ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
CS    CS CS 
CS    CS  EVROPSKÁ KOMISE 
V Bruselu dne 11.2.2011 
SEK(2011) 170 v kone čném znění 
DOPORU ČENÍ KOMISE RAD Ě 
s cílem pov ěřit Komisi, aby jménem Evropské uni e zahájila jednání o obnovení 
protokolu k Dohod ě o partnerství v odv ětví rybolovu s Marockým královstvím 
CS    CS DOPORU ČENÍ KOMISE RAD Ě 
s cílem pov ěřit Komisi, aby jménem Evropské uni e zahájila jednání o obnovení 
protokolu k Dohod ě o partnerství v odv ětví rybolovu s Marockým královstvím 
1. DŮVODOVÁ  ZPRÁVA   
Evropská unie a Ma rocké království uzav řely Dohodu o partnerství v odv ětví rybolovu spolu 
se souvisejícím protokolem, který byl p řijat dne 22. kv ětna 20061 a vstoupil v platnost dne 
28. února 2007. Platnost protokol u, kterým se plavidl ům EU ud ělují rybolovná práva a 
stanoví finan ční náhrada, kon čí dnem 27. února 2011. 
Používání sou časné dohody je rozší řeno na vody jižn ě od 27° 40' severní ší řky. Vzhledem 
k specifičnosti této oblasti v rámci mezinárodního práva a právním podmínkám, za nichž EU 
uzavřela s Marokem dvoustrannou dohodu zahr nující tuto oblast, Komise b ěhem roku 2010 
při několika příležitostech Maroko požádala o poskytnutí posouzení p řínosů, které má 
současná dohoda pro místní obyvatels tvo. Maroko na tuto žádost odpov ědělo 13. prosince. 
Zatímco na tomto základ ě probíhá posouzení situace, navrhuje se obnovit sou časný protokol o 
jeden rok, čímž se získá čas k dokon čení jednání o aktualizaci  protokolu s náležitými 
zárukami, p řičemž rybolovné aktivity budou mezitím moci pokra čovat. Rada se žádá, aby 
přijala směrnice pro jednání, které jsou p řílohou tohoto doporu čení.  
2. DOPORU ČENÍ 
Vzhledem k výše uvedeným skute čnostem Komise doporu čuje, aby:  
– Rada zmocnila Komisi zahájit a vést je dnání o obnovení protokolu v rámci Dohody 
o partnerství v odv ětví rybolovu s Marockým královstvím, 
– obnovení bylo omezeno na jeden rok, 
– Komise byla pov ěřena vedením jednání v této v ěci jménem Unie; 
– Komise vedla tato jednání po konzultací ch se zvláštním výborem podle ustanovení 
Smlouvy o fungování Evropské unie; 
– Rada schválila sm ěrnice pro jednání, které jsou p řílohou tohoto doporu čení.  
                                                 
1 Ú ř. věst. L 141, 29.5.2006, s. 1. 
CS    CS PŘÍLOHA  
Směrnice pro jednání  
– Cílem jednání je obnovení protoko lu v rámci dohody o partnerství v odv ětví rybolovu mezi 
Evropskou unií a Marockým král ovstvím v souladu se záv ěry Rady týkajícími se dohod 
o partnerství v odv ětví rybolovu ze dne 15. července 2004 vycházejícími ze sd ělení 
Komise ze dne 23. prosince 2002. 
– Za účelem zajišt ění podpory udržitelného a odpov ědného rybolovu budou cíle jednání 
Komise následující:  
– obnovení sou časného protokolu na jeden rok, což je doba nezbytná pro p řijetí 
nového právního rámce pro vztahy mezi EU a Marokem v odv ětví rybolovu, za 
následujících podmínek: 
– přizpůsobení rybolovných práv v s ouladu s nejlepšími dostupnými v ědeckými 
doporučeními;  
– pravidelné podávání zpráv o provád ění odvětvové politiky na základ ě společně 
schválených ukazatel ů, včetně regionálních dopad ů protokolu. 
–
Upřednostňovaná možnost politiky odstraní překážky přeshraničního obchodu online, které souvisejí se smluvním právem, jak pro spotřebitele, tak pro obchodníky. Odstranění těchto překážek představuje pobídku pro přeshraniční obchod: pokud budou překážky související se smluvním právem odstraněny, počet podniků prodávajících online přes hranice by se mohl zvýšit o více než 5 procentních bodů. Podle velmi konzervativního odhadu by to znamenalo, že online přes hranice začne prodávat o 122 000 podniků více. Hodnota vývozu uvnitř EU by se zvýšila o 0,04 %, což odpovídá přibližně 1 miliardě EUR. Intenzivnější hospodářská soutěž na maloobchodní úrovni povede k tomu, že maloobchodní ceny se ve všech členských státech sníží, na úrovni EU pak v průměru o 0,25 %. V důsledku tohoto snížení cen a větší důvěry spotřebitelů díky jednotným právům EU se zvýší poptávka spotřebitelů. Spotřeba domácností, která odráží blahobyt spotřebitelů, se v každém členském státě také zvýší a v EU průměrně by to znamenalo nárůst o 0,23 %, což odpovídá přibližně 18 miliardám . Počet spotřebitelů nakupujících online v zahraničí by se mohl zvýšit téměř o 7 procentních bodů. To by znamenalo, že online přeshraničně by začalo nakupovat o 8 až 13 milionů spotřebitelů více. Průměrná částka vynaložená ročně každým člověkem, který nakupuje přes hranice, by se rovněž zvýšila, a sice o 40 EUR. Tento nárůst poptávky i nabídky bude mít přímý dopad na hlavní makroekonomické proměnné v jednotlivých členských státech i v EU jako celku. Celkový reálný HDP by se podle očekávání v EU zvýšil o 0,03 %, což představuje trvalé zvyšování HDP EU o přibližně 4 miliardy EUR ročně.
C. Dopady upřednostňované varianty

Kromě nákladů, které vzniknou účastníkům trhu a veřejným orgánům v souvislosti s přizpůsobením se novému regulačnímu rámci, by neměly vzniknout relevantní sociální a hospodářské náklady. Nic nenasvědčuje tomu, že navrhovaná politika bude mít přímý či nepřímý dopad na problematiku životního prostředí.
Směrnice o prospektu zavádí přeshraniční „schválení“ pro schválené prospekty. Reforma pravidel týkajících se prospektu je úzce spojena s unií kapitálových trhů. Reforma prospektu má doplnit cíle unie kapitálových trhů – snížit fragmentaci finančních trhů, diverzifikovat finanční zdroje a posílit přeshraniční toky kapitálu. Ačkoli režim prospektu funguje celkově dobře, některé požadavky směrnice o prospektu by se mohly ještě zdokonalit, aby se zmírnila administrativní zátěž pro společnosti, které sestavují prospekt (zejména pro malé a střední podniky (MSP)), a aby se prospekt stal hodnotnějším informačním nástrojem pro potenciální investory. Další sladění předpisů o prospektu s jinými předpisy EU o poskytování informací (například směrnicí o transparentnosti a nařízením o sděleních klíčových informací týkajících se strukturovaných retailových investičních produktů a pojistných produktů s investiční složkou) by mohlo zvýšit účinnost režimu prospektu. Posouzení dopadů vychází ze zjištění hodnocení, které bylo původně spojeno s programem REFIT (COM(2014)368).

Navrhovaná opatření by měla i) snížit administrativní zátěž při sestavování prospektu jak pro MSP, tak pro časté emitenty cenných papírů; ii) učinit z prospektu relevantnější nástroj pro poskytování informací pro potenciální investory, zejména investující do MSP; a iii) sblížit prospekt EU s jinými předpisy EU o poskytování informací.
Rybářská politika spadá do výlučné pravomoci EU a zásada subsidiarity se nepoužije, pokud jde o opatření, která přispívají k zachování biologických mořských zdrojů. Nařízení by kromě toho zajistilo jednotné používání pravidel v celé Evropské unii. Přidaná hodnota by vyplývala rovněž ze zavedení jasných pravidel vztahujících se na všechna plavidla registrovaná v některém z členských států EU, čímž by se vytvořily rovné podmínky pro celé loďstvo EU, které působí mimo vody EU.

V posouzení dopadů byly zvažovány celkem čtyři možnosti: Možnost 1: Omezená změna stávajícího nařízení s cílem zajistit soulad s ustanoveními Lisabonské smlouvy. Možnost 2: Kromě opatření uvedených v možnosti 1 by Komise mohla vypracovat pokyny s cílem poskytnout výklad stávajících ustanovení, která nejsou dostatečně jasná nebo přesná. Možnost 3: Omezená změna stávajícího nařízení s cílem řešit nedostatky, oblasti způsobující nejistotu a mezery v platných právních předpisech, přičemž cílem by bylo zavedení jednoznačných ustanovení pro členské státy a soukromé subjekty. Možnost 4: Přijetí nového nařízení se širší oblastí působnosti. Nařízení by zahrnovalo kritéria způsobilosti, která mají být spojena s podáváním žádostí o přímá oprávnění, a regulovalo nájmy. Rovněž by byla zahrnuta ustanovení, jež by předcházela zneužívání výměny vlajky. Možnost 4 by byla kombinací právní jistoty a širší oblasti působnosti, výsledkem čehož by byl plnohodnotný rámec upravující činnost vnějšího loďstva EU po celém světě. Z tohoto důvodu je považována za nejúčinnější; dosáhla by politických cílů, posílila by důvěryhodnost Unie v mezinárodním měřítku a poskytla by dlouhodobé přínosy pro loďstvo EU.
Zavedení různých upřednostňovaných možností by pro finanční instituce v EU zajistilo i) lepší kapitalizaci, ii) stabilnější zdroje financování, iii) přiměřenější využívání páky a iv) účinnější řešení krizí. Byly by tak schopny lépe přestát hospodářské otřesy. Tím by se snížilo riziko jejich selhání, a tedy i pravděpodobnost, že budou potřebovat finanční pomoc z veřejných prostředků. V případě selhání instituce (zejména globálně systémově významné) by zavedení cílených opatření k posílení procesu řešení krize mělo zajistit, že situace této instituce bude řešena s minimálním dopadem na daňové poplatníky. Kromě toho dodatečná opatření, která mají zvýšit přiměřenost některých požadavků (týkajících se podávání zpráv, zveřejňování informací a odměňování), by měla snížit zátěž spojenou s administrativou a dodržováním předpisů pro menší či méně složité instituce. Opatření zvažovaná v oblasti řešení krize bank by měla poskytnout právní srozumitelnost, a tím větší jistotu pro orgány příslušné k řešení krize a instituce, jakož i posílit důvěru investorů.
Byly zváženy tyto čtyři možnosti politiky: 1 – Žádné opatření EU: Země EU nezávisle rozhodnou o přidělení pásma 700 MHz jednotlivým službám (ZDT a/nebo bezdrátovému širokopásmovému přístupu), udělení souvisejících oprávnění, přidělení dostupných kmitočtů, příslušných technických podmínkách a podmínkách pro přístup. 2 – Koordinované přidělení pásma 700 MHz a udělení souvisejících oprávnění. Tato možnost by zahrnovala: lhůtu pro přidělení pásma a pro přeshraniční koordinaci; podporování povinností pokrytí v licencích na pásmo 700 MHz; vyhrazení pásma do 700 MHz pro ZDT a zvukové PMSE. Do roku 2025 se plánuje provést zhodnocení trhu na úrovni EU, aby se znovu posoudila pravidla pro pásmo do 700 MHz. 3 – Koordinované přidělení pásma 700 MHz a udělení souvisejících oprávnění (jako možnost č. 2) a koordinované přidělení pásma do 700 MHz k využití pouze pro downlink pod podmínkou, že bude zabezpečeno poskytování audiovizuálních mediálních služeb širokému publiku, včetně bezplatné nekódované distribuce, a využití pro PMSE, je-li po nich na vnitrostátní úrovni poptávka. Do roku 2025 se plánuje provést zhodnocení trhu na úrovni EU, aby se znovu posoudila pravidla pro pásmo do 700 MHz. 4 – Koordinované přidělení celého pásma UKV bezdrátovému širokopásmovému přístupu a udělení souvisejících oprávnění do roku 2020. Preferovanou možností je možnost č. 3, neboť zajišťuje vyvážené a flexibilní řešení, které podporuje digitální ekonomiku, evropský audiovizuální model a přináší občanům užitek.
Druhý nejdůležitější zjištěný dopad by se týkal hospodářských subjektů, zejména dovozců ze zemí mimo EU, kteří by museli jmenovat zástupce usazeného v EU pro účely dozoru nad trhem. Je třeba připomenout, že podobná povinnost již existuje pro účely schvalování typu, kdy výrobci ze třetích zemí musí jmenovat svého zplnomocněného zástupce usazeného v EU. Pro tyto hospodářské subjekty by dodatečné náklady byly nižší, pokud by tohoto zástupce využily také pro účely dozoru nad trhem.
Stávající elektronický systém (ECRIS – Evropský informační systém rejstříků trestů) pro výměnu informací o dřívějších odsouzeních vydaných vůči konkrétní osobě trestním soudem v EU pro účely trestního řízení a, dovolují-li to vnitrostátní zákony, pro jiné účely není účinný, pokud jde o státní příslušníky třetích zemí. ECRIS neobsahuje mechanismus, jehož prostřednictvím lze snadno zjistit, které členské státy mají k dispozici informace z rejstříku trestů o státních příslušnících třetích zemí. Členské státy, které takové informace chtějí, musí rozeslat tzv. „plošné žádosti“ všem členským státům, a to i státům (jichž je většina), které požadované informace nemají. Zjistilo se, že pokud by měly členské státy zasílat takové žádosti systematicky, byla by administrativní zátěž na vyřizování plošných žádostí nejnákladnějším prvkem celkového fungování ECRIS (odhadem až 78 milionů EUR). Vzhledem k tomu, že je systém ECRIS, pokud jde o státní příslušníky třetích zemí, neúčinný, členské státy v praxi nevyužívají v této oblasti jeho plného potenciálu. Z toho důvodu nemají často soudy, donucovací orgány a jiné správní orgány v souladu s vnitrostátním právem k dispozici úplné informace o trestní minulosti odsouzeného státního příslušníka třetí země. Jiné podobně účinné či účinnější kanály pro výměnu informací neexistují.
Možnost C zlepšuje mobilitu pracovních sil, a to zejména uznáváním kvalifikací na Rýně v případě vůdců plavidel a pracovníků na provozní úrovni. U přibližně 15 % držitelů osvědčení EU pro vůdce plavidla, kteří jsou v současnosti z plavby na Rýně vyloučeni, by jejich osvědčení EU bylo automaticky uznáno i na Rýnu. Prospěch by to přineslo i vůdcům plavidel, kteří již plavidla na Rýně řídí na základě dvoustranných ujednání Ústřední komise pro plavbu na Rýně, jelikož omezení spojená s těmito ujednáními zaniknou. Mobilitu dále podpoří stanovení kritérií EU týkajících se relevance, pokud jde o znalost konkrétních podmínek, a možnost vůdců plavidel skládat zkoušky znalosti konkrétních podmínek ve vlastní zemi. Pozitivní dopad na pracovníky na provozní úrovni, kterých je v porovnání s vůdci plavidel dvojnásobek, je ještě významnější. Tito pracovníci již nebudou kvůli neuznávání svých kvalifikací zařazováni do nižší třídy.

Nový příliv kvalifikovaných členů posádky zvýší bezpečnost (s odhadovanými přínosy ve výši 190 milionů EUR do roku 2050). Zvýší se rovněž kvalita/přitažlivost pracovních míst, a to v důsledku bezpečnosti a větší samostatnosti při práci a kvůli lepším vyhlídkám kariérního vzestupu (s odhadovanými přínosy s ohledem na mzdy pracovníků ve výši 50 milionů EUR do roku 2050). Přínosy dílčí možnosti C1 jsou mírně vyšší než u možnosti C2. Uznávání diplomů a osvědčení o výcviku umožňujících automatický přístup k povolání bez dodatečných zkoušek uložených správním orgánem zvýší přitažlivost a sníží administrativní zátěž.

Nepřímé účinky posílení vnitřního trhu pro pracovníky ve vnitrozemské vodní dopravě jsou značné. Odstraněním jedné z překážek rozvoje odvětví vnitrozemské vodní dopravy se zvýší účinnost multimodální logistiky, což je důležitý faktor konkurenceschopnosti odvětví EU, bude tudíž podpořen rozvoj průmyslové základny EU.
Pokud jde o dosažení cílů, jimiž jsou spravedlivé mzdové podmínky pro vyslané pracovníky, rovnější podmínky pro podniky a větší míra právní srozumitelnosti, zastává Komise názor, že zavedení stejných pravidel odměňování a rozšíření použitelnosti všeobecně závazných kolektivních dohod na všechna odvětví je lepší variantou než nečinnost. Komise se rovněž domnívá, že uplatnění pracovního práva hostitelského členského státu na dlouhodobá vyslání delší 24 měsíců, v souladu s pravidly koordinace sociálního zabezpečení, je účinné i z hlediska lepší právní srozumitelnosti. Stejně tak to, že se pro vyslané pracovníky v subdodavatelských řetězcích zavede stejné odměňování jako pro pracovníky hlavního dodavatele a budou se uplatňovat i jeho pracovní podmínky, včetně případných podnikových dohod a nakonec povinné uplatňování stejných podmínek na vyslané a místní pracovníky najímané přes agentury.

Varianta počítající se zavedením zásady „stejná pravidla odměňování za stejnou práci“ a uplatňováním pracovního práva hostitelských členských států na dlouhodobá vyslání odpovídá preferencím sedmi členských států (AT, BE, FR, DE, LU, NL a SE), Evropské konfederace odborových svazů a Konfederace evropských stavbařů. Organizace Eurociett podporuje revizi směrnice o agenturním zaměstnávání, aby se přeshraničním i vnitrostátním pracovníkům najímaným přes agentury zajistilo stejné zacházení. Devět členských států (BG, CZ, EE, HU, LT, LV, PL, SK a RO) a sdružení Business Europe, UEAPME a CEEMET by daly přednost tomu, aby se před přijímáním dalších kroků počkalo, dokud nebude směrnice o prosazování dostatečně dlouho prováděna.
Přestože EU zlepšila svou celkovou úroveň zabezpečení dodávek prováděním nařízení (EU) č. 994/2010, nedávná analýza (tj. zátěžový test provedený v létě 2014, viz COM(2014) 654 final) ukázala, že je i nadále zranitelná vůči závažnému přerušení dodávek plynu. Tato zranitelnost má mnoho důvodů, mezi něž patří předpojaté vzorce chování členských států, nedostatečné zvažování vnějších rizik, technické obtíže a omezený rozsah působnosti stávajícího nařízení. Posouzení dopadů podrobně vysvětluje, jaký je rozsah těchto problémů a proč se vyskytují. Posouzení dopadů navíc dochází k závěru, že při neexistenci dalších opatření by připravenost a schopnost EU reagovat účinně na krizi dodávek plynu byla omezená. Posílení schopnosti EU tlumit dopady narušení dodávek plynu je ústředním bodem energetické politiky EU a klíčovým cílem energetické unie EU, která ve svém prvním rozměru, jímž je „bezpečnost dodávek energie, solidarita a důvěra“, ohlašuje revizi nařízení (EU) č. 994/2010 o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu jakožto konkrétní opatření.

Čeho by měla tato iniciativa dosáhnout? Maximálně 8 řádků
Upřednostňovaná varianta, varianta 3, by pro Komisi i pro členský stát mohla znamenat administrativní náklady. Na úrovni EU by první míra posouzení ex ante u každé nové nebo obnovené mezivládní dohody předložené Komisi pravděpodobně vyžadovala dva úředníky v GŘ ENER až na dva celé pracovní dny. Rovněž by bylo třeba konzultovat právní služby Komise a další příslušná GŘ a ty by na odhadovaný jeden až dva dny také musely investovat své zdroje v podobě jednoho nebo dvou úředníků právních služeb. Na vnitrostátní úrovni by hlavní právní posouzení a práce na návrzích nezbytné pro uzavření mezivládní dohody se třetí zemí byly provedeny bez ohledu na to, zda bude či nebude zavedeno ustanovení o povinném oznámení ex ante. Na vnitrostátní úrovni by proto dodatečné náklady této varianty byly spojeny s předkládáním dokumentů Komisi k ex ante posouzení. Pokud by byly zjištěny případy nesouladu s právními předpisy EU, bylo by třeba konzultovat další právní odborníky. V závislosti na složitosti mezivládní dohody by mohlo být zapotřebí několik kol konzultací s vnitrostátními orgány, což by také znamenalo, že ve fázi před podpisem by tomuto problému muselo věnovat dodatečné hodiny více úředníků na různých hierarchických úrovních vnitrostátní správy.
Byly posouzeny různé politické varianty od systému označování, k němuž by se nadnárodní podniky mohly dobrovolně připojit, až po systémy povinného podávání zpráv. Komise zkoumala tyto klíčové otázky: Mělo by se veřejné podávání zpráv podle jednotlivých zemí týkat operací pod kontrolou EU, nebo veškerých operací po celém světě? Měly by informace sdělované ve zprávách být rozčleněny pouze u členských států EU, nebo také u třetích zemí? Jaká by měla být oblast působnosti: velké společnosti (nejméně 20 000 skupin podniků v EU), nebo pouze velmi velké společnosti (nejméně 1 900 skupin podniků v EU / 6 500 skupin podniků po celém světě)? A dále, měly by zveřejňované informace být omezeny na základní informace (zaplacená daň z příjmu, naběhlá daň z příjmu), nebo rovněž zahrnovat související informace (obrat, zisk před zdaněním a počet zaměstnanců)? Upřednostňovanou variantou, jež vyplývá z tohoto posouzení dopadů, je, že veřejně podávat zprávu podle jednotlivých zemí by povinně měly veškeré nadnárodní podniky z EU i ze třetích zemí, které působí v EU a mají konsolidovaný obrat nad 750 milionů EUR. Informace by měly být rozčleněné podle členských států EU a agregované pro zbytek světa. Druh informací, které mají být zveřejněny, by zahrnoval zaplacenou a naběhlou daň z příjmu, jakož i další související informace: povahu činností, obrat, počet zaměstnanců, zisk před zdaněním. Tato varianta by mohla dobře koexistovat s mezinárodními iniciativami, jako je program OECD proti erozi základu daně a přesouvání zisku provedený do práva EU balíčkem proti vyhýbání se daňovým povinnostem. Upřednostňovaná varianta reaguje na obavy zúčastněných stran ohledně narušení jednotného trhu, aniž ohrožuje konkurenceschopnost EU tím, že způsobuje nepřiměřenou administrativní zátěž nebo vytváří další daňové konflikty a riziko dvojího zdanění.
Čeho by měla tato iniciativa dosáhnout?

Neexistence vnitřních hranic v schengenském prostoru vyžaduje řádnou správu vnějších hranic, přičemž každá země musí chránit vnější hranice také v zájmu ostatních států Schengenu. Proto žádný členský stát nedokáže vyřešit nedovolené přistěhovalectví sám. Cestující mohou do schengenského prostoru vstoupit na hraničním přechodu v členském státě, kde se používá vnitrostátní registrace vstupu/výstupu, ale mohou jej opustit přes hraniční přechod, kde se žádný takový systém nepoužívá. Dohled nad dodržováním pravidel EU pro povolené pobyty se proto nemůže provádět pouze na úrovni jednotlivých členských států. V prostoru bez vnitřních hranic by se proti nedovolenému přistěhovalectví mělo postupovat společně. Kromě toho by kvalitnější informace o přeshraničních pohybech státních příslušníků třetích zemí na úrovni EU tvořily reálný základ pro rozvoj a adaptaci migrační politiky EU. S ohledem na výše uvedené je EU schopna přijímat vhodná opatření lépe než členské státy.
Náklady spojené s preferovanou variantou jsou přiměřené očekávaným přínosům pro podniky a pro společnost. Náklady pro orgány veřejné moci jsou v zásadě neutrální. Ve vztahu k výrobkům podléhajícím NLR by bylo třeba normalizovat některé zkušební metody. Varianta 5 by byla pro hospodářské subjekty spojena s nižšími administrativními náklady než varianta založená na schvalování typu. Je nicméně možné předpokládat, že v případě některých individuálních společností budou administrativní náklady vyšší než při zachování statu quo. To platí zejména pro výrobce relativně různorodých materiálů, se kterými je v rámci postupů posuzování shody spojena nutnost vysoké míry zapojení třetích stran. Ty MSP, které jsou zapojené do výroby hnojivých výrobků podléhajících povinnosti certifikace třetími stranami, by musely platit poplatky oznámeným subjektům za účelem ověření shody svých výrobků se stanovenými požadavky. Varianta nepovinné harmonizace může být spojena s vyššími náklady na straně vnitrostátních orgánů veřejné správy než varianta plné harmonizace, neboť mohou být do určité míry nuceny zachovat vnitrostátní postupy. Náklady na přechod budou v případě hnojivých výrobků, na které se již vztahuje stávající nařízení, minimální, neboť bude umožněna autocertifikace výrobků. Členské státy rovněž budou muset zajistit kvalitu oznámených subjektů.
Hospodářské dopady by byly pozitivní, neboť rámcový přístup by stimuloval regionalizaci, přičemž by přispěl k poskytnutí maximálního udržitelného výnosu pro všechny populace, ke snížením nežádoucích úlovků a k dobrému stavu životního prostředí podle rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí. Výsledkem by byla zvýšená rybolovná práva a nárůst příjmů z vykládky větších, hodnotnějších ryb (odhadem o 10 až 40 %). To by se časem stále zlepšovalo.

V rámci této možnosti by se měla míra zaměstnanosti rychle stabilizovat a existuje potenciál pro zvýšenou zaměstnanost. Jakmile bude dosaženo úrovní maximálního udržitelného výnosu, zvýší se rybolovná práva (do roku 2020 o nejméně 20 %). Takový významný nárůst má potenciál vytvářet v odvětví rybolovu nové pracovní příležitosti. Lov udržitelných populací by zvýšil také příjmy a mzdy, a tudíž i přitažlivost pracovních míst. Průměrné mzdy by se v důsledku udržitelného rybolovu téměř zdvojnásobily.

Dopady na životní prostředí by byly pozitivní. Rámec by řídil přechod na regionalizaci a zajistil, aby cíle environmentální udržitelnosti SRP nebyly ohroženy. Dlouhodobě by došlo k pozitivním přínosům pro rybí populace a lepší ochranu citlivých druhů a stanovišť.