Směrnice o SEA provádí zásadu začlenění a ochrany životního prostředí, která je stanovena v článcích 11 a 191 Smlouvy o fungování Evropské unie. Poskytuje vysokou úroveň ochrany životního prostředí a pomáhá začlenit úvahy o životním prostředí do přípravy a přijímání některých plánů a programů. Za tímto účelem směrnice požaduje posouzení vlivů na životní prostředí u těch plánů a programů, které by na životní prostředí mohly mít významný vliv.

V příloze I směrnice o SEA je popsán minimální obsah zprávy o vlivech na životní prostředí. Členské státy by měly zajistit dostatečnou kvalitu této zprávy. Téměř polovina členských států oblast působnosti přílohy I ve vnitrostátních právních předpisech rozšířila. Některé členské státy například vyžadují, aby zpráva o vlivech na životní prostředí obsahovala posouzení některých hospodářských a sociálních faktorů, které mohou být při provádění plánu významné. Jiné členské státy výslovně vyžadují, aby do zprávy o vlivech na životní prostředí byly zahrnuty výsledky veřejných konzultací. Pokud jde o obsah netechnického shrnutí zprávy, téměř všechny členské státy provedly příslušné ustanovení směrnice ve vnitrostátním právu slovo od slova.

3.1. Směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí (EIA)

Podle čl. 11 odst. 2 nesmí být strategickým posouzením vlivů na životní prostředí dotčeny jiné požadavky směrnice o EIA ani jiných právních předpisů EU. Judikatura Soudního dvora Evropské unie potvrzuje, že posouzením vlivů na životní prostředí prováděným podle směrnice o EIA nejsou dotčeny zvláštní požadavky směrnice o SEA, a proto není možné obejít povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí podle směrnice o SEA, je-li třeba splnit environmentální aspekty specifické pro uvedenou směrnici. Kromě toho Soudní dvůr Evropské unie potvrdil, že se postup EIA a SEA z mnoha důvodů liší. Proto je nezbytné dodržovat požadavky obou směrnic zároveň.

Ze zkušeností vyplývá, že hranice mezi uvedenými dvěma postupy nejsou vždy jednoznačné a že se oba postupy mnohdy překrývají, zvlášť pokud jde o plány, programy nebo záměry související s využitím půdy a/nebo územním plánováním. Je to dané tím, že tyto druhy plánů, programů a záměrů mohou vykazovat jak charakteristiky plánů a programů, tak charakteristiky záměrů. Plány související s využitím půdy a/nebo s územním plánováním jsou zároveň nejčastějšími plány a programy podléhajícími postupu SEA. Při takovémto posuzování vlivů na životní prostředí je důležité zajistit dodržování směrnice o SEA i směrnice o EIA, a to zejména pokud se členské státy rozhodly pro koordinované postupy.

Koordinované a společné postupy podléhají volnému uvážení členských států a pouze 10 členských států se rozhodlo pro uzákonění společných či koordinovaných postupů ve vnitrostátních právních předpisech.

3.2. Směrnice o stanovištích

Mnoho členských států zastává názor, že opakování řádného posouzení podle čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích, respektive podle SEA, nepředstavuje žádné riziko. Je to dané odlišnou oblastí působnosti obou postupů a vzájemným působením mezi nimi. Soudní dvůr Evropské unie objasnil, že v případě, že by ve vztahu k plánům a programům byly splněny podmínky vyžadující posouzení podle směrnice o stanovištích, směrnice o SEA by se použila na základě okolností, které se týkají této konkrétní směrnice.

4. Plány a programy spolufinancované z evropských strukturálních a investičních fondů (2014–2020)

V čl. 3 odst. 9 směrnice o SEA se stanoví, že plány a programy spolufinancované Evropskou unií spadají do oblasti působnosti směrnice. Nařízení o společných ustanoveních a nařízení týkající se konkrétních fondů upravují pro programové období 2014–2020 pět příslušných evropských strukturálních a investičních fondů (ESI fondů). Směrnice o SEA byla použita na většinu programů na roky 2014–2020 spolufinancovaných z ESI fondů, neboť zavádějí rámec pro budoucí schvalování záměrů.

Nařízení o společných ustanoveních zlepšilo použití směrnice o SEA dvojím způsobem. Za prvé podle čl. 55 odst. 4 nařízení musí hodnocení v případě potřeby zahrnovat požadavky na strategické posuzování vlivů na životní prostředí. Komise vypracovala pokyny, které mají usnadnit hodnocení ex ante. Tyto pokyny stanoví, že SEA se musí provádět v počátečních fázích vypracovávání plánů a programů a že se SEA musí dokončit před jejich přijetím.

Za druhé nařízení o společných ustanoveních zavedlo předběžné podmínky jako nový prvek programového období 2014–2020. Účelem předběžných podmínek je zajistit nezbytné předpoklady pro účinné a účelné využívání spolufinancování EU a účinné použití směrnice o EIA a směrnice o SEA. Obecné předběžné podmínky zahrnují opatření, která zajistí účinné použití směrnice o SEA. Jen několik málo členských států muselo pozměnit své vnitrostátní právní předpisy. Došlo tak k objasnění regulačního rámce spojeného s procesem rozhodování o otázkách životního prostředí a k posílení znalostí a dovedností orgánů, které uplatňují směrnici o SEA. Nařízení též zavedlo tematické předběžné podmínky pro odvětví dopravy, které vyžadují komplexní hlavní plány a programy pro investice do dopravy, jež jsou v souladu s právním požadavkem směrnice o SEA.

Téměř všechny členské státy splnily obecné předběžné podmínky, pokud jde o směrnici o SEA. Většina členských států uvedla, že obecnost a víceoborovost programů v rámci ESI fondů proces SEA komplikují a ten často musel být zrychlen. Členské státy poukázaly na to, že dostupné informace k pravděpodobným významným vlivům plánů a programů jsou v době vypracovávání a přijímání jejich plánů a programů poněkud obecné. Zvláštní překážku to představuje při posuzování vlivů přeshraničních programů. Jen několik málo členských států vypracovalo pokyny k provádění SEA k plánům a programům v rámci ESI fondů. Většina členských států využívala pokyny, které jim poskytla Komise.

5. Účelnost směrnice o SEA

Účelnost provádění směrnice o SEA se může posoudit jako funkce její schopnosti ovlivnit jak proces plánování, tak konečný obsah plánů a programů. Všechny členské státy uznaly, že postup SEA ovlivňuje proces plánování přinejmenším do určité míry a že zlepšil kvalitu plánů a programů. Členské státy a aplikující odborníci se rovněž shodují v tom, že postup je účelnější, jestliže existuje politická vůle proces plánování účinně ovlivňovat. Tímto způsobem je zajištěno plné zohlednění environmentálních hledisek v procesu plánování a rozhodování.

Mnoho členských států uvedlo, že postup SEA s větší pravděpodobností ovlivní plány a programy menšího rozsahu a regionálního charakteru (např. v oblasti využití půdy) než plány a programy na celostátní úrovni, o nichž se často strategicky rozhoduje na politické úrovni a u nichž je minimální prostor k tomu, aby se přezkoumávaly po postupu SEA. Většina členských států například uznala, že řádné zvážení náhradních řešení může ovlivnit obsah plánů a programů, avšak v praxi se náhradní řešení zaměřují především na omezení a zmírnění nepříznivých vlivů. Uvedená opatření však také mohou účinně zajistit ochranu životního prostředí.

Mnoho členských států uznalo úlohu veřejných konzultací při zvyšování transparentnosti a důvěryhodnosti posouzení. To je důležité, protože výsledky posouzení musí být zohledněny v konečném rozhodnutí při přijímání plánů a programů. Avšak po 10 letech provádění směrnice o SEA členské státy uvedly, že míra, v jaké jsou výsledky postupu SEA zvažovány v konečném rozhodnutí plánů a programů, často závisí na specifických vlastnostech rozhodování a že se může pohybovat od poctivé reflexe výsledků posouzení až po pouhé mechanické zaškrtávání políček v předepsané šabloně.

6. Závěry

V letech 2007–2014 členské státy nevznesly žádné významné obavy ohledně provádění. Soudní dvůr Evropské unie přijal judikaturu, která objasňuje požadavky směrnice o SEA. Členské státy posílily provádění směrnice a získaly další zkušenosti s jejím používáním. Bylo-li to nezbytné, členské státy pozměnily své vnitrostátní právní předpisy, aby zajistily soulad se směrnicí.

To, do jaké míry je směrnice o SEA prováděna v jednotlivých členských státech, závisí na konkrétních administrativních a právních režimech, které se vztahují na její používání. Některé obtíže spojené s jejím používáním souvisejí s různými prvky postupu SEA (např. s kvalitou a dostupností informací využitých ve zprávě o vlivech na životní prostředí). To je zejména významné u plánů a programů, které se zaměřují na široké spektrum otázek (např. na celostátní nebo odvětvové úrovni). Ohledně některých klíčových pojmů, jako jsou například „rozumná náhradní řešení“, stále panuje nejistota. Některé tyto otázky by bylo možné vyřešit prostřednictvím pokynů, zdá se však, že vzájemné působení mezi postupem EIA a SEA je problém, zejména u plánů a programů, které mají vlastnosti záměru.

Všechny členské státy by měly soustavně usilovat o provádění příslušných opatření, aby zajistily soulad se směrnicí o SEA. Je-li to nezbytné, měly by rovněž aktivně přijmout iniciativu a například přijmout pokyny, zajistit školení, výměnu informací a vytvořit databáze s informacemi o životním prostředí. Na základě této zprávy Komise při následujícím hodnocení zváží, jak zvýšit příznivé vlivy směrnice o SEA a jak lépe prokázat přidanou hodnotu EU, účelnost a efektivnost, které jsou s ní spojeny.