Členské státy poskytují údaje v harmonizovaném formátu, aby mohly být vkládány do databází používaných pro agregační hodnocení na úrovni EU, která provádí Evropská agentura pro životní prostředí.

Aby mohla Komise posuzovat pokrok směrem k dosažení cílů směrnic o ochraně přírody, musí členské státy podávat každých šest měsíců zprávy v souladu s požadavky článku 12 směrnice o ochraně ptáků a článku 17 směrnice o ochraně přírodních stanovišť, a to zejména o stavu z hlediska ochrany a trendech u stanovišť a druhů, které chrání. Tato souhrnná zpráva, která je třetím hodnocením stavu z hlediska ochrany v EU provedeným na základě těchto směrnic, je výsledkem největšího a nejrozsáhlejšího shromažďování údajů a podávání zpráv o stavu přírody v Evropě. Dokumentuje stav a trendy stanovišť a druhů v období 2013–2018 vykázané 28 členskými státy, a tudíž poskytuje aktuální přehled o stavu přírody v EU. Posuzuje průběžné změny, hlavní tlaky a přispění sítě Natura 2000 k ochraně chráněných druhů a stanovišť. Analýza je podložena podrobným technickým posouzením Evropské agentury pro životní prostředí.

Směrnice EU o ochraně ptáků a směrnice EU o ochraně přírodních stanovišť („směrnice o ochraně přírody“), o něž se opírá síť chráněných území Natura 2000, jsou základním kamenem politiky EU v oblasti biologické rozmanitosti. Usilují o zajištění ochrany druhů a typů stanovišť s významem pro EU a chrání všechny volně žijící ptáky (více než 460 druhů), reprezentativní a ohrožená stanoviště (233 typů, a to od porostů mořské trávy po alpské louky) a téměř 1 400 dalších druhů, od drobných rostlin po savce, včetně mnoha věhlasných volně žijících druhů. Ukládají členským státům, aby zachovávaly a obnovovaly stav druhů a stanovišť, který je příznivý z hlediska jejich ochrany.

·mírně dlouhodobější trendy u hnízdících ptáků spíše klesají, než rostou (v období 2008–2012 to bylo naopak); nicméně podíl „nezjištěných“ dlouhodobých trendů u hnízdících ptáků se snížil o 10 procentních bodů z 30 % na 20 % a

Členské státy podaly zprávy o trendech u hnízdních a přezimujících populací ptáků z krátkodobého a dlouhodobého hlediska, tj. za posledních 12 let (2007–2018) a za posledních 38 let (1980–2018).

Pozn.: Počet hodnocení provedených u jednotlivých skupin je uveden v závorce. Mořská stanoviště spadají do skupiny „pobřežních stanovišť“. Celkový počet hodnocení je 818 hodnocení.

·podíl druhů uvedených v příloze I s bezpečným stavem poklesl od roku 2015 o 8 procentních bodů (ze 48 % na 40 %), zatímco podíly druhů se špatným a nedostatečným stavem vzrostly o 6 procentních bodů (z 38 % na 44 %). To naznačuje zhoršení stavu několika druhů uvedených v příloze I, a to navzdory zvláštním opatřením týkajícím se ochrany stanovišť požadovaným směrnicí. Skutečnost, že stav 16 % druhů uvedených v příloze I je stále nezjištěn, je zvlášť znepokojivý a zdůrazňuje potřebu zlepšení monitorovacích systémů u těchto druhů v členských státech,

Na základě informací poskytnutých členskými státy pro toto hodnocení jsme stanovili rozsah, v němž bylo dosaženo cíle 1 strategie v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020. Cílem bylo zastavit zhoršování stavu všech druhů a stanovišť, na které se vztahují právní předpisy EU upravující ochranu přírody, a dosáhnout významného a měřitelného zlepšení jejich stavu do roku 2020 tak, aby bylo (ve srovnání s hodnoceními v roce 2010):

3.1 Pokrok směrem k dosažení cíle 1 strategie v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020

Více než čtvrtina (27 %) hodnocení druhů uvádí dobrý stav z hlediska jejich ochrany, zatímco v roce 2015 to bylo 23 %. 63 % uvádí nedostatečný nebo špatný stav, což je podobný údaj jako v roce 2015 (60 %). Počet hodnocení uváděných jako „nezjištěno“ od minulého vykazovaného období poklesl (ze 17 % na 10 %), zůstává ale i nadále výrazně vyšší než u stanovišť (4 %). Na úrovni členských států je stav většiny mořských druhů (59 %) nezjištěn, zatímco u suchozemských druhů jde pouze o 8 %, což naznačuje, že jsou na monitorování mořských druhů vynakládány nedostatečné zdroje.

·tlaky týkající se změn vodního režimu pocházejí z více typů zdrojů. Například zemědělské odvodňovací činnosti představují 14 % a vodní elektrárny a 13 % všech tlaků souvisejících s hydrologií. Není nijak překvapivé, že tlaky spadající do této kategorie jsou zvlášť významné pro sladkovodní stanoviště a druhy ryb, ale i pro ekosystémy bohaté na uhlík, jako jsou vrchoviště, rašeliniště a močály,

Celkově je ve všech kategoriích jako druhý nejčastější typ tlaku uváděna změna hydrologických režimů (včetně víceúčelových změn spadajících do kategorie „K – Změna vodních režimů“ a hydrologické změny zařazené do jiných kategorií, např. A‑ Zemědělství), za nimiž následuje urbanizace a znečištění:

Nejčastěji vykazované tlaky u stanovišť i druhů pocházely ze zemědělství, což odráží relativní rozsah využití zemědělské půdy a změny zemědělských postupů (intenzifikace a upuštění od extenzivního zemědělství). Extenzivní zemědělské hospodaření vytváří a zachovává polopřírodní stanoviště s různorodou faunou a flórou. Od padesátých let 20. století však intenzivnější a specializovanější zemědělství stále více přispívá k pokračující ztrátě biologické rozmanitosti. Nejvážněji jsou zasaženy travinné porosty, sladkovodní stanoviště, vřesoviště a křoviny, a vrchoviště, rašeliniště a močály. Ohrožena jsou zejména polopřírodní stanoviště závisející na zemědělství, jako např. travinné porosty, a jejich stav z hlediska ochrany je výrazně horší než u ostatních typů stanovišť, která nejsou na zemědělství závislá (45 % je hodnoceno jako špatných, ve srovnání s 31 % u ostatních stanovišť). Oproti roku 2015 z hodnocení zemědělských stanovišť vyplývá, že se stav z hlediska ochrany celkově zhoršil: podíl dobrého stavu poklesl ze 14 % na 12 % a podíl špatného stav se zvýšil z 39 % na 45 %. Pouhých 8 % zemědělských stanovišť vykazuje zlepšující se trend, zatímco 45 % vykazuje zhoršující se trend. Dotčeny jsou rovněž četné druhy ptáků, plazů, měkkýšů, obojživelníků, členovců a cévnatých rostlin a biologická rozmanitost zemědělské půdy nadále klesá.

U ptáků se zlepšení na vnitrostátní úrovni vymezuje jinak, neboť neexistuje žádné vnitrostátní hodnocení stavu z hlediska ochrany a trendu stavu. Proto se za zlepšení považuje pozitivní krátkodobý trend populace nebo stabilizace po negativním dlouhodobém trendu v předchozí vnitrostátní zprávě. Celkově existuje 2 148 zpráv členských států, které uvádějí zlepšení podle výše uvedeného kritéria. Celosvětově to odpovídá 397 (pod)druhům ptáků, u nichž došlo ke zlepšení v alespoň jednom členském státě v přinejmenším jedné vykazované sezoně. Přibližně 44 % všech ptáků se zlepšujícími se trendy představují stěhovaví vodní ptáci. Řada těchto druhů je rovněž zařazena do kategorie mořských druhů podle rámcové směrnice EU o strategii pro mořské prostředí a představuje 33 % všech zlepšení. Druhy polních a lesních ptáků představují přibližně 9 % (jednotlivě). Mezi druhy ptáků, u nichž došlo ke zlepšení, patří například orel mořský (Haliaeetus albicilla), jeřáb popelavý (Grus grus), luňák červený (Milvus milvus) a volavka bílá (Ardea alba).

Je známo, že „stav z hlediska ochrany“ se pomalu mění, a není tedy velmi citlivým krátkodobým ukazatelem zlepšení. Hodnocení na úrovni EU mohou rovněž zastřít zlepšení v jednotlivých členských státech. Pozitivní a stabilizující trendy na úrovni jednotlivých zemí (kde se trend skutečně mění z klesajícího v předchozím vykazovaném období na stabilní v období stávajícím) jsou pozitivním vývojem, který by měl být zohledněn a analyzován nad rámec pozitivních změn stavu.

Cíl pro rok 2020, tedy aby 34 % stanovišť bylo hodnoceno stavem „příznivý“ nebo „zlepšující se“, nebyl splněn (číslo bylo o 12 procentních bodů nižší). Podíl jiných druhů než ptáků, jejichž stav je hodnocen jako příznivý nebo zlepšující se, nicméně téměř dosáhl dílčího cíle pro rok 2020 ve výši 35 % (číslo bylo o dva procentní body nižší). Trendy populací ptáků působí smíšeným dojmem, s nárůstem počtu druhů, jejichž stav byl mezi roky 2010 a 2015 hodnocen jako „bezpečný“ a „zlepšující se“, avšak s určitým zhoršením (o tři procentní body) od roku 2015 do roku 2020, čímž vznikl oproti cíli ve výši 78 % rozdíl více než 20 procentních bodů. Cíl 1 strategie v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020 tedy nebyl splněn.

·přibližně u 60 % stanovišť členských států byla nezbytná opatření vykázána jako přijatá, a to především k zachování současného stavu nebo k obnově struktury a funkcí stanovišť; pouhá 4 % opatření, která byla vykázána jako přijatá, by měla zvětšit území stanoviště,

·využívání druhů je největším tlakem u přezimujících a tažných ptáků; zahrnuje nezákonné střílení nebo zabíjení, lov a nahodilé usmrcování. Nedávný průzkum ve 26 evropských zemích vyčíslil roční úbytek způsobený lovením na nejméně 52 milionů ptáků. Ostatní druhy dotčené využíváním zahrnují ryby, savce a plazy. Do nejvíce postižených skupin patří ryby, a to z důvodu mořského a sladkovodního rybolovu. U savců je dopad dvojí:

·řada stanovišť uvedených v příloze I, u nichž se vyžaduje obnova, je obzvláště bohatá na uhlík a nabízí významný potenciál pro ukládání a pohlcování uhlíku v nadzemní a podzemní biomase a v půdě. U přibližně 16 % těchto oblastí bohatých na uhlík musí být dosaženo zlepšení (154 000 km2). Jejich obnova a zachování by mohly významně přispívat ke zmírnění klimatických změn a

·nejméně 11 000 km2 stanovišť uvedených v příloze I musí být (znovu) vytvořeno, aby se připojilo ke stávající oblasti s cílem zajistit dlouhodobou životaschopnost všech typů stanovišť. Skupiny stanovišť s největšími oblastmi, které musí být (znovu) vytvořeny, jsou lesy (4 600 km2), travní porosty (1 900 km2), vrchoviště, vřesoviště a močály (1 700 km2) a pobřežní stanoviště (1 400 km2). Celkově to platí pro 1–1,5 % celé stávající oblasti těchto skupin stanovišť,

V případě, že je stav typu stanoviště ohodnocen jako „dobrý z hlediska ochrany“, znamená to, že jeho přirozené rozšíření, rozsah jeho území a jeho struktura a funkce jsou dostatečně rozsáhlé a v dobrém stavu; také jeho budoucí vyhlídky jsou pozitivní. V této souvislosti „obnova“ znamená:

·druhy a stanoviště budou mít v průměru vyšší pravděpodobnost, že budou ohodnoceny dobrým stavem z hlediska ochrany, jestliže je oblast nebo populace jejich stanoviště dostatečně zastoupena (> 75 %) v síti oproti těm, které v ní mají menší zastoupení. Nejpatrnější je to v případě dun a lesů a u obojživelníků a ryb a

Stávající vykazování neposkytuje informace, které by umožňovaly přímo srovnávat stav druhů a stanovišť z hlediska jejich ochrany uvnitř sítě Natura 2000 a mimo ni. Proto jsme posoudili ostatní potenciální ukazatele z hlediska účinnosti, jako jsou vazba mezi zastoupením druhů a stanovišť v síti a jejich podíl, pokud jde o vykázání dobrého stavu nebo zlepšujících se trendů. Z výsledků vycházejících z hodnocení členských států vyplývá, že:

Vykázané informace nám celkově neumožňují učinit jednoznačné závěry, pokud jde o účinnost sítě Natura 2000. To je zapříčiněno zejména omezeným monitorováním, především běžnou praxí monitorovat jen vzorek lokalit sítě Natura 2000. Pro uspokojivé posouzení účinnosti opatření souvisejících se sítí Natura 2000 by mělo monitorování zahrnovat shromáždění více údajů o oblastech uvnitř sítě a mimo ni a o kvalitě řízení ochrany.

Navzdory určitým pozitivním náznaků ohledně přispění sítě ke stavu z hlediska ochrany dostupné informace jasně naznačují, že jejich plný potenciál dosud nebyl využit a že je třeba vyřešit významné nedostatky při provádění.

6.Závěry a výhled

Toto hodnocení stavu z hlediska ochrany představuje nejrozsáhlejší a nejúplnější kontrolou stavu přírody, která byla dosud v EU provedena. Poskytuje pevný základ pro vyhodnocení provádění směrnic o ochraně přírody a spolehlivé východisko pro měření pokroku dosaženého v rámci nové strategie v oblasti biologické rozmanitosti pro rok 2030.

Z hodnocení vyplývá, že EU zatím nedokázala zastavit úbytek chráněných typů stanovišť a druhů, o jejichž zachování EU usiluje. Hlavní tlaky týkající se využívání půdy a vody, které vedly ke znehodnocování přírodního prostředí, stále přetrvávají a v jejich důsledku nebylo z velké části dosaženo cíle pro rok 2020, jímž je zastavit a měřitelně zvrátit zhoršování stavu druhů a stanovišť.

Inspirativní úspěšné příběhy ze všech členských států ukazují, čeho lze dosáhnout prostřednictvím cílených opatření, často podporovaných iniciativami v rámci programu EU LIFE nebo specializovanými agro-environmentálními programy v rámci společné zemědělské politiky. Tohoto úspěchu však není dosahováno v dostatečném rozsahu.

Pokrok v provádění obou směrnic za posledních šest let (významné rozšíření sítě Natura 2000 a více lokalit s plány řízení) nepostačuje ke zlepšení stavu z hlediska ochrany. Zřízení plně funkční sítě chráněných oblastí dosud není dokončeno, zejména pokud jde o mořské prostředí. Kromě toho však musí být zavedena u mnoha lokalit nezbytná ochranná opatření, vycházející z jasně definovaných cílů v oblasti ochrany. Nebyly realizovány potřebné investice do přírody, mimo jiné pokud jde o obnovu v rámci sítě chráněných oblastí a mimo ni. Požadavky týkající se přírody nebyly dostatečně začleněny do klíčových politik upravujících využívání půdy a vody, aby byly překonány tlaky, které mohou plynout z odvětví jako zemědělství a lesnictví. Je třeba ještě dohodnout a zavést opatření pro řízení rybolovu u řady mořských lokalit sítě Natura 2000. Rostoucí hrozbou je dále změna klimatu, kdy je předvídán prudký nárůst tlaků a přímých a nepřímých vlivů na druhy a stanoviště, jako například v důsledku změn ve využívání půdy a umístění nebo kvality stanoviště.

Toto hodnocení zdůrazňuje nutnost zásadní změny při přijímání opatření, chceme-li mít významnou šanci přivést biologickou rozmanitost Evropy na cestu k obnově do roku 2030, jak předpokládá nová strategie v oblasti biologické rozmanitosti. V opačném případě bude pokračovat rozpad nejen našeho společného přírodního dědictví, ale i životně důležitých služeb, které toto dědictví skýtá, jež jsou základem lidského zdraví a prosperity.

Nová strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 poskytuje potřebný rámec pro tuto transformační změnu. Společně s dalšími iniciativami na základě Zelené dohody stanoví vysoce ambiciózní a praktický program opatření zaměřených mimo jiné na rozšiřování plochy právně chráněných a účinně řízených oblastí a předložení návrhu plánu obnovy přírody EU.

Toto hodnocení přírody zdůrazňuje, že existuje významný potenciál pro obnovu chráněných stanovišť, pokud jde jak o jejich současný stav, tak o dodatečnou plochu, která je zapotřebí k tomu, aby bylo dosaženo příznivého stavu z hlediska ochrany. To zahrnuje obnovu stanovišť bohatých na uhlík, která mohou přinášet vedlejší výhody, pokud jde o zmírňování změny klimatu. Toto hodnocení rovněž přímo souvisí s měřením úspěchu opatření v rámci strategie, pokud jde o řešení širších tlaků spojených s využíváním půdy a vody zdrojů, zejména s ohledem na zemědělství, které mělo za následek nejvyšší počet špatných hodnocení druhů a stanovišť ve všech členských státech. V kombinaci se strategií „od zemědělce ke spotřebiteli“ by opatření na podporu ekologického zemědělství, snížení používání a rizika pesticidů, ochranu a obnovu půdních ekosystémů a k posílení krajinných prvků u zemědělské půdy měla podporovat obnovu druhů a stanovišť chráněných na základě směrnic o ochraně přírody, včetně opylovačů a jejich stanovišť.

Nová strategie v oblasti biologické rozmanitosti zdůrazňuje, že boj proti úbytku biologické rozmanitosti musí být založen na spolehlivých vědeckých poznatcích. Členské státy musí i nadále zlepšovat kvalitu a úplnost svých monitorovacích systémů s cílem podpořit budoucí podávání zpráv. Pozorování / dálkový průzkum Země, ostatní technologie a nástroje (např. modelování) a výsledky výzkumných/inovačních činností a občanských věd by mohly doplnit a podpořit stávající monitorování a podávání zpráv. Tento potenciál je třeba otestovat a využít k tomu, aby se usnadnila činnost subjektů podávajících zprávy.

Další hodnocení stavu přírody v EU, které je plánováno na rok 2026, by mělo významně přispět k měření pokroku směrem k dosažení cílů nové strategie v oblasti biologické rozmanitosti.