Kromě specifických technologií je hnací silou transformace hyperkonektivita. Výsledkem je užší sbližování průmyslových odvětví, výrobků, technologií a služeb. Počet propojených zařízení na světě by se mohl zvýšit z 30,4 miliardy v roce 2020 na 200 miliard v roce 2030. Větší propojení předmětů, míst a osob povede k vytvoření nových produktů, služeb, obchodních modelů a pracovních a životních vzorců. To zároveň povede ke zvýšenému riziku kybernetických útoků a výpadků sítí, a to jak v digitálním, tak ve fyzickém světě, např. v základních infrastrukturách, jako jsou potrubí a nemocnice. Mohlo by rovněž zvýšit hrozbu porušení práv duševního vlastnictví, a ztrát a krádeží dat. Hyperkonektivita se kvůli pandemii urychlila a její sociální dopady je třeba pečlivě sledovat.

Navzdory nejistotě doprovázející nově vznikající technologie je zřejmé, že pro souběžnou transformaci a konkurenceschopnost může mít zásadní význam několik průlomových inovací. EU je technologickou špičkou v oblasti vyspělé výroby a materiálů a její podniky dodávají na světové výrobní linky mnoho kriticky důležitých klíčových prvků. Má vedoucí úlohu v oblasti budoucí inteligentní a udržitelné mobility a nízkouhlíkových technologií. Schopnosti EU v oblasti umělé inteligence, dat velkého objemu a robotiky jsou podobné jako v případě Japonska, EU ale musí dohnat vedoucí země: USA a Čínu. V oblasti klíčových kvantových technologií náleží přední pozice USA, Japonsku a Číně. EU bude mít do roku 2025 první počítač s kvantovou akcelerací, který by jí ve spojení s investicemi mohl otevřít cestu k dosažení předního postavení v oblasti kvantových kapacit do roku 2030.

Dále se bude zvyšovat tlak na zabezpečení vody a potravin. Některé části Evropy jsou již vystaveny střední až vysoké míře vodního stresu (obrázek 1), což se časem bude zhoršovat. Nedostatek vody se stane obzvláště problematickým v jižním sousedství EU, což může zhoršit konflikty a tlak na migraci. Dopad tohoto problému na EU může být rovněž nepřímý, a to prostřednictvím nedostatečného zajištění potravin a cenových šoků. Více než 40 % zemědělských produktů dovážených do EU by mohlo být do roku 2050 ohroženo suchem , což by vyvolalo soupeření o vodu a úrodnou půdu. Celkově by dopad sucha na hospodářství EU mohl v roce 2100 představovat více než 65 miliard EUR ročně. Oblasti zemědělských činností se nepřesunou směrem na sever, neboť vyšší průměrné teploty v severní Evropě budou doprovázeny rizikem větších chladných vln způsobených oslabeným Golfským proudem.

Změna klimatu již má nebývalé a nezvratné dopady na všechny regiony na Zemi. Při zachování dosavadní trajektorie globální oteplování v příštích dvou desetiletích pravděpodobně překročí hodnotu 1,5 °C a v roce roku 2050 se bude blížit hodnotě 2 °C. První rok s globální teplotou této úrovně by mohl nastat již v příštích pěti letech. Každých dalších 0,5 ℃ zvýší intenzitu a četnost extrémních povětrnostních jevů, sucha, požárů nebo záplav, a to i v místech, kde v minulosti nebyly obvyklé. Zvyšující se teploty také znamenají další tání ledu a vyšší hladiny moří. Tyto změny budou mít významné důsledky pro životní prostředí, zdraví, zabezpečení potravin a vody, a lidskou bezpečnost a rozvoj. Události související s počasím vyvolaly v posledním desetiletí odhadem vysídlení v průměru přibližně 23 milionů osob ročně a migrační tlaky se budou pouze zvyšovat. Do roku 2050 by mohl počet osob, které budou každoročně potřebovat humanitární pomoc v důsledku katastrof souvisejících s klimatem, přesáhnout 200 milionů .

V oddílu II jsou uvedeny důležité strukturální globální trendy do roku 2050, které ovlivní schopnost a svobodu EU jednat: změna klimatu a další výzvy v oblasti životního prostředí; digitální hyperkonektivita a technologické transformace; tlak na demokracii a hodnoty; změny v celosvětovém řádu a demografii. V oddílu III je vymezeno deset oblastí, v nichž by EU mohla posílit svou otevřenou strategickou autonomii a vedoucí postavení v celosvětovém měřítku. Ve zprávě se upozorňuje na to, že budoucí schopnost a svoboda EU jednat budou záviset na tom, zda bude dnes schopna činit ambiciózní rozhodnutí vycházející z jejích hodnot a zájmů napříč zjištěnými oblastmi politiky.

Nové technologie a hyperkonektivita však nejsou bezproblémové. V důsledku automatizace dojde ke ztrátě určitých pracovních míst. Jen v EU v roce 2018 bylo zjištěno, že přibližně 14 % dospělých pracovníků je ve velmi vysoké míře ohroženo automatizací. V budoucnu by mohlo být celosvětově automatizováno 50 % stávajících pracovních míst, přičemž mezi jednotlivými zeměmi a odvětvími existují značné rozdíly. Objeví se nové typy pracovních míst, které ale budou vyžadovat nové dovednosti. Nebudou-li tyto trendy řešeny, mohly by vést k oslabení základních sociálních práv a ke zvýšení nerovností a závislostí v rámci států i mezi nimi. Digitální transformace navíc může zvýšit objem elektronického odpadu a poptávku po energii nebo využívání vzácných zdrojů.

3.Tlak na demokratické modely správy a hodnoty

EU je největší uskupení demokratických států na světě, ale podíl demokratické správy věcí veřejných na celém světě klesá. Rok 2020 byl patnáctým rokem v řadě, ve kterém došlo k úpadku politických práv a občanských svobod na celosvětové úrovni, což v mnoha regionech dále zhoršila pandemie koronaviru. V zemích, kde demokratická správa ustupuje, žije 34 % světové populace, a pouze 4 % žijí v zemích, které se stávají demokratičtějšími. Geopolitické soupeření, polarizace a napětí mezi státy budou pravděpodobně v nadcházejících desetiletích přetrvávat. Pokud bude probíhající oslabování demokratické správy pokračovat, bude to mít dopad jak na zavedené, tak na vznikající demokracie. Dlouhodobá výkonnost demokratických systémů závisí na jejich schopnosti přizpůsobit se novým skutečnostem a zůstat odolnými vůči vnitřním a vnějším výzvám.

Je pravděpodobné, že zóny nestability a konfliktů v blízkosti EU i v jejím vzdálenějším sousedství budou přetrvávat a mohou se dokonce rozšiřovat. Státní i nestátní subjekty pravděpodobně posílí své hybridní nástroje, včetně využívání narušujících technologií, šíření dezinformací a mylných informací, informačních operací a vojenského i nevojenského vlivu. Dopad na migrační tlak bude mít i nadále potlačování svobod a demokratických reforem, jakož i pokračující nestabilita v zemích a regionech v blízkém a vzdálenějším sousedství EU, jako je Afghánistán nebo Sýrie.

Rozsáhlé dezinformační kampaně využívající nové nástroje a on-line platformy budou pro demokratické systémy představovat stále větší výzvy a budou hybnou silou nového typu informační války. Státy, organizované zločinecké skupiny, podniky nebo jednotlivci využívají tato řešení k šíření dezinformací po celém světě nebo k získání konkurenčních výhod. To by mohlo ohrozit naše demokracie, polarizovat diskuse a vystavit zdraví, bezpečnost a životní prostředí rizikům.

4.Změny v celosvětovém řádu a demografii

V roce 2030 dosáhne počet obyvatel na světě 8,5 miliardy a v roce 2050 bude činit 9,7 miliardy. Počet obyvatel bude růst nerovnoměrně. V mnoha vyspělých ekonomikách bude stagnovat. Očekává se, že počet obyvatel EU klesne na něco málo přes 420 milionů, což bude představovat 4,3 % světové populace. V Asii by 40. léta 20. století mohla představovat zlomový bod, po němž by se počty obyvatel měly nejprve vyrovnávat a poté přibližně v polovině století začít klesat, přičemž východní Asie by měla zaznamenat rychlý demografický pokles. Předpokládá se, že v letech 2017 až 2035 vzroste počet obyvatel Afriky z 1,2 miliardy na 1,8 miliardy, přičemž přibližně polovina obyvatel by měla být mladší 21 let. V roce 2050 budou nejlidnatějšími zeměmi Indie, Čína, Nigérie, USA a Pákistán (obrázek 2). Demografický růst ovlivní geopolitické ambice, ale může také způsobit problémy v oblasti udržitelnosti nebo migrace. Do roku 2050 se počet obyvatel v produktivním věku v Evropě sníží přibližně o 16 % a v Číně o 17 %, zatímco v Severní Americe a Indii poroste. Předpokládaný medián věku obyvatel EU se zvýší ze 43,9 let v roce 2020 na 48,2 roku v roce 2050. V mnoha oblastech EU se předpokládá prudký nárůst celkového indexu závislosti. Pokud bude tento trend pokračovat, může být v roce 2050 v EU 135 závislých nepracujících na každých 100 pracujících.

Nadcházející desetiletí se budou vyznačovat dalším přerozdělováním globálních sil, přičemž jejich geoekonomické těžiště se bude přesouvat směrem na východ. Země skupiny G7 (Kanada, Francie, Německo, Itálie, Japonsko, Spojené království, USA) v současné době vytvářejí přibližně 40 % celosvětového HDP, což představuje pokles oproti 60 % v roce 1975. Hospodářská váha „nově se rozvíjejících sedmi – E7“ (Brazílie, Čína, Indie, Indonésie, Mexiko, Rusko, Turecko) se rovná přibližně dvěma třetinám váhy G7. Tento poměr se v období do roku 2050 zvrátí. Do konce tohoto desetiletí se Čína stane největší ekonomikou, přičemž Indie v příštích 20 letech pravděpodobně překoná EU (obrázek 3). Růst HDP v nově se rozvíjejících a rozvojových zemích se zároveň nutně nepromítá do lepší kvality života jejich občanů, a to i v zemích s vysokým HDP na obyvatele. Hlavními výzvami pro rozvíjející se ekonomiky zůstávají velké nerovnosti a nižší ekologické a pracovní normy.

Pravděpodobně se zvýší celosvětová rivalita a nestabilita. Určujícím prvkem geopolitické situace by se mohlo stát soupeření mezi USA a Čínou. K přerozdělení moci dále přispěje transformace energetiky. Nejvíce postiženi budou vývozci fosilních paliv s nejméně diverzifikovanými ekonomikami nebo nejslabšími institucemi. Vliv naopak získají země s velkou kapacitou vyrábět a vyvážet energii z obnovitelných zdrojů. EU může očekávat pokračování napětí a nepříznivého ovlivňování hospodářské soutěže (i ze strany Číny a Ruska), což bude vyžadovat silné politiky zaměřené na budování stability a prosperity, zejména v sousedních zemích. V důsledku soupeření ve sporných oblastech, jako je vesmír nebo Arktida, by mohlo dojít k novému napětí. Rostoucí hrozby organizované trestné činnosti, korupce, extremismu, terorismu a hybridních hrozeb, včetně využívání migrace pro politické účely, by mohly stále více ohrožovat bezpečnost EU.

Obrázek 3: Předpokládané podíly celosvětového HDP

Určujícími rysy stále více multipolárního světového řádu budou pravděpodobně multidimenzionální soupeření a hluboká vzájemná závislost. Globální správě a infrastruktuře hrozí roztříštěností v důsledku stupňujících se rivalit v řadě oblastí. Pravděpodobně se objeví různorodější a asertivnější aktéři s rostoucími schopnostmi a ambicemi. Budou mezi ně patřit nestátní a vnitrostátní subjekty, jakož i nadnárodní hnutí. Zatímco žádný z jednotlivých hráčů nebude moci získat rozhodující postavení ve všech regionech a oblastech politiky, budou se dále objevovat a vyvíjet strategické závislosti a schopnosti.

III.ŘEŠENÍ VÝZEV A VYUŽITÍ PŘÍLEŽITOSTÍ PŘINÁŠEJÍCÍCH EU VEDOUCÍ POSTAVENÍ VE SVĚTĚ

1.Zajištění udržitelných a odolných zdravotních a potravinových systémů

Systémy zdravotní péče v EU patří k nejvyspělejším na světě, je však třeba zvýšit jejich udržitelnost a odolnost. To zahrnuje investice do inovativních modelů péče (např. integrovaná péče, telemedicína), posílení pracovní síly ve zdravotnictví, zaměření se na preventivní opatření a řešení komorbidit. Aby bylo zajištěno zdravější stárnutí, bude potřeba kombinovat zdravější životní styl a fyzickou aktivitu s inteligentními alternativami dlouhodobé péče, jako je medicína na dálku a využití robotiky v domácí péči. Nové technologie by ve spojení se sociálními a zdravotními politikami mohly zmírnit dodatečné náklady spojené se stárnutím obyvatelstva a zároveň umožnit starším osobám a osobám se zdravotním postižením samostatnější život. On-line interakce, monitorování a vhodná péče pacientů o sebe samé by mohly v celé EU přinést roční úspory ve výši až 120 miliard EUR ve výdajích na veřejnou zdravotní péči. Společný evropský prostor pro data z oblasti veřejného zdraví by mohl podpořit rychlý rozvoj a zavádění personalizované medicíny prostřednictvím rozhodnutí založených na datech, čímž by se zlepšila účinnost a dostupnost zdravotní péče.

V rané fázi pandemie se projevily strategické závislosti EU na třetích zemích, pokud jde o kritické zboží, jako jsou výrobky farmaceutického průmyslu. Z 5200 dovážených výrobků je EU na dovozu vysoce závislá v případě 137 z nich, které jsou součástí „citlivých ekosystémů“, přičemž 14 z těchto výrobků patří do ekosystému zdravotnictví. Významná část účinných látek používaných pro generická léčiva pochází z Indie a Číny, stejně jako většina surovin a meziproduktů používaných v léčivech. Obě tyto země posilují svá opatření v oblasti životního prostředí a bezpečnosti chemického průmyslu a Čína uzavírá některé výrobní závody. To by mohlo mít dopad na dostupnost léčivých přípravků a stanovování jejich cen. I když má EU značné schopnosti vyrábět inovativní léčiva, musí z alternativních zdrojů zajistit bezpečnost dodávek kritických nepatentovaných výrobků s obzvláště konsolidovanými dodavatelskými řetězci. Farmaceutické dodavatelské řetězce jsou však velmi složité a vyžadují nejvyšší kvalitu. Jsou proto obzvláště zranitelné v případě přerušení dodávek. V případě krize v oblasti veřejného zdraví nebo přerušení dodávek není možné v krátkodobém horizontu zřídit alternativní výrobce některých klíčových složek. Neustálá dostupnost některých výrobků je však pro veřejné zdraví klíčová. Zavedení nebo obnovení výroby některých kriticky důležitých léčivých přípravků a lékařských protiopatření v EU by mohlo být podpořeno inovacemi ve výrobních procesech s cílem kompenzovat případné vyšší výrobní náklady v EU a posílit vedoucí postavení v oblasti ekologické a digitální farmaceutické výroby.

Evropská zdravotní unie by posílila schopnost EU řešit nové zdravotní krize. Pandemie ukázala, že je třeba provést úplný přezkum struktur a mechanismů EU relevantních pro prevenci přeshraničních zdravotních hrozeb a reakci na ně. Silnější evropská zdravotní unie by mohla posílit kolektivní připravenost EU na zdravotní hrozby a posílit koordinaci v dobách krize. Úřad EU pro připravenost a reakci na mimořádné situace v oblasti zdraví (HERA) pomůže předvídat přeshraniční zdravotní hrozby a podpoří připravenost a reakci tím, že se zaměří na předběžná posouzení hrozeb, prognózy, informace o trhu a mapování nových patogenů a technologií. Tyto znalosti rovněž pomohou úřadu HERA řídit vypracování výroční zprávy o stavu připravenosti. V celosvětovém měřítku je i nadále důležité posílit mezinárodní připravenost a reakci na budoucí pandemie, zejména reformou Světové zdravotnické organizace a posílením její schopnosti řešit mimořádné situace v oblasti zdraví. To zahrnuje rovněž úsilí o uzavření mezinárodní smlouvy o pandemiích a posílení místních výrobních kapacit. Multilateralismus je jediným způsobem, jak zabránit opakování podobných krizí v budoucnosti.