formulovat závěr, že mají-li být akademické vzdělávání a akademický výzkum navzájem co nejpřínosnější, měla by se doplňujícím se vazbám či očekávané synergii mezi programy reforem vzdělávání věnovat větší pozornost, než tomu bylo doposud. Efektivita Obecně lze říci, že úrovně finančních prostředků pro TEMPUS III byly ve vztahu k ambiciózním cílům programu považovány za příliš nízké. Vzhledem k velkým výzvám ve způsobilých zemích byla skutečnost, že byl celkový rozpočet vyčerpán a že úrovně financování nestačí k tomu, aby bylo možné financovat všechny důležité a kvalitní návrhy, považována za faktor přispívající k nedostatečnému financování. Zdá se, že obecně byly úrovně financování projektů dostatečné. Program TEMPUS byl ve srovnání s programy spolupráce (v oblasti technické pomoci) považován za nákladově efektivní a díky jeho vícestranné povaze byl nástroj politiky v zásadě hospodárný, ačkoli stupeň hospodárnosti se u jednotlivých nástrojů lišil. Respondenti byli obecně spokojeni s přísností výběrového procesu. Největší obavy vzbuzoval vnímaný silný důraz na technické aspekty a podle respondentů bylo možné zvýšit váhu přiznanou „lokálním“ potřebám a prioritám jednotlivých zemí. Monitorování se od hodnocení programu v polovině období výrazně zdokonalilo a jedinou zjištěnou slabou stránkou zůstává omezená zpětná vazba (všem členům konsorcia) v oblasti monitorování. Národní kanceláře programu Tempus, národní kontaktní místa a delegace EU poskytovaly programu a jeho účastníkům podporu. Z hodnocení však vyplývá, že způsob, jímž tyto subjekty plnily své úlohy, se v jednotlivých zemích značně lišil a lze jej zdokonalit. Účinnost Program TEMPUS III celkově významně přispěl k rozvoji systémů vysokoškolského vzdělávání včetně pěti konkrétních akčních směrů v rámci boloňského procesu. Tento úspěch zahrnoval „základní“ cíle v oblasti vysokoškolského vzdělávání, např. rozvoj osnov, rozvoj srovnatelných a slučitelných titulů uspořádaných do struktury tří cyklů, zajištění kvality, uznávání zahraničních titulů, reformu struktur a zařízení vysokoškolského vzdělávání a rozvoj kvalifikačních profilů – ačkoli úspěch byl znatelnější na úrovni jednotlivých institucí než na úrovni vnitrostátní politiky, kde doba trvání a možnosti strukturálních a doplňujících opatření a nedostupnost vyšších subjektů na politické úrovni mnohdy vedla k tomu, že účinky byly více nepřímé. Podle skutečného obsahu projektů a typických rysů systémů vysokoškolského vzdělávání program TEMPUS rovněž přispěl ke zvýšení společenského významu vysokoškolského vzdělávání, např. zřízením či zdokonalením vazeb mezi vysokoškolským vzděláváním, podniky a oblastmi výzkumu a inovací. Povaha programu TEMPUS III, která vychází z přístupu „zdola nahoru“, a vysoká intenzita mezilidských styků rozhodně přispěly k podpoře porozumění mezi kulturami a k jejich sblížení, je však třeba objasnit přínos k rozvoji „svobodných a prosperujících občanských společností“ a úlohu nevládních organizací. Účast na programu, probíhající především prostřednictvím styků se zahraničními kolegy, byla užitečná zejména pro učitele, pro něž bylo přínosem také vyšší povědomí o jiných kulturách a institucích EU, zdokonalená odborná příprava a pozitivní dopad možností profesního rozvoje a mobility na morálku. Program byl prospěšný i pro studenty – díky přístupu k novým učebním materiálům/metodám, lepším kvalifikacím a vyššímu povědomí o jiných kulturách – třebaže byl mnohem méně přínosný z hlediska zvýšení jejich zaměstnatelnosti, u které byly účinky více nepřímé. Účast byla zeměpisně vyvážená. Vysokoškolské instituce v EU považovaly za největší přínos účasti v programu TEMPUS III zvýšenou internacionalizaci, přičemž finanční stránka byla zřídka jediným důvodem k účasti a v některých případech byla příčinou slabší účasti a také toho, že účast zůstala poměrně koncentrovaná. Zeměpisné pokrytí partnerských zemí bylo vyvážené a programu se zúčastnila většina vysokoškolských institucí. Neakademické subjekty (např. ministerstva či akreditační subjekty/subjekty provádějící odbornou přípravu) se do programu obecně zapojily, ačkoli úroveň jejich zapojení nebyla vždy tak rozsáhlá či mimořádná, jak se očekávalo. Díky rozměru, působnosti a jedinečné povaze programu TEMPUS III se v partnerských zemích objevila jasně identifikovatelná „značka kvality“ TEMPUS, která se jako taková prosadila především mezi správními pracovníky vysokých škol, zúčastněnými pracovníky fakult a vnitrostátními subjekty v oblasti vysokoškolského vzdělávání; zdá se však méně známá mezi studenty a dalšími pracovníky. V členských státech EU „značka“ vynikla méně a často soupeřila s programy národní spolupráce a programy podpory pro třetí země. Dopady Bez ohledu na značné rozdíly na regionální a celostátní úrovni a dokonce na úrovni jednotlivých vysokoškolských institucí program TEMPUS III významně přispěl k modernizaci výuky a k tomu, aby lépe reagovala na potřeby společnosti a trhu práce. Bylo vyvinuto mnoho nových osnov, které často reagují na velmi specifické a dříve neuspokojené potřeby trhu práce. Bude však ještě nějakou dobu trvat, než bude mít „kritické množství“ absolventů vysokých škol, kteří získali odbornou přípravu v rámci programu TEMPUS III, zřetelný vliv na trh práce na vnitrostátní úrovni. Program měl také značný dopad na jednotlivce, neboť přispěl k zavedení kultury změn a motivoval zejména mladé pracovníky k tomu, aby podporovali a prováděli potřebné reformy. Přispěl ke změně způsobů myšlení a otevřel je změnám a inovacím a zároveň zúčastněným osobám poskytl nové možnosti profesního rozvoje. Dopad z hlediska tvůrců rozhodnutí v oblasti vysokoškolského vzdělávání, kteří využívají dovednosti nabyté prostřednictvím programu TEMPUS III k tomu, aby ovlivnili instituce, v nichž působí, byl na úrovni vysokoškolských institucí kladný. Řada tvůrců rozhodnutí se zúčastnila projektů a mnoho z nich bude v budoucnosti schopno sehrát úlohu při reformách vlastních institucí. Na vnitrostátní úrovni nedokázal program TEMPUS III zaujmout tvůrce politiky stejně aktivně, neboť u nich jako u skupiny dochází k časté obměně pracovníků. To znamenalo, že ačkoli byl program TEMPUS III schopen dosáhnout značných výsledků na úrovni jednotlivých institucí např. v oblastech zajištění kvality či obecného řízení vysokých škol, vliv na vnitrostátní právní předpisy byl s výjimkou kandidátských zemí, v nichž byla k dispozici řada zjevných příkladů, z povahy více nepřímý a program byl spíše zdrojem vstupních informací pro politické diskuse než přímou příčinou změn. Program TEMPUS III pomohl vytvořit více mezinárodně zaměřené a pružnější vysokoškolské instituce a sloužil jako platforma, jejímž prostřednictvím se jednotlivé vysokoškolské instituce mohou v budoucnu dále profesionalizovat. Tyto dopady společně se souvisejícími dopady na úrovni jednotlivých pracovníků představují pravděpodobně nejsilnější dopady programu. Program rovněž významně přispěl k dlouhodobému procesu sbližování norem a postupů v oblasti vysokoškolského vzdělávání v partnerských zemích a v EU – zejména norem a postupů vymezených v boloňském procesu a v obecnějším programu reformy vysokoškolského vzdělávání. Na závěr lze říci, že program TEMPUS III měl výrazný vliv na navázání či oživení regionální spolupráce mezi partnerskými zeměmi ve všech regionech a důležitý, byť často přehlížený dopad z hlediska posílení spolupráce v rámci jednotlivých partnerských zemí. Udržitelnost Řada přínosů a výsledků programu byla udržitelná. Zkušenosti či znalosti získané v projektech, rostoucí znalost studované oblasti, dokonalejší pracovní postupy, zlepší učební a řídicí schopnosti, vyšší povědomí o jiných kulturách a institucích EU, nové osnovy a inovativnější kultura v institucích zůstaly i poté, co projekty skončily. Výsledky strukturálních a doplňujících opatření byly vzhledem k tomu, že mají z povahy podporovat strukturální reformu, méně hmatatelné, ale zúčastněné organizace stále používaly většinu politických výstupů. V mnoha případech program podporoval udržitelná partnerství v rámci vysokoškolského vzdělávání, na nichž by se v různém stupni v závislosti na charakteru projektu podílely země EU a partnerské země, a akademická spolupráce pokračovala i po skončení projektu. Zúčastněné instituce se výrazně podílely na financování navazujících kroků: polovina partnerů pokračovala v souvisejících činnostech za použití vlastních zdrojů financování, např. státních rozpočtů, jiných vícestranných či dvoustranných zdrojů a získáváním externích prostředků. Zdá se, že v tomto ohledu učinily různé zúčastněné strany vysoké finanční závazky, aby bylo možné pokračovat v činnostech a v rozvoji sítí, které byly zřízeny. Je však třeba, aby byly zúčastněné strany více pobízeny k aktivnější spolupráci při šíření výsledků a propagaci úspěchů, které vzhledem ke konkurenci mezi institucemi vysokoškolského vzdělávání zpravidla probíhají v omezené míře. DOPORUčENÍ HODNOTITELů A PřIPOMÍNKY KOMISE Zpráva o hodnocení obsahuje řadu doporučení, která jsou uvedena níže spolu s připomínkami Komise. Doporučení 1 – posílit strategické zaměření programu Komise souhlasí s tím, že lze určitě posílit politický dialog. V rámci programu Tempus IV bylo vynaloženo značné úsilí na posílení dialogu s ministerstvy. Po poradě se zúčastněnými stranami na vnitrostátní úrovni určují vnitrostátní priority sama ministerstva prostřednictvím delegací. S ministerstvy jsou rovněž konzultovány užší seznamy projektů, které mají být financovány. V partnerských zemích byla za podpory ministerstev ustavena skupina odborníků v oblasti reformy vysokoškolského vzdělávání a tito odborníci představují důležité spojení mezi akademickým světem a tvorbou politiky a v mnoha případech rovněž poskytují poradenství ministerstvům. V neposlední řadě byly nedávno přezkoumány ukazatele výkonnosti, na jejichž základě musí být podávány zprávy o projektech, a bude tudíž snadnější propojit monitorování projektů s vnitrostátními strategickými rámci. Doporučení 2 – zdokonalit účinnou synergii s programem Erasmus Mundus a s dalšími akcemi Společenství a posílit vazby s výzkumem Komise vynaložila značné úsilí, aby programy TEMPUS IV a Erasmus Mundus koncipovala tak, aby se navzájem doplňovaly (institucionální spolupráce/reforma vs. podpora mobility). Národní kanceláře programu Tempus mají nyní výslovný mandát a s ním spjaté úkoly týkající se podpory programu Erasmus Mundus a jiných iniciativ EU v oblasti vysokoškolského vzdělávání. Aktualizace programu Erasmus Mundus jsou standardním bodem pravidelných setkání národních kanceláři programu Tempus a národních kontaktních míst a program Erasmus Mundus stále více investuje, aby byly národní kanceláře programu Tempus systematicky informovány o vývoji. Jednou z priorit Komise je také podpora vazeb s politikami a programy v oblasti výzkumu, a zejména s akcemi Marie Curie, které usilují o mobilitu výzkumných pracovníků a jejich profesní rozvoj. Konkrétním tématem činností v rámci programu Tempus IV je podpora rozvoje znalostního trojúhelníků v partnerských zemích a nedávno byla zadána studie, která má přehledně popsat situaci v oblasti doktorského studia v sousedních zemích a která rovněž obsahuje určité složky spojené s politikami a programy v oblasti výzkumu. Doporučení ohledně doplňujících se vazeb by se ve skutečnosti neměla omezovat na program Erasmus Mundus a na výzkum, ale měla by se vztahovat také na další dvoustranné podpory v oblasti vysokoškolského vzdělávání, které Komise zejména prostřednictvím delegací poskytuje v mnoha partnerských zemích (rozpočtová podpora, odvětvový program). Stejně tak by doporučení měla odkazovat na příslušné programy vztahující se na jiné regiony, jmenovitě na EDULINK, který byl koncipován tak, aby podporoval regionální a vícestrannou tvorbu sítí mezi vysokoškolskými institucemi ve skupině afrických, karibských a tichomořských států (AKT) a EU, a na program Nyerere, který podporuje akademickou mobilitu ve stejném regionu. Součástí doporučení by mělo být propojení stávajících regionálních iniciativ s politickým dialogem vycházejícím ze situace v jednotlivých zemích v oblasti vzdělávání. Doporučení 3 – opětovné zvážení úrovně financování s ohledem na cíle programu TEMPUS Komise souhlasí s tím, že existují dostatečně vysoce kvalitní projekty, které by mohly ospravedlnit zvýšení rozpočtu, a to zejména s ohledem na skutečnost, že poptávka po programu je velmi vysoká (první výzva k předkládání návrhů v rámci programu Tempus IV: bylo obdrženo 530 návrhů/76 projektů bylo vybráno – druhá výzva: bylo obdrženo 610 návrhů/69 projektů bylo vybráno). Míra výběru je velice nízká a pohybuje se kolem 12 %. Kvůli rozpočtovým omezením nelze financovat mnoho velice dobrých projektů. Absorpční kapacita programu Tempus je velmi vysoká. Rozpočty jednotlivých projektů v rámci programu TEMPUS IV vzrostly. Omezený počet projektů první generace v rámci programu TEMPUS IV bude dokončen na konci roku 2011. Může být užitečné zkoumat, zda byly vyčerpány všechny prostředky vyčleněné na projekty, a případně opětovně zvážit rozpočty jednotlivých projektů s ohledem na budoucí finanční výhledy programu. Také je důležité zabývat se myšlenkou, že by bylo možné uvažovat o zvýšení finančních prostředků rovněž na úrovni všech zúčastněných regionů, aby se zabránilo rozsáhlé nevyváženosti mezi zeměmi (jako je např. Ruská federace) a regiony (například země ve Středomoří). Doporučení 4 – zvýšit kvalitu navrhovaných projektů V posledních letech Komise silně investuje do odborné přípravy pracovníků národních kanceláří programu Tempus a národních kontaktních míst zaměřené na schopnosti připravovat projekty. Informace o minulých projektech jsou poskytovány stále systematičtěji (prostřednictvím internetových stránek, během konferencí a jiných akcí – v rámci přehledu projektů, studií s osvědčenými postupy převzatými z projektů). Doporučení 5 – zvýšit účinnost monitorování v terénu Pro program Tempus IV byl vyvinut aktualizovaný přístup spočívající v terénním monitorování. Byly definovány tři cíle monitorování: preventivní (rané stupně projektu), poradní (v polovině období) a kontrolní (ex-post). Množstevní cíle byly stanoveny se silným důrazem na preventivní funkci, což znamená, že všechny nově vybrané projekty měly být během prvních šesti měsíců navštíveny. Jsou organizovány pohovory na místě a dodavatelům je systematicky poskytována zpětná vazba, která jim umožňuje projekty zlepšovat. Kromě těchto nástrojů jsou rovněž v rámci monitorování zaměřeného na výsledky prováděny návštěvy projektů v mnoha zemích. Doporučení 6 – poskytovat větší podporu národním kontaktním místům v nových členských státech Pokud jde o sdílení zkušeností nejnovějších příjemců programu, nejdůležitějšími subjekty v nových členských státech jsou vysoké školy. Vysoké školy v Polsku, Slovinsku, České republice a v pobaltských státech byly rámci programu TEMPUS III obzvláště aktivní a i nadále se intenzivně účastní programu TEMPUS IV. Nelze uvažovat o možnostech financování národních kontaktních míst, která jsou informačními místy členských států. Doporučení 7 – lépe definovat zapojení delegací EU s cílem zlepšit (strukturální) dialog o vysokoškolském vzdělávání s vnitrostátními orgány Zapojení delegací EU je pravděpodobně oblastí, v níž během posledních let došlo k největšímu zlepšení. Delegace jsou přítomny u všech kroků provádění programu. Podílejí se na konzultacích s ministerstvy při stanovení priorit programu, jsou konzultovány ve věcech užších seznamů projektů, zvány na informační dny a podílejí se na terénním monitorování projektů. Jsou předním partnerem při stycích s ministerstvy a rovněž jsou zapojeny do skupiny odborníků v oblasti reformy vysokoškolského vzdělávání a podílejí se na činnostech této skupiny. Doporučení 8 – pokračování projektů podobných projektům v rámci programu TEMPUS po přistoupení k EU Nástrojem institucí členských států EU pro spolupráci v oblasti vysokoškolského vzdělávání je program celoživotního učení (Erasmus). Instituce vysokoškolského vzdělávání v kandidátských zemích se automaticky stávající způsobilé pro účast v programu Erasmus, jakmile se jejich země stanou členskými státy. Komise vynakládá značné úsilí, aby kandidátské země připravila na účast v programu celoživotního vzdělávání, a kromě toho navrhuje, aby byla do informačních dnů programu Tempus zařazena diskuse o období po ukončení programu Tempus (jak tomu již je v Chorvatsku). Doporučení 9 – větší důraz na osvědčené postupy – informace o vazbách s trhem práce a občanskou společností Spolupráce vysokých škol a podniků je jedním z prioritních témat programu Tempus IV. V této oblasti probíhá stále větší počet projektů a ve výzvách k podávání návrhů jsou podniky podněcovány k účasti (partnerství více subjektů). To je konkrétní výsledek konference o spolupráci vysokých škol a podniků, která se konala v Ammánu v roce 2007 (viz rovněž zpráva s názvem „Propojení pracovního světa a vzdělávání prostřednictvím programu Tempus[6]“). Doporučení 10 – přiznat vyšší prioritu projektům reformy řízení Jedním z jasných prioritních témat programu Tempus IV je reforma řízení a touto problematikou se zabývá stále více projektů. V roce 2009 byla dokončena studie o řízení vysokých škol, která vycházela z osvědčených postupů programu Tempus v této oblasti a z politického vývoje v EU a v partnerských zemích. V roce 2010 budou uspořádány tři semináře o politice, a to na Ukrajině, v Kazachstánu a v Maroku, na nichž budou odborníci a tvůrci politiky diskutovat o tom, jak lze zvýšit transparentnost a účinnost řízení vysokých škol. Doporučení 11 – věnovat více pozornosti dostupnosti projektů (rovným příležitostem) Rovné příležitosti jsou ve výzvě k předkládání návrhů v rámci programu Tempus IV výslovně zmiňovány jako kritérium kvality a lze se o nich jasněji zmínit během informačních dnů programu Tempus. Doporučení 12 – podporovat dodatečné ambice projektů, např. v případě společných titulů či dvojitých diplomů Komise prozkoumá druh dodatečných ambicí a prošetří potíže, které by při provádění projektů mohly nastat. Delegace EK v Moskvě nedávno zahájila studii zabývající se dvojitými tituly v Ruské federaci a tato studie nepochybně vznese otázky, které lze dále šetřit. Doporučení 13 – zlepšit jak šíření, tak využívání výsledků projektů Šíření je při posuzování návrhů kritériem kvality a rovněž je důležitým prvkem, který je třeba vzít v úvahu při monitorování projektů. V této oblasti bylo během posledních let dosaženo značného pokroku. Byly provedeny tematické studie zabývající se spoluprácí vysokých škol a podniků, zajištěním kvality a řízením a na tyto studie navazovaly tematické semináře, jichž se zúčastnila široká škála zúčastněných subjektů. Jsou sestavovány přehledy projektů a tyto přehledy jsou soustavně aktualizovány a zástupci obzvláště úspěšných projektů jsou vyzýváni, aby v různých fórech sdíleli své zkušenosti. ZÁVěR Program TEMPUS zůstává velice důležitý z hlediska hlavního cíle, kterým je podpora reformy a modernizace vysokoškolského vzdělávání na úrovni institucí. Činnosti na různých úrovních přispívají k reformám, které by pravděpodobně jinak nebyly provedeny vůbec nebo by byly provedeny mnohem pomaleji. Zároveň je zřejmé, že v mnoha zemích je stále zapotřebí více pokročit při reformování odvětví vysokoškolského vzdělávání a že tyto země dosud stojí před důležitými výzvami spojenými s reformou struktur vysokoškolského vzdělávání nebo se jimi právě začínají zabývat. Pro značný počet partnerských zemí je program Tempus jedinou možností spolupráce s dalšími institucemi v ostatních zemích a představuje jediný fungující program spolupráce, který může EU (a členské státy) některým z těchto zemí nabídnout. V plném rozsahu byla potvrzena logika zásahu a základní řídící mechanismy na podporu tohoto procesu a v poslední fázi programu, tedy v programu Tempus IV, byla zavedena značná zlepšení. Nápaditost a úspěch program jsou do značné míry výsledkem přístupu „zdola nahoru“, přístupu, který se řídí poptávkou, v jehož rámci instituce vysokoškolského vzdělávání v rámci výzev k předkládání návrhů provádějí vlastní iniciativy se širokým rámcem možností, jakož i silného důrazu na spolupráci institucí. Vysoká intenzita mezilidských styků přispěla k podpoře porozumění mezi kulturami a k jejich sblížení. Tyto rysy by měly být zachovány. Ukazuje se, že program Tempus je díky vícestranné povaze, přístupu k projektům a řídícím mechanismům velice nákladově efektivním politickým nástrojem, a to zejména ve srovnání s jinými tradičními zásahy v rámci technické pomoci. Je zřejmé, že projekty v rámci programu Tempus jsou zpravidla obzvláště důležité, pokud jde o jejich význam pro reformu a modernizaci systémů vysokoškolského vzdělávání v partnerských zemí, dopad na jednotlivce, profese, obsahy, metody, lepší kvalifikace, internacionalizaci a organizaci studií a dopad na zúčastněné instituce. Výsledky projektů jsou udržitelné a instituce je zachovávají, rozvíjejí a využívají. Program Tempus je nástrojem, který může akademická obec v partnerských zemích vyzkoušet, používat a využít k podpoře vlastních potřeb a k rozvoji na vnitrostátní úrovni a v širším pojetí k rozvoji v boloňské komunitě vysokoškolského vzdělávání. Tempus je v partnerských zemích viditelnou a kvalitní značkou. Je také vysoce uznávaným programem v EU a v institucích členských států. Program je nadále předmětem vysokého zájmu a je přijímáno mnoho velice kvalitních žádostí, které však není možné financovat kvůli rozpočtovým omezením. Komise by mohla zvážit možnost navýšení finančních prostředků pro všechny regiony, na něž se program vztahuje, pokud to umožní finanční rámec a nebudou-li tím dotčeny jiné priority spolupráce, aby byly v plném rozsahu podpořeny vysoce ambiciózní cíle a výzvy v oblasti vysokoškolského vzdělávání a také důležitý vývoj, k němuž dochází v mezinárodní akademické obci. [1] Rozhodnutí Rady 90/233/EHS ze dne 7. května 1990. [2] Rozhodnutí Rady 1999/311/EHS ze dne 29. dubna 1999. [3] Rozhodnutí Rady 2002/601/ES ze dne 27. června 2002. [4] Rozhodnutí o rozšíření programu Tempus na země MEDA změnilo dobu trvání programu tak, že datum ukončení programů Tempus, Socrates a Leonardo da Vinci je nyní stejné. [5] Účast Izraele je možná pouze na základě samofinancování. [6] http://eacea.ec.europa.eu/tempus/doc/linking.pdf