DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Důvody a cíle návrhu

Ustanovení čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1380/2013 o společné rybářské politice stanoví pro pásmo 12 námořních mil členských států (teritoriální vody) odchylku od obecného pravidla rovného přístupu pro rybářská plavidla Unie do vod a ke zdrojům Unie stanoveného v čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení. Odchylka opravňuje členské státy k omezení rybolovu v pásmu 12 námořních mil na určitá plavidla. Omezení zavedená členskými státy na základě odchylky snížila rybolovný tlak v biologicky nejcitlivějších oblastech a přispěla k hospodářské stabilitě pobřežních oblastí, které provozují drobný rybolov.

Ustanovení čl. 5 odst. 3 nařízení (EU) č. 1380/2013 stanoví podobnou odchylku pro vody do 100 námořních mil od základních linií nejvzdálenějších regionů Unie uvedených v čl. 349 prvním pododstavci Smlouvy. Odchylka umožňuje dotčeným členským státům omezit rybolov na plavidla registrovaná v přístavech těchto území.

Odchylky platí do 31. prosince 2022 a cílem návrhu je zabránit ukončení zvláštního přístupového režimu stanoveného v čl. 5 odst. 2 a 3 nařízení. Navrhuje změnu příslušných ustanovení nařízení s cílem prodloužit období, během něhož mohou členské státy podle těchto ustanovení omezit přístup do svých vod.

Cíle zvláštního režimu jsou stejně platné jako v předchozích desetiletích. Důvodem je současný stav zachování mnoha rybích populací, stálá citlivost pobřežních vod z hlediska zachování a přetrvávající obtíže v pobřežních oblastech, které jsou vysoce závislé na rybolovu a pravděpodobně nebudou těžit z jiného hospodářského rozvoje. Změna stávajícího režimu s sebou nese vysoké riziko narušení rovnováhy, která se od zavedení tohoto zvláštního režimu vytvořila.

Cílem návrhu je proto prodloužit stávající odchylky o dalších deset let.

Kromě toho se navrhuje změna přílohy I nařízení (EU) č. 1380/2013. Příloha I stanoví pro každý členský stát zeměpisné oblasti v pobřežních pásmech ostatních členských států, kde může provozovat rybolovné činnosti a které druhy může lovit. Tento pozměňovací návrh zohledňuje vystoupení Spojeného království z Evropské unie, jakož i společné sdělení Itálie a Řecka Komisi ze dne 9. června 2020 o přístupu italských rybářských plavidel do řeckých teritoriálních vod, jak je uvedeno ve dvoustranné dohodě mezi dotčenými členskými státy. V návaznosti na rozsudek ve věci C-457/18 by měly být z přílohy I vypuštěny poznámky pod čarou odkazující na smírčí dohodu mezi Slovinskem a Chorvatskem podepsanou ve Stockholmu dne 4. listopadu 2009, neboť EU nemá v přeshraničních záležitostech pravomoc.

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

Právním základem návrhu je čl. 43 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).

Podle čl. 3 odst. 1 písm. d) SFEU má EU výlučnou pravomoc v oblasti zachování biologických mořských zdrojů v rámci společné rybářské politiky (SRP). Návrh spadá do této výlučné pravomoci, a proto se zásada subsidiarity nepoužije.Vzhledem k tomu, že návrh se týká především časově omezeného prodloužení platnosti opatření, které již existuje v nařízení (EU) č. 1380/2013, neexistují žádné obavy ohledně zásady proporcionality.

3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

•Sběr a využití výsledků odborných konzultací

Během druhé poloviny roku 2020 byly členské státy vyzvány, aby poskytly informace o omezeních, která uplatňují podle čl. 5 odst. 2 a 3 nařízení (EU) č. 1380/2013. Příspěvky, které zaslalo šestnáct členských států, potvrdily, že je třeba pokračovat ve stávajícím režimu odchylek beze změn. Jedinou výjimkou byla změna přílohy I nařízení (EU) č. 1380/2013, o kterou požádaly Itálie a Řecko s cílem zohlednit přístup do řeckých teritoriálních vod v Egejském, Jónském a Libyjském moři.

V prosinci 2020 předložil Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR) zprávu o sociálním rozměru společné rybářské politiky (SRP). Ve zprávě bylo mimo jiné uvedeno, zdali omezení zavedená členskými státy podle čl. 5 odst. 2 nařízení mohla pomoci zachovat tradiční rybolovné činnosti pobřežních loďstev s cílem udržet sociální a hospodářskou infrastrukturu těchto oblastí.

Výbor VTHVR konstatoval, že přínos těchto omezení není možné posoudit, protože je nutné provést další analýzu a rovněž je třeba zohlednit mnoho dalších faktorů, které k této situaci přispěly. Odborníci však dospěli k závěru, že žádný členský stát neoznámil jakékoliv spory týkající se čl. 5 odst. 2 nařízení (EU) č. 1380/2013. VTHVR poznamenal, že toto pravidlo, které platí od počátku sedmdesátých let 20. století a bylo zahrnuto do prvního základního nařízení o SRP v roce 1982 a od té doby do každé revize základního nařízení o SRP (1992, 2002, 2013), je přijímáno dobře a zabraňuje konfliktům mezi členskými státy.