Vyhodnocení rovněž prokázalo, že pravidla používání souběžných kontrol a umožňující přítomnost úředníků členského státu v průběhu šetření v jiném členském státě postrádala v některých vnitrostátních systémech právní základ, výsledkem této situace je v současné době zamezení účinnému využívání těchto ustanovení. Tento bod podrobněji rozebírá zpráva o společných fórech o převodních cenách z roku 2018 o kontrolách převodních cen v rámci EU. Zpráva čerpala ze stávající praxe členských států, aby upozornila na současné nedostatky a navrhla možná vylepšení při používání kontrol převodních cen ve dvou nebo více členských státech. Zpráva doporučila přijmout „koordinovaný přístup k provádění kontrol převodních cen [který] by přispěl k lepšímu fungování vnitřního trhu na dvou frontách: Nabídl by správcům daně transparentní a účinný nástroj, který by usnadnil rozdělení práv zdanění a zabránil by rovněž dvojímu zdanění a dvojímu nezdanění“.

Spravedlivé zdanění je jedním z hlavních základů evropského sociálně tržního hospodářství a je jedním z klíčových pilířů závazku Komise v oblasti „hospodářství, které pracuje ve prospěch lidí“ Spravedlivé zdanění podporuje sociální spravedlnost a rovné podmínky v EU. Spravedlivý daňový systém by měl být založen na daňových předpisech, které zajistí, že všichni zaplatí svůj spravedlivý podíl, a daňovým poplatníkům, ať už se jedná o podniky nebo občany, zároveň usnadní dodržovat pravidla. Spravedlivé a účinné zdanění je zásadní při zajišťování dostatečných příjmů na veřejné investice do lidí a infrastruktury a zároveň na vytvoření podnikatelského prostředí v rámci jednotného trhu, v němž mohou inovativní podniky prosperovat.

Komise působí v několika oblastech politiky vztahujících se k digitální ekonomice včetně provozovatelů digitálních platforem, na něž se vztahuje navrhovaná iniciativa. Navrhovaná iniciativa nezasahuje do jiných souběžně probíhajících projektů Komise, neboť je zaměřena konkrétně na řešení některých otázek souvisejících s daněmi. Aniž by byly dotčeny jakékoli požadavky na informace, které mohou být pro poskytovatele digitálních služeb vzaty v úvahu v rámci balíčku zákonů o digitálních službách v souvislosti s nadcházející revizí stávající směrnice o elektronickém obchodu nebo z iniciativy zaměřené na zlepšení pracovních podmínek lidé pracující prostřednictvím digitálních platforem.

Pokud jde o provozovatele digitálních platforem, z posouzení dopadů vyplývá, že pro splnění stanovené politiky je nejvhodnější možností regulace na úrovni EU. Ukázalo se, že status quo nebo základní scénář je nejméně efektivní, účinnou nebo koherentní možností. Na rozdíl od základního scénáře by povinný společný standard EU zajistil, aby všichni správci daně v EU měli přístup ke stejnému typu údajů. Jinými slovy – regulační opatření EU by postavilo všechny správce daně na stejnou úroveň, pokud jde o přístup k informacím shromážděným pro identifikovaný daňový účel. To rovněž umožňuje automatickou výměnu informací na úrovni EU na základě společných standardů a specifikací. Po zavedení je to jediný scénář, ve kterém správci daně v členském státě sídla prodejce mohou ověřit, že prodejce přesně vykázal své příjmy dosažené prostřednictvím digitálních platforem, aniž by bylo nutné zpracovávat ad hoc, časově náročné žádosti a dotazy. Povinný společný standard EU pro oznamování by navíc zajistil, že provozovatelé digitálních platforem nebudou čelit roztříštěným národním řešením, pokud jde o povinné oznamování v daňové oblasti.

Komise provedla posouzení dopadů relevantních alternativ politiky, k němuž Výbor pro kontrolu regulace vydal kladné stanovisko dne 5. května 2020 (SEC(2020) 271). Výbor pro kontrolu regulace vydal řadu doporučení na zlepšení, jež byla zohledněna v závěrečné zprávě o posouzení dopadů (SWD(2020) 131). Různé možnosti politiky byly posouzeny na základě kritérií efektivnosti, účinnosti a soudržnosti ve srovnání se základním scénářem. Na nejvyšší úrovni analýzy je volba mezi status quo nebo základním scénářem a scénářem, kdy by Komise jednala buď neregulačním nebo regulačním způsobem. Neregulační opatření by spočívalo ve vydání doporučení. Regulační možnost by zahrnovala legislativní podnět ke změně některých konkrétních prvků současného rámce správní spolupráce.

V roce 2019 vyhodnotila Komise účinnost, efektivitu, relevantnost, soudržnost a přidanou hodnotu EU stávajících pravidel týkajících se správní spolupráce v oblasti přímých daní. Hodnocení dospělo k závěru, že spolupráce přináší významné výhody, stále však existuje prostor pro zlepšování. Ukázalo se, že přetrvávají rozdíly ve způsobu, jakým členské státy využívají dostupné nástroje správní spolupráce. Vyměněné informace by mohly být využity efektivněji a výhody spolupráce by mohly být analyzovány komplexnějším způsobem. V návaznosti na hodnocení představuje tento legislativní návrh řadu konkrétních zásahů s cílem zlepšit fungování správní spolupráce.

Cílem návrhu je snížit regulační zátěž provozovatelů digitálních platforem, daňových poplatníků a správců daní. Navrhovaná politická reakce představuje přiměřenou odpověď na identifikovaný problém, neboť nepřekračuje to, co je nezbytné k dosažení cíle Smlouvy pro lepší fungování vnitřního trhu bez narušení. Společná pravidla se skutečně omezí na vytvoření minimálního nezbytného společného rámce pro oznamování příjmů dosažených prostřednictvím digitální platformy. Například: i) Pravidla zajišťují, aby nedocházelo k dvojímu oznamování (tj. jediné místo registrace a oznamování); ii) automatická výměna informací se omezuje na příslušné členské státy; a iii) ukládání sankcí za nedodržení vnitrostátních předpisů zůstane pod svrchovanou kontrolou členských států. Harmonizace navíc nejde dále, než že zajistí, aby příslušné orgány byly informovány o dosažených příjmech. Poté je na členských státech, aby rozhodly o splatné dani.

Bez ohledu na oblast působnosti se jednorázové náklady odvozené od implementace automatického oznamování v celé EU odhadují na řádově stovky milionů EUR za celkový počet provozovatelů digitálních platforem a správců daně, opakující se náklady v řádu desítek milionů eur. Jednorázové a opakující se náklady jsou důsledkem zejména vývoje a provozu systémů IT. Správci daně rovněž vzniknou náklady na vymáhání. V zájmu nákladové efektivity se členské státy vyzývají, aby v co největší míře umožnily digitální oznamování a zajistily interoperabilitu systémů i na úrovni dat mezi digitálními platformami a správci daně.

Existence jediného závazného nástroje EU by také mohla mít pozitivní sociální dopady a mohla by přispět k pozitivnímu vnímání daňové spravedlnosti a ke spravedlivému sdílení zátěže mezi daňovými poplatníky. Předpokládá se, že čím širší bude oblast působnosti pravidel, tím silnější bude vnímání daňové spravedlnosti vzhledem k tomu, že ve všech typech činností existují problémy s nedostatečným oznamováním. Stejné odůvodnění se vztahuje na přínosy z hlediska spravedlivého sdílení zátěže: čím širší je rozsah intervence, tím lépe mohou členské státy zajistit, aby byly splatné daně skutečně efektivně vybírány. Fiskální přínosy opatření EU jsou mnohem rozsáhlejší, pokud má povinné oznamování široký rozsah, tj. vztahuje se na všechny služby a prodej zboží. Omezení oblasti působnosti pouze na digitální platformy se sídlem v EU by mohlo výrazně snížit daňové příjmy z jednotlivých možností.

Čl. 8 odst. 1 stanoví kategorie příjmů podléhající povinné automatické výměně mezi členskými státy. Do kategorií příjmů, které podléhají výměně informací, se přidávají také licenční poplatky. Tento pozměňovací návrh ukládá členským státům povinnost vyměňovat si s ostatními členskými státy v souladu s čl. 8 odst. 3 všechny dostupné informace nejméně však ve dvou kategoriích za zdaňovací období do roku 2024 a alespoň ve čtyřech kategoriích příjmů za zdaňovací období od roku 2024.

V souladu s článkem 12a odst. 9 by měly být výsledek společného auditu a závěrečná zpráva oznámeny auditované osobě/auditovaným osobám do 30 dnů od vydání závěrečné zprávy.

Ustanovení čl. 12a odst. 5 objasňuje, že výměna informací týkajících se obchodního, průmyslového nebo profesního tajemství nebo obchodního procesu nebo informací, jejichž zpřístupnění by bylo v rozporu s veřejným pořádkem, by neměla být v rámci společného auditu odmítnuta. Tyto vyměňované informace by však měly zůstat mezi zúčastněnými příslušnými orgány důvěrné a neměly by být zpřístupněny třetím stranám.

(8)Vzhledem k tomu, že většina příjmů nebo základů daně prodejců na digitálních platformách putuje přes hranice, by oznamování informací týkajících se příslušné činnosti přineslo další pozitivní výsledky, pokud by zjištění byla sdělena také členským státům, které by byly oprávněny zdanit dosažený výnos. Zejména automatická výměna informací mezi správci daně je nezbytná, aby se těmto orgánům dostaly potřebné informace s cílem umožnit jim odpovídajícím způsobem vyměřit daň z příjmů a DPH.

(7)Správci daně často požadují informace od provozovatelů digitálních platforem. To provozovatelům platforem způsobuje významné administrativní náklady a náklady na dodržování daňových předpisů. Některé členské státy zároveň uložily jednostranné povinné oznamování, což vytváří pro provozovatele platforem další administrativní zátěž, neboť ti musí splňovat množství vnitrostátních standardů týkajících se oznamování. Proto by bylo nezbytné, aby se na vnitřním trhu uplatňovala standardizované povinné oznamování.

(6)Digitalizace hospodářství v posledních letech rychle rostla. To vedlo k rostoucímu počtu složitých situací spojených s daňovými úniky. Přeshraniční rozměr služeb nabízených prostřednictvím provozovatelů digitálních platforem vytvořil složité prostředí, ve kterém může být náročné prosazovat daňová pravidla a zajistit dodržování daňových předpisů. Dodržování daňových předpisů není optimální a hodnota nevykázaných příjmů je významná. Správci daně členských států nemají dostatečné informace, aby mohli správně posoudit a kontrolovat hrubý příjem dosažený v jejich zemi z obchodních činností prováděných prostřednictvím digitálních platforem. To je obzvláště problematické v případech, kdy příjmy nebo základ daně putují prostřednictvím platforem zřízených v jiné jurisdikci.

(5)Je důležité, aby si členské státy vyměňovaly informace týkající se příjmů pocházejících z duševního vlastnictví, protože ty jsou vzhledem k vysoce mobilním podkladovým aktivům náchylné na přesouvání zisku. Proto by licenční poplatky měly být zahrnuty do kategorií příjmů podléhajících povinné automatické výměně informací s cílem zlepšit boj proti daňovým podvodům, daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem.

(3)Podle článku 5 směrnice 2011/16/EU sdělí dožádaný orgán na žádost dožadujícího orgánu předmětnému dožadujícímu orgánu veškeré informace, které má k dispozici, nebo které získá v důsledku správního šetření, které jsou předvídatelně relevantní pro správu a prosazování vnitrostátních právních předpisů členských států týkajících se daní, spadajících do oblasti působnosti uvedené směrnice. Aby byla zajištěna účinnost výměny informací a zamezilo se neodůvodněnému zamítnutí žádostí a aby byla zajištěna právní srozumitelnost a jistota jak pro správce daně, tak pro daňové poplatníky, měl by být jasně stanoven předpokládaný význam. V této souvislosti musí být rovněž objasněno, že se úroveň předpokládaného významu nemůže vztahovat na žádosti o další informace po výměně informací v souladu s článkem 8a směrnice 2011/16/EU týkající se předběžného daňového rozhodnutí s přeshraničním prvkem nebo předběžného posouzení převodních cen.

(9)Aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu, měla by být pravidla oznamování účinná, ale jednoduchá. Vzhledem k obtížím při odhalování uskutečnění zdanitelného plnění, ke kterým dochází při provádění obchodní činnosti umožněné prostřednictvím digitálních platforem, a také s ohledem na další administrativní zátěž, které by správci daně v takovém případě musely čelit, je nezbytné uložit provozovatelům platforem povinné oznamování. Provozovatelé platforem mají lepší pozici ke shromažďování a ověřování nezbytných informací o všech prodejcích, kteří pracují na konkrétní platformě a využívají ji.

(10)Vzhledem k širokému využívání digitálních platforem při provádění obchodních činností jednotlivci i právními subjekty je zásadní zajistit, aby informace byly povinně oznamované bez ohledu na právní povahu prodejce. Výjimka by však měla být stanovena pro vládní subjekty, kterých by se oznamovací povinnost neměla týkat.

(11)Oznamování příjmů dosažených prostřednictvím těchto činností by mělo správcům daně poskytnout komplexní soubor informací nezbytných k řádnému vyměření splatné daně z příjmu.

(12)V zájmu zjednodušení a zmírnění nákladů na dodržování předpisů by bylo rozumné požadovat, aby provozovatelé platforem oznamovali příjmy, kterých prodejci dosáhli použitím platformy v jednom členském státě.

(13)Vzhledem k digitální povaze a pružnosti digitálních platforem by se měla oznamovací povinnost rozšířit na ty provozovatele platforem, kteří vykonávají obchodní činnost v Unii, ale nejsou v ní daňovými rezidenty, ani nemají sídlo, ani nejsou spravováni, ani nemají stálé provozovny v členském státě. To by zajistilo rovné podmínky pro všechny platformy a zabránilo nekalé soutěži. Za tímto účelem by se od zahraničních platforem mělo vyžadovat, aby se za účelem fungování na vnitřním trhu zaregistrovaly a prováděly oznamování v jednom členském státě.

(14)S ohledem na vývoj v digitalizované ekonomice by oznamování obchodní činnosti mělo zahrnovat pronájem nemovitého majetku, osobní služby, prodej zboží, pronájem jakéhokoli druhu dopravy a investice a úvěrování v rámci skupinového financování. Do oblasti oznamování by neměly spadat činnosti prováděné prodejcem jednajícím jako zaměstnanec provozovatele platformy.

(15)Cíl zamezit daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem by mohl být zajištěn tím, že by bylo od provozovatelů digitálních platforem požadováno, aby dříve, než vnitrostátní správci daně provedou roční výměr daně, vykázali v rané fázi příjmy získané prostřednictvím platforem. S cílem usnadnit práci správců daně členských států by se měly oznamované informace vyměňovat do jednoho měsíce po jejich oznámení. Za účelem usnadnění automatické výměny informací a zvýšení efektivního využívání zdrojů by k výměnám informací mělo docházet elektronicky prostřednictvím stávající společné komunikační sítě (CCN), kterou vyvinula Unie.

(16)Vyhodnocení směrnice 2011/16/EU provedené Komisí ukázalo, že je třeba důsledně sledovat účinnost při uplatňování uvedené směrnice a vnitrostátních prováděcích ustanovení, která toto uplatňování umožňují. Aby Komise mohla nadále řádně sledovat a vyhodnocovat účinnost automatické výměny informací podle směrnice 2011/16/EU, měly by být členské státy povinny každoročně sdělovat Komisi statistiku těchto výměn.

(17)Pokud jde o přítomnost úředníků správce daně jednoho členského státu na území jiného členského státu a provádění souběžných kontrol dvěma nebo více členskými státy za účelem zajistit efektivní uplatnění směrnice, je nezbytné posílit mechanismy směrnice 2011/16/EU. Z toho vyplývá, že odpovědi na žádosti o přítomnost úředníků jiného členského státu a souběžné kontroly by měly být poskytnuty ve stanoveném časovém rámci. Pokud jsou zahraniční úředníci přítomni na území jiného členského státu během správního šetření nebo se jej účastní pomocí elektronických komunikačních prostředků, mělo by jim být umožněno přímo vyslechnout dotčené osoby a prozkoumat záznamy.

(18)Členský stát, který zamýšlí provést souběžnou kontrolu, je povinen sdělit svůj záměr ostatním dotčeným členským státům. Přestože je příslušný orgán každého dotčeného členského státu povinen odpovědět na návrh, je důležité zajistit, aby odpověď byla poskytnuta v přiměřené lhůtě. Příslušný orgán každého dotčeného členského státu by proto měl na návrh odpovědět do 30 dnů od přijetí.

(19)Mnohostranné kontroly prováděné s podporou programu Fiscalis 2020 zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1286/2013 prokázaly výhodu koordinovaných kontrol jednoho nebo více daňových poplatníků, kteří jsou společným nebo doplňujícím se zájmem dvou nebo více správců daně v Unii. Vzhledem k tomu, že pro provádění společných auditů neexistuje výslovný právní základ, jsou tyto společné akce v současné době prováděny na základě ustanovení směrnice 2011/16/EU týkajících se přítomnosti zahraničních úředníků na území jiných členských států a týkajících se souběžných kontrol. V mnoha případech se však tato praxe ukázala jako nedostatečná a postrádala právní srozumitelnost a jistotu.

(20)Členské státy by měly přijmout jasný a účinný právní rámec, který jejich správcům daně umožní provádět společné audity osob s přeshraniční činností. Společné audity jsou správní šetření prováděná společně příslušnými orgány dvou nebo více členských států za účelem přezkoumání případu spojeného s jednou nebo více osobami společného nebo doplňujícího se zájmu těchto členských států. Společné audity mohou významně přispět k lepšímu fungování vnitřního trhu. Společné audity by měly být strukturovány tak, aby poskytovaly právní jistotu daňovým poplatníkům prostřednictvím jasných procesních pravidel včetně zmírnění rizika dvojího zdanění.

(21)V zájmu zajištění účinnosti procesu by měly být odpovědi na žádosti o společné audity poskytovány ve stanovené lhůtě. Zamítnutí žádostí by měla být řádně odůvodněna. Procesní opatření vztahující se na společný audit by měla odpovídat opatřením platným v členském státě, v němž se provádí příslušná auditorská činnost. Zúčastněné členské státy by proto měly vzájemně uznávat důkazy shromážděné během společného auditu. Stejně důležité je, aby se příslušné orgány dohodly na skutečnostech a okolnostech případu a usilovaly o dosažení dohody o tom, jak interpretovat daňové postavení auditované osoby (osob). Aby bylo zajištěno, že výsledek společného auditu bude možné implementovat v zúčastněných členských státech, měla by závěrečná zpráva mít stejnou právní hodnotu jako příslušné vnitrostátní nástroje, které jsou vydávány na základě auditu v zúčastněných členských státech. V případě potřeby by členské státy měly poskytnout právní rámec k provedení odpovídající úpravy.

(22)Uznávajíce, že společné audity jsou založeny na vzájemné důvěře mezi příslušnými orgány zúčastněných členských států, by výměna informací týkajících se obchodního, průmyslového nebo profesního tajemství nebo obchodního procesu nebo informací, jejichž zpřístupnění by bylo v rozporu s veřejným pořádkem, v rámci společného auditu neměla být odmítnuta. Tyto vyměněné informace by však měly zůstat důvěrné a neměly by být poskytovány třetím stranám.

(23)Důležité také je zajistit účinnou výměnu informací na požadavek a spolupráci mezi příslušnými orgány. Příslušné orgány, které obdrží informace v souladu s článkem 5 nebo 9 směrnice 2011/16/EU, by proto měly být povinny poskytnout zpětnou vazbu příslušnému orgánu, který tyto informace poskytl, ohledně všech výměn na požadavek, a to do 30 dnů od okamžiku, kdy bude znám výsledek použití požadovaných informací.

(24)Je důležité, aby se informace sdělované podle směrnice 2011/16/EU zásadně používaly k vyměření, správě a vymáhání daní, na které se vztahuje věcná působnost uvedené směrnice. Z tohoto důvodu a s ohledem na význam, který má DPH pro fungování vnitřního trhu, je vhodné objasnit, že informace sdělované mezi členskými státy mohou být použity také k vyměření, správě a vymáhání DPH a jiných nepřímých daní.

(25)Je nezbytné účinně chránit osobní údaje, které si členské státy vyměňují podle směrnice 2011/16/EU. Pokud dojde k narušení ochrany osobních údajů ve smyslu čl. 4 bodu 12 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 v jednom nebo více členských státech, měly by členské státy jakožto společní správci údajů rozhodnout, zda porušení vyžaduje pozastavení výměny informací s členským státem (státy), kde k porušení ochrany došlo, a zda by měla být Komise jako zpracovatel požádána o pozastavení těchto výměn. Pozastavení by mělo trvat do doby, než členské státy požádají Komisi, aby znovu umožnila výměnu informací podle směrnice 2011/16/EU s členským státem, v němž k porušení ochrany došlo.

(26)S cílem zajistit jednotné podmínky k provedení směrnice 2011/16/EU, a zejména pro automatickou výměnu informací mezi správci daně, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci k přijetí standardního formuláře s omezeným počtem složek včetně jazykových režimů. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011.

(27)V souladu s článkem 42 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 byl konzultován evropský inspektor ochrany údajů.

(28)Každé zpracování osobních údajů uskutečněné v rámci této směrnice musí být v souladu s nařízeními Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 a (EU) 2018/1725.