ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ

o uplatňování nařízení (EU) č. 691/2011 o evropských environmentálních hospodářských účtech

1)Úvod

Nařízení (EU) č. 691/2011 o evropských environmentálních hospodářských účtech (dále jen „nařízení“) zavedlo společný rámec pro sběr údajů, sestavování, předávání a vyhodnocování evropských environmentálních hospodářských účtů. Článek 10 nařízení stanoví následující:

Komise předloží do 31. prosince 2013 Evropskému parlamentu a Radě a poté jim předkládá každé tři roky zprávu o uplatňování tohoto nařízení. Ve zprávě se vyhodnotí zejména kvalita předávaných údajů, metody shromažďování údajů, administrativní zátěž pro členské státy a respondenty, jakož i proveditelnost a efektivnost těchto statistik.

Toto je čtvrtá zpráva vypracovaná za účelem plnění této povinnosti. Předchozí zprávy byly zveřejněny v letech 2019, 2016 a 2013.

2)Environmentální hospodářské účty

Zelená dohoda pro Evropu opětovně formuluje závazek Komise řešit problémy spojené s klimatem a životním prostředím. Evropa usiluje o to, aby se stala prvním klimaticky neutrálním kontinentem tím, že její hospodářství bude moderní a bude účinně využívat zdroje. Zelená dohoda pro Evropu zlepší zdraví a kvalitu života lidí v celé EU, včetně budoucích generací, prostřednictvím řady opatření v oblasti klimatu, životního prostředí a oceánů, energetiky, dopravy, zemědělství, financí a regionálního rozvoje, průmyslu a výzkumu a inovací. Zelená dohoda pro Evropu je nedílnou součástí strategie Komise zaměřené na splnění Agendy pro udržitelný rozvoj 2030 a plnění cílů udržitelného rozvoje OSN.

Environmentální hospodářské účty nebo zkráceně environmentální účty jsou mocným, víceúčelovým informačním rámcem, který se zabývá hledisky udržitelnosti našeho hospodářského chování. Běžné hospodářské statistiky, jako např. národní účty, které jsou základem HDP, nezohledňují environmentální aspekty výroby, spotřeby, investic nebo financování. Environmentální účty umožňují k doplnění tohoto obrázku integraci hospodářských a environmentálních aspektů.

Hlavním prvkem environmentálních účtů je integrace. Zde se jedná jak o integraci environmentálních a hospodářských aspektů, tak o to, že do soudržného systému hospodářských účtů je integrována celá řada klíčových tematických environmentálních aspektů, jako je i) energie, zdanění a emise do ovzduší, ii) těžba materiálů a odpady a iii) výdaje a investice vládních institucí a podniků. Tato integrace dobře zapadá do holistického paradigmatu Zelené dohody pro Evropu. Přístup založený na účtech je užitečný, protože:

·opětovně využívá dostupné údaje, a tak umožňuje získávat nové informace s omezenou administrativní zátěží podniků a občanů,

·umožňuje získávat vysoce kvalitní informace prostřednictvím integrace zdrojových údajů a jejich sloučení do spolehlivých odhadů.

Na úrovni EU podporují evropské environmentální účty nadnárodní rozměr otázek v oblasti životního prostředí a nabízejí systematický přístup a pokrytí napříč jednotlivými členskými státy a environmentálními tématy, čímž umožňují hodnocení politiky a srovnávání napříč členskými státy.

Evropské environmentální účty vycházejí z mezinárodního standardu, a to ze systému integrovaných environmentálních hospodářských účtů (SEEA). Tento standard vytvořila a zveřejnila Organizace spojených národů, Evropská komise (Eurostat), Organizace OSN pro výživu a zemědělství, Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), Mezinárodní měnový fond a Skupina Světové banky.

Nařízením se vytvářejí evropské environmentální účty. Nařízení má význam pro EHP. Dělí účty do modulů, a to následovně:

·Účty emisí do ovzduší: emise šesti skleníkových plynů (včetně CO2 a CO2 z biomasy použité jako palivo) a sedmi látek znečišťujících ovzduší (včetně amoniaku a jemných prachových částic), s rozdělením zahrnujícím 64 hospodářských odvětví, která produkují emise, a domácnosti.

·Daně související s životním prostředím podle ekonomických činností: environmentální daně pro čtyři široké skupiny: energie, doprava, znečištění a přírodní zdroje, s rozdělením zahrnujícím 64 platících hospodářských odvětví a domácnosti a nerezidenty.

·Účty materiálových toků na makroekonomické úrovni: množství fyzických vstupů do hospodářství, akumulace materiálu v hospodářství a výstupy do jiných hospodářství nebo zpět do životního prostředí.