Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Společné vytváření služeb obecného zájmu jakožto příspěvek k posílení participativní demokracie v EU

(stanovisko z vlastní iniciativy)

(2022/C 486/11)

Zpravodaj: Krzysztof BALON Spoluzpravodaj: Thomas KATTNIG

Rozhodnutí plenárního shromáždění 20. 1. 2022 Právní základ čl. 52 odst. 2 jednacího řádu stanovisko z vlastní iniciativy Odpovědná sekce Doprava, energetika, infrastruktura a informační společnost Přijato v sekci 7. 9. 2022 Přijato na plenárním zasedání 21. 9. 2022 Plenární zasedání č. 572 Výsledek hlasování (pro/proti/zdrželi se hlasování) 226/0/2

1. Závěry a doporučení

1.1 Společné vytváření služeb obecného zájmu organizacemi občanské společnosti, ale také přímo občany patří k nejúčinnějším nástrojům k oživení participativní demokracie, a tedy k posílení evropské integrace. Z tohoto důvodu navrhuje Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) v rámci předkládaného stanoviska konkrétní opatření na zlepšení rámcových podmínek v Evropské unii v této oblasti s cílem dále posílit ochranu občanských práv a přínosů pro občany.

1.2 Zejména krizové situace, jako je v poslední době ruská agrese proti Ukrajině a útěk milionů lidí, především žen a dětí, který způsobila, svědčí o zásadní úloze občanské společnosti – má totiž okamžitou schopnost spontánně, ale zároveň úspěšně kombinovat a realizovat modely a postupy společného vytváření služeb obecného zájmu, a to zejména v sociální oblasti a v oblasti vzdělávání, tedy v oblastech, kde již existují zkušenosti se skutečným společným vytvářením.

1.3 Pokud jde o minulost, subjekty občanské společnosti vždy nabízely sociální a jiné služby obecného zájmu tam, kde veřejný sektor dosud neodhalil jejich potřebu nebo kde komerční podniky nepovažovaly jejich plnění za rentabilní. Stát do hry většinou vstoupil později jako poskytovatel nebo zadavatel a regulátor, ale také jako garant kvality služeb. V této souvislosti musí být zásada subsidiarity mezi členskými státy a EU, jak je stanovena v čl. 5 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii (SEU), uplatňována i v oblasti služeb obecného zájmu. Pokud jde o služby obecného zájmu, zásada subsidiarity by měla být určující zásadou rovněž ve vztahu mezi všemi úrovněmi veřejné správy členských států, jakož i mezi orgány veřejné moci a organizacemi občanské společnosti.

1.4 Ačkoliv právní a politickou odpovědnost za výkon služeb obecného zájmu stále nesou zvolení zmocněnci příslušných zastupitelských orgánů, kteří v tomto smyslu podléhají pravidelnému hodnocení formou voleb ze strany občanů, kontrolu nad odpovídajícím prováděním služeb obecného zájmu vykonávají orgány veřejné moci. EHSV se zasazuje o cílené uplatňování přístupu založeného na společném vytváření: služby obecného zájmu by měly být navrhovány ve spolupráci s uživateli, komunitami a organizacemi občanské společnosti, neboť tím lze zajistit, že budou na jedné straně naplňovat skutečné potřeby lidí a na druhé straně umožňovat demokratickou účast. To platí zejména v případech, kdy placení zaměstnanci spolupracují s dobrovolníky nebo se svépomocnými strukturami.

1.5 EHSV proto vyzývá členské státy, aby vypracovaly a/nebo zlepšily nástroje, které zaručí účast veřejnosti a organizací občanské společnosti na celém procesu poskytování základních služeb. Patří sem i zajištění vhodných rámcových podmínek pro neziskové činnosti v oblasti sociální ekonomiky, jež jsou definovány ve stanovisku EHSV Posilování neziskových sociálních podniků jako základního pilíře sociálně spravedlivé Evropy ( 1 ) ze dne 18. září 2020, jakož i provádění článku 77 směrnice 2014/24/EU o zadávání veřejných zakázek ( 2 ) v tom smyslu, že budou neziskovým organizacím vyhrazeny veřejné zakázky na určité služby ve zdravotní, sociální a kulturní oblasti a v oblasti vzdělávání, jak je uvedeno v tomto článku.

1.6 EHSV poukazuje na to, že poskytování – ve veřejném a hospodářském zájmu – kvalitativně vysoce hodnotných služeb obecného zájmu závisí na dostatečných finančních i personálních zdrojích, které je třeba zajistit.

1.7 Ačkoliv za rámcové podmínky pro poskytování, a tedy i za společné vytváření služeb obecného zájmu jsou v první řadě odpovědné členské státy, regiony a obce, je rovněž naléhavě nutné motivovat členské státy k přípravě koncepcí společného vytváření, a to vypracováním souboru nástrojů, který usnadní využívání modelů společného vytváření. Takovéto iniciativy by měly všechny příslušné subjekty v členských státech vybízet k tomu, aby podporovaly společné vytváření a poskytování služeb obecného zájmu organizacemi občanské společnosti.

1.8 EHSV navrhuje, aby Komise k tomuto tématu zveřejnila pracovní dokument jako podklad k další činnosti s cílem vytvořit „soubor nástrojů“, který by měl motivovat a vést celostátní, regionální a místní orgány k lepšímu využívání modelů společného vytváření. Takovýto dokument by měl mimo jiné obsahovat úvahy týkající se společného vytváření s ohledem na článek 14 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) a protokol č. 26 připojený k SEU a SFEU při zohlednění evropského pilíře sociálních práv, zvláštní úlohy neziskové sociální ekonomiky při společném vytváření a k tomu potřebných rámcových podmínek. Tento dokument by měl obsahovat rovněž návrhy evropské a vnitrostátní podpory inovativních projektů společného vytváření při zohlednění výzkumných složek, jakož i soubor osvědčených postupů. Na základě výše popsaného souboru nástrojů a po širší konzultaci na úrovni EU by mohla být vypracována zelená a poté bílá kniha.

1.9 EHSV sám pak vytvoří fórum pro výměnu nápadů a osvědčených postupů v této oblasti, do kterého zapojí organizace občanské společnosti, sociální partnery, vysoké školy a výzkumné projekty, aby tak byl na evropské úrovni udržován a rozvíjen diskusní proces.

2. Souvislosti

2.1 Další rozvoj participativní demokracie v Evropské unii představuje jednu z významných výzev pro posílení evropské integrace tváří v tvář populismu a nacionalismu. Společné vytváření služeb obecného zájmu organizacemi občanské společnosti, ale také přímo občany pak patří k nejúčinnějším nástrojům k oživení participativní demokracie.

2.2 EHSV se již řadu let zapojuje do spolupráce s různými subjekty občanské společnosti a subjekty z akademické a výzkumné obce za účelem modernizace a dalšího rozvoje služeb obecného zájmu. Zodpovědnou za tyto činnosti je v rámci Výboru v první řadě stálá skupina Služby obecného zájmu.

2.3 V roce 2019 byla zahájena spolupráce s konsorciem projektu Společné vytváření inovací v oblasti služeb v Evropě (CoSIE) ( 3 ) , jež sestává z vysokých škol, obcí a organizací občanské společnosti z devíti členských států (Estonsko, Finsko, Itálie, Maďarsko, Nizozemsko, Polsko, Řecko, Španělsko, Švédsko) a ze Spojeného království. Stálá skupina Služby obecného zájmu se zabývala inovativními zkušenostmi a závěry projektu CoSIE v rámci dvou seminářů: „Společné vytváření služeb obecného zájmu: úloha občanů a jejich organizací“ konaného dne 15. dubna 2021 v Bruselu a „Občané slouží občanům: společné vytváření a poskytování služeb obecného zájmu organizacemi občanské společnosti“ konaného ve dnech 1. a 2. prosince 2021 v polském Lublinu ve spolupráci s městem Lublin a za účasti partnerů z Ukrajiny.

2.4 Společné vytváření je nedílně spjato s širšími diskusemi o reformě veřejných služeb. Paradigma „nové veřejné správy“ se zaměřilo na zvýšení efektivity, uplatňování modelů řízení převzatých ze soukromého sektoru a budování vztahů mezi poskytovateli a spotřebiteli ve veřejných službách, ve kterých jako východisko slouží potřeby, poptávka a rozhodování uživatelů těchto služeb. Jednalo se o dominantní model v 90. letech 20. století a na přelomu tisíciletí. Byl však kritizován, že není tak efektivní a účinný, jak se očekávalo, a že má omezený inovativní potenciál ( 4 ) . Trendy navazující na model nové veřejné správy (tzv. „malá paradigmata“ ( 5 ) ) v oblasti inovací veřejných služeb kladou důraz na aktivní občany podílející se na tvorbě, nikoliv na pasivní jednotlivce-spotřebitele motivované atomizovaným vlastním prospěchem, a zaměřují se na lepší začlenění a koordinaci sítí uživatelských skupin a zúčastněných stran, nikoliv na jejich rozbíjení. Společné vytváření se považuje za jeden z klíčových pojmů modelů navazujících na model nové veřejné správy ( 6 )

2.5 Výsledky dosavadní činnosti EHSV v této oblasti dokládají, že společné vytváření a poskytování služeb obecného zájmu občany nebo jejich organizacemi vede k posílení participativní demokracie a k dalšímu rozvoji sociální ekonomiky v Evropské unii, což jsou jen příklady zásadních úloh, které služby obecného zájmu hrají jako nepostradatelný faktor umožňující všechny ostatní činnosti ve společnosti.

3. Služby obecného zájmu

3.1 Během evropské integrace s jejím charakteristickým napětím mezi „jednotou“ a „rozmanitostí“ byla vypracována nová koncepce služeb regulovaných zvláštními právními předpisy a normami. Cílem je zajistit, aby všichni občané a všechny zainteresované subjekty měli přístup k těm základním službám, které nyní tvoří a i v budoucnu budou tvořit základ důstojného života a jsou nezbytné pro účast na společenském životě – tedy ke službám obecného zájmu. Služby obecného zájmu mohou být poskytovány v různých kontextech – buď na konkurenčních trzích jako hospodářské služby obecného zájmu, nebo jako služby obecného zájmu jiného než hospodářského typu vyloučené z těchto trhů. Komise přitom rozlišuje ( 7 ) mezi službami obecného hospodářského zájmu, službami jiného než hospodářského typu a sociálními službami obecného zájmu (hospodářské nebo nehospodářské povahy). Na služby obecného hospodářského zájmu ( 8 ) a hospodářské povahy se vztahuje článek 106 SFEU.

3.2 Toto pojetí bylo postupně posilováno a upřesňováno.

3.2.1 Služby obecného zájmu jsou nedílnou součástí společných evropských hodnot a hrají úlohu při podpoře sociální a územní soudržnosti v EU ( 9 ) . V této souvislosti EHSV poukazuje na společné hodnoty Unie, pokud jde o služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu článku 14 SFEU, jak jsou stanoveny v Protokolu č. 26 o službách obecného zájmu připojeném k SEU a SFEU. Další rozpracování zde stanovených zásad by mohlo vést k větší efektivitě a k odstranění nedostatků.

3.2.2 Společné hodnoty zahrnují tři rozměry: diskreční pravomoci celostátních, regionálních a místních orgánů při uspokojování potřeb uživatelů; respektování rozmanitosti a rozdílů týkajících se potřeb, preferencí a demokratické volby na straně uživatelů, jakož i rozdílné zeměpisné, sociální a kulturní situace; vysokou úroveň kvality, bezpečnosti a dostupnosti, rovné zacházení a podporu všeobecného přístupu a práv uživatelů ( 10 )

3.2.3 Tyto služby jsou zásadní součástí hospodářských a sociálních systémů členských států EU a obecně klíčovým aspektem evropského sociálního modelu. Občané i podniky v Evropě právem očekávají, že bude k dispozici široká paleta spolehlivých, stabilních a účinných služeb obecného (hospodářského) zájmu ve vysoké kvalitě a za dostupnou cenu. Díky těmto službám je možné uspokojovat kolektivní potřeby a zájmy, což je úkolem sledovaným veřejným zájmem. EHSV výslovně poukazuje na to, že kvalitní poskytování těchto pro občany i pro hospodářství zásadních služeb závisí na dostatečných finančních i personálních zdrojích, které je třeba zajistit.

3.2.4 Přístup ke službám obecného hospodářského zájmu ( 11 ) je součástí základních práv a evropského pilíře sociálních práv ( 12 ) . Zatímco zásada č. 20 evropského pilíře sociálních práv výslovně hovoří o „základních“ službách obecného zájmu, další zásady tohoto pilíře se vztahují k důležitým oblastem základních služeb, jako je vzdělávání, bydlení a pomoc pro osoby bez domova, dlouhodobá péče, začlenění osob se zdravotním postižením, zdravotní péče a řada dalších.

3.2.5 Služby obecného zájmu jiného než hospodářského typu jsou vyňaty z působnosti pravidel týkajících se vnitřního trhu a hospodářské soutěže a platí pro ně pouze obecné zásady EU (transparentnost, zákaz diskriminace, rovné zacházení, proporcionalita) ( 13 )

3.2.6 Unie a členské státy pečují „o to, aby zejména hospodářské a finanční zásady a podmínky pro fungování těchto služeb umožňovaly naplnění jejich úkolů“ ( 14 )

3.2.7 Podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu podléhají pravidlům obsaženým ve Smlouvách, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny ( 15 )

3.3 Cílem poskytování služeb obecného zájmu je uspokojit potřeby všech občanů a všech subjektů při zohlednění jejich vývoje v čase a prostoru. Tyto služby jsou svou povahou dynamické. Mohou se týkat například oblastí, jako je bezpečnost, zdraví, sociální služby, včetně začlenění osob se zdravotním postižením, dlouhodobé péče, výstavby sociálního bydlení ( 16 ) , vzdělávání, stejně jako oblastí základních služeb výslovně uvedených v zásadě č. 20 evropského pilíře sociálních práv ( 17 )

3.4 V souvislosti se službami obecného zájmu je třeba mezi členskými státy a Evropskou unií uplatňovat zásadu subsidiarity, jak je stanovena v čl. 5 odst. 3 SEU. EU stanoví všeobecný rámec zásad, který je orientován na potřeby všech občanů, jakož i všech hospodářských a společenských subjektů. Vymezení a provádění služeb obecného zájmu je pak odpovědností členských států a regionálních a místních orgánů. Pokud jde o služby obecného zájmu, zásada subsidiarity by měla být určující zásadou rovněž ve vztahu mezi všemi úrovněmi veřejné správy členských států, jakož i mezi orgány veřejné moci a organizacemi občanské společnosti.

3.5 Služby obecného zájmu jsou vystaveny mnoha tlakům: musejí zaručovat základní práva, plnit místní cíle hospodářské, sociální a územní soudržnosti, dosahovat cílů udržitelného rozvoje, ochrany životního prostředí a boje proti změně klimatu a provádět sociálně tržní hospodářství, vnitřní trh a pravidla hospodářské soutěže. Vývojové rovnováhy je třeba nacházet individuálně pro každý jednotlivý případ, pragmaticky a za účasti všech zúčastněných stran, aby se uspokojily potřeby každého jednotlivce a komunity.

4. Společné vytváření služeb obecného zájmu

4.1 Subjekty občanské společnosti vždy nabízely sociální a jiné služby obecného zájmu tam, kde veřejný sektor dosud neodhalil jejich potřebu nebo kde komerční podniky nepovažovaly jejich plnění za rentabilní. Stát do hry většinou vstoupil později jako poskytovatel, regulátor, ale také jako garant kvality služeb.

4.2 Územní celky poskytují základní služby samy, nebo na ně zadávají zakázky. Ačkoliv politickou odpovědnost nesou zvolení zmocněnci těchto místních orgánů, kteří v tomto smyslu podléhají pravidelnému hodnocení formou voleb ze strany občanů, kontrolu nad odpovídajícím prováděním služeb obecného zájmu vykonávají orgány veřejné moci. Lze uplatňovat dva odlišné přístupy, totiž shora dolů, tj. iniciativy vnitrostátních, regionálních nebo místních orgánů, nebo zdola nahoru, tj. společné vytváření za účasti občanů a/nebo organizací občanské společnosti. Toto stanovisko se týká druhého uvedeného přístupu. EHSV se zasazuje o široké uplatňování přístupu založeného na společném vytváření: služby obecného zájmu by měly být navrhovány ve spolupráci s uživateli, komunitami a organizacemi občanské společnosti, neboť se tím zajistí naplňování skutečných potřeb lidí a zároveň umožní demokratická účast.

4.3 Oblasti a míra provádění společného vytváření však závisí na kontextu. Ne všechny služby, komunity a poskytovatelé služeb – zejména v oblastech kritické infrastruktury, jako jsou dodávky energií a vody – vyhovují radikálně novému způsobu, jak přistupovat ke službám a sdílení odpovědnosti, ale každý krok k posílení spolurozhodování a podpoře účinných řešení na základě spolupráce se ukazuje jako přínosný. Aby se maximalizovalo zapojení uživatelů, lze doporučit „žebřík společného vytváření“ ( 18 ) s různými úrovněmi systematického zapojení relevantních veřejných a soukromých aktérů, počínaje nižšími úrovněmi účasti (když veřejné orgány chtějí posílit postavení občanů – aby tak získali větší kontrolu nad svými životy – a povzbudit je ke společnému vytváření služeb, které jim veřejný sektor poskytuje) až po nejvyšší úroveň (když se usnadňují inovace na základě spolupráce vycházející ze společného stanovování programu a vymezování problémů, společného koncipování a testování nových a nevyzkoušených řešení, jakož i z koordinovaného provádění služeb na základě veřejných a soukromých řešení).

4.4 Společné vytváření znamená přijetí způsobů práce využívajících silné stránky nebo aktiva, která jsou k dispozici. Přístup využívající disponibilní aktiva mobilizuje zdroje (hmotné a nehmotné), schopnosti a ambice uživatelů služeb namísto pouhého zaznamenávání a uspokojování jejich potřeb. Tento přístup je založen na předpokladu, že všichni občané mají hodnotná, často neuznávaná aktiva (kultura, čas, životem a učením získané zkušenosti, praktické znalosti, kontakty, dovednosti, nápady), kterými mohou přispět k rozvoji a poskytování služeb. Metodologický soubor nástrojů pro společné vytváření využívá řadu metod: od průzkumů spokojenosti, například v oblasti elektronického obchodování a veřejného mínění, přes různé způsoby vyjadřování názorů za použití digitálních nástrojů, pracovních skupin a panelů až po participativní metody (např. sociální hackathony, technologie otevřeného prostoru, živé laboratoře, metoda „world café“, technika „service blueprint“, designové myšlení, uživatelské scénáře a různé jiné on-line participativní nástroje).

4.5 Společné vytváření však není technickým řešením a nelze jej dosáhnout prostřednictvím jakékoliv jednorázové činnosti. Jedná se o přístup, který prostupuje designem služeb a procesy jejich poskytování v různých fázích. Ve svých radikálnějších formách se takový soubor nástrojů zahrnuje prvky společné správy, které podporují přesun moci a někdy i převod vlastnictví služeb na občany a komunity. Patří sem formální zapojení občanů, kteří mají praktické zkušenosti s dohodami o správě a řízení, dohodami o vzájemnosti, družstvy a komunitními organizacemi.

4.6 Podmínkou úspěšného procesu společného vytváření je přizvání všech potenciálních uživatelských skupin, aby mohly zastupovat své zájmy. Nevyvážená účast, při níž jsou upřednostňováni občané, kteří mají více zdrojů nebo jsou ochotnější se účastnit, může vést k nedemokratickým procesům.

4.7 Další nezbytnou podmínkou procesu společného vytváření je důvěra účastníků procesu, kterou je možné mezi poskytovateli služeb a zúčastněnými stranami vybudovat pouze tehdy, pokud panuje transparentnost ohledně toho, čeho má služba prostřednictvím procesů společného vytváření dosáhnout, a pokud se se spolutvůrci otevřeně hovoří o dosahu a rozsahu dané služby ( 19 )

4.8 Ke společnému vytváření by mělo vždy docházet v kontextu vnitrostátního, regionálního a místního plánování potřeb. Vždy je třeba zohlednit rozpory mezi různými potřebami. Pokud jsou tyto potřeby zaznamenány, mohou být ve veřejných konzultacích projednány návrhy na stanovení jejich hierarchie a mohou být poskytnuty podklady pro rozhodování příslušným orgánům, které věc projednávají a přijímají rozhodnutí, aby se zajistila vysoká kvalita, spolehlivé poskytování a dostupnost, jakož i rovné zacházení a dodržování práv uživatelů. Konečným cílem služeb obecného zájmu musí vždy zůstat užitek pro společnost jako celek. Proces společného vytváření nesmí v žádném případě vést k neúmyslnému snížení kvality služeb, k neodůvodněnému navýšení ceny nebo k omezení přístupu ke službám.

4.9 Společné vytváření je dynamická interakce mezi poskytovateli služeb, uživateli služeb a dalšími zúčastněnými stranami, která zahrnuje různé možné fáze:

4.9.1 společné zahájení: společné vytyčení cílů a účelů jednotlivých služeb od samotného začátku procesu;

4.9.2 zapojení zúčastněných stran: zapojení nových subjektů (uživatelů, klientů, poskytovatelů služeb) a zajištění pokračování jejich účasti během procesu;

4.9.3 společný návrh: společný návrh služeb;

4.9.4 společné provádění: společné poskytování služeb;

4.9.5 společné řízení: společné organizování a řízení služeb;

4.9.6 společná správa: společná formulace politik;

4.9.7 společné hodnocení: společné posouzení efektivity a účinnosti služeb nebo učiněných rozhodnutí na základě souboru kritérií.

4.10 V této souvislosti je třeba zmínit, že v praxi již existují inovativní modely, v jejichž rámci není poskytování veřejných služeb vůbec možné bez aktivní součinnosti uživatelů ( 20 )

4.11 Je zásadní, aby služby obecného zájmu byly vyvíjeny v rámci spolupráce s uživateli, komunitami a organizacemi občanské společnosti s cílem zajistit, aby se vytvářela a zvyšovala hodnota nabízených služeb obecného zájmu – tj. zajistit větší blahobyt nebo společné porozumění tomu, co představuje veřejné blaho, které může být základem pro vypracování politik, strategií a služeb. V procesu společného vytváření služeb lidé, kteří tyto služby používají, spolupracují s profesionály na navrhování, vytváření a poskytování služeb ( 21 ) . Proto se v tomto procesu úlohy inovátora, poskytovatele služeb a uživatele služeb prolínají.

4.12 Přidaná hodnota společného vytváření vždy spočívá v aktivní spolupráci mezi orgány veřejné moci, které nesou právní nebo politickou zodpovědnost za poskytování služeb obecného zájmu, poskytovateli služeb a uživateli, které je třeba zapojit do demokratického procesu jejich společného vytváření. Tím společné vytváření posiluje demokratickou legitimitu rozhodnutí, jež jsou na základě této politiky přijímána.

4.13 Tato přidaná hodnota přispívá k posílení demokratické účasti, zejména pokud poskytovatelé služeb pocházejí z řad organizací občanské společnosti nebo z neziskové sociální ekonomiky, v jejímž rámci zaměstnanci na plný úvazek spolupracují s dobrovolníky nebo se svépomocnými strukturami, nebo pokud organizace občanské společnosti, které zastupují zájmy uživatelů, mohou vykonávat skutečný vliv na poskytovatele služeb z veřejného nebo soukromého sektoru. Kromě toho disponuje společné vytváření i morálním rozměrem: posiluje komunity, soudržnost a důvěru mezi subjekty ( 22 )

4.14 To se ukazuje i v krizových situacích. Aktuálním příkladem může být poskytování služeb (zejména v sociální oblasti a v oblasti bydlení) válečným uprchlíkům z Ukrajiny (za jejich účasti) organizacemi občanské společnosti. Okamžitá schopnost občanské společnosti spontánně, ale zároveň úspěšně realizovat modely a postupy společného vytváření, se na územích, která již prošla úspěšnými procesy společného vytváření, ukázala jako zásadní a možná.

5. Politické iniciativy na evropské úrovni

5.1 Ačkoliv za rámcové podmínky pro poskytování, a tedy i za společné vytváření služeb obecného zájmu jsou v první řadě odpovědné členské státy, regiony a obce, je třeba vybídnout celostátní, regionální a místní orgány, aby vhodným způsobem podpořily poskytování kvalitativně hodnotných služeb obecného zájmu. Za tímto účelem je naléhavě nutné motivovat členské státy k přípravě koncepcí společného vytváření, a to vypracováním souboru nástrojů, který usnadní využívání modelů společného vytváření. Takovéto iniciativy by měly všechny příslušné subjekty v členských státech vybízet k tomu, aby podporovaly společné vytváření a poskytování služeb obecného zájmu organizacemi občanské společnosti. A to i proto, že přístup založený na společném vytváření významně přispívá k přizpůsobování se měnícím se potřebám, jakož i k modernizaci a orientaci na budoucnost.

5.2 ESHV proto vyzývá Evropskou komisi, aby se řídila průřezovým přístupem zohledňujícím různé oblasti pravomocí a všechny zúčastněné strany s cílem vypracovat soubor nástrojů, který bude zahrnovat různé formy společného vytváření, provedené pilotní projekty a související závěry.

5.3 EHSV konkrétně navrhuje, aby Komise k tomuto tématu zveřejnila pracovní dokument jako podklad k další činnosti s cílem vytvořit „soubor nástrojů“, který by měl motivovat a vést celostátní, regionální a místní orgány k lepšímu využívání modelů společného vytváření. Tento dokument by měl mimo jiné obsahovat úvahy týkající se společného vytváření s ohledem na článek 14 SFEU a protokol č. 26 připojený k SEU a SFEU při zohlednění evropského pilíře sociálních práv, zvláštní úlohy neziskové sociální ekonomiky při společném vytváření a k tomu potřebných rámcových podmínek, jež jsou definovány ve stanovisku EHSV Posilování neziskových sociálních podniků jako základního pilíře sociálně spravedlivé Evropy ze dne 18. září 2020 ( 23 ) . Dokument by měl dále odkazovat na provádění článku 77 směrnice 2014/24/EU o zadávání veřejných zakázek ( 24 ) v tom smyslu, že budou neziskovým organizacím vyhrazeny veřejné zakázky na určité služby ve zdravotní, sociální, a kulturní oblasti a v oblasti vzdělávání, jak je uvedeno v tomto článku. Měl by obsahovat rovněž návrhy evropské a vnitrostátní podpory inovativních projektů společného vytváření při zohlednění výzkumných složek, jakož i soubor osvědčených postupů. Na základě výše popsaného souboru nástrojů a po širší konzultaci na úrovni EU by mohla být vypracována zelená a poté bílá kniha.

5.4 EHSV sám by pak vytvořil fórum pro výměnu nápadů a osvědčených postupů v této oblasti, do kterého zapojí organizace občanské společnosti, vysoké školy a výzkumné projekty, aby tak byl na evropské úrovni udržován a rozvíjen diskusní proces.

V Bruselu dne 21. září 2022. Předsedkyně Evropského hospodářského a sociálního výboru Christa SCHWENG

(1) Úř. věst. C 429, 11.12.2020, s. 131.

(2) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/PDF/?uri=CELEX:32014L0024&from=CS.

(3) https://cosie.turkuamk.fi.

(4) Drechsler, W. (2009) Towards a Neo-Weberian European Union? Lisbon agenda and public administration (Směrem k neoweberiánské Evropské unii? Lisabonská agenda a veřejná správa), Halduskultuur—Administrative Culture 2009, 10(1), 6–21.

(5) Çolak, Ç. D. (2019) Why the new public management is obsolete: an analysis in the context of the post-new public management trends (Proč je nová veřejná správa zastaralá: analýza v kontextu trendů navazujících na model nové veřejné správy), Croatian and Comparative Public 2019, 19(4), 517–536, https://doi.org/10.31297/hkju.19.4.1.

(6) Torfing, J., Sørensen, E. a Røiseland, A. (2019) Transforming the public sector into an arena for co-creation: Barriers, drivers, benefits and ways forward (Transformace veřejného sektoru v dějiště společného vytváření: překážky, hybné síly, přínosy a další postupy). Administration & Society 2019, 51(5), 795–825, https://doi.org/10.1177/0095399716680057.

(7) https://ec.europa.eu/info/topics/single-market/services-general-interest_cs.

(8) Zakotven již v Římské smlouvě, nyní článek 106 SFEU.

(9) SFEU – obecná ustanovení, článek 14.

(10) Protokol č. 26 připojený k SEU a k SFEU.

(11) Článek 36 Listiny základních práv.

(12) Zásada č. 20 pilíře.

(13) Protokol č. 26 připojený k SEU a k SFEU.

(14) Článek 14 SFEU.

(15) Článek 106 SFEU.

(16) Vzhledem k tomu, že se v řadě členských států zostřuje krize v oblasti nemovitostí, nabírá finančně dostupné bydlení jako základní služba stále více na významu.

(17) „Voda, hygienické zařízení, energie, doprava, finanční služby a digitální komunikace“.

(18) Torfing, J., Sørensen, E., & Røiseland, A. (2019) Transforming the public sector into an arena for co-creation:

Barriers, drivers, benefits and ways forward (Transformace veřejného sektoru v dějiště společného vytváření: překážky, hybné síly, přínosy a další postupy). Administration & Society 2019, 51(5), 795-825, https://doi.org/10.1177/0095399716680057

(19) https://cosie.turkuamk.fi/arkisto/index.html.

(20) Například ve Francii: „services publics partagé“ (sdílené poskytování veřejných služeb): https://service-public-partage.fr/.

(21) Social Care Institute of Excellence (2015) Co-production in social care: what it is and how to do it? (Společné vytváření v oblasti sociální péče: co je to a jak na to?) SCIE Guide 51.

(22) C. Fox et al. (2021) A New Agenda for Co-Creating Public Services (Nová agenda pro společné vytváření veřejných služeb), Univerzita aplikovaných věd v Turku, https://julkaisut.turkuamk.fi/isbn9789522167842.pdf.

(23) Úř. věst. C 429, 11.12.2020, s. 131.

(24) https://eur-lex.europa.eu/legal-content/CS/TXT/PDF/?uri=CELEX:32014L0024&from=CS.