Na skutečně propojeném jednotném digitálním trhu očekávají spotřebitelé bezproblémový přeshraniční přístup ke zboží a službám. Ode dne 3. prosince 2018 zakazuje nařízení o zeměpisném blokování (dále jen „nařízení“) neoprávněnou diskriminaci zákazníků nakupujících online (spotřebitelů a podniků provádějících nákupy jako koncoví uživatelé) výhradně na základě jejich státní příslušnosti, místa bydliště či místa usazení. To zahrnuje situace, kdy zákazník nakupující přes hranice nemůže dokončit nákup nebo je vyzván k zaplacení pomocí debetní nebo kreditní karty z určité země. Cílem nařízení bylo poskytnout spotřebitelům a podnikům více příležitostí k nakupování přes hranice: Spotřebitelé by měli mít možnost „nakupovat jako místní“, a to kdekoli v EU.

·V této fázi Komise zastává názor, že plné účinky nařízení se projeví až v průběhu času, neboť dojde k posílení vymáhání a použijí se další příslušná opatření (v oblasti elektronického obchodu) a bude možné posoudit plný dopad krize Covid-19 na různá dotčená odvětví. Do té doby by se měla následná opatření zaměřit na další sledování a zvyšování informovanosti a zároveň by mělo být posíleno vymáhání nařízení a poskytování pokynů.

·Pokud jde o proveditelnost rozšíření oblasti působnosti nařízení, zejména ve vztahu k online obsahu chráněnému autorským právem, údaje uvedené ve zprávě naznačují, že účinky se liší podle druhu obsahu, v závislosti na úrovni poptávky spotřebitelů a dostupnosti obsahu v rámci EU. Například rozšíření působnosti nařízení na streamování hudby by mohlo mít na podmínky spotřebitelů dokonce negativní dopad, protože v některých členských státech, kde jsou tyto služby v současné době méně nákladné, by mohlo dojít ke zvýšení cen. Zpráva identifikuje potenciální přínosy, zejména pokud jde o audiovizuální obsah, jehož dostupnost je často omezena na vnitrostátní úrovni a přístup k němu je často zeměpisně blokován. Zpráva však také identifikuje možné výzvy v oblasti investic do výroby obsahu a možné důsledky pro celkový ekosystém odvětví, jakož i dopad na podmínky spotřebitelů, což bude vyžadovat další posouzení. Obecně by účinky rozšíření působnosti nařízení do značné míry závisely na postupech udělování licencí k autorským právům a na aspektech autorského práva.

Rozšíření nařízení na e-knihy by potenciálně mohlo vést k významnému nárůstu počtu přístupných položek z jednotlivých katalogů přes hranice pro dané poskytovatele v konkrétních zemích (např. až 40% nárůst v několika zemích v případě katalogu iTunes) a k lepšímu přístupu k menším/vnitrostátním knihkupcům. Není však jasné, zda by to skutečně zvýšilo faktickou rozmanitost jednotlivých titulů, které jsou již spotřebitelům k dispozici prostřednictvím různých poskytovatelů/verzí celounijních a vnitrostátních knihkupectví.

Dostupné údaje naznačují, že hlavní hnací silou při přechodu spotřebitelů mezi jednotlivými službami je zřejmě cena. Pokud by bylo nařízení rozšířeno, stávající strategie diferenciace cen by proto byly méně udržitelné a rozsáhlá migrace směrem k levnějším verzím stejné služby poskytovaným v jiných členských státech by mohla mít potenciálně významný dopad na příjmy ze služeb streamování hudby. Poskytovatelé budou pravděpodobně reagovat harmonizací cen a případně diferenciací služeb aktivně nabízených v různých zemích.

V případě služeb, které umožňují přístup k dílům chráněným autorskými právy (například ke službám umožňujícím přístup k hudbě, videohrám nebo filmům), byla v ustanovení o přezkumu nařízení specifikována některá konkrétní hlediska, která je třeba vzít v úvahu. Nařízení zejména stanoví, že posouzení jakéhokoli rozšíření oblasti působnosti by mělo vyžadovat, aby obchodník, který taková díla přes hranice zpřístupňuje, byl držitelem „potřebných práv na příslušných územích“. Z toho vyplývá, že spotřebitelé mohou mít přístup k on-line službám poskytujícím obsah v jiných členských státech pouze tehdy, je-li poskytovatel služeb držitelem práv pro jejich území. Tento přístup je v zásadě v souladu s intervenční logikou nařízení a ponechává autorské právo nedotčeno. Nezabývá se však otázkou, co jsou „požadovaná práva“, zejména když obchodník odpovídá na nevyžádané žádosti zákazníků nacházejících se v jiných členských státech (tzv. „pasivní prodej“). Jedná se o důležitou otázku, neboť skutečné účinky rozšíření oblasti působnosti nařízení o zeměpisném blokování by závisely na postupech udělování licencí a na možném výkladu „požadovaných práv“.

Tyto poznatky naznačují, že k úplnému dosažení zamýšlených účinků nařízení je zapotřebí holistického přístupu. Takový přístup by podpořil lepší přeshraniční dostupnost pro spotřebitele a současně by usnadnil zapojení obchodníků do přeshraničního obchodu. Těmito otázkami se zabývá následující oddíl.

Hry/software

Poptávka po přeshraničním přístupu ke hrám a především softwaru se podle aktuálních údajů jeví jako nízká, zejména ve srovnání s jinými službami poskytujícími obsah.

Přeshraniční dostupnost videoher (tj. počítačových, mobilních a konzolových her), přinejmenším prostřednictvím hlavních poskytovatelů po celé EU, jako jsou obchody s aplikacemi nebo platformy pro PC/konzole, se v různých online herních ekosystémech liší. Stejně jako v případě e-knih se vnitrostátní katalogy her v rámci EU mírně liší, zejména pokud jde o konzolové hry a některé členské státy. Stejně jako v případě hudby jsou distribuční postupy pro videohry do značné míry založeny na neteritoriálních a nevýhradních licencích, na rozdíl od jiných služeb poskytujících obsah. Odstranění omezení přeshraničního přístupu může zvýšit rozmanitost přístupných položek v jednotlivých katalozích (až přibližně na 17 % v případě systému PlayStation, hodnoceno podle pořadí položek). U všech platforem však mezery v dostupnosti ovlivňují hlavně tituly s relativně nízkou poptávkou/hodnocením.

Ačkoli se cenové rozdíly mezi členskými státy jeví v průměru jako malé, z důkazů vyplývá, že rozšíření nařízení na videohry by mohlo mít pro spotřebitele určité pozitivní dopady, zejména díky nižším cenám a zvýšenému prodeji. Poskytovatelům však podle všeho potenciální zvýšení spotřeby snížení cen plně nevynahradí. Lze proto očekávat možné snížení příjmů pro vývojáře/vydavatele. Celkové účinky rozšíření na podmínky (sdružující účinky na spotřebitele a poskytovatele) by mohly být mírně pozitivní, alespoň z krátkodobého hlediska.

Možný negativní účinek by však mohl být výraznější v případě menších a/nebo vnitrostátních distributorů působících v oblasti distribuce počítačových her (kde platformy na celounijní úrovni působí společně s přímým prodejem vydavatelů), kteří mají menší podíl na trhu, ale vyšší relativní provozní náklady na přeshraniční prodej. Je rovněž třeba zvážit možné dopady na některé vnitrostátní požadavky na transparentnost specifické pro jednotlivé hry (např. klasifikace podle věku).

Audiovizuální (AV) služby

Domácí spotřeba u audiovizuálních služeb stále převládá, ale poptávka po přeshraničním přístupu k audiovizuálním službám je zřejmě nejvyšší u služeb poskytujících obsah chráněný autorskými právy. Důkazy také naznačují, že tato poptávka roste, i když je stále poměrně nízká: 9 % uživatelů internetu se pokusilo získat přístup k audiovizuálnímu obsahu přes hranice a 31 % se o tento přístup zajímá.

Navzdory této potenciální přeshraniční poptávce však dostupnost audiovizuálního obsahu online (zejména filmů a seriálů) v celé EU zůstává velmi nízká (v průměru 14,1 % v EU-27). Katalogy jsou roztříštěné z hlediska dostupných titulů a často z hlediska jazykových verzí, přičemž spotřebitelé v menších zemích mají obecně přístup k menšímu obsahu. Tato situace je částečně důsledkem distribučních praktik, které jsou z velké části založeny na územních a výhradních licencích v audiovizuálním odvětví, jejichž cílem je zvýšit financování produkce. Může to však být způsobeno rovněž obchodními praktikami, které spolu se státními hranicemi rozdělují jednotný trh. Přeshraniční dostupnost audiovizuálního obsahu je u katalogů vnitrostátních poskytovatelů služeb nízká. Tyto katalogy jsou v jiných členských státech do značné míry nedostupné. Dokonce i velcí, většinou američtí celounijní poskytovatelé služeb nabízejí v různých členských státech různé katalogy, ačkoli jejich vlastní produkce je ve všech členských státech snáze dostupná.

V posledních letech EU usnadnila přeshraniční přístup k audiovizuálnímu obsahu tím, že odstranila určité překážky v distribuci obsahu související s autorskými právy. Nařízení o přenositelnosti například umožňuje spotřebitelům, aby měli přístup ke své předplacené službě i během při cestování po EU. Směrnice o online televizních a rozhlasových programech usnadní přeshraniční dostupnost určitých televizních programů v rámci online služeb provozovatelů vysílání. Na druhé straně vzhledem k tomu, že nařízení o zeměpisném blokování nemá samo o sobě vliv na autorská práva, mohou účinky rozšíření jeho oblasti působnosti na audiovizuální odvětví záviset na postupech udělování licencí.

Zejména postupy udělování licencí v tomto odvětví obecně předpokládají, že „mít požadovaná práva“ znamená, že distributoři obsahu musí mít práva pro různé země, v nichž je obsah zpřístupněn, a že toto pravidlo by platilo i pro „pasivní prodej“ (tj. pokud služba není na území spotřebitele aktivně podporována). Za této situace by tedy v případě rozšíření nařízení došlo k velmi omezeným dopadům na přeshraniční přístupnost nových online audiovizuálních služeb. To proto, že výrobci by nadále omezovali rozsah licencovaných práv a mohli by být k tomu být dokonce motivováni, aby zabránili tomu, že by se nařízení uplatňovalo na licencované distributory. V této souvislosti rozšíření nařízení na audiovizuální odvětví znamená, že spotřebitelé by přecházeli především z cenových důvodů (tj. hledání levnějších nabídek obsahu/služeb, k nimž již mají přístup) a většinou v rámci různých verzí celounijních poskytovatelů. Z krátkodobého hlediska by to mohlo vést k mírně pozitivním celkovým účinkům na podmínky díky možné cenové arbitráži ze strany spotřebitelů, aniž by však byla vyloučena harmonizace cen, kterou poskytovatelé přijali jako možnou strategii zmírnění dopadů. Zároveň by možná ztráta příjmů v odvětví mohla ve střednědobém horizontu vyvolat potenciálně negativní dynamiku v oblasti tvorby, financování, produkce a distribučních trhů, což by mělo související dopady na podmínky také ve vztahu ke kulturní rozmanitosti.

Současná judikatura týkající se tohoto výkladu právních předpisů o autorských právech však není přesvědčivá a některé otázky dosud nebyly Soudním dvorem EU projednány. Pokud by distributoři nepotřebovali další licence k tomu, aby reagovali na nevyžádané žádosti od jednotlivých spotřebitelů z území, kde službu aktivně neposkytují, mělo by to důsledky pro analýzu dopadů. V tomto případě by přeshraniční poptávku vyvolanou rozšířením nařízení rovněž poháněli spotřebitelé hledající nový obsah nebo jazykové verze, které nejsou v jejich členském státě k dispozici, a to ne nutně za nižší cenu. V tomto scénáři by podle předpokladů studie mohlo dojít ke zvýšení celkových příjmů poskytovatelů on-line služeb (alespoň těch největších), protože místní obsah by nalezl nové publikum za hranicemi. I když by toto rozšíření trhu mohlo potenciálně vést k pozitivním celkovým dopadům na podmínky, dopady takového rozšíření na strukturu odvětví, na různé účastníky trhu a na různé členské státy je mnohem obtížnější předvídat a je zapotřebí dalšího posouzení. Například nejistota ohledně dopadu charakteristik licencí zůstává. Na jedné straně by rozšíření nařízení mohlo vyvolat růst v oblasti udělování výhradních licencí v celé EU, což by mohlo mít dopad na strukturu dotčených trhů. Ale na druhou stranu by to také mohlo stimulovat postupy udělování licencí zaměřující se na jazykové a kulturní rozdíly poptávky a zároveň umožnit jejich pronikání na různá území.

Celkově je v širší analýze odvětví důležité vzít v úvahu, že toto odvětví se rychle mění. Z ekonomického hlediska to znamená, že je třeba zvážit krátkodobé i dlouhodobé účinky, např. při posuzování investičních pobídek, v případě různých obchodních modelů a distribučních řetězců, které hrají klíčovou roli ve financování a distribuci obsahu. Očekává se například, že předplatné streamování bude v budoucnu nadále stabilně růst, a to díky rostoucímu počtu globálních a vnitrostátních platforem, rozsáhlým investicím do místního obsahu a jeho přeshraničnímu šíření, a to i prostřednictvím dohod o partnerství.

Ostatní odvětví

Komise posoudila i další odvětví, na která se toto nařízení nevztahuje, s cílem zjistit potenciálně neoprávněná omezení (uplatňovaná obchodníky), která by bylo možné prostřednictvím nařízení odstranit.

Pokud jde o dopravu, zásada nediskriminace je již zakotvena ve stávajících odvětvových právních předpisech EU nebo v právních předpisech o právech cestujících, které jsou v současné době projednávány i pro oblast železniční dopravy. Výsledky průzkumu na základě fiktivních nákupů z roku 2019 naznačují, že praktiky zeměpisného blokování v různých odvětvích dopravy (letecké, autobusové, vlakové a námořní) jsou většinou vzácné, i když v mírně vyšší míře převládají v odvětví železniční a námořní dopravy. To naznačuje, že je třeba zajistit, aby spolunormotvůrci rychle schválili ustanovení o nediskriminaci navržené v přepracovaném nařízení o právech cestujících v železniční přepravě. V obecnější rovině se však zdá, že v této fázi není nutné zahrnout dopravní služby do nařízení. Důvodem je: (i) celková vzácnost zeměpisného blokování v odvětví dopravy; (ii) existence zvláštních ustanovení o nediskriminaci v jiných dopravních nástrojích daného odvětví (letecké, námořní, autobusové a autokarové dopravy); (iii) nadcházející legislativní iniciativa pro železniční dopravu a (iv) možný dopad závazků veřejné služby uplatňovaných v členských státech.

Všechny finanční služby, telekomunikace a zdravotnické služby obsahují specifické rysy, které je třeba vzít v úvahu při zvažování, jak odstranit případné neoprávněné překážky v přeshraničním přístupu k těmto službám. Například přeshraniční ustanovení může vyvolat zvláštní odvětvové požadavky na dohled nebo může podléhat určitým zárukám a dodatečným kontrolám, které jsou vyžadovány nebo povoleny odvětvovými právními předpisy, takže se paušální rozšíření horizontálního nástroje, jako je nařízení, nejeví jako odůvodněné.

4.Následná opatření Komise

V této fázi je předběžným názorem Komise, že je příliš brzy na posouzení všech přímých a nepřímých účinků provedení stávajícího nařízení a identifikaci změn s tím spojených. Navzdory pomalému provádění zde uvedené počáteční pozitivní účinky naznačují, že v krátkodobém horizontu existuje potenciál pro lepší výsledky, zejména prostřednictvím lepšího prosazování nařízení v členských státech. Kromě toho by v příštích 12–18 měsících měla být sledována jakákoli možná součinnost s jinými opatřeními jednotného digitálního trhu v rámci zlepšování přístupu zákazníků k nabídkám.

Je rovněž nutné další posuzování a zvažování, pokud jde o jakékoli rozšíření nařízení na elektronicky poskytované služby umožňující přístup k obsahu chráněnému autorskými právy. Analýza ukazuje, že zeměpisné blokování v těchto odvětvích je motivováno různými faktory a dynamikou trhu a že rozšíření nařízení by mohlo mít v různých oblastech různé účinky. Všechny příznivé účinky, zejména pro spotřebitele, do značné míry závisí na postupech a přístupech udělování licencí na autorská práva, které si zaslouží další analýzu. To platí zejména pro audiovizuální odvětví, kde může skutečně dojít k případným významným zlepšením, pokud jde o dostupnost obsahu. To podporuje potřebu zabývat se otázkou přístupu spotřebitelů k obsahu, zejména audiovizuálnímu obsahu, v širších souvislostech budoucího akčního plánu Komise pro média a audiovizuální odvětví, pokud jde o pomoc odvětví při jeho obnově a transformaci. Komise povede dialog se zúčastněnými stranami s cílem zjistit, jak podpořit lepší šíření audiovizuálního obsahu v celé EU, a navrhne opatření na podporu obnovy odvětví. Komise bude rovněž pokračovat ve svém úsilí o podporu udržitelnosti dalších odvětví, jako je hudební odvětví, v rámci specializované iniciativy „Hudba hýbe Evropou“, založené na integrovaném postupu evropské podpory pro toto odvětví.

Mezitím prioritou Komise zůstává odstranění stávajících překážek a ukončení diskriminace zákazníků. Jsou navrhována následující okamžitá navazující opatření.