/* KOM/2010/0593 konecném znení */ ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Zpráva Komise o provádění směrnice 2008/1/ES o integrované prevenci a omezování znečištění a směrnice 1999/13/ES o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel při některých činnostech a v některých zařízeních





[pic] | EVROPSKÁ KOMISE | V Bruselu dne 25.10.2010 KOM(2010) 593 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Zpráva Komise o provádění směrnice 2008/1/ES o integrované prevenci a omezování znečištění a směrnice 1999/13/ES o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel při některých činnostech a v některých zařízeních ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Zpráva Komise o provádění směrnice 2008/1/ES o integrované prevenci a omezování znečištění a směrnice 1999/13/ES o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel při některých činnostech a v některých zařízeních(Text s významem pro EHP) 1. Úvod Tato zpráva byla vypracována podle čl. 17 odst. 3 směrnice 2008/1/ES o integrované prevenci a omezování znečištění (IPPCD) a článku 11 směrnice 1999/13/ES o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel při některých činnostech a v některých zařízeních (SED). Tato zpráva se zabývá třetím sledovaným obdobím IPPCD (2006–2008) a staví na rozboru provedeném v předchozích zprávách o provádění této směrnice[1]. U SED se vztahuje k prováděcímu období 2003–2007, během něhož členské státy předaly dvě zprávy. Zprávy za roky 2003–2004 se týkaly členských států EU-15 a zprávy za období 2005–2007 se týkaly členských států EU-27. Shromážděné informace se týkají hlavně období před konečným termínem (31. října 2007) pro provedení SED[2]. Tato zpráva shrnuje informace předané členskými státy za použití odpovídajících dotazníků, jež přijala Komise[3], a za použití elektronických nástrojů pro podávání zpráv na infrastruktuře ReportNet[4], jež snížily zátěž členských států. Aby se dále zajistil úplný veřejný přístup k ohlášeným informacím, vypracovala Komise internetovou stránku „Informační systém pro podávání zpráv o průmyslových emisích“[5]. Členské státy obecně splnily své povinnosti podat zprávu podle obou směrnic, ačkoli některé z nich reagovaly opožděně. Řecko však neposkytlo požadované informace podle IPPCD a Lucembursko je poskytlo až nedávno, což Komisi znemožnilo řádně posoudit informace pro účely této zprávy. Komise zaslala dotyčným členským státům upozornění a vzhledem k tomu, že se výsledky nedostavily, zahájila v květnu 2010 řízení pro porušení práva (v případě Lucemburska se toto řízení ukončí vzhledem k tomu, že nedávno informace poskytlo). V důsledku toho tato zpráva podává nálezy u 27 členských států podle SED a 25 členských států podle IPPCD. Mezitím byly obě směrnice spolu s dalšími legislativními akty[6] sloučeny a přepracovány do směrnice o průmyslových emisích (IED). Nová IED byla v zásadě dohodnuta mezi Radou a Evropským parlamentem a očekává se, že ji spolutvůrci práva[7] formálně přijmou do konce roku 2010. Nedostatky konstatované v předchozích zprávách nebo během stávajícího sledovaného období IED v rozsáhlé míře řeší. 2. IPPCD Účelem směrnice o IPPC je docílit integrované prevence a omezování znečištění vznikajícího v důsledku činností přibližně 50 000 velkých průmyslových zařízení v EU-27. Vyžaduje, aby zařízení fungovala v souladu s povoleními, jež zahrnují mezní hodnoty emisí nebo jiná technická opatření vycházející z použití nejlepších dostupných technik (Best Available Techniques – BAT) k prevenci nebo snížení emisí do vody, ovzduší a půdy, a aby řešila další environmentální dopady. Původní IPPCD byla přijata v roce 1996 a používána od října 1999 pro nová zařízení i pro stávající zařízení, na nichž provozovatel provedl podstatné změny. Ode dne 31. října 2007 se směrnice používá také na stávající zařízení. 2.1 Provedení IPPCD do vnitrostátního práva Komise posoudila provedení IPPCD do vnitrostátního práva v kontextu předchozích cyklů, v nichž se podávaly zprávy. V důsledku toho zahájila řízení pro porušení práva za nesprávnou transpozici proti 16 členským státům. Úsilí členských států o zjednání nápravy v daných záležitostech vedlo časem ke značnému zlepšení a nyní zůstávají otevřeny pouze dva takové případy (Estonsko a Litva). Vnitrostátní právní předpisy, jimiž se provádí IPPCD, se během období 2006–2008 změnily v 19 členských státech, a to hlavně tak, aby se vnitrostátní a regionální právní předpisy přizpůsobily směrnici, aby se zlepšily některé aspekty spojené s veřejnou účastí a aby se zavedly změny ve sdílení pravomocí mezi různými orgány. 2.2 Implementace IPPCD Vydávání povolení a jejich jakost Komise prováděla dohled nad členskými státy a podporovala je ve vydávání povolení, aby se dodržel konečný termín směrnice, totiž lhůta do 30. října 2007. Mnohé členské státy však tuto povinnost nesplnily. Protože nedošlo k pokroku v udělování a přezkoumávání povolení, zahájila Komise řízení pro porušení práva proti Belgii, Dánsku, Řecku, Španělsku, Itálii, Maltě, Portugalsku, Slovinsku, Rakousku, Francii, Irsku a Švédsku. Až na čtyři byly zatím všechny tyto případy předány Evropskému soudnímu dvoru, který judikoval v prvním v případě v roce 2010 proti Belgii za to, že nedodržela lhůtu ze směrnice. Komise také zaměřila úsilí na zajištění jakosti vydávaných povolení. Celkem 61 zařízení spadajících pod IPPC ze 16 členských států a 12 odvětví působnosti směrnice bylo celkem podrobně prověřeno jakožto případové studie. Závěrečná zpráva o těchto studiích je k dispozici na internetových stránkách Komise[8]. Hlavním problémem, který Komise zjistila, je nízký podíl povolení odrážejících provádění nejlepších dostupných technik (BAT), jak je uvedeno v relevantních referenčních dokumentech BAT (BREF). Nebylo lze zejména najít odůvodnění značných rozdílů mezi BREF a stanovenými podmínkami povolení u více než 50 procent z prověřovaných zařízení. Další studie, jež momentálně pokračuje, se bude týkat dalších 50 zařízení v 10 členských státech. Podle IED bude položen větší důraz na použití závěrů o nejlepších dostupných technikách (BAT), totiž jak se z BREF dospělo ke stanovení podmínek povolení. Tyto závěry o BAT budou přijaty jakožto prováděcí akty a budou mít právní účinek. Komise tudíž očekává, že v povoleních podle IPPC se bude jasněji odrážet provádění BAT. Přezkoumání povolení Článek 13 IPPCD vyžaduje, aby se povolení pravidelně přezkoumávala a případně aktualizovala. To je nezbytné zejména tehdy, pokud mohou podstatné změny v BAT významně snížit emise, aniž by se ukládaly nadměrné náklady. Mnoho členských států stanoví ve svých právních systémech zvláštní pravidla pro přezkoumávání a aktualizaci povolení, byť se tato pravidla podstatně liší. Některé členské státy vytvořily pro povolení IPPC časový interval, po němž je povinné obnovení. Povolení jsou například platná v Rakousku a Rumunsku 10 let a v České republice, na Slovensku a ve Španělsku 8 let. Slovensko toto období prodloužilo na 10 let, pokud zařízení provádí systém řízení z hlediska ochrany životního prostředí. Některé další země, jako jsou Polsko a Spojené království, zavedly obecný požadavek na pravidelnou revizi povolení, jehož periodicita je stanovena v jednotlivém povolení. BAT je dynamický koncept, který se v čase vyvíjí, a povolení je třeba aktualizovat, aby dané odvětví podporovalo nepřetržité zlepšování ochrany životního prostředí. IED stanoví podrobnější pravidla pro revizi povolení, a zejména stanoví povinné přezkoumávání povolení do čtyř let od zveřejnění rozhodnutí o závěrech o BAT. Přechodná období pro nové členské státy Některá zařízení ve více nových členských státech mají zvláštní odchylky podle svých smluv o přistoupení a souvisejících aktů. Tyto odchylky se týkají požadavku na to, aby se uvedená zařízení provozovala v souladu s mezními hodnotami emisí, rovnocennými parametry nebo technickými opatřeními na základě nejlepších dostupných technik podle čl. 9 odst. 3 a 4. Soulad s odchylkami podle smluv o přistoupení Komise pečlivě sleduje. Všechny tyto odchylky vyprší do 31. prosince 2015. Koordinace mezi orgány v rámci povolovacího řízení Pokud jsou do povolovacího řízení zapojeny různé environmentální orgány, vyžaduje IPPCD interní koordinaci, aby se zajistil efektivní integrovaný přístup. Úroveň koordinace i zapojené správní orgány se však od jednoho členského státu k druhému liší, což je do značné míry dáno rozdíly ve vnitřní správní organizaci členských států. Španělsko kupříkladu určilo hlavní příslušný orgán, který dostává příspěvky od orgánů ostatních (např. obce, správy povodí), zatímco Rakousko zřídilo orgán příslušný pro každé povolovací řízení a pro ustavení relevantních expertů pro různé oblasti. Výměna informací o BAT Ustanovení čl. 17 odst. 2 IPPCD vyžaduje, aby Komise organizovala výměnu informací o BAT. Za tímto účelem přivádí fórum mnoha zúčastněných stran pro výměnu informací (IEF) dohromady zástupce všech členských států, jakož i zástupce relevantních průmyslových odvětví a nevládních organizací (NGO) z odvětví životního prostředí. Fórum pro výměnu informací probírá obecná témata týkající se výměny informací o BAT a podává stanovisko o jednotlivých referenčních dokumentech BAT předtím, než je přijme Komise. K výměně informací dochází prostřednictvím odvětvových odborných pracovních skupin, v nichž se setkávají odborníci zastupující členské státy, podniky z odvětví a nevládní organizace, a organizuje ji evropská kancelář Komise pro IPPC[9] (EIPPCB). EIPPCB je příslušná pro koncipování referenčních dokumentů o BAT. Komise doposud přijala celkem 33 referenčních dokumentů o BAT, které se týkají jednotlivých odvětví (27 z nich) i horizontálních témat (6 dalších). Referenční dokumenty o BAT je třeba pravidelně revidovat a Komise usiluje o to, aby se tak dělo v intervalu přibližně 8 let. První revidovaný referenční dokument o BAT (k výrobě cementu, vápna a oxidu hořečnatého) byl přijat v červnu 2010 a momentálně se pracuje na revizi devíti dalších. Členské státy uznaly užitečnost referenčních dokumentů o BAT při provádění směrnice a vyjádřily obecnou spokojenost s jejich obsahem. Některé členské státy jako Francie, Německo, Itálie, Polsko a Španělsko překládají referenční dokumenty o BAT úplně nebo částečně. V IED bylo vyjasněno právní postavení referenčních dokumentů o BAT i role různých aktérů ve výměně informací. Tím se zajistí vysoká jakost výstupu z tohoto procesu a vyšší využívání závěrů o BAT při provádění směrnice. Kontrolní činnost a vynucování Podle článku 14 IPPCD mají hospodářské subjekty pravidelně informovat příslušné orgány o výsledcích monitoringu emisí v daném zařízení a poskytnout zástupcům příslušných orgánů veškerou nezbytnou pomoc při provádění kontrol na místě. Mezi členskými státy a dokonce i uvnitř členských států existují velké rozdíly v konkrétní praxi sledování dodržování předpisů a ve vynucování tohoto dodržování. Většina členských států vyvinula elektronické databáze a/nebo podává zprávy o monitoringu elektronickou poštou. Komise povzbuzuje k využívání těchto nástrojů, jimiž se usnadňuje pohyb údajů mezi hospodářskými subjekty a orgány a snižuje se administrativní zátěž. Několik členských států stanovilo minimální frekvenci kontrol na místě, zpravidla jednu kontrolu ročně (například ve Slovinsku, Spojeném království, Maďarsku, Estonsku, Litvě, Francii, na Maltě nebo na Kypru). V některých případech je však stanovena nižší frekvence. V rámci IED byla dále rozvinuta ustanovení o monitoringu dodržování předpisů. Podle směrnice IED by měly kontroly vycházet z rizika, přitom však směrnice zahrnuje u kontrol na místě také minimální frekvenci. Tato ustanovení z ní učiní nejmodernější environmentální směrnici, pokud jde o vynucování a kontrolní činnost. Informace a účast veřejnosti Během posledního sledovaného období se mnoho členských států zlepšilo co do poskytování informací veřejnosti i co do účasti veřejnosti. Zlepšení zahrnují častější aktualizaci informací, rozšíření veřejných databází nebo internetových stránek a možnost přístupu k informacím pro ostatní členské státy. Všechny členské státy podporují využívání nových technologií pro přístup k informacím a běžnějším se stává dostupnost povolení online. Některé členské státy začleňují informace o průmyslových emisích do jediného informačního systému, například předkládají dohromady shromážděné údaje registrů úniků a přenosů znečišťujících látek (PRTR, Pollutant Release and Transfer Registers) a údaje o zařízeních spadajících pod IPPC. Komise vítá tyto iniciativy a vyzývá členské státy, aby tento integrační proces podporovaly. Na úrovni EU podává evropský registr PRTR (http://prtr.ec.europa.eu/) informace o přibližně 25 000 průmyslových zařízeních, z toho z valné většiny o zařízeních IPPC. Komise dále poskytuje přístup k informacím, které předaly členské státy o IPPCD a o několika dalších směrnicích upravujících průmyslové emise, prostřednictvím „Informačního systému pro podávání zpráv o průmyslových emisích“ („Industrial Emissions Reporting Information System“), který je dostupný na adrese http://iris.eionet.europa.eu/. IED posiluje práva občanů v oblasti přístupu k informacím, zejména ustanoveními ukládajícími zveřejnit rozhodnutí, jež implikují odchylku od závěrů BAT v povolovacím řízení, nebo ustanoveními o použití internetu pro zaručení těchto práv. Normy kvality životního prostředí IPPCD ukládá příslušným orgánům, aby zahrnuly do povolení IPPC doplňková opatření, pokud norma životního prostředí vyžaduje přísnější podmínky, než kterých lze dosáhnout použitím BAT. Tento požadavek je přítomen ve vnitrostátním právu všech členských států. Pouze šest členských států však oznámilo, že existuje potřeba tato ustanovení uplatňovat. Příklady doplňkových opatření, jež byla přijata, zahrnují požadavky ohledně vypouštění odpadních vod do oblastí senzitivní (pitné) vody v Dánsku, Irsku, Itálii a Belgii. Přeshraniční spolupráce U situací, kdy si je členský stát vědom, že provoz zařízení pravděpodobně má významné záporné dopady na životní prostředí jiného členského státu, vyžaduje IPPCD, aby provozovatel daného zařízení postoupil dotyčnému orgánu daného členského státu veškeré informace, které jsou zpřístupněny podle přílohy V uvedené směrnice. To zahrnuje žádost o povolení a údaje orgánu příslušného pro přijetí rozhodnutí o povolení. Tak jako v předchozích cyklech, za něž se podávají zprávy, uvedly členské státy, že přeshraniční spolupráce byla omezena. Osm členských států (Německo, Belgie, Itálie, Rumunsko, Slovinsko, Slovensko, Francie a Nizozemsko) hlásí, že tato ustanovení použilo; týkalo se to však jenom malého počtu povolení. 2.3 Akční plán Komise k provedení IPPC Ve svém sdělení Směrem k lepší politice průmyslových emisí[10] nastínila Komise prováděcí plán, který se zabývá řadou klíčových otázek včetně traspozice a implementace ze strany členských států a zlepšení postupu při vypracování referenčních dokumentů o BAT. Souhrnná tabulka v příloze I znázorňuje, že tento akční plán je nyní téměř úplně proveden, do značné míry v rámci IED. Se vstupem IED v platnost zaměří Komise svou pozornost na to, aby podpořila členské státy v jejich úsilí o plnou transpozici a implementaci uvedené směrnice. Některé z akcí uvedených v příloze I budou tudíž pokračovat v rámci IED. 3. SED Účelem SED je zamezit dopadům emisí těkavých organických sloučenin (VOC) v ovzduší na lidské zdraví a na životní prostředí nebo tyto dopady snížit. Prosazuje zejména nahrazení rozpouštědel z nejzávažnějšími zdravotními dopady potenciálně méně škodlivými náhražkami. SED se týká různých činností, při nichž dochází k použití organických rozpouštědel, jako je pokovování, odmašťování, potiskování a výroba inkoustu, a všechna zařízení spadající do její působnosti musela být schválena nebo zaregistrována do konce října 2007. IED přebírá ustanovení této směrnice. 3.1 Provedení SED do vnitrostátního práva Obecně lze konstatovat, že členské státy provedly směrnici do svých vnitrostátních právních předpisů, i když během poslední periodické kontroly dodržení povinností byly zjištěny některé problémy, zejména pokud jde o provedení některých definic, požadavků na monitoring, oblast působnosti směrnice a mezní hodnoty emisí. Komise zohlední nálezy z tohoto období při pomoci členským státům ve fázi provádění IED do vnitrostátního práva členských států. 3.2 Implementace SED (2003–2007) Obecné problémy související s implementací V informacích od členských států se nezmiňují žádné problémy s implementací SED. Celkově platí, že členské státy implementovaly ustanovení, opatření a praxi nezbytnou k zajištění souladu s různými aspekty této směrnice. Soulad je zajištěn povinným monitoringem a povinným podáváním zpráv, jakož i kontrolními a vynucovacími opatřeními – ve formě kontrol dokladů i kontrol na místě – a dále vylepšen podpůrnými opatřeními, třeba školeními nebo vypracováním pokynů pro příslušné orgány. Některé členské státy oznámily, že implementace SED v oblasti chemického čištění přináší některé problémy. Použití plánu hospodaření s rozpouštědly, což je klíčový nástroj pro posouzení úrovně souladu u zařízení, považují některé příslušné orgány za příliš komplikované pro toto odvětví a za velmi obtížně vynutitelné vzhledem k malé velikosti většiny dotyčných společností a k velkému počtu zařízení. Několik členských států vyvinulo zjednodušené koncepce implementace a kontroly souladu, jež jsou slučitelné s ustanoveními SED, a Komise vstoupila do dalších debat o této otázce. Zahrnutá zařízení Do konce roku 2007 bylo ve členských státech EU-27 provozováno přibližně 53 000 zařízení spadajících do působnosti SED. V důsledku novelizace SED směrnicí 2004/42/ES[11] (směrnice o dekorativních nátěrech), jež prakticky vyloučila opravy nátěru vozidel z oblasti působnosti SED, se počet stávajících zařízení v členských státech výrazně snížil. Ke konci roku 2004 většina zařízení spadajících do působnosti SED (v rámci členských států EU-15) patřila do odvětví oprav nátěrů vozidel (54 %) a do odvětví chemického čištění (16 %); ke konci roku 2007 se však chemické čištění stalo největším odvětvím (se 39 % zařízeními). Několik členských států podávalo nadále zprávy o nátěrech vozidel a o opravách nátěrů vozidel podle SED (27 % všech zařízení, jichž se zprávy týkaly), ačkoli tato činnost byla prakticky z oblasti působnosti této směrnice vyňata. Podle poskytnutých údajů byl pouze malý procentní podíl ze všech stávajících zařízení schválen nebo registrován po roce 2003. Z toho lze dovodit, že již před tímto datem mělo mnoho členských států právní předpisy, podle nichž se tato zařízení musela registrovat nebo schválit. Používání alternativních možností, jak dosáhnout snížení emisí SED skýtá členským státům dvě hlavní možnosti, jak mohou jednotlivá zařízení dosáhnout požadovaného snížení emisí VOC – musí dodržet buďto mezní hodnoty emisí nebo rovnocenné cíle vymezené v plánu snižování emisí. Informace ze zpráv ukazují, že v mnoha členských státech jen velmi málo zařízení (případně žádná z nich) používají možnost plánu snižování emisí. Několik příslušných orgánů navíc, jak se zdá, upřednostňuje používání mezních hodnot emisí, neboť posoudit rovnocennost mezi plány snižování emisí a použitím mezních hodnot emisí lze jen obtížně. Tak je tomu zejména ve členských státech, kde byla zařízení regulována mezními hodnotami emisí před implementací SED. SED poskytuje členským státům třetí alternativní možnost dosažení souladu, a sice vypracováním národního akčního plánu určeného k dosažení celkového snížení emisí VOC, jež bude rovnocenné snížení, jehož by se dosáhlo použitím koncepce na úrovni zařízení. Žádný členský stát tuto možnost národního plánu nevyužil. Odchylky od mezních hodnot emisí SED umožňuje odchylky od některých mezních hodnot, pokud se prokáže, že opatření ke snížení znečištění nejsou hospodářsky a technicky proveditelná. Tak tomu bývá u činností, jako je stavba lodí a letadel, jež nelze provozovat za podmínek záchytu. Odchylky oznámila přibližně polovina členských států, týkaly se však méně než 0,01 % z celkového počtu zařízení. Na základě obdržených informací nebylo možno posoudit používaná kritéria nebo vyžadované alternativní podmínky. Iniciativy Komise na podporu implementace V článku 7 SED se vyžaduje, aby Komise zajistila výměnu informací o používání a nahrazování organických rozpouštědel. Za tímto účelem vyvinula Komise internetovou stránku poskytující přístup k dokumentaci s pokyny a s osvědčenými postupy ve věci náhrady rozpouštědel[12], jakož i dokumenty s pokyny pro jednotlivé konkrétní činnosti[13]. Komise také v těsné spolupráci s členskými státy pracovala na podání odpovědí na otázky vznesené ohledně implementace SED, zejména týkající se oblasti působnosti a používání plánu snižování emisí. Vzájemné působení s jinými právními předpisy EU Směrnice o dekorativních nátěrech stanoví mezní hodnoty pro obsah VOC u některých dekorativních nátěrů a u výrobků pro opravy nátěru vozidel. Několik z uvedených výrobků se používá v rámci zařízení, jež spadají do oblasti působnosti SED. V důsledku toho byla SED novelizována tak, aby se tato činnost z její oblasti působnosti vyloučila. Jak je uvedeno výše, tato změna vedla k drastickému snížení počtu zařízení spadajících do oblasti působnosti SED. Některé členské státy se však rozhodly, že požadavky SED pro toto odvětví ponechají, jak to směrnice o dekorativních nátěrech výslovně umožňuje. Směrnice o dekorativních nátěrech také vyjímá některé výrobky z povinného souladu s mezními hodnotami VOC, pokud se tyto výrobky prodávají pro výhradní použití v zařízeních spadajících do oblasti působnosti SED. Překrývání mezi oběma směrnicemi vyvolalo určité starosti u části zúčastněných stran a příslušných orgánů. Komise se pokusila vyjasnit situaci a této otázce byla též věnována pozornost v rámci revize směrnice o dekorativních nátěrech, o níž podá Komise zprávu v samostatném sdělení. Některé z provozních činností větších zařízení, jež se týkají povrchového ošetření, spadají zároveň do oblasti působnosti SED i IPPCD. Na tato zařízení se tudíž vztahuje povinnost mít povolení, a to s mezními hodnotami emisí, jež je třeba stanovit na základě BAT. V těchto případech se mezní hodnoty stanovené v SED použijí jako minimální požadavky. Vzájemné působení mezi SED a IPPCD bylo důkladně vzato v úvahu v rámci IED. 4. Závěrečné připomínky IPPCD Zprávy členských států o implementaci IPPCD ukázaly, že některé členské státy musí finalizovat vydávání povolení, aby se zajistil soulad se směrnicí. Kromě toho případové studie provedené Komisí prokázaly, že povolení nejsou dostatečně založena na BAT. Dále byla identifikována řada dalších otázek, jako třeba potřeba konzistentnějšího kontrolního mechanismu, potřeba snížit administrativní zátěž a nezpůsobilost IPPCD dosáhnout některých klíčových politických cílů. Tyto otázky by měly být většinou řešeny v rámci IED. SED Zprávy členských států o implementaci SED před uplynutím konečné lhůty pro implementaci u stávajících zařízení neukázaly žádné významné horizontální problémy. Implementace SED v odvětví chemického čištění představovala některé problémy vzhledem ke zvláštním rysům odvětví, byly však vyvinuty užitečné zjednodušené metody. Budoucí směrnice o průmyslových emisích IED, která má být vbrzku definitivně přijata, sloučí sedm směrnic včetně IPPCD a SED do jednoho právního dokumentu. Tím se vyjasní vzájemné působení mezi všemi těmito právními dokumenty a zjednoduší se mnoho významných ustanovení včetně ustanovení o monitoringu a podávání zpráv. IED výrazně posiluje význam BAT v povolovacím řízení a řeší některé nedostatky IPPCD, zejména pokud jde o přezkum povolení a kontroly. Po vstupu IED v platnost se má implementace ze strany členských států zefektivnit. Budoucí akce Než vstoupí IED v platnost, existují ještě plány pro další cyklus, za který se budou podávat zprávy u SED (2008–2010) a u IPPCD (2009–2011), a Komise bude nadále vyhodnocovat implementaci těchto dvou právních předpisů. Komise zároveň také vypracuje základ pro podporu a prosazování transpozice a implementace IED členskými státy. Příloha I: Hodnocení pokroku v provádění akčního plánu Komise pro IPPC z roku 2007 Akce | Hodnocení pokroku | 1. Zajištění úplného provedení směrnice do vnitrostátního práva | IPPCD je správně provedena do vnitrostátního práva ve 25 členských státech. Řízení proti EE a LT doposud nebyla ukončena. | 2. Podpořit členské státy při odbourávání zbytečné administrativní zátěže | IED sníží neužitečnou zátěž o 32 milionů EUR ročně. Bude pokračovat práce se skupinou nezávislých zúčastněných stran na vysoké úrovni pro oblast administrativní zátěže a s členskými státy na snížení zátěže na úrovni členských států. | 3. Podpořit členské státy při provádění právních předpisů | Komise pokračovala v komunikaci s členskými státy, které mají problémy při udělování povolení. Sdílení informací o implementaci IPPC v rámci EU a praktické semináře v členských státech. | 4. Zlepšené sledování a kontroly souladu při uplatňování právních předpisů o průmyslových emisích | Průběžná kontrola veškerých vydaných povolení a počtu jednotlivých povolení vydaných ve většině členských států ze strany Komise. Pokračující kontrola implementace v reakci na stížnosti občanů a na otázky Evropského parlamentu. Použití E-PRTR ke sledování a označení možných problémů s implementací. | 5. Zlepšit shromažďování údajů pro přezkum dokumentů BREF a vytvořit silnější vazby s rámcovým programem pro výzkum | Zveřejnění pokynů ke zlepšení sběru a předkládání údajů pro revizi referenčních dokumentů o BAT. Práce s GŘ RTD s ohledem na souvislosti mezi referenčními dokumenty o BAT a rámcovým výzkumným programem. Významnější role vznikajících systémů v rámci IED. | [1] Odkazy: KOM(2003) 354, KOM(2005) 540, KOM(2007) 843. [2] Tyto informace byly podrobněji shrnuty a zanalyzovány ve dvou technických zprávách: http://circa.europa.eu/Public/irc/env/voc/library?l=/2006_reportspdf/_EN_1.0_&a=d a http://circa.europa.eu/Public/irc/env/voc/library?l=/implementation_2005-07/final12_marchpdf/_EN_1.0_&a=d [3] IPPC: Rozhodnutí 2006/194/ES, SED: Rozhodnutí 2002/529/ES [4] Další informace o ReportNet: http://www.eionet.europa.eu/reportnet [5] Více informací o Informačním systému pro podávání zpráv o průmyslových emisích: http://iris.eionet.europa.eu/. [6] Přepracování směrnice IPPC zahrnuje vedle SED a IPPC také LCPD (2001/80/ES), WID (2000/76/ES) a tři směrnice o oxidu titaničitém (78/176/EHS, 82/883/EHS a 92/112/EHS) [7] Evropský parlament se dohodl na stanovisku ve druhém čtení dne 7. července 2010: http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2010-0267+0+DOC+XML+V0//EN&language=EN#top [8] http://circa.europa.eu/Public/irc/env/ippc_rev/library. Třetí zpráva z tohoto období bude vložena na tytéž internetové stránky během roku 2011. [9] Více informací o kanceláři IPPC lze najít na adrese: http://eippcb.jrc.es/ [10] KOM(2007) 843 v konečném znění. [11] Úř. věst. L 143, 30.4.2004, s. 87–96. [12] http://ec.europa.eu/environment/air/pollutants/stationary/solvents/index.htm [13] http://circa.europa.eu/Public/irc/env/voc/library?l=/guidance_documents/final_versions&vm=detailed&sb=Title.