Úřední věstník 320 E , 15/12/2005 S. 0161 - 0164



P6_TA(2005)0068 Jednání Petičního výboru (2003-2004) Usnesení Evropského parlamentu o jednáních Petičního výboru v průběhu parlamentního roku 2003-2004 (2004/2090(INI)) Evropský parlament, - s ohledem na svá předchozí usnesení týkající se jednání Petičního výboru, - s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 12. dubna 1989 o posílení petičního práva [1], - s ohledem na články 21 a 194 Smlouvy o ES, - s ohledem na výroční zprávu evropského veřejného ochránce práv za rok 2003, - s ohledem na článek 45 a čl. 192 odst. 6 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Petičního výboru (A6-0040/2005), A. vzhledem k tomu, že petiční právo je základním právem, které je neoddělitelně spjato s občanstvím Evropské unie; B. vzhledem k tomu, že petiční právo je od roku 1992 zakotveno ve Smlouvě o EU a je potvrzeno ve Smlouvě o Ústavě pro Evropu (článek II-104), která byla schválena Evropským parlamentem dne 12. ledna 2005 [2]; C. vzhledem k tomu, že právo předkládat petice Evropskému parlamentu a právo podávat stížnosti evropskému veřejnému ochránci práv jsou základními prostředky evropských občanů k uplatňování jejich přímých demokratických práv; D. vzhledem k tomu, že kvalita a rostoucí počet obdržených peticí ukazuje, že občané bydlící v EU tohoto práva využívají k tomu, aby se aktivně podíleli na dění v Evropské unii, což je skutečnost zavazující Evropský parlament k efektivnímu, transparentnímu a urychlenému vyřizování petic; E. vzhledem k tomu, že Evropský parlament vždy uznával petice za prostředek ke zvýšení své schopnosti reagovat při výkonu politického dohledu na problémy občanů EU, zejména pokud jde o potenciální závažné porušování evropských právních předpisů nebo nedodržování základních práv; F. vzhledem k tomu, že evropští občané vyžadují nejen lepší součinnost práce institucí, ale také větší průhlednost a jasnost, pokud jde o úkoly evropských orgánů a zejména Parlamentu, Komise, Rady, Evropského veřejného ochránce práv a specializovaných agentur na straně jedné, a na druhé straně orgánů členských států, včetně petičních výborů, kanceláří veřejných ochránců práv v rámci národních a regionálních parlamentů, přičemž všechny jsou významné, neboť poskytují evropským občanům nezbytnou pomoc při uplatňování jejich legitimních práv; G. vzhledem k tomu, že Evropský parlament, který má po změně článku 230 Smlouvy o ES provedené Niceskou smlouvou právo předkládat žaloby Soudnímu dvoru za stejných podmínek jako Rada a Komise, to znamená bez ohledu na to, jestli jsou dotčena jeho výhradní práva či nikoliv, usiluje o další posílení právních a politických nástrojů, kterými disponuje, což mu umožní účinněji reagovat na legitimní problémy občanů; H. vzhledem k tomu, že má Evropský parlament jako přímo volený zastupitelský orgán občanů Evropy na evropské úrovni zvláštní úkol a výsadní právo chránit práva občanů; vzhledem k tomu, že však Parlament potřebuje pomoc a loajální spolupráci ze strany Komise coby strážkyně smluv, pokud má být schopen řešit problémy, které vedly občany k žádosti o pomoc; I. vzhledem k tomu, že členské státy a úřadující předsednictvo Rady Evropské unie má zvláštní povinnost zaručit evropským občanům, aby byly právní předpisy stanovené evropskými zákonodárnými orgány dodržovány a řádně uplatňovány národními, regionálními a místními správami včetně agentur, které jsou jim podřízeny; 1. opakovaně prohlašuje, že Petiční výbor je jednou z nejdůležitějších institucí v rámci Evropského parlamentu pro výkon parlamentní kontroly nad orgány EU i nad orgány národními, regionálními, místními a společenskými, čímž zvyšuje průhlednost fungování Evropské unie ve vztahu k evropským občanům a povědomí o něm; 2. podotýká, že petice poskytují velice užitečný obraz o tom, do jaké míry považují evropští občané za naplněná svá očekávání vzhledem k Evropské unii, od níž se často cítí osobně velmi vzdálení, neúčastní a která s nimi nejedná vhodným způsobem; 3. zdůrazňuje, že prostřednictvím petičního postupu může Evropský parlament zhodnotit a případně veřejně odhalit nedostatečné vytýčení politických cílů, mezery v právním rámci, problémy s praktickým prováděním politik či další slabiny, pokud jde o Evropskou unii a případně také porušení ze strany členských států; 4. podtrhuje konstruktivní úlohu Komise při posuzování petic a považuje spolupráci s Komisí za zásadní; vyzývá Komisi, aby ve své výroční zprávě o uplatňování právních předpisů Společenství označila ty případy, kde byla zahájena řízení o porušení práva na podnět Parlamentu po obdržení petic předložených evropskými občany; 5. žádá, aby byla naplánována každoroční debata a hlasování na plenárním zasedání o práci Petičního výboru a o výroční zprávě o činnosti evropského veřejného ochránce práv tak, aby probíhaly souběžně s diskusí o výroční zprávě Komise o uplatňování právních předpisů Společenství; 6. vítá skutečnost, že iniciativy pro vyslání delegací do různých členských států či regionů Unie s cílem na místě vyšetřit problémy, na něž upozornili předkladatelé petic, vyslyšet názory dotčených obyvatel, a zvýšit povědomí kompetentních orgánů a médií, pomohly účelněji zaměřit pozornost a ukázaly se být v mnoha případech pro předkladatele petic přínosem; 7. zdůrazňuje svůj záměr účinněji využívat čl. 192 odst. 1 jednacího řádu, který umožňuje Petičnímu výboru vypracovat zprávu či jinak vyjádřit své stanovisko k peticím, které prohlásil za přípustné; 8. připomíná potřebu jasně přidělit pravomoci a povinnosti Komisi, Radě a členským státům či jiným orgánům, které jsou povinny používat právní předpisy EU, jak je naznačeno v pracovním dokumentu, který Petiční výbor předložil předsedovi Konventu o budoucnosti Evropy [3]; 9. klade důraz na to, že s potvrzením petičního práva podle nové Ústavy musí být stanovena společná pravidla chování pro všechny orgány Společenství a členské státy v duchu Kodexu řádného správního jednání vypracovaného evropským veřejným ochráncem práv a schváleného Evropským parlamentem; 10. podtrhuje, že při vyřizování petic by přítomnost zástupce Rady či vlády dotčeného členského státu na schůzích výboru měla být samozřejmostí, zejména pokud se daná petice týká právních otázek a cílů Evropské unie, které jsou úzce spjaty s národním právem dotyčného členského státu nebo se dotýkají témat, která jsou pro něj politicky citlivá; vyjadřuje dík členským státům, které se do vyřizování petic zapojily, nicméně trvá na tom, aby úřadující předsednictvo prozkoumalo způsoby, jak zlepšit účast Rady na činnosti výboru, pokud možno jmenováním úředníka na vyšší úrovni, který bude koordinovat záležitosti související s peticemi; 11. požaduje, aby Rada stanovila pro všechny vládní resorty a agentury členských států tříměsíční lhůtu na vypracování podrobné odpovědi Petičnímu výboru a předkladateli (předkladatelům), nebo zprávy o důvodech zpoždění vypracovávanou měsíčně; 12. domnívá se, že závazek předsednictví Rady obsažený v závěrech interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů schválené Evropským parlamentem, Radou a Komisí dne 16. prosince 2003 [4] zajistí účast Rady na náležité úrovni ve výborech Evropského parlamentu; 13. připomíná, že rozšíření EU o deset nových států vyžaduje, aby příslušný výbor podle toho rozšířil svou odbornost v oblasti jazykové, právní a politické, a zdůrazňuje potřebu i nadále posilovat a přizpůsobovat sekretariát výboru tak, aby se dokázal vyrovnat s těmito novými okolnostmi, neboť je nezbytné, aby jeho služby byly dostupné všem občanům EU; zdůrazňuje, že obecné závěry pro další zlepšování práce Petičního výboru jsou vypracovány pro "Zprávu za období 2004-2005" a budou k ní připojeny jako příloha; 14. připomíná, že od vstupu Niceské smlouvy v platnost má Evropský parlament právo podat Soudnímu dvoru žalobu na jiné orgány Společenství pro nedostatek příslušnosti, pro porušení podstatných formálních náležitostí, pro porušení Smlouvy o ES nebo jakéhokoli právního předpisu týkajícího se jejího provádění anebo pro zneužití pravomoci, bez ohledu na to, jestli jsou dotčena výhradní práva Parlamentu či nikoliv; 15. domnívá se, že by bylo oprávněné, aby Parlament podle článku 230 Smlouvy o ES využil své pravomoci, v případě, že to bude nutné k ukončení vážného porušování právních předpisů Společenství, které bylo odhaleno během prověřování petice, a tam, kde i přes snahy o vyřešení přetrvává rozdíl ve výkladu mezi Parlamentem a Komisí, pokud jde o činnost požadovanou právními předpisy Společenství na ochranu práv občanů v daném případě; 16. vyzývá Radu a Komisi, aby zrevidovaly interinstitucionální dohodu s Evropským parlamentem z roku 1989 tak, aby byly předkladatelům petic poskytnuty účinnější způsoby nápravy a aby byl definován jasný a soudržný rámec pro nezbytnou spolupráci mezi orgány v dané oblasti; 17. zastává názor, že by měla být ustavena stálá pracovní skupina, aby bylo možno lépe a trvale kontrolovat postup vyřizování petic podaných Evropskému parlamentu; 18. vítá vytvoření systému SOLVIT jako prostředku neformální pomoci jednotlivcům a organizacím při řešení problémů týkajících se vnitřního trhu a naléhá na členské státy, aby postupně zaváděly tento program integrované spolupráce, aby byl systém SOLVIT funkční ve větším měřítku; 19. naléhá na Komisi, aby pokračovala ve svém úsilí — které již přineslo viditelné výsledky — o racionalizaci a zrychlení interních postupů v návaznosti na požadavky příslušného výboru pro informace týkající se petic; 20. vítá brzké zavedení nového informačního systému pro řízení petic a požaduje, aby bylo co nejdříve projednáno poskytnutí dostatečných lidských zdrojů, které umožní rychlé zadávání údajů do nového systému tak, aby byl co nejdříve plně funkční; 21. požaduje, aby Komise stanovila tříměsíční lhůtu na vypracování podrobné odpovědi Petičními výboru a předkladateli (předkladatelům), nebo aby byly měsíčně uváděny důvody zpoždění; 22. podotýká, že úspěch, kterého bylo dosaženo pomocí petic tím, že upozornily na dopad politik EU na životy jednotlivých občanů, vyžaduje pečlivé posouzení nejlepšího způsobu, jak zlepšit účinnost a zvýšit průhlednost všech postupů zkoumání a zpracování předložených petic s přihlédnutím k tomu, že ve srovnání s podáním stížnosti Komisi je petiční řízení Parlamentu již skutečně veřejnou metodou pro řešení problémů občanů; 23. uznává, že práce Petičního výboru se z mnoha hledisek od činnosti ostatních parlamentních výborů liší, neboť řeší mnohé otázky nezávisle, za pomoci externích poradců a za přispění jednotlivých občanů, zabývá se širokou řadou témat předložených předsedou či plenárním zasedáním a často o problémech rozhoduje bez další účasti plenárního zasedání nebo jiných orgánů Evropského parlamentu; shledává, že to vyžaduje postupy, jež jsou nezbytně odlišné od postupů používaných ostatními výbory Evropského parlamentu, kterým by však, aniž by vyžadovaly zvláštní ustanovení jednacího řádu, prospělo vytýčení pevnějších obecných směrů v rámci výboru, aby byla zajištěna kontinuita jeho práce, soudržnost výsledků jeho činnosti a sledování jejího dopadu; 24. požaduje opatření ke zvýšení povědomí občanů nových členských států o jejich právu předkládat petice Parlamentu podle článku 194 Smlouvy o ES, pokud jde o záležitosti vycházející z oblastí činnosti Společenství, které se jich přímo dotýkají, a rovněž o právu podávat stížnosti Evropskému veřejnému ochránci práv podle článku 195 Smlouvy o ES, pokud existuje podezření, že došlo k nesprávnému úřednímu postupu ze strany orgánů či institucí ES; 25. vyzývá parlamenty členských států, které tak ještě neučinily, aby za účelem racionalizace dialogu s institucemi ES vytvořily národní petiční výbory tak, aby tyto výbory spolupracovaly společně tam, kde je to nezbytné, s Petičním výborem Evropského parlamentu a zároveň poskytovaly úplnější mimosoudní demokratickou ochranu občanských práv uvnitř Společenství; 26. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení a zprávu Petičního výboru Radě, Komisi, Evropskému veřejnému ochránci práv a parlamentům členských států, jejich petičním výborům a jejich národním veřejným ochráncům práv či podobným příslušným orgánům. [1] Úř. věst. C 120, 16.5.1989, s. 51. [2] Přijaté texty, P6_TA(2005)0004. [3] Pracovní dokument předložený předsedovi Konventu o budoucnosti Evropy. Zpravodaj: Proinsias De Rossa (PE 318.508/v konečném znění.). [4] Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1. --------------------------------------------------