Platná směrnice a tento návrh jsou plně v souladu se zásadami právních předpisů EU v oblasti životního prostředí, zejména: i) zásadou předběžné opatrnosti, ii) zásadou „znečišťovatel platí“ a iii) zásadou, že preventivní opatření by měla být přijímána pokud možno u zdroje znečištění. Přispívají také k dosažení cíle rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí, jež usiluje o ochranu mořského prostředí a vyzývá k dosažení dobrého stavu prostředí ve všech mořských vodách EU do roku 2020. Navrhovanou směrnicí se rovněž provádí rámcová směrnice o odpadech tím, že předpokládá vylepšení postupů pro nakládání s odpadem v přístavech v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ a s hierarchií odpadů v EU. Navrhovaná směrnice je rovněž v souladu se směrnicí o obsahu síry, jež přispívá k udržitelnosti námořní dopravy snižováním obsahu síry v lodních palivech. Uplatňování režimu zavedeného směrnicí o obsahu síry však nesmí vést k tomu, že namísto emisí do ovzduší dojde k vypouštění odpadu do moře nebo do jiných vod, např. do přístavů nebo ústí řek, jako vedlejší produkt použitých technologií snižování znečištění, např. systémů čištění spalin.

Poskytování zařízení pro příjem odpadu v přístavech se považuje za službu, kterou přístav poskytuje svým uživatelům, jak je vymezeno v nařízení o přístavních službách. Navrhovaná směrnice zohledňuje příslušné zásady a ustanovení tohoto nařízení, avšak jde nad rámec jeho požadavků v tom, že stanoví strukturu nákladů a jejich transparentnost. To má napomoci dosažení ústředního cíle navrhované směrnice, tj. snížit vypouštění odpadu do moře. Nařízení o přístavních službách se navíc vztahuje pouze na přístavy sítě TENT, zatímco navrhovaná směrnice se vztahuje na všechny přístavy včetně malých, např. rybářských a jachetních přístavů.

Snížení znečištění v mořích je důležitou součástí opatření EU v oblasti námořní dopravy. Opakovaně to zdůraznilo sdělení Komise o politice EU v oblasti námořní dopravy do roku 2018, jež vyzývá k námořní dopravě s nulovým odpadem. Tohoto cíle lze dosáhnout dodržováním mezinárodních úmluv a norem. Úmluva MARPOL, která je příslušným mezinárodním rámcem, prodělala řadu změn, např. zavedení nových nebo přísnějších norem pro vypouštění odpadu z lodí. Tyto změny by měly být ve směrnici náležitě zohledněny.

Směrnice 2000/59/ES reguluje stav na pobřeží prostřednictvím ustanovení, jež zajišťují dostupnost přístavních zařízení pro příjem odpadu a předávání odpadu do těchto zařízení. Uvedená směrnice provádí příslušné mezinárodní normy, tj. normy, jež obsahuje úmluva MARPOL. Zatímco se však směrnice zaměřuje na činnosti v přístavech, úmluva MARPOL se zaměřuje hlavně na činnosti na moři. Směrnice tak nastoluje soulad s úmluvou MARPOL a doplňuje ji tím, že reguluje právní, praktické a finanční povinností na rozhraní pobřeží-moře. MARPOL poskytuje komplexní rámec pro řešení znečišťování různými znečišťujícími látkami pocházejícími z lodí, avšak nestanoví účinný mechanismus pro prosazování pravidel. Začlenění hlavních pojmů a povinností z úmluvy MARPOL do práva EU proto znamená, že je lze účinně prosazovat prostřednictvím právního systému EU.

Vypouštění odpadu z lodí představuje rostoucí hrozbu pro mořské prostředí s nákladnými environmentálními a hospodářskými důsledky. Problém odpadu v moři se v poslední době dostal do popředí pozornosti, neboť stále více vědeckých studií přináší důkazy o devastujících účincích na mořské ekosystémy a o dopadech na lidské zdraví. Většina zdrojů odpadu znečišťujícího moře se nachází na pevnině, ale na vypouštění domácího odpadu a provozního odpadu do moře se významnou měrou podílí také lodní doprava. Existují také velké obavy z eutrofizačních účinků splašků vypouštěných z lodí, zejména z velkých osobních lodí, v určitých mořských oblastech, např. v Baltském moři, jakož i z dopadů vypouštění ropného odpadu na mořský život a mořská stanoviště.

·Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci)

Lodní doprava je mezinárodní odvětví, jehož činnosti se odehrávají v mezinárodních vodách a přístavech celého světa. Toto odvětví proto potřebuje mezinárodní pravidla, jež u znečištění pocházejícího z lodí stanoví úmluva MARPOL. Hlavní problémy mezinárodního režimu však nespočívají v nedostatečných normách, nýbrž spíše v tom, že tyto normy nejsou náležitě prováděny a prosazovány. Jedním ze základních pilířů námořní politiky EU je úsilí o harmonizované provádění mezinárodně dohodnutých pravidel, doplněné podle potřeby specifickými požadavky EU. To se také odráží v právním základu směrnice, totiž čl. 100 odst. 2 SFEU, který zahrnuje přijímání společných pravidel pro námořní dopravu. Vzhledem k tomu, že směrnice provádí úmluvu MARPOL do práva EU, má s úmluvou společný cíl, tj. ochranu mořského prostředí před znečištěním z lodí. Problém znečištění moře je typickým jevem vyskytujícím se ve všech vodách EU, a k účinnému řešení těchto otázek je proto zapotřebí společný přístup EU, jelikož nemohou být vyřešeny opatřeními jednotlivých členských států. Aby se zamezilo dlouhým seznamům různých politik v přístavech upravujících předávání odpadu z lodí a zajistily se rovné podmínky pro přístavy i pro jejich uživatele, je nezbytná další harmonizace na úrovni EU. Jednodušší, a proto harmonizovanější provádění různých povinností na úrovni EU zlepší konkurenceschopnost a ekonomickou efektivnost odvětví lodní dopravy a současně zajistí základní podmínky v přístavech. To by mělo zabránit negativním jevům, jako je spekulativní volba přístavních zařízení pro příjem odpadu, kdy lodě ponechávají odpad na palubě, dokud ho nemohou předat v přístavu, kde je to ekonomicky nejvýhodnější. Další harmonizace režimů výjimek pro lodě zajišťující pravidelnou dopravu by také vyřešila nedostatky na lodích i v přístavech. Zároveň členským státům zůstává určitý prostor pro vlastní uvážení, pokud jde o provádění společných pravidel a zásad na místní úrovni / úrovni přístavů. S novou směrnicí budou i nadále rozhodovat o koncepci a fungování systémů úhrady nákladů, o výši poplatků a o vypracování plánů pro příjem a zpracování odpadu pro přístavy na svém území. Orgány členských států jsou nejpovolanější rozhodovat o míře podrobnosti a rozsahu plánů pro příjem a zpracování odpadu s ohledem na velikost a zeměpisnou polohu přístavů a na potřeby lodí, které do nich připlouvají.

·Proporcionalita

Návrh sleduje dvojí cíl: i) zlepšit ochranu mořského prostředí před vypouštěním odpadu z lodí a současně ii) zajistit efektivitu činností námořní dopravy v přístavech. Z posouzení dopadů vyplynulo, že vypouštění odpadu do moře pokračuje a má devastující účinky na mořské ekosystémy, zejména pokud jde o vyhazování odpadků. Stávající režim zároveň představuje pro přístavy i uživatele přístavů zbytečnou administrativní zátěž, vyvolanou hlavně nejednotnosti mezi povinnostmi podle směrnice a mezinárodním rámcem (tj. úmluvou MARPOL). Posouzení dopadů prokázalo proporcionalitu upřednostňované možnosti řešení problémů, v souladu s obdrženými připomínkami Výboru pro kontrolu regulace ke zprávě o posouzení dopadů. Cílem návrhu je tyto problémy řešit prostřednictvím dalšího sladění s úmluvou MARPOL, zejména pokud jde o oblast působnosti, definice a formuláře. Navrhovaná směrnice má rovněž za cíl dosáhnout větší jednotnosti s jinými právními akty EU plným začleněním inspekcí do rámce státní přístavní inspekce a sladěním se směrnicí 2002/59/ES, pokud jde o povinnosti v oblasti sledování a podávání zpráv. Tento nový přístup vychází do značné míry ze systému elektronických hlášení a výměny informací na základě stávajících elektronických systémů a ze zásady, že informace by se měly podávat pouze jednou. To by mělo usnadnit sledování a prosazování pravidel a zároveň minimalizovat s nimi spojenou administrativní zátěž. Specifický problém odpadu v moři vyžaduje další opatření, jež by měla vést k dalšímu snížení množství odpadků vypouštěných z lodí. Toho by mělo být dosaženo kombinací pobídek a donucovacích opatření. Vzhledem k tomu, že k problému odpadu v moři významně přispívají odvětví rybolovu a rekreace, byla tato odvětví systematičtěji začleněna do systému, zejména pokud jde o pobídky pro předávání odpadu na pevnině. Protože by však povinnosti v oblasti oznamování a inspekcí neúměrně zatěžovaly menší plavidla a menší přístavy, uplatňuje se diferencovaný přístup podle délky a hrubé prostornosti lodí. Tento přístup bude zahrnovat tyto prvky:

–ohlašování informací obsažených v předběžném oznámení o odpadu a v potvrzení o předání odpadu bude vyžadováno pouze od plavidel o délce nejméně 45 metrů, v souladu se směrnicí 2002/59/ES,

–20% cíl inspekcí rybářských a rekreačních plavidel se bude vztahovat pouze na plavidla o hrubé prostornosti větší než 100 tun, v souladu s požadavky organizace IMO, aby byl na palubě plán nakládání s odpadky,

–na obchodních plavidlech budou inspekce prováděny v rámci státní přístavní inspekce, a to na základě přístupu založeného na rizicích, což by mělo dodat systému větší účinnost a efektivnost.

Ačkoli si směrnice klade za cíl další harmonizaci hlavních pojmů režimu přístavních zařízení pro příjem odpadu za účelem zajištění společného přístupu EU na základě příslušných mezinárodních norem, ponechává členským státům prostor pro vlastní uvážení, aby mohly rozhodovat o provozních opatřeních na úrovni přístavů na základě místních podmínek, správního uspořádání přístavu a jeho vlastnické struktury. Přiměřenost zařízení pro příjem odpadu se určuje podle velikosti, zeměpisné polohy a typu lodí, které do přístavu zajíždějí, což na druhé straně určuje míru podrobnosti a rozsah plánu pro příjem a zpracování odpadu v přístavu. Tyto plány je možné vypracovat také v geografickém kontextu, což poslouží zájmům přístavů v regionální blízkosti, jakož i zájmům regionální dopravy. Ačkoli členské státy budou muset zajistit, aby systém úhrady nákladů zohledňoval zásady stanovené ve směrnici, zejména pokud jde o nepřímý poplatek a míru transparentnosti, budou přesto moci dle vlastního uvážení vypracovat systém poplatků a rozhodovat o přesné výši poplatků s ohledem na typ dopravy do přístavů. Toto vlastní uvážení bude více omezeno u odpadků – nejdůležitější složky odpadu v moři –, u nichž musí být náklady pokryty nepřímým poplatkem v plném rozsahu. Vzhledem ke zvláště nepříznivým účinkům plastů a jiných složek odpadků z lodí na mořské prostředí je nutné pomocí maximální finanční pobídky zajistit, aby byly odpadky předávány při každé návštěvě přístavu a nebyly vypouštěny do moře.

·Volba nástroje

V zájmu jasného a jednotného právního znění bylo shledáno, že nejvhodnějším právním řešením je návrh jedné nové směrnice. Alternativní varianta – navrhnout soubor změn stávající směrnice – byla zamítnuta, protože by vyžadovala velký počet změn. Možnost nového nařízení byla rovněž zamítnuta, jelikož by neposkytla členským státům dostatečnou pružnost rozhodovat o nejlepších prováděcích politikách pro své přístavy, které se velice liší co do velikosti, polohy, vlastnictví a správního uspořádání.

3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

·Hodnocení ex-post / kontroly účelnosti platných právních předpisů