Technologický pokrok v oblasti systému čisté energie má zásadní význam pro dosažení cíle EU v oblasti klimatu a energetiky do roku 2050, jak je zdůrazněno v „posouzení dopadů plánu dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030“ . Mezinárodní energetická agentura (IEA) předpokládá, že zatímco většina snížení emisí CO2 do roku 2030 bude vycházet z technologií, které se již nyní nacházejí na trhu, téměř polovina snížení emisí nezbytných do roku 2050 bude vycházet z technologií, které se v současné době nacházejí ve fází demonstrace nebo ve fázi prototypu. Tato druhá výroční zpráva o hospodářské soutěži sleduje současný a předpokládaný stav jednotlivých technologií v oblasti čisté energie a umožňuje pochopit, jak daný systém čisté energie přispívá k dosažení klimatické neutrality EU do roku 2050, přičemž zároveň respektuje ekologické motto Zelené dohody pro Evropu „neškodit“. Tato zpráva zohledňuje jednotlivé aspekty konkurenceschopnosti a uvádí přednosti, výzvy a specifika systému čisté energie EU. Poukazuje zejména na to, že trendy jak v oblasti hrubé přidané hodnoty, tak v oblasti zaměstnanosti související s čistou energií – s odhlédnutím od rozdílů v rámci daného odvětví – překračují trendy celkového hospodářství EU, přičemž veřejné investice do výzkumu a inovací v oblasti čisté energie v posledních pěti letech nadále vykazují trend oživení, i když dosud nedosáhly úrovně roku 2010. Evropský inovační ekosystém zaujímá přední pozici v oblasti udělování patentů s vysokou hodnotou, jakož i v souvislosti s podporou začínajících podniků v oblasti klimatických technologií v počáteční fázi. Pokud však jde o rozšiřování, daleko zaostáváme za ostatními zeměpisnými regiony. Z technologického hlediska si EU udržuje silné postavení v odvětví výroby větrné energie, avšak v řadě dalších odvětví včetně solární fotovoltaiky, obnovitelného vodíku, tepelných čerpadel nebo obnovitelných paliv potenciálně stojí na rozcestí.

Zelená dohoda pro Evropu je zastřešujícím rámcem politiky EU v oblasti čisté energie. Představuje novou strategii růstu, jejímž cílem je učinit z Evropy první klimaticky neutrální kontinent na světě způsobem, který je spravedlivý, účinně využívá zdroje, je nákladově efektivní a konkurenceschopný. Za účelem uvedení cílů Zelené dohody pro Evropu v oblasti klimatu do praxe zakotvil právní rámec EU pro klima do práva politickou prioritu dosáhnout do roku 2050 klimatické neutrality a do roku 2030 snížit emise skleníkových plynů o 55 % ve srovnání s rokem 1990.

Tyto faktory vedly od druhé poloviny roku 2020 ke zvýšení velkoobchodních i maloobchodních cen elektřiny ve většině hlavních světových ekonomik. Vysoké velkoobchodní ceny elektřiny se dotkly všech členských států EU, i když některé z nich byly zasaženy více, což záviselo zejména na podílu fosilních paliv při výrobě elektřiny. Rychlost, s jakou se zvýšení velkoobchodních cen plynu promítá do maloobchodních cen, závisí také na podmínkách maloobchodních smluv (tj. délce smlouvy, pevných nebo variabilních cenách atd.). Evropská komise je znepokojena negativním dopadem růstu cen na domácnosti a podniky. V návaznosti na názory vyjádřené členskými státy a Evropským parlamentem předložila Komise sdělení s cílem přijmout a podpořit vhodná opatření ke zmírnění dopadu dočasných zvýšení cen energie a dále posílit odolnost vůči budoucím otřesům.

Zvýšení velkoobchodních cen elektřiny může představovat signál zvýšené konkurenceschopnosti obnovitelných zdrojů. To může znamenat motivaci ke zvyšování investic do tohoto odvětví, což v dlouhodobém horizontu přispěje ke snížení cen elektřiny vzhledem k nižším výrobním nákladům / provozním výdajům, jejich vyloučení z tvorby cen uhlíku a očekávanému snížení kapitálových nákladů. Současný nárůst cen v evropském energetickém sektoru také ukazuje, že je třeba snížit závislost EU na dovozu fosilních paliv. Nové cíle v oblasti klimatu a energetiky přinesou v budoucnosti i nové investiční potřeby. V následujících deseti letech budou zapotřebí dodatečné roční investice ve výši 390 miliard EUR v porovnání s ročními částkami investovanými v posledních deseti letech. K dosažení současného cíle 32% podílu energie z obnovitelných zdrojů do roku 2030 je zapotřebí výrazně zrychlit její zavádění, a ještě větší zrychlení bude zapotřebí ke splnění nově navrhovaného 40% cíle červencového balíčku nezbytného pro realizaci Zelené dohody pro Evropu. Vzhledem k tomu, že hlavní překážku přechodu na dekarbonizovaný energetický systém představují prodlevy ve vydávání povolení, které o mnoho let zpožďují zavádění infrastruktur a technologií v oblasti čisté energie a investice do nich, vydá Komise v roce 2022 pokyny k urychlení povolovacích procesů pro obnovitelné zdroje energie a bude nadále úzce spolupracovat s vnitrostátními správními orgány s cílem identifikace a vzájemné výměny osvědčených postupů. K vytvoření společného trhu s obnovitelnými zdroji energie, který by umožnil účinné a nákladově efektivní zavádění a jistotu investorů, je naléhavě zapotřebí zjednodušit a zefektivnit povolovací řízení, a to i vzhledem k potřebě rozsáhlých investic.

Nákladově nejefektivnějším způsobem, jak zajistit bezpečné a cenově dostupné dodávky energie pro všechny typy zákazníků, by byl integrovaný a dobře fungující trh s energií v EU. Ten udržuje ceny pod kontrolou tím, že vytváří konkurenci a umožňuje spotřebitelům vybírat si dodavatele energie. Sdělení o cenách energie navrhuje krátkodobá opatření, jako je mimořádná podpora příjmu domácností ze strany členských států, státní podpora podnikům a cílené snižování daní. Ve střednědobém horizontu navrhuje Komise mimo jiné podporu investic do obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti; zkoumání potenciálních opatření v oblasti skladování energie a nákupu zásob plynu. Ačkoli dosud neexistují žádné jasné důkazy o tom, že by alternativní tržní rámec poskytoval nižší ceny a lepší pobídky, pověřila Komise Agenturu pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER), aby posoudila výhody a nevýhody současného uspořádání trhu s elektřinou a aby do dubna 2022 navrhla doporučení.

Za tímto účelem usiluje EU o další rozvoj propojovacího vedení mezi členskými státy a o zajištění toho, aby byla co největší část kapacity propojovacích vedení k dispozici pro účely obchodu. Sleduje provádění stávajícího acquis (např. kodexů sítě) a navrhla další nástroje k zajištění likvidních trhů, jako je například revize směrnice o obnovitelných zdrojích energie včetně další podpory podnikových smluv o nákupu elektřiny, jakož i návrh revize směrnice o energetické účinnosti, která staví energetickou účinnost na první místo našeho hospodářství.

2.1.2Dopad pandemie Covid-19 a oživení

Politický rámec Zelené dohody pro Evropu bude sice stimulovat poptávku po technologiích výroby čisté energie, jejich nabídka, vývoj a konkurenceschopnost však jsou nepochybně vystaveny zkoušce v podobě pandemie COVID-19. Provádění politik v oblasti energetiky a klimatu je závislé na dostupnosti technologií využívajících obnovitelné zdroje, nenarušených hodnotových řetězcích a na zachování konkurenceschopnosti podniků a jejich kvalifikované pracovní síly. Na jedné straně hrozí, že ekonomický dopad pandemie bude znamenat velkou překážku pro konkurenceschopnost technologií v oblasti čisté energie. Na druhé straně politika hospodářské obnovy poskytuje rovněž příležitost přeorientovat a posílit investice do odvětví čisté energie díky nástroji NextGenerationEU.

Obnovitelné zdroje energie byly totiž v celosvětovém měřítku zasaženy pandemií Covid-19 méně než jiné zdroje energie. Závažnější dopad zaznamenala pouze biopaliva pro dopravu vzhledem k poklesu spotřeby v důsledku kombinace omezení cestování a nízkých cen ropy. Snižující se kapitálové náklady umožnily instalovat nebývalý počet solárních a větrných elektráren v celosvětovém měřítku. V důsledku toho došlo k poklesu výroby elektřiny z uhlí, zemního plynu a jaderné energie a obnovitelné zdroje v roce 2020 poprvé předstihly fosilní paliva jako hlavní zdroj energie EU (obnovitelné zdroje představovaly 38 % elektřiny EU oproti 37 % fosilních paliv a 25 % jaderné energie).

Nařízení o Nástroji pro oživení a odolnost představuje pro EU první nařízení svého druhu pro účely oživení po pandemii Covid-19 jakožto program založený na výsledcích, který navrhla Komise v rámci balíčku NextGenerationEU. Členským státům jsou na základě jejich komplexních plánů pro oživení a odolnost poskytovány finanční prostředky, které jsou uvolňovány na základě dosahování měřitelných milníků a cílů. Nařízení vyžaduje, aby členské státy ve svých plánech pro oživení a odolnost vyčlenily nejméně 37 % svého celkového přídělu v rámci Nástroje pro oživení a odolnost na transformaci v oblasti klimatu, a aby do nich zahrnuly opatření, která jsou v souladu s příslušnými výzvami a prioritami jednotlivých zemí stanovenými v rámci evropského semestru a vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu.

Z analýzy 22 plánů pro oživení a odolnost, které schválila Komise do 5. října 2021, vyplývá, že na investice související s klimatem bylo přiděleno 177 miliard EUR, což představuje 40 % celkového přídělu těchto členských států (grantů a půjček). Přibližně 43 % této částky (76 miliard EUR) je určeno na energetickou účinnost (27,9 %) a na obnovitelnou energii a síť (14,8 %), zatímco přibližně 62 miliard EUR je určeno na udržitelnou mobilitu (35 %).

Významný podíl představoval také výzkum a inovace vzhledem k tomu, že členské státy vyčlenily ve svých plánech pro oživení a odolnost na investice do výzkumu a inovací v oblasti zmírňování změny klimatu a přizpůsobování se této změně a v oblasti oběhového hospodářství téměř 12,3 miliardy EUR .

2.1.3Lidský kapitál a přidaná hodnota

Přestože je ještě příliš brzy na závěry ohledně toho, jak pandemie i financování oživení ovlivnily lidský kapitál, z nejnovějších údajů Eurostatu vyplývá, že krátce před pandemií dosahovala čistá energie lepších výsledků než hospodářství jako celek. V roce 2018 dosahovala přímá zaměstnanost v oblasti čisté energie 1,7 milionu s průměrným 2% ročním růstem, přičemž zaměstnanost v celém hospodářství rostla v průměru o 1 % ročně. Zatímco průměrný roční růst zaměstnanosti v oblasti „Systémy energetické účinnosti a hospodaření s energiemi“ činil od roku 2010 v průměru 6 %, počet přímých pracovních míst v odvětví „Obnovitelná energie“ a „Elektrická mobilita“ se snížil o 3 % (2010–2018). Důvodem je nižší růst energie z obnovitelných zdrojů v některých členských státech, kde např. složitá pravidla povolování a právní problémy představují překážku nových větrných elektráren v Německu, kde je úbytek pracovních míst nejvýraznější (viz také oddíl 3.1). Zdokonalování technologií a zvyšování produktivity navíc snížilo intenzitu práce, zejména na vyspělých trzích (např. větrná a solární energie). Stále častěji dochází k růstu zaměstnanosti u jiných aplikací využívajících čistou energii, jako jsou například inteligentní měřicí přístroje, inteligentní sítě, skladování a další produkty a činnosti související s energetickou účinností a hospodařením s energiemi.





Obdobně hrubá přidaná hodnota systémů čisté energie před pandemií od roku 2010 vykazovala průměrný 5% roční nárůst, čímž překonávala celkové hospodářství (3% nárůst). V roce 2018 představovala čistá energie 1 % (133 miliard EUR) celkové přidané hodnoty v EU, což znamenalo více než dvojnásobek v porovnání s odvětvím těžby fosilních paliv a výroby (59 miliard EUR) . V rámci systému čisté energie vzrostla hrubá přidaná hodnota v kategorii „Energie z obnovitelných zdrojů“ (60 miliard EUR) za rok v průměru o 2 %, zatímco v kategorii „Systémy energetické účinnosti a hospodaření s energiemi (67 miliard EUR) vzrostla ve stejném období o 9 %. Hrubá přidaná hodnota v rámci kategorie „Elektrická mobilita“ ve výši 7 miliard EUR rostla o necelé 1 % ročně.

Pracovní místa v oblasti „obnovitelné energie“ vytvořila v roce 2018 v průměru 104 000 EUR hrubé přidané hodnoty na zaměstnance, přičemž průměrný roční růst od roku 2010 činil 5 %. To je o 60 % více než u zbytku hospodářství (64 000 EUR hrubé přidané hodnoty na zaměstnance). Přidaná hodnota na zaměstnance v kategorii „Energetická účinnost a hospodaření s energiemi“ činí 64 000 EUR a v oblasti „Elektrická mobilita“ je to 74 000 EUR, což v letech 2015–2018 znamenalo každoroční nárůst o 3 %, resp. o 7 %, tj. rychlejší než ve zbytku hospodářství (2 %).

Vzhledem k celkové odolnosti odvětví čisté energie během pandemie, vysoké výkonnosti lidského kapitálu v oblasti čisté energie před pandemií a k investicím v souvislosti s klimatem ve výši 177 miliard EUR, které naplánovaly členské státy ve svých vnitrostátních plánech pro oživení a odolnost, zde existuje prostor pro opatrný optimismus, že čistá energie bude motorem zaměstnanosti a růstu i nadále po zotavení hospodářství EU z pandemie.