[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 22.2.2008 KOM(2008) 95 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE RADĚ o vyhodnocení pokroku, o kterém Komisi a Radu informovala Itálie, pokud jde o vymáhání doplňkové dávky splatné producenty mléka za období 1995/96 až 2001/02 (podle článku 3 rozhodnutí Rady 2003/530/ES) ZPRÁVA KOMISE RADĚ o vyhodnocení pokroku, o kterém Komisi a Radu informovala Itálie, pokud jde o vymáhání doplňkové dávky splatné producenty mléka za období 1995/96 až 2001/02 (podle článku 3 rozhodnutí Rady 2003/530/ES) Tato hodnotící zpráva je vypracována Komisí podle článku 3 rozhodnutí Rady 2003/530/ES ze dne 16. července 2003 o slučitelnosti podpory, kterou má Italská republika v úmyslu poskytnout svým producentům mléka, se společným trhem [1]. Podpora spočívá v platbách částek splatných producenty mléka v podobě doplňkové dávky za mléko za období 1995/96 až 2001/02, které provádí Italská republika ve prospěch Společenství, přičemž uvedeným producentům umožňuje, aby svůj dluh spláceli formou odložené bezúročné platby po dobu několika let. Podle článku 1 uvedeného rozhodnutí je taková podpora výjimečně považována za slučitelnou se společným trhem pod podmínkou, že: - producenti splácí částky v plné výši formou rovnoměrných ročních splátek a - doba splácení nepřesahuje 14 let, počínaje 1. lednem 2004. Podle článku 2 rozhodnutí se podpora uděluje pod podmínkou, že Itálie ohlásí celkovou výši doplňkové dávky za dotčená období EZOZF a odečte zůstatkový dluh v podobě tří rovnoměrných ročních splátek od výdajů financovaných EZOZF za listopad 2003, listopad 2004 a listopad 2005. Itálie řádně oznámila celkovou částku doplňkové dávky za dotčená období formou dopisu ze dne 26. srpna 2003. Zbývající dluh byl řádně odečten od výdajů financovaných EZOZF za listopad 2003, 2004 a 2005. Podle článku 3 rozhodnutí podávají příslušné italské orgány Radě a Komisi každoročně zprávu o pokroku, kterého dosáhly při vymáhání částky splatné producenty v podobě doplňkové dávky za období 1995/96 až 2001/02. Dopisem agentury AGEA ze dne 31. října 2007 předložily italské orgány v rámci uvedeného ustanovení třetí zprávu Radě a Komisi týkající se splátky za rok 2006. PLATBA DÁVKY FORMOU SPLÁTEK Z celkového počtu 25 000 producentů dlužných dávku za sedm období, na která se vztahuje rozhodnutí Rady, kteří však obdrželi od vnitrostátních soudů příkaz o pozastavení plateb až do té doby, než budou vynesena konečná rozhodnutí, se přibližně 15 200 rozhodlo splácet dávku formou splátek. Skutečnost, že si zvolili možnost splácet dávku formou splátek, znamenala, že ustoupí od dosud nerozhodnutých soudních sporů. Neprovedení jakékoliv roční splátky bude mít navíc za následek vyloučení z režimu a producentům bude následně zabavena celková splatná částka včetně nahromaděného úroku. 15 200 zúčastněných producentů dlužilo částku ve výši přibližně 345 milionů EUR, což představuje zhruba třetinu celkové dlužné částky dávky ze strany producentů. Z toho vyplývá, že vyšší počet producentů, na něž připadá nižší jednotlivé překročení dodávek, se rozhodl přistoupit na režim. Na druhé straně producenti s výraznějším jednotlivým překročením dodávek (10 000 producentů, kteří dluží přibližně 695 milionů EUR na dávce splatné za sedmileté období) raději zvolili možnost vést spor u italských soudů. Třetí splátka byla splatná ze strany 12 426 producentů do 31. prosince 2006, a to ve výši 25 110 128 EUR. Mírný nárůst výše třetí splátky ve srovnání s částkami předpokládanými v předchozích zprávách byl způsoben vedle zvýšené účasti na režimu v roce 2006 i opětným otevřením časových lhůt vztahujících se na podmínku okamžité platby u prvních třech splátek a stažení všech soudních sporů. Na druhé straně je snížení počtu producentů hradících třetí splátku ve srovnání s 15 200 producenty, kteří se režimu původně účastnili, způsobeno rozhodnutím přibližně 2 500 producentů uhradit všechny své dlužné dávky během prvního a druhého splatného roku. Včasná platba byla zaznamenána u 99,5 % splatných částek v rámci třetí splátky ze strany 99,4 % dotčených producentů. Včasná platba první a druhé splátky byla dříve zaznamenána u 99,6 % , resp. 97,9 % splatných částek. Celková dlužná dávka vybraná v prvních třech splátkách činí přibližné 78,6 milionů EUR. Ačkoliv uvedené číselné údaje naznačují, že zúčastnění producenti mají zájem na tom, aby splnili své závazky, Komise se domnívá, že návazné sledování případů, ve kterých nebyla platba zaznamenána v časové lhůtě, je prvořadým náznakem míry závazku orgánů zajistit správné sledování podmínek režimu a v konečném důsledku výběr plné výše splatné dávky. V tomto ohledu Komise zaznamenala, že ve třetí zprávě není vůbec uvedena výše dávek, které byly skutečně vybrány v návaznosti na kontroly a donucovací postupy v prvních dvou splatných letech s ohledem na poměrně malý počet producentů, kteří platby neprovedli. S ohledem na skutečnost, že tito producenti jsou tak vyloučeni z další účasti na 14-letém režimu a že všechny jejich dlužné dávky za sedm období, na které se vztahuje rozhodnutí Rady, jsou proto okamžitě splatné včetně nahromaděného úroku, jsou tyto informace pro účely výročních zpráv považovány za nezbytné. DÁVKA SPLATNÁ ZA OBDOBÍ 1995/96 Až 2001/02, KTERÁ NENÍ ZAčLENěNA DO REžIMU PLATEB FORMOU SPLÁTEK A JE STÁLE PřEDMěTEM SPORU U ITALSKÝCH SOUDů Byl učiněn odkaz na poměrně nízký stupeň rozšíření platby dávek formou splátek s ohledem na výši splacených dávek. To znamená, že překážka pro okamžité vymáhání v podobě pozastavení platebních příkazů vydaných italskými soudy až do doby, než bude vynesen závěrečný rozsudek, přetrvávala pro přibližně 10 000 producentů, kterým byl vystaven účet za dávky v řádu 695 milionů EUR a kteří se rozhodli pokračovat v soudním sporu. Poměrně nízké uplatnění možnosti přistoupit na režim v roce 2006 situaci významně nezlepšilo. Ve své hodnotící zprávě předložené Radě v únoru 2006 Komise vyjádřila názor, že budoucí výroční zprávy předložené Itálií by se měly zabývat konkrétně soudními spory, jež se vztahují na sedm dotčených období, a že by měly poskytnout podrobné údaje o platbách ze strany producentů, jejichž spory nebyly úspěšné. Bez takových údajů nemůže Komise správně sledovat pokrok při vymáhání té části dávek, která nebyla začleněna do režimu plateb formou splátek. Itálie v reakci na tuto žádost předložila zprávu, ve které uvádí seznam soudně vymáhaných částek dávek za sedm dotčených období, v jejichž případě rozhodly italské soudy v letech 2005 a 2006 ve prospěch správy, přičemž se jedná o celkovou částku 1 681 000 EUR; z této částky však k datu zprávy bylo splaceno pouze 231 700 EUR. Uvádí se, že v případě většiny částek souvisejících s rozsudky z roku 2005 byly zahájeny postupy pro donucené splácení. Komise se domnívá, že poskytnuté informace tak byly příliš omezené na to, aby jí umožnily zhodnotit, zda pokrok při vymáhání té části dávek, která nebyla začleněna do režimu plateb formou splátek a u které byly soudní spory ukončeny, je optimální. S ohledem na rozsudky vynesené v roce 2005 se skutečnost, že velká část potvrzeného dluhu nebyla k říjnu 2007 splacena, jeví jako výjimečná. Všeobecný odkaz na zahájení postupů donuceného vymáhání částek by tak měl být rozšířen o podrobnosti týkající se současného stavu dotčených případů. ZÁVěR Komise se domnívá, že pokrok, který učinily italské orgány při vymáhání částek splatných producenty, kteří se rozhodli přistoupit na režim splátek při splácení dodatečné dávky za období 1995/96 až 2001/02, je důkazem přiměřeného řízení režimu. Komise by však chtěla zdůraznit, že jelikož nemá k dispozici žádné informace o částkách skutečně vybraných od těch producentů, kteří neuhradili splátky, a byli tak vyloučeni z další účasti na režimu, není schopna zhodnotit vynaloženou pečlivost či dosažený pokrok při vybírání odpovídajících dávek. S ohledem na výši dávek, které nebyly začleněny do režimu plateb formou splátek a u kterých byly soudní spory ukončeny vynesením závěrečných rozsudků, se Komise domnívá, že poskytnuté informace jsou příliš omezené na to, aby jí umožnily zhodnotit, zda pokrok při vymáhání je optimální. Komise proto žádá, aby budoucí výroční zprávy uváděly potřebné údaje týkající se těchto případů. [1] Úř. věst. L 184, 23.7.2003, s. 15.