EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 23.2.2017 COM(2016) 767 final 2016/0382(COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů (přepracované znění) (Text s významem pro EHP) {SWD(2016) 416 final}

{SWD(2016) 417 final}

{SWD(2016) 418 final}

{SWD(2016) 419 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU •1.1Odůvodnění a cíle návrhu Obnovitelné zdroje energie přispívají prostřednictvím snižování emisí skleníkových plynů ke zmírňování změny klimatu a k dosažení udržitelného rozvoje, chrání životní prostředí a zlepšují zdraví občanů. Energie z obnovitelných zdrojů je navíc ve stále větší míře hybatelem hospodářského růstu podporujícího začlenění, který vytváří pracovní místa a zvyšuje v celé Evropě energetickou bezpečnost. Tyto aspekty jsou zakotveny v článku 194 Smlouvy o fungování Evropské unie, jenž Unii uděluje pravomoc podporovat obnovitelné zdroje energie. Evropská unie je již dlouhou dobu světovým lídrem, pokud jde o podporu a rozvoj energie z obnovitelných zdrojů, usměrňování úsilí v boji se změnou klimatu, podněcování přechodu na nízkouhlíkovou ekonomiku a stimulaci hospodářského růstu s vysokým potenciálem. Předseda Evropské komise Jean-Claude Juncker definoval jako jednu z jejích hlavních politických priorit ambici, aby se EU stala v odvětví obnovitelných energií světovou jedničkou. Tato ambice by měla zahrnovat nejen cíl zvýšit využívání energie z obnovitelných zdrojů, ale také to, že evropské společnosti budou dodávat klíčové komponenty v rámci EU i mimo ni. Současný rámec do roku 2020 stanoví pro spotřebu energie v EU cíl v hodnotě 20 %, který závisí na právně závazných vnitrostátních cílech stanovených do roku 2020. Jak národní akční plány pro energii z obnovitelných zdrojů, tak i monitorování s dvouletou frekvencí stanovené směrnicí 2009/28/ES o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů účinně podporují transparentnost pro investory a další hospodářské subjekty, a podíl energie z obnovitelných zdrojů se díky tomu rychle zvýšil z 10,4 % v roce 2007 na 17 % v roce 2015. V říjnu 2014 schválila Evropská rada rámec pro klima a energetiku do roku 2030, který potvrdil dlouhodobý závazek k provádění ambiciózní strategie EU v oblasti energie z obnovitelných zdrojů. Tento nový rámec stanoví cíl Evropské unie v oblasti spotřeby energie v EU v roce 2030, jímž je dosažení podílu energie z obnovitelných zdrojů ve výši alespoň 27 %. Cíl je na úrovni EU závazný a bude splněn prostřednictvím individuálních příspěvků členských států určovaných potřebou realizovat tento cíl společně pro EU. Nový rámec také umožňuje, aby tato společná realizace nebránila členským státům v tom, aby si stanovily vlastní národní cíle, které mohou být ambicióznější. Členské státy mohou podporovat energii z obnovitelných zdrojů při dodržení pravidel pro státní podporu. Evropská rada několikrát požádala Komisi, aby přezkoumala a vypracovala právní předpisy týkající se mimo jiné energie z obnovitelných zdrojů, které podpoří splnění dohodnutého cíle na rok 2030. Rovněž Evropský parlament Komisi vyzval, aby předložila právní předpisy ohledně energie z obnovitelných zdrojů a stanovila ještě ambicióznější cíl – alespoň 30 %. Odhady týkající se energetického systému EU naznačují, že pokud nebudou zavedeny nové politiky, bude na základě současné energetické politiky členských států a EU v roce 2030 dosaženo podílu spotřeby energie z obnovitelných zdrojů ve výši pouze přibližně 24,3 %. To by bylo zřetelně méně, než stanoví závazný cíl spotřeby energie z obnovitelných zdrojů na úrovni EU ve výši 27 %, na němž se dohodla Evropská rada, a Unie by tak nemohla splnit společné závazky formulované v Pařížské dohodě z roku 2015. Pokračování ve stávající politice by také vážně ohrozilo dosažení politické ambice Unie, jíž je dosažení vedoucího postavení v odvětví energie z obnovitelných zdrojů. Znamenalo by to také vzdát se výhod v oblasti bezpečnosti, které zvýšení dodávek energie z domácích zdrojů nabízí, a snížit účast spotřebitelů na energetickém systému. Analýza, na níž je založen tento návrh přepracovaného znění směrnice o energii z obnovitelných zdrojů (dále jen „návrh“), proto uvádí, že dosažení cíle na úrovni EU ve výši alespoň 27 % si vyžaduje změnu politik v podobě rámce na úrovni Unie, který povede k opatřením na úrovni EU, vnitrostátní a regionální úrovni. Tato skutečnost je ještě očividnější, pokud vezmeme v úvahu, že vzhledem k předpokladům vyžadovaným pro tento odhad nelze přesnou velikost rozdílu oproti cíli s jistotou určit, že podíl energie z obnovitelných zdrojů v EU nad hodnotou 27 % je minimální úroveň, která musí být dosažena, a že značné investiční úsilí, které je v EU nutné pro vyrovnání tohoto rozdílu (např. 254 miliard EUR, pouze pokud jde o výrobu elektrické energie z obnovitelných zdrojů), vyžaduje včasné, jasné a stabilní politické signály. Současně při absenci aktualizovaného regulačního rámce existuje riziko, že v EU vzniknou větší rozdíly, kdy pouze členské státy s nejlepšími výsledky budou pokračovat ve zvyšování spotřeby energie z obnovitelných zdrojů, zatímco ty, které zaostávají, nenajdou motivaci ke zvýšení své výroby a spotřeby této energie. Koncentrace úsilí jen v několika členských státech by navíc byla nákladnější a dále by narušila vnitřní trh s energií. Opatření na úrovni Unie jsou obzvláště vhodná s ohledem na zásadní rozdíl mezi rámcem na rok 2020 a rámcem na rok 2030. Prvně jmenovaný rámec mohl ve velké míře využít síly národních závazných cílů, což členským státům dávalo velký prostor při výběru svých národních opatření, zatímco rámec na rok 2030 je založen výlučně na závazném cíli na úrovni EU, jenž se do národních cílů nepromítá. Cíle Unie na rok 2030 tak lze nejlépe dosáhnout prostřednictvím partnerství s členskými státy, za kombinace jejich národních opatření podporovaných rámcem opatření popsaných v tomto návrhu. V odvětví elektrické energie budou členské státy moci podporovat elektřinu z obnovitelných zdrojů díky realizaci nákladově efektivních vnitrostátních podpůrných programů, na něž se budou vztahovat pravidla pro státní podporu a rámcové podmínky definované na úrovni EU, včetně pravidel pro přeshraniční účast. V odvětví vytápění a chlazení bude díky většímu rozšíření energie z obnovitelných zdrojů realizován nevyužitý potenciál. Toho bude možné dosáhnout flexibilní cestou úsilím členských států. V odvětví dopravy je vzhledem k přeshraničnímu obchodu s biopalivy třeba harmonizovaný přístup. V tomto kontextu představuje významný koordinační prvek celkového rámce pro energetiku a klima na rok 2030 návrh o správě energetické unie, který zahrnuje: i) plánování, kdy členské státy formulují národní plány v oblasti energetiky a klimatu, ii) podávání zpráv a monitorování, kdy členské státy informují o pokroku při provádění svých národních plánů, a iii) doplňující nápravné opatření, v jehož rámci Komise v roce 2025 uskuteční důkladnější přezkum pokroku v oblasti energie z obnovitelných zdrojů. Jen pokud jde o samotnou výrobu elektrické energie z obnovitelných zdrojů, odhadují se investiční potřeby EU v období let 2015 až 2030 nejméně na 1 bilión EUR. V této souvislosti má zásadní význam zajistit větší jistotu pro investory, a to je proto jedním z konkrétních cílů návrhu. To je třeba uvést do souvislosti s informacemi, že investice do obnovitelných zdrojů energie, které v roce 2015 v EU dosáhly 48,8 miliardy USD, v porovnání s rokem 2011 přibližně o 60 % klesly, což není způsobeno pouze snížením technologických nákladů. Důsledkem je to, že přestože si Unie stále udržuje vedoucí postavení, pokud jde o investice do obnovitelných zdrojů energie na obyvatele, její podíl na celkových investicích do obnovitelných zdrojů rychlým tempem klesá – z téměř jedné poloviny v roce 2010 na méně než jednu pětinu v roce 2015. Aktualizovaný rámec musí rovněž zohlednit nové prvky, které již byly zavedeny v oblasti investic. Rámec do roku 2030 představuje pro Evropskou unii příležitost, pokud jde o investice, podněcování růstu a vytváření pracovních míst. EU musí zajistit, že budou pro investice vytvořeny správné podmínky. V souvislosti s tím se ukázalo, že Evropský fond pro strategické investice (EFSI), jenž je součástí investičního plánu pro Evropu, je spolu s evropskými strukturálními a investičními fondy (ESI fondy) hlavním investorem do odvětví obnovitelné energie. 23 % transakcí fondu EFSI schválených Evropskou investiční bankou (EIB) je provedeno v odvětví energetiky. Téměř polovina projektů v tomto odvětví se týká investic do energie z obnovitelných zdrojů. Z toho vyplývá, že soukromí investoři mají skutečný zájem zapojit se do konkrétních projektů v EU, jelikož je toto odvětví vnímáno jako klíčové pro transformaci energetiky Evropské unie a jako strategický sektor pro investice. Fondy ESI se v období 2014–2020 silně zaměřují na investice do nízkouhlíkových zdrojů včetně obnovitelné energie. Také na návrh na zdvojnásobení délky trvání fondu EFSI a jeho finanční síly je třeba pohlížet jako na příležitost pro další investice do obnovitelných zdrojů. Návrh na prodloužení fungování fondu EFSI do roku 2020 obsahuje cíl uvolnit až 40 % investic do infrastruktury a inovační složku pro projekty související s konferencí COP 21. Aby k tomu mohlo dojít, musí být projekty v oblasti obnovitelné energie spolu s energetickou účinností nadále významnou součástí investic v odvětví energetiky. Proto má zásadní význam, aby byly zachovány správné signály, a soukromý i veřejný sektor v EU tak měly jasnou představu o budoucnosti politik EU. V tomto kontextu tento návrh stanoví správný regulační rámec. Investice do obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti a do modernizace a integrace evropských energetických trhů mají zásadní význam pro dekarbonizaci ekonomiky EU. Největší význam však mají pro růst a vytváření pracovních míst v celé Evropě a pro globální konkurenceschopnost Unie, jelikož technologický náskok, který tyto investice udržují, bude pro evropský průmysl klíčový. V neposlední řadě je revize současného rámce pro energii z obnovitelných zdrojů rovněž nezbytná pro zohlednění změn, k nimž došlo od roku 2009, a toho, že naši světoví konkurenti díky zvyšujícím se investicím do obnovitelných zdrojů energie posílili své postavení. Pokud si EU chce udržet své vedoucí postavení, je nutný silný rámec pro obnovitelnou energii, aby podporoval zavádění obnovitelné energie ve všech odvětvích. To bude zahrnovat také významný přínos v podobě konkurenčních výhod pro evropský průmysl.

Návrh stanoví zásady, na jejichž základě mohou členské státy kolektivně a kontinuálně zajistit, aby podíl energie z obnovitelných zdrojů na celkové konečné spotřebě energie v EU dosáhl v roce 2030 nejméně 27 %, a to nákladově efektivním způsobem napříč těmito třemi sektory – elektrické energie (OZE-E), vytápění a chlazení (OZE-VCH) a dopravy (OZE-D), se zohledněním těchto specifických cílů: řešit investiční nejistotu způsobem zohledňujícím středně- a dlouhodobé cíle v oblasti dekarbonizace; zajistit nákladově efektivní zavádění a tržní integraci elektrické energie z obnovitelných zdrojů; zajistit kolektivní dosažení cíle pro energie z obnovitelných zdrojů v roce 2030 v celé EU a za koordinace se správou energetické unie stanovit rámec politiky, který zamezí vzniku potenciálních rozdílů; rozvíjet dekarbonizační potenciál pokročilých biopaliv a vyjasnit úlohu biopaliv z potravinářských plodin po roce 2020; rozvíjet potenciál energie z obnovitelných zdrojů v odvětví vytápění a chlazení. Účelem veškerých opatření obsažených v tomto návrhu proto je přiměřeně řešit existující problémy bránící zavádění energie z obnovitelných zdrojů, mezi něž patří nejistota investorů, administrativní překážky, potřeba zvýšit nákladovou efektivitu zavádění obnovitelných zdrojů, potřeba aktualizovat rámec politiky a riziko, že při transformaci do roku 2030 dojde ke ztrátě důvěry občanů. 1.2•Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Tento návrh je v souladu s návrhy týkajícími se uspořádání trhu a správy energetické unie, stejně jako s revizí směrnic o energetické účinnosti a směrnice o energetické náročnosti budov, s návrhem o systému EU pro obchodování s emisemi z července 2015 a s navrhovaným nařízením o sdílení úsilí a s nařízením o využívání půdy, změnách ve využívání půdy a lesnictví (LULUCF) z července 2016. Na návrh je třeba pohlížet společně s výše zmíněnými iniciativami, které samy o sobě nepostačují k tomu, aby EU mohla kolektivně dosáhnout podílu energie z obnovitelných zdrojů na celkové konečné spotřebě energie ve výši nejméně 27 % v roce 2030, a to nákladově efektivním způsobem. Návrh vychází z rozvoje trhu s elektřinou způsobilého pro obnovitelnou energii na základě iniciativy týkající se uspořádání trhu, kde jsou plně rozvinuty a integrovány krátkodobé trhy, flexibilita má klíčovou roli při zvyšování tržní hodnoty obnovitelných zdrojů a výrobci energie z obnovitelných zdrojů mohou získat větší podíl svých příjmů z energetických trhů, čímž se snižuje potřeba veřejné podpory. Návrh iniciativu týkající se uspořádání trhu navíc doplňuje tím, že zavádí různá opatření, jejichž cílem je přilákat nezbytné investice (včas a nákladově efektivně), a tím, že dále snižuje administrativní zátěž pro výrobce obnovitelných zdrojů včetně spotřebitelů, kteří si vyrábějí vlastní teplo a elektřinu z obnovitelných zdrojů. Návrh doplňuje správu energetické unie tím, že v těchto třech odvětvích (elektřina, vytápění a chlazení a doprava) vytváří podmínky, které umožňují kolektivně dosáhnout cíle EU. Iniciativa týkající se správy současně racionalizuje a integruje stávající povinnosti v oblasti plánování, podávání zpráv a monitorování právních předpisů v oblasti energetiky včetně těch používaných pro obnovitelnou energii po roce 2020. To pomůže sledování pokroku při plnění cíle celé EU, umožní revizi sledovaných cílů ve vnitrostátních plánech a aktivuje opatření v reakci na nedostatečnou úroveň sledovaných cílů nebo nedostatečnou míru plnění. Cílem směrnice o energetické účinnosti (EED) a směrnice o energetické náročnosti budov (EPBD) je umožnit dosažení cíle energetické účinnosti, respektive snížit energetickou náročnost budov. Ustanovení o vytápění a chlazení v navržených směrnicích EED a EPBD doplní úsilí členských států o větší rozšíření obnovitelné energie v sektoru vytápění a chlazení v rámci ustanovení obsažených v tomto návrhu a v nařízení o správě. Díky tomu bude zachováno maximum možné flexibility pro zohlednění rozdílů v systémech zavedených v členských státech při současném zajištění nezbytného příspěvku pro dosažení celkového cíle pro rok 2030. V kontextu reformovaného systému EU pro obchodování s emisemi (EU ETS) na období po roce 2020 bude mít posílený systém EU ETS stále větší roli při zajišťování silnějšího signálu pro investice do technologií s nižšími emisemi uhlíku, včetně obnovitelných zdrojů, a zajistí lepší využívání synergií mezi energiemi z obnovitelných zdrojů a politikami v oblasti klimatu. Ceny v rámci reformovaného systému EU ETS však nebudou stačit k dosažení závazného cíle v oblasti obnovitelných zdrojů energie ve výši nejméně 27 % v celé EU. Ustanovení o podpoře energie z obnovitelných zdrojů v odvětví energetiky zajistí, že takové mechanismy budou se systémem ETS plně kompatibilní a budou minimalizovat jakýkoli potenciálně negativní dopad na cenu uhlíku. Navrhované nařízení o sdílení úsilí dále obsahuje návrhy na stanovení závazných vnitrostátních cílů na snížení emisí skleníkových plynů v odvětvích, na něž se nevztahuje EU ETS, a v oblasti LULUCF, aniž by uvádělo, jak by těchto cílů mohlo být nákladově nejefektivnějším způsobem dosaženo. Odhady týkající se energetického systému EU ukazují, že pro nákladově efektivní dosažení cíle v sektorech mimo ETS jsou nutné politiky v oblasti energie z obnovitelných zdrojů v odvětvích energetiky, vytápění a chlazení a dopravy. Cílem navrhovaného nařízení LULUCF je zahrnutí emisí a pohlcování uhlíku v odvětvích zemědělství a lesnictví do rámce v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030. Účelem zpřísněných kritérií EU pro udržitelnost v souvislosti s bioenergií je nadále zaručit udržitelnost lesní biomasy využívané v energetice, mimo jiné prostřednictvím požadavku LULUCF na zajištění evidence dopadů uhlíku u lesní biomasy využívané k výrobě energie. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •2.1Právní základ Návrh je založen na čl. 194 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie, který je právním základem opatření v oblasti energetiky. Vzhledem k tomu, že Smlouva obsahuje specifický právní základ pro energetiku, je vhodné jej použít. •2.2Zásada subsidiarity

Tento návrh se zabývá zásadou subsidiarity, jelikož Unie nemá v oblasti energie z obnovitelných zdrojů výlučnou pravomoc. Návrh vychází z rostoucího významu energetiky jakožto politické a hospodářské výzvy a jejího úzkého vztahu k oblastem politiky, jako je bezpečnost dodávek energie, změna klimatu, vnitřní trh a hospodářský a sociální vývoj. Potřeba činnosti na úrovni EU Opatření na úrovni EU jsou nutná k zajištění toho, aby členské státy přispěly k dosažení závazného cíle EU v oblasti obnovitelné energie ve výši nejméně 27 %, a k zajištění toho, aby byl tento cíl kolektivně nákladově efektivně splněn. Členské státy se žádají, aby stanovily své vlastní úrovně cílů včetně scénářů, které odpovídají jejich vnitrostátním okolnostem a preferencím. Lineární scénář napříč EU pomůže sledovat pokrok při dosahování cíle EU, aniž by byl závazný pro jednotlivé členské státy. V zájmu řešení roztříštěnosti vnitřního trhu a zajištění přeshraniční obchodovatelnosti je třeba postupné otevírání podpory elektřiny z obnovitelných zdrojů, zejména v případě společných pravidel pro pohonné hmoty. V odvětví elektrické energie vytvořila EU jednotný integrovaný energetický trh, kde jsou hlavní zásady a pravidla týkající se společných problémů a přeshraničních aspektů stanoveny na úrovni EU. I u obnovitelných zdrojů je proto třeba tyto přeshraniční aspekty řešit na úrovni EU prostřednictvím specifických pravidel. Některá rizika pro udržitelnost spojená s rozvojem bioenergie mají přeshraniční rozměr, a lze je tedy efektivněji řešit na úrovni EU. Je tomu tak obzvláště v případě environmentálních dopadů, mezi něž patří změna klimatu a úbytek biologické rozmanitosti. Navíc v EU existuje potřeba harmonizovaného rámce udržitelnosti pro biomasu pro účely výroby tepla a elektřiny, který by umožňoval obchod s biomasou a podporoval vnitřní trh s palivy z biomasy. Analýza ukazuje, že opatření pouze na úrovni členských států by pravděpodobně vedla k narušení a roztříštění vnitřního trhu s energií; následkem by byly vyšší celkové náklady a nižší míra rozšíření obnovitelné energie v celé Unii. Přidaná hodnota EU Odvětví vytápění a chlazení spotřebovává téměř 50 % energie EU a 75 % spotřeby EU v tomto odvětví je stále založeno na fosilních palivech. Vinou absence strategie pro celou EU se zvýšila nejistota investorů a došlo k roztříštění místních trhů, na nichž se spotřebitelé potýkají s obtížemi, když si chtějí vybrat na základě svých preferencí. Stejně tak chybí regulační politiky, které by vytvářely pobídky pro decentralizovanou energii. Vedení ze strany EU by mohlo napomoci vytvoření integrovaného trhu s energií z obnovitelných zdrojů ve vytápění a chlazení v Unii. Členským státům jsou proto poskytnuty možnosti, jak zachytit nevyužitý potenciál v odvětví vytápění a chlazení. S ohledem na lokální rozměr vytápění a chlazení stanoví návrh celkový rámec pro pobídky k využívání obnovitelné energie v tomto odvětví a členským státům ponechává možnost přizpůsobit se nákladově co nejefektivněji místním podmínkám. Doprava představuje přibližně jednu třetinu celkové poptávky po energii v EU, která je téměř celá uspokojena ropou. Transformace na alternativní zdroje energie s nízkými emisemi v dopravě již začala, rovněž z podnětu současné směrnice o energii z obnovitelných zdrojů. Odvětví dopravy však z řady důvodů za jinými odvětvími značně zaostává; patří mezi ně nedostatek silných pobídek k energetickým a technologickým inovacím, jež jsou třeba k dlouhodobé dekarbonizaci a energetické diverzifikaci dopravy, jakož i problémy s infrastrukturou v souvislosti s elektrifikací (ty jsou řešeny prováděním směrnice o alternativních palivech a navrhovanými opatřeními v rámci přezkumu směrnice o energetické náročnosti budov). Společná opatření na úrovni EU zajistí, že cílů politiky (např. rozvoj dekarbonizačního potenciálu pokročilých biopaliv) bude dosaženo kolektivně s nejnižšími náklady. Rámec pro energie z obnovitelných zdrojů a klima do roku 2030 pro celou EU rovněž napomůže monitorování a podpoře energetických politik členských států, aby byl pro evropské občany vytvořen udržitelný, bezpečný a cenově dostupný energetický systém. S předvídatelným regulačním rámcem EU, který povede odvětví obnovitelných zdrojů do roku 2030, bude podporovat europeizaci politiky obnovitelných zdrojů, zejména posílením tržního přístupu k obnovitelným zdrojům a prosazováním otevřené přeshraniční podpory mohou členské státy lépe koncipovat vnitrostátní politiky za účelem splnění cíle pro rok 2020. Tím se zajistí, že politiky v oblasti obnovitelných zdrojů budou v souladu s ostatními cíli v oblasti energetiky a klimatu, konkrétně s ETS, nařízením o sdílení úsilí a cílem EU v oblasti energetické účinnosti na rok 2030. Rámec EU stanovící strategické zásady pro režimy podpory by také investorům poskytl jistotu, která mohla být v minulosti oslabena nejednoznačnými – a někdy retroaktivními – opatřeními přijatými některými členskými státy. Opatřeními na úrovni EU by mohlo být odstraněno několik překážek pro veřejné i soukromé investice (např. ve spojení s povolovacími postupy), čímž by se řešila nedostatečná koordinace mezi různými schvalovacími orgány na úrovni členských států a došlo by ke stimulaci administrativní kapacity k realizaci přeshraničních projektů a režimů podpory. Opatření EU poskytnou investorům jistotu prostřednictvím regulačního rámce pro celou EU, zajistí konzistentní a nákladově efektivní zavádění energie z obnovitelných zdrojů v celé EU a efektivní fungování vnitřního trhu s energií, přičemž bude respektován potenciál členských států pro výrobu různých forem obnovitelné energie podle zvolené skladby energie. Členským státům je v tomto ohledu ponechána velká míra uvážení a flexibility pro upřednostnění obnovitelné energie v kterémkoli sektoru své ekonomiky způsobem, který nejlépe odpovídá jejich potenciálu a podmínkám, včetně možnosti splnit cíl na úrovni EU podporou zavádění obnovitelné energie v jiných členských státech, která je v souladu s uspořádáním trhu. Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity. 2.3Zásada proporcionality a volba nástrojů Návrh je v souladu se zásadou proporcionality, jelikož stanoví opatření EU, která zajistí, že Unie dosáhne cíle ve výši alespoň 27 %, ale poskytuje členským státům flexibilitu k provádění zamýšlených opatření a rozvíjení toho odvětví obnovitelné energie, které nejlépe odpovídá jejich situaci, preferencím a potenciálu, pokud kolektivně dosáhnou cíle ve výši alespoň 27 %. Cíl na úrovni EU představuje v rámci politiky na rok 2030 zásadní posun od právně závazných národních cílů, které členským státům poskytují velkou volnost uvážení, pokud jde o jejich vnitrostátní opatření, k právně závaznému cíli stanovenému na úrovni Evropské unie. V tomto kontextu by výlučně vnitrostátní opatření vedla k nákladově neefektivnímu a nerovnoměrně rozloženému úsilí v celé EU a k nedostatečnému využívání obnovitelných zdrojů na vnitřním trhu EU s energií, a dohodnutý cíl by nemusel být splněn. Výlučně vnitrostátní opatření koordinovaná v rámci navrhovaných správních mechanismů by neposkytovala dostatečné záruky, pokud jde o dosažení cíle, nákladově nejefektivnější způsob dosažení, zamezení výskytu „černých pasažérů“ mezi členskými státy a snížení fragmentace trhu. Opatření na úrovni EU proto mohou vytvořit pevný a stabilní rámec, který umožní kolektivní a nákladově efektivní dosažení závazného cíle Unie ve výši alespoň 27% podílu obnovitelné energie v roce 2030, přičemž bude úsilí mezi členské státy spravedlivě rozděleno, aniž by tato opatření přesahovala rámec nezbytný k zajištění nákladové efektivity společného úsilí. Pokud jde o specifické sektory, vytápění a chlazení spotřebovává téměř 50 % energie EU a 75 % poptávky EU po palivech v tomto odvětví je stále uspokojováno z fosilních paliv. Dekarbonizace v odvětví vytápění a chlazení má proto zásadní význam, pokud má EU setrvat na cestě ke splnění našich dlouhodobých cílů v oblasti dekarbonizace a zvýšit bezpečnost dodávek. Do roku 2030 by z odvětví vytápění a chlazení měla pocházet téměř polovina příspěvku k cíli EU v oblasti obnovitelné energie. Velikost tohoto poměru ukazuje potřebu opatření v tomto konkrétním odvětví. Navrhované varianty v odvětví vytápění a chlazení poskytují členským státům vodítko při výběru přístupu pro zvýšení podílu obnovitelných zdrojů v tomto sektoru, který nákladově efektivním způsobem přispěje k dosažení cíle, avšak ponechávají jim plnou flexibilitu při koncipování svých integrovaných plánů v oblasti klimatu a energetiky. Pokud by navrhované opatření přijaly všechny členské státy, pokrylo by to zhruba jednu čtvrtinu rozdílu mezi scénářem politiky beze změn a cílem na úrovni EU ve výši nejméně 27 %.

Významné pravomoci členských států, například jejich právo určit podmínky pro využívání svých energetických zdrojů, zvolit mezi různými energetickými technologiemi a stanovit obecnou strukturu svých dodávek energie, zůstávají zcela nedotčeny. Rámec udržitelnosti bioenergie v EU kromě toho obsahuje minimální kritéria k prokázání udržitelné výroby a efektivního využití biomasy v odvětvích dopravy, vytápění a elektrické energie. Nová ustanovení o udržitelnosti se řídí přístupem založeným na rizicích a vztahují se pouze na velké výrobce tepla a elektřiny. Proporcionalita je zajištěna dosažením rovnováhy mezi cíli konkurenceschopnosti, bezpečnosti dodávek a udržitelnosti a zohledněním dlouhodobých přínosů navrhovaných opatření po roce 2030 – a nikoli pouze krátkodobých a střednědobých dopadů. Míra stanoveného omezení je tedy úměrná cíli. 2.4Volba nástroje Zvoleným nástrojem je směrnice, která vyžaduje provedení členskými státy. Směrnice je vhodným nástrojem pro podporu obnovitelných zdrojů, neboť jasně definuje cíle EU, jichž má být dosaženo, avšak ponechává členským státům dostatečnou flexibilitu, aby ji provedly způsobem, který nejlépe odpovídá jejich konkrétním vnitrostátním podmínkám. Návrh proto obsahuje jen malý počet ustanovení ukládajících povinná opatření, a to výlučně za účelem zvýšení nezbytné nákladově efektivní míry využití v Unii (např. článek 5 návrhu týkající se částečně povinného otevření režimů podpory). Návrh zahrnuje podstatnou změnu směrnice o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů. Metoda přepracování umožňuje, aby byl přijat jediný legislativní text, v němž je současně provedena a spolu s nezměněnými ustanoveními dosavadního aktu kodifikována požadovaná změna a který uvedený akt zrušuje. Přepracovaná směrnice je proto vhodným nástrojem a je v souladu se závazkem Komise podle interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ 3.1Hodnocení REFIT V letech 2014 až 2016 bylo provedeno hodnocení směrnice o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů v rámci Programu pro účelnost a účinnost právních předpisů (REFIT). Výsledky tohoto hodnocení se předkládají v samostatném pracovním dokumentu útvarů Komise věnovaném hodnocení REFIT spolu s posouzením dopadů, jež je připojeno k tomuto návrhu. Hodnocení REFIT dospělo k závěru, že cíle zvýšit udržitelným způsobem podíl obnovitelné energie na celkové konečné spotřebě energie v EU bylo úspěšně dosaženo. Závazné vnitrostátní cíle, národní akční plány pro energii z obnovitelných zdrojů a monitorování s dvouletou frekvencí stanovené směrnicí o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů obzvlášť účinně podporují transparentnost pro investory a další hospodářské subjekty a zajistily kvalitní informace o trzích a politikách energie z obnovitelných zdrojů v členských státech. To ilustruje rychlé zvýšení podílu energie z obnovitelných zdrojů po přijetí směrnice, jenž vzrostl z 10,4 % v roce 2007 na 17 % v roce 2015. Tato právní ustanovení spolu s dalšími vnitrostátními politikami a jinými neregulačními opatřeními přispěly k celkovému dosažení politických cílů EU v oblasti energetiky a klimatu, jehož výsledkem bylo snížení emisí skleníkových plynů, zvýšení bezpečnosti dodávek energie, vedoucí postavení v inovacích, vznik pracovních míst, akceptace ze strany veřejnosti a regionální rozvoj. Prokázaly svou relevanci, soudržnost, efektivitu, účinnost a přidanou hodnotu pro celkové cíle EU v oblasti energetiky a změny klimatu. Energie z obnovitelných zdrojů je v současnosti jediná dekarbonizační varianta v odvětví energetiky rozšířená v míře, která se blíží tomu, co je v rámci dlouhodobých scénářů Mezinárodní energetické agentury (IEA) nezbytné, aby se globální oteplování omezilo na hodnotu 2 °C v porovnání s úrovní před průmyslovou revolucí. Nicméně přestože je v současnosti EU jako celek a všechny členské státy kromě jednoho na dobré cestě ke splnění svých celkových cílů v oblasti obnovitelné energie na rok 2020, těchto cílů bude dosaženo pouze v případě, že členské státy budou i nadále podporovat zavádění obnovitelných zdrojů, aby se udržely na stále strmějších trajektoriích. Navíc je nutné další úsilí, aby zvýšila aktuální míra pokroku při zavádění obnovitelných zdrojů v dopravě, a zajistilo se tak splnění odvětvového cíle ve výši 10 %. Na zavádění v tomto sektoru má negativní vliv zejména regulační nejistota způsobená dlouhotrvající politickou diskusí o tom, jak řešit rizika nepřímé změny ve využívání půdy spojená s biopalivy z potravinářských plodin. 3.2Konzultace se zúčastněnými stranami 3.2.1 Metody konzultací, hlavní cílová odvětví a obecný profil respondentů Do přípravy návrhu se zapojilo mnoho zúčastněných stran včetně členských států a vnitrostátních regulačních orgánů. Proběhla 12týdenní veřejná konzultace, dne 5. února 2016 se konal workshop zúčastněných stran, ve Florencii v rámci Elektroenergetického regulačního fóra proběhla diskuse na toto téma a konaly se i četné dvoustranné diskuse. Veřejná konzultace byla zahájena dne 18. listopadu 2015 a trvala do 10. února 2016. Komise celkem obdržela 614 reakcí. Sdružení na úrovni členských států a EU zaslala 340 (58 %) odpovědí. Z toho 110 přišlo od odvětvových sdružení (18 % celkových odpovědí) a 90 od zástupců odvětví energie z obnovitelných zdrojů (15 %). Přímo od podniků došlo 186 (30 %) odpovědí. Konzultace se rovněž zúčastnilo celkem 19 vlád členských států a 22 regionálních či místních orgánů. Pozornost si zasluhuje významná účast jednotlivých občanů, energetických družstev a nevládních organizací. Komise také uskutečnila veřejnou konzultaci online na téma udržitelnosti bioenergie; konala se od 10. února do 10. května 2016 a přišlo 950 reakcí. Uvedené akce doplnila tematická konference zúčastněných stran konaná dne 12. května 2016. 3.2.2 Shrnutí názorů zúčastněných stran Podrobné posouzení odpovědí na veřejnou konzultaci potvrzuje, že mezi respondenty panuje široký konsensus ohledně řady aspektů předložených ke konzultaci, mimo jiné včetně potřeby stabilního a předvídatelného právního rámce EU pro obnovitelné zdroje, toho, že je důležité definovat v přepracované směrnici doplňující opatření zajišťující dosažení závazného cíle na úrovni EU ve výši alespoň 27 %, a relevance rozvoje trhu vhodného pro obnovitelné zdroje. Ohledně jiných otázek se však názory respondentů různí: týká se to zeměpisné oblasti působnosti režimů podpory a vystavení obnovitelných zdrojů tržním podmínkám (např. přednostního nasazení a odpovědnosti za odchylku). Pokud jde o roli soukromých a veřejných subjektů na trhu s elektřinou, existuje silná podpora pro další opatření EU, která by posílila postavení spotřebitelů energie a místních orgánů. Převážná většina odpovědí podpořila silnější pravidla EU zaručující, že spotřebitelé budou mít možnost vyrábět a skladovat své vlastní teplo a elektřinu z obnovitelných zdrojů a účastnit se – bez diskriminace a jednoduše – všech relevantních energetických trhů, a to i prostřednictvím agregátorů. Mnozí respondenti podporují zvýšení krátkodobé tržní expozice u systémů pro vlastní spotřebu, tím, že se přebytky elektrické energie dodávané do distribuční sítě ocení velkoobchodní tržní cenou. Řada výrobců energie z obnovitelných zdrojů však zdůrazňuje, že malé systémy pro vlastní potřebu při přechodu na reformované uspořádání trhu stále potřebují tržní režimy podpory. Někteří respondenti podporují snazší přístup k financování pro místní iniciativy v oblasti energie z obnovitelných zdrojů.

Zúčastněné strany zdůrazňují, že by se neměly provádět retroaktivní změny režimů podpory. Mezi další aspekty, jež byly identifikovány jako významné pro lepší stabilitu investic, patří odstranění administrativních překážek, další integrace trhu a posílení systému ochrany investorů nad rámec Smlouvy o energetické chartě. Někteří respondenti také trvají na tom, že je nutné přepracovanou směrnici rychle implementovat, a to podstatně dříve než v roce 2021, aby investoři včas získali politické signály a výhled do budoucna. Několik členských států obzvláště zdůraznilo, že je nutné garantovat právo členských států zvolit si vlastní skladbu zdrojů energie a rozvíjet ty technologie obnovitelných zdrojů, které si vybraly (například z důvodů diverzifikace), zejména při koncipování režimů podpory. Zdůraznily také, že integrace obnovitelných zdrojů na trh musí být organizována koordinovaně a nemůže být ponechána pouze na roztříštěných procedurách, které závisejí na individuálních harmonogramech notifikace členských států. V neposlední řadě panuje názor, že klíčový význam pro dosažení cíle EU v oblasti obnovitelné energie do roku 2030, jímž je podíl ve výši nejméně 27 %, má solidní legislativní rámec. Většina respondentů upřednostňuje preventivní opatření, aby se zamezilo nedostatečnému plnění, avšak spatřují také potřebu provést nápravná opatření, pokud k němu dojde. Některé zúčastněné strany, například energetické regulační orgány, zdůrazňují potřebu zajistit konzistentnost případných doplňkových opatření s vnitrostátními režimy podpory. Veřejná konzultace poukázala na to, že mezi hlavní překážky zvýšení podílu energie z obnovitelných zdrojů v dopravě patří absence stabilního politického rámce po roce 2020, dlouhá debata o udržitelnosti biopaliv a vysoké ceny elektrických vozidel. Převážná většina respondentů rovněž uvedla, že povinnost používat udržitelná paliva z obnovitelných zdrojů platná v celé EU by představovala účinné nebo velmi účinné opatření na podporu spotřeby takových paliv v odvětví dopravy v EU a většího využívání elektrických vozidel. Elektroenergetické regulační fórum, konané ve Florencii ve dnech 13.–14. června 2016 za účasti členských států, vnitrostátních regulačních orgánů a hlavních zúčastněných stran, navíc dospělo k závěru, že rámec pro obnovitelné zdroje pro období po roce 2020 by měl vycházet ze zdokonaleného uspořádání trhu vhodného pro plnou integraci obnovitelných zdrojů, silného signálu pro cenu uhlíku prostřednictvím posíleného systému ETS a zvláštní podpory pro obnovitelné zdroje, která by – bude-li třeba – měla být tržní a minimalizovat narušení trhu. V zájmu výše uvedeného vyzvalo fórum Komisi, aby v rámci přezkumu směrnice o energii z obnovitelných zdrojů vypracovala společná pravidla pro režimy podpory, která umožní tržní a více regionalizovaný přístup k obnovitelným zdrojům. Veřejná konzultace ohledně udržitelnosti bioenergie ukázala rozdílné vnímání přínosů a rizik bioenergie a toho, zda je třeba nová politika EU. Převážná většina respondentů nicméně za hlavní cíl politiky udržitelnosti v oblasti bioenergie označila zmírňování změny klimatu. Řada veřejných orgánů a veřejných podniků, jakož i producentů biopaliv a biokapalin, lesnických společností a několik členských států uvedlo, že preferují základní scénář, tj. žádné další požadavky na udržitelnost v EU. Jedním z hlavních uváděných důvodů je existence jiných právních předpisů, které se vztahují na potenciální rizika spojená s biomasou pro energetiku, jakož i riziko nadměrné administrativní zátěže. Na druhé straně mnoho výrobců a spotřebitelů bioenergie v EU, jakož i řada členských států, podporuje další opatření EU s cílem rozšířit kritéria udržitelnosti EU na biomasu používanou při vytápění/chlazení a výrobě elektřiny. Stálý lesnický výbor, jenž je poradní skupinou EU pro opatření v oblasti lesnictví, ve svém nedávném stanovisku podpořil zavedení kritéria udržitelnosti pro lesní biomasu založeného na riziku. Řada zúčastněných stran, zahrnujících zejména dřevozpracující průmysl včetně výrobců papíru a celulózy a environmentální nevládní organizace, podporuje požadavky na efektivitu přeměny biomasy na energii. Nevládní organizace rovněž podporují limity celkového využívání bioenergie, jakož i omezení pro určité vstupní suroviny nebo zdroje, a environmentální a sociální požadavky na výrobu biomasy. Zúčastněné strany obecně žádají o konzistentní ukládání opatření, která se týkají určitých vstupních surovin, bez ohledu na jejich konečné použití: to například znamená, že by se na zemědělskou biomasu užívanou pro výrobu biopaliv či bioplynu pro výrobu tepla a elektrické energie měla vztahovat stejná pravidla. 3.3Sběr a využití výsledků odborných konzultací U externích dodavatelů byly zadány níže uvedené hlavní studie: Studie posouzení dopadů k nové směrnici, která usnadňuje všeobecné rozšíření energie z obnovitelných zdrojů a zajišťuje, že EU splní svůj cíl v oblasti obnovitelné energie na rok 2030 – ECN, Oeko Institute, Eclareon, REBEL, SUER, BBH. Studie technické pomoci při realizaci zprávy o energii z obnovitelných zdrojů z roku 2016 v rámci přípravy balíčku v oblasti energie z obnovitelných zdrojů na období 2020–2030 v Evropské unii – Öko-Institut, E3-Modelling, Observ’ER, COWI. Podpora investic do elektřiny z obnovitelných zdrojů v kontextu hluboké tržní integrace OZE-E po roce 2020: Studie variant na úrovni EU, regionální a vnitrostátní úrovni – Cambridge Economic Policy Associates (CEPA). Studie udržitelného a optimálního využívání biomasy pro energii v EU po roce 2020 – PricewaterhouseCoopers, Vito, TU Wien, Utrecht University, INFRO, Rutter Soceco. Dopady biomasy spotřebované v EU z hlediska uhlíku – Forest Research UK, VTT, North Energy, Alterra. Studie dopadů účinného využívání zdrojů na budoucí poptávku po bioenergii v EU – IISA, Idufor, EFI, Oeko Institute, IEEP. 3.4Posouzení dopadů Posouzení dopadů, které návrh doprovází, neuvádí soubor upřednostňovaných variant. Namísto toho byla provedena podrobná analýza každé varianty politiky postupně od scénáře pokračování beze změn (varianta 0), jenž spočívá v pokračování ve vnitrostátních opatřeních s vyloučením dalších opatření na úrovni EU, směrem k alternativním scénářům zahrnujícím opatření, jež v pěti oblastech uvedených níže více zapojují celou EU.

Výbor pro kontrolu regulace vydal dne 16. září 2016 první stanovisko k posouzení dopadů a požádal o jeho opětovné předložení. Posouzení bylo zrevidováno a dne 17. října 2016 znovu předloženo Výboru pro kontrolu regulace, který dne 4. listopadu 2016 vydal druhé negativní stanovisko, ale nepožádal, aby bylo posouzení dopadů dále revidováno a opětovně předloženo. V této situaci považovala Komise za vhodné pokračovat v práci na přepracovaném znění směrnice o energii z obnovitelných zdrojů, a náležitě přitom zohlednit výhrady vyjádřené Výborem pro kontrolu regulace v jeho druhém stanovisku. Především se rozhodla pro proporcionálnější a méně zatěžující ustanovení v odvětví vytápění a chlazení v kombinaci s posílenými ustanoveními pro rámec správy, aby bylo zajištěno dosažení cílů na rok 2030. Rovněž zajistila, aby byla ustanovení návrhu plně slučitelná s pravidly pro státní podporu, aby tato pravidla doplňovala a nezasahovala do pravomocí Komise v této oblasti. Navržená ustanovení představují obecné zásady vyžadující využívání (je-li třeba) tržních a nákladově efektivních režimů. To je plně v souladu s novým uspořádáním trhu a pomáhá to minimalizovat náklady pro daňové poplatníky a spotřebitele elektrické energie. Ustanovení dále podporují jistotu investorů v období let 2021–2030. Komise vzala v úvahu všechny cíle energetické unie. Současně také bere na vědomí nevyhnutelné nejistoty při odhadu velikosti rozdílu, který je třeba vyrovnat, minimální povahu závazného cíle ve výši 27 % na úrovni EU a potřebu poskytovat stabilní a včasné pobídky pro investice s dlouhou dobou realizace. S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že celý balík opatření představuje proporcionální odpověď na příslušné problémy. Podrobnější informace jsou uvedeny dále v této kapitole. i) Varianty pro zvýšení podílu obnovitelné energie v odvětví elektřiny (OZE-E) a) Společný evropský rámec pro režimy podpory: 1) využívání výhradně tržních mechanismů; 2) evropský rámec pro tržní a nákladově efektivní podporu; 3) povinný přesun k investiční podpoře. Směrnice o energii z obnovitelných zdrojů umožňuje režimy podpory, jejich výběr však ponechává na členských státech. To vedlo ke vzniku suboptimální situace, kdy členské státy zavedly režimy podpory, které byly následně v mnoha případech retroaktivně změněny nebo zrušeny. To mělo nepříznivý dopad na důvěru investorů. V přepracovaném znění směrnice o energii z obnovitelných zdrojů jsou proto třeba jasnější pravidla pro zvýšení důvěry investorů. V této souvislosti zahrnuje varianta 2 zásady pro režimy podpory, které mohou členské státy zavést a které jsou aktuálně dosud třeba pro přilákání dostatečného objemu investic k dosažení cíle Unie na rok 2030. Tato varianta zahrnuje zásady pro koncipování režimů podpory ze strany členských států a ochranu investorů před retroaktivními změnami. Uvedenými zásadami nejsou dotčena pravidla pro státní podporu. Výbor pro kontrolu regulace byl toho názoru, že stávající pokyny pro státní podporu již u tohoto odvětví řeší většinu otázek uvedených v posouzení dopadů, a že také již zohledňují cíle v oblasti klimatu a energetiky na rok 2030. Zakotvení těchto zásad v legislativě je politickou volbou. Tato ustanovení takto podpoří europeizaci politiky obnovitelných zdrojů a zajistí vhodnost obnovitelných zdrojů pro trh, jakož i jistotu pro investory do roku 2030. Podrobnosti obsahuje příloha 1 posouzení dopadů. Navrhovaný rámec v tomto kontextu vymezuje koncepční zásady, které i) zajišťují dostatečnou jistotu pro investory během období let 2021–2030 a ii) vyžadují využívání (je-li třeba) tržních a nákladově efektivních režimů na základě vznikající osvědčené koncepce. Zásady uvedené v tomto návrhu jsou plně v souladu s orientací, kterou Komise již přijala v pokynech pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky a kterou návrh v řadě oblastí dále rozvíjí, zejména pokud jde o přeshraniční účast. Rámec navíc účinně zajišťuje jistotu pro investory tím, že definuje obecné koncepční zásady v souladu s tržními principy a na základě osvědčených postupů, jež budou platné v období let 2021–2030. Současně je rámec proporcionální a není nadměrně preskriptivní, jelikož jeho pravidla mají obecnou povahu, a rovněž respektuje zásadu subsidiarity tím, že plně zohledňuje právo členských států určit si vlastní skladbu zdrojů energie. Za tímto účelem je nezbytné definovat v tomto regulačním rámci vztah mezi právem členských států zvolit si vlastní skladbu zdrojů energie a rozvíjet ty technologie obnovitelných zdrojů, které si vybraly (například z důvodů diverzifikace) na jedné straně, a cílem zajistit určitou míru konkurence mezi technologiemi na straně druhé. Díky tomu, že tyto základní zásady energetického rámce pro Evropu budou předloženy ke schválení Radě a Evropskému parlamentu, získá program integrace trhu legitimitu a veřejnou akceptaci. Kromě toho různé zúčastněné strany včetně regulačních orgánů i řady členských států vyzvaly, aby byl takový rámec do návrhu zahrnut jako doplnění platných pravidel pro státní podporu. b) Koordinovanější regionální přístup: 1) povinná regionální podpora; 2) částečně povinné otevření režimů podpory pro přeshraniční účast. Tento návrh odráží druhou variantu (varianta 1 ve zprávě o posouzení dopadů) s cílem stanovit povinné částečné otevření režimů podpory OZE-E pro přeshraniční účast. Tato varianta umožňuje dosáhnout nižších celkových nákladů systému a podpůrných nákladů zajištěním toho, že investice budou ve stále větší míře směřovány tam, kde je nejlepší potenciál a další podmínky. Výsledky posouzení dopadů ukazují, že toto opatření by vedlo ke snížení nákladů na energetický systém ve výši 1,0 miliardy EUR ročně v období let 2021–2030, zatímco náklady na podporu energie z obnovitelných zdrojů hrazené spotřebitelem by se snížily o 3 %. Tato varianta je proporcionální, jelikož navrhuje pouze postupné a částečné otevření odpovídající míře fyzických propojení. Respektuje zásadu subsidiarity, jelikož neomezuje možnost členských států koncipovat svůj režim podpory, a nezasahuje tak do jejich práva zvolit si vlastní skladbu zdrojů energie. c) Finanční nástroj zaměřený na obnovitelné zdroje: 1) finanční nástroj na úrovni EU s širokými kritérii způsobilosti; 2) finanční nástroj na úrovni EU na podporu rizikovějších zdrojů obnovitelné energie. Cílem v této oblasti je zvýšit využití finančních prostředků v rámci stávajících nebo nových finančních nástrojů na podporu vysoce ambiciózních cílů členských států při zavádění obnovitelných zdrojů. Podrobnosti takového podpůrného rámce by měly být stanoveny při přípravě víceletého finančního rámce na období 2021–2027. d) Zjednodušení správních postupů: 1) posílená ustanovení s jednotným kontaktním místem, lhůtami a zjednodušenými postupy pro modernizaci); 2) zkrácení povolovacích postupů díky automatickému schvalování a prostému oznamování u malých projektů. V tomto návrhu je upřednostněna kombinace variant 1 a 2, která by spočívala v zavedení povolovacího postupu pro projekty v oblasti obnovitelné energie s jedním určeným orgánem (jednotné kontaktní místo) a maximální lhůtou pro udělení povolení, prostým oznámením provozovatelům distribuční soustavy u projektů malého rozsahu a specifickým ustanovením o zrychleném udělování povolení pro modernizaci existujících elektráren na obnovitelné zdroje. Tato varianta umožňuje dosáhnout jasnějšího, transparentnějšího a předvídatelnějšího povolovacího postupu, který bude pro žadatele méně časově náročný. Tato varianta je proporcionální, jelikož se do značné míry jedná o zavedení osvědčených postupů, které v některých členských státech již existují. Nenese s sebou vysoké náklady. Respektuje zásadu subsidiarity, neboť členským státům ponechává volbu ohledně organizace jednotných kontaktních míst. Rovněž nezasahuje do obsahu povolovacích postupů. ii) Varianty pro zvýšení podílu obnovitelné energie v odvětví vytápění a chlazení (OZE-VCH):

a) Zajistit všeobecné rozšíření energie z obnovitelných zdrojů v dodávkách vytápění a chlazení: 0) pokračování současných vnitrostátních opatření bez opatření na úrovni EU; 1) zavedení závazku v oblasti OZE-VCH pro dodavatele fosilních paliv; 2) stejný závazek, ale pro všechny dodavatele paliv. Upřednostňovanou variantou byla varianta 2, kdy by dodavatelé určení členskými státy, odpovědní nejméně za 50 % dodávek energie, měli povinnost zajistit postupně všeobecné rozšíření energie z obnovitelných zdrojů, a to zvyšováním jejího podílu na svém celkovém ročním obratu o 1 procentní bod ročně do roku 2030. Výbor pro kontrolu regulace u tohoto odvětví zpochybnil proporcionalitu zavedení takové povinnosti pro dodavatele energie pro vytápění a chlazení. Tento návrh řeší uvedené obavy tím, že zmíněnou povinnost nahrazuje několika možnostmi, mezi nimiž si členské státy mohou vybrat, což poskytuje flexibilitu při provádění na vnitrostátní úrovni. Vzhledem k tomu, že vytápění a chlazení představuje téměř polovinu konečné spotřeby energie v EU, a že zatímco podíl elektrické energie z obnovitelných zdrojů v letech 2009–2015 vzrostl o více než 8 procentních bodů, podíl obnovitelné energie v oblasti vytápění a chlazení ve stejném období vzrostl o méně než 3 procentní body, jsou v tomto odvětví potřeba ambiciózní, avšak flexibilní opatření. Tato varianta je proporcionální, jelikož nejde nad rámec toho, co je nezbytné pro větší využívání obnovitelných zdrojů v odvětví OZE-VCH na úrovni EU, a nezatěžuje nadměrně malé a střední podniky. Tato varianta je v souladu se směrnicemi EED a EPBD a doplňuje je. Energetická účinnost v odvětví vytápění a chlazení je podporována prostřednictvím úspor energie a rekonstrukcí, zejména v odvětví stavebnictví. Varianty pro odvětví vytápění a chlazení by současně v tomto odvětví urychlily přechod z fosilních paliv na obnovitelné zdroje energie, rovněž s dopadem na stávající budovy. Specifickými opatřeními v oblasti obnovitelných zdrojů energie pro dodávky v odvětví vytápění a chlazení a využívání energie na úrovni budov se sníží riziko závislosti na určité technologii, tj. situace, kdy přístup zaměřený na energetickou účinnost způsobí pouze to, že technologie fosilních paliv jsou nahrazeny účinnějšími řešeními, která však stále využívají fosilní paliva. b) Usnadnit využívání energie z obnovitelných zdrojů a odpadního tepla v systémech ústředního vytápění a chlazení: 1) sdílení osvědčených postupů; 2) certifikáty energetické náročnosti a otevření přístupu k místnímu vytápění a chlazení; 3) opatření v bodech 1 a 2 spolu s dodatečným posíleným rámcem práv spotřebitelů. Pro tento návrh je upřednostňována varianta 3. Tato varianta spotřebitelům umožňuje vyrábět lokálně teplo z obnovitelných zdrojů a používat systém ústředního vytápění a chlazení na základě obnovitelných zdrojů pro vytváření synergií s dalšími uživateli, díky čemuž se dosáhne pozitivního sociálního dopadu. Možnost odpojení by v letech 2020–2030 vedla k dodatečné výrobě tepla z obnovitelných zdrojů, což by dále přispělo ke zmírňování změny klimatu. Umožnění odpojení by mohlo mít nepříznivé důsledky pro příjmy místních poskytovatelů ústředního vytápění a chlazení, avšak tyto dopady by byly kompenzovány příznivými sociálními a environmentálními dopady. Tato varianta je rovněž proporcionální, jelikož administrativní zátěž bude přímo souviset s mírou rozšíření systémů ústředního vytápění na vnitrostátní úrovni. Pro členské státy s nízkým podílem ústředního vytápění bude zatížení z certifikace nízké, stejně jako poptávka po odpojení. Ústřední vytápění a chlazení představuje přibližně 10 % dodávek energie v EU. Systémy ústředního vytápění a chlazení jsou činitelem, který umožní dosažení vyššího podílu energie z obnovitelných zdrojů v rámci energetického systému EU. Velký nevyužitý potenciál v ústředním vytápění mají například tepelná čerpadla s vysokým výkonem. Odhaduje se také, že přes 25 % obyvatel EU žije v oblastech vhodných pro geotermální ústřední vytápění. Systémy ústředního vytápění představují rovněž významnou infrastrukturní technologii, která u zařízení pro přeměnu odpadů na energii umožní zvýšit celkovou účinnost při konverzi. Starší systémy ústředního vytápění a chlazení musí projít vývojem, aby mohly reagovat na zvýšení dodávek obnovitelné energie. Současná úroveň investic do ústředního vytápění a chlazení však neumožňuje přechod na účinné dodávky obnovitelné energie. Opatření týkající se energetické náročnosti vyžadují relativně jednoduchou administrativní podporu, ale mají potenciál k výraznému zvýšení podílu energie z obnovitelných zdrojů, a tedy i účinnosti daného opatření. Kromě toho je tato varianta rovněž proporcionální (jelikož prostřednictvím transparentního a porovnatelného systému vytváří rovné podmínky mezi místními poskytovateli ústředního vytápění a chlazení, přispěvateli a uživateli tepla) a respektuje zásadu subsidiarity (jelikož stanoví zásady, ale respektuje úlohu vnitrostátních a místních orgánů při zavádění systémů ústředního vytápění a chlazení). iii) Varianty pro zvýšení podílu obnovitelné energie v odvětví dopravy (OZE-D): 1) povinnost používat pokročilá paliva z obnovitelných zdrojů platná v celé EU; 2) povinnost používat pokročilé pohonné hmoty z obnovitelných zdrojů (včetně pokročilých biopaliv) platná v celé EU, spolu se snížením podílu biopaliv z potravinářských plodin prostřednictvím několika variant ohledně rychlosti a rozsahu tohoto snížení; 3) povinnost používat paliva z obnovitelných zdrojů v letecké a námořní dopravě platná v celé EU, vycházející z varianty 2; 4) povinnost snížit emise skleníkových plynů (pokračování směrnice o jakosti paliv). Výbor pro kontrolu regulace byl toho názoru, že udržitelnost biopaliv a jejich potenciální příspěvek ke splnění cíle na úrovni Unie by měly být jasně specifikovány a posouzeny stejným způsobem, jako u ostatních forem bioenergie. Požádal rovněž, aby byla zvážena další varianta spočívající v tom, že by se na všechna biopaliva uplatňovala zdokonalená kritéria udržitelnosti. Posouzení dopadů analyzovalo uvedené čtyři varianty opatření na úrovni EU v zájmu podpory dekarbonizace a energetické diverzifikace pohonných hmot a v zájmu řešení nepřímé změny ve využívání půdy spojené s biopalivy z potravinářských plodin. V tomto kontextu vychází z analýzy vypracované v posouzení dopadů pro směrnici o nepřímých změnách ve využívání půdy. Posouzení dopadů srovnává řadu variant posílení stávajícího rámce udržitelnosti pro biopaliva, mimo jiné rozšířením působnosti a snížením stávajícího limitu na biopaliva z potravinářských plodin pro období po roce 2020 za účelem minimalizace emisí v důsledku nepřímých změn ve využívání půdy. Posouzení dopadů v oblasti bioenergetiky navíc posoudilo varianty posílení celkových kritérií udržitelnosti pro bioenergii, včetně nového kritéria udržitelnosti pro lesní biomasu (využívané rovněž k výrobě biopaliv) a rozšíření kritérií udržitelnosti na biomasu užívanou k vytápění a výrobě elektrické energie. Tento návrh upřednostňuje variantu 2, jelikož vychází z praxe 25 členských států, které zavedly povinnost přimíchávat biopaliva, a poskytuje odvětví větší jistotu ohledně budoucí tržní poptávky a objemů pokročilých biopaliv, což je nutné k zajištění investic a inovací ve velkém měřítku pro tento sektor. Tato varianta rovněž umožní postupné snížení podílu biopaliv z potravinářských plodin, jak v červenci 2016 avizovala strategie pro nízkoemisní mobilitu. Navrhovaný scénář snížení zohledňuje dosud realizované významné investice a je v souladu s realistickou rychlostí zavádění pokročilých biopaliv na trh. Provedení uvedené varianty je jednodušší, protože je založena na rozsáhlých politických a administrativních zkušenostech získaných na vnitrostátní úrovni. Upřednostňovaná varianta řeší emise v důsledku nepřímých změn ve využívání půdy a podporuje dobré výsledky pokročilých biopaliv, pokud jde o emise skleníkových plynů. Nepřímé změny ve využívání půdy mohou být výrazně omezeny prostřednictvím postupného snižování podílu konvenčních biopaliv do roku 2030 se zaměřením zejména na biopaliva založená na olejových plodinách, jež jsou spojena s většími nepřímými změnami ve využívání půdy. Minimální požadavek na úsporu skleníkových plynů by kromě toho podpořil optimální výsledky nových zařízení na biopaliva, pokud jde o uhlíkové emise.

Ve své strategii pro nízkoemisní mobilitu Komise uvedla, že biopaliva z potravinářských plodin hrají při dekarbonizaci odvětví dopravy pouze omezenou úlohu, a to vzhledem k pochybnostem o jejich reálném příspěvku k dekarbonizaci. Ve směrnici o nepřímých změnách ve využívání půdy byl navržen a ze strany normotvůrců přijat přístup předběžné opatrnosti, v jehož rámci byl příspěvek biopaliv z potravinářských plodin omezen na nejvýše 7 % do roku 2020. Regulační nejistota spojená s přípravou a vyjednáváním uvedené směrnice odradila investory od provádění nových investic nad rámec těch, které již byly realizovány. Potenciál dekarbonizace odvětví dopravy bude realizován postupným snížením podílu biopaliv z potravinářských plodin a jejich nahrazováním pokročilejšími biopalivy. Je však důležité, aby při určování tempa snižování podílu konvenčních biopaliv nebyly retroaktivně poškozeny obchodní modely, pro které současná směrnice stanoví pobídky. Cílem navrhovaného scénáře pro postupné snižování podílu konvenčních biopaliv tedy je zamezit „uvíznutí“ aktiv a nezamýšleným ztrátám pracovních míst, přičemž se berou v úvahu významné investice, jež byly dosud realizovány. Scénář je rovněž v souladu s realistickým zaváděním pokročilých biopaliv na trh. Konkrétní podoba scénáře postupného snižování uvedeného v tomto návrhu odráží informované politické posouzení toho, co by představovalo vyvážený přístup pro stabilitu investic a snížení emisí skleníkových plynů v dopravě. iv) Varianty, které posilují postavení spotřebitelů energie z obnovitelných zdrojů a poskytují jim informace: a) Posílení postavení spotřebitelů, aby si mohli vyrábět elektřinu z obnovitelných zdrojů pro vlastní spotřebu a skladovat ji; 1) pokyny EU týkající se vlastní spotřeby; 2) posílení postavení občanů, aby si mohli vyrábět elektřinu z obnovitelných zdrojů pro vlastní spotřebu a skladovat ji; 3) vlastní spotřeba na dálku pro obce. Pro tento návrh se upřednostňuje varianta 2, jelikož v maximální míře posiluje postavení spotřebitelů a jejich potenciální účast, snižuje náklady na zavádění sítí, omezuje distribuční problémy a posiluje příspěvek fotovoltaických střech k dosažení cíle v oblasti obnovitelných zdrojů. Tato varianta je rovněž proporcionální (jelikož nezavádí univerzální právo na vlastní spotřebu) a respektuje zásadu subsidiarity (jelikož nezasahuje do svobody členských států podporovat konkrétní technologie, pouze vytváří podpůrný rámec pro rozvíjení decentralizované výroby energie z obnovitelných zdrojů). b) Poskytování informací o elektřině z obnovitelných zdrojů: 1) konsolidace systému záruk původu; 2) na základě varianty 1 stanovit povinné zveřejňování záruk původu; 3) na základě varianty 2 rozšířit záruky původu na všechny zdroje výroby elektřiny. Pro tento návrh se upřednostňuje kombinace variant 1 a 2 – konsolidace systému a stanovení povinného zveřejňování záruk původu elektřiny z obnovitelných zdrojů. Tím bude dosažena správná rovnováha a umožní se zvýšení transparentnosti a důvěry v systém; zároveň se zamezí dodatečným administrativním nákladům, které by vznikly rozšířením systému na všechny zdroje výroby. Tato varianta je rovněž proporcionální, jelikož neznamená nadměrnou administrativní zátěž pro správu systému (zejména pro malé výrobce). Respektuje rovněž zásadu subsidiarity, jelikož umožňuje členským státům vybrat si jejich preferovanou metodu správy systému. c) Sledování paliv z obnovitelných zdrojů používaných při vytápění a chlazení a v dopravě: 1) rozšíření záruk původu na obnovitelná plynná paliva; 2) rozšíření záruk původu na obnovitelná kapalná a plynná paliva; 3) vývoj alternativního systému sledování obnovitelných kapalných a plynných paliv. Pro tento návrh se upřednostňuje varianta 1 pro plynná paliva a varianta 3 pro kapalná paliva. Umožní se tím spolehlivější sledování obnovitelných paliv ve prospěch spotřebitelů a sníží se riziko podvodů, zejména ve vztahu ke kapalným biopalivům. Pomocí takovýchto systémů by se také měl usnadnit přeshraniční obchod s obnovitelnými palivy. Varianta 3 se zdá pro kapalná paliva vhodnější než varianta 2, protože lépe odpovídá současným správním systémům, jež jsou již zavedeny pro sledování udržitelnosti těchto paliv. Tato varianta je rovněž proporcionální (jelikož vychází z existujících zavedených systémů pro biopaliva a podporuje nejjednodušší metodu pro usnadnění přeshraničního obchodu s plynnými palivy) a respektuje zásadu subsidiarity (jelikož doplňuje stávající systémy registrace obnovitelných kapalných a plynných paliv na vnitrostátní úrovni). v) Varianty zajišťující dosažení nejméně 27% podílu energie z obnovitelných zdrojů v roce 2030: a) Vnitrostátní cíle na rok 2020: vnitrostátní cíle na rok 2020 jako základ oproti výchozí úrovni. Pro tento návrh se upřednostňuje varianta 1, tj. zajistit, aby cíle na rok 2020 platily jako základní scénář po roce 2020. Varianta ponechání cíle na rok 2020 poskytuje určité jištění. Neměla by vyžadovat dodatečné úsilí pod podmínkou, že členské státy uvedený cíl splní. Tato varianta je rovněž proporcionální (jelikož by neměla vyžadovat dodatečné úsilí pod podmínkou, že členské státy uvedený cíl splní) a respektuje zásadu subsidiarity (jelikož se jedná pouze o prodloužení lhůty pro dosažení cílů již schválených členskými státy). Je důležité poznamenat, že všechny ostatní varianty spojené s dosažením nejméně 27% podílu energie z obnovitelných zdrojů v roce 2030 jsou řešeny v nařízení o správě energetické unie, zatímco povinnost dosáhnout uvedeného cíle ve výši nejméně 27 % na úrovni EU zůstává zakotvena v tomto návrhu. b) Scénář: lineární vs. nelineární. Pro tento návrh se upřednostňuje varianta 1, která zahrnuje stanovení lineárního scénáře od cíle na rok 2020 do roku 2030. Poskytuje více jistoty a měla by pomoci snížit náklady a zamezit rizikům spojeným s dosažením cíle na rok 2030. Tato varianta je rovněž proporcionální (jelikož má omezený dopad na náklady na zavádění díky tomu, že u nejvyzrálejších technologií již byly z větší části získány technologické poznatky), a respektuje zásadu subsidiarity (jde jednoduše o způsob měření pokroku vůči cíli na úrovni EU schváleného členskými státy).

c) Mechanismy pro zamezení nedostatečných ambicí při stanovení cíle EU v oblasti obnovitelné energie: 1) revidovat míru ambicí vnitrostátních plánů; 2) zahrnout ustanovení o přezkumu, jímž by se v případě potřeby později navrhly další mechanismy plnění na úrovni EU; 3) zvýšit ambice opatření na úrovni celé EU; 4) zavést závazné vnitrostátní cíle. Pro návrh týkající se správy energetické unie se upřednostňuje kombinace variant 1 a 2 – splnit cíl 27 % prostřednictvím procesu správy a následně ustanovením o přezkumu, v jehož rámci by se zvážilo navržení dalších opatření na úrovni celé EU. Ostatní varianty se nepovažují za politicky průchodné; zřejmě nebude možné se na nich dohodnout, aniž by byl dotčen příští střednědobý rozpočtový rámec. Tento přístup je rovněž proporcionální (jelikož automaticky nespouští další opatření, jež by vyžadovala financování na úrovni EU) a respektuje zásadu subsidiarity (jelikož ponechává volbu dodatečného úsilí na členských státech). d) Mechanismy k zamezení nedostatečné míry plnění, případně k překonání „rozdílu v plnění“: 1) revidovat vnitrostátní plány; 2) zahrnout ustanovení o přezkumu, v jehož rámci by se v případě potřeby později navrhly další mechanismy plnění na úrovni EU; 3) zvýšit ambice opatření na úrovni celé EU; 4) zavést závazné vnitrostátní cíle. Pro návrh týkající se správy energetické unie se upřednostňuje určitá verze varianty 3 – je považována za nejproveditelnější prostředek nápravy rozdílu v plnění. Byla by podpořena verzí 1 (revize plnění vnitrostátních plánů), jež by měla rovněž vstoupit v účinnost v rámci procesu správy energetické unie. Tato varianta je rovněž proporcionální (jelikož nespouští další opatření, jež by vyžadovala financování na úrovni EU) a respektuje zásadu subsidiarity (jelikož ponechává volbu dodatečného úsilí na členských státech). vi) Varianty k posílení rámce udržitelnosti pro bioenergii v EU: Posouzení dopadů týkající se udržitelnosti bioenergie dále prozkoumalo varianty pro udržitelnost biomasy užívané k vytápění a výrobě elektrické energie: 1) Základní scénář: využít ostatní prvky rámce v oblasti klimatu a energetiky pro rok 2030 i prvky vnitrostátních politik k zajištění udržitelnosti biomasy užívané k vytápění a výrobě elektrické energie; 2) rozšířit stávající kritéria udržitelnosti a úspor skleníkových plynů na biopaliva v dopravě, aby se vztahovala na pevnou a plynnou biomasu užívanou k vytápění a výrobě elektrické energie; 3) na základě varianty 2 dále rozvíjet požadavky na udržitelnost pro lesní biomasu spolu s požadavkem zahrnout emise z LULUCF do vnitrostátních závazků podle Pařížské dohody; 4) na základě varianty 2 nebo 3 zahrnout požadavek na energetickou účinnost zařízení na výrobu tepla a elektřiny; 5) na základě varianty 2 nebo 3 zahrnout limit na používání některých vstupních surovin (např. kulatiny) k výrobě energie. Pro tento návrh se upřednostňuje varianta 3, která je považována za nákladově nejefektivnější přístup, jenž bude nadále zajišťovat, aby využívání bioenergie v EU po roce 2020 vedlo k optimálním úsporám skleníkových plynů při současné minimalizaci rizik nepříznivých environmentálních dopadů spojených se zvýšenou těžbou lesní biomasy. Tato varianta respektuje zásadu subsidiarity, jelikož na základě přístupu založeného na rizicích k prokázání udržitelné výroby lesní biomasy pro výrobu energie nejprve využívá vnitrostátní právní předpisy a standardy. Je rovněž proporcionální, protože se vztahuje pouze na velké výrobce tepla a elektrické energie z biomasy. 3.5Použité modely Návrh vychází z variant politiky posouzených vůči výsledkům scénářů modelujících energetický systém. Východiskem posouzení dopadů připojeného k tomuto návrhu konkrétně je referenční scénář EU pro rok 2016 (REF2016), jenž poskytuje odhady týkající se energetického systému v roce 2030 na základě současných trendů a politik. 3.5.1 Základní scénáře Na základě scénářů REF2016 a EUCO27 (viz níže bod 3.5.2) byly použity specifické základní scénáře, které kladou důraz na očekáváné implikace pokračování současných politik a postupů pro vývoj ve specifických sektorech podléhajících politickým zásahům, a to za předpokladu, že všechny ostatní sektory a politiky jsou v souladu s ústředním politickým scénářem. 3.5.2 Politické scénáře Byl také použit ústřední politický scénář vypracovaný pro posouzení dopadů připojená k návrhu revize směrnice o energetické účinnosti a k návrhu nařízení o sdílení úsilí. Tento scénář, nazvaný „EUCO27“, obsahuje odhady očekávaného vývoje napříč odvětvími v zájmu dosažení cílů na rok 2030 a pomáhá identifikovat rozsah úkolů v hospodářské a sociální oblasti a v oblasti životního prostředí, jež musí být vyřešeny, aby bylo nákladově efektivním způsobem dosaženo alespoň 27 % podílu obnovitelných zdrojů energie. Tento přístup, jenž vychází ze společného politického scénáře a poté postupuje metodou „jeden problém po druhém“, byl označen za jediný funkční způsob posouzení dopadů specifických variant politiky v obecném kontextu různých dalekosáhlých iniciativ, které Komise předložila v rámci projektu energetické unie v roce 2016. 3.5.3 Použité modely Soubor modelů použitý k posouzení variant politiky, z nichž návrh vychází, je stejný, jako soubor modelů použitý pro účely balíčku opatření v oblasti klimatu a energetiky pro rok 2020 a rámce politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030. Soubor modelů obsahuje modely PRIMES, PRIMES-TAPEM & PRIMES-TREMOVE, PRIMES Biomass Supply, GAINS, GLOBIOM-G4M, Prometheus a CAPRI, jež jsou vzájemně formálně definovaným způsobem propojeny, aby byla zajištěna konzistence při tvorbě scénářů. Toto vzájemné propojení je nezbytné pro poskytnutí ústředního prvku analýzy, jímž jsou emisní trendy v oblasti energetiky, dopravy a skleníkových plynů a který zahrnuje následující položky: celý energetický systém (energetickou poptávku a nabídku, ceny a budoucí investice) a veškeré emise skleníkových plynů a jejich pohlcování

časový horizont: 1990 až 2050 (pětiletá období) zeměpisný rozsah: jednotlivě všechny členské státy EU, kandidátské země EU a je-li to na místě, Norsko, Švýcarsko a Bosna a Hercegovina dopady: na energetiku, dopravu a průmyslu (PRIMES), zemědělství, lesnictví a využívání půdy (GLOBIOM-G4M), atmosférický rozptyl, zdraví a ekosystémy (acidifikace, eutrofizace) (GAINS); na makroekonomiku v několika sektorech, zaměstnanost a sociální zabezpečení. Posouzení dopadů v oblasti bioenergetiky používá EUCO27 jako základní scénář a posuzuje varianty politiky pomocí těchto dvou modelovacích nástrojů: GLOBIOM (globální ekonomický model využívání půdy) a G4M (model odvětví lesnictví), který poskytuje odhady cen komodit, dopadů na půdu a emise skleníkových plynů v důsledku využívání půdy, změny využití půdy a lesnictví. Green-X (model obnovitelné energie EU) v kombinaci s ArcGIS Network (geoprostorový model pro přepravní řetězce biomasy) a MULTIREG (model vstupů-výstupů), který modeluje rozdělení obnovitelných zdrojů energie a bioenergetických výchozích surovin, jakož i emise skleníkových plynů z odvětví energetiky a hospodářské a sociální dopady, jako hrubá přidaná hodnota, investice a pracovní místa. 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Tento návrh je přepracovaným zněním směrnice o energii z obnovitelných zdrojů. Očekává se, že nová opatření stanovená v článcích 23 a 25 budou mít omezené rozpočtové a administrativní důsledky pro veřejné orgány členských států v souvislosti s nově zavedenými administrativními strukturami. Ve většině případů budou náklady spojené s příslušnými opatřeními přeneseny na konečné spotřebitele, kteří budou mít následně prospěch z dekarbonizace. Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie. 5.Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu Následující ustanovení podstatně mění směrnici 2009/28/ES nebo přidávají nové prvky: Článek 1 uvádí oblast působnosti tohoto návrhu, přičemž zmiňuje nové prvky pro období po roce 2020, jako je celkový závazný cíl EU, vlastní spotřeba energie z obnovitelných zdrojů, zdokonalená biopaliva, udržitelnost paliv z biokapalin a biomasy a kritéria pro úspory emisí skleníkových plynů. Článek 2 zavádí nové specifické definice s ohledem na změny provedené ve směrnici o energii z obnovitelných zdrojů. Článek 3 stanoví cíl EU pro rok 2030. Stanoví vnitrostátní cíle pro rok 2030 jako výchozí úroveň (tj. členské státy nemohou počínaje rokem 2021 klesnout pod úroveň svých cílů pro rok 2020). Odkazuje také na mechanismus stanovený v nařízení o správě, který zajišťuje, že tato výchozí úroveň bude udržena a že bude zamezeno vzniku rozdílu v plnění cíle. Dále zrušuje 10% cíl pro OZE-D pro období po roce 2020. Článek 4 stanoví obecné zásady, které mohou členské státy uplatňovat při koncipování nákladově efektivních režimů podpory pro usnadnění tržního a europeizovaného přístupu pod podmínkou dodržení pravidel pro státní podporu. Článek 5 stanoví postupné a částečné otevírání režimů podpory pro přeshraniční účast v odvětví elektrické energie. Článek 6 zajišťuje, že úroveň podpory, kterou členské státy případně poskytnou projektům obnovitelné energie, ani její podmínky, nebudou revidovány způsobem, který by měl negativní vliv na podporované projekty. Článek 7 reguluje způsob výpočtu podílu energie z obnovitelných zdrojů. S cílem řešit emise vzniklé nepřímými změnami ve využívání půdy stanoví snížení maximálního podílu biopaliv a biokapalin vyrobených z potravin nebo plodin počínaje rokem 2021. Členské státy mohou stanovit nižší limit a mohou rozlišovat mezi různými druhy biopaliv a biokapalin vyrobených z potravin nebo plodin, například stanovením nižšího limitu pro příspěvek z biopaliv vyráběných z olejnin, s ohledem na nepřímé změny ve využívání půdy. Článek 15 obsahuje novou metodiku pro výpočet (na základě směrnice o energetické náročnosti budov) minimálních úrovní energie z obnovitelných zdrojů v nových a renovovaných budovách. Článek 16 zavádí povolovací postup pro projekty v oblasti obnovitelné energie s jedním určeným orgánem (jednotné kontaktní místo) a maximální lhůtou pro udělení povolení. Článek 17 zavádí u projektů malého rozsahu prosté oznámení provozovatelům distribuční soustavy a specifické ustanovení o zrychleném udělování povolení pro modernizaci existujících elektráren na obnovitelné zdroje.

Článek 19 obsahuje určité změny systému záruk původu s cílem: i) rozšířit systém záruk původu na plyn z obnovitelných zdrojů, ii) stanovit povinné vydání záruk původu v odvětví vytápění a chlazení na žádost výrobce, iii) stanovit povinné použití záruk původu pro OZE-E a poskytování informací o plynu z obnovitelných zdrojů, iv) umožnit vydávání záruk původu podporovaným OZE-E přidělovaným v aukcích, přičemž získané příjmy se použijí na kompenzaci nákladů na podporu obnovitelných zdrojů, a v) zdokonalit administrativní postupy díky použití normy CEN. Článek 21 posiluje postavení spotřebitelů tím, že jim umožňuje vlastní spotřebu bez zbytečných omezení, přičemž za elektřinu, kterou dodávají do sítě, obdrží odměnu. Článek 22 obsahuje nová ustanovení o energetických komunitách, kterým umožňuje účast na trhu. Cílem článku 23 je využít potenciál obnovitelných zdrojů v odvětví vytápění a chlazení, zajistit nákladově efektivní příspěvek tohoto odvětví k dosažení daného cíle a vytvořit v celé EU větší trh pro OZE-VCH. V souladu s tím se členské státy budou snažit dosáhnout ročního zvýšení podílu energie z obnovitelných zdrojů na dodávkách v odvětví vytápění a chlazení o 1 %. O způsobu realizace rozhodnou členské státy. Článek 24 posiluje postavení spotřebitelů energie tím, že jim poskytuje informace o energetické náročnosti ústředního vytápění a umožňuje jim, aby pro svou budovu přestali od systému ústředního vytápění/chlazení kupovat teplo či chlazení, pokud spotřebitelé nebo subjekt jednající jejich jménem mohou prostřednictvím opatření provedených na budově dosáhnout podstatně lepší energetické účinnosti. Otevírá rovněž místní systémy vytápění a chlazení producentům vytápění a chlazení z obnovitelných zdrojů, producentům odpadního tepla nebo chlazení a třetím stranám jednajícím jejich jménem. Článek 25 stanoví na úrovni EU povinnost, aby dodavatelé paliv poskytovali určitý podíl (6,8 % v roce 2030) nízkoemisních a obnovitelných paliv (včetně elektřiny z obnovitelných zdrojů a pokročilých biopaliv). Účelem je stimulovat dekarbonizaci a energetickou diverzifikaci a zajistit nákladově efektivní příspěvek daného odvětví k dosažení celkového cíle. Problémy vzniklé nepřímými změnami ve využívání půdy řeší článek 7, jenž stanoví klesající maximální podíl biopaliv a biokapalin vyráběných z potravin nebo plodin počínaje rokem 2021. Přechod na pokročilá biopaliva podporuje specifická dílčí povinnost zvyšovat každoročně jejich příspěvek, aby do roku 2030 dosáhl nejméně 3,6 %. Tento článek také obsahuje ustanovení, jímž se zavádějí vnitrostátní databáze pro zajištění vysledovatelnosti paliv a snížení rizika podvodu. Článek 26 posiluje stávající kritéria udržitelnosti EU pro bioenergii, včetně rozšíření jejich působnosti na biomasu a bioplyn pro vytápění a chlazení a výrobu elektřiny. Kritérium udržitelnosti vztahující se na zemědělskou biomasu je zjednodušeno, aby se snížila administrativní zátěž. V novém znění je rovněž přísnější kritérium pro ochranu rašelinišť, jeho ověřování je však snazší. Zavádí se nové kritérium udržitelnosti pro lesní biomasu založené na rizicích, jakož i požadavek LULUCF na zajištění řádné evidence uhlíkových dopadů u lesní biomasy využívané k výrobě energie. Dále se požadavek na úspory emisí skleníkových plynů u biopaliv zvyšuje na 70 % pro nová zařízení a na biomasu používanou k vytápění a chlazení a k výrobě elektřiny se uplatňuje požadavek na úsporu ve výši 80 %. Aby se zamezilo vzniku nadměrné administrativní zátěže, nevztahují se kritéria EU pro udržitelnost a úsporu skleníkových plynů na malá zařízení pro vytápění a chlazení a výrobu elektřiny z biomasy s palivovou kapacitou nižší než 20 MW. Příloha V obsahuje aktualizované standardní hodnoty pro biopaliva a biokapaliny. Doplňuje se nová příloha VI stanovující společnou metodiku evidence skleníkových plynů pro paliva z biomasy určená k výrobě tepla a elektřiny, včetně standardních hodnot. Článek 27 vyjasňuje systém hmotnostní bilance a upravuje jej tak, aby zahrnoval společnou digesci bioplynu a vtlačování biometanu do rozvodné sítě zemního plynu. Nové znění tohoto článku stanoví povinné uznávání důkazů z vnitrostátních systémů jiných členských států, jež byly ověřeny Komisí. Pro zjednodušení kritérií udržitelnosti EU je vypuštěna řada nefunkčních ustanovení včetně možnosti uzavřít dvoustranné dohody se třetími zeměmi a možnosti, aby Komise uznala oblasti pro ochranu vzácných nebo ohrožených ekosystémů nebo druhů uznaných mezinárodními dohodami nebo zařazených na seznamy sestavené mezivládními organizacemi nebo Mezinárodním svazem ochrany přírody. Článek dále vyjasňuje právní základ umožňující Komisi specifikovat způsoby provádění auditu nepovinných režimů, a to se silným zaměřením na snížení administrativní zátěže. Posiluje také zapojení členských států do správy nepovinných režimů tím, že umožňuje kontroly certifikačních orgánů. Článek 28 zahrnuje právní základ umožňující Komisi aktualizovat metodiku výpočtu objemu skleníkových plynů. Objasňuje také budoucí využití zpráv členských států o průměrných emisích z pěstování. Tímto návrhem budou zrušeny články 3, 4, čl. 16 odst. 1–8, články 22, 23, 24 a 26 směrnice 2009/28/ES. Články 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 25, 25a, 27, 28, 29 směrnice 2009/28/ES (články 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 18, 31, 32, 33, 35 a 36 tohoto návrhu) jsou mírně upraveny (např. technické úpravy nebo úpravy v důsledku změn a nových ustanovení) nebo pouze přečíslovány. 6.Další informace Účelnost a zjednodušování právních předpisů Stanovení cíle pro rok 2030 na úrovni EU představuje příležitost k realizaci holistického přístupu k zavádění energie z obnovitelných zdrojů. To zahrnuje jeden všeobecný cíl v podobě podílu obnovitelné energie v Unii ve výši nejméně 27 % do roku 2030, aniž aby bylo třeba zachovávat specifický dílčí cíl pro OZE-D. Návrh navíc pro všechny tři sektory obnovitelné energie obsahuje opatření, která zvyšují viditelnost investic do energie z obnovitelných zdrojů, posilují obecný regulační rámec a využívají potenciálu všech sektorů v jejich příspěvcích ke kolektivnímu úsilí o dosažení cíle na rok 2030. Výpočet konečné spotřeby energie z obnovitelných zdrojů v dopravě je přesunut do článku 7, a to z důvodu konzistence s výpočtem konečné spotřeby energie z obnovitelných zdrojů v odvětvích elektřiny, vytápění a chlazení. Jsou zahrnuta opatření pro zjednodušení současného rámce na podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů (např. článek 4 návrhu) a opatření řešící průřezové problémy (např. administrativní překážky v článcích 15, 16 a 17 návrhu). Zrušení platných právních předpisů Přijetí návrhu povede ke zrušení stávající směrnice o energii z obnovitelných zdrojů ke dni 1. ledna 2021. Přezkum / revize / ustanovení o skončení platnosti Článek 30 návrhu obsahuje obecné ustanovení o přezkumu. Přepracování

Tato důvodová zpráva je připojena k návrhu přepracovaného znění směrnice o energii z obnovitelných zdrojů. Byla zvolena tato konkrétní metoda, jelikož přepracování zahrnuje nové podstatné změny, zatímco některá ustanovení dosavadního aktu zůstávají nezměněna. Srovnávací tabulka Členské státy jsou povinny sdělit Komisi znění vnitrostátních ustanovení, jimiž se směrnice provádí, jakož i srovnávací tabulku mezi vnitrostátními ustanoveními a touto směrnicí. Vzhledem k velkému rozsahu tohoto návrhu a množství právních povinností, které stanoví, je taková srovnávací tabulka nezbytná k tomu, aby Komise mohla řádně plnit své úkoly dohledu nad prováděním směrnice. Evropský hospodářský prostor (EHP) Navrhovaný akt se týká EHP, a proto by jeho oblast působnosti měla být rozšířena i na Evropský hospodářský prostor. ê 2009/28/ES (přizpůsobený) ð nový 2016/0382 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů (přepracované znění) (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství Ö fungování Evropské unie Õ, a zejména na čl. 175 odst. 1 ð 194 odst. 2 ï a článek 95 této smlouvy ve vztahu k článkům 17, 18 a 19 této směrnice, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru , s ohledem na stanovisko Výboru regionů ,

v souladu s Ö řádným legislativním Õ postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy , vzhledem k těmto důvodům: ò nový (1)Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES byla několikrát podstatně změněna. Vzhledem k novým změnám by uvedená směrnice měla být z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti přepracována. ê 2009/28/ES 1. bod odůvodnění (přizpůsobený) ð nový (2)ð Podpora obnovitelných forem energie je jedním z cílů energetické politiky Unie. ï Důležitýmiou součástmií balíčku opatření, která jsou zapotřebí ke snižování emisí skleníkových plynů a ke splnění Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN Ö Pařížské dohody Õ o změně klimatu a dalších závazků Společenství a mezinárodních závazků týkajících se snižování emisí skleníkových plynů po roce 2012, jsou kontrola spotřeby energie v Evropě a větší využívání energie z obnovitelných zdrojů spolu s úsporami energie a zvýšením energetické účinnosti Ö rámce Unie v oblasti energetiky a klimatu pro rok 2030, včetně závazného cíle snížit v Unii do roku 2030 emise nejméně o 40 % pod úroveň roku 1990, je větší využívání energie z obnovitelných zdrojů spolu s úsporami energie a zvýšením energetické účinnosti Õ. Tyto faktory hrají také Ö Má také Õ důležitou roli při podpoře zabezpečení dodávek energií, technologického vývoje a inovací a při poskytování příležitostí k zaměstnání a regionálnímu rozvoji, zejména ve venkovských a izolovaných oblastech ð nebo regionech s nízkou hustotou obyvatelstva ï. ê 2009/28/ES 2. bod odůvodnění (přizpůsobený) ð nový (3)Zejména intenzivnější vývoj lepších technologií, pobídky k využívání a rozšiřování veřejné dopravy, využívání energeticky účinných technologií a Ö podpora Õ využívání energie z obnovitelných zdrojů ð v odvětvích elektrické energie, vytápění a chlazení i ï v Ö odvětví Õ dopravěy Ö jsou velmi účinnými Õ patří mezi nejúčinnější nástrojei ð , spolu s opatřeními pro zvýšení energetické účinnosti ï, Ö pro snížení Õ jimiž může Společenství snížit svou ð emisí skleníkových plynů v Unii a ï závislosti Ö Unie Õ na dovážené ropě ð a plynu ï v odvětví dopravy, kde je problém zabezpečení dodávek energie nejvíce akutní, a ovlivnit trh s pohonnými hmotami pro dopravu. ò nový (4)Směrnice 2009/28/ES vytvořila regulační rámec pro podporu využívání energie z obnovitelných zdrojů, jenž stanovil závazné národní cíle, pokud jde o podíl obnovitelných zdrojů energie ve spotřebě energie a v dopravě, jež mají být splněny do roku 2020. Sdělení Komise ze dne 22. ledna 2014 vytvořilo rámec pro budoucí energetickou a klimatickou politiku Unie a podpořilo společné chápání toho, jak tyto politiky rozvíjet po roce 2020. Komise navrhla, že cíl Unie pro rok 2030, pokud jde o podíl energie z obnovitelných zdrojů spotřebované v Unii, by měl činit alespoň 27 %. (5)Evropská rada na svém zasedání v říjnu 2014 tento cíl schválila, přičemž uvedla, že členské státy si mohou stanovit vlastní ambicióznější národní cíle. (6)Evropský parlament ve svých usneseních „Rámec politiky pro klima a energetiku do roku 2030“ a „Pokrok v oblasti energie z obnovitelných zdrojů“ prosazoval závazný cíl Unie pro rok 2030 ve výši alespoň 30 % celkové konečné spotřeby energie z obnovitelných zdrojů, přičemž zdůraznil, že tohoto cíle by mělo být dosaženo prostřednictvím jednotlivých národních cílů s ohledem na individuální situaci a potenciál každého členského státu.

(7)Je proto vhodné stanovit závazný cíl na úrovni Unie ve výši alespoň 27% podílu energie z obnovitelných zdrojů. Členské státy by měly definovat svůj příspěvek k dosažení tohoto cíle ve svých integrovaných vnitrostátních plánech v oblasti energetiky a klimatu prostřednictvím procesu správy stanoveného v nařízení [o správě]. (8)Stanovení závazného cíle v oblasti energie z obnovitelných zdrojů pro rok 2030 na úrovni Unie by nadále motivovalo k rozvoji technologií vytvářejících obnovitelnou energii a poskytlo by jistotu investorům. Cíl definovaný na úrovni Unie by členským státům ponechal větší flexibilitu k tomu, aby splnily své cíle v oblasti snižování emisí skleníkových plynů nákladově nejefektivnějším způsobem podle své konkrétní situace, skladby zdrojů energie a kapacity k výrobě energie z obnovitelných zdrojů. (9)Národní cíle stanovené pro rok 2020 by měly představovat minimální příspěvek členských států do nového rámce na rok 2030. Vnitrostátní podíl obnovitelných zdrojů by neměl za žádných okolností poklesnout pod úroveň tohoto příspěvku; pokud k tomu dojde, měly by příslušné členské státy přijmout vhodná opatření zajišťující, že jejich výchozí úroveň bude zachována, a rovněž přispět do finančního nástroje podle nařízení [o správě]. (10)Pokud podíl obnovitelných zdrojů na úrovni Unie nebude odpovídat plánu Unie na dosažení cíle v oblasti energie z obnovitelných zdrojů ve výši alespoň 27 %, měly by členské státy přijmout dodatečná opatření. Jak stanoví nařízení [o správě], pokud Komise při posouzení integrovaných vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu zjistí nedostatečnou míru ambicí, může přijmout opatření na úrovni Unie zajišťující dosažení uvedeného cíle. Pokud Komise při posuzování zpráv o pokroku týkajících se integrovaných vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu zjistí nedostatečnou míru plnění, měly by členské státy provést opatření stanovená v nařízení [o správě], která jim dávají dostatečnou flexibilitu k výběru. (11)Za účelem podpory ambiciózních příspěvků členských států ke splnění cíle Unie by měl být vytvořen finanční rámec usnadňující investice do projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů v uvedených členských státech, a to rovněž za využití finančních nástrojů. (12)Komise by se měla při přidělování finančních prostředků zaměřit na snížení kapitálových nákladů u projektů v oblasti obnovitelné energie, jež mají podstatný dopad na náklady těchto projektů a jejich konkurenceschopnost. (13)Komise by měla usnadňovat výměnu osvědčených postupů mezi příslušnými vnitrostátními nebo regionálními orgány nebo subjekty, například prostřednictvím pravidelných setkání s cílem nalézt společný přístup k podpoře většího využití nákladově efektivních projektů v oblasti obnovitelné energie, podnítit investice do nových, flexibilních a čistých technologií a určit odpovídající strategii řízeného vyřazování technologií, které nepřispívají ke snižování emisí nebo neposkytují dostatečnou flexibilitu, a to na základě transparentních kritérií a spolehlivých tržně cenových signálů. ê 2009/28/ES 7. bod odůvodnění (přizpůsobený) ð nový (14)Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/30/ES ze dne 8. května 2003 o podpoře užívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravě ð a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1099/2008ï stanovily definice pro různé druhy energie z obnovitelných zdrojů. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES XXXX/XX/EU ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinouÖÕ stanovila obecné definice pro odvětví elektroenergetiky. V zájmu právní jistoty a jasnosti je vhodné používat v této směrnici Ö uvedené Õ stejné nebo podobné definice. ò nový (15)Jako účinný způsob podpory zavádění energie z obnovitelných zdrojů se ukázaly režimy podpory. Pokud se členské státy rozhodnou režimy podpory zavést, měla by být podpora poskytována způsobem, který bude co nejméně narušovat fungování trhů s elektřinou. Stále více členských států za tímto účelem přiděluje podporu způsobem, kdy je podpora poskytována navíc k tržním příjmům. (16)Výroba elektrické energie z obnovitelných zdrojů by měla být zaváděna za nejnižších možných nákladů pro spotřebitele a daňové poplatníky. Při koncipování režimů podpory a přidělování podpory by členské státy měly usilovat o minimalizování celkových systémových nákladů na zavádění, za plného zohlednění potřeb rozvoje sítí a systémů, výsledné skladby zdrojů energie a dlouhodobého potenciálu technologií. (17)Otevření režimů podpory přeshraniční účasti omezuje negativní dopady na vnitřní trh s energií a za určitých podmínek může členským státům pomoci dosáhnout cíle Unie s vyšší nákladovou efektivitou. Přeshraniční účast je rovněž přirozeným důsledkem rozvoje politiky Unie v oblasti obnovitelných zdrojů, kdy závazný cíl na úrovni Unie nahrazuje závazné národní cíle. Je proto vhodné vyžadovat od členských států, aby postupně a částečně otevřely podporu projektům umístěným v jiných členských státech a definovaly několik způsobů, jakými může být takové postupné otevření provedeno, přičemž bude zajištěn soulad s ustanoveními Smlouvy o fungování Evropské unie, včetně článků 30, 34 a 110. (18)Aniž jsou dotčeny úpravy režimů podpory s cílem uvést je do souladu s pravidly pro státní podporu, měly by být politiky podpory obnovitelných zdrojů stabilní, bez častých změn. Takové změny mají přímý dopad na náklady kapitálového financování a náklady projektového rozvoje, a tím na celkové náklady zavádění obnovitelných zdrojů v Unii. Členské státy by měly zabránit tomu, aby revize případné podpory poskytnuté projektům obnovitelné energie měla negativní vliv na jejich ekonomickou životaschopnost. V tomto kontextu by členské státy měly podporovat nákladově efektivní politiky podpory a zajistit jejich finanční udržitelnost. (19)Povinnost členských států vypracovat akční plány pro energii z obnovitelných zdrojů a zprávy o pokroku a povinnost Komise podávat zprávy o pokroku členských států mají zásadní význam pro zvýšení transparentnosti, poskytnutí jistoty pro investory a spotřebitele a umožnění účinného sledování. Nařízení [o správě] uvedené povinnosti integruje do systému správy energetické unie, v němž jsou povinnosti, pokud jde o plánování, podávání zpráv a sledování v oblasti energetiky a klimatu, zjednodušeny. Platforma pro transparentnost v oblasti energie z obnovitelných zdrojů je rovněž integrována do širší platformy pro elektronické podávání zpráv vytvořené nařízením [o správě]. ê 2009/28/ES 11. bod odůvodnění (přizpůsobený)

(20)Je třeba stanovit transparentní a jednoznačná pravidla pro výpočet podílu energie z obnovitelných zdrojů a pro definici těchto zdrojů. V této souvislosti je třeba zahrnout energii přítomnou v oceánech a jiných vodních tělesech v podobě vln, mořských proudů, přílivu a odlivu, gradientů termální energie nebo gradientů salinity v oceánech. ê 2009/28/ES 5. bod odůvodnění Za účelem snížení emisí skleníkových plynů ve Společenství a závislosti Společenství na dovozu energie by měl být rozvoj energie z obnovitelných zdrojů úzce spjat se zvyšováním energetické účinnosti. ê 2009/28/ES 8. bod odůvodnění Ze sdělení Komise ze dne 10. ledna 2007 s názvem „Pracovní plán pro obnovitelné zdroje energie – Obnovitelné zdroje energie v 21. století: cesta k udržitelnější budoucnosti“ vyplývá, že vhodnými a dosažitelnými cíli je cíl 20 % podílu energie z obnovitelných zdrojů a cíl 10 % podílu energie z obnovitelných zdrojů v dopravě a že rámec, který zahrnuje povinné cíle, by měl podnikatelskému prostředí poskytnout dlouhodobou stabilitu, kterou potřebuje k udržitelnému investování do odvětví obnovitelné energie, jež umožní snížit závislost na dovážených fosilních palivech a více využívat nových technologií pro výrobu energie. Tyto cíle jsou doplněny 20 % zvýšením energetické účinnosti do roku 2020 stanoveným ve sdělení Komise ze dne 19. října 2006 s názvem „Akční plán pro energetickou účinnost: využití možností“, které bylo schváleno Evropskou radou na zasedání v březnu roku 2007 a Evropským parlamentem v usnesení ze dne 31. ledna 2008 o tomto akčním plánu. ê 2009/28/ES 9. bod odůvodnění Evropská rada na zasedání v březnu roku 2007 znovu potvrdila závazek Společenství rozvíjet energii z obnovitelných zdrojů po roce 2010 v celém Společenství. Schválila povinný cíl 20 % podílu energie z obnovitelných zdrojů na celkové spotřebě energie ve Společenství do roku 2020 a povinný minimální cíl, jenž má být dosažen všemi členskými státy, 10 % podílu biopaliv na celkové spotřebě benzinu a nafty v dopravě, přičemž tento cíl má být zaveden nákladově efektivním způsobem. Evropská rada uvedla, že závazná povaha tohoto cíle je přiměřená a podmíněna udržitelností výroby, dostupností biopaliv druhé generace na trhu a odpovídající změnou směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty , aby umožňovala patřičnou míru přimíchávání. Evropská rada na zasedání v březnu roku 2008 zopakovala, že je nezbytné vypracovat a splnit účinná kritéria udržitelnosti pro biopaliva a zajistit komerční dostupnost biopaliv druhé generace. Na zasedání v červnu roku 2008 Evropská rada opět zmínila kritéria udržitelnosti a rozvoj biopaliv druhé generace a zdůraznila, že je nutné posoudit možné dopady výroby biopaliv na zemědělské potravinářské produkty a případně přijmout opatření k odstranění nedostatků. Uvedla také, že by mělo být provedeno další posouzení environmentálních a sociálních dopadů výroby a spotřeby biopaliv. ê 2009/28/ES 10. bod odůvodnění Ve svém usnesení ze dne 25. září 2007 o pracovním plánu pro obnovitelné zdroje energie v Evropě vyzval Evropský parlament Komisi, aby předložila do konce roku 2007 návrh právního rámce pro energii z obnovitelných zdrojů s odkazem na význam stanovení cílů, pokud jde o podíly energie z obnovitelných zdrojů na úrovni Společenství a členských států. ê 2009/28/ES 12. bod odůvodnění Používání zemědělského materiálu, jako je hnůj, kejda a další odpadní látky živočišného nebo organického původu k výrobě bioplynu, může vést k výraznému snížení emisí skleníkových plynů, a má proto značné výhody z hlediska životního prostředí, pokud jde o výrobu tepla a energie a o použití těchto látek jako biopaliv. Zařízení na výrobu bioplynu mohou vzhledem ke své decentralizované povaze a regionálnímu financování rozhodujícím způsobem přispět k udržitelnému rozvoji venkovských oblastí a mohou pro zemědělce představovat nové zdroje příjmu. ê 2009/28/ES 13. bod odůvodnění Vzhledem k postojům Evropského parlamentu, Rady a Komise je vhodné stanovit závazné národní cíle 20 % podílu energie z obnovitelných zdrojů a 10 % podílu energie z obnovitelných zdrojů v dopravě na spotřebě energie ve Společenství do roku 2020.

ê 2009/28/ES 14. bod odůvodnění Hlavním účelem závazných národních cílů je poskytnout jistotu investorům a podpořit trvalý rozvoj technologií, které vyrábějí energii ze všech druhů obnovitelných zdrojů. Není proto vhodné, aby se odkládalo rozhodnutí o tom, zda cíl je závazný, do doby, než se bude konat další zasedání. ê 2009/28/ES 15. bod odůvodnění Výchozí pozice, možnosti energie z obnovitelných zdrojů a skladby zdrojů energie každého členského státu se liší. Je proto nezbytné převést celkový 20 % cíl Společenství na jednotlivé cíle pro každý členský stát se spravedlivým a náležitým rozdělením, které zohledňuje odlišné výchozí pozice jednotlivých členských států a jejich možnosti, včetně stávajícího podílu energie z obnovitelných zdrojů a skladby zdrojů energie. Je vhodné tak učinit sdílením požadovaného celkového zvýšení využívání energie z obnovitelných zdrojů mezi členskými státy na základě rovného zvýšení podílu každého státu váženého podle jeho HDP, jenž odráží jejich výchozí pozice, a vyjádřením cílů pomocí hrubé konečné spotřeby energie, přičemž je zapotřebí zohlednit dosavadní úsilí členských států v oblasti využívání energie z obnovitelných zdrojů. ê 2009/28/ES 16. bod odůvodnění Naopak cíl 10 % podílu energie z obnovitelných zdrojů v dopravě je vhodné stanovit pro každý členský stát na stejné úrovni, aby se zajistila shoda se specifikacemi a dostupností pohonných hmot. Jelikož se s pohonnými hmotami určenými pro dopravu snadno obchoduje, členské státy, které jsou slabě vybaveny příslušnými zdroji, snadno získají biopaliva odjinud. Ačkoli by bylo pro Společenství technicky možné dosáhnout cíle v oblasti využívání energie z obnovitelných zdrojů v dopravě pouze z domácí výroby, je vhodné i žádoucí, aby bylo cíle dosaženo kombinací domácí výroby a dovozu. Za tímto účelem by měla Komise sledovat zásobování trhu Společenství s biopalivy a v případě potřeby navrhnout příslušná opatření k dosažení vyrovnaného přístupu mezi domácí výrobou a dovozem s ohledem mimo jiné na rozvoj mnohostranných a dvoustranných obchodních jednání, otázky životního prostředí, sociální a hospodářské otázky a otázky zabezpečení dodávek energie. ê 2009/28/ES 17. bod odůvodnění Zvýšení energetické účinnosti je klíčovým cílem Společenství s tím, že do roku 2020 má být dosaženo 20 % zvýšení energetické účinnosti. Tento cíl spolu se stávajícími a budoucími právními předpisy, včetně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov , směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/32/ES ze dne 5. dubna 2006 o energetické účinnosti u konečného uživatele a o energetických službách hraje klíčovou úlohu při zajištění toho, aby bylo dosaženo cílů v oblasti klimatu a energetiky, a to za vynaložení co možná nejnižších nákladů, přičemž toto úsilí může rovněž poskytnout nové příležitosti pro hospodářství Evropské unie. Politiky energetické účinnosti a úspor energie jsou pro členské státy jednou z nejúčinnějších metod, jak zvýšit procentuální podíl energie z obnovitelných zdrojů, a členské státy tak snáze dosáhnout cílů stanovených touto směrnicí v oblasti obnovitelných zdrojů energie, a to jak celkových národních cílů, tak cílů v oblasti dopravy. ê 2009/28/ES 18. bod odůvodnění Bude povinností členských států dosáhnout ve všech odvětvích výrazného zlepšení z hlediska energetické účinnosti, což jim usnadní splnit daný cíl v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, vyjádřený jako procentní podíl na hrubé konečné spotřebě energie. Potřeba energetické účinnosti v odvětví dopravy je naléhavá, protože závazného procentního cíle pro obnovitelnou energii bude stále těžší dosáhnout udržitelným způsobem, pokud celková poptávka po energii v dopravě i nadále poroste. Závazný cíl 10 % podílu v dopravě, jehož mají všechny členské státy dosáhnout, by proto měl být stanoven jako podíl na konečné spotřebě energie v odvětví dopravy, kterého má být dosaženo prostřednictvím energie z obnovitelných zdrojů a nikoliv pouze prostřednictvím biopaliv. ê 2009/28/ES 19. bod odůvodnění Aby se zajistilo dosažení celkových závazných národních cílů, měly by členské státy pracovat na orientačním plánu, jak hodlají dosáhnout konečných povinných cílů. Měly by vypracovat národní akční plán pro energii z obnovitelných zdrojů, včetně informací o odvětvových cílích, a uvědomit si, že existují různá užití biomasy, a proto je zapotřebí mobilizovat její nové zdroje. Členské státy by rovněž měly přijmout opatření na dosažení těchto cílů. Při vyhodnocování vlastní očekávané hrubé konečné spotřeby energie v rámci svého národního akčního plánu pro energii z obnovitelných zdrojů by měl každý členský stát posoudit, jaký může být přínos opatření týkajících se energetické účinnosti a úspor energie v souvislosti s dosahováním národních cílů. Členské státy by měly mít na zřeteli optimální kombinaci energeticky účinných technologií a energie z obnovitelných zdrojů. ê 2009/28/ES 20. bod odůvodnění Aby bylo možné využívat technologický pokrok a úspory z rozsahu, měl by orientační plán zohlednit možnost rychlejšího nárůstu využívání energie z obnovitelných zdrojů v budoucnu. Mohla by se tak věnovat zvýšená pozornost odvětvím, která nepřiměřeně trpí neexistencí technologického pokroku a úspor z rozsahu, a proto se málo rozvíjejí, nicméně která by v budoucnu mohla významně přispět k dosažení cílů pro rok 2020.

ê 2009/28/ES 21. b