DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Dohoda o vzájemném přístupu k rybolovu ve Skagerraku a Kattegatu mezi Dánskem, Norskem a Švédskem byla podepsána dne 19. prosince 1966 a vstoupila v platnost dne 7. srpna 1967. Tato dohoda, která platila vedle dvoustranné dohody o rybolovu mezi Evropskou unií a Norskem z roku 1980, umožnila těmto třem zemím vzájemný přístup pro účely rybolovu až do 4 námořních mil od příslušných základních linií Skagerraku a Kattegatu, což jsou vody mezi Severním a Baltským mořem. Dohoda dále stanovila, že pro účely takového rybolovu daná oblast představuje volné moře. Dohoda tedy upravovala vztah mezi státy vlajky na jedné straně a příslušnými pobřežními státy na straně druhé.

Dohoda z roku 1966 byla jednoduchou dohodou, která vzala v úvahu geografickou specifičnost Skagerraku a Kattegatu ve vztahu k rybolovu a uznala, že v této v podstatě velmi malé mořské oblasti je z praktických důvodů vhodné umožnit jednoduchý režim přístupu. Dohoda z roku 1966 měla proto pouze tři články, první vymezil danou oblast, druhý definoval práva na přístup a zájem na harmonizaci technických předpisů.

V důsledku přistoupení Dánska a Švédska k EU v letech 1973 a 1995 je za správu této dohody jménem těchto dvou členských států odpovědná Komise. Konzultace ohledně opatření vyplývajících z této dohody probíhaly souběžně s konzultacemi k dvoustranné dohodě o rybolovu z roku 1980.

Dohoda z roku 1966 byla v platnosti po počáteční období 35 let až do roku 2002, kdy byla prodloužena na dvě pětiletá období do roku 2012. Dohodu mohla jedna či druhá strana vypovědět oznámením podaným tři roky před datem uplynutí každého pětiletého období.

Vzhledem k nedávnému vývoji mezinárodního práva v oblasti rybolovu, a zejména k Úmluvě OSN o mořském právu z roku 1982 a k Dohodě OSN o rybích populacích z roku 1995, dospělo Norsko k názoru, že platná dohoda není v souladu se stávajícími předpisy mořského práva. Především šlo Norsku o ustanovení týkající se kontroly. Kromě toho se Norsko domnívalo, že dohoda není v souladu se zásadami obvyklé jurisdikce pobřežního státu podle Úmluvy OSN o mořském právu a neodpovídá moderním zásadám ochrany a řízení zdrojů.

Dne 29. července 2009 norské ministerstvo zahraničí oficiálně oznámilo dánským orgánům (depozitáři dohody), že si Norsko přeje dohodu vypovědět oficiálním oznámením výpovědi v souladu s čl. 3 odst. 3 dohody. Platnost dohody z roku 1966 proto skončila dne 7. srpna 2012.



Norsko následně zahájilo oficiální jednání s Komisí, vystupující jménem Evropské unie, s cílem dosáhnout náhradní dohody o vzájemném přístupu k rybolovu v oblasti Skagerraku a Kattegatu. Tato nová dohoda byla parafována dne 24. října 2013 a podepsána dne 15. ledna 2015. Dohoda je v souladu s Úmluvou OSN o mořském právu i následnými souvisejícími ustanoveními v ostatních dohodách.

Nová dohoda zachovává výlučný přístup pro plavidla z Dánska, Norska a Švédska do jejich vod, které se nacházejí více než 4 námořní míle od základních linií. Zajišťuje trvalý reciproční přístup pro oba členské státy a Norsko do příslušných vod ostatních stran ve Skagerraku a zároveň stanoví opatření v zájmu řádné ochrany a řízení rybolovných zdrojů v této oblasti. Kromě toho umožňuje kontrolní opatření v souladu se zásadami obvyklé jurisdikce pobřežního státu, jak je tomu již v případě rybolovu v Severním moři.

•Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

Aby byla zaručena kontinuita přístupu plavidel EU pro účely rybolovné činnosti, uplatňuje se dohoda do svého vstupu v platnost prozatímně až po dobu dvou let ode dne podpisu.

•Soulad s ostatními politikami Unie

Navrhovaná opatření jsou vypracována v souladu s cíli a pravidly společné rybářské politiky a jsou v souladu s politikou udržitelného rozvoje Unie.

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právní základ

Ustanovení čl. 43 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy.

•Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)