Návrh rozhodnutí Rady, kterým se jménem Evropského společenství schvalují první a druhá změna Úmluvy OSN/EHK o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států uzavřené v Espoo /* KOM/2007/0470 konecném znení - CNS 2007/0169 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 14.8.2007 KOM(2007) 470 v konečném znění 2007/0169 (CNS) Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se jménem Evropského společenství schvalují první a druhá změna Úmluvy OSN/EHK o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států uzavřené v Espoo (předložený Komisí) DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. Úmluva OSN/EHK o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států uzavřená v Espoo (dále jen „úmluva“) byla podepsána Společenstvím a jeho členskými státy dne 26. února 1991. Tato úmluva byla schválena Společenstvím dne 27. června 1997[1]. 2. Na druhé schůzi stran konané v roce 2001 bylo přijato rozhodnutí II/14 o změně úmluvy z Espoo. Změna rozšiřuje definici pojmu „veřejnost“ v čl. 1 písm. x) úmluvy, aby bylo zřejmé, že veřejnost, která se může podílet na postupech podle úmluvy, zahrnuje občanskou společnost, a zejména nevládní organizace, a umožňuje, aby po schválení na schůzi stran k úmluvě přistoupily země, které nejsou členy EHK. Rozšíření působnosti pojmu „veřejnost“ i otevření úmluvy státům mimo region OSN/EHK představují zásadní nástroje pro zabezpečení veřejného povědomí o otázkách životního prostředí a prosazování širšího provádění a uplatňování právních předpisů v oblasti životního prostředí. První změna úmluvy tak přispívá k posílení politik v oblasti ochrany životního prostředí a jejich větší účinnosti. 3. Definice pojmu „veřejnost“ nabývá účinku v právních předpisech Společenství v různých ustanoveních směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (směrnice EIA)[2] ve znění směrnic 97/11/ES[3] a 2003/35/ES[4] a je v souladu s pozměněným zněním úmluvy. 4. Na třetí schůzi stran konané v roce 2004 bylo přijato rozhodnutí III/7 o druhé změně úmluvy z Espoo. Tato změna umožňuje dotyčným stranám, aby se podílely na stanovení oblasti působnosti, reviduje seznam činností uvedených v příloze I úmluvy a zabývá se mezinárodními otázkami podle úmluvy, jako je například přezkum dodržování úmluvy, pravomoci v rámci schůze stran a vstup změn v platnost. Příslušná ustanovení Společenství (směrnice EIA) jsou v souladu se změnou úmluvy z Espoo, která si tedy nevyžádá úpravu těchto právních předpisů. 5. U příležitosti ministerské konference „Životní prostředí pro Evropu“ v říjnu 2007 je důležité ukázat odhodlání Evropského společenství a členských států v oblasti mezinárodní politiky životního prostředí a jejich společný postup v rámci Evropské hospodářské komise OSN v souvislosti s podporou cílů stanových v úmluvách o životním prostředí. Podobně jako ve vyjednávacím procesu je i při uzavírání změn úmluvy z Espoo zapotřebí zajistit úspěšnou koordinaci na úrovni Společenství za účelem pokud možno současného uložení ratifikačních listin, listin o schválení či přijetí Společenstvím a členskými státy. 6. Společenství by nyní mělo změny úmluvy z Espoo schválit. 2007/0169 (CNS) Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se jménem Evropského společenství schvalují první a druhá změna Úmluvy OSN/EHK o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států uzavřené v Espoo RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[5], s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[6], vzhledem k těmto důvodům: 1. Cílem úmluvy OSN/EHK o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států uzavřené v Espoo (dále jen úmluva z Espoo) je stanovení závazků stran provádět posouzení vlivů na životní prostředí u některých činností v ranném stádiu plánování. Z úmluvy rovněž pro státy vyplývá všeobecný závazek v souvislosti s oznamováním a konzultacemi týkajícími se všech velkých projektů, u kterých se předpokládá, že budou mít významný negativní dopad na životní prostředí přesahující hranice států. 2. Úmluva z Espoo byla schválena Společenstvím dne 27. června 1997. 3. Na schůzi stran konané v roce 2001 byla přijata změna úmluvy z Espoo, kterou se mění definice pojmu „veřejnost“ tak, aby zahrnovala nevládní organizace a jiná sdružení, a aby mohly k úmluvě přistoupit i země mimo region OSN/EHK. Příslušné právní předpisy Společenství, zejména směrnice Rady 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí[7], zahrnují ustanovení, která jsou v souladu s uvedenou změnou úmluvy z Espoo. 4. Druhá změna úmluvy z Espoo, přijatá na schůzi stran v roce 2004, umožňuje dotyčným stranám, aby se podílely na stanovení oblasti působnosti, reviduje seznam činností uvedených v příloze I úmluvy a zabývá se mezinárodními otázkami podle úmluvy. Tato změna nemění podstatu závazků stran a seznam uvedených činností je již zahrnut do příslušných právních předpisů Společenství, konkrétně do směrnice 85/337/EHS. 5. Změny úmluvy z Espoo jsou pro strany otevřeny k ratifikaci, schválení nebo přijetí. Evropské společenství a členské státy by měly učinit nezbytné kroky za účelem pokud možno současného uložení ratifikačních listin, listin o schválení či přijetí. 6. Společenství by mělo výše uvedené dvě změny úmluvy z Espoo schválit, ROZHODLA TAKTO: Článek 1 První a druhá změna Úmluvy OSN/EHK o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států uzavřené v Espoo se jménem Společenství schvaluje. Znění změn je připojeno k tomuto rozhodnutí. Článek 2 Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou nebo osoby zmocněné uložit listinu o schválení změn u generálního tajemníka Organizace spojených národů vystupujícího ve funkci depozitáře v souladu s článkem 17 úmluvy z Espoo. V Bruselu dne […] Za Radu předseda / předsedkyně […] ZMĚNY ÚMLUVY OSN/EHK O POSUZOVÁNÍ VLIVŮ NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ PŘESAHUJÍCÍCH HRANICE STÁTŮ UZAVŘENÉ V ESPOO PRVNÍ ZMĚNA Na konec čl. 1 písm. x) se po slovu „osob“ vkládá text, který zní: „a – v souladu s vnitrostátními právními předpisy či postupy – jejich sdružení, organizace či skupiny“ V článku 17 se po odstavci 2 vkládá nový odstavec, který zní : „3. Kterýkoliv jiný stát neuvedený v odstavci 2 tohoto článku, který je členským státem Organizace spojených národů, může k úmluvě přistoupit po schválení přijatém na schůzi stran. Schůze stran se nezabývá žádostí o přistoupení podanou takovým státem, ani neschválí žádnou takovou žádost, dokud tento odstavec nevstoupí v platnost pro všechny státy a organizace, které byly stranami úmluvy dne 27. února 2001“. a zbývající odstavce se odpovídajícím způsobem přečíslují. Na konci článku 17 se doplňuje nový odstavec, který zní : „7. Má se za to, že všechny státy či organizace, které ratifikují, přijmou či schválí tuto úmluvu, současně ratifikují, přijmou či schválí změnu úmluvy uvedenou v rozhodnutí II/14 přijatém na druhé schůzi stran“. DRUHÁ ZMĚNA V článku 2 se po odstavci 10 doplňuje nový odstavec, který zní : „11. Pokud strana původu hodlá provést proceduru pro účely určení obsahu dokumentace posuzování vlivů na životní prostředí, měla by dotčená strana dostat příležitost podílet se ve vhodné míře na této proceduře“. V článku 8 se po slovu „úmluvy“ doplňuje text, který zní: „a podle všech jejích protokolů, jejichž smluvní stranou jsou.“ V článku 11 se odst. 2) písm. c) nahrazuje novým pododstavcem, který zní : „(c) budou ve vhodných případech usilovat o služby a spolupráci kompetentních orgánů, které mají odborné znalosti související s dosažením cílů této úmluvy“; Na konci článku 11 se doplňují dva nové pododstavce, které zní : „(g) ve vhodných případech vypracují protokoly k této úmluvě; (h) zřídí pomocné orgány, které jsou považovány za nezbytné pro provádění této úmluvy“. V čl. 14 odst. 4 se druhá věta nahrazuje novou větou, která zní : „Tyto změny a doplňky vstoupí v platnost pro smluvní strany, které je ratifikovaly, schválily nebo přijaly, devadesátý den poté, co depozitář obdrží listiny o ratifikaci, schválení nebo přijetí alespoň od tří čtvrtin počtu stran v době jejich přijetí“. Za článek 14 se vkládá nový článek, který zní : „Článek 14a Přezkum dodržování úmluvy 1. Strany přezkoumají dodržování ustanovení této úmluvy na základě procedury dodržování úmluvy jako nekontradiktorní a nápomocné procedury přijaté na schůzi stran. Přezkum vychází mimo jiné i z pravidelných zpráv vypracovaných stranami. Schůze stran rozhodne o tom, jak často musí strany zprávy pravidelně podávat a jaké informace mají zprávy obsahovat. 2. Proceduru dodržování lze použít pro všechny protokoly přijaté podle této úmluvy“. Příloha I úmluvy se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí; V příloze VI se po odstavci 2 vkládá nový odstavec, který zní : "3. Odstavec 1 a 2 lze použít přiměřeně na všechny protokoly této úmluvy“. Příloha SEZNAM ČINNOSTÍ 1. Ropné rafinerie (s výjimkou závodů vyrábějících pouze maziva z ropy) a zařízení na zplyňování a zkapalňování uhlí nebo živičné břidlice o kapacitě minimálně 500 metrických tun denně. 2. a) Tepelné elektrárny a jiná spalovací zařízení s tepelným výkonem minimálně 300 megawattů a b) jaderné elektrárny a jiné jaderné reaktory včetně demontáže nebo konečného uzavření těchto elektráren nebo reaktorů1 (s výjimkou výzkumných zařízení pro výrobu a přeměnu štěpných a obohacených látek, jejichž maximální výkon nepřesahuje 1 kW nepřetržitého tepelného zatížení). 3. a) Zařízení k přepracování vyhořelého jaderného paliva; b) zařízení určená: - - k výrobě nebo obohacování jaderných paliv; - ke zpracování vyhořelého jaderného paliva nebo vysoce radioaktivního odpadu; - - ke konečnému zneškodnění vyhořelého jaderného paliva; - - výhradně ke konečnému zneškodnění radioaktivního odpadu; nebo - výhradně ke skladování (plánovanému na více než 10 let) vyhořelého jaderného paliva nebo radioaktivního odpadu na místě odlišném od místa výroby. 4. Velká zařízení pro primární tavbu litiny a oceli a výrobu neželezných kovů. 5. Zařízení k získávání azbestu a zpracování a přepracování azbestu a výrobků obsahujících azbest: pro azbestocementové produkty s roční výrobou přesahující 20 000 metrických tun konečného produktu; pro třecí materiály s roční výrobou přesahující 50 metrických tun konečného produktu; pro jiná využití azbestu při spotřebě více než 200 metrických tun ročně. 6. Integrovaná chemická zařízení. 7. a) Výstavba dálnic, rychlostních silnic2, tratí pro dálkovou železniční dopravu a letišť3 s hlavní rozjezdovou a přistávací drahou o délce minimálně 2 100 m; b) výstavba nové čtyřproudé nebo víceproudé silnice nebo rekonstrukce a/nebo rozšíření již existující dvouproudé nebo méněproudé silnice na čtyřproudou nebo víceproudou, jestliže tato nová silnice nebo část rekonstruované a/nebo rozšířené silnice má minimální souvislou délku 10 kilometrů. 8. Potrubí o velkém průměru pro rozvod ropy, plynu a chemických látek. 9. Obchodní přístavy a vnitrozemské vodní cesty a přístavy pro vnitrozemskou vodní dopravu umožňující plavbu lodí s výtlakem nad 1 350 metrických tun. 10. a) Zařízení ke zneškodňování odpadu spalováním, chemickým zpracováním nebo skladováním toxických a nebezpečných odpadů; b) zařízení ke zneškodňování odpadu, který není klasifikován jako nebezpečný, spalováním nebo chemickým zpracováním o kapacitě přesahující 100 metrických tun denně. 11. Velké přehrady a nádrže. 12. Zařízení k odběru nebo umělému doplňování podzemních vod, jestliže roční objem odebrané nebo uměle doplňované vody dosahuje minimálně 10 milionů metrů krychlových. 13. Výroba celulózy, papíru a lepenky v množství minimálně 200 metrických tun denně při sušení na vzduchu. 14. Velké lomy, těžba, in situ dobývání a zpracování kovových rud nebo uhlí. 15. Těžba uhlovodíků na volném moři. Těžba ropy a zemního plynu ke komerčním účelům, pokud denní vytěžené množství přesahuje 500 metrických tun ropy a 500 000 metrů krychlových plynu. 16. Velká zařízení ke skladování ropy, petrochemických a chemických produktů. 17. Odlesňování velkých ploch. 18. a) Díla sloužící k přečerpávání vodních zdrojů mezi povodími řek, pokud cílem tohoto přečerpání je zabránit případnému nedostatku vody a pokud objem přečerpané vody přesahuje 100 milionů metrů krychlových za rok; a b) ve všech ostatních případech díla sloužící k přečerpávání vodních zdrojů mezi povodími řek, pokud víceletý průměrný průtok v povodí, odkud se voda čerpá, přesahuje 2000 milionů metrů krychlových za rok a objem přečerpané vody přesahuje 5 % tohoto průtoku. V obou případech je vyloučeno přečerpávání pitné vody vedené potrubím. 19. Čistírny odpadních vod o kapacitě převyšující 150 000 ekvivalentních obyvatel. 20. Zařízení k intenzivnímu chovu drůbeže nebo prasat s více než: - 85 000 místy pro brojlery; - 60 000 místy pro slepice; - 3 000 místy pro jatečná prasata (nad 30 kg); nebo - 900 místy pro prasnice. 21. Budování nadzemního vedení elektrické energie o napětí 220 kV a vyšším a o délce nad 15 kilometrů. 22. Velká zařízení k využívání větru pro výrobu elektrické energie (větrné parky). ____________________ 1. Pro účely této úmluvy přestávají být jaderné elektrárny a jiné jaderné reaktory jadernými zařízeními, jestliže veškerá jaderná paliva a všechny ostatní kontaminované složky byly trvale odstraněny z místa zařízení. 2. Pro účely této úmluvy se: „dálnicí“ rozumí pozemní komunikace speciálně projektovaná a vybudovaná pro provoz motorových vozidel, z níž není přímý přístup na sousedící pozemky a která: a) má, s výjimkou jednotlivých míst nebo na dočasnou dobu, samostatné pruhy pro oba směry jízdy, které jsou od sebe odděleny buď dělícím pruhem, jenž není určen k provozu, nebo výjimečně jinak; b) se úrovňově nekříží s žádnou silnicí, železnicí nebo tramvajovou tratí ani stezkou pro pěší; a c) je zvlášť značená jako dálnice. „rychlostní silnicí“ rozumí silnice vyhrazená pro provoz motorových vozidel, přístupná pouze z mimoúrovňových křižovatek nebo křižovatek se světelnou signalizací, na které je zejména zakázáno zastavit a parkovat v jízdním pruhu (jízdních pruzích). 3. Pro účely této úmluvy se „letištěm“ rozumí letiště, které odpovídá definici v Chicagské úmluvě z roku 1944 zřizující Mezinárodní organizaci pro civilní letectví (příloha 14). [1] Rozhodnutí Rady ze dne 27. června 1997 o uzavření Úmluvy o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států (úmluva z ESPOO) jménem Společenství (Úř. věst. C 104, 24.4.1992, s. 5; rozhodnutí nevyhlášeno). [2] Úř. věst. [L 175], [5.7.1985], s. [40]. [3] Úř. věst. [L73], [14.3.1997], s. [5]. [4] Úř. věst. [L156], [25.6.2003], s. [17]. [5] Úř. věst. C […], […], s. […]. [6] Úř. věst. C […], […], s. […]. [7] Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40, směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady (ES) 2003/35/ES (Úř. věst. L 156, 25.6.2003, s. 17).