CS Úřední věstník Evropské unie C 133/6

Závěrečná zpráva úředníka pro slyšení o řízení ve věci COMP/37.766 – Nizozemský trh s pivem

(v souladu s články 15 a 16 rozhodnutí Komise 2001/462/ES, ESUO ze dne 23. května 2001 o mandátu úředníků pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže – Úř. věst. L 162, 19.6.2001, s. 21.)

2009/C 133/05

Tato věc vznikla v roce 1999, když Komise prováděla šetření v prostorách Interbrew NV (nyní InBev NV) ve věci 37.409 PO/Interbrew, které vedlo k zahájení druhého řízení, 37.614 Interbrew/Alken–Maes. Společnosti Interbrew byla dne 11. listopadu 1999 zaslána žádost o informace, v odpovědi na tuto žádost poskytl Interbrew v lednu a únoru roku 2000 informace o protisoutěžním jednání na nizozemském trhu s pivem a požádala o shovívavost.

Prohlášení o námitkách a čas na odpověď

Dne 30. srpna 2005 vydala Komise Prohlášení o námitkách (dále jen „PN“), jež bylo zasláno adresátům návrhu rozhodnutí, přičemž toto PN popisuje soubor dohod a jednání ve vzájemné shodě omezujících hospodářskou soutěž, které prováděly čtyři podniky. Tyto dohody a jednání pokrývaly celé území Nizozemska v období od 10. února 1995 do 3. listopadu 1999.

Strany měly ve lhůtě dvou měsíců, do dne 3. listopadu 2005, odpovědět na PN. Všechny strany s výjimkou Inbevu požádaly několikrát o prodloužení.

S ohledem na otázky, jež vyvstaly v souvislosti s přístupem ke spisu a důvěrností určitých dokumentů, jsem následně prodloužil lhůtu do 10. listopadu, v dopisech všem stranám (včetně společnosti Inbev) pak dále do 24. listopadu 2005. Domnívám se, že celkové prodloužení lhůty pro odpověď na PN o tři týdny bylo dostatečné, aby zaručilo, že všechny strany měly dostatek času na přípravu obhajoby, poté co byly vyřešeny otázky týkající se důvěrnosti a přístupu ke spisu.

Tři dopisy o skutečnostech byly zaslány některým nebo všem stranám po zaslání PN, neboť bylo zamýšleno použít více důkazů pro prokázání námitek. První byl zaslán dne 26. ledna 2006 podniku Heineken. Podnik Heineken oznámil své stanovisko dne 2. února 2006. Dne 7. března 2006 byl dopis o skutečnostech zaslán všem stranám, v němž jim byly sděleny určité další informace, jež útvary Komise získaly v lednu a únoru 2006. Tento dopis pouze podpořil skutková hlediska uvedená v příslušných odstavcích PN. Strany měly lhůtu dvou týdnů na to, aby sdělily svůj názor na tyto skutkové okolnosti. Poslední dopis byl zaslán podniku Heineken dne 6. dubna 2006; tímto dopisem bylo podniku Heineken oznámeno, že určitá listina nalezená v budovách podniku Heineken bude použita na podporu stávajících námitek. Tato listina byla zaslána ostatním stranám dne 8. května 2006. Jak podnik Heineken, tak i podnik Grolsch písemně odpověděly na dopisy o skutečnostech.

Přístup do spisu

Co se týče přístupu do spisu, o nějž požádal zejména podnik Bavaria, rozhodlo generální ředitelství pro hospodářskou soutěž, že požadované důvěrné informace (ztráty a zisky prodejních míst ostatních stran v restauracích) nejsou pro obhajobu podniku Bavaria nezbytné a já jsem po studiu těchto listin došel ke stejnému závěru. Stranami (včetně podniku Bavaria) bylo požadováno, aby s těmito informacemi bylo zacházeno jako s důvěrnými; tyto informace nezprošťovaly podnik Bavaria viny, ani nebyly použity v prohlášení o námitkách.

Strany také žádaly o zpřístupnění odpovědí ostatních stran na prohlášení o námitkách. Těmto žádostem jsem nevyhověl, neboť současným postojem Komise je tyto odpovědi zpřístupňovat, pouze pokud obsahují důkazy, které by zprošťovaly jinou stranu viny, nebo důkazy o vině, o které se Komise opírá ve svém konečném rozhodnutí. Také Soudní dvůr potvrdil (rozsudek v případě T-42/02 ze dne 27. září 2006, Jungbunzlauer AG v Commission, odst. 342 a násl.), že Komise není povinna poskytovat odpovědi na PN všem stranám, pokud nezamýšlí použít část odpovědí jakožto důkazy. Uvedl jsem však, že si strany mohou mezi sebou vyměnit své odpovědi, pokud tak zamýšlejí.

Ústní slyšení

Strany nežádaly o ústní slyšení, ačkoliv toto by bylo příležitostí pro to, aby se dozvěděly hlavní obsah odpovědí na PN, o něž žádaly. Konkrétně podnik Bavaria uvedl, že v důsledku nepředání písemných odpovědí by ústní slyšení bylo pro obhajobu bez užitku. Ve skutečnosti by strany při ústním slyšení měly možnost reagovat na tvrzení ostatních stran na místě, vyjádřit se ke svému případu před širším okruhem osob, včetně zástupců členských států a členů jiných útvarů Komise než těch, jež jsou přímo zapojeny do řešení tohoto případu a vznést otázky před mnohými osobami, které jsou konsultovány před přijetím konečného rozhodnutí. Dále, pokud se objeví otázky týkající se sporných skutečností, což se během ústních slyšení pravidelně stává, vyšetřování může být rozšířeno o tyto záležitosti. Je však zcela jasně na adresátech PN, aby požádali o ústní slyšení, v rámci jejich práva na obhajobu, pokud si to přejí.

Návrh konečného rozhodnutí

V návrhu konečného rozhodnutí bylo trvání kartelu ve srovnání s PN zkráceno z období od 10. února 1995 do 3. listopadu 1999 na období od 27. února 1996 do 3. listopadu 1999. Podle odpovědí na PN bylo zřejmé, že trvání porušení, jež bylo stanoveno v PN, by nemohlo být dostatečně prokázáno.

Jsem toho názoru, že návrh rozhodnutí předložený Komisi obsahuje pouze ty námitky, ke kterým strany měly příležitost se vyjádřit. Domnívám se proto, že práva stran na slyšení byla v tomto případě dodržena.