Cílem směrnice 2008/52/ES o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech včetně oblasti rodinného práva je usnadnit přístup k alternativnímu řešení sporů a podporovat smírné řešení sporů podporou využívání mediace a zabezpečením zdravého vztahu mezi mediací a soudním řízením. Vztahuje se na přeshraniční spory v občanských a obchodních věcech a měla být provedena do vnitrostátního práva do 21. května 2011. Toto hodnocení uplatňování této směrnice se provádí v souladu s článkem 11 této směrnice.

3.3.Mechanismy kontroly kvality (čl. 4 odst. 1)

3.3.1.Kodexy chování

Přijetí kodexů chování na vnitrostátní úrovni vnímají zúčastněné strany jako důležitý nástroj zajištění kvality mediace. Celkem 19 členských států vyžaduje, aby byly vytvořeny a dodržovány kodexy chování, zatímco v jiných členských státech si poskytovatelé mediačních služeb vytvořili své vlastní etické kodexy. V některých případech překračovaly členské státy rámec minimálních požadavků směrnice a dodržovaly kodexy chování povinné pro mediátory a mediační organizace. Klíčovou úlohu v této souvislosti hraje Evropský kodex chování pro zprostředkovatele, a to buď proto, že ho zúčastněné strany přímo využívají, nebo proto, že se jím inspirovaly vnitrostátní nebo odvětvové kodexy. V některých členských státech stanoví dodržování tohoto evropského kodexu zákon, zatímco v jiných členských státech je tento kodex v praxi uplatňován, aniž by to bylo stanoveno zákonem. Většina zúčastněných stran byla toho názoru, že podpora vytváření a dodržování dobrovolných kodexů chování ze strany mediátorů a organizací poskytujících mediační služby, které vyžaduje směrnice, byla účinná. Jeví se tedy, že pokud jde o kodexy chování, je provádění směrnice celkově uspokojivé.

3.3.2.Normy kvality pro poskytování mediačních služeb

V 18 členských státech existují pravidla mechanismů kontroly kvality týkající se poskytování mediačních služeb. Ve většině členských států fungují povinná akreditační řízení pro mediátory a existují v nich registry mediátorů. V případě, že právní předpisy registry nebo akreditační řízení neupravují, stanoví si samy mediační organizace zpravidla své vlastní. V současné době existuje v EU široká škála mechanismů kontroly kvality.

V rámci konzultace se značný počet respondentů, z toho zejména celá řada mediátorů, vyjádřil pro vytvoření norem kvality poskytování mediačních služeb platných pro celou EU. Této myšlence se však nedostalo téměř žádné podpory ze strany členských států.

Respondenti podporující vytvoření celoevropských norem kvality se dále dělili na ty, kteří podporovali jednotné celoevropské normy, které považovali za nezbytné pro další podporu zavádění mediace, a na ty, kteří preferovali vytvoření minimálních norem, které by zajistily soudržnost, ale umožňovaly by rovněž zohledňovat místní rozdíly v kultuře mediace. Další zdůrazňovali, že evropské normy by měly být založeny na nejvyšších existujících vnitrostátních normách, aby se předešlo tomu, že by fungovaly na základě nejmenšího společného jmenovatele.

Respondenti, kteří byli proti vytvoření norem kvality platných pro celou EU, uváděli, že takové normy nejsou pro úspěšnost mediace nezbytné, že vnitrostátní normy jsou příliš rozdílné, že vytvoření těchto norem by mělo být ponecháno na členských státech, případně že samoregulace na jednotlivých vnitrostátních trzích je dostačující. Zdůrazňovali rovněž, že mezi členskými státy existují významné kulturní a právní rozdíly týkající se řešení sporů, které ovlivňují způsob, jakým strany sporu mediaci využívají. Jednotnost by omezovala výběr spotřebitelů a vedla by ke sporům. Evropská unie by měla nanejvýš podporovat a usnadňovat sdílení osvědčených postupů.

S ohledem na zdrženlivost členských států vůči závazným normám kvality platným pro celou EU, ale také na významnou podporu zúčastněných stran, by mohla jedna z možností dalšího vývoje spočívat v tom, že by EU poskytla finanční prostředky na to, aby zúčastněné strany samy vytvořily normy kvality poskytování mediačních služeb pro celou EU v kontextu práce Evropského výboru pro normalizaci (CEN) na základě nařízení (EU) č. 1025/2012 o evropské normalizaci, například na dohodu o workshopu CEN (CWA). Navzdory skutečnosti, že práce CWA by se v zásadě měla plně řídit potřebami trhu, je takové financování možné, pokud je považováno za „nezbytné a vhodné pro podporu právních předpisů a politik Unie“.

3.4.Odborné vzdělávání mediátorů (čl. 4 odst. 2)

17 členských států podporuje odborné vzdělávání nebo je zcela nebo zčásti reguluje ve svých vnitrostátních právních předpisech. Většina členských států překračuje rámec minimálních požadavků směrnice a reguluje úvodní odborné vzdělávání mediátorů a stanoví, že je povinné. Řada z nich také ukládá požadavek na další odborné vzdělávání. V členských státech, kde není odborné vzdělávání regulováno, poskytují mediační organizace zpravidla odborné vzdělávání na bázi dobrovolnosti.

V rámci konzultace vyjádřila velká většina respondentů domněnku, že podpora úvodního a dalšího odborného vzdělávání mediátorů vyžadovaného směrnicí byla účinná. Další zdůraznili úroveň rozdílů a odchylek mezi jednotlivými členskými státy, pokud jde o vytváření, uznávání, růst a vývoj profese mediátora. Podle jejich názoru existuje v oblasti odborného vzdělávání a stanovování norem mezi jednotlivými jurisdikcemi určitý společný základ, ale jen malá součinnost. Domnívají se, že v rámci Evropy existují v odborném vzdělávání mediátorů značné rozdíly, pokud jde o požadovaný počet hodin a obsah odborného vzdělávání.