Zpráva Komise o provádění směrnice 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků - Část I: Souhrnná zpráva o celkovém pokroku - Aktualizace pro období 1999-2001 /* KOM/2006/0164 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 12.4.2006 KOM(2006) 164 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE O PROVÁDĚNÍ SMĚRNICE 79/409/EHS O OCHRANĚ VOLNĚ ŽIJÍCÍCH PTÁKŮ Část I: Souhrnná zpráva o celkovém pokroku Aktualizace pro období 1999-2001 OBSAH 1. Úvod 3 1.1. Souvislosti zprávy 3 1.2. Proces podávání zpráv stanovený ve směrnici 3 1.3. Struktura zprávy 3 2. Směrnice o ptácích 79/409/EHS 3 2.1. Cíle směrnice 3 2.2. Hlavní ustanovení směrnice 3 2.2.1. Provedení: nové vnitrostátní předpisy 4 2.2.2. Ochrana přírodních stanovišť (článek 3): pokrok v určování lokalit 4 2.2.3. Ochrana přírodních stanovišť (články 3 & 4): opatření přijatá ve zvláště chráněných oblastech 5 2.2.4. Ochrana přírodních stanovišť (články 3 & 4): opatření přijatá mimo zvláště chráněné oblasti 5 2.2.5. Obecná právní úprava ochrany ptáků (článek 5) 6 2.2.6. Povolení prodeje, přepravy a držení ptáků (článek 6) 6 2.2.7. Využívání druhů (článek 7): lov 6 2.2.8. Zakázané prostředky (článek 8) 7 2.2.9. Výjimky (článek 9) 7 2.2.10. Další podpůrná opatření a ustanovení: výzkum (článek 10) 8 2.2.11. Vysazení nepůvodních druhů (článek 11) 8 2.2.12. Veřejné povědomí a budování kapacit 8 3. Závěry 9 1. ÚVOD 1.1. Souvislosti zprávy Směrnice Rady 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků („směrnice o ptácích“) přijatá v dubnu 1979 byla prvním právním aktem EU zaměřeným na dlouhodobou ochranu všech druhů volně žijících ptáků v Evropské unii. Rozlišuje 181 ohrožených druhů a poddruhů, které potřebují zvláštní péči. Členské státy jsou zodpovědné za určení zvláště chráněných oblastí a zejména ochranu stěhovavých ptáků, které představují přírodní bohatství, které je sdíleno všemi Evropany. 1.2. Proces podávání zpráv stanovený ve směrnici Tato zpráva byla vypracována na základě údajů z národních tříletých zpráv členských států podle článku 12 směrnice. Zabývá se činnostmi v oblasti provádění během období 1999 – 2001, na něž se zpráva vztahuje. Zpráva se omezuje na významné změny oproti dřívější situaci, jak je popsána v dokumentu s názvem „Zpráva o uplatňování směrnice Rady 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků: aktualizace pro období 1996-1998“. 1.3. Struktura zprávy Tato zpráva má dvě části. Část I shrnuje pokrok v EU-15, a to zejména, co se týče hlavních cílů a ustanovení směrnice, které jsou zde stručně popsány. Část II poskytuje shrnutí národních zpráv členských států o činnostech v oblasti provádění za období 1999-2001, jak vyžaduje článek 12 směrnice. Část II zprávy, která poskytuje informace dodané členskými státy, byla ověřena příslušnými orgány členských států v souladu s čl. 12 odst. 2. 2. SMěRNICE O PTÁCÍCH 79/409/EHS 2.1. Cíle směrnice Hlavním cílem směrnice o ptácích[1] je dlouhodobá ochrana všech druhů volně žijících ptáků na území Evropské unie. Pro EU-15 určuje seznam 181 ohrožených druhů a poddruhů které potřebují zvláštní péči. Členské státy jsou zodpovědné za určení zvláště chráněných oblastí a zejména za ochranu stěhovavých ptáků, které představují přírodní bohatství, jež je sdíleno všemi Evropany. 2.2. Hlavní ustanovení směrnice Směrnice o ptácích podle článku 1 vytváří obecnou právní úpravu ochrany všech druhů ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států, na něž se vztahuje Smlouva (s výjimkou Grónska). Účelem směrnice je chránit tyto živočišné druhy, pečovat o ně a regulovat jejich lov a odchyt. To se týká volně žijících ptáků i jejich vajec, hnízd a přírodních stanovišť. Článek 2 stanoví cíl chránit všechny druhy ptáků a uvádí tento cíl do souvislosti s jejich ekologickými potřebami a také s vědeckými, kulturními, rekreačními a ekonomickými požadavky široké veřejnosti. Směrnice se soustředí na dvě hlavní témata: ochranu stanovišť podle požadavků článků 3 a 4 a lov, odchyt, zabíjení a prodej, což upravují články 5 a 9. Článek 10 je zaměřen na podporu výzkumu členských států v oblasti ochrany volně žijících ptáků. Článek 11 stanoví, že členské státy mají dbát, aby vysazování druhů ptáků, jež se ve volné přírodě na evropském území členských států nevyskytují, nepříznivě neovlivnilo místní rostliny a živočichy. Článek 12 požaduje po členských státech, aby předložily Komisi zprávu o provádění vnitrostátních předpisů vydaných na základě této směrnice. Uplatnění opatření přijatých na základě směrnice nesmí vést ke zhoršení situace, pokud jde o ochranu druhů ptáků přirozeně se vyskytujících ve volné přírodě na evropském území členských států (článek 13), a členské státy mohou zavést přísnější ochranná opatření, než stanoví směrnice (článek 14). Články 15 až 19 jsou procedurálními články, které upravují zejména zřízení poradního výboru pro přizpůsobení směrnice technickému a vědeckému pokroku, aby byly umožněny všechny nutné změny, a stanovují postupy a termíny pro podávání zpráv. 2.2.1. Provedení: nové vnitrostátní předpisy | Právní požadavky | Členské státy musely do roku 1981 uvést v platnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí. Členské státy mají sdělit Komisi znění hlavních ustanovení těchto vnitrostátních právních předpisů. | Shrnutí EU-15 | Během daného období nedošlo k žádné rozsáhlé revizi právních předpisů, ačkoli většina členských států určité změny hlásí. Ty se mnohdy týkají sekundárních právních předpisů upravujících konkrétní podmínky pro lov, posouzení dopadu a držení ptáků. Změny právních předpisů Spojeného království posílily pravomoci pro prosazování práva a udělování pokut za protiprávní jednání. | 2.2.2. Ochrana přírodních stanovišť (článek 3): pokrok v určování lokalit | Právní požadavky | Články 3 a 4 požadují, aby členské státy přijaly nezbytná opatření na ochranu, zachování nebo obnovení dostatečné rozmanitosti a rozlohy stanovišť. Článek 4 stanoví, že území nejvhodnější z hlediska počtu druhů a rozlohy musí být označena jako zvláště chráněné oblasti. | Shrnutí EU-15 | Většina členských států přidala do svých vnitrostátních seznamů nové zvláště chráněné oblasti nebo rozšířila rozlohu stávajících zvláště chráněných oblastí. V některých případech byl seznam zvláště chráněných oblastí významně rozšířen (např. u Itálie, Nizozemska, Portugalska, Španělska a Švédska). Pouze Belgie hlásí zrušení jedné oblasti, které bylo následně vyrovnáno v jiných regionech. Finsko však snížilo rozlohu řady zvláště chráněných oblastí. Belgie a Irsko zvažují, že klasifikují nebo rozšíří mořské nebo pobřežní zvláště chráněné oblasti. Spojené království provedlo podrobné přezkoumání zvláště chráněných oblastí, výsledky tohoto přezkoumání však nebyly upřesněny. | 2.2.3. Ochrana přírodních stanovišť (články 3 & 4): opatření přijatá ve zvláště chráněných oblastec | Právní požadavky | Článek 3 stanoví, že členské státy přijmou nezbytná opatření na ochranu, zachování nebo obnovení dostatečné rozmanitosti a rozlohy stanovišť. Stanoví přístup založený na dvou krocích: i) zřizování chráněných a správních oblastí a ii) obnovení a zlepšování stanovišť. Článek 4 popisuje, jaké ochranné kroky se mají učinit, aby se zajistilo, že stanoviště jsou vhodná pro zranitelné druhy vyjmenované v příloze I i pro stěhovavé druhy. Podobně jako článek 3 se opírá o opatření přijatá po celém území i v rámci sítě chráněných oblastí. | Shrnutí EU-15 | Projekty nástroje LIFE sehrály důležitou roli v některých členských státech, zejména ve Finsku. Opatření zahrnují agroenvironmentální a řídící systémy (Německo, Španělsko, Finsko, Nizozemsko, Spojené království) a získávání půdy (Portugalsko). Plány řízení byly zavedeny v mnohých členských státech (Itálie, Portugalsko), třebaže ne vždy komplexně (Nizozemsko). Jediné Finsko zdůrazňuje roli plánů obnovy. | 2.2.4. Ochrana přírodních stanovišť (články 3 & 4): opatření přijatá mimo zvláště chráněné oblasti | Právní požadavky | Článek 3 stanoví, že členské státy přijmou nezbytná opatření na ochranu, zachování nebo obnovení dostatečné rozmanitosti a rozlohy stanovišť. Stanoví přístup založený na dvou krocích: i) zřizování chráněných a správních oblastí a ii) obnovení a zlepšování stanovišť. Článek 4 popisuje, jaké ochranné kroky se mají učinit, aby se zajistilo, že stanoviště jsou vhodná pro zranitelné druhy vyjmenované v příloze I i pro stěhovavé druhy. Podobně jako článek 3 se opírá o opatření přijatá po celém území i v rámci sítě chráněných oblastí. | Shrnutí EU-15 | Většina zemí uvádí, že uplatňuje smluvní a agroenvironmentální opatření (Belgie, Irsko, Itálie, Německo, Nizozemsko, Portugalsko, Rakousko, Spojené království, Španělsko a Švédsko). Tyto a podobné iniciativy jsou zaměřeny na správu a obnovu různých stanovišť, např. luk, rašelinišť, pastvin, vřesovišť, dubových lesů, mokřadů a původních lesů. V některých případech jsou sledovány i vlastnosti krajiny. V jiných případech se využívá nákupu pozemků, zejména kvůli rašelině. | 2.2.5. Obecná právní úprava ochran ptáků (článek 5) | Právní požadavky | Článek 5 vytváří obecnou právní úpravu ochrany ptáků, která zakazuje úmyslné usmrcování nebo odchyt ptáků, úmyslné ničení nebo poškozování jejich hnízd a vajec, sběr jejich vajec a jejich držení, úmyslné vyrušování těchto ptáků, zejména během rozmnožování a odchovu mláďat a držení exemplářů druhů ptáků, jejichž lov je zakázán. | Shrnutí EU-15 | Ve Finsku, Itálii, Nizozemsku, Rakousku, Spojeném království, Španělsku a Švédsku existují plány nebo strategie řízení druhů, avšak ve většině případů jen pro velmi omezené množství druhů. Zpráva Spojeného království se odvolává na většinu akčních plánů – 26, a podrobněji popisuje další úsilí o zachování zaměřené na 6 druhů. Španělsko vypracovalo strategie řízení jen pro dva druhy, ale vytvořilo řadu pracovních skupin zaměřených na druhy a související otázky. V několika zemích (Belgie, Dánsko, Francie, Irsko, Německo a Švédsko) byly právní předpisy posíleny tak, aby se rozšířila míra ochrany proti úmyslnému odchytu, vyrušování, ničení a sbírání vajec atd. V Irsku jsou dnes vyžadována povolení pro další činnosti, čímž by se mělo omezit riziko vyrušování. Projekty nástroje LIFE jsou zmíněny pouze v případě Spojeného království a Portugalska. | 2.2.6. Povolení prodeje, přepravy a držení ptáků (článek 6) | Právní požadavky | Článek 6 zakazuje prodej, přepravu za účelem prodeje a držení za účelem prodeje živých nebo mrtvých ptáků a jakýchkoli částí těchto ptáků, na něž se vztahuje směrnice, včetně těch, kteří mohou být loveni nebo odchyceni a nejsou uvedeni v příloze III/1. Pokud by členský stát měl zájem povolit u druhů uvedených v příloze III/2 na svém území tyto činnosti a stanovit při tom určitá omezení za předpokladu, že ptáci byli legálně usmrceni, musí věc nejprve projednat s Komisí. | Shrnutí EU-15 | Zpráva Spojeného království popisuje úroveň inspekcí i případy úspěšného stíhání za protiprávní držení ptáků. Kromě toho pouze Irsko, Itálie, Belgie a Rakousko podávají zprávy ohledně prodeje a držení ptáků. | 2.2.7. Využívání druhů (článek 7): lov | Právní požadavky | Článek 7 povoluje lov, včetně sokolnictví, a omezuje využívání druhů vyjmenovaných v příloze II. Členské státy zajistí, aby lov byl prováděn v souladu s platnými vnitrostátními předpisy a zároveň v souladu se zásadami rozumného využívání a ekologicky vyvážené regulace příslušných ptačích druhů. Lov nesmí narušit opatření týkající se ochrany (slučitelný s článkem 2) a musí být omezen v obdobích zásadní důležitosti pro životní cyklus druhu (např. během období rozmnožování). | Shrnutí EU-15 | Některé změny byly zavedeny do vnitrostátních či regionálních loveckých právních předpisů (Dánsko, Finsko Francie, Portugalsko, Řecko, Spojené království – Skotsko, Španělsko a Švédsko) V několika případech (např. Belgie – vlámská oblast, Itálie, Irsko, Řecko) je lov regulován vždy na období jednoho roku, není však zřejmé, na jakém základě jsou tato povolení vydávána a zda plně splňují podmínky směrnice. | 2.2.8. Zakázané prostředky (článek 8) | Právní požadavky | Je zakázáno užití všech prostředků, zařízení nebo metod, jimiž jsou ptáci ve velkém měřítku nebo nevýběrovým způsobem chytáni nebo usmrcováni. | Shrnutí EU-15 | Většina členských států podává zprávy o právním stavu ohledně povolených metod odchytu nebo usmrcování ptáků. Některé ovšem odkazují na právní text, aniž by upřesnily jeho obsah. Žádná z těchto zemí neuvádí, zda dochází k problémům při praktickém provádění příslušných právních předpisů. | 2.2.9. Výjimky (článek 9) | Právní požadavky | Článek 9 uvádí možnost odchylky od článků o využívání, pokud neexistuje jiné uspokojivé řešení. Odchylky jsou možné i) v zájmu veřejného zdraví a bezpečnosti, v zájmu bezpečnosti leteckého provozu, pro předcházení závažných škod na úrodě, dobytku, lesích, rybářství a vodním hospodářství, za účelem ochrany a zachování rostlin a živočichů; ii) pro účely výzkumu a výuky, opětovného osídlení určitého území populací druhu nebo vysazení v původním areálu výskytu druhu a pro chov v zajetí pro tyto účely; iii) v případě, že se tím umožní v malém množství za přísně kontrolovaných podmínek a na základě výběru odchyt, držení nebo jiné rozumné využívání některých druhů ptáků. Členské státy musí Komisi poskytovat jisté informace a každoročně jí zaslat zprávu o provádění tohoto článku. Na základě poskytnutých informací musí Komise vždy dbát, aby důsledky těchto odchylek nebyly v rozporu s touto směrnicí. | Shrnutí EU-15 | Odchylky jsou povolovány na základě řady různých důvodů, jako např. pro předcházení škod na úrodě, tlumení chorob, bezpečnost leteckého provozu, negativní dopady nepůvodních druhů, věda a vzdělávání. Ve Finsku bylo povoleno 121 odchylek, a to převážně pro účely výzkumu a výuky. Byl odchycen jeden čáp a umístěn do zoologické zahrady (Finsko). Některé vnitrostátní zprávy uvádějí kormorána (Francie, Irsko a Rakousko). Nejnápadnější odchylky se týkají 7 druhů v Itálii a mají vliv na 80 000 ptáků. Pouze Švédsko poukazuje na potřebu, aby odchylky byly slučitelné s příznivým stavem z hlediska zachování druhů. | 2.2.10. Další podpůrná opatření a ustanovení: výzkum (článek 10) | Právní požadavky | Článek 10 požaduje od členských států, aby prováděly výzkum nezbytný pro ochranu, využívání populací všech druhů ptáků a pro péči o ně. Příslušné priority jsou stanoveny v příloze V směrnice. | Shrnutí EU-15 | Seznam výzkumných projektů je dlouhý a rozmanitý. Nejčastěji jsou uváděny soupisy chovných ptáků, určování stavů vodních ptáků, programy kroužkování, výzkum zohledňující požadavky na stanoviště a jeho volbu, areály rozšíření ptáků a jejich stavy, monitorovací a řídící programy. | 2.2.11. Vysazení nepůvodních druhů (článek 11) | Právní požadavky | Podle článku 11 se členské státy mají poradit s Komisí o každém vysazování druhů ptáků, jež se ve volné přírodě přirozeně nevyskytují. Jejich vysazování se může uskutečnit pouze, pokud tím nebudou nepříznivě ovlivněny místní rostliny a živočichové. | Shrnutí EU-15 | Žádné nové vysazování nebylo hlášeno. Nejčastěji je mezi nepůvodními druhy ve vnitrostátních zprávách uváděna kachnice kaštanová (Irsko, Spojené království, Španělsko a Švédsko). Ve Španělsku byla kontrolní opatření účinná a za dobu delší než jeden rok nebyly zaznamenány žádné hybridy; ve Švédsku a Irsku je lov prostředkem regulace stavů; ve Spojeném království probíhá omezený kontrolní pokus, kterým se má zjistit, zda je možné živočišný druh úplně odstranit. Řada dalších druhů je zdrojem obav, například husa ve Spojeném království a Irsku. Pro nepůvodní druhy byly zavedeny programy monitorování v Itálii (110 nepůvodních druhů) a ve Spojeném království (vysazené druhy s malými chovnými populacemi; nepůvodní, nechovné vodní ptactvo a hybridy). | 2.2.12. Veřejné povědomí a budování kapacit | Právní požadavky | Žádné | Shrnutí EU-15 | Atlas ptáků, učební a vzdělávací materiály, letáky, konference, podpora (při tvorbě) vnitrostátních referenčních dokumentů atd. | 3. ZÁVěRY Účelem této zprávy je podpořit posouzení pokroku Společenství při provádění směrnice o ptácích s využitím informací poskytnutých členskými státy o provádění vnitrostátních ustanovení přijatých podle směrnice. Toto spolu s informacemi o stavu a vývoji ptačích populací a jejich stanovišť a souvisejícími tlaky a sociálně-ekonomickými hybnými silami přispělo k posouzení účinnosti směrnice[2]. V dnešní době existuje přes 3 000 zvláště chráněných oblastí, které pokrývají téměř 8 % pevninského území EU. K tomu je možno připočíst 2,7 milionů hektarů mořských oblastí, ačkoli zatím pouze čtyři země (Belgie, Dánsko, Lucembursko a Nizozemsko) z velké části dokončily svůj podíl na budování sítě zvláště chráněných oblastí. Také podíl vnitrostátního území vymezeného jako zvláště chráněné oblasti se pohybuje v širokém rozmezí: méně než 2 % ve Francii po více než 15 % ve Španělsku. Díky řízení ochrany a zachování těchto lokalit, zejména mokřadů, a také vytvořením akčních plánů pro druhy se dnes obnovují populace některých vážně ohrožených druhů. Situace je však v různých zemích odlišná a některé důležité lokality jsou doposud bez ochrany. Stále dochází k určitým rozporům a konfrontacím ohledně slučitelnosti režimů a postupů lovu se směrnicí. V některých zemích, zejména ve Francii, Španělsku a Itálii, mají tyto konflikty dlouhotrvající povahu a byla s nimi spojena i řada sporů. Rozpory ohledně lovu vyžadují zlepšené a vzájemné pochopení ustanovení směrnice hned na více úrovních a také rozšíření dialogu se stranami, kterých se lov týká. Závěrem je třeba říci, že je třeba včas vyvinout úsilí k tomu, aby směrnice splnila svůj cíl zachovat druhy volně žijících ptáků, a zajistit, aby směrnice přispívala k cíli EU, kterým je zastavení ztráty biologické rozmanitosti do roku 2010, jak bylo dohodnuto na zasedání Evropské rady v Göteborgu a stanoveno v šestém akčním programu pro životní prostředí (rozhodnutí 1600/2002/ES). [1] Směrnice 79/409/EHS (Úř. věst. L 103, 25.4.1979), ve znění směrnice 81/854/EHS (Úř. věst. L 319, 7.11.1981, s. 3), směrnice 85/411/EHS (Úř. věst. L 233, 30.8.1985, s. 33), směrnice 86/122/EHS (Úř. věst. L 100, 16.4.1986, s. 22), směrnice 91/244/EHS (Úř. věst. L 115, 8.5.1991, s. 41), směrnice 94/24/EHS (Úř. věst. L 164, 30.6.1991, s. 9) a akty týkajícími se přistoupení Řecka, Španělska, Portugalska, Rakouska, Švédska a Finska (Úř. věst. L 302, 15.11.1985, s. 221 & Úř. věst. L 291, 19.11.1979, s. 17). [2] „25 let směrnice o ptácích: výzvy pro 25 zemí“, Zpráva generálního ředitelství pro životní prostředí, říjen 2004