„Do oblasti působnosti těchto pravidel by nemělo spadat poukazování peněz, transakce plateb vysoké hodnoty mezi poskytovateli platebních služeb, vnitřně zpracované platby a platby prostřednictvím mobilního telefonu, neboť tyto platební služby nelze srovnávat s úhradami ani inkasy, jak je vymezuje toto nařízení. Platební transakce zpracované a vypořádané prostřednictvím platebních systémů pro platby vysoké hodnoty by rovněž neměly spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení.“

Interoperabilita je zásadní pro zajištění efektivního zpracování plateb v celé Unii. Uvedené dva požadavky, tj. uplatňování pravidel jak na vnitrostátním, tak na přeshraničním základě a požadovaná účast většiny poskytovatelů v 9. bodě odůvodnění a čl. 4 odst. 1 navrhovaného nařízení, představují významná opatření k dosažení celoevropského charakteru platebních schémat. Ovšem s ohledem na vývoj nových platebních služeb by dodržování těchto požadavků poskytovateli platebních služeb v členských státech, jejichž měnou není euro, nemuselo být považováno za prioritu vzhledem k nízkému počtu transakcí prováděných v eurech v některých z těchto členských států. Proto se navrhuje omezit podmínku obsaženou v čl. 4 odst. 1 písm. b) (viz změna č. 14) a odpovídajícím způsobem i 9. bod odůvodnění na většinu poskytovatelů platebních služeb ve většině členských států, jejichž měnou je euro. Na jedné straně by se tím zamezilo vzniku nepřekonatelných překážek při spouštění inovativních úhradových a inkasních služeb a na druhé straně by byl zajištěn celoevropský charakter.

Platby prováděné prostřednictvím systémů pro platby vysoké hodnoty nikdy nespadaly pod SEPA, a proto by měly být vyňaty z oblasti působnosti navrhovaného nařízení. V tomto ohledu by se navrhované nařízení mělo jasně soustředit na hromadně zpracovávané maloobchodní platby, jelikož zahrnutí systémů pro platby vysoké hodnoty by si s ohledem na velmi rozdílné úrovně služeb vyžadovalo samostatný a komplexnější právní akt Unie. S ohledem na složitost systémů pro platby vysoké hodnoty, technické obtíže, kterým by bankovní sektor musel při přechodu na takový systém čelit, a skutečnost, že maloobchodní platby vypořádávané v rámci systémů pro platby vysoké hodnoty představují méně než 1 % celkového počtu maloobchodních plateb v eurozóně, nevidí ECB důvod, proč by takový právní akt Unie měl být přijímán.

S ohledem na nezávislost centrálních bank (viz článek 130 Smlouvy) by činnosti vykonávané ECB a národními centrálními bankami v souladu se čtvrtou odrážkou čl. 127 odst. 2 Smlouvy a článkem 3 statutu ESCB měly být vyňaty z oblasti působnosti navrhovaného nařízení. V tomto ohledu ECB navrhuje zařadit do navrhovaného nařízení stejnou výjimku, jaká je obsažena v čl. 1 odst. 1 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (2) .

ECB vychází z toho, že cílem čl. 1 odst. 2 písm. c) navrhovaného nařízení je vyloučit tradiční transakce prováděné platební kartou z oblasti jeho působnosti a přitom do této oblasti zahrnout transakce, při kterých se platební karta používá primárně k identifikaci plátce při zahájení inkasní nebo úhradové transakce. Vzhledem k tomu, že k vypořádání většiny plateb prováděných platební kartou v konečném důsledku dochází prostřednictvím úhradové či inkasní transakce, mohlo by stávající znění vést k výkladu, že jsou obecně zahrnuty též transakce prováděné platební kartou. V zájmu nastolení právní jistoty navrhuje ECB zavést definici platební karty a přepracovat čl. 7 odst. 2 navrhovaného nařízení, kterým se umožní upustit od stanovených požadavků v případě inkasních transakcí iniciovaných platební kartou v prodejním místě (viz změna č. 17). Čl. 1 odst. 2 písm. c) navrhovaného nařízení kromě toho z oblasti působnosti vyjímá platební transakce uskutečňované platební kartou, aniž by platební kartu definoval.

Čl. 4 odst. 2 navrhovaného nařízení zavádí pojem interoperability mezi platebními systémy, jež by se však měla vztahovat jen na maloobchodní platební systémy (viz změna č. 15). S ohledem na tuto skutečnost by měl být definován pojem „maloobchodní platební systémy“.