PŘÍLOHA

Sdělení Komise – Pokyny k použitelnosti článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie na dohody o horizontální spolupráci

NÁVRH

OBSAH

1. Úvod 8

1.1. Účel a struktura těchto pokynů 8

1.2. Použitelnost článku 101 na dohody o horizontální spolupráci 9

1.2.1. Úvod 9

1.2.2. Analytický rámec 11

1.2.3. Posouzení podle čl. 101 odst. 1 12

1.2.4. Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu 13

1.2.5. Omezující důsledky pro hospodářskou soutěž 14

1.2.6. Podpůrná omezení 15

1.2.7. Posouzení podle čl. 101 odst. 3 15

1.2.8. Dohody o horizontální spolupráci, které obecně nespadají do oblasti působnosti čl. 101 odst. 1 16

1.3. Vztah k ostatním pokynům a právním předpisům 17

2. Dohody o výzkumu a vývoji 18

2.1. Úvod 18

2.2. Relevantní trhy 19

2.3. Posouzení podle čl. 101 odst. 1 20

2.3.1. Hlavní obavy z narušení hospodářské soutěže 20

2.3.2. Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu 20

2.3.3. Omezující důsledky pro hospodářskou soutěž 20

2.4. Dohody, na které se vztahuje nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj 22

2.4.1. Rozdíl mezi „společným výzkumem a vývojem“ a „placeným výzkumem a vývojem“ a pojem „specializace v oblasti výzkumu a vývoje“ 23

2.4.2. Společné využívání výsledků výzkumu a vývoje a pojem specializace v oblasti společného využívání 23

2.4.3. Postoupení nebo udělení licence k právům duševního vlastnictví 25

2.5. Podmínky pro udělení výjimky podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj 25

2.5.1. Přístup ke konečným výsledkům 25

2.5.2. Přístup k dosavadnímu know-how 26

2.5.3. Podmínky spojené se společným využíváním 26

2.5.4. Prahové hodnoty, podíly na trhu a doba trvání výjimky 26

2.6. Tvrdá a vyloučená omezení 32

2.6.1. Tvrdá omezení 32

2.6.2. Vyloučená omezení 34

2.7. Odnětí výhody plynoucí z nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj 35

2.8. Posouzení podle čl. 101 odst. 3 dohod o výzkumu a vývoji, které nespadají do oblasti působnosti nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj 37

2.8.1. Růst efektivnosti 37

2.8.2. Nezbytnost 37

2.8.3. Přenesení na spotřebitele 37

2.8.4. Zákaz vyloučení hospodářské soutěže 37

2.9. Doba posuzování 37

2.10. Příklad 38

3. Dohody o výrobě 40

3.1. Úvod 40

3.2. Relevantní trhy 41

3.3. Posouzení podle čl. 101 odst. 1 41

3.3.1. Hlavní obavy z narušení hospodářské soutěže 41

3.3.2. Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu 42

3.3.3. Omezující důsledky pro hospodářskou soutěž 43

3.4. Dohody, na které se vztahuje nařízení o blokové výjimce pro specializaci 46

3.4.1. Specializační dohody 46

3.4.2. Další ustanovení ve specializačních dohodách 47

3.4.3. Společná distribuce a pojem „společně“ podle nařízení o blokové výjimce pro specializaci 48

3.4.4. Služby podle nařízení o blokové výjimce pro specializaci 48

3.4.5. Konkurenční podniky: skuteční nebo potenciální konkurenti 48

3.4.6. Práh podílu na trhu a doba trvání výjimky 48

3.4.7. Tvrdá omezení v nařízení o blokové výjimce pro specializaci 50

3.4.8. Odnětí výhody plynoucí z nařízení o blokové výjimce pro specializaci 50

3.5. Posouzení podle čl. 101 odst. 3 dohod o výrobě, které nespadají do oblasti působnosti nařízení o blokové výjimce pro specializaci 51

3.5.1. Růst efektivnosti 51

3.5.2. Nezbytnost 51

3.5.3. Přenesení na spotřebitele 51

3.5.4. Zákaz vyloučení hospodářské soutěže 52

3.6. Dohody o sdílení mobilní infrastruktury 52

3.7. Příklady 54

4. Dohody o nákupu 57

4.1. Úvod 57

4.2. Posouzení podle čl. 101 odst. 1 58

4.2.1. Hlavní obavy z narušení hospodářské soutěže 58

4.2.2. Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu 58

4.2.3. Omezující důsledky pro hospodářskou soutěž 59

4.3. Posouzení podle čl. 101 odst. 3 63

4.3.1. Růst efektivnosti 63

4.3.2. Nezbytnost 63

4.3.3. Přenesení na spotřebitele 63

4.3.4. Zákaz vyloučení hospodářské soutěže 63

4.4. Příklady 64

5. Dohody o obchodním využití 66

5.1. Úvod 66

5.2. Posouzení podle čl. 101 odst. 1 67

5.2.1. Hlavní obavy z narušení hospodářské soutěže 67

5.2.2. Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu 67

5.2.3. Omezující důsledky pro hospodářskou soutěž 68

5.3. Posouzení podle čl. 101 odst. 3 69

5.3.1. Růst efektivnosti 69

5.3.2. Nezbytnost 70

5.3.3. Přenesení na spotřebitele 70

5.3.4. Zákaz vyloučení hospodářské soutěže 70

5.4. Konsorcia uchazečů 70

5.5. Příklady 72

6. Výměna informací 76

6.1. Úvod 76

6.2. Posouzení podle čl. 101 odst. 1 78

6.2.1. Úvod 78

6.2.2. Hlavní obavy z narušení hospodářské soutěže v souvislosti s výměnou informací 79

6.2.3. Povaha vyměňovaných informací 80

6.2.4. Charakteristiky výměny informací 82

6.2.5. Charakteristiky trhu 86

6.2.6. Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu 87

6.2.7. Omezující důsledky pro hospodářskou soutěž 88

6.3. Posouzení podle čl. 101 odst. 3 89

6.3.1. Růst efektivnosti 89

6.3.2. Nezbytnost 89

6.3.3. Přenesení na spotřebitele 89

6.3.4. Zákaz vyloučení hospodářské soutěže 90

6.4. Příklady 90

7. Standardizační dohody 92

7.1. Úvod 92

7.2. Relevantní trhy 92

7.3. Posouzení podle čl. 101 odst. 1 92

7.3.1. Hlavní obavy z narušení hospodářské soutěže 92

7.3.2. Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu 94

7.3.3. Omezující důsledky pro hospodářskou soutěž 94

7.4. Posouzení podle čl. 101 odst. 3 99

7.4.1. Růst efektivnosti 99

7.4.2. Nezbytnost 99

7.4.3. Přenesení na spotřebitele 101

7.4.4. Zákaz vyloučení hospodářské soutěže 101

7.5. Příklady 101

8. Standardní podmínky 102

8.1. Definice 102

8.2. Relevantní trhy 102

8.3. Posouzení podle čl. 101 odst. 1 102

8.3.1. Hlavní obavy z narušení hospodářské soutěže 102

8.3.2. Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu 103

8.3.3. Omezující důsledky pro hospodářskou soutěž 103

8.4. Posouzení podle čl. 101 odst. 3 104

8.4.1. Efektivnost 104

8.4.2. Nezbytnost 104

8.4.3. Přenesení na spotřebitele 105

8.4.4. Zákaz vyloučení hospodářské soutěže 105

8.5. Příklady 105

9. Dohody o udržitelnosti 106

9.1. Úvod 106

9.2. Dohody o udržitelnosti, které nevyvolávají obavy ohledně hospodářské soutěže 108

9.3. Posouzení dohod o udržitelnosti podle čl. 101 odst. 1 108

9.3.1. Zásady 108

9.3.2. Standardizační dohody o udržitelnosti 109

9.4. Posouzení dohod o udržitelnosti podle čl. 101 odst. 3 112

9.4.1. Růst efektivnosti 112

9.4.2. Nezbytnost 112

9.4.3. Přenesení na spotřebitele 113

9.4.4. Zákaz vyloučení hospodářské soutěže 117

9.5. Zapojení orgánů veřejné správy 117

9.6. Příklady 117

1. ÚVOD

1.1. Účel a struktura těchto pokynů

1. Cílem těchto pokynů ( 1 ) je poskytnout právní jistotu tím, že pomohou podnikům při posuzování jejich dohod o horizontální spolupráci podle unijních pravidel hospodářské soutěže a zároveň zajistí účinnou ochranu hospodářské soutěže. Jejich cílem je rovněž podnikům usnadnit spolupráci způsoby, které jsou ekonomicky žádoucí, a tím například přispět k ekologické a digitální transformaci a k větší odolnosti vnitřního trhu ( 2 )

2. Tyto pokyny stanoví zásady pro posuzování dohod o horizontální spolupráci a jednání ve vzájemné shodě podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie ( *1 ) (dále jen „článek 101“) a analytický rámec pro nejběžnější druhy dohod o horizontální spolupráci: — dohody o výzkumu a vývoji, včetně pokynů k použití nařízení Komise (EU) č. […] ze dne […]. prosince 2022 o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na některé kategorie dohod o výzkumu a vývoji (dále jen „nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj“) (kapitola 2), — dohody o výrobě, včetně pokynů k použití nařízení Komise (EU) č. […] ze dne […]. prosince 2022 o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na některé kategorie specializačních dohod (dále jen „nařízení o blokové výjimce pro specializaci“) (kapitola 3), — dohody o nákupu (kapitola 4), — dohody o obchodním využití (kapitola 5), — výměnu informací (kapitola 6), — standardizační dohody (kapitola 7), — standardní podmínky (kapitola 8).

3. Vzhledem k tomu, že se Komise zavázala k dosažení cílů Zelené dohody pro Evropskou unii ( 3 ) , poskytují tyto pokyny také vodítko ke způsobu, jakým budou nejběžnější dohody o horizontální spolupráci posuzovány podle článku 101, pokud sledují cíle udržitelnosti (kapitola 9).

4. Vzhledem k potenciálně vysokému počtu druhů a kombinací horizontální spolupráce a tržních podmínek, v nichž se tato spolupráce může uskutečňovat, je obtížné poskytnout konkrétní pokyny ke každému možnému scénáři. Tyto pokyny nepředstavují „kontrolní seznam“, který lze použít mechanicky. Každý případ je nutno posoudit na základě jeho skutkové podstaty.

5. Tyto pokyny se vztahují na dohody o horizontální spolupráci ohledně zboží, služeb a technologií.

6. Dohody o horizontální spolupráci mohou kombinovat různé stupně spolupráce, například výzkum a vývoj a výrobu a/nebo obchodní využití jejich výsledků. Na takové dohody se tyto pokyny rovněž vztahují. Při používání těchto pokynů k analýze takovéto integrované spolupráce jsou zpravidla důležité všechny kapitoly týkající se jednotlivých částí spolupráce. Pro posouzení, zda se určité chování bude obvykle považovat za omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu nebo důsledku, je však pro celou spolupráci rozhodující to, co je stanoveno v kapitole týkající se té části integrované spolupráce, kterou lze považovat za její „těžiště“.

7. Pro určení těžiště integrované spolupráce mají zvláště důležitý význam dva faktory: za prvé výchozí bod spolupráce a za druhé míra integrace jednotlivých funkcí, které jsou spojeny. Ačkoli není možné stanovit přesné a jednoznačné pravidlo, které by platilo pro všechny případy a všechny možné kombinace, na základě získaných zkušeností je možné se domnívat, že obecně: — těžištěm dohody o horizontální spolupráci, která zahrnuje jak společný výzkum a vývoj, tak i společnou výrobu s využitím jeho výsledků, bude společný výzkum a vývoj, pokud ke společné výrobě dojde pouze v případě, že bude společný výzkum a vývoj úspěšný. Výsledky společného výzkumu a vývoje jsou tudíž pro následnou společnou výrobu rozhodující. V tomto případě budou relevantní pokyny uvedené v kapitole o dohodách o výzkumu a vývoji. Výsledek posouzení těžiště by byl jiný, pokud by se strany podílely na společné výrobě v každém případě, tj. bez ohledu na společný výzkum a vývoj. V takovém případě by dohody měly být posuzovány jako dohody o společné výrobě, a rozhodující by tedy byly pokyny uvedené v kapitole o dohodách o výrobě. Pokud dohoda předpokládá plnou integraci v oblasti výroby a pouze částečnou integraci některých činností v oblasti výzkumu a vývoje, těžištěm spolupráce bude rovněž společná výroba, — podobně těžištěm dohody o horizontální spolupráci, která zahrnuje jak specializaci, tak společné obchodní využití výsledků, bude obvykle specializace, jelikož společné obchodní využití se uskuteční pouze díky spolupráci v rámci specializační činnosti, — těžištěm dohody o horizontální spolupráci, která zahrnuje společnou výrobu a společné obchodní využití výrobků, bude obvykle společná výroba, jelikož společné obchodní využití se běžně uskuteční pouze díky spolupráci při hlavní činnosti společné výroby.

8. Kritérium těžiště platí pouze pro vztah mezi jednotlivými kapitolami těchto pokynů, nikoli pro vztah mezi jednotlivými nařízeními o blokových výjimkách. Oblast působností nařízení o blokové výjimce je vymezena v jeho vlastních ustanoveních. Pro dohody, na které se vztahuje nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj, viz kapitola 2 a pro dohody, na které se vztahuje nařízení o blokové výjimce pro specializaci, viz kapitola 3.

9. Tyto pokyny jsou strukturovány takto: — první kapitola je úvodem, který stanoví kontext, v němž se na dohody o horizontální spolupráci použije článek 101. Tato kapitola rovněž poskytuje informace o vztahu mezi těmito pokyny a dalšími právními předpisy a pokyny, které na dohody o horizontální spolupráci mají vliv, — v kapitolách 2 až 8 jsou uvedeny pokyny pro usnadnění sebehodnocení podle článku 101 pro nejběžnější dohody o horizontální spolupráci. Kapitola 9 poskytuje další vodítko pro případ, že tyto dohody sledují cíle udržitelnosti. Pokyny v kapitolách 2 až 9 doplňují obecnější pokyny uvedené v tomto úvodu. Z tohoto důvodu doporučujeme vždy nejprve přečíst úvod a poté se věnovat konkrétním kapitolám.

1.2. Použitelnost článku 101 na dohody o horizontální spolupráci

1.2.1. Úvod

10. Jedním z cílů článku 101 je zajistit, aby podniky nepoužívaly dohody o horizontální spolupráci k vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže na trhu, což by v konečném důsledku poškodilo spotřebitele.

11. Článek 101 se použije na podniky a sdružení podniků. Pojem „podnik“ označuje jakoukoliv entitu tvořenou osobními, hmotnými a nehmotnými složkami, která vykonává hospodářskou činnost, nezávisle na právním postavení této entity a způsobu jejího financování ( 4 ) . Sdružení podniků je subjekt, jehož prostřednictvím podniky stejného obecného typu koordinují své jednání na trhu ( 5 ) . Tyto pokyny se použijí na dohody o horizontální spolupráci mezi podniky a na rozhodnutí sdružení podniků.

12. Pokud má jedna společnost rozhodující vliv na jinou společnost, tvoří jedinou hospodářskou jednotku, a jsou tudíž součástí stejného podniku ( 6 ) . Společnosti, které jsou součástí téhož podniku, se pro účely těchto pokynů nepovažují za konkurenty ani v případě, působí-li na stejném relevantním trhu výrobků a zeměpisném trhu.

13. Pro účely stanovení odpovědnosti za porušení čl. 101 odst. 1 Soudní dvůr stanovil, že mateřské společnosti a jejich společný podnik tvoří jedinou hospodářskou jednotku, a tedy jediný podnik z hlediska práva hospodářské soutěže a relevantního trhu (relevantních trhů), pokud je prokázáno, že mateřské společnosti společného podniku vykonávají na tento společný podnik rozhodující vliv ( 7 ) . Pokud se tedy prokáže, že mateřské společnosti měly na společný podnik rozhodující vliv, Komise obvykle nepoužije čl. 101 odst. 1 na dohody a jednání ve vzájemné shodě mezi mateřskou společností (mateřskými společnostmi) a společným podnikem, které se týkají jejich činnosti na relevantním trhu (relevantních trzích), kde společný podnik působí. Komise nicméně čl. 101 odst. 1 obvykle použije na dohody: — mezi mateřskými společnostmi za účelem vytvoření společného podniku, — mezi mateřskými společnostmi za účelem změny oblasti působnosti společného podniku, — mezi mateřskými společnostmi a společným podnikem mimo oblast působnosti výrobků a územní oblast působnosti společného podniku a — mezi mateřskými společnostmi bez zapojení společného podniku, a to i pokud jde o relevantní trh, na kterém společný podnik působí.

14. Skutečnost, že společný podnik a jeho mateřské společnosti jsou na určitém trhu považovány za součást téhož podniku, nebrání tomu, aby mateřské společnosti byly na všech ostatních trzích nezávislé ( 8 )

15. Aby se článek 101 na horizontální spolupráci použil, musí existovat určitá forma koordinace mezi konkurenty – jinými slovy dohoda mezi podniky, rozhodnutí sdružení podniků nebo jednání ve vzájemné shodě. Horizontální spolupráce může mít podobu dohody, kterou dva nebo více podniků vyjádří shodu vůle spolupracovat (9). Jednání ve vzájemné shodě je forma koordinace mezi podniky, která nedospěla k uzavření dohody, ale vědomě nahrazuje rizika hospodářské soutěže praktickou spoluprací (10). Pojem „jednání ve vzájemné shodě“ předpokládá kromě vzájemné shody mezi dotyčnými podniky i chování na trhu v návaznosti na tuto vzájemnou shodu a příčinnou souvislost mezi oběma skutečnostmi (11).

16. Existence dohody, jednání ve vzájemné shodě nebo rozhodnutí sdružení podniků sama o sobě neznamená, že dochází k omezení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 101 odst. 1. Pokud není uvedeno jinak, zahrnuje pojem „dohoda“ v těchto pokynech pro usnadnění odkazování také jednání ve vzájemné shodě a rozhodnutí sdružení podniků.

17. Dohody o horizontální spolupráci mohou být uzavřeny mezi skutečnými nebo potenciálními konkurenty. Dva podniky se považují za skutečné konkurenty, pokud působí na stejném trhu výrobků a zeměpisném trhu. Podnik se považuje za potenciálního konkurenta jiného podniku, je-li při neexistenci dohody pravděpodobné, že tento prvně uvedený podnik v krátké době ( 12 ) uskuteční potřebné dodatečné investice nebo vynaloží jiné nezbytné náklady přechodu za účelem vstupu na relevantní trh, na němž působí jiný podnik. Toto posouzení musí být založeno na reálných základech, pouhá teoretická možnost vstupu na trh nepostačuje ( 13 ) . Pokud se v těchto pokynech hovoří o konkurentech, míní se jak skuteční, tak potenciální konkurenti, pokud není uvedeno jinak. Pro posouzení, zda lze podnik považovat za potenciálního konkurenta jiného podniku, mohou být relevantní tyto úvahy: — zda má podnik pevný záměr a přirozenou schopnost vstoupit na trh v krátké době a nenarazí na nepřekonatelné překážky vstupu na trh (14), — zda podnik podnikl dostatečná přípravná opatření, která mu umožní na příslušný trh vstoupit, — reálné a konkrétní možnosti podniku, který na trhu není dosud aktivní, na tento trh vstoupit a konkurovat jednomu nebo více jiným podnikům – pouhá teoretická možnost vstupu na trh není dostačující, — struktura trhu a hospodářský a právní kontext, v němž funguje, — vnímání usazeného podniku je faktorem, který je relevantní pro posouzení existence konkurenčního vztahu mezi touto stranou a podnikem mimo trh, neboť pokud je tento podnik vnímán jako potenciální účastník trhu, může již jen z důvodu své existence vyvolat konkurenční tlak na subjekt, který je na tomto trhu usazen, — uzavření dohody mezi několika podniky působícími na stejné úrovni výrobního řetězce, z nichž některé nepůsobí na příslušném trhu (15).

1.2.2. Analytický rámec

18. Posouzení podle článku 101 se skládá ze dvou kroků. Prvním krokem podle čl. 101 odst. 1 je posouzení, zda účelem dohody mezi podniky, která může ovlivnit obchod mezi členskými státy, je narušení hospodářské soutěže nebo skutečné či potenciální ( 16 ) omezující důsledky hospodářskou soutěž.

19. Druhým krokem podle čl. 101 odst. 3, který je relevantní pouze v případě, pakliže se zjistí, že dohoda omezuje hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 101 odst. 1, je určení přínosů pro hospodářskou soutěž plynoucích z dohody a posouzení, zda tyto pozitivní důsledky pro hospodářskou soutěž převažují nad omezujícími důsledky pro hospodářskou soutěž ( 17 ) . Uvážení omezujících důsledků a důsledků ve prospěch hospodářské soutěže se provádí výhradně v rámci stanoveném čl. 101 odst. 3 ( 18 ) . Pokud pozitivní důsledky pro hospodářskou soutěž nepřevažují nad narušením hospodářské soutěže, čl. 101 odst. 2 stanoví, že dohoda je automaticky neplatná.

20. Článek 101 se nepoužije, pokud protisoutěžní chování stran požadují od podniků vnitrostátní právní předpisy nebo vnitrostátní právní rámec, který nevytváří prostor pro soutěžní činnost z jejich strany ( 19 ) . V takových situacích je podnikům zakázáno nezávislé chování, které by mohlo vyloučit, omezit nebo narušit hospodářskou soutěž ( 20 ) . Skutečnost, že orgány veřejné správy podněcují dohodu o horizontální spolupráci, neznamená, že tato dohoda je přípustná podle článku 101 ( 21 ) . Podniky nadále podléhají článku 101, i pokud vnitrostátní právo pouze podporuje nebo jim usnadňuje nezávislé protisoutěžní chování. V určitých případech jsou podniky orgány veřejné správy podněcovány, aby uzavřely dohody o horizontální spolupráci s cílem dosáhnout cíle veřejné politiky formou samoregulace.

1.2.3. Posouzení podle čl. 101 odst. 1

1.2.3.1. Hlavní obavy z narušení hospodářské soutěže v souvislosti s horizontální spoluprací

21. Dohody o horizontální spolupráci mohou vést k značným hospodářským přínosům, včetně přínosů pro udržitelnost, zejména pokud spojují doplňující se činnosti, odbornosti nebo aktiva. Horizontální spolupráce může být prostředkem, jak si rozdělit rizika, ušetřit náklady, zvýšit investice, sloučit know-how, zvýšit jakost a rozmanitost výrobků a urychlit inovaci. Podobně může být horizontální spolupráce prostředkem k řešení nedostatků a narušení v dodavatelských řetězcích nebo ke snížení závislosti na určitých výrobcích, službách a technologiích.

22. Dohody o horizontální spolupráci nicméně také mohou řadou způsobů omezovat hospodářskou soutěž. Dohoda může například vést k zániku hospodářské soutěže na relevantním trhu, k riziku tajné dohody mezi stranami nebo může vyvolat obavy z uzavření trhu narušujícího hospodářskou soutěž.

1.2.3.2. Zánik hospodářské soutěže na relevantním trhu

23. Potenciálním důsledkem dohod o horizontální spolupráci může být zánik hospodářské soutěže mezi stranami dohody. Konkurenti mohou mít prospěch ze snížení konkurenčního tlaku, které z dohody vyplývá, a v takové situaci pro ně může být výhodné zvýšit ceny za účelem dosažení vyššího zisku nebo nepříznivě ovlivnit jiné parametry hospodářské soutěže na trhu.

24. Pro posouzení dohody z hlediska hospodářské soutěže je důležité, zda: — mají strany dohody vysoké podíly na trhu, — jsou skutečnými nebo potenciálními konkurenty, — mají zákazníci dostatečné možnosti změny dodavatelů, — konkurenti pravděpodobně zvýší dodávky, pokud se zvýší ceny, a zda — je jedna ze stran dohody důležitou konkurenční silou.

1.2.3.3. Riziko tajné dohody

25. Dohoda o horizontální spolupráci může také snížit rozhodovací nezávislost stran a v důsledku toho zvýšit pravděpodobnost, že budou koordinovat své chování v zájmu dosažení tajně dohodnutého výsledku. Může však rovněž vést ke snazší, stabilnější nebo účinnější koordinaci u stran, které své jednání koordinovaly již dříve, a to buď díky tomu, že jim umožní ještě robustnější koordinaci, nebo díky tomu, že jim umožní účtovat ještě vyšší ceny. Dohoda o horizontální spolupráci může například vést ke zveřejnění strategických informací, a tím zvýšit pravděpodobnost koordinace mezi stranami v oblasti spolupráce či mimo tuto oblast. Strany mohou navíc dosáhnout významné shodnosti nákladů (tj. poměrná část variabilních nákladů, které mají strany společné), což jim umožní snáze koordinovat tržní ceny a objem výroby.

26. Pro posouzení dohody z hlediska hospodářské soutěže je důležité, zda: — mají strany dohody vysoké podíly na trhu, — jsou skutečnými nebo potenciálními konkurenty, — vlastnosti trhu přispívají ke koordinaci, — na oblast spolupráce připadá vysoký podíl variabilních nákladů stran na daném trhu a — strany své činnosti v oblasti spolupráce kombinují ve značném rozsahu. Tak tomu může být například tehdy, pokud společně vyrábějí nebo pořizují důležitý meziprodukt nebo společně vyrábějí či distribuují vysoký podíl celkového objemu konečného výrobku.

1.2.3.4. Uzavření trhu

27. Některé dohody o horizontální spolupráci, například dohody o výrobě a standardizační dohody, mohou rovněž vyvolávat obavy z uzavření trhu narušujícího hospodářskou soutěž. Prostředky narušujícími hospodářskou soutěž tak může být konkurentům bráněno v účinné soutěži, například tím, že jim je odepřen přístup k důležitým vstupům nebo zablokována důležitá cesta na trh. Výměna obchodně citlivých informací nebo údajů může rovněž představovat značnou konkurenční nevýhodu pro konkurenty, kteří se jí neúčastní, v porovnání s podniky, které se systému výměny účastní.

1.2.4. Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu

28. Některé formy spolupráce mezi podniky mohou být považovány za škodlivé pro řádné fungování normální hospodářské soutěže již ze své povahy ( 22 ) . Jakmile byl zjištěn účel dohody spočívající v narušení hospodářské soutěže, není nutné zkoumat skutečné nebo potenciální důsledky chování na trh ( 23 )

29. mohla mít pro hospodářskou soutěž negativní důsledky. Jinými slovy, musí být jednoduše schopna v konkrétním případě, s ohledem na právní a hospodářský kontext, vést k vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu K tomu, aby dohoda o horizontální spolupráci mohla být považována za dohodu, která má za účel narušení hospodářské soutěže, postačuje, abymít pro hospodářskou soutěž negativní důsledky. Jinými slovy, musí být jednoduše schopna v konkrétním případě, s ohledem na právní a hospodářský kontext, vést k vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu ( 24 )

30. Aby bylo možné konstatovat, že dohoda má za účel narušení hospodářské soutěže, nemusí existovat přímá souvislost mezi ní a spotřebitelskými cenami ( 25 ) . Cílem článku 101 je chránit nejen bezprostřední hospodářské zájmy konkurentů nebo spotřebitelů, ale i strukturu trhu, a tím hospodářskou soutěž jako takovou ( 26 )

31. Pojem omezení hospodářské soutěže „z hlediska účelu“ lze použít na jednání, u nichž se po individuálním a podrobném přezkoumání prokáže, že pro hospodářskou soutěž představují dostatečnou míru újmy ( 27 )

32. Při posouzení, zda má dohoda za účel narušení hospodářské soutěže, se berou v potaz tyto prvky: — obsah dohody, — cíle, kterých má dohoda dosáhnout, — hospodářský a právní kontext dohody.

33. Při určování tohoto právního a hospodářského kontextu je třeba vzít v úvahu také ( 28 ) — povahu dotčeného zboží nebo služeb, — skutečné podmínky fungování a struktury dotčeného trhu nebo trhů (29).

34. Pokud se případně strany odvolají na pozitivní důsledky dohody pro hospodářskou soutěž, které by měly být nejen prokázané a relevantní, ale také by měly s příslušnou dohodou konkrétně souviset a být dostatečně významné, Komise k nim náležitě přihlédne ( 30 )

35. záměr stran, lze jej ale vzít v úvahu Při posuzování toho, zda má dohoda za účel narušení hospodářské soutěže, není nutným určujícím faktoremstran, lze jej ale vzít v úvahu ( 31 )

1.2.5. Omezující důsledky pro hospodářskou soutěž

36. Dohoda o horizontální spolupráci, u níž není zjevné, že by v dostatečné míře poškozovala hospodářskou soutěž, může mít přesto pro hospodářskou soutěž omezující důsledky. Aby měla dohoda o horizontální spolupráci omezující důsledky pro hospodářskou soutěž, musí mít skutečně nebo pravděpodobně znatelný nepříznivý dopad na nejméně jeden parametr hospodářské soutěže na trhu, jako je cena, objem výroby, jakost výrobků, rozmanitost výrobků nebo inovace. Aby bylo možné zjistit, zda tomu tak je, je třeba posoudit hospodářskou soutěž v rámci skutečného kontextu, v němž by probíhala, kdyby tato dohoda neexistovala ( 32 ) . Dohody mohou mít omezující důsledky v případě znatelného omezení hospodářské soutěže mezi podniky, které jsou stranami dohody, nebo mezi jednou z těchto stran a třetími stranami ( 33 )

37. Pro posouzení, zda má dohoda omezující důsledky, jsou důležité tyto faktory: — povaha a obsah dohody, — skutečný kontext, v němž ke spolupráci dochází, zejména hospodářský a právní kontext, v němž dotčené podniky působí, povaha dotčeného zboží nebo služeb, jakož i skutečné podmínky fungování a struktury dotčeného trhu nebo trhů (34), — to, nakolik strany mají nebo získají jednotlivě či společně určitý stupeň tržní síly a nakolik dohoda přispívá k vytvoření, zachování nebo posílení této tržní síly nebo stranám umožňuje využít takovouto tržní sílu (35), — omezující důsledky pro hospodářskou soutěž mohou být skutečné i potenciální, ale v každém případě musí být dostatečně znatelné (36).

38. Někdy podniky uzavírají dohody o horizontální spolupráci, protože by na základě objektivních faktorů nemohly provést projekt nebo činnost, na něž se spolupráce vztahuje, samostatně, například kvůli omezeným technickým kapacitám stran. Takové dohody o horizontální spolupráci obvykle nevyvolávají omezující důsledky pro hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 101 odst. 1, ledaže by strany mohly projekt provést s nižší mírou omezení ( 37 )

1.2.6. Podpůrná omezení

39. Dohoda o horizontální spolupráci, která je v souladu s čl. 101 odst. 1, může přesto omezovat obchodní autonomii stran této dohody. Takové tzv. podpůrné omezení může být samo o sobě rovněž v souladu s čl. 101 odst. 1, pokud je objektivně nezbytné k provádění dohody o horizontální spolupráci a přiměřené jejím cílům ( 38 ) . V takových případech je třeba přezkoumat, zda by dohoda byla bez dotyčného omezení neproveditelná ( 39 ) . Skutečnost, že příslušný provoz nebo činnost jsou bez příslušného omezení pouze obtížněji proveditelné nebo méně výnosné, nečiní toto omezení „objektivně nezbytným“, a tudíž podpůrným ( 40 )

1.2.7. Posouzení podle čl. 101 odst. 3

40. Posouzení omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu nebo důsledku podle čl. 101 odst. 1 je pouze jednou stranou analýzy. Druhou stranou, která je vyjádřena v čl. 101 odst. 3, je posouzení důsledků omezujících dohod ve prospěch hospodářské soutěže ( 41 ) . Pokud bylo v jednotlivém případě prokázáno omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu nebo důsledku ve smyslu čl. 101 odst. 1, lze na obranu použít čl. 101 odst. 3. Podle článku 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy ( 42 ) spočívá důkazní břemeno na základě čl. 101 odst. 3 na podniku či podnicích, které uplatňují výhodu plynoucí z tohoto ustanovení. Věcné argumenty a důkazy předložené podnikem či podniky proto musí Komisi umožnit, aby dospěla k přesvědčení, že dotyčná dohoda s dostatečnou pravděpodobností vyvolá pozitivní důsledky pro hospodářskou soutěž ( 43 )

41. Použití pravidla výjimky podle čl. 101 odst. 3 podléhá čtyřem kumulativním podmínkám, dvěma pozitivním a dvěma negativním: — dohoda musí přispět ke zlepšení výroby nebo distribuce výrobků nebo k podpoře technického či hospodářského pokroku, tj. vést k růstu efektivnosti, — omezení musí být nezbytná k dosažení těchto cílů, tj. růstu efektivnosti, — spotřebitelé musí mít přiměřený podíl na výhodách z toho vyplývajících, tj. růst efektivnosti, včetně růstu kvalitativní efektivnosti, dosažený nezbytnými omezeními musí být dostatečně přenesen na spotřebitele, takže těm jsou přinejmenším vynahrazeny omezující důsledky dohody. Nepostačuje proto pouze efektivnost, která svědčí stranám dohody. Pro účely těchto pokynů zahrnuje pojem „spotřebitelé“ potenciální a/nebo skutečné zákazníky stran dohody (44), a — dohoda nesmí stranám umožnit vyloučit hospodářskou soutěž ve vztahu k podstatné části výrobků, jichž se dohoda týká.

42. Na čl. 101 odst. 3 je založeno nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj a nařízení o blokové výjimce pro specializaci. Ta vycházejí z předpokladu, že spojení doplňujících se odborností a aktiv může být v dohodách o výzkumu a vývoji a specializačních dohodách zdrojem významné efektivnosti. Tak tomu může být i u ostatních druhů dohod o horizontální spolupráci. Analýza efektivnosti jednotlivé dohody podle čl. 101 odst. 3 je proto do značné míry otázkou určení doplňujících se odborností a aktiv, jež poskytne každá ze stran dohody, a posouzení, zda je výsledná efektivnost taková, aby byly splněny podmínky stanovené v čl. 101 odst. 3. Doplňkovost může z dohod o horizontální spolupráci vyplývat různými způsoby. Dohoda o výzkumu a vývoji může spojit různé výzkumné kapacity a doplňující se odbornosti a aktiva, které umožní vyvinout a uvést na trh lepší nebo nové výrobky a technologie, než by tomu bylo v opačném případě. Jiné dohody o horizontální spolupráci mohou stranám umožnit spojit síly při navrhování, výrobě a obchodním využití výrobků nebo při společném nákupu výrobků či služeb, které mohou potřebovat pro svou činnost.

43. Dohody o horizontální spolupráci, které nezahrnují spojení doplňujících se odborností nebo aktiv, povedou s menší pravděpodobností k růstu efektivnosti ve prospěch spotřebitelů. Tyto dohody mohou omezit dvojí vynakládání určitých nákladů, například kvůli tomu, že lze vyloučit určité fixní náklady. Úspory fixních nákladů však obecně povedou k výhodám pro spotřebitele s menší pravděpodobností než úspory variabilních nebo mezních nákladů.

1.2.8. Dohody o horizontální spolupráci, které obecně nespadají do oblasti působnosti čl. 101 odst. 1

44. pokyny k pojmu ovlivnění obchodu “) de minimis “) de minimis ani jakékoli budoucí pokyny Komise v tomto ohledu. Do oblasti působnosti čl. 101 odst. 1 nespadají dohody, které nemohou výrazně ovlivnit obchod mezi členskými státy (nedostatečné ovlivnění obchodu) nebo které výrazně neomezují hospodářskou soutěž (dohody menšího významu) ( 45 ) . Pokyny k nedostatečnému ovlivnění obchodu poskytla Komise ve svých pokynech k pojmu ovlivnění obchodu podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (dále jen „“) ( 46 ) a pokyny k dohodám menšího významu ve svém oznámení o dohodách menšího významu, které výrazně neomezují hospodářskou soutěž podle čl. 101 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „oznámení“) ( 47 ) . Těmito pokyny nejsou dotčeny pokyny k pojmu ovlivnění obchodu a oznámeníani jakékoli budoucí pokyny Komise v tomto ohledu.

45. Pokyny k pojmu ovlivnění obchodu stanoví zásady vypracované soudy Unie pro výklad pojmu ovlivnění obchodu a uvádějí, kdy je nepravděpodobné, že by dohody mohly výrazně ovlivnit obchod mezi členskými státy. Zahrnují negativní vyvratitelný předpoklad, který se vztahuje na všechny dohody ve smyslu čl. 101 odst. 1 bez ohledu na povahu omezení obsažených v těchto dohodách, a vztahuje se tedy i na dohody obsahující tvrdá omezení ( 48 ) . Podle tohoto předpokladu dohody o horizontální spolupráci v zásadě nemohou výrazně ovlivnit obchod mezi členskými státy, pokud: — celkový podíl stran na jakémkoli relevantním trhu v Unii, který dohoda ovlivňuje, nepřesahuje 5 % a — celkový roční obrat dotčených podniků v Unii související s výrobky, na které se dohoda vztahuje, nepřesahuje 40 milionů EUR (49). — V případě dohod o společném nákupu výrobků se za relevantní obrat považuje společný nákup výrobků, na které se dohoda vztahuje. Komise může tento předpoklad vyvrátit, pokud analýza charakteristik dohody a jejího hospodářského kontextu prokáže opak.

46. de minimis , dohody o horizontální spolupráci uzavřené mezi skutečnými nebo potenciálními konkurenty výrazně neomezují hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 101 odst. 1, pokud celkový podíl stran dohody na trhu nepřesahuje 10 % na žádném z relevantních trhů, na které má dohoda vliv Jak je uvedeno v oznámení, dohody o horizontální spolupráci uzavřené mezi skutečnými nebo potenciálními konkurenty výrazně neomezují hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 101 odst. 1, pokud celkový podíl stran dohody na trhu nepřesahuje 10 % na žádném z relevantních trhů, na které má dohoda vliv ( 50 ) . Toto obecné pravidlo podléhá dvěma výjimkám. Za prvé pokud jde o tvrdá omezení, čl. 101 odst. 1 se použije bez ohledu na podíl stran na trhu ( 51 ) . Je tomu tak proto, že dohoda, která může ovlivnit obchod mezi členskými státy a která má za účel narušení hospodářské soutěže, může svou povahou a nezávisle na konkrétním účinku představovat výrazné omezení hospodářské soutěže ( 52 ) . Zadruhé pokud je hospodářská soutěž na relevantním trhu omezena kumulativním důsledkem souběžných sítí dohod, snižují se prahy podílů na trhu z 10 % na 5 % ( 53 )

47. Kromě toho se nepředpokládá, že horizontální dohody uzavřené podniky, z nichž jeden nebo více má individuální podíl na trhu vyšší než 10 %, automaticky spadají do působnosti čl. 101 odst. 1. Takové dohody nemusejí stále mít znatelný vliv na obchod mezi členskými státy nebo nemusejí představovat výrazné omezení hospodářské soutěže ( 54 ) . Proto je třeba je posuzovat v jejich právním a hospodářském kontextu. Tyto pokyny obsahují kritéria pro individuální posouzení těchto dohod.

1.3. Vztah k ostatním pokynům a právním předpisům

48. …/2022 “ nebo „ nařízení o blokové výjimce pro vertikální omezení “) a sdělení Komise – Pokyny k vertikálním omezením (dále jen „ pokyny k vertikálním omezením “) Dohodami, které jsou uzavírány mezi podniky, jež působí na různých úrovních výrobního či distribučního řetězce, tj. vertikálními dohodami, se v zásadě zabývají nařízení Komise (EU) …/2022 ze dne XX. dubna 2022 o použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě ( 55 ) (dále jen „nařízení (EU)“ nebo „“) a sdělení Komise – Pokyny k vertikálním omezením (dále jen „“) ( 56 ) . V případě vertikálních dohod, například dohod o distribuci, uzavřených mezi konkurenty však mohou být důsledky takové dohody pro trh a možné problémy v oblasti hospodářské soutěže podobné jako u horizontálních dohod. Vertikální dohody mezi konkurenty proto spadají do těchto pokynů ( 57 ) . Je-li nutné posoudit takovéto dohody rovněž podle nařízení o blokové výjimce pro vertikální omezení a pokynů k vertikálním omezením, bude toto výslovně stanoveno v příslušné kapitole těchto pokynů. Není-li takovýto odkaz uveden, použijí se na vertikální dohody mezi konkurenty pouze tyto pokyny.

49. sdělení o definici trhu “) Pokud tyto pokyny odkazují na relevantní trh: vodítko ohledně pravidel, kritérií a důkazů, které Komise používá při posuzování otázek definice trhu, může poskytnout sdělení Komise o definici relevantního trhu pro účely práva hospodářské soutěže Unie (dále jen „“) ( 58 ) . Relevantní trh pro účely použití článku 101 na dohody o horizontální spolupráci by proto měl být definován na základě těchto pokynů a jakýchkoli budoucích pokynů týkajících se definice relevantních trhů pro účely práva hospodářské soutěže Unie.

50. Ačkoli tyto pokyny obsahují odkazy na kartely, jejich účelem není poskytnout vodítko k určení, co představuje, či nepředstavuje kartel, jak je vymezen v rozhodovací praxi Komise a judikatuře Soudního dvora Evropské unie.

51. nařízení ES o spojování “), jak tomu je například v případě společných podniků, které plní na trvalém základě všechny funkce samostatné hospodářské jednotky (dále jen „plně funkční společné podniky“) Tyto pokyny se vztahují na nejběžnější druhy dohod o horizontální spolupráci bez ohledu na úroveň integrace, kterou přinášejí, s výjimkou transakcí představujících spojení ve smyslu článku 3 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků ( 59 ) (dále jen „“), jak tomu je například v případě společných podniků, které plní na trvalém základě všechny funkce samostatné hospodářské jednotky (dále jen „plně funkční společné podniky“) ( 60 )

52. Tyto pokyny se nepoužijí na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě výrobců zemědělských produktů, které se týkají výroby zemědělských produktů nebo obchodu s nimi a jejichž cílem je uplatňovat vyšší normu udržitelnosti, než jakou ukládá právo Unie nebo vnitrostátní právo, a které jsou vyňaty z působnosti čl. 101 odst. 1 podle článku 210a nařízení (EU) č. 1308/2013, kterým se stanoví společná organizace trhů se zemědělskými produkty ( 61 ) . Těmito pokyny nejsou dotčeny pokyny, které Komise vydá v souladu s čl. 210a odst. 5 tohoto nařízení. Na dohody, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě výrobců zemědělských produktů, které se týkají výroby zemědělských produktů nebo obchodu s nimi a které nesplňují podmínky článku 210a, se však čl. 101 odst. 1 vztahuje.

53. Posuzování podle článku 101, jak je popsáno v těchto pokynech, se nijak nedotýká možného souběžného použití článku 102 Smlouvy na dohody o horizontální spolupráci ( 62 )

54. Tyto pokyny se nijak nedotýkají výkladu, který může podat Soudní dvůr Evropské unie, pokud jde o používání článku 101 na dohody o horizontální spolupráci.

55. Tyto pokyny nahrazují pokyny Komise o použitelnosti článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie na dohody o horizontální spolupráci ( 63 ) , které Komise zveřejnila v roce 2011, a nepoužijí se v případě, kdy platí zvláštní odvětvová pravidla, jak je tomu v případě určitých dohod v zemědělství ( 64 ) nebo dopravě ( 65 ) . Komise bude nadále sledovat fungování nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj a nařízení o blokové výjimce pro specializaci a těchto pokynů na základě informací o trhu od účastníků a vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž a může tyto pokyny s přihlédnutím k budoucímu vývoji a novým poznatkům revidovat.

2. DOHODY O VÝZKUMU A VÝVOJI

2.1. Úvod

56. Účelem této kapitoly je poskytnout vodítko pro rozsah a posouzení dohod o výzkumu a vývoji z hlediska hospodářské soutěže.

57. Dohody o výzkumu a vývoji se mohou lišit formou a rozsahem. Zahrnují dohody o externím zajišťování určitých činností v oblasti výzkumu a vývoje, dohody o společném zdokonalování stávajících technologií a spolupráci v oblasti výzkumu a vývoje a uvádění zcela nových výrobků na trh. Spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje může mít podobu dohody o spolupráci nebo spolupráce ve společně kontrolované společnosti ( 66 ) . To zahrnuje i spolupráci mezi konkurenty ve volnějších formách, jako je technická spolupráce v pracovních skupinách.

58. Dohody o výzkumu a vývoji mohou uzavírat velké podniky, malé a střední podniky ( 67 ) , akademické instituce nebo výzkumné ústavy nebo jejich libovolná kombinace ( 68 )

59. Spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje nesmí ovlivňovat nejen hospodářskou soutěž na stávajících trzích výrobků a technologií, ale ani hospodářskou soutěž v oblasti inovací.

60. Pro účely nařízení o blokových výjimkách pro výzkum a vývoj a této kapitoly pokynů se hospodářskou soutěží v oblasti inovací ( 69 ) rozumí činnosti v oblasti výzkumu a vývoje nových výrobků a/nebo technologií, které vytvářejí vlastní nový trh ( 70 ) , a póly výzkumu a vývoje, tj. výzkumné a vývojové činnosti zaměřené především na konkrétní záměr nebo účel vyplývající z dohody o výzkumu a vývoji ( 71 ) . Konkrétní záměr nebo cíl pólu výzkumu a vývoje ještě nelze definovat jako výrobek nebo technologii nebo zahrnuje podstatně širší cíl než konkrétní výrobek nebo technologii na konkrétním trhu.

61. Posouzením dohod o výzkumu a vývoji podle čl. 101 odst. 1 se zabývá oddíl 2.3 těchto pokynů. Na dohody o výzkumu a vývoji se může vztahovat bezpečný přístav stanovený nařízením o blokové výjimce pro výzkum a vývoj ( 72 ) . Bloková výjimka je založena na úvaze, že pokud dohody o výzkumu a vývoji spadají do působnosti čl. 101 odst. 1 a splňují kritéria stanovená v nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj, budou obvykle splňovat čtyři podmínky stanovené v čl. 101 odst. 3. Dohody, na které se vztahuje nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj, jsou popsány v oddíle 2.4 těchto pokynů. Podmínky pro udělení výjimky, které platí pro dohody o výzkumu a vývoji, jsou vysvětleny v oddíle 2.5 – Podmínky pro udělení výjimky. Cílem seznamu tvrdých a vyloučených omezení popsaných v oddíle 2.6 těchto pokynů je zajistit, aby výjimku stanovenou v článku 2 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj využívaly pouze omezující dohody, u nichž lze důvodně předpokládat, že splňují podmínky čl. 101 odst. 3.

62. Bezpečný přístav platí, dokud Komise nebo orgán pro hospodářskou soutěž členského státu neodejmou v jednotlivém případě výhodu plynoucí z nařízení o blokové výjimce podle článku 29 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy ( 73 ) (oddíl 2.7 těchto pokynů).

63. Pokud se na dohodu o výzkumu a vývoji bezpečný přístav stanovený v nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj nevztahuje, je třeba posoudit, zda v konkrétním případě spadá dohoda o výzkumu a vývoji do oblasti působnosti čl. 101 odst. 1, a pokud ano, zda jsou splněny podmínky čl. 101 odst. 3 – to je popsáno v oddíle 2.8 těchto pokynů a oddíl 2.9 stanoví příslušnou dobu posuzování.

2.2. Relevantní trhy

64. Pokyny k pravidlům, kritériím a důkazům, které Komise používá při posuzování záležitostí týkajících se definice trhu, poskytuje sdělení o definici trhu ( 74 ) . Relevantní trh pro účely použití článku 101 na dohody o výzkumu a vývoji by proto měl být definován na základě těchto pokynů nebo jakýchkoli budoucích pokynů týkajících se definice relevantních trhů pro účely práva hospodářské soutěže Unie.

65. Podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj je relevantním trhem výrobku nebo technologie trh pro výrobky nebo technologie, které mohou být zlepšeny, zastoupeny nebo nahrazeny smluvními výrobky nebo technologiemi ( 75 )

2.3. Posouzení podle čl. 101 odst. 1

2.3.1. Hlavní obavy z narušení hospodářské soutěže

66. Dohody o výzkumu a vývoji mohou vyvolávat různé obavy z narušení hospodářské soutěže, zejména mohou přímo omezovat hospodářskou soutěž mezi stranami, vést k uzavření trhu třetím stranám, které narušuje hospodářskou soutěž, nebo k tajně dohodnutému výsledku na trhu.

67. Pokud spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje přímo omezuje hospodářskou soutěž mezi stranami nebo usnadňuje tajně dohodnutý výsledek na trhu , může to vést k vyšším cenám, menšímu výběru pro spotřebitele nebo nižší jakosti výrobků nebo technologií. To by také mohlo mít za následek omezení nebo zpomalení inovací, a tím i nižší jakost nebo menší počet výrobků nebo technologií uváděných na trh. Důsledkem může být také to, že se výrobky nebo technologie dostanou na trh později, než by tomu bylo v opačném případě.

68. K uzavření trhu třetím stranám, které narušuje hospodářskou soutěž , může dojít zejména tehdy, pokud má alespoň jedna strana dohody o výzkumu a vývoji právo na výlučné využívání výsledků výzkumu a vývoje a alespoň jedna strana má významnou tržní sílu.

2.3.2. Omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu

69. Dohody týkající se výzkumu a vývoje omezují hospodářskou soutěž z hlediska účelu, pokud jejich hlavním účelem není výzkum a vývoj, nýbrž slouží jako nástroj k účasti v kartelu nebo k jiným porušením z hlediska účelu podle čl. 101 odst. 1, jako je stanovování cen, omezování objemu výroby, rozdělování trhů nebo omezování technického rozvoje.

70. Dohoda o výzkumu a vývoji může omezovat technický rozvoj, pokud strany místo spolupráce na podpoře technického a hospodářského pokroku využívají spolupráci v oblasti výzkumu a vývoje k tomu, aby a) bránily nebo oddalovaly uvedení výrobků nebo technologií na trh, b) koordinovaly vlastnosti výrobků nebo technologií, na které se dohoda o výzkumu a vývoji nevztahuje, nebo c) omezovaly potenciál společně vyvinutého výrobku nebo technologie, pokud takový výrobek nebo technologii uvádějí na trh samostatně.

2.3.3. Omezující důsledky pro hospodářskou soutěž

2.3.3.1. Úvod – dohody, které obvykle neomezují hospodářskou soutěž

71. Mnoho dohod o výzkumu a vývoji nespadá do oblasti působnosti čl. 101 odst. 1, pokud je uzavřely podniky s doplňujícími se odbornostmi, které by jinak nebyly schopny provádět výzkum a vývoj samy.

72. Spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje mezi nekonkurenčními podniky ( 76 ) navíc obvykle nevyvolává omezující horizontální důsledky pro hospodářskou soutěž.

74. Pokud strany nejsou na základě objektivních činitelů schopny provádět nezbytný výzkum a vývoj nezávisle, dohoda o výzkumu a vývoji obvykle nebude mít žádné omezující důsledky pro hospodářskou soutěž. Strana nemusí být schopna provádět výzkum a vývoj nezávisle, například pokud má omezené technické schopnosti nebo omezený přístup k financím, kvalifikovaným pracovníkům, technologiím nebo jiným zdrojům.

75. Zvláštní formou spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje je externí zajišťování výzkumu a vývoje, určeného předtím pro vlastní potřebu. Podle tohoto scénáře provádějí výzkum a vývoj často specializované podniky, výzkumné ústavy nebo akademické instituce, které se nezabývají využíváním výsledků. Obvykle jsou takovéto dohody spojeny, v souvislosti s možnými výsledky, s doložkou o přenosu know-how a/nebo o výhradní dodávce. Vzhledem k tomu, že se spolupracující strany v takovém případě vzájemně doplňují (například co se týče odbornosti nebo technologií), nevyvolávají takové dohody omezující důsledky pro hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 101 odst. 1.

76. Spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje, která nezahrnuje společné využívání možných výsledků formou udělování licencí, výroby a/nebo uvádění na trh, zřídka vyvolává omezující důsledky pro hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 101 odst. 1. Tyto dohody o výzkumu a vývoji však mohou vyvolat důsledky narušující hospodářskou soutěž, například pokud je v jejich důsledku výrazně omezena hospodářská soutěž na úrovni inovací.

2.3.3.2. Tržní síla

77. Dohody o výzkumu a vývoji povedou pravděpodobně k omezujícím důsledkům pro hospodářskou soutěž pouze v případě, mají-li strany spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje tržní sílu.

78. Neexistuje žádná absolutní prahová dohoda, při jejímž překročení lze předpokládat, že dohoda o výzkumu a vývoji vytváří nebo zachovává tržní sílu, a tudíž pravděpodobně povede k omezujícím důsledkům pro hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 101 odst. 1. Na dohody o výzkumu a vývoji mezi podniky, které si konkurují v oblasti stávajícího výrobku a/nebo technologie, se však vztahuje výjimka dle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj za předpokladu, že jejich společný podíl na relevantních trzích výrobků a technologií nepřesahuje 25 % a že jsou splněny ostatní podmínky pro použití nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj.

79. Nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se vztahuje také na dohody o výzkumu a vývoji mezi podniky konkurujícími si v oblasti inovací. Na tyto dohody se vztahuje výjimka dle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj za předpokladu, že kromě výzkumných a vývojových činností stran dohody existují tři nebo více srovnatelných konkurenčních výzkumných a vývojových činností ( 79 ) . Musí být splněny rovněž ostatní podmínky pro uplatnění nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj. Za těchto podmínek je nepravděpodobné, že by dohoda mezi podniky konkurujícími si v oblasti inovací ( 80 ) měla omezující důsledky pro vnitřní trh, vzhledem k tomu, že strany pravděpodobně nebudou schopny udržovat za účelem dosažení vyššího zisku po delší dobu inovace pod úrovní konkurence.

80. Čím silnější je společné postavení stran na stávajících trzích a/nebo čím nižší je počet srovnatelných výzkumných a vývojových činností, které činnostem stran dohody konkurují, tím je pravděpodobnější, že dohoda o výzkumu a vývoji může vyvolat omezující důsledky pro hospodářskou soutěž ( 81 )

2.3.3.3. Výzkum a vývoj zaměřený na zlepšení, zastoupení nebo nahrazení stávajících výrobků nebo technologií

81. Jsou-li výzkum a vývoj zaměřeny na zdokonalení stávajících výrobků nebo technologií, možné důsledky se týkají relevantního trhu (trhů) těchto výrobků nebo technologií. důsledky pro ceny, objem výroby, jakost a rozmanitost výrobků nebo technický rozvoj na stávajících trzích jsou však pravděpodobné pouze tehdy, mají-li strany společně silné postavení, je-li vstup na trh obtížný a působí na něm pouze několik dalších konkurentů. Pokud se výzkum a vývoj týká jen poměrně malého vstupu konečného výrobku, důsledky uzavření trhu u těchto konečných výrobků jsou velmi omezené, pakliže vůbec existují.

82. Jsou-li výzkum a vývoj zaměřeny na zastoupení nebo nahrazení stávajících výrobků nebo technologií, mohou se možné důsledky týkat zpomalení vývoje nahrazujícího výrobku nebo technologie. To platí zejména v případě, že strany mají tržní sílu na trhu se stávajícím výrobkem nebo technologií a jsou zároveň jedinými subjekty, které výzkum a vývoj náhrady za tento stávající výrobek nebo technologii podnikají. Podobný důsledek může nastat, pokud významný účastník na stávajícím trhu spolupracuje s mnohem menším podnikem, či dokonce potenciálním konkurentem, který se právě chystá přijít s novým výrobkem nebo technologií a který by mohl ohrozit postavení tohoto zavedeného hospodářského subjektu na trhu.

83. Pokud strany do své dohody zahrnou také společné využívání (např. výrobu a/nebo distribuci) smluvních výrobků nebo smluvních technologií, je třeba důsledky pro hospodářskou soutěž posoudit podrobněji. Především pokud jsou strany silnými konkurenty, jsou omezující důsledky pro hospodářskou soutěž ve formě vyšších cen nebo nižšího objemu výroby na stávajících trzích pravděpodobnější. Pokud však ke společnému využívání dochází pouze prostřednictvím udělování licencí třetím stranám, omezující důsledky jako například problémy týkající se uzavření trhu nejsou pravděpodobné.

2.3.3.4. Póly výzkumu a vývoje a výzkumné a vývojové činnosti zaměřené na výrobek nebo technologii, které vytvářejí nový trh

84. Výzkumné a vývojové činnosti, které se týkají výzkumu a vývoje nových výrobků nebo technologií, jakož i pólů výzkumu a vývoje, jsou pro účely této kapitoly zahrnuty do pojmu hospodářská soutěž v oblasti inovací.

85. Nový výrobek nebo technologie pouze nezdokonaluje, nezastupuje nebo nenahrazuje stávající výrobky nebo technologie. Poptávka po novém výrobku nebo technologii, pokud vznikne, vytváří nový samostatný trh.

86. Póly výzkumu a vývoje jsou výzkumné a vývojové činnosti zaměřené především na konkrétní záměr nebo cíl. Konkrétní záměr nebo cíl pólu výzkumu a vývoje ještě nelze definovat jako výrobek nebo technologii, neboť zahrnuje podstatně širší cíl než výrobky nebo technologie na konkrétním trhu.

87. Vliv na cenu a objem výroby na stávajících trzích je v době posuzování spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje u těchto činností spíše nepravděpodobný, neboť výzkumné a vývojové činnosti ještě nelze definovat jako činnosti zaměřené na určitý výrobek nebo technologii. Analýza by se tedy musela zaměřit na možná omezení hospodářské soutěže na úrovni inovací, která se mohou dotknout například jakosti a rozmanitosti možných budoucích výrobků nebo technologií a/nebo rychlosti nebo úrovně inovací. Tyto omezující důsledky mohou vznikat tehdy, pokud dva nebo více podniků, které nezávisle na sobě podnikají (například) výzkum a vývoj nového výrobku (zejména pokud jsou ve stadiu, kdy jsou dosti blízko uvedení výrobku na trh), začnou spolupracovat namísto toho, aby vyvíjely nový výrobek samostatně. Tyto důsledky jsou obvykle přímým výsledkem spolupráce stran.

88. Inovace mohou být omezeny i čistou dohodou o výzkumu a vývoji. Obecně však spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje týkající se nových výrobků nebo technologií nebo póly výzkumu a vývoje pravděpodobně nevyvolají omezující důsledky pro hospodářskou soutěž, ledaže kromě výzkumných a vývojových činností stran spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje existuje pouze omezený počet jim konkurujících činností.

2.4. Dohody, na které se vztahuje nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj

89. Z výjimky zavedené nařízením o blokové výjimce pro výzkum a vývoj mohou těžit dohody o výzkumu a vývoji, u kterých se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky uvedené v čl. 101 odst. 3 ( 82 )

90. Nařízení o blokové výjimce v oblasti výzkumu a vývoje se vztahuje na dohody o výzkumu a vývoji uzavřené mezi dvěma nebo více stranami týkající se podmínek, za kterých tyto strany ( 83 ) a) podnikají společný výzkum a vývoj smluvních výrobků nebo smluvních technologií včetně nebo s výjimkou společného využívání výsledků tohoto výzkumu a vývoje; nebo b) podnikají placený výzkum a vývoj smluvních výrobků nebo smluvních technologií včetně nebo s výjimkou společného využívání výsledků tohoto výzkumu a vývoje; nebo c) společně využívají výsledky výzkumu a vývoje smluvních výrobků nebo smluvních technologií, prováděných podle předchozí dohody mezi stejnými stranami o společném výzkumu a vývoji (jak je definováno v písmenu a) výše); nebo d) společně využívají výsledky výzkumu a vývoje smluvních výrobků nebo smluvních technologií, prováděných podle předchozí dohody mezi stejnými stranami o placeném výzkumu a vývoji (jak je definováno v písmenu b) výše).

91. Nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj rozlišuje mezi smluvními výrobky a smluvními technologiemi: a) „smluvním výrobkem“ (84) se rozumí výrobek (85) vzniklý společným nebo placeným výzkumem a vývojem nebo vyrobený nebo pořízený za použití smluvních technologií. Patří sem výrobky získané prostřednictvím pólu výzkumu a vývoje, jakož i nové výrobky (86); b) „smluvní technologií“ (87) se rozumí technologie nebo postup vzniklý společným nebo placeným výzkumem a vývojem. Patří sem technologie nebo postupy získané prostřednictvím pólu výzkumu a vývoje, jakož i nové technologie nebo postupy.

92. Podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se pojmem „výzkum a vývoj“ rozumí činnosti zaměřené na získávání know-how, pokud jde o stávající nebo nové výrobky, technologie nebo postupy, a provádění teoretické analýzy, systematických studií nebo pokusů, včetně pokusné výroby, technických zkoušek výrobků nebo postupů, zřizování nezbytných zařízení a nabývání práv duševního vlastnictví k výsledkům.

2.4.1. Rozdíl mezi „společným výzkumem a vývojem“ a „placeným výzkumem a vývojem“ a pojem „specializace v oblasti výzkumu a vývoje“

93. Nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj rozlišuje mezi „společným výzkumem a vývojem“ a „placeným výzkumem a vývojem“.

94. společný výzkum a vývoj , může jejich dohoda stanovit jeden z následujících způsobů provádění výzkumných a vývojových činností Pokud strany provádějí, může jejich dohoda stanovit jeden z následujících způsobů provádění výzkumných a vývojových činností ( 88 ) a) výzkumné a vývojové činnosti provádí společný tým, organizace nebo podnik; b) strany výzkumné a vývojové činnosti společně svěří třetí straně; nebo c) strany si mezi sebou rozdělí činnosti formou „specializace v oblasti výzkumu a vývoje“. To znamená, že na výzkumných a vývojových činnostech se podílí každá ze stran a společně si rozdělují práci na výzkumu a vývoji způsobem, který považují za nejvhodnější. Nezahrnuje placený výzkum a vývoj (89).

95. Placeným výzkumem a vývojem se rozumí výzkum a vývoj, který provádí alespoň jedna strana, zatímco alespoň jedna další strana výzkum a vývoj financuje, ale sama žádné výzkumné ani vývojové činnosti neprovádí (financující strana).

96. Rozdíl mezi společným výzkumem a vývojem a placeným výzkumem a vývojem v nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj je důležité pro účely výpočtu podílů na trhu. V případě placeného výzkumu a vývoje budou muset strany pro účely výpočtu společných podílů na trhu zahrnout také dohody o výzkumu a vývoji uzavřené financující stranou s třetími stranami, které se týkají týchž smluvních výrobků nebo smluvních technologií – viz oddíl 2.5.4.2 níže.

2.4.2. Společné využívání výsledků výzkumu a vývoje a pojem specializace v oblasti společného využívání

97. Nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se výslovně vztahuje na dohody, které zahrnují společné využívání výsledků výzkumu a vývoje. Tyto dohody však podléhají zvláštním ustanovením.

98. Pojem „ využívání výsledků “ je poměrně široký a zahrnuje výrobu nebo distribuci smluvních výrobků nebo použití smluvních technologií nebo postoupení nebo udělení licence, pokud jde o práva duševního vlastnictví, nebo sdělení know-how nutného pro takovou výrobu nebo použití je poměrně široký a zahrnuje výrobu nebo distribuci smluvních výrobků nebo použití smluvních technologií nebo postoupení nebo udělení licence, pokud jde o práva duševního vlastnictví, nebo sdělení know-how nutného pro takovou výrobu nebo použití ( 90 )

99. Podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se společné využívání výsledků výzkumu a vývoje může týkat pouze výsledků, které jsou: a) nezbytné pro výrobu smluvních výrobků nebo pro používání smluvních technologií; a b) chráněny právy duševního vlastnictví nebo představují know-how.

100. To naopak znamená, že aby bylo možné využít výjimky podle článku 2 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj, nemůže se rozsah dohody o výzkumu a vývoji, která zahrnuje společné využívání, týkat výsledků, které nejsou chráněny duševním vlastnictvím nebo nepředstavují know-how a které nejsou nezbytné pro výrobu smluvních výrobků nebo pro používání smluvních technologií.

101. původní dohody o výzkumu a vývoji, nebo v rámci následné dohody zahrnující společné využívání výsledků předchozí dohody o výzkumu a vývoji mezi týmiž stranami Společné využívání výsledků společného nebo placeného výzkumu a vývoje může probíhat buď v rámcidohody o výzkumu a vývoji, nebo v rámcidohody zahrnující společné využívání výsledků předchozí dohody o výzkumu a vývoji mezi týmiž stranami ( 91 ) . Pokud se strany rozhodnou společně využívat výsledky předchozí dohody o výzkumu a vývoji na základě následné dohody, musí předchozí dohoda o výzkumu a vývoji rovněž splňovat podmínky nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj, aby se na následnou dohodu o společném využívání vztahovala výjimka stanovená v článku 2 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj.

102. tři různé způsoby společného využívání výsledků výzkumu a vývoje Nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj stanovíspolečného využívání výsledků výzkumu a vývoje ( 92 ) a) za prvé výsledky mohou využívat strany společně ve společném týmu, společné organizaci nebo společném podniku; b) za druhé strany mohou využíváním společně pověřit třetí stranu; c) za třetí si strany mohou práci mezi sebe rozdělit formou specializace v oblasti využití, což znamená, že (93): i) strany si mezi sebou rozdělí jednotlivé úkoly, jako je výroba nebo distribuce; nebo ii) si vzájemně uloží omezení ohledně využívání výsledků, jako jsou omezení vztahující se na některá území, zákazníky nebo oblasti využívání; to zahrnuje situaci, kdy pouze jedna strana vyrábí a distribuuje smluvní výrobky na základě výlučné licence udělené ostatními stranami.

103. Praktiky, které představují specializaci v oblasti využívání, nebudou považovány za tvrdá omezení ( 94 ) . Kromě toho, pokud se strany specializují na oblast využívání, mohou přístup k výsledkům pro účely využívání příslušným způsobem omezit ( 95 ) . To znamená, že dohoda o výzkumu a vývoji může například omezit práva stran na využívání vztahující se na určitá území, zákazníky nebo oblasti využívání. Pokud se strany dohodnou, že každá z nich může smluvní výrobky distribuovat (a nezvolily tedy model společné distribuce a nedohodly se, že smluvní výrobky smí distribuovat pouze strana, která je vyrábí), musí být strany pověřené výrobou smluvních výrobků formou specializace povinny plnit objednávky dodávek smluvních výrobků ode všech stran ( 96 )

104. Jak je uvedeno v oddíle 2.5.4 níže, pokud dohoda o výzkumu a vývoji zahrnuje společné využívání výsledků výzkumu a vývoje, použije se výjimka podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj: i) po dobu trvání výzkumu a vývoje a ii) po dobu sedmi let od doby, kdy byly smluvní výrobky nebo smluvní technologie poprvé uvedeny na trh na vnitřním trhu ( 97 )

2.4.3. Postoupení nebo udělení licence k právům duševního vlastnictví

105. Výjimka z nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se použije rovněž na dohody o výzkumu a vývoji, které obsahují ustanovení o postoupení nebo udělení licence k právům duševního vlastnictví, za předpokladu, že tato ustanovení nepředstavují základní předmět těchto dohod, ale přímo se jich týkají a jsou nezbytná pro jejich provádění ( 98 )

106. Tato výjimka se vztahuje na postoupení nebo udělení licence jedné nebo více stranám nebo subjektu, který strany pověří prováděním společného výzkumu a vývoje, placeného výzkumu a vývoje nebo společného využívání ( 99 )

107. V těchto případech se tedy na postoupení nebo udělení licence vztahují ustanovení nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj, a nikoli ustanovení nařízení o blokové výjimce pro převody technologií ( 100 ) . V rámci dohod o výzkumu a vývoji si však strany mohou stanovit i podmínky pro udělování licencí na výsledky výzkumu a vývoje třetím stranám. Na takové licenční dohody se nevztahuje nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj, ale může se na ně vztahovat bloková výjimka podle nařízení o blokové výjimce pro převody technologií, pokud jsou splněny podmínky v něm stanovené ( 101 )

2.5. Podmínky pro udělení výjimky podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj

2.5.1. Přístup ke konečným výsledkům

108. První podmínkou pro využití výjimky podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj je, že všechny strany mají plný přístup ke konečným výsledkům výzkumu a vývoje pro dva účely ( 102 ) a) pro účely dalšího výzkumu; a b) pro účely využívání výsledků výzkumu a vývoje.

109. Podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj zahrnuje plný přístup ke konečným výsledkům výzkumu a vývoje rovněž všechna z něj vyplývající práva duševního vlastnictví a know-how. Uděluje se, jakmile jsou výsledky výzkumu a vývoje k dispozici ( 103 )

110. V závislosti na svých schopnostech a obchodních potřebách se mohou strany na spolupráci v oblasti výzkumu a vývoje účastnit nerovným dílem. Aby tedy bylo možno zohlednit a vynahradit rozdíly v hodnotě a povaze podílů jednotlivých stran, smí dohoda o výzkumu a vývoji stanovit, že jedna strana vynahradí jiné straně získání přístupu k výsledkům pro účely dalšího výzkumu nebo využívání. Náhrada není povinná, ale pokud je v dohodě o výzkumu a vývoji stanovena, nesmí být tak vysoká, aby plnému přístupu účinně bránila.

111. nelze omezit právo na přístup k výsledkům výzkumu a vývoje, pokud je tento přístup nutný pro provádění dalšího výzkumu ( 104 ). Aby bylo možné využít výjimku podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj,právo na přístup k výsledkům výzkumu a vývoje, pokud je tento přístup nutný pro provádění

112. Za určitých okolností však může být přístup k výsledkům pro účely využívání omezen , přičemž dohoda o výzkumu a vývoji může přesto využívat výjimku podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj. To platí pro dohody o výzkumu a vývoji s následujícími stranami, které se mohou dohodnout na tom, že využívání svých výsledků omezí pouze na další výzkum (a nikoliv tedy pro účely využívání): a) výzkumné ústavy; b) akademické instituce; nebo c) podniky, které provádějí výzkum a vývoj jako komerční činnost bez aktivní účasti na využívání výsledků (105).

113. Kromě toho může být přístup k výsledkům pro účely využívání omezen také v případě, že strany omezí svá práva na využívání výsledků v souladu s nařízením o blokové výjimce pro výzkum a vývoj, zejména pokud se specializují na oblast využívání ( 106 ) . To znamená, že strany si budou moci vzájemně uložit omezení ohledně využívání výsledků (jako jsou omezení vztahující se na některá území, zákazníky nebo oblasti využívání).

2.5.2. Přístup k dosavadnímu know-how

114. Druhou podmínkou pro využití výjimky podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj je přístup k dosavadnímu know-how. Tato podmínka se použije pouze na dohody o výzkumu a vývoji, které vylučují společné využívání výsledků výzkumu a vývoje, a je omezena na know-how, které je pro využívání výsledků výzkumu a vývoje nezbytné ( 107 )

115. Tyto dohody musí stanovit, že každé straně musí být udělen přístup k veškerému dosavadnímu know-how ostatních stran nezbytnému pro účely využívání výsledků. To neznamená, že strany musí do oblasti působnosti dohody o výzkumu a vývoji zahrnout veškeré své dosavadní know-how. Budou však muset určit know-how, které je pro účely využívání výsledků nezbytné. Dohoda o výzkumu a vývoji může stanovit, že si strany udělení přístupu ke svému dosavadnímu know-how vzájemně vynahradí. Tato náhrada však nesmí být tak vysoká, aby přístupu účinně bránila ( 108 )

116. Podmínkou poskytnutí přístupu k dosavadnímu know-how není dotčena podmínka poskytnutí plného přístupu k výsledkům výzkumu a vývoje stanovená v článku 3 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj. To znamená, že za účelem využití výjimky může daná dohoda o výzkumu a vývoji za určitých podmínek obsahovat ustanovení jak o přístupu k dosavadnímu know-how, tak o konečných výsledcích výzkumu a vývoje.

2.5.3. Podmínky spojené se společným využíváním

117. V souvislosti se společným využíváním výsledků výzkumu a vývoje obsahuje nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj další dvě podmínky. Jak je uvedeno v oddíle 2.4.2, rozsah společného využívání musí být omezen na výsledky výzkumu a vývoje, které jsou chráněny duševním vlastnictvím nebo představují know-how a které jsou nezbytné pro výrobu smluvních výrobků nebo pro používání smluvních technologií.

118. Za druhé, pokud se strany dohodnou, že každá z nich může smluvní výrobky distribuovat (a nezvolily tedy model společné distribuce a nedohodly se, že smluvní výrobky smí distribuovat pouze strana, která je vyrábí), musí být strany pověřené výrobou smluvních výrobků formou specializace povinny plnit objednávky dodávek smluvních výrobků od ostatních stran ( 109 )

2.5.4. Prahové hodnoty, podíly na trhu a doba trvání výjimky

119. Pro použití čl. 101 odst. 3 Smlouvy lze obecně předpokládat, že do určité úrovně tržních sil převáží kladné důsledky dohod o výzkumu a vývoji nad všemi zápornými důsledky pro hospodářskou soutěž ( 110 )

120. K určení těch dohod o výzkumu a vývoji, které příslušnou úroveň tržní síly nepřekračují, se nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj opírá o dva ukazatele: i) práh podílu na trhu pro podniky konkurující si v oblasti stávajících výrobků a/nebo technologií; a ii) prahová hodnota pro podniky konkurující si v oblasti inovací založená na existenci minimálního počtu konkurenčních výzkumných a vývojových činností (tři další činnosti vedle činností stran dohody o výzkumu a vývoji).

2.5.4.1. Konkurenční podniky v oblasti stávajících výrobků a/nebo technologií a podniky konkurující si v oblasti inovací

121. Pro určení konkurenčního vztahu mezi stranami je třeba posoudit, zda by strany mohly být v případě neexistence dohody o výzkumu a vývoji konkurenčními podniky ( 111 )

122. Dohody mezi podniky, které si konkurují v oblasti stávajícího výrobku a/nebo technologie, a dohody mezi podniky, které si konkurují v oblasti inovací, obecně představují větší riziko pro hospodářskou soutěž než dohody mezi podniky, které si nekonkurují. Dohody mezi nekonkurenčními podniky budou mít horizontální omezující důsledky pro hospodářskou soutěž pouze ve výjimečných případech ( 112 )

A) PODNIKY KONKURUJÍCÍ SI V OBLASTI STÁVAJÍCÍHO VÝROBKU A/NEBO TECHNOLOGIE

123. Pro účely nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se „konkurenčním podnikem v oblasti stávajícího výrobku a/nebo technologie“ rozumí skutečný nebo potenciální konkurent: a) „skutečný konkurent“ je definován jako podnik dodávající stávající výrobek nebo technologii, které může na relevantním zeměpisném trhu zlepšit, zastoupit nebo nahradit smluvní výrobek nebo smluvní technologie; a b) „potenciální konkurent“ je definován jako podnik, který by bez dohody o výzkumu a vývoji reálně a nejen pouze hypoteticky pravděpodobně vynaložil nejpozději do tří let další potřebné investice nebo jiné nezbytné náklady, aby dodával výrobek nebo technologii, jež mohou být na relevantním zeměpisném trhu zlepšeny, zastoupeny nebo nahrazeny smluvním výrobkem nebo smluvní technologií.

124. Potenciální hospodářská soutěž musí být posuzována realisticky. Například o stranách nelze tvrdit, že jsou potenciálními konkurenty jen proto, že jim spolupráce umožní provádět výzkumné a vývojové činnosti. Rozhodující otázkou je, zda má každá strana nezávisle nezbytné prostředky, pokud jde o aktiva, know-how a další zdroje ( 113 )

125. Dohody o výzkumu a vývoji, na které se vztahuje nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj a které se týkají stávajících výrobků a/nebo technologií, mohou mít například tyto formy: a) dohoda o výzkumu a vývoji mezi dvěma podniky, které již dodávají stávající výrobek, který může být zlepšen, zastoupen nebo nahrazen výrobkem, který vznikne v rámci spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje (skuteční konkurenti); b) dohoda o výzkumu a vývoji mezi a) podnikem, který již dodává výrobek, který může být zlepšen, zastoupen nebo nahrazen smluvním výrobkem (skutečný konkurent), a b) podnikem, který provádí výzkum a vývoj výrobku a který by pravděpodobně vynaložil další potřebné investice, aby dodával výrobek, jenž může být na relevantním zeměpisném trhu zlepšen, zastoupen nebo nahrazen výrobkem, který vznikne v rámci spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje (potenciální konkurent).

B) KONKURENČNÍ PODNIKY V OBLASTI INOVACÍ

126. Pro účely nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se podniky konkurujícími si v oblasti inovací rozumí podniky, které si nekonkurují v oblasti stávajícího výrobku a/nebo technologie ( 114 ) a které samostatně podnikají nebo by v případě neexistence dohody o výzkumu a vývoji mohly samostatně podnikat a pravděpodobně by samostatně podnikaly výzkumné a vývojové činnosti, které se týkají: a) výzkumu a vývoje stejných nových výrobků a/nebo technologií, jako jsou ty, na které se vztahuje dohoda o výzkumu a vývoji, nebo výrobků a/nebo technologií, kterými by se pravděpodobně daly nahradit; nebo b) pólů výzkumu a vývoje, které sledují v podstatě stejný záměr nebo cíl jako póly, na které se vztahuje dohoda o výzkumu a vývoji.

127. Pokud se dohoda o výzkumu a vývoji týká jak nových výrobků, tak nových technologií, strany posoudí, zda jsou konkurenčními podniky, jak co se týče technologie, tak co se týče výrobku, které mohou být vyvinuty.

128. Posouzení pravděpodobné nahraditelnosti nových výrobků a/nebo technologií by se mělo zaměřit na to, zda spotřebitelé budou po vstupu těchto výrobků a/nebo technologií na trh pravděpodobně považovat tyto nové výrobky a/nebo technologie za zaměnitelné nebo nahraditelné z důvodu jejich vlastností ( 115 ) , jejich předpokládaných cen a určeného použití.

129. Aby byly za konkurenční považovány póly výzkumu a vývoje, musí sledovat v podstatě stejný záměr nebo cíl jako pól nebo póly, na které se vztahuje dohoda o výzkumu a vývoji. To se určí na základě spolehlivých informací týkajících se například povahy a rozsahu výzkumné a vývojové činnosti.

130. Dohody o výzkumu a vývoji mezi podniky, které si konkurují v oblasti inovací, na něž se vztahuje nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj, mohou mít například tyto formy: a) dohoda o výzkumu a vývoji mezi a) podnikem vyvíjejícím nový výrobek a b) podnikem vyvíjejícím týž výrobek, jako je tento nový výrobek, nebo jeho pravděpodobnou náhradu; b) dohoda o výzkumu a vývoji mezi a) podnikem vyvíjejícím nový výrobek a b) podnikem, který může samostatně podniknout a pravděpodobně samostatně podnikne (ale ještě nepodnikl) výzkum a vývoj téhož výrobku, jako je tento nový výrobek, nebo jeho pravděpodobné náhrady; c) dohoda o výzkumu a vývoji mezi a) podnikem podnikajícím výzkumnou a vývojovou činnost, která se týká pólu výzkumu a vývoje, a b) podnikem uskutečňujícím pól výzkumu a vývoje, který sleduje v podstatě stejný záměr nebo cíl; d) dohoda o výzkumu a vývoji mezi a) podnikem uskutečňujícím pól výzkumu a vývoje a b) podnikem, který může samostatně uskutečnit a pravděpodobně samostatně uskuteční (ale ještě neuskutečnil) pól výzkumu a vývoje, který sleduje v podstatě stejný záměr nebo cíl.

C) NEKONKURENČNÍ PODNIKY

131. Nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj definuje „nekonkurenční podnik“ jako podnik, který není ani konkurenčním podnikem v oblasti stávajícího výrobku a/nebo technologie, ani podnikem konkurujícím v oblasti inovací. Strany dohody o výzkumu a vývoji by se nepovažovaly za konkurenční podniky například v případě podniku, který se zabývá výzkumem a vývojem výrobku, který může být zlepšen, zastoupen nebo nahrazen smluvním výrobkem, a podniku, který provádí výzkum v pólu výzkumu a vývoje.

2.5.4.2. Dohody mezi podniky konkurujícími si v oblasti stávajícího výrobku a/nebo technologie

A) PRAHY PODÍLU NA TRHU PRO PODNIKY KONKURUJÍCÍ SI V OBLASTI STÁVAJÍCÍHO VÝROBKU A/NEBO TECHNOLOGIE

132. Pokud jsou dvě nebo více stran dohody o výzkumu a vývoji podniky konkurujícími si v oblasti stávajícího výrobku a/nebo technologie, použije se výjimka s výhradou prahu podílu na trhu ve výši 25 %, který se vypočítá v době uzavření dohody o výzkumu a vývoji. Tato prahová hodnota se použije následujícím způsobem v závislosti na tom, zda dohoda o výzkumu a vývoji zahrnuje společný, nebo placený výzkum a vývoj ( 116 ) a) u dohod o výzkumu a vývoji zahrnujících společný výzkum a vývoj nesmí společný podíl stran dohody na relevantních trzích výrobku a technologie přesáhnout 25 % (117); b) u dohod o výzkumu a vývoji zahrnujících placený výzkum a vývoj platí stejný práh 25 % podílu na trhu, který se však nevztahuje pouze na samotnou financující stranu, ale musí zahrnovat i všechny strany, s nimiž financující strana uzavřela dohody o výzkumu a vývoji v souvislosti s týmiž smluvními výrobky nebo smluvními technologiemi (118).

133. Pokud výsledky společného nebo placeného výzkumu a vývoje nejsou společně využívány , použije se výjimka podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj po dobu trvání výzkumu a vývoje.

134. společně využívány jsou, budou strany z výjimky nadále těžit po dobu sedmi let od doby, kdy byly smluvní výrobky nebo smluvní technologie poprvé uvedeny na trh na vnitřním trhu Pokud však výsledky společného nebo placeného výzkumu a vývojejsou, budou strany z výjimky nadále těžit po dobu sedmi let od doby, kdy byly smluvní výrobky nebo smluvní technologie poprvé uvedeny na trh na vnitřním trhu ( 119 ) , pokud byl práh podílu na trhu splněn i) v době uzavření dohody o společném nebo placeném výzkumu a vývoji, která zahrnuje společné využívání ( 120 ) , nebo ii) u těch dohod o výzkumu a vývoji, podle kterých strany společně využívají výsledky předchozí dohody ( 121 ) v době uzavření této předchozí dohody ( 122 )

135. Po uplynutí sedmiletého období uvedeného v čl. 6 odst. 4 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se výjimka použije i nadále, pokud společný podíl stran dohody na trzích příslušných smluvních výrobků nebo smluvních technologií nepřesáhne 25 %. To znamená, že strany budou muset v daném okamžiku posoudit, na který trh smluvní výrobek nebo smluvní technologie náleží a zda jejich společný podíl na trhu nepřesahuje 25 %. Pokud společný podíl na trhu po uplynutí sedmiletého období vzroste nad 25 %, výjimka podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se použije i nadále po období dvou po sobě následujících kalendářních let od roku, kdy byl tento práh překročen poprvé ( 123 )

B) VÝPOČET PODÍLŮ NA TRHU PRO STÁVAJÍCÍ TRHY VÝROBKŮ A TECHNOLOGIÍ

136. Na začátku spolupráce v oblasti výzkumu a vývoje týkajícího se stávajícího výrobku a/nebo technologie je referenčním bodem stávající trh výrobků nebo technologií, které mohou být smluvními výrobky nebo smluvními technologiemi zlepšeny, zastoupeny nebo nahrazeny.

137. zlepšit, zastoupit nebo nahradit stávající výrobky nebo technologie, lze podíly na trhu vypočítat s ohledem na stávající výrobky nebo technologie, které budou zlepšeny, zastoupeny nebo nahrazeny. Pokud bude náhrada stávajícího výrobku nebo technologie výrazně odlišná, mohou být podíly na trhu s ohledem na stávající výrobky nebo technologie méně vypovídající, ale stále je lze použít jako náhradní proměnnou pro posouzení postavení stran na trhu. Pokud nejsou k dispozici hodnoty prodejů na trhu, může být výpočet podílu na trhu založen na jiných spolehlivých informacích o trhu, včetně výdajů na výzkum a vývoj Pokud je účelem dohody o výzkumu a vývojinebovýrobky nebo technologie, lze podíly na trhu vypočítat s ohledem na stávající výrobky nebo technologie, které budou zlepšeny, zastoupeny nebo nahrazeny. Pokud bude náhrada stávajícího výrobku nebo technologie výrazně odlišná, mohou být podíly na trhu s ohledem na stávající výrobky nebo technologie méně vypovídající, ale stále je lze použít jako náhradní proměnnou pro posouzení postavení stran na trhu. Pokud nejsou k dispozici hodnoty prodejů na trhu, může být výpočet podílu na trhu založen na jiných spolehlivých informacích o trhu, včetně výdajů na výzkum a vývoj ( 124 )

138. Podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se podíly na trhu vypočítají na základě údajů týkajících se předchozího kalendářního roku ( 125 ) . U některých trhů může být nutné vypočítat podíly na trhu na základě průměru podílů stran na trhu za tři předchozí kalendářní roky. To může být relevantní například v případě trhů, na nichž probíhají nabídková řízení, kde se podíly na trhu mohou mezi jednotlivými roky výrazně měnit (např. z 0 % na 100 %) v závislosti na tom, zda byla strana v nabídkovém řízení úspěšná či nikoli. Může to být relevantní i pro trhy, které jsou charakterizovány velkými, jednorázovými objednávkami, pro které nemusí být podíl na trhu v předchozím kalendářním roce reprezentativní, například pokud v předchozím kalendářním roce k žádné velké objednávce nedošlo. Další situací, kdy může být nutné vypočítat podíly na trhu na základě průměru tří předchozích kalendářních let, je situace, kdy v kalendářním roce předcházejícím dohodě o spolupráci dojde k nabídkovému nebo poptávkovému šoku.

139. Nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj stanoví, že podíly na trhu se vypočítají na základě hodnoty prodejů na trhu. Pokud nejsou údaje o prodejích na trhu k dispozici, lze ke stanovení podílu jednotlivých stran na trhu použít odhady odvozené od jiných spolehlivých informací o trhu včetně objemů prodeje na trhu, výdajů na výzkum a vývoj nebo schopností v oblasti výzkumu a vývoje.

140. V případě trhů technologií je jednou z možností výpočet podílů na trhu na základě podílu jednotlivých technologií na celkovém příjmu z licenčních poplatků, který představuje podíl technologie na trhu, na němž se udělují licence pro konkurenční technologie. Alternativním přístupem je výpočet podílů na trhu technologií na základě prodeje výrobků nebo služeb zahrnujících technologii, která je předmětem licence, na navazujících trzích výrobků. Podle tohoto přístupu se berou v úvahu veškeré prodeje na relevantním trhu výrobků bez ohledu na to, zda dotyčný výrobek zahrnuje technologii, která je předmětem licence ( 126 )

2.5.4.3. Dohody o nových výrobcích a/nebo technologiích a pólech výzkumu a vývoje (127)

A) PRAHOVÁ HODNOTA PRO NOVÉ VÝROBKY A/NEBO TECHNOLOGIE A PÓLY VÝZKUMU A VÝVOJE

141. Pokud jsou dvě nebo více stran dohody o výzkumu a vývoji podniky konkurující si v oblasti inovací, výjimka se použije, pokud v době uzavření dohody o výzkumu a vývoji vedle výzkumných a vývojových činností stran dohody o výzkumu a vývoji existují tři nebo více srovnatelných konkurenčních výzkumných a vývojových činností ( 128 )

142. Dohoda o výzkumu a vývoji mezi podniky konkurujícími si v oblasti inovací může také vést k výsledkům, na jejichž společném využívání se strany mohou dohodnout (smluvní výrobky nebo smluvní technologie). To, zda takové společné využívání dohoda zahrnuje, bude mít vliv na dobu trvání výjimky podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj.

143. Pokud výsledky dohody o společném nebo placeném výzkumu a vývoji týkající se nových výrobků a/nebo technologií nebo pólů výzkumu a vývoje nejsou společně využívány a dohoda splňuje podmínky pro výjimku podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj, použije se výjimka po dobu trvání výzkumu a vývoje .

144. jsou však výsledky společného nebo placeného výzkumu a vývoje týkajícího se nových výrobků a/nebo technologií nebo pólů výzkumu a vývoje společně využívány , budou strany z výjimky nadále těžit po dobu sedmi let od doby, kdy byly výsledné smluvní výrobky nebo smluvní technologie poprvé uvedeny na trh na vnitřním trhu Pokudvšak výsledky společného nebo placeného výzkumu a vývoje týkajícího se nových výrobků a/nebo technologií nebo pólů výzkumu a vývoje, budou strany z výjimky nadále těžit po dobu sedmi let od doby, kdy byly výsledné smluvní výrobky nebo smluvní technologie poprvé uvedeny na trh na vnitřním trhu ( 129 ) . To platí, pokud dohoda splňuje podmínky pro výjimku podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj ( 130 ) : i) v době uzavření dohody, která zahrnuje společný nebo placený výzkum a vývoj a společné využívání ( 131 ) , nebo ii) u těch dohod o výzkumu a vývoji, podle kterých strany společně využívají výsledky předchozí dohody ( 132 ) , v době uzavření této předchozí dohody ( 133 )

145. Po uplynutí sedmiletého období by strany měly být schopny vypočítat své podíly na trzích výsledného smluvního výrobku nebo smluvní technologie. Výjimka se proto použije i nadále, pouze pokud společný podíl stran dohody na trzích, na které smluvní výrobky nebo smluvní technologie náleží, nepřesáhne 25 % ( 134 ) . Pokud společný podíl na trhu po uplynutí sedmiletého období vzroste nad 25 %, výjimka podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se použije i nadále pro období dvou po sobě následujících kalendářních let od roku, kdy byl tento práh překročen poprvé ( 135 )

B) POSOUZENÍ EXISTENCE KONKURENČNÍCH A SROVNATELNÝCH VÝZKUMNÝCH A VÝVOJOVÝCH ČINNOSTÍ

146. Aby mohla být spolupráci v oblasti výzkumu a vývoje týkající se inovací udělena výjimka, je příslušný práh založen na existenci tří konkurenčních a srovnatelných výzkumných a vývojových činností.

147. konkurenčních výzkumných a vývojových činností je třeba zohlednit tyto prvky: Z definice konkurenčních výzkumných a vývojových činností uvedené v čl. 1 odst. 1 bodě 19 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj ( 136 ) vyplývá, že při identifikacije třeba zohlednit tyto prvky: a) zda se výzkumné a vývojové činnosti týkají výzkumu a vývoje týchž nových výrobků a/nebo technologií, jako jsou ty, na které se má dohoda o výzkumu a vývoji vztahovat, nebo výrobků a/nebo technologií, kterými by se pravděpodobně daly nahradit, nebo pólů výzkumu a vývoje, které sledují v podstatě stejný záměr nebo cíl, jako jsou ty, na které se má dohoda o výzkumu a vývoji vztahovat; b) zda existují třetí strany, které již příslušné výzkumné a vývojové činností podnikají nebo je mohou samostatně podniknout a pravděpodobně je samostatně podniknou; a c) zda jsou tyto třetí strany nezávislé na stranách dohody o výzkumu a vývoji.

148. Za prvé na otázku, zda se výzkumné a vývojové činnosti týkají stejných nebo pravděpodobně nahraditelných nových výrobků a/nebo technologií nebo pólů výzkumu a vývoje sledujících v podstatě stejný záměr nebo cíl , lze odpovědět stejným způsobem jako v případě posouzení podniků konkurujících si v oblasti inovací uvedeném v oddíle 2.5.4.1 výše.

149. Za druhé konkurenční mohou být takové výzkumné a vývojové činnosti, které již podnikají třetí strany , a to samostatně nebo ve spolupráci s jinými třetími stranami. To znamená, že tyto výzkumné a vývojové činnosti může provádět buď jedna třetí strana samostatně, nebo několik různých třetích stran společně. Konkurenční výzkumné a vývojové činnosti rovněž zahrnují činnosti, které třetí strana může samostatně podniknout a pravděpodobně samostatně podnikne . Zda třetí strana může samostatně podniknout a pravděpodobně samostatně podnikne výzkum a vývoj týchž nových výrobků a/nebo technologií, jako jsou ty, na které se má dohoda o výzkumu a vývoji vztahovat, nebo výrobků a/nebo technologií, kterými by se pravděpodobně daly nahradit, nebo pólů výzkumu a vývoje, které sledují v podstatě stejný záměr nebo cíl jako ty, na které se má dohoda o výzkumu a vývoji vztahovat, lze určit na základě přístupu třetí strany k příslušným finančním a lidským zdrojům, jejího duševního vlastnictví, know-how nebo jiných speciálních aktiv nebo jejích předchozích výzkumných a vývojových činností.

150. Za třetí otázka, zda výzkumné a vývojové činnosti provádějí třetí strany, které jsou nezávislé na stranách dohody o výzkumu a vývoji, má do posouzení zahrnout pouze takové výzkumné a vývojové činnosti, na nichž se strany dohody o výzkumu a vývoji nepodílejí.

151. posouzení srovnatelnosti konkurenčních výzkumných a vývojových činností s činnostmi stran dohody o výzkumu a vývoji, nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj stanoví, že se posouzení provede na základě spolehlivých informací týkajících se faktorů, jako je i) rozsah, fáze a načasování výzkumných a vývojových činností, ii) (přístup) třetích stran k finančním a lidským zdrojům, jejich duševnímu vlastnictví, know-how nebo jiným speciálním aktivům, jejich předchozím výzkumným a vývojovým činnostem a iii) schopnost třetích stran přímo nebo nepřímo využívat případné výsledky svých výzkumných a vývojových činností na vnitřním trhu a pravděpodobnost, že se tak stane Pokud jde os činnostmi stran dohody o výzkumu a vývoji, nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj stanoví, že se posouzení provede na základě spolehlivých informací týkajících se faktorů, jako je i) rozsah, fáze a načasování výzkumných a vývojových činností, ii) (přístup) třetích stran k finančním a lidským zdrojům, jejich duševnímu vlastnictví, know-how nebo jiným speciálním aktivům, jejich předchozím výzkumným a vývojovým činnostem a iii) schopnost třetích stran přímo nebo nepřímo využívat případné výsledky svých výzkumných a vývojových činností na vnitřním trhu a pravděpodobnost, že se tak stane ( 137 )

152. Kritéria musí být posouzena v každém jednotlivém případě a musí uvažovat faktory hovořící pro srovnatelnost i faktory hovořící proti ní. Cílem tohoto vyvažování je, aby konkurenční výzkumné a vývojové činnosti vyvíjely na strany dohody o výzkumu a vývoji konkurenční tlak.

153. První soubor faktorů pro posouzení srovnatelnosti souvisí se samotnými výzkumnými a vývojovými činnostmi . Jedná se o rozsah, fázi a načasování výzkumných a vývojových činností. To například znamená, že pokud konkurenční výzkumné a vývojové činnosti třetí strany jsou přinejmenším stejného nebo podobného rozsahu nebo jsou v podobné fázi vývoje jako (nebo v pokročilejší fázi vývoje než) výzkumné a vývojové činnosti, na které se vztahuje dohoda o výzkumu a vývoji, mohou tyto činnosti vyvinout konkurenční tlak, což by hovořilo ve prospěch srovnatelnosti. Stejně tak pokud jde o načasování, nemusí být například výzkumná a vývojová činnost třetí strany, které je šest až osm let od vstupu na trh, srovnatelná s výzkumnou a vývojovou činností stran dohody o výzkumu a vývoji, které je jeden rok od vstupu na trh.

154. Druhá skupina faktorů je spojena se schopnostmi třetí strany (nebo stran) provádět výzkumnou a vývojovou činnost. To se týká jejich finančních a lidských zdrojů (přístupu k nim), jejich duševního vlastnictví, know-how nebo jiných speciálních aktiv nebo jejich předchozích výzkumných a vývojových činností. Tyto faktory jsou důležité pro určení toho, zda jsou zdroje a schopnosti podporující výzkumné a vývojové činnosti třetích stran srovnatelné, a tudíž je pravděpodobné, že budou mít přinejmenším podobné tempo vývoje a výsledky, a tím vytvoří konkurenční tlak. Například výzkumné a vývojové činnosti třetí strany nemusí být srovnatelné, pokud tato strana nemá pro podobné výzkumné a vývojové činnosti dostatečné finanční a lidské zdroje. Podobně by ve prospěch srovnatelnosti hovořily předchozí úspěšné zkušenosti třetí strany s podobnými výzkumnými a vývojovými projekty, jako jsou ty, na které se má vztahovat dohoda o výzkumu a vývoji. Kromě toho může v některých odvětvích ve prospěch srovnatelnosti hovořit i podobný přístup k příslušným právům duševního vlastnictví (např. patentům) nebo příslušnému know-how třetí strany a/nebo jejich vlastnictví.

155. Třetí skupina faktorů souvisí s využíváním výsledků . Jedná se o schopnost třetích stran využívat případné výsledky výzkumných a vývojových činností na vnitřním trhu a pravděpodobnost, že tak budou činit (tj. motivaci k další činnosti a k tomu, aby přinášely výsledky na trh). To například znamená, že výzkumné a vývojové činnosti, které budou pravděpodobně využívány pouze mimo EU bez vyhlídek na dosažení využití na vnitřním trhu, nemusí být srovnatelné s výzkumnými a vývojovými činnostmi, které jsou předmětem dohody o výzkumu a vývoji a jejichž výsledky budou uvedeny na trh na vnitřním trhu.

2.5.4.4. Dohody mezi nekonkurenčními podniky

156. nejsou konkurenčními podniky , nevztahuje se na ně žádný práh nejsou společně využívány , použije se na dohodu o výzkumu a vývoji výjimka po celou dobu trvání výzkumu a vývoje. Pokud strany dohody o výzkumu a vývoji, nevztahuje se na ně žádný práh ( 138 ) . Pokud výsledky výzkumu a vývoje, použije se na dohodu o výzkumu a vývoji výjimka po celou dobu trvání výzkumu a vývoje.

157. Pokud jsou výsledky výzkumu a vývoje společně využívány , výjimka se nadále použije po dobu sedmi let od doby, kdy byly smluvní výrobky nebo smluvní technologie poprvé uvedeny na trh na vnitřním trhu.

158. Po uplynutí sedmiletého období by strany měly být schopny vypočítat své podíly na trzích výsledného smluvního výrobku nebo smluvní technologie. Výjimka se použije i nadále, pouze pokud společný podíl stran dohody na trzích, na které smluvní výrobky nebo smluvní technologie náleží, nepřesáhne 25 %. Pokud společný podíl na jednom z těchto trhů po uplynutí sedmiletého období vzroste nad 25 %, výjimka podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se použije i nadále po období dvou po sobě následujících kalendářních let od roku, kdy byl tento práh překročen poprvé ( 139 )

2.6. Tvrdá a vyloučená omezení

2.6.1. Tvrdá omezení

159. Článek 8 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj obsahuje seznam tvrdých omezení. Tato omezení jsou považována za závažná omezení hospodářské soutěže, která by měla být ve většině případů zakázána, protože poškozují trh a spotřebitele. Dohody o výzkumu a vývoji, které obsahují jedno nebo více tvrdých omezení, jsou jako celek vyloučeny z působnosti výjimky stanovené nařízením o blokové výjimce pro výzkum a vývoj.

160. Tvrdá omezení uvedená v článku 8 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj lze rozdělit do těchto kategorií: i) omezení svobody smluvních stran provádět další výzkumné a vývojové činnosti, ii) omezení výroby nebo prodeje a stanovení cen, iii) omezení aktivního a pasivního prodeje a iv) další tvrdá omezení.

2.6.1.1. Omezení svobody smluvních stran provádět další výzkumné a vývojové činnosti

161. Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj vylučuje z výjimky dohody o výzkumu a vývoji, které znamenají omezení svobody stran provádět výzkum a vývoj nezávisle nebo ve spolupráci s třetími stranami buď: a) v oblasti, která není spojena s oblastí, které se dohoda o výzkumu a vývoji týká, nebo b) v oblasti, které se dohoda o výzkumu a vývoji týká, anebo v související oblasti po dokončení výzkumu a vývoje.

162. Jinými slovy, strany dohody o výzkumu a vývoji musejí mít vždy možnost provádět výzkumnou a vývojovou činnost v oblastech, které nejsou spojeny s oblastmi, na které se dohoda o vývoji a výzkumu vztahuje. Strany musejí mít i po dokončení výzkumu a vývoje, na který se dohoda o výzkumu a vývoji vztahuje, možnost pokračovat ve výzkumu a vývoji v oblasti, které se dohoda o výzkumu a vývoji týká, nebo v související oblasti. V opačném případě se na dohodu o výzkumu a vývoji výjimka podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj nebude vztahovat.

2.6.1.2. Omezení výroby nebo prodeje a stanovení cen

163. Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj vylučuje z výjimky dohody o výzkumu a vývoji, které s sebou nesou omezení výroby nebo prodeje. Pokud se konkurenti dohodnou na omezení množství, které každý z nich může vyrábět nebo prodávat, jedná se obvykle o vážné omezení hospodářské soutěže. Za tvrdé omezení však nelze považovat stanovení výrobních cílů v případě, že společné využívání výsledků zahrnuje společnou výrobu smluvních výrobků ( 140 ) . Stejně tak se za tvrdé omezení nepovažuje stanovení prodejních cílů v případě, že společné využívání výsledků zahrnuje společnou distribuci smluvních výrobků nebo společné udělení licence na smluvní technologie a je prováděno společným týmem, organizací nebo podnikem nebo je společně svěřeno třetí straně ( 141 ) . To platí i pro praktiky, které představují specializaci v oblasti využívání ( 142 ) a určité závazky nesoutěžit ( 143 )

164. Podle čl. 8 odst. 3 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj je tvrdým omezením také stanovení cen při prodeji výrobků nebo stanovení licenčních poplatků při udělování licence na technologie třetím stranám. Za tvrdé omezení se však nepovažuje stanovení cen účtovaných přímým zákazníkům nebo určování poplatků za udělení licence přímým nabyvatelům v případě, že společné využívání výsledků zahrnuje společnou distribuci smluvních výrobků nebo společné udělování licence na smluvní technologie a je prováděno společným týmem, organizací nebo podnikem nebo je společně svěřeno třetí straně.

2.6.1.3. Omezení aktivního a pasivního prodeje

165. Ustanovení čl. 8 odst. 4, 5 a 6 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj se týkají omezení aktivního a pasivního prodeje. Pokud jde o dohody o výzkumu a vývoji, pasivní prodej je definován v čl. 1 odst. 1 bodě 24 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj jako prodej v reakci na nevyžádané požadavky jednotlivých zákazníků, včetně dodání výrobků zákazníkovi nebo zákazníkům, aniž by byl prodej iniciován aktivním zaměřením na konkrétního zákazníka, skupinu zákazníků nebo území; pasivní prodej zahrnuje prodej vyplývající z účasti v soukromých nebo veřejných nabídkových řízeních.

166. Aktivním prodejem se rozumí všechny formy prodeje jiné než pasivní, včetně: a) aktivního oslovování zákazníků prostřednictvím návštěv, dopisů, e-mailů, telefonátů nebo jiných prostředků přímé komunikace nebo prostřednictvím cílené reklamy nebo propagace, ať už off-line, nebo on-line, například prostřednictvím tištěných nebo digitálních médií, včetně on-line médií, nástrojů pro srovnávání cen nebo reklam ve vyhledávačích zaměřených na zákazníky na určitých územích nebo na určité skupiny zákazníků; b) nabízení jiné jazykové varianty, než které se běžně používají na území, kde je distributor usazen, na webových stránkách; c) nabízení webové stránky s doménou odpovídající jinému území, než na kterém je distributor usazen.

167. Ustanovení čl. 8 odst. 4 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj vyjímá z výjimky podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj dohody o výzkumu a vývoji obsahující omezení pasivního prodeje. To se týká jakéhokoli omezení pasivního prodeje, pokud jde o a) území nebo b) zákazníky, kde nebo kterým smí strany pasivně prodávat smluvní výrobky nebo udělovat licence na smluvní technologie, s výjimkou požadavku udělovat licenci na výsledky výlučně další straně. Důvodem pro tuto výjimku je skutečnost, že výslovně umožňuje, aby pouze jedna strana vyráběla a distribuovala smluvní výrobky na základě výhradní licence poskytnuté druhou stranou ( 144 )

168. Ustanovení čl. 8 odst. 5 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj vyjímá z výjimky podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj dohody o výzkumu a vývoji obsahující určitá omezení aktivního prodeje. To se týká požadavku neprovádět nebo omezit aktivní prodej smluvních výrobků nebo smluvních technologií na územích výhradně nepřidělených nebo zákazníkům výhradě nepřiděleným jedné ze stran formou specializace v oblasti využití.

169. To znamená, že aktivní prodej nesmí být mezi stranami omezen, ledaže by si strany v rámci specializace v oblasti využívání přidělily území nebo zákazníky ( 145 )

2.6.1.4. Další tvrdá omezení

170. Nařízení o blokové výjimce zahrnuje další dvě tvrdá omezení. Za prvé pokud si strany mezi sebou rozdělily území nebo jinak rozdělily zákazníky formou specializace v oblasti využití, je tvrdým omezením požadovat, aby jedna strana odmítla uspokojit poptávku od zákazníků přidělených druhé straně, pokud by tito zákazníci uváděli na trh smluvní výrobky nebo udělovali licence na smluvní technologie na dalších územích v rámci vnitřního trhu ( 146 )

171. Za druhé, tvrdým omezením je rovněž požadavek ztížit uživatelům nebo prodejcům získávání smluvních výrobků od jiných prodejců na vnitřním trhu ( 147 )

2.6.2. Vyloučená omezení

172. Článek 9 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj vylučuje z výjimky stanovené nařízením o blokové výjimce pro výzkum a vývoj některé závazky obsažené v dohodách o výzkumu a vývoji. Jedná se o závazky, u nichž nelze s dostatečnou jistotou předpokládat, že splňují podmínky čl. 101 odst. 3. Na rozdíl od tvrdých omezení, na něž se vztahuje článek 8 nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj, nevyjímají vyloučená omezení z blokové výjimky celou dohodu o výzkumu a vývoji. To však platí pouze tehdy, pokud lze dané omezení od zbytku dohody oddělit. Pokud je omezení oddělitelné, na zbytek dohody se nadále vztahuje výjimka podle nařízení o blokové výjimce pro výzkum a vývoj.

173. Vyloučená omezení podléhají individuálnímu posouzení podle článku 101. Nepředpokládá se, že vyloučená omezení automaticky spadají do oblasti působnosti čl. 101 odst. 1 nebo nesplňují podmínky čl. 101 odst. 3.

174. Prvním vyloučeným omezením je závazek nenapadat platnost práv duševního vlastnictví, kte