P8_TA(2019)0240

Finanční trestná činnost, vyhýbání se daňovým povinnostem a daňové úniky

Usnesení Evropského parlamentu ze dne 26. března 2019 o finančních trestných činech, vyhýbání se daňovým povinnostem a daňových únicích (2018/2121(INI))

(2021/C 108/02)

Evropský parlament,

— s ohledem na články 4 a 13 Smlouvy o Evropské unii (SEU),

— s ohledem na články 107, 108, 113, 115 a 116 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU),

— s ohledem na rozhodnutí ze dne 1. března 2018 o zřízení zvláštního výboru pro finanční trestné činy, vyhýbání se daňovým povinnostem a daňové úniky (TAX3) a o definici jeho povinností, početního složení a délky mandátu (1),

— s ohledem na usnesení výboru TAXE ze dne 25. listopadu 2015 (2) a usnesení výboru TAX2 ze dne 6. července 2016 (3) o daňových rozhodnutích a jiných opatřeních podobných svojí povahou nebo účinkem,

— s ohledem na své usnesení ze dne 16. prosince 2015 obsahující doporučení Komisi o zavedení transparentnosti, koordinace a konvergence do politiky v oblasti daně z příjmu právnických osob v Unii (4),

— s ohledem na výsledky, k nimž dospěl vyšetřovací výbor pro praní peněz, vyhýbání se daňovým povinnostem a daňové úniky a které byly dne 13. prosince 2017 předloženy Radě a Komisi (5),

— s ohledem na opatření, která Komise přijala v návaznosti na výše uvedená usnesení Evropského parlamentu, (6)

— s ohledem na řadu odhalení investigativních novinářů, jako je LuxLeaks, Panama Papers, Paradise Papers a nedávno také skandály cum-ex, i případy praní peněz, do nichž byly zapojeny zejména banky v Dánsku, Estonsku, Lotyšsku, Německu, Nizozemí a Velké Británii;

— s ohledem na své usnesení ze dne 29. listopadu 2018 o skandálu cum-ex: finanční kriminalita a nedostatky současného právního rámce (7),

— s ohledem na své usnesení ze dne 19. dubna 2018 o ochraně investigativních novinářů v Evropě: případ slovenského novináře Jána Kuciaka a Martiny Kušnírové (8),

— s ohledem na studie připravené výzkumnou službou Evropského parlamentu nazvané „Citizenship by investment (CBI) and residency by investment (RBI) schemes in the EU: state of play, issues and impacts“ („Režimy občanství za investice a povolení pobytu za investice v EU: současná situace, problémy a dopady“), „Money laundering and tax evasion risks in free ports and customs warehouses“ („Rizika praní peněz a daňových úniků ve svobodných přístavech a v celních skladech“) a „An overview of shell companies in the European Union“ (9) („Přehled krycích společností v Evropské unii“),

— s ohledem na studii nazvanou „VAT fraud: economic impact, challenges and policy issues“ (10) („Podvody s DPH: hospodářský dopad, výzvy a politické problémy“), na studii „Cryptocurrencies and blockchain – Legal context and implications for financial crime, money laundering and tax evasion“ („Kryptoměny a blockchain – právní souvislosti a důsledky pro organizovanou trestnou činnost, praní peněz a daňové úniky“) a na studii „Impact of Digitalisation on International Tax Matters“ (11) („Dopady digitalizace na mezinárodní daňové záležitosti“),

— s ohledem na studie Komise o ukazatelích agresivního daňového plánování (12),

— s ohledem na průkazné údaje, které shromáždil výbor TAX3 během 34 slyšení za účasti expertů a výměn názorů s komisaři a ministry a v průběhu svých cest do Washingtonu, Rigy, na ostrov Man, do Estonska a Dánska,

— s ohledem na modernizovaný a pevnější rámec daně z příjmů právnických osob, který byl zaveden během tohoto legislativního období, zejména s ohledem na směrnice proti vyhýbání se daňovým povinnostem (ATAD I (13) a ATAD II (14)) a přezkumy směrnice o správní spolupráci v oblasti daní (DAC) (15),

— s ohledem na návrhy Komise, které mají být přijaty, zejména na návrh týkající se společného (konsolidovaného) základu daně z příjmů právnických osob (CC(C)TB) (16), soubor opatření pro digitální daň (17) a veřejné podávání zpráv podle jednotlivých zemí (CBCR) (18), i s ohledem na postoj Evropského parlamentu k těmto návrhům,

— s ohledem na usnesení Rady a zástupců vlád členských států ze dne 1. prosince 1997 o Skupině pro kodex chování (zdanění podniků) a s ohledem na pravidelné zprávy, které tato skupina podává Radě ECOFIN,

— s ohledem na seznam jurisdikcí nespolupracujících v daňové oblasti přijatý Radou dne 5. prosince 2017 a upravený na základě průběžného sledování závazků třetích zemí,

— s ohledem na sdělení Komise ze dne 21. března 2018 o nových požadavcích proti vyhýbání se daňovým povinnostem v právních předpisech EU, jimiž se řídí zejména finanční a investiční operace (C(2018)1756),

— s ohledem na probíhající modernizaci rámce pro DPH, zejména na definitivní systém DPH,

— s ohledem na své usnesení ze dne 24. listopadu 2016 nazvané „Směrem k definitivnímu systému DPH a boj proti podvodům v oblasti DPH (19),

— s ohledem na nedávno přijatý rámec EU proti praní peněz, zejména v návaznosti na přijetí čtvrtého (AMLD4) (20) a pátého (AMLD5) (21) přezkumu směrnice o boji proti praní peněz,

— s ohledem na řízení o nesplnění povinnosti zahájená Komisí proti 28 členským státům kvůli tomu, že řádně neprovedly čtvrtou směrnici o boji proti praní peněz (AMLD4) ve vnitrostátním právu,

— s ohledem na akční plán Komise ze dne 2. února 2016 pro zesílení boje proti financování terorismu (COM(2016)0050) (22),

— s ohledem na sdělení Komise ze dne 12. září 2018 o posílení rámce Unie pro obezřetnostní dohled a dohled v oblasti boje proti praní peněz (COM(2018)0645),

— s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 14. března 2019 o naléhavé nutnosti zavést unijní černou listinu třetích zemí v souladu se směrnicí o boji proti praní peněz (23);

— s ohledem na mapování situace a analýzu nedostatků ze dne 15. prosince 2016, které provedla Platforma finančních zpravodajských jednotek Evropské unie (platforma EU FIU), týkající se pravomocí a překážek finančních zpravodajských jednotek EU v oblasti získávání a výměny informací a s ohledem na pracovní dokument útvarů Komise ze dne 26. června 2017 o zlepšování spolupráce mezi finančními zpravodajskými jednotkami EU (SWD(2017)0275),

— s ohledem na doporučení Evropského orgánu pro bankovnictví (EBA) a Komise ze dne 11. července 2018 maltské finanční zpravodajské a analytické jednotce (FIAU) týkající se opatření nezbytných k plnění směrnice o boji proti praní peněz a potírání financování terorismu,

— s ohledem na dopis, který dne 7. prosince 2018 zaslal předseda výboru TAX3 stálému zástupci Malty při EU Jeho Excelenci Danielovi Azzopardimu, obsahující žádost o vysvětlení v souvislosti se společností „17 Black“;

— s ohledem na šetření a rozhodnutí Komise ve věci státní podpory (24),

— s ohledem na návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. dubna 2018 o ochraně osob oznamujících porušení práva Unie (COM(2018)0218),

— s ohledem na návrh dohody o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii;

— s ohledem na politické prohlášení, v němž se stanoví rámec budoucích vztahů mezi Evropskou unií a Spojeným královstvím;

— s ohledem na výsledky různých summitů zemí G7, G8 a G20, jejichž předmětem byly mezinárodní daňové záležitosti,

— s ohledem na rezoluci o akčním programu z Addis Abeby přijatou dne 27. července 2015 Valným shromážděním Organizace spojených národů,

— s ohledem na zprávu panelu na vysoké úrovni o nezákonných finančních tocích z Afriky, kterou nechala společně vypracovat Konference afrických ministrů financí, plánování a hospodářského rozvoje komise Africké unie (AUC)/Hospodářské komise OSN pro Afriku (ECA),

— s ohledem na sdělení Komise ze dne 28. ledna 2016 nazvané „Vnější strategie pro efektivní zdanění“ (COM(2016)0024), v němž Komise mimo jiné žádá, aby „EU šla příkladem“,

— s ohledem na svá usnesení ze dne 8. července 2015 o vyhýbání se daňovým povinnostem a o daňových únicích, sociální ochraně a rozvoji v rozvojových zemích (25) a ze dne 15. ledna 2019 o rovnosti žen a mužů a daňových politikách v EU (26),

— s ohledem na povinnost podle čl. 8 odst. 2 Evropské úmluvy o lidských právech (EÚLP) vždy zachovávat právní předpisy na ochranu soukromí;

— s ohledem na zprávu Komise ze dne 23. ledna 2019 o režimech občanství pro investory a režimech pobytu pro investory v Evropské unii (COM(2019)0012),

— s ohledem na sdělení Komise ze dne 15. ledna 2019 nazvané „Kroky k zajištění efektivnějšího a demokratičtějšího rozhodování v daňové politice EU“ (COM(2019)0008),

— s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 18. října 2017 nazvané „Rozvojová partnerství EU a výzva, kterou představují mezinárodní daňové dohody“,

— s ohledem na článek 52 jednacího řádu,

— s ohledem na zprávu Zvláštního výboru pro finanční trestné činy, vyhýbání se daňovým povinnostem a daňové úniky (A8-0170/2019),

1. Obecný úvod do problematiky

1.1. Změny

1. zastává názor, že stávající daňové předpisy často nestačí stále rychlejšímu tempu hospodářství; připomíná, že současné mezinárodní i vnitrostátní daňové předpisy byly z větší části vytvořeny na začátku 20. století; zastává názor, že tyto předpisy je třeba naléhavě a průběžně reformovat, tak aby mezinárodní, unijní a vnitrostátní daňové systémy odpovídaly novým hospodářským, sociálním a technologickým výzvám 21. století; poukazuje na širokou shodu ohledně toho, že současné daňové systémy a účetní metody nestačí tempu tohoto vývoje a neumožňují zajistit, aby všichni účastníci trhu platili spravedlivý díl daní;

2. zdůrazňuje, že Evropský parlament významnou měrou přispěl k boji proti finančním trestným činům, daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem, které vyšly najevo mimo jiné v souvislosti s LuxLeaks, Panama Papers, Paradise Papers, Football Leaks, Bahamas Leaks, a cum-ex, a to zejména díky činnosti zvláštních výborů TAXE, TAX2 ( 27 ) a TAX3, vyšetřovacímu výboru PANA a Hospodářskému a měnovému výboru (ECON);

3. vítá skutečnost, že Komise během stávajícího funkčního období předložila 26 legislativních návrhů, jejichž cílem je zaplnit některé právní mezery, zlepšit boj proti finanční trestné činnosti a agresivnímu daňovému plánování a posílit účinnost vybírání daní a daňovou spravedlnost; vyjadřuje hluboké politování nad tím, že se v Radě nepodařilo pokročit při přijímání důležitých iniciativ týkajících se reformy daně z příjmů právnických osob, které v důsledku nedostatku skutečné politické vůle stále ještě nebyly dokončeny; vyzývá k urychlenému přijetí iniciativ EU, jež dosud nebyly dokončeny, a k pečlivému sledování jejich provádění s cílem zajistit účinnost a náležité prosazování, aby bylo možné reagovat na proměnlivost daňových podvodů, daňových úniků a agresivního daňového plánování;

4. připomíná, že každá daňová jurisdikce má kontrolu pouze nad daňovými záležitostmi na svém území, zatímco ekonomické toky a někteří daňoví poplatníci, jako jsou nadnárodní společnosti a jednotlivci s vysokým čistým jměním, působí globálně;

5. zdůrazňuje, že ke stanovení základu daně je třeba mít celkový přehled o situaci poplatníka daně, včetně příjmů, které nespadají do příslušné daňové jurisdikce, a být schopen určit, do které jurisdikce jednotlivé příjmy patří; podotýká, že právě tak je třeba, aby základy daně byly náležitě rozděleny mezi jednotlivé daňové jurisdikce, aby nedocházelo k dvojímu zdanění ani k dvojímu nezdanění; připomíná, že prioritou by mělo být zamezit dvojímu nezdanění a zajistit řešení problému dvojího zdanění;

6. domnívá se, že všechny orgány EU i členské státy by se měly snažit vysvětlovat občanům práci, kterou v daňové oblasti vykonávají, a opatření přijímaná pro napravení stávajících problémů a právních mezer; domnívá se, že by EU měla přijmout široce koncipovanou strategii, která jí umožní podpořit prostřednictvím vhodných politických opatření členské státy, aby opustily své současné škodlivé daňové systémy a zavedly daňový systém, který bude slučitelný s právním rámcem EU a s duchem Smluv EU;

7. konstatuje, že ekonomické toky ( 28 ) a příležitosti měnit daňovou rezidenci významně vzrostly; upozorňuje na to, že některé nové jevy ( 29 ) s sebou nesou značnou míru neprůhlednosti nebo ji usnadňují a umožňují tak daňové podvody, vyhýbání se daňovým povinnostem, agresivní daňové plánování a praní peněz;

8. vyjadřuje politování nad skutečností, že některé členské státy vytvářejí pobídky pro převádění zisků, které vznikly jinde, a přivlastňují si tak základ daně jiných členských států, čímž společnostem umožňují umělé snižování jejich základu daně; zdůrazňuje, že takové jednání je nejenom v rozporu se zásadou solidarity EU, ale také vede k redistribuci bohatství ve prospěch nadnárodních společností a jejich akcionářů, a to na úkor občanů EU; podporuje důležitou práci, kterou odvádějí akademici a novináři pomáhající toto jednání osvětlit;

1.2. Účel zdanění a dopad daňových podvodů, vyhýbání se daňovým povinnostem, škodlivých daňových praktik a praní peněz na evropská společenství

9. domnívá se, že spravedlivé zdanění a odhodlaný boj proti daňovým podvodům, vyhýbání se daňovým povinnostem, agresivnímu daňovému plánování a praní peněz hrají ústřední úlohu při utváření spravedlivé společnosti a silného hospodářství i při obhajobě společenské smlouvy a právního státu; konstatuje, že spravedlivý a účinný systém zdanění je klíčový pro řešení nerovnosti, a to nejen prostřednictvím financování veřejných výdajů na podporu sociální mobility, ale také prostřednictvím snižování příjmové nerovnosti; zdůrazňuje, že daňová politika může mít významný dopad na rozhodování v oblasti zaměstnanosti, na úrovně investic a ochotu společností expandovat;

10. zdůrazňuje, že nejnaléhavější prioritou je snížit daňový deficit vyplývající z daňových podvodů, vyhýbání se daňovým povinnostem, agresivního plánování a praní peněz a jejich dopad na rozpočty členských států a EU, aby se zajistily rovné podmínky a daňová spravedlnost pro všechny poplatníky daně, zabránilo nárůstu nerovnosti a posílila důvěra v demokratickou politiku díky tomu, že podvodníci nebudou mít konkurenční daňovou výhodu nad poctivými daňovými poplatníky;

11. zdůrazňuje, že společné úsilí na unijní i vnitrostátní úrovni je klíčové pro ochranu rozpočtu EU a členských států před ztrátami vyplývajícími z neplacení daní; konstatuje, že pouze prostřednictvím plně a účinně vybraných daňových příjmů mohou státy poskytovat mimo jiné kvalitní veřejné služby, včetně dostupného vzdělávání, zdravotní péče a bydlení, bezpečnosti, boje proti trestné činnosti a reakce na mimořádné události, sociálního zabezpečení a péče, prosazování profesních a environmentálních norem, boje proti změně klimatu, podpory rovnosti žen a mužů, veřejné dopravy a klíčové infrastruktury, s cílem podporovat a případně stabilizovat sociálně vyvážený rozvoj a usilovat o splnění cílů udržitelného rozvoje;

12. domnívá se, že nejnovější vývoj v oblasti zdanění a výběru daní, který přesunul daňovou zátěž od bohatství k příjmům, od kapitálových příjmů k příjmům z práce a ke spotřebě, od nadnárodních společností k malým a středním podnikům a od finančního odvětví k reálné ekonomice, má nepřiměřený dopad na ženy a osoby s nízkými příjmy, které obvykle více spoléhají na příjmy z práce a utrácejí větší část svých příjmů za spotřebu ( 30 ) ; konstatuje, že nejvyšší míra vyhýbání se daňovým povinnostem panuje mezi těmi nejbohatšími ( 31 ) ; vyzývá Komisi, aby ve svých legislativních návrzích v oblasti daní a boje proti praní peněz zohledňovala dopad na sociální rozvoj, včetně rovnosti žen a mužů a dalších výše uvedených politik;

1.3. Rizika a přínosy spojené s hotovostními transakcemi

13. zdůrazňuje, že hotovostní transakce jsou i nadále vysoce rizikové z hlediska praní peněz a vyhýbání se daňové povinnosti, včetně podvodů v oblasti DPH, a to přes jejich přínosy, jako je dostupnost a rychlost; konstatuje, že řada členských států již zavedla omezení hotovostních plateb; dále konstatuje, že ačkoli předpisy pro kontroly hotovosti na vnějších hranicích EU byly sladěny, předpisy týkající se pohybu hotovosti v rámci EU se v jednotlivých členských státech liší;

14. konstatuje, že roztříštěnost a rozdílná povaha těchto opatření mohou narušit řádné fungování vnitřního trhu; vyzývá proto Komisi, aby připravila návrh, který by na evropské úrovni omezil hotovostní platby, ale zároveň zachoval hotovost jako způsob platby; dále konstatuje, že eurobankovky s vysokou nominální hodnotou představují vyšší riziko z hlediska praní peněz; vítá skutečnost, že Evropská centrální banka (ECB) v roce 2016 oznámila, že již nebude vydávat nové bankovky v hodnotě 500 EUR (ačkoli vydané bankovky zůstávají zákonným platidlem); vyzývá ECB, aby připravila harmonogram pro postupné rušení možnosti používat bankovky v hodnotě 500 EUR;

1.4. Kvantitativní posouzení

15. zdůrazňuje, že daňové podvody, daňové úniky a agresivní daňové plánování vedou ke ztrátě příjmů pro vnitrostátní rozpočty i pro rozpočet Evropské unie ( 32 ) ; uznává, že vyčíslení těchto ztrát není jednoduché; konstatuje nicméně, že přísnější požadavky na transparentnost by nejen umožnily získat lepší údaje, ale přispěly by také k omezení neprůhlednosti;

16. připomíná, že několik hodnocení se pokusilo vyčíslit objem ztrát z daňových podvodů, vyhýbání se daňovým povinnostem a agresivního daňového plánování; připomíná, že žádné z těchto hodnocení neposkytuje samo o sobě dostatečně široký náhled na tuto problematiku kvůli povaze použitých údajů nebo kvůli jejich nedostatku; konstatuje, že některá nedávná hodnocení se vzájemně doplňují, protože jsou založena na rozdílných, avšak komplementárních metodikách;

17. konstatuje, že zatímco Komise posuzuje výpadek příjmů z DPH pro EU, zatím pouze 15 členských států připravuje vlastní hodnocení výpadku příjmů z DPH na vnitrostátní úrovni; apeluje na každý členský stát, aby s podporou Komise vypracoval podrobný odhad výpadku příjmů, který se nebude omezovat jen na DPH a bude zahrnovat posouzení nákladů na všechny daňové pobídky;

18. opětovně vyjadřuje politování „nad nedostatkem důvěryhodných a objektivních statistických údajů o rozsahu vyhýbání se daňovým povinnostem a daňových úniků“ a „zdůrazňuje, že je důležité vyvinout odpovídající a transparentní metodiky pro stanovení rozsahu těchto jevů, jakož i jejich dopadu na veřejné finance, hospodářskou činnost a veřejné investice v rámci jednotlivých zemí“ ( 33 ) ; zdůrazňuje význam politické a finanční nezávislosti statistických úřadů pro zajištění spolehlivosti statistických údajů; žádá, aby Eurostatu byla zajištěna technická pomoc pro účely shromažďování ucelených a přesných statistických údajů, tak aby byly poskytovány ve srovnatelném a přehledně uspořádaném digitálním formátu;

19. připomíná zejména empirické posouzení rozsahu každoročních ztrát příjmů, k němuž v EU dochází v důsledku agresivního plánování daně z příjmu právnických osob, vypracované v roce 2015; konstatuje, že podle tohoto posouzení se tyto ztráty pohybují v rozmezí od 50–70 miliard EUR (výše ztráty způsobené pouhým přesunem zisků, odpovídající nejméně 17 % výnosů z daně z příjmu právnických osob v roce 2013 a 0,4 % HDP) do 160–190 miliard EUR (po započtení individualizovaných daňových režimů nadnárodních společností a neúčinného výběru daní);

20. vyzývá Radu a členské státy, aby se s podporou programu Fiscalis přednostně zaměřovaly na projekty, jejichž cílem je určit rozsah vyhýbání se daňovým povinnostem a umožnit tak lépe řešit problém současného daňového deficitu; zdůrazňuje, že Evropský parlament schválil ( 34 ) navýšení rozpočtu programu Fiscalis; naléhavě žádá členské státy, aby v koordinaci s Komisí prováděly odhady svých daňových deficitů a výsledky každoročně zveřejňovaly;

21. konstatuje, že podle odhadů MMF ( 35 ) činí celosvětové ztráty, k nimž dochází v důsledku eroze základu daně a přesouvání zisku (BEPS) a v souvislosti s daňovými ráji, přibližně 600 miliard USD ročně; konstatuje, že podle dlouhodobých přibližných odhadů MMF se v případě zemí OECD jedná o 400 miliard USD (1 % jejich HDP) a v případě rozvojových zemí o 200 miliard USD (1,3 % jejich HDP);

22. vítá skutečnost, že průzkum daňových politik v Evropské unii z roku 2017 ( 36 ) obsahuje nejnovější odhady týkající se nezjištěné ekonomiky – nazývané také „šedá ekonomika“–, které poskytují širší obrázek daňových úniků; zdůrazňuje, že hodnota nezjištěné ekonomiky měří hospodářské činnosti, které nemusejí být podchyceny v základních zdrojích údajů používaných při sestavování národních účtů;

23. upozorňuje na skutečnost, že téměř 40 % zisků nadnárodních společností se v celosvětovém měřítku každoročně přesouvá do daňových rájů, přičemž některé státy Evropské unie patří k zemím, které mají v souvislosti s přesouváním zisků nejvyšší ztráty, protože 35 % přesunutých zisků pochází ze zemí EU, po nichž následují rozvojové země (30 %) ( 37 ) ; zdůrazňuje, že přibližně 80 % zisků přesunutých z mnoha členských států EU je převedeno do několika jiných členských států nebo je jejich prostřednictvím vyvedeno; poukazuje na to, že nadnárodní společnosti mohou platit až 30 % méně daní než jejich domácí konkurenti a že agresivní daňové plánování narušuje hospodářskou soutěž pro domácí společnosti, zejména malé a střední podniky;

24. bere na vědomí, že podle posledních odhadů přichází EU v důsledku vyhýbání se daňovým povinnostem o přibližně 825 miliard EUR ročně ( 38 )

25. konstatuje, že nadnárodní společnosti vyslechnuté výborem TAX3 vydávají své vlastní odhady efektivních daňových sazeb ( 39 ) ; zdůrazňuje, že někteří odborníci tyto odhady zpochybňují;

26. žádá, aby byly shromažďovány statistické údaje o velkých transakcích ve svobodných přístavech, celních skladech a zvláštních hospodářských zónách a aby byly zpřístupňovány informace od zprostředkovatelů a oznamovatelů;

1.5. Daňové podvody, daňové úniky a agresivní daňové plánování

27. připomíná, že boj proti daňovým únikům a podvodům je bojem proti nezákonné činnosti, kdežto boj proti vyhýbání se daňovým povinnostem se týká situací, které využívají mezery v právních předpisech nebo jsou a priori v mezích zákona – pokud je daňové orgány, případně soudy, nepovažují za nezákonné – ale jsou proti jeho duchu; vyzývá proto ke zjednodušení daňového rámce;

28. připomíná, že je pravděpodobné, že se zlepšením výběru daní v zemích EU dojde i k omezení trestné činnosti spojené s daňovými úniky a následným praním peněz;

29. připomíná, že agresivním daňovým plánováním je míněn způsob vykazování daní, jehož cílem je snížení daňové povinnosti s využitím různých technických postupů, které určitý daňový systém nabízí, nebo volba mezi dvěma nebo více daňovými systémy, což jde proti duchu zákona;

30. vítá odpověď Komise na výzvy obsažené v usneseních jeho výborů TAXE, TAX2 a PANA, aby bylo lépe určováno agresivní daňové plánování a škodlivé daňové praktiky;

31. vyzývá Komisi a Radu, aby navrhly a přijaly ucelenou a specifickou definici ukazatelů agresivního daňového plánování, která bude vycházet z určujících znaků stanovených v rámci pátého přezkumu směrnice o správní spolupráci (DAC6) ( 40 ) a z příslušných studií a doporučení Komise ( 41 ) ; zdůrazňuje, že tyto jasně vymezené ukazatele mohou v případě potřeby vycházet z mezinárodně platných norem; vyzývá členské státy, aby na základě těchto ukazatelů postupovaly proti všem škodlivým daňovým praktikám, které využívají stávajících mezer v daňových předpisech; vyzývá Komisi a Radu, aby v případě, že se objeví nové modely či postupy agresivního daňového plánování, tyto ukazatele pravidelně aktualizovaly;

32. poukazuje na podobnost mezi plátci daně z příjmu právnických osob a jednotlivci s vysokým čistým jměním, pokud jde o využívání korporátních a podobných struktur, jako jsou svěřenské fondy a offshorové lokality, pro účely agresivního daňového plánování; poukazuje na úlohu zprostředkovatelů ( 42 ) při zřizování těchto režimů; v této souvislosti připomíná, že větší část příjmů jednotlivců s vysokým čistým jmění pochází z kapitálových zisků, a nikoli z výdělku;

33. vítá Komisí provedené posouzení ukazatelů agresivního daňového plánování a jejich začlenění do zpráv o jednotlivých zemích v rámci evropského semestru 2018; žádá, aby se toto posouzení stalo jejich pravidelnou součástí s cílem zajistit rovné podmínky na vnitřním trhu EU a v dlouhodobém výhledu též větší stabilitu veřejných příjmů; vyzývá Komisi, aby přijímala jasná návazná opatření s cílem ukončit praktiky agresivního daňového plánování, případně v podobě formálních doporučení;

34. opětovně vyzývá společnosti, aby jakožto daňoví poplatníci v plném rozsahu plnily své daňové povinnosti a přestaly uplatňovat agresivní daňové plánování vedoucí k erozi základu daně a přesouvání zisku a aby spravedlivou daňovou strategii a nepoužívání škodlivých daňových praktik chápaly jako důležitou součást sociální odpovědnosti podniku s ohledem na obecné zásady Organizace spojených národů v oblasti podnikání a lidských práv a pokyny OECD pro nadnárodní společnosti, s cílem zajistit důvěru daňových poplatníků v daňové rámce;

35. naléhavě vyzývá členské státy zapojené do postupu posílené spolupráce, aby se co nejrychleji dohodly na přijetí daně z finančních transakcí, a zároveň uznává, že celosvětové řešení by bylo nejvhodnější;

2. Zdanění podniků

36. připomíná, že možnosti výběru sídla společnosti nebo místa pobytu na základě regulačního rámce se s nástupem globalizace a digitalizace rozšířily;

37. připomíná, že daně se musí platit v jurisdikcích, v nichž skutečně probíhá významná a reálná hospodářská činnost a v nichž vznikají významné a reálné hodnoty, nebo – v případě nepřímého zdanění – v zemích spotřeby; zdůrazňuje, že toho je možné dosáhnout přijetím společného konsolidovaného základu daně z příjmů právnických osob v EU s vhodným a spravedlivým rozdělením, který bude mimo jiné zahrnovat všechna hmotná aktiva;

38. konstatuje, že v rámci první směrnice proti vyhýbání se daňovým povinnostem (ATAD I) schválila EU zdanění při odchodu, které členským státům umožňuje zdanit hospodářskou hodnotu kapitálového zisku vytvořeného na jejich území i v případě, že tohoto zisku nebylo v době odchodu ještě fakticky dosaženo; domnívá se, že zásada zdanění zisků vytvořených v členských státech před jejich převedením za hranice Unie by měla být posílena, například prostřednictvím koordinovaných daní vybíraných srážkou z úroků a licenčních poplatků, aby byly odstraněny stávající právní mezery a nedocházelo k tomu, že z EU budou unikat nezdaněné příjmy; vyzývá Radu, aby znovu otevřela jednání o návrhu týkajícím se úroků a licenčních poplatků ( 43 ) ; konstatuje, že daňové smlouvy často vedou ke snížení sazby daně vybírané srážkou s cílem zabránit dvojímu zdanění ( 44 )

39. opětovně potvrzuje, že úprava mezinárodních právních předpisů v daňové oblasti musí reagovat na problém vyhýbání se daňovým povinnostem, k němuž dochází kvůli možnosti využívat vzájemného působení vnitrostátních daňových ustanovení a sítí daňových smluv, důsledkem čehož je eroze základu daně a dvojí nezdanění, ale zároveň je třeba zajistit, aby nedocházelo ke dvojímu zdanění;

2.1. Akční plán v oblasti eroze základu daně a přesouvání zisku a jeho provádění v EU: Směrnice proti vyhýbání se daňovým povinnostem (ATAD)

40. oceňuje projekt boje proti erozi základu daně a přesouvání zisku prováděný pod vedením skupiny G20/OECD, jehož cílem bylo koordinované řešení příčin a podmínek vedoucích k praktikám eroze základu daně a přesouvání zisku posilováním soudržnosti daňových předpisů mezi státy, zpřísňováním požadavků týkajících se podstaty a zvyšováním transparentnosti a jistoty; konstatuje však, že ochota a připravenost ke spolupráci na akčním plánu OECD v oblasti eroze základu daně a přesouvání zisku není stejná u všech zemí a liší se i v případě různých opatření;

41. konstatuje, že patnáctibodový akční plán skupiny G20/OECD v oblasti eroze základu daně a přesouvání zisku, jehož záměrem je koordinovaně řešit příčiny a okolnosti vzniku postupů, které k erozi základu daně a přesouvání zisku vedou, je prováděn a monitorován a probíhají další diskuse v širším okruhu zemí, tj. nejenom v původních účastnických státech, prostřednictvím inkluzivního rámce; vyzývá proto členské státy, aby podpořily změnu mandátu a fungování tohoto inkluzivního rámce s cílem zajistit, aby zbývající mezery v daňových právních předpisech a nevyřešené daňové otázky řešil současný mezinárodní rámec; vítá iniciativu inkluzivního rámce, aby proběhla diskuse a aby se dospělo k obecnému konsensu ve věci lepšího rozdělení práv zdanění mezi jednotlivými zeměmi;

42. je si vědom toho, že tato opatření je třeba realizovat v praxi; bere na vědomí politické sdělení ( 45 ) o inkluzivním rámci pro řešení BEPS, jehož cílem je připravit řešení zjištěných problémů, které se týkají zdanění digitální ekonomiky;

43. poukazuje na to, že některé země nedávno přijaly jednostranná protiopatření proti škodlivým daňovým praktikám (například daň z odkloněných zisků ve Spojeném království nebo ustanovení o minimální dani z celosvětových příjmů (GILTI) přijaté v rámci daňové reformy ve Spojených státech) s cílem zajistit, aby příjmy nadnárodních společností dosahované v zahraničí byly v zemi, kde sídlí mateřská společnost, řádně zdaněny určitou minimální efektivní daňovou sazbou; vyzývá EU k posouzení těchto opatření; konstatuje, že EU na rozdíl od těchto jednostranných opatření obecně při hledání řešení problému spravedlivého rozdělení práv zdanění usiluje o opatření mnohostranná a konsensuální; zdůrazňuje například, že EU upřednostňuje globální řešení pro zdanění digitálního odvětví, jelikož však jednání na celosvětové úrovni postupují pomalu, navrhuje daň EU z digitálních služeb;

44. připomíná, že balíček opatření EU z roku 2016 proti vyhýbání se daňovým povinnostem doplňuje existující ustanovení, jejichž cílem je provádět koordinovaným způsobem 15 opatření proti erozi základu daně a přesouvání zisku v rámci celého jednotného trhu EU;

45. vítá skutečnost, že EU přijala směrnice proti vyhýbání se daňovým povinnostem (ATAD I a ATAD II); konstatuje, že tyto směrnice zavádějí spravedlivější zdanění, protože v rámci celé EU poskytují určitou minimální úroveň ochrany proti vyhýbání se daňovým povinnostem právnických osob a zajišťují spravedlivější a stálejší prostředí pro podniky, a to jak z hlediska poptávky, tak z hlediska nabídky; vítá ustanovení týkající se hybridních nesouladů, která mají předcházet dvojímu nezdanění a odstranit tak stávající nesoulady a zamezit vytváření dalších nesouladů mezi členskými státy navzájem i ve vztahu ke třetím zemím;

46. vítá ustanovení o ovládané zahraniční společnosti, která jsou součástí směrnice ATAD I a která mají zajistit, aby zisky vytvořené příbuznými společnostmi uložené v zemích s nízkým nebo nulovým zdaněním daněmi byly efektivně zdaněny; oceňuje, že tato ustanovení jsou formulována tak, aby v situaci, kdy v členských státech předpisy pro ovládané zahraniční společnosti chybí nebo jsou odlišné, nebylo narušováno fungování vnitřního trhu s výjimkou zcela umělých režimů, jak o to Parlament opakovaně žádal; vyjadřuje politování nad tím, že směrnice ATAD I obsahuje dva různě přístupy k uplatňování předpisů pro ovládané zahraniční společnosti, a vyzývá členské státy, aby uplatňovaly ty předpisy pro ovládané zahraniční společnosti, které jsou jednodušší a nejúčinnější, a sice předpisy uvedené v čl. 7 odst. 2 písm. a) směrnice ATAD I;

47. vítá obecné ustanovení směrnice ATAD I, které je namířeno proti zneužívání daňových předpisů pro účely výpočtu výše daně z příjmu právnických osob a které členským státům umožňuje ignorovat uspořádání, která nejsou založena na skutečnosti, a zohlednit všechny významné skutečnosti a okolnosti, jejichž cílem je pouze získat daňovou výhodu; opětovně žádá, aby byl přijat obecný a společný přísný předpis proti zneužívání daňových předpisů, jednak v rámci platných právních předpisů, a zejména pak v rámci směrnice o mateřských a dceřiných společnostech, směrnice o fúzích a směrnice o úrocích a licenčních poplatcích;

48. opakovaně požaduje jasnou definici „stálé provozovny“ a „významné ekonomické přítomnosti“, která bude formulována tak, aby se společnostem znemožnilo uměle obcházet daňové povinnosti v členském státě, v němž vyvíjejí hospodářskou činnost;

49. žádá, aby byla v rámci Společného fóra EU pro převodní ceny (JTPF) dokončena činnost v oblasti formulace osvědčených postupů a sledování stavu provádění v jednotlivých členských státech ze strany Komise;

50. opakuje své výhrady týkající se používání převodních cen pro účely agresivního daňového plánování a v souvislosti s tím připomíná, že v zájmu řešení tohoto problému je třeba podniknout odpovídající kroky a zlepšit stávající rámec pro převodní ceny; zdůrazňuje, že je třeba zajistit, aby odpovídaly ekonomické realitě, zaručovaly jistotu, jednoznačnost a spravedlnost pro členské státy a společnosti vyvíjející svou činnost v Unii a aby snižovaly riziko zneužívání předpisů pro účely přesouvání zisku, přičemž by měly brát v úvahu pokyny OECD z roku 2010 pro stanovování převodních cen ( 46 ) ; konstatuje však, že jak již zdůraznila řada odborníků a publikací, používání pojmů „koncept nezávislého subjektu“ nebo „zásada obvyklých tržních podmínek“ představuje jeden z hlavních faktorů umožňujících škodlivé daňové praktiky ( 47 )

51. zdůrazňuje, že díky opatřením EU zaměřeným na řešení eroze základu daně a přesouvání zisku a agresivního daňového plánování mají nyní daňové orgány nový soubor nástrojů pro zajištění spravedlivého výběru daní a současně pro zachování konkurenceschopnosti podniků EU; zdůrazňuje, že daňové orgány by měly být odpovědné za účinné využívání tohoto souboru nástrojů, aniž by tím současně zvyšovaly zatížení odpovědných daňových poplatníků, zejména malých a středních podniků;

52. uznává, že nový tok informací směřující k daňovým orgánům po přijetí první směrnice proti vyhýbání se daňovým povinnostem (ATAD I) a směrnice o správní spolupráci (DAC4) s sebou nese potřebu náležitého financování, aby bylo zajištěno co nejúčinnější využití těchto informací a efektivní snížení současného daňového deficitu; vyzývá všechny členské státy, aby zajistily, že jejich orgány budou mít k dispozici dostatečné a přiměřené nástroje k využívání těchto informací a ke kombinování a křížové kontrole informací z různých zdrojů a datových souborů;

2.2. Posílení opatření EU v oblasti boje proti vyhýbání se daňovým povinnostem a doplnění akčního plánu v oblasti boje proti erozi základu daně a přesouvání zisku

2.2.1. Prověřování daňových systémů členských států a jejich celkového daňového prostředí – agresivní daňové plánování v rámci EU (evropský semestr)

53. vítá skutečnost, že daňové systémy členských států a jejich celkové daňové prostředí se staly součástí evropského semestru, jak o to žádal Evropský parlament ( 48 ) ; vítá studie a údaje připravené Komisí ( 49 ) , které umožňují lépe řešit situace ukazující na agresivní daňové plánování a jednoznačně určit, kdy k takovému daňovému plánování může docházet, a díky nimž mají všechny členské státy k dispozici databázi, která je bohatým zdrojem informací o tomto jevu; zdůrazňuje, že v souladu se zásadou loajální spolupráce nesmí členské státy usnadňovat vytváření režimů agresivního daňového plánování, které by nebyly slučitelné s právním rámcem EU a duchem Smluv EU;

54. požaduje, aby tyto nové daňové ukazatele pro evropský semestr měly stejný status jako ukazatele týkající se kontroly výdajů; zdůrazňuje, že bude přínosné, pokud bude do evropského semestru začleněn i tento daňový rozměr, protože pak bude možné řešit některé škodlivé daňové praktiky, které se dosud nepodařilo odstranit za pomoci směrnice proti vyhýbání se daňovým povinnostem (ATAD) ani jiných stávajících evropských právních předpisů;

55. vítá skutečnost, že směrnice o správní spolupráci v oblasti daní (DAC6) stanoví určující znaky přeshraničních uspořádání, která jsou zprostředkovatelé povinni hlásit daňovým orgánům, aby je mohly následně posoudit; vítá skutečnost, že tyto prvky režimů agresivního daňového plánování lze aktualizovat, pokud se objeví nějaký nový typ uspořádání nebo praktik; zdůrazňuje, že lhůta pro provedení této směrnice dosud neuplynula a že ustanovení bude třeba monitorovat, aby byla zajištěna jejich účinnost;

56. vyzývá skupinu pro kodex chování (zdanění podniků), aby Radě a Parlamentu každoročně podávala zprávu o hlavních typech uspořádání zjištěných v členských státech, a umožnila tak orgánům, které v této oblasti rozhodují, aby byly informovány o nově vznikajících daňových režimech a mohly přijímat případná protiopatření;

57. vyzývá orgány EU i členské státy, aby zajistily, že smlouvy na veřejné zakázky nebudou dodavatelům usnadňovat vyhýbání se daňovým povinnostem; zdůrazňuje, že členské státy by měly monitorovat a zajišťovat, aby se společnosti i ostatní právní subjekty, které se účastní výběrových řízení a uzavírají smlouvy na veřejné zakázky, nedopouštěly daňových podvodů, vyhýbání se daňovým povinnostem a agresivního daňového plánování; vyzývá Komisi, aby vyjasnila stávající postup zadávání veřejných zakázek, který stanoví směrnice EU o zadávání veřejných zakázek, a aby v případě potřeby navrhla novelu této směrnice, která nebude zakazovat uplatňování daňových hledisek jako kritérií pro vyloučení nebo dokonce pro výběr účastníků řízení při zadávání veřejných zakázek;

58. vyzývá Komisi, aby vydala návrh, který by uložil členským státům povinnost zajistit, že hospodářské subjekty účastnící se řízení o veřejných zakázkách postupují v souladu s minimální úrovní transparentnosti, pokud jde o daně, zejména pak jde o veřejné podávání zpráv podle jednotlivých zemí a transparentní vlastnické struktury;

59. vyzývá Komisi, aby co nejdříve předložila návrh zaměřený na rušení daňových režimů pro příjmy z patentů, a vyzývá členské státy, aby upřednostňovaly neškodnou a pokud je to vhodné, přímou podporu výzkumu a vývoje na svém území; zdůrazňuje, že daňové úlevy pro společnosti musí být pečlivě koncipovány a zaváděny pouze tehdy, pokud mají pozitivní dopad na zaměstnanost a růst a je vyloučeno riziko, že by mohly vytvořit nové právní mezery v daňovém systému;

60. opětovně žádá, aby bylo prozatím zajištěno, že stávající daňové režimy pro příjmy z patentů budou svázány se skutečnou hospodářskou činností, například formou prověřování výdajů, a aby tyto režimy nenarušovaly hospodářskou soutěž; poukazuje vzrůstající význam nehmotných aktiv v hodnotovém řetězci nadnárodních společností; bere na vědomí vylepšenou definici nákladů na výzkum a vývoj v návrhu týkajícím se společného základu daně z příjmů právnických osob (CCTB); podporuje postoj Parlamentu, že pokud jde o náklady na výzkum a vývoj, je vhodnější využívat daňové dobropisy než odečet těchto nákladů;

2.2.2. Lepší spolupráce v oblasti zdanění, včetně společného konsolidovaného základu daně z příjmů právnických osob

61. zdůrazňuje, že daňová politika v Evropské unii by se měla zaměřit jak na boj proti vyhýbání se daňovým povinnostem a agresivnímu daňovému plánování, tak na usnadňování přeshraniční hospodářské činnosti prostřednictvím spolupráce daňových orgánů a inteligentní koncepce daňové politiky;

62. zdůrazňuje, že přeshraniční hospodářská činnost naráží na celou řadu daňových překážek; připomíná v této souvislosti své usnesení ze dne 25. října 2012 k dvaceti nejdůležitějším připomínkám evropských občanů a podniků k fungování jednotného trhu ( 50 ) ; naléhavě vyzývá Komisi, aby přijala akční plán, jenž se bude těmito překážkami přednostně zabývat;

63. vítá opětovné zahájení realizace projektu v oblasti společného konsolidovaného základu daně z příjmů právnických osob, kdy Komise přijala vzájemně související návrhy týkající se společného základu daně z příjmů právnických osob (CCTB) i společného konsolidovaného základu daně z příjmů právnických osob (CCCTB); zdůrazňuje, že jakmile bude projekt CCCTB plně proveden, odstraní se právní mezery mezi vnitrostátními daňovými systémy, zejména pokud jde o stanovování převodních cen;

64. vyzývá Radu, aby co nejdříve přijala a provedla oba návrhy současně a vzala přitom v úvahu stanovisko Parlamentu, které již obsahuje koncept virtuální stálé provozovny a vzorce pro rozdělení, jež vyplní stávající právní mezery umožňující vyhýbat se daňovým povinnostem a nastolí rovné podmínky s ohledem na digitalizaci; lituje skutečnosti, že některé členské státy dlouhodobě odmítají nalézt řešení, a vyzývá členské státy, aby své rozdílné postoje překonaly;

65. připomíná, že uplatňování společného (konsolidovaného) základu daně z příjmů právnických osob by mělo být doprovázeno prováděním společných účetních pravidel a vhodnou harmonizací správních postupů;

66. připomíná, že má-li ustat praxe přesouvání zisku a má-li být zavedena zásada, že daně se platí tam, kde byl vytvořen zisk, měly by být CCTB a CCCTB zavedeny ve všech členských státech současně; vyzývá Komisi, aby vydala nový návrh na základě článku 116 SFEU, podle kterého přijmou Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem za tímto účelem potřebné právní předpisy, nepřijme-li Rada jednomyslné rozhodnutí ohledně návrhu na zavedení CCCTB;

2.2.3. Digitální zdanění podniků

67. konstatuje, že fenomén digitalizace vytvořil na trhu novou situaci, kdy digitální a digitalizované společnosti mohou využívat výhod místních trhů, aniž by na daném trhu musely být fyzicky přítomny, a vznikala jim proto daňová povinnost, což vytváří nerovné podmínky a znevýhodňuje tradiční společnosti; konstatuje, že digitální obchodní modely jsou v EU zatíženy v průměru nižším daňovým břemenem než tradiční obchodní modely ( 51 )

68. poukazuje v této souvislosti na to, že v hodnotových řetězcích nadnárodních společností dochází k postupnému posunu od hmotné výroby k nehmotným aktivům, což se v průběhu posledních pěti let projevilo v relativní míře růstu příjmů z licenčních poplatků (téměř 5 % ročně), která je vyšší než v případě obchodu se zbožím a přímých zahraničních investic (méně než 1 % ročně) ( 52 ) ; vyjadřuje politování nad tím, že digitální podniky neplatí v některých členských státech téměř žádné daně, navzdory své významné digitální přítomnosti a vysokým výnosům, jichž v těchto členských státech dosahují;

69. má za to, že by EU měla usilovat o přitažlivější obchodní prostředí s cílem dosáhnout dobře fungujícího jednotného digitálního trhu a zároveň zajistit spravedlivější zdanění digitálního hospodářství; připomíná, že v souvislosti s digitalizací celého hospodářství by se při určování místa vytvoření konkrétní hodnoty mělo přihlížet k uživatelským vstupům i ke shromážděným informacím o chování spotřebitelů online;

70. zdůrazňuje, že nejednotný přístup Unie k řešení problémů v oblasti zdanění digitálního hospodářství povede členské státy k tomu (a skutečně k tomu již začalo docházet), aby přijímaly jednostranná řešení, která mohou vést k regulatorní arbitráži a fragmentaci jednotného trhu a mohou představovat zátěž pro společnosti vyvíjející přeshraniční činnost i pro daňové orgány;

71. připomíná vůdčí úlohu Komise a některých členských států v globální diskusi o zdanění digitálního hospodářství; vybízí členské státy, aby pokračovaly ve své proaktivní činnosti na úrovni OECD a OSN, zejména prostřednictvím postupu zavedeného politickým sdělením inkluzivního rámce pro řešení BEPS ( 53 ) ; připomíná však, že EU by neměla čekat na celosvětové řešení a musí jednat okamžitě;

72. vítá soubor opatření pro digitální daň přijatý Komisí dne 21. března 2018; vyjadřuje však politování nad tím, že Dánsko, Finsko, Irsko a Švédsko potvrdily své výhrady či kategorické odmítnutí souboru opatření pro digitální daň během zasedání Rady ECOFIN dne 12. března 2019 ( 54 )

73. zdůrazňuje, že shoda na tom, co znamená pojem „stálá digitální provozovna“, které bylo dosud jako jediné dosaženo, je sice krokem správným směrem, neřeší však otázku stanovení základu daně;

74. vyzývá členské státy, které jsou ochotny zvážit zavedení digitální daně, aby tak učinily v rámci posílené spolupráce, aby se zamezilo další fragmentaci jednotného trhu, k níž už dochází, když jednotlivé členské státy uvažují o řešení této záležitosti na vnitrostátní úrovni;

75. chápe, že takzvané prozatímní řešení není optimální; je však přesvědčen, že pomůže urychlit hledání lepšího řešení na celosvětové úrovni a zároveň do určité míry vyrovná podmínky na místních trzích; vyzývá členské státy EU, aby projednaly, přijaly a provedly dlouhodobé řešení týkající se zdanění digitální ekonomiky (s ohledem na významnou digitální přítomnost), jakmile to bude možné, aby EU i nadále udávala směr na celosvětové úrovni; zdůrazňuje, že dlouhodobé řešení navrhované Komisí by mělo sloužit jako základ pro další činnost na mezinárodní úrovni;

76. připomíná silnou poptávku po dani z digitálních služeb ze strany občanů EU; připomíná, že z průzkumů vyplývá, že 80 % občanů Německa, Francie, Rakouska, Nizozemska, Švédska a Dánska podporuje zavedení daně z digitálních služeb a domnívá se, že EU by měla být průkopníkem mezinárodního úsilí; dále zdůrazňuje, že většina dotazovaných občanů by upřednostňovala širokou působnost daně z digitálních služeb ( 55 )

77. vyzývá členské státy, aby zajistily, že daň z digitálních služeb zůstane dočasným opatřením, tím, že do návrhu směrnice Rady ze dne 21. března 2018 o společném systému daně z digitálních služeb jako daně z příjmu z poskytování určitých digitálních služeb ( 56 ) (COM(2018)0148) začlení ustanovení o skončení platnosti a zároveň urychlí diskusi o významné digitální přítomnosti;

2.2.4. Efektivní zdanění

78. konstatuje, že nominální sazby daně z příjmů právnických osob se na úrovni EU snížily z průměrných 32 % v roce 2000 na 21,9 % v roce 2018 ( 57 ) , což znamená pokles o 32 %; je znepokojen dopady této soutěže na udržitelnost daňových systémů a jeho případnými vedlejšími účinky na ostatní země; konstatuje, že první projekt G20/OECD zaměřený proti erozi základu daně a přesouvání zisku se tímto jevem nezabýval; vítá oznámení inkluzivního rámce pro řešení BEPS, že bude „bez předsudků“ zkoumat práva zdanění, která by do roku 2020 ( 58 ) posílila možnost jurisdikcí danit zisky v případě, že jiná jurisdikce s právem zdanění uplatňuje na dané zisky nízkou efektivní daňovou sazbu, což vede k minimálnímu efektivnímu zdanění; konstatuje, že jak uvádí inkluzivní rámec pro řešení BEPS, stávající činnost vedená OECD nemá za cíl měnit skutečnost, že země či jurisdikce mohou svobodně určovat své vlastní daňové sazby nebo nemusí mít vůbec žádný systém zdanění právnických osob ( 59 )

79. vítá novou celosvětovou normu OECD týkající se faktoru významných činností uplatňovaného u jurisdikcí, které neukládají žádné nebo jen nominální daně ( 60 ) , přičemž tato norma do značné míry vychází z úsilí EU o sestavení seznamu EU (kritérium spravedlivosti 2.2 seznamu EU);

80. připomíná nesrovnalosti mezi odhady efektivních daňových sazeb velkých společností, které jsou často založeny na daňovém ustanovení ( 61 ) , a daněmi, které velké nadnárodní společnosti ve skutečnosti platí; připomíná, že v tradičních odvětvích činí průměrná efektivní sazba daně z příjmů právnických osob 23 %, zatímco v digitálním odvětví je to 9,5 % ( 62 )

81. připomíná rozdílné metodiky pro posuzování efektivních daňových sazeb, které neumožňují spolehlivě porovnávat efektivní daňové sazby v EU a po celém světě; konstatuje, že některá posouzení efektivních daňových sazeb v EU se rozcházejí o 2,2 % až o 30 % ( 63 ) ; vybízí Komisi, aby si vytvořila vlastní metodiky a pravidelně zveřejňovala efektivní daňové sazby v členských státech;

82. vybízí Komisi, aby posoudila jev spočívající ve snižování nominálních daňových sazeb a jeho dopad na efektivní daňové sazby v EU a aby navrhla nápravná opatření jak v rámci EU, tak případně ve vztahu ke třetím zemím, včetně přísných pravidel proti zneužívání daňového režimu, defenzivních opatření, jako jsou přísněji kontrolovaná pravidla pro ovládané zahraniční společnosti a doporučení, aby byly upraveny daňové smlouvy;

83. je přesvědčen, že globální koordinace daňové základny jako výsledek projektu OECD/BEPS by měla být doprovázena lepší koordinací daňových sazeb v zájmu zlepšení efektivity;

84. vybízí členské státy, aby aktualizovaly mandát Skupiny pro kodex chování (zdanění podniků) tak, aby zahrnoval koncept minimálního efektivního zdanění zisků právnických osob v návaznosti na práci OECD v oblasti daňových výzev vyplývajících z digitalizace hospodářství;

85. bere na vědomí prohlášení francouzského ministra financí na zasedání výboru TAX3, které se konalo dne 23. října 2018, že je třeba vést diskusi o koncepci minimálního zdanění; vítá skutečnost, že je Francie připravena učinit z diskuse o minimálním zdanění jednu z priorit svého předsednictví svého předsednictví ve skupině G7 v roce 2019, jak bylo potvrzeno během zasedání Rady ECOFIN dne 12. března 2019;

2.3. Správní spolupráce v oblasti přímých daní

86. zdůrazňuje, že od června 2014 se směrnice o správní spolupráci v oblasti daní (DAC) čtyřikrát změnila;

87. vyzývá Komisi, aby posoudila a předložila návrhy na odstranění právních mezer ve směrnici DAC2, zejména začleněním hmotného majetku a kryptoměn do působnosti směrnice, stanovením sankcí za nedodržování pravidel nebo podávání nepravdivých zpráv ze strany finančních institucí a rovněž začleněním dalších druhů finančních institucí a typů účtů, které se v současné době nevykazují, jako jsou například penzijní fondy;

88. opakuje svou výzvu, aby se rozšířila oblast její působnosti, pokud jde o výměnu daňových rozhodnutí a poskytnutí širšího přístupu Komisi a aby byly více harmonizovány postupy různých vnitrostátních daňových orgánů v oblasti daňových rozhodnutí;

89. vyzývá Komisi, aby v této souvislosti urychleně vydala první posouzení směrnice o správní spolupráci v oblasti daní (DAC3), ve kterém by se měla zaměřit především na počet rozhodnutí, které se staly předmětem výměny, a počet případů, kdy vnitrostátní správci daně využili přístupu k informacím, které byly v držení jiného členského státu; žádá, aby v tomto posouzení byly rovněž zohledněny dopady zpřístupnění klíčových informací souvisejících s daňovými rozhodnutími (počet rozhodnutí, jména příjemců, efektivní sazba daně stanovená na základě jednotlivých rozhodnutí); žádá členské státy, aby vnitrostátní daňová rozhodnutí zveřejňovaly;

90. s politováním konstatuje, že komisař odpovědný za daňovou oblast neuznává potřebu rozšířit stávající systém výměny informací mezi vnitrostátními daňovými orgány;

91. opětovně také žádá, aby byly zajištěny souběžné daňové audity osob, které mají společné nebo vzájemně se doplňující zájmy (včetně mateřských společností a jejich dceřiných společností), a aby byla ještě více posílena spolupráce členských států v daňové oblasti stanovením povinnosti odpovídat na skupinové dotazy, které se týkají daňových záležitostí; poukazuje na to, že právo mlčet v rámci jednání s daňovými orgány se nevztahuje na čistě správní vyšetřování a že spolupráce je povinná ( 64 )

92. domnívá se, že koordinované kontroly na místě a společné audity by měly být součástí evropského rámce pro spolupráci mezi správci daně;

93. zdůrazňuje, že k účinnějšímu výběru daní přispívá nejen výměna informací a jejich zpracování, ale i sdílení osvědčených postupů mezi daňovými orgány; vyzývá členské státy, aby sdílení osvědčených postupů mezi daňovými orgány považovaly za prioritu, zejména pokud jde o digitalizaci daňových správ;

94. vyzývá Komisi a členské státy, aby harmonizovaly postupy pro digitální systém pro podávání daňových přiznání s cílem usnadnit přeshraniční aktivity a omezit administrativní zátěž;

95. žádá Komisi, aby co nejdříve posoudila provádění směrnice o správní spolupráci (DAC4) a zjistila, zda vnitrostátní správci daně fakticky využívají přístup k informacím rozčleněným podle jednotlivých zemí, které se nacházejí v držení jiného členského státu; žádá Komisi, aby posoudila, jak se směrnice DAC4 vztahuje k opatření č. 13 akčního plánu skupiny G20 v oblasti eroze základu daně a přesouvání zisku, které se týká výměny informací rozčleněných podle jednotlivých zemí;

96. vítá automatickou výměnu informací o finančních účtech s Andorrou, Lichtenštejnskem, Monakem, Republikou San Marino a Švýcarskem, která se řídí celosvětovou normou, kterou vypracovala OECD; vyzývá Komisi a členské státy, aby aktualizovaly ustanovení Smlouvy tak, aby odpovídala směrnici o správní spolupráci v oblasti daní v pozměněném znění;

97. rovněž zdůrazňuje příspěvek prostřednictvím programu Fiscalis 2020, jehož cílem je posílit spolupráci mezi zúčastněnými zeměmi, jejich daňovými orgány a úředníky; podtrhuje přidanou hodnotu společných akcí v této oblasti a úlohu případného programu při vývoji a provozu významných celoevropských informačních systémů;

98. připomíná členským státům povinnosti, které mají podle Smlouvy ( 65 ) , zejména povinnosti loajální a rychlé spolupráce; vzhledem k tomu, že se objevují přeshraniční případy, zejména zdokumentované případy podvodů typu „cum-ex“, aby vnitrostátní orgány daňové správy všech členských států určily jednotná kontaktní místa v souladu se systémem jednotných kontaktních míst Mezinárodní pracovní skupiny pro společné sdílení informací a spolupráci (JITSIC) při OECD ( 66 ) , s cílem usnadňovat a prohlubovat spolupráci v oblasti boje proti daňovým podvodům, daňovým únikům a agresivnímu daňovému plánování; vyzývá dále Komisi, aby usnadňovala a koordinovala spolupráci mezi jednotnými kontaktními místy členských států;

99. doporučuje, aby orgány členských států, kterým jejich protějšky v jiných členských státech oznámily možné porušení zákona, byly povinny vydat úřední potvrzení o doručení a v příslušných případech včas poskytnout podrobné informace o opatřeních, která byla v reakci na toto oznámení přijata;

2.4. „Dividend stripping“ a „coupon washing“

100. konstatuje, že ačkoli jsou transakce „cum-ex“ jsou již od 90. let 20. století známým globálním problémem, a to i v Evropě, nebyla dosud nebyla přijatá žádná koordinovaná protiopatření; odsuzuje daňové podvody odhalené v kauze „cum-ex files“, které podle veřejně dostupných údajů vedly ke ztrátám daňových příjmů členských států dosahujících podle odhadů některých sdělovacích prostředků až 55,2 miliardy EUR; zdůrazňuje, že konsorcium evropských novinářů tvrdí, že hlavními cílovými trhy pro obchodní praktiky typu „cum-ex“ je Německo, Dánsko, Španělsko, Itálie a Francie, po nichž následují Belgie, Finsko, Polsko, Nizozemsko, Rakousko a Česká republika;

101. zdůrazňuje, že složitost daňových systémů může způsobovat vznik právních mezer, které daňové podvody typu cum-ex usnadňují;

102. konstatuje, že systematické podvody typu „cum-ex“ a „cum-cum“ byly možné mimo jiné i proto, že příslušné orgány členských států neprováděly dostatečné kontroly žádostí o vrácení daně a neměly jasný a úplný přehled o skutečném vlastnictví akcií; vyzývá členské státy, aby všem příslušným orgánům poskytly přístup k úplným a aktuálním informacím o vlastnictví akcií; vyzývá Komisi, aby posoudila, zda jsou v této souvislosti nutná opatření na úrovni EU, a aby předložila legislativní návrh, pokud posouzení prokáže, že tato opatření zapotřebí jsou;

103. zdůrazňuje, že tato odhalení poukazují na možné nedostatky vnitrostátního daňového práva a stávajících systémů výměny informací a spolupráce mezi orgány členských států; vyzývá členské státy, aby efektivně využívaly veškerých komunikačních kanálů, vnitrostátních údajů a údajů dostupných díky posílenému rámci pro výměnu informací;

104. zdůrazňuje, že přeshraniční aspekty kauzy „cum-ex“ by měly být řešeny mnohostranně; varuje před zaváděním nových dvoustranných smluv o výměně informací a dvoustranných mechanismů spolupráce mezi jednotlivými členskými státy, které by komplikovaly již tak složitou síť mezinárodních pravidel, vytvářely nové právní mezery a dále snižovaly transparentnost;

105. vyzývá všechny členské státy, aby důkladně prošetřily a analyzovaly postupy vyplácení dividend ve svých jurisdikcích, aby nalezly mezery ve svých daňových zákonech, které lze využít k daňovým podvodům a vyhýbání se daňovým povinnostem, provedly analýzu možného přeshraničního rozměru těchto praktik a aby veškerým těmto škodlivým daňovým praktikám učinily přítrž; vyzývá v tomto ohledu členské státy k výměně osvědčených postupů;

106. vyzývá členské státy a jejich orgány finančního dohledu, aby posoudily, zda je nutné zakázat finanční praktiky motivované výlučně daňovými účely, jako je „dividend arbitrage“, „dividend stripping“ nebo podobné systémy, pokud emitent nepředloží důkaz, že tyto finanční postupy mají jiný závažný ekonomický účel než neodůvodněné vrácení daní či vyhýbání se daňovým povinnostem; vyzývá legislativní orgány EU, aby zvážily možnost zavedení tohoto opatření na unijní úrovni;

107. vyzývá Komisi, aby začala neprodleně připravovat návrh na vytvoření evropské finanční policie v rámci Europolu, která by disponovala vlastními vyšetřovacími kapacitami, a návrh na vytvoření evropského rámce pro přeshraniční daňová vyšetřování;

108. dospívá k názoru, že kauza „cum-ex“ poukázala na to, že je naléhavě zapotřebí zlepšit spolupráci mezi daňovými orgány členských států EU, zejména pokud jde o sdílení informací; naléhavě proto vyzývá členské státy, aby zintenzivnily vzájemnou spolupráci při odhalování, zastavování, vyšetřování a stíhání systémů daňových podvodů a daňových úniků, jako je „cum-ex“ a „cum-cum“, včetně výměny osvědčených postupů, a aby v odůvodněných případech podporovaly řešení na úrovni EU;

2.5. Transparentnost daní z příjmu právnických osob

109. vítá přijetí směrnice DAC4, která stanoví podávání zpráv podle jednotlivých zemí daňovým orgánům v souladu s normou 13 akčního plánu proti oslabování daňové základny a přesouvání zisku;

110. připomíná, že veřejné podávání zpráv podle jednotlivých zemí je jedním z klíčových opatření, jak dospět k větší transparentnosti v oblasti informací o zdanění podniků; zdůrazňuje, že návrh na veřejné podávání zpráv podle jednotlivých zemí předložili společní normotvůrci dne 12. dubna 2016 krátce po skandálu Panama Papers a že Evropský parlament přijal své stanovisko dne 4. července 2017 ( 67 ) ; připomíná, že v tomto usnesení vyzval ke zvětšení rozsahu oblastí, na niž se tyto zprávy vztahují, a k ochraně citlivých obchodních informací s patřičným ohledem na konkurenceschopnost unijních podniků;

111. připomíná postoj Parlamentu v doporučeních výboru PANA, kdy vyzýval k ambicióznímu veřejnému podávání zpráv podle jednotlivých zemí, aby se posílila daňová transparentnost a veřejná kontrola nadnárodních společností; naléhavě vyzývá Radu, aby dosáhla společné dohody s cílem přijmout veřejné podávání zpráv podle jednotlivých zemí jako jedno z klíčových opatření pro dosažení větší transparentnosti v souvislosti s dostupností daňových informací společností pro všechny občany;

112. lituje, že ze strany Rady nedošlo od roku 2016 k výraznějšímu pokroku a spolupráci; vyzývá Radu, aby v této věci urychleně postoupila vpřed a začala s Parlamentem jednat;

113. připomíná, že veřejný dohled je užitečný k tomu, aby výzkumní pracovníci ( 68 ) , investigativní novináři, investoři a další zúčastněné strany mohli řádně posuzovat rizika, pasiva a příležitosti, které napomáhají poctivému podnikání; připomíná, že podobná ustanovení již platí pro bankovní sektor, konkrétně článek 89 směrnice 2013/36/EU (CDR IV) ( 69 ) , a pro těžební průmysl a těžbu dřeva podle směrnice 2013/34/EU ( 70 ) ; poukazuje na to, že některé soukromé subjekty v rámci svých programů sociální odpovědnosti podniků dobrovolně vyvíjejí nové nástroje vykazování s cílem zvýšit transparentnost; příkladem je norma Global Reporting Initiative „Poskytování informací státní správě o daních a platbách“;

114. připomíná, že kroky ke zvýšení transparentnosti podnikových daní je třeba chápat jako opatření vztahující se k čl. 50 odst. 1 SFEU o svobodě usazování, a proto je tento článek vhodným právním základem pro veřejné podávání zpráv podle jednotlivých zemí, jak Komise uvádí v posouzení dopadu zveřejněném dne 12. dubna 2016 (COM(2016)0198);

115. poukazuje na to, že s ohledem na omezenou schopnost rozvojových zemí plnit požadavky prostřednictvím stávajících postupů pro výměnu informací má zvláštní význam transparentnost, díky níž by měly jejich daňové správy snazší přístup k informacím;

2.6. Pravidla státní podpory

116. připomíná, že oblast přímého zdanění podnikatelské činnosti spadá do oblasti působnosti státní podpory ( 71 ) , pokud fiskální opatření v rozporu s obecně platnými fiskálními opatřeními, která platí bez rozdílu pro všechny podniky, rozlišují mezi plátci daně;

117. vyzývá Komisi a zejména její generální ředitelství pro hospodářskou soutěž, aby posoudily možnost přijetí opatření, která by členské státy odrazovala od poskytování takovéto státní podpory formou daňového zvýhodnění;

118. vítá nový iniciativní a otevřený přístup Komise k vyšetřováním protiprávní státní podpory během současného funkčního období, díky němuž se jí podařilo uzavřít několik velkých kauz;

119. odsuzuje skutečnost, že společnosti mohou s vládami uzavírat dohody, aby v dané zemi neodváděly téměř žádné daně navzdory tomu, že zde vykonávají významnou činnost; v této souvislosti upozorňuje na rozhodnutí o daňovém režimu mezi nizozemským úřadem daňové správy a společností Royal Dutch Shell plc, které je patrně v rozporu s nizozemskými daňovými předpisy a bylo vydáno pouze z toho důvodu, že ústředí firmy se má po sloučení původních dvou mateřských společností nacházet v Nizozemsku, což povede k osvobození od nizozemské srážkové daně z dividend; zároveň poukazuje na to, že nedávná vyšetřování podle všeho prokazují, že tato společnost v Nizozemsku neplatí ani daň ze zisku; znovu vyzývá Komisi, aby tento případ možné protiprávní státní podpory vyšetřila;

120. vítá, že od roku 2014 Komise na základě tvrzení o údajně zvýhodňujícím daňovém zacházení s některými společnostmi prošetřuje postupy vydávání daňová rozhodnutí v členských státech a že od roku 2014 zahájila již devět formálních šetření a v šesti z nich dospěla k závěru, že daňové rozhodnutí představovalo nezákonnou státní podporu ( 72 ) ; poukazuje na to, že jedno šetření uzavřela Komise s tím, že dvojí nezdanění některých zisků nepředstavovalo státní podporu ( 73 ) , zatímco dvě další šetření stále ještě probíhají ( 74 )

121. vyjadřuje politování nad tím, že téměř pět let po odhalení skandálu LuxLeaks zahájila Komise formální vyšetřování ( 75 ) pouze jediného z více než 500 daňových rozhodnutí vydaných Lucemburskem, která byla zjištěna v rámci vyšetřování LuxLeaks vedeného Mezinárodním konsorciem investigativních novinářů (ICIJ);

122. konstatuje, že ačkoli podle zjištění Komise společnost McDonald’s získala prospěch v důsledku dvojího nezdanění části svých zisků v EU, nebylo možné vydat rozhodnutí na základě pravidel EU pro státní podporu, protože Komise dospěla k závěru, že toto dvojí nezdanění vyplývalo z nesouladu mezi daňovými předpisy Lucemburska a Spojených států a ze smlouvy o dvojím zdanění mezi Lucemburskem a Spojenými státy ( 76 ) ; bere na vědomí, že Lucembursko oznámilo, že tuto věc prošetří a přezkoumá své smlouvy o zamezení dvojího zdanění v zájmu jejich sladění s mezinárodním daňovým právem;

123. je znepokojen tím, že Komise rozhodla, že dvojí nezdanění, jehož dosáhla společnost McDonald’s, vyplývalo z nesouladu mezi lucemburskými a americkými daňovými zákony a smlouvou o zamezení dvojího zdanění mezi Lucemburskem a USA a z tohoto nesouladu měla společnost prospěch díky volbě mezi těmito jurisdikcemi; dále je znepokojen tím, že je v EU umožňováno takovéto arbitrážně schválené vyhýbání se daňové povinnosti;

124. je znepokojen rozsahem daňových ztrát, které dlouhodobě postihují všechny členské státy ( 77 ) ; připomíná, že účelem navracení nezákonné podpory je obnovit původní stav a že výpočet přesné výše podpory, která má být vrácena, patří k implementačním úkolům vnitrostátních orgánů; vyzývá Komisi, aby posoudila a zavedla realistická protiopatření, jako jsou mimo jiné finanční sankce, jež by přispěla k tomu, aby členské státy přestaly nabízet selektivní zvýhodňujícího daňového zacházení, které představuje státní podporu odporující unijním pravidlům;

125. opakuje svou výzvu Komisi, aby vydala pokyny, které vyjasní, co představuje státní podporu daňové povahy a „přiměřené“ převodní ceny; žádá rovněž Komisi, aby odstranila právní nejistotu, ve které se nacházejí jak plátci daně plnící své povinnosti, tak orgány daňové správy, a aby tak byl pro členské státy vytvořen určitý rámec pro jejich daňové postupy;

126. vyjadřuje politování nad tím, že proti daňovým opatřením, která závažným způsobem narušují hospodářskou soutěž, Komise nepoužívá pravidla pro státní podporu, která namísto toho uplatňuje pouze ve vybraných případech se zvláštními charakteristikami s cílem přimět daný stát, aby změnil svou praxi; vyzývá Komisi, aby vyvinula veškeré úsilí o zpětné získání neoprávněně poskytnuté státní podpory – mimo jiné podniků zapojeným do kauzy Luxleaks – a vytvořila tak rovné podmínky; rovněž vyzývá Komisi, aby poskytla členským státům a hospodářským subjektům další pokyny ohledně uplatňování pravidel pro státní podporu a jejich významu pro praxi daňového plánování podniků;

127. vyzývá k reformě práva hospodářské soutěže a k rozšíření působnosti pravidel pro státní podporu tak, aby bylo možné důrazněji zakročit proti škodlivým fiskálním podporám pro nadnárodní společnosti, včetně daňových rozhodnutí;

2.7. Fiktivní společnosti

128. poukazuje na to, že neexistuje jednotná definice fiktivních společností („letterbox companies“), tj. společností registrovaných v určité jurisdikci pouze za účelem daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem, aniž by společnost vyvíjela jakoukoliv významnou hospodářskou činnost; poukazuje však na to, že k odhalení fiktivních společností a zastavení jejich šíření mohou posloužit jednoduchá kritéria, jako je skutečná obchodní činnost nebo fyzická přítomnost pracovníků pracujících pro tuto společnost; opakuje svou výzvu ke stanovení jasné definice;

129. zdůrazňuje, že jak Parlament navrhoval ve svém postoji v rámci interinstitucionálních jednání o pozměňující směrnici o přeshraničních přeměnách, fúzích a rozděleních společností ( 78 ) , členské státy by měly mít povinnost zajistit, aby přeshraniční přeměny – včetně přeměn týkajících se podniků v digitálním odvětví – probíhaly s cílem vyvíjet skutečnou hospodářskou činnost, a nedocházelo tedy k zakládání fiktivních společností;

130. vyzývá členské státy, aby před provedením přeshraničních přeměn, fúzí nebo rozdělení požadovaly výměnu souboru finančních informací mezi příslušnými orgány;

131. doporučuje, aby byl subjekt, který zakládá offshorovou strukturu, povinen uvést příslušným orgánům legitimní důvody, které jej k tomuto rozhodnutí vedly, aby se zaručilo, že zahraniční bankovní účty nebudou zneužívány k praní peněz či daňovým únikům;

132. požaduje, aby byla daňovým orgánům sdělena totožnost skutečných vlastníků;

133. poukazuje na vnitrostátní opatření, která konkrétně zakazují obchodní styky s fiktivními společnostmi; vyzdvihuje zejména lotyšský zákon vymezující fiktivní společnost jako subjekt, který nevyvíjí skutečnou hospodářskou činnost a není schopen příslušnými dokumenty doložit opak, který je registrován v jurisdikci, kde společnosti nejsou povinny předkládat účetní závěrky a/nebo který v zemi, kde má své sídlo, nepodniká; vyjadřuje však politování nad tím, že zákaz fiktivních společností v Lotyšsku nelze použít k zákazu fiktivních společností sídlících v členských státech EU, protože to by se rovnalo diskriminaci ( 79 ) ; vyzývá Komisi, aby navrhla změny současné unijní právní úpravy, aby bylo možné zakázat fiktivní společnosti, i když jsou usazeny v členských státech EU;

134. zdůrazňuje, že vysoký procentuální podíl příchozích a odchozích přímých zahraničních investic na HDP v sedmi členských státech (Belgie, Irsko, Kypr, Lucembursko, Maďarsko, Malta a Nizozemsko) lze pouze částečně vysvětlit reálnou hospodářskou činností, která v těchto zemích probíhá ( 80 )

135. poukazuje na vysoký podíl přímých zahraničních investic v několika členských státech, zejména v Lucemburku, na Maltě, na Kypru, v Nizozemsku a v Irsku ( 81 ) ; konstatuje, že tyto přímé zahraniční investice jsou obvykle v držení tzv. jednotek pro zvláštní účel (special purpose entities, SPE), s jejichž pomocí jsou často využívány právní mezery; žádá Komisi, aby posoudila úlohu jednotek pro zvláštní účel, které mají v držení přímé zahraniční investice;

136. konstatuje, že hospodářské ukazatele, jako je neobvykle vysoká míra přímých zahraničních investic nebo skutečnost, že přímé zahraniční investice jsou v držení zvláštních účelových jednotek, představují ukazatele agresivního daňového plánování ( 82 )

137. konstatuje, že pravidla proti zneužívání daňových předpisů, jež stanoví směrnice proti vyhýbání se daňovým povinnostem (ATAD) (vykonstruované operace), se vztahují i na fiktivní společnosti a že CCTB a CCCTB by umožnily zajistit, aby příjmy zůstaly vázány tam, kde probíhá skutečná hospodářská činnost;

138. naléhavě vyzývá Komisi a členské státy, aby stanovily koordinované požadavky závazné, vynutitelné a významné hospodářské činnosti a výdajové testy;

139. 1vyzývá Komisi, aby v průběhu následujících dvou let provedla kontroly účelnosti vzájemně souvisejících legislativních a politických iniciativ zaměřených na řešení problému využívání fiktivních společností k daňovým podvodům, daňovým únikům, agresivnímu daňovému plánování a praní peněz;

3. DPH

140. zdůrazňuje, že je nutné harmonizovat pravidla týkající se DPH na úrovni EU v rozsahu, v jakém je tato harmonizace nezbytná k tomu, aby byl vytvořen a dobře fungoval vnitřní trh a aby nedocházelo k narušení hospodářské soutěže ( 83 )

141. zdůrazňuje, že DPH je důležitým zdrojem daňových příjmů do státního rozpočtu; konstatuje, že v roce 2016 dosahovala výše příjmů z DPH v 28 členských státech EU 1 044 miliardy EUR, což odpovídá 18 % veškerých daňových příjmů členských států; podotýká, že v roce 2017 činil roční rozpočet EU 157 miliard EUR;

142. vyjadřuje politování nad tím, že každoročně se velké množství prostředků, které by se měly stát příjmem z DPH, ztratí v důsledku podvodů; zdůrazňuje, že podle statistik Komise činil deficit DPH (tj. rozdíl mezi očekávaným příjmem z DPH a skutečně vybranou daní, resp. odhad ztráty na DPH v důsledku podvodů, úpadku firem, špatných výpočtů a vyhýbání se daňovým povinnostem) v roce 2016 v EU celkem 147 miliard EUR, což odpovídá více než 12 % celkových očekávaných příjmů z DPH ( 84 ) , ačkoli v některých členských státech je situace mnohem horší, s deficitem kolem 20 % a někdy i více, což poukazuje na to, že způsob řešení deficitu DPH je v různých členských státech velmi odlišný;

143. konstatuje, že podle odhadů Komise se přibližně 50 miliard EUR – což je v přepočtu na jednoho občana EU 100 EUR ročně – ztratí v důsledku přeshraničních podvodů s DPH ( 85 ) ; vzhledem k tomu, že Europol odhaduje, že podvody s DPH v hodnotě přibližně 60 milionů mají vazbu na organizovaný zločin a financování terorismu; poukazuje na to, že dochází k větší harmonizaci a zjednodušování systémů pro DPH v EU, ačkoli spolupráce mezi členskými státy je zatím nedostatečná a neefektivní; vyzývá Komisi a členské státy, aby v zájmu boje proti podvodům s DPH svou spolupráci prohloubily; vyzývá příští Komisi, aby jednou ze svých priorit učinila zavedení a provedení konečného, dokonalejšího režimu DPH;

144. žádá, aby byly zpracovány spolehlivé statistiky, které umožní odhadovat rozsah deficitu DPH, a zdůrazňuje, že shromažďování údajů a jejich sdílení v rámci EU by mělo probíhat v souladu s jednotným přístupem; naléhavě vyzývá Komisi, aby zajistila shromažďování harmonizovaných statistických údajů a jejich pravidelné zveřejňování v členských státech;

145. zdůrazňuje, že podvodníci zneužívají možnosti uplatnění výjimky na vnitřní dodávky a vývoz uvnitř EU, kterou nabízí současný (přechodný) režim DPH, a to zejména v rámci tzv. „kolotočových podvodů“ s DPH nebo podvodů s chybějícím článkem při obchodech ve Společenství;

146. bere na vědomí, že náklady podniků obchodujících v přeshraničním měřítku spojené s dodržováním právních předpisů jsou v současnosti o 11 % vyšší než tytéž náklady u společností, které obchodující pouze v rámci jednoho státu; poukazuje na to, že nepřiměřeně vysoké náklady na dodržování požadavků spojených s DPH dopadají zejména na malé a střední podniky, což je jedním z důvodů, proč se stále zdráhají využívat výhod jednotného trhu; vyzývá Komisi a členské státy, aby vyvíjely řešení, která sníží náklady na dodržování požadavků spojených s DPH při obchodování přes hranice členských států;

3.1. Modernizaci rámce pro DPH

147. vítá proto akční plán Komise pro DPH ze dne 6. dubna 2016, jehož cílem je reformovat rámec pro DPH, jakož i 13 legislativních návrhů, které Komise přijala od prosince 2016 a které se týkají přechodu ke konečnému režimu DPH, odstraňují překážky bránící elektronickému obchodování, revidují režim DPH pro MSP, modernizují politiku v oblasti sazeb DPH a zabývají se problémem deficitu DPH;

148. vítá, že v roce 2015 byl zaveden tzv. „Mini One Stop Shop“ (MOSS) – dobrovolný systém pro registraci, podávání přiznání a placení DPH v oblasti telekomunikací, vysílání a elektronických služeb, který poskytuje jednotné kontaktní místo; vítá, že od 1. ledna 2021 bude tento systém rozšířen i na další zboží a služby poskytované konečným spotřebitelům;

149. konstatuje, že podle odhadů Komise by modernizační reforma DPH měla snížit administrativní zátěž o 95 %, což odpovídá přibližně 1 miliardě EUR;

150. vítá především to, že dne 5. prosince 2017 přijala Rada nová pravidla usnadňující podnikům obchodujícím online plnění povinností v oblasti DPH; vítá rovněž skutečnost, že Rada zohlednila stanovisko Evropského parlamentu týkající se zavedení povinnosti internetových platforem vybírat DPH z jimi zprostředkovaného prodeje na dálku; domnívá se, že toto opatření zajistí rovné podmínky ve vztahu k podnikům ze třetích zemí, protože velká část zboží dováženého do EU v rámci prodeje na dálku není zatíženo DPH; vyzývá členské státy, aby zajistily správné provedení těchto nových pravidel do roku 2021;

151. vítá, že 4. října 2017 ( 86 ) a 24. května 2018 ( 87 ) byly přijaty návrhy na konečný systém DPH; vítá zejména návrh Komise na uplatňování zásady zdanění v místě určení, z níž vyplývá, že DPH bude odváděna v členském státě konečného spotřebitele podle sazby platné v dané zemi;

152. vítá zejména, že v Radě bylo dosaženo pokroku na cestě ke konečnému systému DPH, jehož bylo dosaženo přijetím „rychlých řešení“ ( 88 ) dne 4. října 2018; vyjadřuje nicméně znepokojení nad tím, že nebyla přijata žádná ochranná ustanovení týkající se aspektů důležitých z hlediska podvodů s DPH, která by odpovídala postoji Parlamentu ( 89 ) k návrhu o certifikovaných osobách povinných k dani ( 90 ) , vyjádřenému v usnesení ze dne 3. října 2018 ( 91 ) ; velmi lituje toho, že Rada odložila rozhodnutí o zavedení statutu certifikované osoby povinné k dani až na dobu, kdy bude schválen konečný režim DPH;

153. vyzývá Radu, aby zajistila, že status CTP je v souladu se statusem oprávněného hospodářského subjektu, který udělují některé celní orgány;

154. požaduje, aby byla zajištěna minimální transparentní koordinace, pokud jde o definici statusu certifikované osoby povinné k dani na úrovni EU, v jejímž rámci by Komise mimo jiné pravidelně posuzovala, jak členské státy tento status udělují; požaduje, aby v zájmu jednotného postupu a společných norem probíhala výměna informací mezi daňovými orgány členských států o případech neudělení tohoto statusu určitým společnostem;

155. vítá rovněž revizi zvláštních režimů pro malé a střední podniky ( 92 ) , která je klíčová pro zajištění rovných podmínek, protože systémy osvobození od DPH jsou v současnosti k dispozici pouze pro vnitrostátní subjekty, a může přispět ke snížení nákladů malých a středních podniků na dodržování předpisů v oblasti DPH; vyzývá Radu, aby zohlednila stanovisko Evropského parlamentu ze dne 11. září 2018 ( 93 ) , zvláště pokud jde o další administrativní zjednodušení pro malé a střední podniky; žádá proto Komisi, aby zřídila internetový portál, kde se budou malé a střední podniky, které si budou přát získat výjimku v jiném členském státě, povinně registrovat, a aby vytvořila jednotné správní místo, jehož prostřednictvím budou moci malé podniky podávat přiznání k dani z DPH za jednotlivé členské státy, ve kterých působí;

156. bere na vědomí, že byl přijat návrh Komise o všeobecném mechanismu přenesení daňové povinnosti ( 94 ) , který umožní dočasné odchylky od běžných pravidel DPH v zájmu účinnějšího boje proti kolotočovým podvodům v těch členských státech, ve kterých k němu dochází nejčastěji; vyzývá Komisi, aby bedlivě sledovala provádění, potenciální rizika a důsledky této nové právní úpravy; tento mechanismus by však za žádných okolností neměl zpomalit zavádění zavedení konečného systému DPH;

157. poukazuje na to, že rozvoj elektronického obchodu často vytváří obtíže pro daňové orgány, spojené např. s neexistencí daňové identifikace prodejce v EU a podáváním přiznání k DPH, které je značně nižší než skutečná hodnota přiznávaných obchodů; vítá proto celkové zaměření navrhovaných prováděcích pravidel týkajících se prodeje zboží na dálku, která dne 11. prosince 2018 přijala Komise (COM(2018)0819 a COM(2018)0821) a podle kterých budou mít velké internetové platformy – zejména od roku 2021 – povinnost zajistit výběr DPH, pokud podniky ze třetích zemí prodávají jejich prostřednictvím zboží spotřebitelům v EU;

158. vyzývá Komisi a členské státy, aby monitorovaly elektronické obchodní transakce, jichž se účastní prodejci usazení mimo EU, kteří nedeklarují žádnou DPH (např. proto, že neoprávněně zasílají zboží jako „vzorky“) nebo záměrně uvádějí nižší hodnotu, aby výši DPH snížili nebo se jejímu placení zcela vyhnuli; domnívá se, že tato praxe narušuje integritu a fungování vnitřního trhu EU; vyzývá Komisi, aby v případě potřeby předložila vhodné legislativní návrhy;

3.2. Deficit DPH, potírání podvodů a správní spolupráce

159. opakuje svou výzvu, aby byly řešeny faktory, které přispívají k daňovému deficitu, a to nejen DPH;

160. vítá, že Komise zahájila dne 8. března 2018 řízení pro porušení povinnosti proti Kypru, Řecku a Maltě, a dne 8. listopadu 2018 také řízení proti Itálii a Isle of Man ve věci nekalých daňových postupů týkajících se nákupu jachet a letadel, přičemž cílem těchto řízení je ukončit údajně nezákonné poskytování daňového zvýhodnění pří nákupu soukromých jachet a letadel, které narušuje hospodářskou soutěž v odvětví námořní plavby a letectví;

161. vítá změny nařízení (EU) č. 904/2010, pokud jde o opatření k posílení správní spolupráce v oblasti daně z přidané hodnoty; vítá, že v roce 2017 provedla Komise v 10 členských státech inspekční návštěvy a zvláště následné doporučení na zlepšení odolnosti systému výměny informací o DPH (VIES);

162. konstatuje, že Komise nedávno navrhla zavedení dalších kontrolních nástrojů, posílení úlohy sítě Eurofisc a zřízení mechanismů pro užší spolupráci mezi celními a daňovými orgány; vyzývá členské státy, aby se aktivněji zapojily do systému TNA (Transactional Network Analysis – analýza sítě transakcí) v rámci sítě Eurofisc;

163. zastává názor, že účast všech členských států na činnosti sítě Eurofisc by měla být povinná a měla by být podmínkou pro přijímání prostředků z fondů EU; připojuje se k připomínkám Evropského účetního dvora ohledně vracení DPH v rámci výdajů politiky soudržnosti ( 95 ) a Programu EU na boj proti podvodům ( 96 )

164. vyzývá Komisi, aby posoudila, zda by bylo možné, aby členské státy v reálném čase shromažďovaly a předávaly transakční data o DPH za účelem zvýšení účinnosti sítě Eurofisc a dalšího rozvoje nových strategií v boji proti podvodům s DPH; vyzývá všechny příslušné orgány, aby využívaly nejrůznějších statistických metod a technologií vytěžování údajů k odhalování anomálií, podezřelých vztahů a vzorců, a pomáhaly tak daňovým orgánům, aby se aktivněji, cíleněji a efektivněji zabývaly širokým spektrem chování, jež je spojeno s porušováním předpisů;

165. vítá přijetí směrnice o ochraně finančních zájmů ( 97 ) , která vyjasňuje otázky přeshraniční spolupráce a vzájemné právní pomoci mezi členskými státy, agenturami Eurojust a Europol, Úřadem evropského veřejného žalobce, Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a Komisí při řešení podvodů s DPH; vyzývá Úřad evropského veřejného žalobce, OLAF, Eurofisc, Europol a Eurojust, aby úzce spolupracovaly s cílem koordinovat své úsilí v boji proti podvodům s DPH a při odhalování nových podvodných praktiky a jejich řešení;

166. poukazuje nicméně na to, že zapotřebí zlepšit spolupráci mezi správními, soudními a policejními orgány v rámci EU, na kterou poukázali i experti na slyšení konaném dne 28. června 2018 a ve studii, jejíž vypracování zadal výbor TAX3;

167. vítá sdělení Komise o rozšíření pravomoci evropského veřejného žalobce i na přeshraniční teroristické činy; žádá Komisi a členské státy, aby zajistily, že Úřad evropského veřejného žalobce bude moci zahájit svou činnost co nejrychleji, nejpozději v roce 2022, a bude zajišťovat úzkou spolupráci s již existujícími orgány, institucemi, agenturami a úřady Unie, které jsou pověřeny ochranou finančních zájmů Unie; požaduje, aby byly ukládány exemplární, odrazující a přiměřené sankce; domnívá se, že každý, kdo se podílí na organizovaných podvodech s DPH, by měl být přísně potrestán, aby nevznikal dojem, že takové jednání je beztrestné;

168. domnívá se, že jedním z hlavních problémů, který podvodné jednání v oblasti DPH umožňuje, je to, že podvodník může získat „hotovostní zisk“; vyzývá proto Komisi, aby posoudila návrh předložený skupinou odborníků ( 98 ) , podle něhož by údaje o přeshraničních transakcích údaje měly být zanášeny do distribuovaných transakčních databází (blockchain) a pro účely plateb DPH (výhradní účel) by se neměly používat měny s nuceným oběhem, nýbrž pouze zabezpečené digitální měny;

169. vítá skutečnost, že se Rada začala zabývat podvody spojenými s dovozem ( 99 ) ; domnívá se, že řádné zanášení údajů z celních prohlášení do systému výměny informací o DPH (VIES) umožní členským státům původu provádět křížové kontroly cel a informací o DPH a zajistit tak, aby DPH byla odváděna v zemi určení; vyzývá členské státy, aby tyto právní předpisy rychle a účinně provedly, a to do 1. ledna 2020;

170. domnívá se, že správní spolupráce mezi daňovými a celními orgány neprobíhá optimálním způsobem ( 100 ) ; vyzývá členské státy, aby pověřily síť Eurofisc vývojem nových strategií pro sledování zboží v rámci celního režimu 42, což je mechanismus, který umožňuje dovozci získat osvobození do DPH, pokud má být dovezené zboží v konečném důsledku přepraveno obchodnímu zákazníkovi v jiném členském státě, než je členský stát dovozu;

171. poukazuje na význam zřízení rejstříku skutečných vlastníků právnických osob v rámci AMLD5 jakožto významného nástroje proti podvodům s DPH; žádá členské státy, aby rozšířily pravomoci a zvýšily kvalifikaci policejních orgánů, daňových orgánů, veřejných žalobců a soudců zabývajících se tímto typem podvodů;

172. je znepokojen výsledky studie ( 101 ) , jejíž vypracování zadal výbor TAX3 a podle níž návrhy Komise podvody spojené s dovozem sice omezí, zcela je však nevymýtí; poukazuje na to, že problém s vykazováním nižších cen a obecně problém s vymáháním právních předpisů EU v případě osob povinných k dani, které nejsou občany EU, zůstane nevyřešen; vyzývá Komisi, aby v případě těchto dodávek hledala dlouhodobější možnosti alternativního vybírání daně; zdůrazňuje, že spoléhat se na to, že osoby povinné k dani, které nejsou občany EU, budou v dobré víře vybírat DPH pro EU, není udržitelný předpoklad; domnívá se, že takové alternativní modely vybírání DPH by se měly zaměřit nejen na prodeje uskutečňované prostřednictvím elektronických platforem, ale měly být zahrnovat veškerý prodej, který realizují osoby povinné k dani, jež nejsou občany EU, a to bez ohledu na obchodní model, který přitom používají;

173. vyzývá Komisi, aby bedlivě sledovala, jaké důsledky bude mít zavedení konečného systému výběru DPH pro členské státy; vyzývá Komisi, aby se vážně zabývala možností, že v konečném systému DPH vzniknou nová rizika podvodů v DPH, mezi něž patří zejména model potenciálně chybějícího dodavatele v přeshraničních transakcích, který by nahradil typ kolotočového podvodu s chybějícím zákazníkem; v této souvislosti zdůrazňuje, že obchod v rámci EU lze nepochybně usnadnit opatřeními, jako je celní tranzitní režim; upozorňuje však na to, že podvody jsou možné a že zločinecké organizace, které se vyhýbají placení daní a cel, mohou členským státům i Unii způsobovat obrovské ztráty (v důsledku neplacení DPH); vyzývá proto Komisi, aby celní tranzitní režim sledovala a předložila návrhy vycházející z doporučení, která vypracovaly OLAF, Europol a Eurofisc;

174. je přesvědčen, že velká většina evropských občanů očekává jasné evropské a vnitrostátní předpisy, které umožní odhalit a stíhat neplatiče daní a v přijatelné lhůtě od nich nezaplacenou částku daně vymoci;

4. Zdanění fyzických osob

175. zdůrazňuje, že fyzické osoby obvykle neuplatňují svobodu pohybu za účelem daňových podvodů, daňových úniků a agresivního daňového plánování; podtrhuje však, že některé fyzické osoby mají natolik velkou daňovou základnu, že zahrnuje několik daňových jurisdikcí;

176. vyjadřuje politování nad tím, že osoby s vysokým čistým jměním (HNWI) a osoby s velmi vysokým čistým jměním (UHNWI) mají i nadále možnost přesouvat své výdělky a prostředky nebo své nákupy prostřednictvím různých daňových jurisdikcí, a zajistit si tak s pomocí služeb správců majetku a dalších zprostředkovatelů podstatně nižší nebo nulovou výši závazků; lituje, že některé členské státy EU zavádějí daňové režimy, jejichž cílem je přilákat osoby s vysokým čistým jměním, které nevyvíjejí žádnou reálnou hospodářskou činnost;

177. konstatuje, že hlavní sazby daně z příjmu zaměstnanců jsou v EU obvykle vyšší než daně z kapitálových výnosů; lituje, že celkově zůstává podíl daní z majetku na celkových daňových příjmech spíše nízký na úrovni 4,3 % celkových daňových příjmů v EU ( 102 )

178. s politováním konstatuje, že podvody na dani z příjmu právnických osob, daňové úniky a agresivní daňové plánování přispívají k přesouvání daňového zatížení na poctivé daňové poplatníky;

179. vyzývá členské státy, aby v případech daňových podvodů, daňových úniků a nezákonného agresivního daňového plánování ukládaly odrazující, účinné a přiměřené sankce a zajistily jejich vymáhání;

180. lituje, že některé členské státy vytvořily pochybné daňové režimy, které některým jednotlivcům, které se stávají jejich daňovými rezidenty pouze pro daňové účely, umožňují získávat daňové výhody, čímž narušují daňovou základu ostatních členských států a podporují škodlivé postupy, které jsou diskriminační vůči jejich vlastním občanům; poukazuje na to, že tyto režimy někdy nabízejí výhody, které nemají občané daného státu, jako je nezdanění zahraničního majetku a příjmů, paušální sazba daně ze zahraničních příjmů, nezdanitelné částky jako součásti příjmů získaných v dané zemi, nižší sazba daně u důchodů zasílaných do dané země;

181. připomíná, že Komise ve svém sdělení z roku 2001 navrhla začlenit na svůj seznam škodlivých daňových praktik, který vede Skupina pro kodex chování (zdanění podniků), zvláštní režimy pro vysoce kvalifikované zahraniční pracovníky režimy ( 103 ) , ale od té doby o rozsahu tohoto problému neposkytla žádné údaje; žádá Komisi, aby se tomuto problému znovu věnovala, a zejména posoudila riziko, že tyto režimy povedou ke dvojímu zdanění nebo dvojímu nezdanění;

4.1. Občanství za investice (CBI) a povolení pobytu za investice (RBI)

182. konstatuje, že většina členských států zavedla programy získávání občanství za investice (CBI) nebo povolení pobytu za investice (RBI) ( 104 ) , známé jako „zlatá víza“ nebo „zlaté pasy“, na jejichž základě se výměnou za finanční investice uděluje občanství nebo povolení k pobytu občanům členských států nebo třetích zemí;

183. poukazuje na to, že investice realizované v rámci těchto programů ne vždy pomáhají reálné ekonomice členských států, které občanství nebo pobyt udělují, a že tyto státy často ani nevyžadují, aby žadatelé strávili na jejich území určitý čas v období realizace dané investice, a že dokonce i tam, kde takový požadavek existuje, není jeho plnění obvykle ověřováno; zdůrazňuje, že tyto režimy brání dosažení cílů Unie, a jsou proto v rozporu se zásadou loajální spolupráce;

184. konstatuje, že prostřednictvím režimů občanství za investice získalo občanství nejméně 5 000 občanů třetích zemí ( 105 ) ; poukazuje na to, že podle jedné studie ( 106 ) takto získalo občanství nejméně 6 000 osob a téměř 100 000 osob bylo vydáno povolení k pobytu;

185. je znepokojen tím, že CBI a RBI se udělují bez náležité bezpečnostní prověrky žadatelů, a to i státním příslušníků vysoce rizikových třetích zemí, takže představují pro Unii bezpečnostní riziko; lituje toho, že nejasný původ peněz spojených s režimy CBI a RBI výrazně zvýšil politická, ekonomická a bezpečnostní rizika pro evropské země;

186. zdůrazňuje, že režimy CBI a RBI) s sebou nesou další významná rizika, včetně snížení prestiže občanství EU a členských států a rizika korupce, praní peněz a daňových úniků; konstatuje, že rozhodnutí jednoho členského státu zavést režimy CBI a RBI má účinky i na jiné členské státy; opětovně vyjadřuje své znepokojení nad tím, že občanství nebo povolení k pobytu lze prostřednictvím těchto režimů udělovat i bez řádné nebo dokonce bez jakékoli hloubkové kontroly klienta ze strany příslušných orgánů;

187. poukazuje na to, že povinnosti stanovené v AMLD5, které povinným subjektům ukládají povinnost považovat žadatele o CBI a RBI v průběhu postupu hloubkové kontroly za vysoce rizikové, nezbavují členské státy jejich povinnosti zřídit a provádět rozšířené systémy náležité péče; konstatuje, že na úrovni členských států i EU bylo zahájeno několik formálních vyšetřování případů korupce a praní peněz, které přímo souvisejí s režimy CBI a RBI;

188. zdůrazňuje současně, že hospodářská udržitelnost a životaschopnost investic získaných prostřednictvím těchto režimů bývá nejistá; zdůrazňuje, že občanství a práva s ním spojená by nikdy nemělo být na prodej;

189. konstatuje, že režimy CBI a RBI některých členských států jsou hojně využívány ruskými občany a občany zemí pod ruským vlivem; zdůrazňuje, že ruští občané, vůči nimž byly po ruské ilegální anexi Krymu a ruské agresi na Krymu uvaleny sankce, mohou tyto režimy využívat k tomu, aby se sankcím EU vyhnuli;

190. konstatuje, že příjemci v rámci těchto programů zpravidla získávají daňové výsady nebo zvláštní daňové režimy; je znepokojen tím, že tyto výsady mohou mařit úsilí o to, aby všichni občané přispívali do daňového systému spravedlivým dílem;

191. je znepokojen velmi nízkou mírou transparentnosti, pokud jde o počet a původ žadatelů, počty fyzických osob, kterým bylo na základě těchto režimů uděleno občanství nebo povolení k pobytu, a objem a původ prostředků investovaných jejich prostřednictvím; oceňuje, že některé členské státy výslovně uvádějí jméno a státní příslušnost fyzických osob, kterým bylo na základě těchto režimů uděleno občanství nebo povolení k pobytu; vybízí ostatní členské státy, aby tohoto příkladu následovaly;

192. je znepokojen tím, že podle OECD mohou být režimy CBI a RBI zneužívány k narušování postupů hloubkové kontroly podle společného standardu pro oznamování (CRS), což vede k tomu, že informace poskytované podle tohoto standardu jsou nepřesné nebo neúplné, zvláště pokud finanční instituci nejsou nahlášeny všechny jurisdikce daňové rezidence; konstatuje, že podle názoru OECD mezi vízové režimy, které s sebou mohou nést vysoké riziko narušení CRS, patří vízové režimy, které daňovému poplatníkovi umožňují využívat nízké sazby daně z příjmů fyzických osob z offshorových finančních aktiv, jež může být nižší než 10 %, a které nevyžadují, aby se v dané jurisdikci, kde je mu nabízen zlatý vízový režim, výrazněji fyzicky zdržoval po dobu alespoň 90 dní;

193. je znepokojen tím, že také Kypr a Malta mají režimy ( 107 ) , které potenciální ohrožují CRS;

194. dochází k závěru, že možné hospodářské přínosy režimů CBI a RBI nevyvažují vážná bezpečnostní rizika a rizika praní peněz a daňových úniků, která jsou s nimi spojena;

195. vyzývá členské státy, aby všechny stávající režimy CBI a RBI co nejdříve začaly rušit;

196. zdůrazňuje zároveň, že dokud se tak nestane, měly by členské státy v souladu s požadavkem směrnice AMLD5 podmiňovat udělení občanství nebo pobytu na základě režimů CBI a RBI fyzickou přítomností v zemi a měly by náležitě zajistit řádné provádění důslednějších hloubkových kontrol žadatelů o udělení občanství nebo povolení k pobytu na základě těchto režimů; zdůrazňuje, že směrnice AMLD5 stanovuje zesílenou hloubkovou kontrolu pro politicky exponované osoby; vyzývá členské státy, aby zajistily, že konečnou odpovědnost za plnění požadavků náležité péče ve vztahu k žadatelům o CBI nebo RBI ponesou vlády; vyzývá Komisi, aby průběžně sledovala provádění a uplatňování hloubkových kontrol žadatelů v rámci režimů CBI a RBI, a to až do doby, kdy všechny členské státy tyto režimy zruší;

197. konstatuje, že získání povolení k pobytu nebo občanství členského státu dává jeho držiteli přístup k celé řadě práv a nároků na celém území Unie, včetně práva svobodně se pohybovat a pobývat v schengenském prostoru; vyzývá tudíž členské státy, které uplatňují režimy CBI a RBI, aby do té doby, než tyto režimy zruší, řádně ověřovaly povahu žadatelů a odmítly jejich žádost, pokud představují bezpečnostní riziko, mimo jiné v oblasti praní peněz; upozorňuje na rizika spojená s možností slučování rodiny v rámci režimů CBI a RBI, takže povolení k pobytu nebo občanství mohou získávat také rodinní příslušníci příjemců režimu CBI/RBI, a to s minimálními nebo žádnými kontrolami;

198. v této souvislosti vyzývá členské státy, aby shromažďovaly a zveřejňovaly transparentní údaje týkající se jejich režimů CBI a RBI, a to včetně počtu zamítnutých žádostí a jejich důvodech; vyzývá Komisi, aby do doby, než budou tyto režimy zrušeny, vydala příslušné pokyny a zajistila lepší shromažďování údajů a výměnu informací mezi členskými státy v souvislosti s jejich režimy CBI a RBI, a to mimo jiné ohledně žadatelů, jejichž žádost byla zamítnuta z bezpečnostních důvodů;

199. domnívá se, že do doby, než budou režimy CBI a RBI zrušeny, by měly členské státy ukládat zprostředkovatelům obchodům v režimu CBI a RBI stejné povinnosti jako povinným subjektům podle AML, vyzývá členské státy, aby zabránily střetům zájmů, k nimž může v souvislosti s režimy CBI a RBI docházet v případě, kdy soukromé firmy, které vládě pomáhaly s vytvářením koncepce, řízením a propagováním těchto režimů, poskytovaly zároveň poradenství a podporu dotčeným jednotlivcům v podobě hodnocení jejich vhodnosti a podání jejich žádostí o občanství nebo povolení k pobytu;

200. vítá zprávu Komise ze dne 23. ledna 2019 o režimech občanství pro investory a režimech pobytu pro investory v Evropské unii (COM(2019)0012); konstatuje, že zpráva potvrzuje, že oba typy režimů představují závažná rizika pro členské státy a Unii jako celek, zejména pokud jde o bezpečnost, praní peněz, korupci, obcházení unijních předpisů a daňové úniky, a že tato rizika se dále zhoršují v důsledku nedostatků v transparentnosti a řízení těchto režimů; je znepokojen tím, že Komise vyjadřuje obavy z toho, že opatření členských států ke zmírnění rizik těchto režimů nejsou vždy dostatečná;

201. bere na vědomí záměr Komise ustavit skupinu odborníků pověřenou řešením otázek transparentnosti, řízení a bezpečnosti těchto režimů; vítá, že Komise se zavázala monitorovat dopady režimů udělování občanství investorům, které udělují země bez vízového styku v rámci mechanismu uvolnění vízové povinnosti; vyzývá Komisi, aby koordinovala výměnu informací o zamítnutých žádostech mezi členskými státy; vyzývá Komisi, aby v rámci svého příštího nadnárodního posuzování rizik posoudila rizika spojená s prodejem občanství a povolení k pobytu; vyzývá Komisi, aby posoudila rozsah, v jakém tyto režimy využívají občané EU;

4.2. Svobodné přístavy, celní sklady a zvláštní ekonomické zóny (SEZ)

202. vítá skutečnost, že svobodné přístavy se na základě směrnice AMLD5 stanou povinnými subjekty a budou mít povinnost plnit požadavky vztahující se na hloubkové kontroly klientů a podezřelé transakce hlásit finančním zpravodajským jednotkám;

203. konstatuje, že svobodné přístavy lze v EU založit na základě režimu svobodného pásma; konstatuje, že svobodná pásma jsou uzavřené oblasti v rámci určitého celního území Unie, kam může být zboží z nečlenských zemí uváděno bez dovozního cla a dalších poplatků (tj. daní) a obchodněpolitických opatření;

204. připomíná, že svobodné přístavy jsou sklady ve svobodných zónách, které měly původně sloužit jako prostor pro uskladnění zboží během tranzitu; vyjadřuje politování nad skutečností, že postupem času začaly být s oblibou využívány k uskladnění náhrady aktiv, mj. uměleckých děl, drahokamů, starožitností, zlata a sbírek vín, a to často natrvalo, a byly financovány z neznámých zdrojů ( 108 ) ; zdůrazňuje, že svobodné přístavy ani svobodná pásma nesmí být využívány za stejným účelem jako daňové ráje;

205. konstatuje, že jednou z motivací používání svobodných přístavů je kromě bezpečného uskladnění i vysoká míra důvěrnosti a odložení povinnosti zaplatit dovozní cla a nepřímé daně, jako je DPH nebo daň z užívání;

206. zdůrazňuje, že v EU je více než 80 svobodných pásem ( 109 ) a mnoho tisíc dalších skladů spadajících do „zvláštního skladovacího režimu“, zejména tzv. celních skladů, které mohou nebo by mohly nabízet stejný stupeň důvěrnosti a (nepřímých) daňových výhod ( 110 )

207. konstatuje, že podle Celního kodexu Unie mají celní sklady téměř stejné právní postavení jako svobodné přístavy; doporučuje proto, aby celním skladům bylo v rámci právních opatření zaměřených na zmírňování rizik praní peněz a daňových úniků, jako je směrnice AMLD5, přiznáno stejné právní postavení, jaké mají svobodné přístavy; domnívá se, že sklady by měly zaměstnávat dostatečný počet kvalifikovaných počet pracovníků schopných provádět nezbytnou kontrolu operací, které ve skladu probíhají;

208. konstatuje, že rizika praní peněz ve svobodných přístavech přímo souvisejí s riziky praní peněz na trhu s náhradami aktiv;

209. konstatuje, že podle směrnice DAC5 mají orgány odpovědné za vybírání přímých daní od 1. ledna 2018„na vyžádání“ přístup k celé řadě různých informací týkajících se skutečného konečného vlastníka, které jsou shromažďovány na základě směrnice o boji proti praní peněz; konstatuje, že právní předpisy EU týkající se boje proti praní peněz, jsou založeny na důvěře ve spolehlivost hloubkových kontrol klientů a řádné oznamování podezřelých transakcí ze strany povinných subjektů, z nichž se v rámci boje proti praní peněz stanou tzv. strážci; se znepokojením konstatuje, že budou-li informace, které mají svobodné přístavy k dispozici, přístupné pouze „na vyžádání“, může být výsledný efekt v některých případech velmi omezený ( 111 )

210. vyzývá Komisi, aby posoudila, do jaké míry mohou být svobodné přístavy a obchodní licence používány k daňovým únikům ( 112 ) ; vyzývá dále Komisi, aby předložila legislativní návrh, který zajistí automatickou výměnu informací mezi příslušnými orgány (např. policejními orgány, daňovými a celními orgány a Europolem) o skutečném vlastnictví a transakcích, které probíhají ve svobodných přístavech, celních skladech a zvláštních ekonomických zónách, a bude zahrnovat povinnosti v oblasti sledovatelnosti;

211. vyzývá Komisi, aby předložila ná