C 125/5

Zveřejnění jednotného dokumentu změněného na základě schválení změny menšího rozsahu v souladu s čl. 53 odst. 2 druhým pododstavcem nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012

(2021/C 125/04)

Evropská komise schválila tuto změnu menšího rozsahu v souladu s čl. 6 odst. 2 třetím pododstavcem nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 664/2014 (1).

Žádost o schválení této změny menšího rozsahu je veřejně dostupná v databázi Komise eAmbrosia.

JEDNOTNÝ DOKUMENT

„TERNERA ASTURIANA“

EU č.: PGI-ES-0182-AM01 - 4. 8. 2020

CHOP ( ) CHZO (X)

1. Název

„Ternera Asturiana“

2. Členský stát nebo třetí země

Španělsko

3. Popis zemědělského produktu nebo potraviny

3.1. Druh produktu

Třída 1.1 Čerstvé maso (a droby)

3.2. Popis produktu, k němuž se vztahuje název uvedený v bodě 1

Hovězí maso získané ze skotu plemen asturiana de los valles nebo asturiana de la montaña nebo z kříženců těchto plemen, narozeného, odchovaného a vykrmeného v Asturském knížectví. Skot může rovněž pocházet z křížení čistokrevných býků zmíněných plemen s krávami, které ze dvou uvedených asturských plemen geneticky pocházejí, ale nevykazují rysy absolutní plemenné čistoty a mají některé morfologické vlastnosti, jež neodpovídají plemennému standardu. Matka a telata, na které se vztahuje CHZO, nemusí být nutně zapsána v oficiálních plemenných knihách obou plemen.

Produkty se dělí podle věku zvířete při porážce takto:

— „Ternera“: maso skotu mladšího 12 měsíců,

— „Añojo“: maso skotu ve věku 12 až 18 měsíců.

V každé kategorii se produkty rozlišují podle evropského systému klasifikace jatečně upravených těl následovně:

— „culón“: jatečně upravená těla ve třídách zmasilosti S nebo E, s výjimkou zvířat plemene asturiana de la montaña,

— „valles“: jatečně upravená těla ve třídách zmasilosti U nebo R, s výjimkou zvířat plemene asturiana de la montaña,

— „casín“: zvířata plemene asturiana de la montaña v třídě zmasilosti R nebo vyšší.

Pro CHZO jsou způsobilá pouze jatečně upravená těla, která podle evropských předpisů náleží do tříd S-E-U-R a vykazují protučnělost stupně 2 nebo 3, s výjimkou třídy S a E, kde se připouští protučnělost stupně 1.

Maso smí být pouze čerstvé nebo chlazené. Barva masa se musí pohybovat mezi hodnotami „2“ (růžová) a „4“ (červená). Maso musí být vlhkého vzhledu. Tuk musí mít bílou až smetanově bílou barvu. V mase nesmí být tukové shluky.

3.3. Krmivo (pouze u produktů živočišného původu) a suroviny (pouze u zpracovaných produktů)

Skot musí být chován a krmen podle tradičních asturských postupů, které se zakládají na využívání přírodních zdrojů.

Telata musí nejméně v prvních pěti měsících života sát mléko od matky. Krmivo používané pro výkrm musí být přírodní a tradiční. Používání látek, které mění běžnou rychlost růstu zvířat, představují riziko z hlediska lidské spotřeby nebo mají negativní vliv na jakost masa, je zakázáno.

3.4. Specifické kroky při produkci, které se musejí uskutečnit ve vymezené zeměpisné oblasti

Zvířata musí být narozena, odchována a vykrmena v registrovaných asturských hospodářstvích a jejich porážku a uvádění na trh musí zajišťovat registrované subjekty v Asturii, přičemž musí být dodržovány všechny požadavky, které jsou pro toto chráněné zeměpisné označení stanoveny ve specifikaci.

Hospodářství registrovaná v rámci CHZO „Ternera Asturiana“ se musí nacházet na území Asturského knížectví.

Zpracovatelské závody, např. jatka a bourárny, a velkoobchodní dodavatelé s registrací v rámci CHZO „Ternera Asturiana“ se musí nacházet na území Asturského knížectví.

3.5. Zvláštní pravidla pro krájení, strouhání, balení atd. produktu, k němuž se vztahuje zapsaný název

—

3.6. Zvláštní pravidla pro označování produktu, k němuž se vztahuje zapsaný název

Všechna jatečně upravená těla, na která se vztahuje CHZO, musí být označena číslovaným štítkem, který vydala regulační rada a na kterém jsou uvedeny název (Indicación Geográfica Protegida „Ternera Asturiana“ [chráněné zeměpisné označení „Ternera Asturiana“]), logo, identifikační číslo zvířete, plemeno, hospodářství, ze kterého zvíře pochází, datum porážky a veškeré další informace obecně vyžadované platnou legislativou.

Maso určené ke spotřebě musí být opatřeno štítkem, který registrovala regulační rada, a číslovaným kontrolním štítkem, který vydala regulační rada.

Kromě štítků připevněných na produkt musí každé jatečně upravené tělo a každou půlku jatečně upraveného těla doprovázet osvědčení o záruce, na kterém figuruje logo „Ternera Asturiana“ a informace o hospodářství původu, typu a identifikačním čísle zvířete, jeho věku při porážce, jatkách, datu porážky, klasifikaci EUROP, hmotnosti jatečně upraveného těla a minimální trvanlivosti.

4. Stručné vymezení zeměpisné oblasti

Zeměpisná oblast vymezená pro CHZO „Ternera Asturiana“ zahrnuje celé území Asturského knížectví.

5. Souvislost se zeměpisnou oblastí

5.1. Historické faktory

Podle fylogenetické teorie pocházejí asturská plemena z evropského krátkorohého tura Bos brachyceros europaeus. Sánchez Belda (1984) popsal na Pyrenejském poloostrově tři větve skotu, a sice červený konvexní neboli turtedánský, černý ortoidní neboli iberský a hnědý konvexní neboli kantaberský. Plemeno asturiana je nejvýznamnějším hnědým plemenem na Pyrenejském poloostrově, a to z hlediska počtu i z hlediska produkčních charakteristik.

Sánchez Belda a Sánchez Trujillo (1979) o kantaberské větvi (hnědém konkávním skotu) uvedli, že „rozšíření tohoto skotu se shoduje s kantaberským horským masivem, který ve své západní části zasahuje až do níže položeného kraje Zamora a do Portugalska...“

Molekulární genetika nedávno potvrdila teorii, že existuje podskupina skotu indoevropského původu, která se vyznačuje středním tělesným rámcem či podsaditostí a pláštěm z různě nakombinovaných černých a červených chlupů. Tento skot lze v zásadě rozlišit podle dvou neměnných znaků: končetiny a sliznice zvířat jsou černé a telata jsou při narození červená.

Existují dvě plemena asturského skotu – asturiana de los valles a asturiana de la montaña. Tyto dva typy, které dnes známe, se začaly jasně rozlišovat až ve druhém desetiletí 20. století, kdy autoři jako Naredo a Bajo (1916) a Abril Brocas (1918) asturský skot popsali podrobněji a určili dva různé typy.

Plemeno asturiana de los valles bylo původně chováno s trojstrannou užitkovostí (maso, mléko a tah). Původ má v přímořské obci Carreño, odkud se šířilo po kraji, až bylo nakonec chováno v celé západní polovině Asturie.

Od 11. století zažíval chov plemene asturiana de los valles expanzi, zejména ve středozápadní části regionu, což vedlo k silnému soutěžení o pastviny, které od 13. století sílilo.

Od 13. století, s úpadkem feudalismu, se začínalo hospodařit na základě dlouhodobých smluv o využívání půdy, pronájmu a pachtu, až byla půda nakonec odkupována a neohrazené horské plochy, které někdy byly ve společné držbě a někdy patřily klášterům nebo šlechtě, se dostávaly do obecního spoluvlastnictví. Taková byla situace na počátku 19. století, kdy bylo po téměř celé Asturii chováno velké množství původního skotu.

S mechanizací zemědělství a zaváděním specializovaných mléčných plemen začalo využívání plemene asturiana na mléko a tah ustupovat a jeho chov se omezil na okrajové oblasti asturských hor, kde se uplatňoval systém produkce uzpůsobený daným podmínkám, jehož techniky a tradice se předávají z generace na generaci až do dnešních dnů. Tento systém produkce spočívá především v hospodaření na malých polích, kde se pěstují plodiny pro rodinnou spotřebu, a ve využívání přírodních pastvin v údolích a na horských stráních, kde se na jaře a na podzim pase dobytek a v létě se suší seno na zimu. Vysokohorské pastviny, které jsou obvykle spoluvlastněnou půdou a jsou protkány porosty listnatých stromů, jsou využívány pro letní pastvu – s postupem teplých měsíců je skot vyháněn z nižších poloh do vyšších. Systém živočišné výroby založený na extenzivním chovu původního skotu se sezónním přesunem mezi vysokohorskými pastvinami a údolími přispěl k současnému územnímu uspořádání. Podél tras, kudy se dobytek přesouvá, jsou rozptýlena drobná sídla – osady a vesnice se zimními obydlími a vysokohorské samoty se sruby, které se dnes využívají na četná krátká období během léta.

Má se za to, že plemeno asturiana de la montaña má zeměpisný původ v obci Caso, a proto je také známo pod lidovým označením „vaca casina“. Chovatelé dobytka tradičně využívali společné obecní pastviny od konce jara do podzimu a poté skot přesouvali k pobřeží (do oblasti mezi městy Villaviciosa a Llanes). Cyklus končil krátkými přechodnými pobyty v osadách nebo zimovištích v relativní blízkosti vesnic, kde skot spásal louky a dostával letní seno.

Pro oblasti, kam byl tento skot introdukován nebo kde se prosadil již dříve a kde je v současné době chován, jsou příznačné ekosystémy s velmi drsnými podmínkami, jimž je plemeno dobře přizpůsobeno. Tento skot sehrává důležitou úlohu z hlediska zachování přírodního prostředí a krajiny a zároveň pomáhá udržet osídlení hor.

5.2 Přírodní faktory

Horopis:

Z horopisného hlediska je region nápadný různými úrovněmi nadmořské výšky a jejich rozsahem – od 0 m (hladina moře) do 2 648 m (Torre Cerreu). Více než polovina území leží v polohách nad 400 m a více než čtvrtina v polohách nad 800 m. Jedná se o faktor, který po staletí určuje místní podmínky z klimatologického, biologického a sociologického hlediska.

Podnebí

Geografická poloha Asturie ve středních zeměpisných šířkách severní polokoule znamená, že má vlhké a mírné podnebí.

Atmosférická dynamika je také do jisté míry ovlivněna hornatostí regionu, která způsobuje pohyb vzduchových hmot, čímž vzniká vysoce dynamická mozaika klimatických typů s obdobnou četností tlakových níží a tlakových výší. Srážky jsou tak rovnoměrně rozloženy v průběhu roku (1 000 mm), třebaže nejvíce a nejméně prší v zimě a v létě, a na jaře a na podzim je počasí silně proměnlivé.

Rostlinstvo

V Asturii roste vegetace typická pro atlantické oblasti a převládají zde listnaté lesy. Rostlinstvu se daří díky vydatným srážkám a mírným teplotám a je rovněž ovlivněno půdními, podnebnými a biotickými faktory.

V závislosti na klimatu, vlivem teplotních výkyvů, a podle reliéfu lze pozorovat různé vrstvy vegetace.

První vrstvu tvoří dubové, bukové a březové lesy, a to v tomto pořadí podle stoupající nadmořské výšky. Ve výškách nad 1 600 m n. m. je vegetace polézavá a křovitá a nad 2 200 m n. m. se nacházejí pouze louky.

Je třeba vyzdvihnout biotický faktor, který souvisí s těžbou dřeva nebo alternativním využíváním lesní půdy pro pěstování plodin a pastvu a který postupně změnil místní vegetaci – zpravidla blíže k pobřeží se rozprostírají početné jehličnaté lesy, které vznikly znovuzalesněním, a v nízkých a středních polohách se nachází množství luk, které spolu s vysokohorskými loukami předurčují způsob, jakým je asturský masný skot chován. Přírodní louky zaujímají 25,3 % celkové rozlohy Asturského knížectví a v posledních několika letech jejich počet roste, neboť ustává pěstování umělých travnatých porostů.

Typický travinný porost v nadmořských výškách od 800 do 1 700 m je botanicky velmi podobný přírodním loukám, rozdíl tkví v tom, že přirozený travní pokryv je zde využíván výhradně formou pastvy. Horské pastviny zabírají 1,2 % celkové rozlohy regionu. Tyto vysoko položené pastviny jsou tvořeny především druhy zemědělské hodnoty, např. rostlinami z čeledí lipnicovitých, bobovitých a hluchavkovitých, a jsou tak příhodné pro pastvu dobytka.

Křoviny zaujímají 20,15 % plochy a původní masný skot je v rámci extenzivního chovu může spásat.

5.3. Podmínky produkce

V závislosti na zeměpisném umístění a dostupných zdrojích krmiva existují tři typy chovu – tradiční, polointenzivní a systém vylepšené pastvy.

Tradiční systém

Plemeno je chováno tradičním způsobem v horských oblastech západní, jižní a centrální Asturie, od města Aller po hory u Cangas del Narcea. Hospodářství jsou obvykle malá a silně závislá na společných pastvinách (horských), kde se od konce zimy do začátku jara rodí většina telat. Systém se zakládá na využívání luk v blízkosti hospodářství na jaře a během podzimu, dokud není nutné zvířata ustájit kvůli sněhu, a pastvě v horských průsmycích během léta, kdy se louky kosí pro produkci zimního krmení.

Polointenzivní systém

Polointenzivní chov se uplatňuje v nízko položených pobřežních oblastech Asturie. Tyto oblasti mají příznivý terén pro zemědělské činnosti, a lze tak využívat sofistikovanější režim krmení než v tradičním systému. Výživa zvířat se zakládá na kukuřičné siláži, pastvě, senu, čerstvé trávě z koryta a krmivech. Běžně se používá umělá inseminace, a telata se tudíž rodí po celý rok.

V zimě jsou zvířata ustájena. Na jaře a na podzim spásají louky v hospodářství a na přilehlých kopcích, ale přes noc jsou ustájeny. Pokud jde o léto, otelené krávy jsou v průběhu dne ustájeny a za soumraku jsou vyváděny na pastvu, zatímco suchostojné krávy a jalovice tráví venku celý den.

Systém vylepšené pastvy

Jedná se o systém chovu typický pro západní Asturii (zejména obce Óscos, Allande a Tineo). Hospodářství, která jej uplatňují, se sice někdy nacházejí v poměrně vysokých nadmořských výškách, ale zároveň na mírně svažitých plochách, kde lze používat mechanizaci, která využívání půdy usnadňuje.

Tato hospodářství bývají velká a chovají velký počet matek. Dobytek je po celý rok trvale na pastvě, takže nakládání se stádem je jednodušší. Zvířata se nahánějí do stájí pouze v případě vydatného sněžení a v této době jsou krmena travní siláží a v menší míře senem.

Odkaz na zveřejnění specifikace

(čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec tohoto nařízení)

https://www.asturias.es/Asturias/descargas/PDF_TEMAS/Agricultura/Alimentaci%C3%B3n/2019_10_03_ternera_asturiana_modif.pdf

(1) Úř. věst. L 179, 19.6.2014, s. 17.