CS Úřední věstník Evropské unie C 248/68

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru na téma „Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, Výboru regionů a Evropské investiční bance Závěry páté zprávy o hospodářské, sociální a územní soudržnosti: budoucnost politiky soudržnosti“

KOM(2010) 642 v konečném znění

2011/C 248/12

Zpravodaj: pan CEDRONE

Dne 9. listopadu 2010 se Evropská komise, v souladu s článkem 304 Smlouvy o fungování Evropské unie, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, Výboru regionů a Evropské investiční bance Závěry páté zprávy o hospodářské, sociální a územní soudržnosti: budoucnost politiky soudržnosti

KOM(2010) 642 v konečném znění.

Specializovaná sekce Hospodářská a měnová unie, hospodářská a sociální soudržnost, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 31. května 2011.

Na 472. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 15. a 16. června 2011 (jednání dne 16. června), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 133 hlasy pro, 7 hlasů bylo proti a 14 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry

1.1 Stručně řečeno, Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) považuje následující hlavní body, které Komise vytyčila pro politiku soudržnosti, za odůvodněné:

— zvýšit přínos pro Evropu;

— posílit řízení;

— racionalizovat a zjednodušit postupy řízení;

— zlepšit organizaci.

1.2 EHSV se domnívá, že tyto cíle jsou uskutečnitelné, pokud se zároveň:

— posílí strategické plánování, a členským státům se tak poskytne pomoc s dokončením institucionálních reforem, které jsou třeba k zajištění funkčnosti správních orgánů;

— prostředky EU zaměří na několik málo prioritních cílů;

— zvýší ekonomická a sociální mobilizace a účast socioekonomických partnerů v provádění politiky soudržnosti;

— provedou reformy v zásadách adicionality a spolufinancování;

— posouzení dopadu stane povinným.

1.3 Nesmí se zapomínat, že politika soudržnosti musí kromě rozvoje a snižování rozdílů mezi regiony aktivně přispívat ke zlepšování služeb a hospodářské a sociální situace občanů.

1.4 To lze podpořit, pokud se celkově zlepší hospodářská struktura a podmínky podniků, jejich produktivita a konkurenceschopnost, a to zejména u malých a středních podniků, mikropodniků a řemeslných podniků. Proto je třeba přímo zapojit organizace zastupující zaměstnance podniků činných na určitém územním celku, a to zejména těch, které patří do prioritních odvětví EU, a rovněž odbory a občanskou společnost.

1.5 Zajímavým přístupem, který by se v souvislosti s územní soudržností a soudržností v rámci územních celků, regionů a odvětví mohl upřednostnit, je rozvoj (v rámci cíle 3) přeshraniční, meziregionální spolupráce při vyčlenění většího objemu prostředků na podporu územní soudržnosti v regionech a na makroregionální strategii euroregionů (Baltské moře, Středozemní moře, Jaderské moře, Alpe Adria-Dunaj, Atlantická osa).

1.6 EHSV se domnívá, že Komise a členské státy by měly vyvinout maximální úsilí na podporu výměny informací o osvědčených postupech a na pomoc místním správním orgánům s řízením programů, a to rovněž prostřednictvím vnitřní reformy a reformy příslušných odvětví.

1.7 Pouze při větší znalosti výsledků investic (která je nyní nedostatečná) a pomocí specifických studií dopadu bude totiž možné stanovit priority, které bude třeba přijmout v souvislosti se strategií Evropa 2020, a zajistit dosažení cíle tematické koncentrace.

1.8 EHSV souhlasí rovněž s volbou zohlednit rozmístění odvětví s vysokým růstem ve všech evropských regionech, rozdělených na regiony cíle konvergence, přechodové regiony a regiony cíle konkurenceschopnosti a zaměstnanosti. Zbývá však vyřešit problém rozdělení zdrojů mezi chudé regiony (80 % prostředků) a ostatní regiony (zbývajících 20 %), i když daná volba pomáhá řešit problém spolufinancování.

1.9 Nicméně EHSV považuje za zásadní vzájemnou koordinaci návrhů a politik předložených Komisí, tj. strategie Evropa 2020, politiky soudržnosti, SZP, energetické politiky, dopravy, životního prostředí, výzkumu atp. a zejména opatření financovaných z ESF a EFRR a to i proto, že ESF by měl upřednostnit evropskou strategii zaměstnanosti, provádění sociální agendy, kvalitní odbornou přípravu, iniciativy pro mládež a evropskou přípravu aktérů politik soudržnosti.

2. Návrhy

2.1 Politické návrhy

2.1.1 Strategie Evropa 2020: EHSV se domnívá, že politika soudržnosti by neměla sloužit výhradně strategii Evropa 2020, naopak tato by měla nalézt způsoby nezávislého financování prostřednictvím vydávání evropských dluhopisů, aby byla důvěryhodná.

2.1.2 Politika soudržnosti si musí zachovat své původní účely, např. solidaritu mezi národy, územními celky a jejich rozvojem.

2.1.3 Evropský summit: Politika soudržnosti a všechny prostředky na ni vyčleněné se musí každoročně projednat a přezkoumat na příslušném evropském summitu, a to jednak vzhledem ke strategickému významu politiky hospodářské a sociální soudržnosti, jednak vzhledem k jejím souvislostem s makroekonomickou politikou v rámci evropské správy ekonomických a sociálních záležitostí.

2.1.4 Pakt o stabilitě a sankce: EHSV se domnívá, že je třeba vsadit více na pobídky než na sankce, aby se větší měrou nepenalizovaly nejvíce zadlužené a tím i nejvíce ohrožené regiony. Doufá tedy, že v rámci stávajícího návrhu reformy Paktu o stabilitě a růstu budou z rozpočtu vyloučeny investice do výzkumu, vzdělávání a odborné přípravy, které nejsou považovány za běžné výdaje. Účelem je nepenalizovat nejchudší regiony, které nejvíc potřebují pomoc Unie.

2.1.5 Je třeba stanovit omezený počet priorit a vzít přitom v úvahu obsah cílů různých fondů a strategie Evropa 2020. Zejména je třeba odkázat na politiky, jejichž účelem je završení jednotného trhu, k němuž by politika soudržnosti měla směřovat. O prioritách by se mělo rozhodnout na evropském summitu, jemuž by měla předcházet dohoda mezi veřejnými subjekty a socioekonomickými partnery na všech úrovních.

2.1.6 Socioekonomické partnerství, v jehož rámci se budou šířit osvědčené postupy – paralelně nebo současně s dohodami mezi veřejnými subjekty, by se mělo stát běžnou a povinnou praxí, která provází všechny postupy vytváření, provádění a hodnocení politiky soudržnosti. Jako takové by mělo být přímo spojeno s podmíněností. EHSV doufá, že zásada obsažená v článku 11 obecného nařízení, jež definuje pravidla partnerství, bude rozšířena na všechny strukturální fondy.

2.2 Technicko-provozní návrhy

2.2.1 Pravidla spolufinancování je třeba diferencovat podle rozvojových podmínek a ekonomických a sociálních předpokladů oblastí a území, jichž se politika soudržnosti týká, zejména podle příjmu, jehož parametry výpočtu by bylo vhodné přezkoumat (1), a rozpočtu regionů.

2.2.2 Účelem podmíněnosti ex ante musí být zlepšení kvality výdajů spojených s uskutečňováním cílů, čímž se zvýší efektivita příslušných správních orgánů a následně dojde k maximalizaci využívání fondů. Současně je třeba zabránit tomu, aby podmíněnost například penalizovala nejzadluženější regiony.

2.2.2.1 To znamená, že je třeba, aby členské státy podpořily institucionální reformy nezbytné k zaručení strukturálního přizpůsobení, propagaci inovací a vytváření pracovních míst za účelem snížení sociálního vyloučení. EHSV rovněž považuje za nezbytné, aby se tato politika zavedla po dohodě se socioekonomickými partnery na všech úrovních, která bude podmínkou pro přidělení finančních prostředků.

2.2.3 Tradiční ukazatele pro výběr způsobilých oblastí musí být doplněny o další parametry, např. míru zaměstnanosti, chudoby a školní docházky, úroveň vzdělání, odborné přípravy, služeb a environmentální udržitelnosti.

2.2.4 Ústředním prvkem politiky soudržnosti se musí stát posouzení dopadu (nejen jako podmíněnost ex ante), aby se ověřila účinnost a úroveň dosažených cílů. Je třeba ho provádět pomocí společných parametrů definovaných na úrovni EU, které budou na celém jejím území povinné.

2.2.4.1 Analýza založená na výsledku: Je mnohem vhodnější než analýza založená na kontrole finančního řízení, její praktické provedení však bude vyžadovat dlouhou přípravu a stanovení jasných kritérií. Výsledky určité činnosti, zejména nehmotného charakteru jako je odborná příprava či investice do rozvoje, lze měřit pouze po určité době. Přechod na analýzu výsledku bude vyžadovat předchozí přípravu navrhovatelů projektů a správních orgánů. EHSV navrhuje experimentovat s tímto modelem v období 2011–2013 v určitých regionech zvolených na základě kvality stávajícího partnerského řízení.

2.2.5 Hlavním cílem politiky soudržnosti se musí stát zjednodušení. Je možné ho provádět pomocí zjednodušení správních a účetních postupů, zlepšením a posílením kritérií monitorování a posuzování a omezením postupů spojených s předkládáním plánů a projektů. Přezkumu účetních postupů lze dosáhnout mezi všemi zainteresovanými subjekty v partnerství s Účetním dvorem.

2.2.5.1 Zejména je třeba používat zásadu „pouze jednou“ (one stop shop) a to jak ve fázi předkládání projektů, kdy bude znamenat sjednocení formulářů v rámci jednotlivých fondů a mezi nimi, tak ve fázi auditu, kdy bude znamenat harmonizaci pravidel financování a pravidel různých programů a provádění jediné kontroly platné pro všechny zainteresované subjekty.

2.2.5.2 Soulad mezi různými programy: Z hlediska jasnosti, jednoduchosti a účinnosti je třeba usilovat o vyšší doplňkovost všech programů, které se týkají stejných subjektů na jednom území, tj. o doplňkovost jak evropských, národních a regionálních a místních programů, tak různých financování Unie. Chybějící soulad je jedním z důvodů vysvětlujících nedostatečné čerpání prostředků ze strukturálních fondů a programů Unie a jejich malý dopad.

2.3 Odborná příprava: Je dalším zásadním nástrojem, jenž je nezbytný k dosažení cílů soudržnosti, včetně cíle lepšího využívání fondů.

3. Úvod

3.1 Zásady soudržnosti a solidarity jsou dvěma základními pilíři Smlouvy, v jejímž článku 174 se uvádí: „Unie za účelem podpory harmonického vývoje rozvíjí a prosazuje svou činnost vedoucí k posilování hospodářské, sociální a územní soudržnosti.“

3.2 Kromě toho se stanoví další bod, který je zvláště důležitý v souvislosti s posledními dvěma rozšířeními: „Unie se především zaměří na snižování rozdílů mezi úrovní rozvoje různých regionů a na snížení zaostalosti nejvíce znevýhodněných regionů.“

3.3 Na tyto dvě zásady, které jsou základem pro integraci evropských národů a územních celků, se nesmí nikdy zapomínat a více než kdo jiný na ně musí myslet ti, kdo jednají jménem EU.

3.4 Evropská komise vydá příští rok návrh nového rozpočtu na období po roce 2013 (související sdělení již bylo zveřejněno 19. října 2010), ale požadavky na nenavýšení rozpočtu EU, které v prosinci 2010 předložilo několik vlád Radě, nebudí velká očekávání, i když tento návrh bude doplněn o legislativní návrh týkající se strukturálních fondů.

3.5 Pátá zpráva Evropské komise o politice soudržnosti, jejíž závěry používají nový jazyk, zapadá do těchto souvislostí a je úzce spojena se strategií Evropa 2020.

4. Sdělení Komise – shrnutí

4.1 Evropská komise se v závěrech páté zprávy zabývá různými tématy a zaujímá zcela odlišný přístup než obyčejně. Snaží se dát odpovědi na tato témata a vydat k nim pokyny, zatímco čeká na uzavření konzultace, kterou zahájila 13 otázkami ke zprávě.

4.2 Hlavní řešená témata:

4.2.1 Zvýšení přínosu politiky soudržnosti

4.2.1.1 Komise se domnívá, že tohoto cíle lze dosáhnout pomocí:

— konsolidace strategického plánování;

— větší tematické koncentrace prostředků;

— zvýšení výkonnosti prostřednictvím souboru podmínek a pobídek, včetně spolufinancování a paktu o stabilitě;

— zlepšení hodnocení, výkonu a výsledků;

— využívání nových finančních nástrojů. (viz prvních pět otázek EK)

4.2.2 Posílení řízení politiky soudržnosti (governance)

4.2.2.1 Tohoto cíle lze dosáhnout pomocí:

— představení třetí dimenze: územní soudržnosti;

— posilování partnerství (veřejného a soukromého sektoru). (viz otázky č. 6 a 7)

4.2.3 Racionalizace a zjednodušení postupů řízení

4.2.4 Toho lze dosáhnout pomocí:

— finančního řízení;

— snížení administrativní zátěže;

— finanční kázně;

— finanční kontroly. (viz otázky č. 8, 9, 10 a 11)

4.2.5 Organizace politiky soudržnosti

(viz otázky č. 12 a 13)

4.3 Další kroky

4.3.1 Komise na základě odpovědí na uvedené otázky upřesní návrhy týkající se páté zprávy.

5. Sdělení Evropské komise – obecné připomínky (2)

5.1 Za účelem zvýšení přínosu politiky soudržnosti se v páté zprávě Komise navrhuje zavést řadu velmi ambiciózních reforem s cílem zlepšit účinnost výdajů členských států a zjednodušit její řízení. EHSV souhlasí s obecnou formulací návrhů reforem ze strany Komise.

5.2 Toto úsilí je třeba využít a zhodnotit, existuje však riziko, že nebude dostačující, pokud některé nedůrazně prezentované návrhy nebudou převedeny na konkrétní rozhodnutí a akce. To se týká zejména úzké a téměř jedinečné vazby mezi strukturálními fondy a strategií Evropa 2020.

5.3 Analýza situace totiž není ani přes vynaložené úsilí realistická, přestože ji doplňuje (poněkud obecná) konzultace, která ponechává základní body na druhém místě.

5.4 Například svěřit úkol hlavní hybné síly růstu pouze politice soudržnosti se jeví jako ambiciózní projekt a lze jej podpořit, ovšem za podmínky, že politika soudržnosti bude radikálně změněna a bude ji provázet dlouhodobá politika na usnadnění jejího provádění. Unie navíc potřebuje společnou hospodářskou politiku.

5.4.1 V opačném případě vzniká riziko, že návrh bude nereálný, či přinejmenším omezující. Aby se podpořil tento cíl a nenarušila zásada soudržnosti je tedy třeba, aby strategie Evropa 2020 disponovala vlastními prostředky, které mohou pocházet i z evropské půjčky, a inspirovala se touto zásadou. Zapojeny by navíc měly být rovným dílem všechny ostatní politiky EU, včetně SZP. Pouze tak neztratí strukturální fondy svoje původní „poslání“ a stanou se jedním z nástrojů územního rozvoje. EHSV lituje, že v páté zprávě není zmíněna politika venkova, podobně jako ani v SZP se nemluví o politice soudržnosti.

5.5 Komise ve sdělení správně poznamenává, že přidaná hodnota politiky soudržnosti je opakovaně předmětem diskusí akademiků, v jejichž empirických analýzách se často uvádí, že dopad této politiky je obtížně měřitelný. Důvodem toho může být skutečnost, že ukazatele územní soudržnosti nejsou vždy zvoleny vhodným způsobem. Výbor se domnívá, že těmto otázkám bude třeba věnovat větší pozornost než dosud.

6. Konkrétní připomínky (ke čtyřem cílům stanoveným Komisí)

6.1 Co se týče cíle posílení strategického plánování prostřednictvím strategického rámce, novinka návrhu Komise spočívá hlavně ve vytvoření koherence a funkčnějšího spojení mezi cíli strategie Evropa 2020 a opatřeními vytvořenými na vnitrostátní úrovni pomocí operačních programů.

6.2 EHSV oceňuje tuto novinku, domnívá se však, že hlavním problémem, který je třeba vyřešit, je propojení ročních plánů vypracovaných členskými státy a dohodnutých s EU za účelem stabilizace veřejných financí (národních plánů reforem) s politikou soudržnosti. Tato otázka je vysoce aktuální, neboť správní režimy platné v jednotlivých členských státech EU se od sebe liší, stejně jako se liší i výše veřejného dluhu těchto států.

6.3 Mimo jiné zbývá rozhodnout, zda má politika soudržnosti zůstat v zásadě nezávislou ve volbě priorit a činností, které se mají provést, nebo zda má být podřízena rozhodnutím přijatým na vnitrostátní úrovni v oblasti hospodářské politiky za účelem omezení veřejného dluhu. EHSV se domnívá, že hlavní instituce EU (Evropský parlament, Komise, Rada) a státní instituce by tomuto problému měly věnovat větší pozornost, aby se nalezla řešení na zachování souladu mezi cíli strategie Evropa 2020 a novým řízením politiky soudržnosti, která však nemůže být této strategii podřízena.

6.4 Dalším důležitým aspektem, který souvisí se strategickým plánováním, je návrh Komise zavést nový systém podmíněnosti ex ante, jehož účelem je stanovit zásady, jimiž se členské státy musí řídit a jež musí zavést pro zlepšení účinnosti politiky soudržnosti. Vzhledem ke kritice, již vyslovilo mnoho zemí, je jasné, že se Komise snaží stanovit podmínky, které budou moci zaručit vyšší účinnost investic. Je však třeba se vyvarovat komplikaci postupů a „trestání“ regionů za přestupky, jichž se nedopustily (státní deficit).

6.5 EHSV hodnotí kladně minimální podmínky pro přístup k financování a pro zajištění hospodaření se zdroji, které stanovila Komise, a rovněž stanovení pobídek pro členské státy za účelem provádění nezbytných reforem. EHS se mimoto domnívá, že hlavní úsilí Komise a členských států by mělo být zaměřeno zejména na zavedení vnitřních reformních procesů v institucích a odvětvích, které jsou nejvíce ovlivněny politikou soudržnosti (životní prostředí, trh práce, vzdělávání, odborná příprava, inovace).

6.6 Komise by se měla uchýlit k sankcím nebo podobným opatřením namířeným proti některému členskému státu a k následnému pozastavení financování/vrácení finančních prostředků od EU pouze v nejvážnějších případech porušení či nedodržení zásad a pravidel politiky soudržnosti.

6.7 Dalším pozitivním aspektem je návrh, podporovaný Komisí a členskými státy, soustředit zdroje politiky soudržnosti na omezený počet priorit (viz rovněž stanovisko ECO/230), neboť zdroje politiky soudržnosti nestačí k financování mnoha potřeb nejméně rozvinutých regionů. EHSV se domnívá, že politika soudržnosti může být účinnější, pokud bude zaměřena na podporu hmotných i nehmotných iniciativ s vysokým hospodářským, sociálním a územním dopadem.

6.8 Nicméně stanovení priorit a omezení počtu iniciativ, která budou financovány, je jedním z nejobtížněji řešitelných problémů, vzhledem k vysokému počtu žádostí ze strany regionálních a státních orgánů o postup přesně opačným směrem.

6.9 Jak již EHSV několikrát uvedl (3), skutečnou přidanou hodnotou může v tomto směru být partnerství. Hodnotí proto kladně návrh Komise pod podmínkou, že se bude jednat nejen o partnerství veřejného sektoru, ale zejména o hospodářské, sociální a občanské partnerství s konkrétním zapojením zainteresovaných sociálních a občanských partnerů do všech fází a do všech úrovní prostřednictvím hlasovacího práva. Bylo by mimoto vhodné poskytnout partnerům financování na technickou pomoc.

6.10 EHSV souhlasí s potřebou reformovat zásadu adicionality a zásadu spolufinancování, u nichž se počítá s reformami, které obě tyto zásady napojí na potřebu odstupňovat výši spolufinancování, „aby lépe odrážela úroveň rozvoje, přidanou hodnotu EU, druhy opatření a příjemců.“

6.11 Lze souhlasit rovněž s návrhem zavést třetí úroveň regionů, do níž budou patřit regiony, jejichž hospodářská situace je nad úrovní 75 % průměru EU, ale stále ještě pod jeho 100 % (90 %), neboť by se tak mohlo usnadnit ověřování a provádění zásady spolufinancování, protože by bylo možné rozšířit používání prostředků na všechny regiony, byť v jen v malých částkách.

6.12 U zásady adicionality je třeba lépe popsat typy opatření, na která se požaduje vnitrostátní financování, a specifikovat jejich přínos co se týče přidané hodnoty, dopadů na zaměstnanost a stimulace růstu. Snížení počtu priorit a opatření, která mají být financována v členských státech, by mělo usnadnit používání zásady adicionality a zároveň ho učinit flexibilnějším.

6.13 Co se týče druhé zásady, mohly by se stanovit různé výše spolufinancování: nižší v případě regionů nejvíce vzdálených průměru EU s evidentním cílem usnadnit financování specifických opatření místního rozvoje a vyšší u regionů méně vzdálených průměru EU.

6.14 Třetím důležitým cílem je zjednodušení postupů řízení společných programů. S tím jednomyslně souhlasí všechny členské státy a EHSV ve svých stanoviscích vždy žádal o snadnější provádění programů politiky soudržnosti. Je to cíl, jenž by vzal v úvahu různá správní, účetní a jiná pravidla existující v členských státech a regionech rovněž skutečnost, že i neustálé změny vytvářejí překážky a způsobují zpoždění, zejména pokud se překrývají.

6.15 EHSV se domnívá, že návrh požadovat od orgánů odpovědných za řízení programů, aby každoročně předkládaly vyúčtování výdajů spolufinancovaných EU (společně s nezávislými auditorskými zprávami), je za zcela nevhodný a obtížně realizovatelný vzhledem k postupům a lhůtám, které jsou nyní vyžadovány pro vykonání postupů zadávání zakázek EU.

6.16 Pokud se ovšem jedná o „posílení“ odpovědností státních a regionálních orgánů, zejména těch, které mají s prováděním největší potíže nebo největší zpoždění, mohlo by se ověřování výsledků svěřit nezávislým orgánům akreditovaným na evropské úrovni, nejméně dva roky po zahájení programového období. V případě správních odpovědností nebo výrazných odchylek od očekávaných výsledků by Komise mohla na základě závažnosti nalezených nesrovnalostí rozhodnout ukončit program, pozastavit jeho financování nebo žádat vrácení již poskytnutých prostředků.

6.17 Státní a regionální správní orgány musejí prokázat svoji schopnost programovat a účinně řídit spolufinancované výdaje. Tohoto výsledku lze dosáhnout ne tím, že se bude zvyšovat četnost ověřování výdajových období (požadováním výročních účetních zpráv), ale ověřováním toho, zda je zajištěna kvalita uskutečněných nebo plánovaných investic, dodržují se lhůty provádění jednotlivých opatření a používají se účinné postupy posuzování a kontroly.

6.18 EHSV mimoto podporuje další důležité inovace, zejména:

— vývoj nových nástrojů finančního inženýrství, které se rozšíří i na odvětví, která z nich v současnosti pospěch nemají (městská doprava, výzkum a vývoj, energetika a životní prostředí, telekomunikace atp.);

— zavedení nových forem partnerství veřejného a soukromého sektoru;

— přezkum strategií jednotlivých strukturálních fondů, počínaje ESF a přínosem, který může mít k provádění evropské strategie zaměstnanosti;

— větší pozornost, kterou je třeba věnovat městským oblastem;

— zavedení pobídek na podporu reforem, které by členským státům a regionům pomohly účinněji využívat zdroje EU;

— vytvoření rezervy v rozpočtu politiky soudržnosti, která by byla určena regionům, jež dosáhly nejlepších výsledků při plnění cílů evropské strategie.

6.18.1 EHSV se domnívá, že pro každou z těchto inovací je třeba pečlivě stanovit cíle, posoudit dostupné prostředky a detailně popsat postupy a lhůty provádění.

6.18.2 Souvislost a udržitelnost těchto návrhů je třeba pečlivě prověřit na základě čtyř hlavních cílů stanovených v přezkumu politiky a jejich reálné aplikovatelnosti v regionech a územních celcích, které mají ještě velmi daleko do průměrných hodnot EU v oblasti hospodářského rozvoje, efektivity výroby, sociálního začlenění a kvality života.

6.19 Komise navrhuje, aby bylo v novém finančním výhledu pro způsobilost regionů opět použito kritérium 75 % průměrné úrovně HDP na osobu v paritě kupní síly (PPP), tedy kritérium konvergence. EHSV naopak doporučuje zvážit jiné parametry nastavené tak, aby co nejlépe vystihovaly objektivní podmínky jednotlivých regionů a územních celků EU.

7. Rozpočet EU, politika soudržnosti a strategie Evropa 2020

7.1 Rozpočtový výhled EU na období po roce 2013 rozhodně není povzbudivý. Jasně to vyplynulo ze summitu na konci roku 2010. Některé státy (pouze některé?) vznášejí pod hlavičkou střídmosti vyvolané krizí argumenty pro nenavyšování nebo jen symbolické navyšování disponibilních prostředků, ale zapomínají přitom na to, že na politiku soudržnosti jde pouze 1 % HDP, zatímco některé státy investovaly zhruba 24 % HDP do záchrany bank.

7.2 EHSV považuje za důležitou strategii Evropa 2020, do níž Unie zjevně vkládá veškeré své naděje. Rizikem však je to, že bez odpovídajícího přímého financování může dojít k selhání. Bylo by vhodné uskutečnit toto financování prostřednictvím evropských dluhopisů. Dále by bylo vhodné ponechat určitou flexibilitu nejslabším regionům soudržnosti na základě jejich specifických charakteristik, aby se podpořilo propojení těchto dvou politik.

7.3 Toto propojení by se mohlo usnadnit prostřednictvím větší znalosti potřeb a priorit územních celků, které bude možné přijmout v souvislosti se strategií Evropa 2020, aby se dosáhlo cíle tematické koncentrace.

8. Budoucnost soudržnosti po roce 2013 – strategické body

8.1 Jak již bylo uvedeno, EHSV z velké části podporuje návrhy týkající se budoucnosti politiky soudržnosti a související s cíli strategie Evropa 2020, které předložila Komise na příští programové období, neboť jsou zaměřeny na zvýšení účinnosti jedné z nejdůležitějších politik přerozdělování prostředků EU. Aby však bylo možné dosáhnout těchto cílů, je třeba kromě již uvedených základních strategických podmínek splnit i jiné.

8.2 První: EHSV se domnívá, že závazky vyžadované od Komise a členských států mohou přinést konkrétní výsledky, pokud tento plán bude podrobenobecnějšímu přezkumu struktury evropské správy ekonomických záležitostí a cílů, o jejichž dosažení hodlá EU usilovat na evropské a na mezinárodní úrovni. Tento přezkum se stal ještě potřebnějším vzhledem ke krizi a útokům na státní dluh, jež EU nutí k tomu, aby aktualizovala svoji měnovou politiku, která byla dosud zaměřena na nejbohatší oblasti EU (stabilita) na úkor těch méně rozvinutých, které se potřebují rozvíjet (růst).

8.3 Druhá se týká jednoho z ústředních bodů přezkumu politiky soudržnosti, tj. potřeby zavést funkční a strategickou koordinaci mezi různými strukturálními fondy, která dnes prakticky neexistuje. Výběr opatření na regionální úrovni a jejich financování proto musí proběhnout v rámci takového dialogu a pomocí takové metodiky práce, které budou vytvořeny nejen členskými státy (smlouvy o spolupráci) a socioekonomickými subjekty, ale rovněž s technickou podporou a prostředky pěti strukturálních fondů, až do té doby, než se dospěje k jedinému orgánu pro koordinaci a řízení různých fondů.

8.4 Třetí souvisí se zahájením koordinace a dosahováním synergie opatření politiky soudržnosti s jinými souvisejícími politikami (odvětvové politiky: environmentální a energetická, politiky výzkumu a inovací, politiky zaměstnanosti atp.) a následně s nástroji financování EU (EIB, financování inovací, sítí infrastruktury, rozvoje telekomunikací atp.). Politika soudržnosti se musí stát nástrojem širšího plánování, aby se podpořil komplexní rozvoj regionů a územních celků a na základě specifických potřeb územních celků se zahájila opatření diversifikovaná podle jednotlivých odvětví a vyčlenilo se na ně financování. Na těchto opatřeních a financování by se měly podílet i soukromé subjekty.

8.5 Čtvrtá se týká možnosti navázat v rámci tohoto nového přístupu k evropské správě ekonomických záležitostí formy posílené spolupráce v oblasti společných cílů týkajících se určitého odvětví, makroregionu nebo provádění činností, jež členské státy považují za strategické. Tento nástroj, přestože je upraven Smlouvou, se zatím ještě málo používá a zhodnocuje, usnadnil by však rozhodovací proces a umožnil rychleji dosáhnout lepších výsledků díky synergiím a úsporám z rozsahu, ke kterým by došlo v účastnících se členských státech.

8.6 Pátá, stále v oblasti koordinace, souvisí s potřebou co nejdříve, tj. před začátkem nového programového cyklu politiky soudržnosti, zahájit interinstitucionální koordinaci (mezi komisí, Evropským parlamentem, Radou a poradními institucemi (EHSV a VR) a socioekonomickými partnery). Cílem je usnadnit diskusi a srovnání ohledně budoucnosti politiky soudržnosti mezi institucemi Unie, dříve než bude příslušným orgánům předloženo ke schválení konečné znění návrhů. Tato koordinace musí být stálá a provázet provádění programů a hodnocení výsledků.

8.7 EHSV požaduje (znovu)zavedení programů unijních iniciativ, jakmile bude proveden přezkum strukturálních politik v polovině období. Zrušení programů jako URBAN, EQUAL, Interprise a dalších, jejichž účinnost se osvědčila, mělo nepříznivý dopad na tematickou územní spolupráci a na sociální inovace, jelikož jejich úloha nebyla kompenzována přeorientováním fondů ani jiným způsobem.

8.8 EHSV nicméně doufá, že Komise na základě toho, co již bylo zahájeno v závěrech připojených k páté zprávě, předloží s ohledem na nadcházející reformu ještě odvážnější návrhy, které by představovaly skutečnou změnu oproti minulosti.

V Bruselu dne 16. června 2011. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Viz stanovisko EHSV k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o stanovení společných pravidel pro poskytování základních informací o paritách kupní síly a pro jejich výpočet, Úř. věst. C 318/08, 23.12.2006, s. 45.

(2) KOM(2010) 642 v konečném znění.

(3) Viz tato stanoviska EHSV k těmto tématům: Výsledky jednání ohledně strategií a programů politiky soudržnosti na programové období 2007–2013, Úř. věst. C 228, 22.9.2009, s. 141; Jak podněcovat účinná partnerství při řízení programů politiky soudržnosti na základě osvědčených postupů z období 2007–2013, Úř. věst. C 44, 11.2.2011, s. 1 a Příspěvek regionální politiky k inteligentnímu růstu v rámci strategie Evropa 2020.