CS Úřední věstník Evropské unie C 348/9

Závěrečná zpráva úředníka pro slyšení (1)

COMP/39.092 – Zařízení a pevné součásti koupelen

2011/C 348/08

Tento případ se týká kartelu, jehož prostřednictvím výrobci zařízení a pevných součástí koupelen koordinovali ceny a rabaty v Rakousku, Belgii, Francii, Německu, Itálii a Nizozemsku.

SOUVISLOSTI

V návaznosti na žádost o ochranu před pokutami na základě oznámení o shovívavosti, již podala společnost Masco Corporation ze dne 15. července 2004, provedla Komise kontroly na místě v prostorách několika podniků a sdružení působících v odvětví výroby zařízení a pevných součástí koupelen v pěti zemích, jmenovitě v Rakousku, Belgii, Německu, Itálii a Nizozemsku. Po těchto kontrolách podaly podniky Grohe, American Standard, Roca, Hansa a Dornbracht žádost o shovívavost. Dne 2. března 2005 poskytla Komise společnosti Masco podmínečnou ochranu.

PÍSEMNÉ ŘÍZENÍ

Prohlášení o námitkách

Na základě výše zmíněných žádostí o shovívavost a následného šetření Komise dne 26. března 2007 vydala prohlášení o námitkách, které bylo oznámeno 79 právním subjektům patřícím k 19 skupinám podniků (2). Komise přijala předběžné stanovisko, že adresáti se podíleli, byť v různé míře a s odlišným trváním, na jediném a pokračujícím protiprávním jednání v rozporu s článkem 101 Smlouvy o fungování EU (bývalý článek 81 Smlouvy o ES) a článkem 53 dohody o EHP na trhu zařízení a pevných součástí koupelen (3), jenž se vztahuje na šest členských států (4). Podle prohlášení o námitkách adresáti pravidelně koordinovali zvyšování cen, přijímali dohody o stanovování cen a vyměňovali si citlivé obchodní informace. Komise oznámila svůj záměr přijmout rozhodnutí o protiprávním jednání a uložit pokuty podle článků 7 a 23 nařízení (ES) č. 1/2003 (5).

Přístup ke spisu

Strany obdržely přístup ke spisu prostřednictvím DVD. Ústní prohlášení učiněná v rámci oznámení o shovívavosti byla k dispozici v prostorách Komise. V rámci nahlížení do spisu byly stranám třikrát dány formou dalších DVD k dispozici informace, jež byly původně považovány za nepřístupné.

Prodloužení lhůty pro odpověď na prohlášení o námitkách

Adresáti prohlášení o námitkách k němu měli písemně předložit své připomínky původně ve lhůtě dvou měsíců ode dne přijetí spisu Komise formou DVD. Na základě žádostí několika stran a vzhledem např. ke zpřístupnění dalších informací a k zasahující době dovolených byla všem adresátům prohlášení o námitkách udělena dvě obecná prodloužení v délce jednoho měsíce. Tato obecná prodloužení výjimečně udělilo přímo GŘ pro hospodářskou soutěž se souhlasem úředníka pro slyšení. V návaznosti na odůvodněné a oprávněné žádosti navíc úředník pro slyšení, který v dané době tuto funkci zastával, lhůtu individuálně prodloužil. Stranám byly celkově pro odpověď na prohlášení o námitkách poskytnuty zhruba čtyři měsíce. Všechny strany odpověděly včas.

ÚSTNÍ ŘÍZENÍ

Ústní slyšení

Všechny skupiny podniků s výjimkou podniku RAF Rubinetteria SpA uplatnily své právo na slyšení, jež se konalo ve dnech 12 až 14. listopadu 2007 (6).

Dopis o skutkovém stavu

Dopis o skutkovém stavu byl všem stranám zaslán dne 9. července 2009. Komise je tímto dopisem upozornila na určité důkazy, o nichž se sice prohlášení konkrétně nezmiňovalo a nebylo na nich založeno, ale o které se Komise hodlala přesto opřít v konečném rozhodnutí. Strany byly zároveň informovány o závěrech, které bylo možno z těchto důkazů vyvodit na podporu námitek již uvedených v prohlášení o námitkách. I když se prohlášení o námitkách o tyto konkrétní důkazy neopíralo, tvořily součást spisu, který již byl dán k dispozici. Stranám byly pro odpověď na dopis o skutečnostech poskytnuty tři týdny.

Po konzultaci poradního výboru jedna strana řízení požádala o druhé slyšení kvůli údajně neúměrnému trvání správního řízení.

NÁVRH ROZHODNUTÍ

Po písemných a ústních podáních adresátů zachovala Komise své námitky týkající se 63 právních subjektů náležejících k 17 skupinám podniků. U dvou právních subjektů se rozhodla námitkami dále nezabývat (7). Pokud jde o podniky ponechané v návrhu rozhodnutí, bylo trvání protiprávního jednání výrazně zkráceno v případě většiny zemí a celkové trvání bylo zkráceno z téměř 19 let na 12.

Rozsah protiprávního jednání a účast na něm byly ve srovnání s prohlášením o námitkách navíc zúženy na několik stran. Konkrétněji, pouze osmi podnikům je připsána odpovědnost za to, že se podílely na jediném a trvajícím protiprávním jednání, jež se dotýkalo celého rozsahu definice výrobku a celé zeměpisné oblasti, jmenovitě Rakouska, Belgie, Francie, Německa, Itálie a Nizozemska. Zbývajícím podnikům je připisována odpovědnost za jediné a trvající protiprávní jednání v zemích, kde bylo možno zjistit jejich skutečnou účast na kartelu, jelikož důkazy obsažené ve spisu nejsou dostatečné k tomu, aby bylo možno bezpochybně stanovit, že si byly nebo si mohly být rozumně vědomy plného zeměpisného pokrytí kartelových ujednání. Konkrétně je pěti italským výrobcům připisována odpovědnost pouze za protiprávní smlouvy týkající se kohoutů, zařízení a keramiky, jelikož působili a byli si vědomy kartelových ujednání v Itálii, kde se nekalé praktiky nevztahovaly na sprchové kouty. Zbývajícím podnikům je však připisována odpovědnost za jediné a trvající protiprávní jednání vztahující se na všechny tři skupiny výrobků: i když totiž nepůsobily na ostatních trzích výrobků, byly si vědomy, že se protisoutěžní ujednání vztahovala na celý rozsah definice výrobku (nebo to mohly rozumně předpokládat). Nicméně pro výpočet pokuty se přihlíželo pouze k prodeji, jenž byl skutečně proveden na trzích, na nichž tyto podniky působily. Rozhodnutí navíc shledává, že existuje předpis pro udělování pokut týkajících se Nizozemska.

Pokud jde o délku správního řízení v tomto případě, připomínám, že článek 41 Listiny základních práv stanoví, že každý má právo na to, aby jeho záležitosti byly orgány, institucemi a jinými subjekty Unie řešeny v přiměřené lhůtě. Zatímco celý postup trval přibližně pět let a šest měsíců, uplynuly od oznámení námitek více než tři roky a zhruba 31 měsíců od konání slyšení. Zdá se, že doba od konání slyšení byla značně protahována bez ohledu na skutečnost, že Komise v jejím průběhu vydala dopis o skutkovém stavu, na nějž dostaly strany možnost odpovědět, a prozkoumala a posoudila několik prohlášení o platební neschopnosti. V každém případě lze ponechat otevřenou otázku, zda doba, kterou Komise potřebovala k přijetí tohoto rozhodnutí porušila zásadu přiměřené lhůty, jelikož nic nenaznačuje tomu, že by trvání poškodilo možnost uplatnit právo na účinnou obhajobu (8).

Podle mého názoru se návrh rozhodnutí vztahuje pouze na ty námitky, k nimž měly strany příležitost se vyjádřit.

Mám za to, že v tomto případě bylo právo na slyšení všech účastníků dodrženo.

V Bruselu dne 21. června 2010. Michael ALBERS

(1) Podle článků 15 a 16 rozhodnutí Komise (2001/462/ES, ESUO) ze dne 23. května 2001 o mandátu úředníků pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (Úř. věst. L 162, 19.6.2001, s. 21).

(2) Masco, Sanitce, Grohe, American Standard, Hansa, […], Villeroy&Boch, Duscholux, Duravit, Roca, Dornbracht, Kludi, Artweger, Rubinetteria Cisal, […], Mamoli Rubinetteria, RAF Rubinetteria, Teorema Rubinetteria a Zuchetti Rubinetteria.

(3) Trh zařízení a pevných součástí koupelen sestává ze tří skupin výrobků: i) kohouty a armatury, ii) sprchové kouty a iii) keramika.

(4) Rakousko, Belgie, Francie, Německo, Itálie a Nizozemsko.

(5) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy, (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1).

(6) I když byly při slyšení zastoupeny všechny skupiny podniků s výjimkou podniku RAF Rubinetteria, některé právní subjekty náležející k podnikům American Standard, Duscholux a Sanitec, se nezúčastnily individuálně. Šlo o tyto subjekty: Trane Inc (dříve American Standard Corporation), Duscholux AG, Allia SA/SAS, produits Céramiques de Touraine SA, Keramag Keramische Werke A.G., Keramag Vertriebsges. m.b.H., Keramag Belgium N.V. (SA), Keramag Netherlands B.V., Koralle Sanitärprodukte GmbH, Koninklijke Sphinx B.V., Sphinx Bathrooms Belgium N.V. (SA) a Pozzi-Ginori SpA.

(7) […]

(8) Viz rozsudek Evropského soudního dvora ze dne 21. září 2006, věc C-105/04 P, bod 35 a následující, Nederlandse Federatieve vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied (FEG).