CS Úřední věstník Evropské unie C 299/103

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se na období 2014 až 2020 zavádí program Spravedlnost

COM(2011) 759 final – 2011/0369 (COD)

2012/C 299/19

Zpravodaj: pan DE LAMAZE

Dne 9. února 2012 se Rada, v souladu s článkem 304 Smlouvy o fungování Evropské unie, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se na období 2014 až 2020 zavádí program Spravedlnost

COM(2011) 759 final – 2011/0369 (COD).

Specializovaná sekce Zaměstnanost, sociální věci, občanství, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 28. června 2012.

Na 482. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 11. a 12. července 2012 (jednání dne 11. července 2012), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 126 hlasy pro, 1 hlas byl proti a 5 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 EHSV vítá cíl tohoto návrhu nařízení, jímž je zjednodušení a racionalizace, a schvaluje, že Komise pro to zvolila možnost B. Spojení programů Civilní soudnictví a Trestní soudnictví je odůvodněné, protože jejich cíle, subjekty i druhy činností, jež je třeba financovat, jsou si blízké.

1.2 Na druhou stranu si EHSV v souvislosti s novým programem Spravedlnost na období 2014–2020 (a navzdory právním odůvodněním předloženým v tomto návrhu) i nadále klade otázku, zda je vhodné přidávat k dvěma prvním „specifickým“ cílům, jež spočívají v řádném uplatňování právních předpisů Unie v oblasti justiční spolupráce v občanských a trestních věcech a ve zlepšení přístupu ke spravedlnosti, ještě třetí cíl, který se týká prevence a omezení poptávky po drogách a jejich nabídky. Kromě skutečnosti, že tento poslední cíl je patrně pouze jedním aspektem cíle prvního, EHSV upozorňuje na to, jaké dopady by to mohlo mít, pokud se takový cíl výslovně uvede v textu regulační povahy, tj. textu, který bude mít silný, bezprostřední a přímý dopad na účastníky soudních řízení, sdružení, nevládní organizace i další případné příjemce grantů. Mohlo by to totiž vyvolávat dojem, že ostatní otázky, které jsou stejně tak podstatné, jako např. boj proti obchodování s lidmi, nejsou pro Komisi tolik důležité.

1.3 EHSV je však mnohem více znepokojen tím, co Komise svým přístupem sděluje. Znovu opakuje svůj postoj, který již vyjádřil mnohokrát, tedy že opatření v rámci boje proti drogám by se měla spíše než na trestající přístup soustředit na prevenci prostřednictvím výchovně, zdravotně a sociálně zaměřeného přístupu (1).

1.4 EHSV sdílí mínění Komise, že správě fondů tohoto programu je třeba ponechat maximální flexibilitu, aby ho bylo možné co nejlépe přizpůsobovat potřebám občanské společnosti, ponechat co největší možnou volnost potenciálním kandidátům, podporovat tvořivost projektů a zohledňovat budoucí hlavní směry politik.

1.5 Ačkoli není možné předem stanovit částky pro jednotlivé priority, EHSV přesto zdůrazňuje, že je důležité mít předem k dispozici informace o rozdělení prostředků podle cílů, byť by mělo pouze orientační povahu.

1.6 EHSV si všímá úmyslu Komise nepřidělit specifickému cíli spojenému s drogovou prevencí více prostředků, než jaký díl rozpočtu mu přísluší. Vyzývá ji, aby rozhodně dostála svým závazkům, a navrhuje v tomto smyslu, aby prostředky, které se získají díky zmrazení a konfiskaci výnosů z obchodu s drogami, bylo možné využít k částečnému financování tohoto cíle, tak jak to umožní budoucí směrnice o zmrazování a konfiskaci výnosů z trestné činnosti.

1.7 Navzdory tomu, jak je stávající finanční nařízení složité, EHSV zdůrazňuje, že všichni občané, kteří o to budou mít zájem, by měli být jasně a srozumitelně informováni o podmínkách přístupu k finančním prostředkům, a to ve všech jazycích Unie. To by nepochybně vedlo k tomu, že by projekty byly významnější, což by je dále stimulovalo, a to i v těch členských státech, které byly doposud ve vybraných programech nedostatečně zastoupeny. EHSV zdůrazňuje, že je nutné prosazovat rovný přístup k těmto programům pro všechny občany EU.

1.8 Kromě toho si podle jeho názoru zaslouží větší upřesnění pojem evropské přidané hodnoty, jež představuje rozhodující kritérium pro výběr programů. Vzhledem k tomu, že množství finančních prostředků určených na tento program je přirozeně omezené (třebaže stoupá, což EHSV těší), EHSV podtrhuje, že je důležité důkladněji soustředit granty na projekty, jež jednoznačně přinášejí evropskou přidanou hodnotu. Je rovněž třeba stimulovat nadnárodní projekty.

1.9 S ohledem na to, že roční pracovní programy budou muset obsahovat podrobnosti k některým klíčovým aspektům provádění programu (zejména rozdělování prostředků), se EHSV domnívá, že k tomu, aby je Komise přijala ve formě prováděcích aktů, je nutný přezkumný postup a nikoli poradní postup, jak se stanoví v tomto návrhu. Tak by bylo zaručeno, že Komise tyto programy nepřijme, pokud nebudou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného na základě nařízení č. 182/2011 (a složeného ze zástupců členských států).

1.10 Pokud jde o potřebu vybrat priority mezi různými činnostmi, které jsou způsobilé k financování (článek 6), EHSV soudí, že větší důraz by se měl klást především na e-justici. Přístup k ní je třeba podstatně zlepšit.

1.11 EHSV vítá nový směr, kterým se tento návrh ubírá, a to snahu začlenit do celoevropského justičního vzdělávání všechny soudní zaměstnance a zejména advokáty. Ti totiž stejně jako soudci přispívají k řádnému uplatňování práva Unie. Kromě toho jsou první, na koho se účastníci soudních řízení obracejí, a právě oni iniciují řízení.

1.12 EHSV stejně tak zdůrazňuje, že je naléhavě nutné zahrnout všechny typy právníků do sítí přeshraniční justiční spolupráce a přidělit těmto sítím nezbytné finanční prostředky. Aby byl zajištěn soulad s nedávnými politickými iniciativami ve prospěch posílení práva na obhajobu, EHSV zejména vyzývá k tomu, aby se co nejdříve napravila podle něj nepřijatelná situace, kdy jsou advokáti z většiny sítí přeshraniční justiční spolupráce buď prakticky nebo na základě zákona vyloučeni.

1.13 EHSV vyzdvihuje, že za účelem vytvoření společného prostoru práv, a především co se týče práv týkajících se rodiny, je nezbytné řídit se při harmonizaci Listinou základních práv. Současnou situaci stále charakterizuje velká různorodost kultur a právních pojmů, EHSV proto již mnohokrát uvedl (a nedávno to v souvislosti s majetkovými poměry v manželství (2) zdůraznil znovu), že je třeba prosazovat využívání fakultativního doplňkového evropského režimu (tzv. 28. režimu).

2. Obsah návrhu

2.1 V zájmu zjednodušení a racionalizace se Komise rozhodla snížit počet programů určených k financování realizace evropského prostoru práv a spravedlnosti. Chce zajistit, aby se každý, ať již je to občan, partner či právník, mohl seznámit se svými právy a věděl, jak je vykonávat či jak je uplatňovat. Vedle programu Práva a občanství (3) se v programu Spravedlnost na období 2014–2020 spojují programy Civilní soudnictví, Trestní soudnictví a Drogová prevence a informovanost o drogách.

2.2 Zkoumaný návrh nařízení stanoví pro tento program finanční krytí ve výši 472 milionů EUR, které by mělo umožnit financování činností, kde mohou opatření na úrovni Unie přinést v porovnání s opatřením na úrovni členského státu přidanou hodnotu. Obecným cílem je přispět k vytvoření evropského prostoru práva podporou justiční spolupráce v občanských a trestních věcech. Tento cíl se dělí na specifické cíle: řádné uplatňování právních předpisů Unie v této oblasti (na základě článků 81 a 82 SFEU), zlepšení přístupu ke spravedlnosti a prevence a omezení poptávky po drogách. K poslednímu aspektu se již nepřistupuje ze zdravotního hlediska, ale z hlediska potírání trestné činnosti (na základě článku 84 SFEU).

2.3 Tyto cíle odůvodňují zejména podporu činnosti zaměřené na vzdělávání soudců a soudních zaměstnanců včetně advokátů a notářů, spolupráce ve formě sítí určených ke sdílení poznatků a k budování vzájemné důvěry a dále činnosti na zvyšování informovanosti veřejnosti.

2.4 Finanční částka bude rovněž sloužit k financování analytického základu, z něhož bude vycházet tvorba politik Unie. Aby se umožnila větší flexibilita, návrh nestanoví pro jednotlivé oblasti činnosti žádnou konkrétní částku.

2.5 Roční priority programu přijímá Komise ve formě prováděcích aktů v rámci poradního postupu.

2.6 Návrh obsahuje povinnosti týkající se sledování a hodnocení (včetně hodnocení průběžného).

3. Obecné připomínky

3.1 Vytvoření evropského prostoru práva představuje pro EU veřejný statek, jehož výhody může ocenit každý, ať již běžný občan nebo partner. Týká se totiž všech klíčových aspektů života a každodenních záležitostí (rozvodů, práva na styk druhého rodiče s dítětem a na přenocování dítěte u něj, dědění, opatrovnictví, obchodních sporů, spotřebitelských sporů, ale i práva na dodržování práv v trestních věcech). Přispívá dále ke zvyšování bezpečnosti v evropském prostoru, protože podporuje spolupráci při potírání trestné činnosti.

3.2 EHSV připomíná funkční komplementaritu mezi programem Spravedlnost a programem Práva a občanství. Soudí, že evropský prostor svobody a práva bude mít smysl jedině ve vztahu k právům, k nimž budou mít všichni občané EU praktický přístup, ať již se nacházejí kdekoli. Současný program je tudíž nutné hodnotit z tohoto pohledu.

3.3 EHSV vyzdvihuje, že za účelem vytvoření společného prostoru práv, a především co se týče práv týkajících se rodiny, je nezbytné řídit se při harmonizaci Listinou základních práv. Současnou situaci charakterizuje různorodost kultur a právních pojmů, EHSV proto již mnohokrát uvedl (a nedávno to v souvislosti s majetkovými poměry v manželství (4) zdůraznil znovu), že je třeba prosazovat využívání fakultativního doplňkového evropského režimu (tzv. 28. režimu). Zavedení tohoto režimu umožňuje pokročit v uznávání práv občanů EU a účinně bojovat proti diskriminaci, jíž mohou být vystaveni v případech, kde jim právní řád členského státu, k němuž příslušejí, přiznává méně práv než právní řád jiných členských států.

3.4 Dodržování práv v EU, a zejména základních práv, k němuž by měla justiční spolupráce v občanských a trestních věcech přispívat, je cílem samo o sobě. Může mít nicméně podstatný dopad na jednotný trh, pokud jde o růst a pracovní místa. Ten by měl být posílen, a to konkrétně podporou úsilí o vzdělávání příslušníků právnických profesí (5). EHSV připomíná, že lepší spolupráce v občanských věcech, a díky tomu rychlejší řešení přeshraničních sporů by mělo významný efekt na dynamiku přeshraniční činnosti podniků.

3.5 Ačkoli se v procesu hodnocení prokázala účinnost předchozích programů (Civilní soudnictví, Trestní soudnictví a Drogová prevence a informovanost o drogách na období 2007–2013), snížení jejich počtu a v důsledku toho i prováděcích pravidel je samo o sobě pozitivní. Usnadní se tak plnění jednotlivých cílů. Kromě harmonizace postupů EHSV vyzdvihuje i to, že je důležité snížit jejich inherentní složitost.

3.6 EHSV zejména velmi vítá opatření na zjednodušení a racionalizaci, které spočívá ve sloučení programů Civilní soudnictví a Trestní soudnictví. Sloučení je odůvodněné, protože v Lisabonské smlouvě byl zrušen třetí pilíř a kromě toho mají tyto dvě oblasti práva podobné cíle, subjekty i druhy činnosti, jež je zapotřebí financovat (především co se týče e-justice a vzdělávání).

3.7 EHSV doporučuje, aby se podporovaly projekty v oblasti trestního soudnictví, a to zejména v těch členských státech, které doposud z dostupných podpor čerpaly pouze málo. Tento aspekt je poměrně nový, a tak je evropský přístup k těmto otázkám zatím nevyjasněný a zaslouží si, aby byl dále rozvíjen.

3.8 Pokud jde o program Drogová prevence a informovanost o drogách, jenž vychází z právního základu pro oblast veřejného zdraví, je EHSV naopak opatrnější. Obává se, že i nadále jsou přednostně pokryta hlediska týkající se veřejného zdraví. Kromě toho upozorňuje na to, že tu dochází k překrývání činnosti financované v rámci budoucího Fondu pro vnitřní bezpečnost, která nepochybně vyústí v přístup zaměřený na represi. Opakuje, že je podle jeho názoru důležité rozvinout v otázkách boje proti drogám přístup, který bude v první řadě preventivní a bude drogově závislým nabízet možnost vyhledat pomoc a léčit se. Je zapotřebí provádět mezi soudci a advokáty osvětu o těchto otázkách.

3.9 EHSV má také obavu, aby specifický cíl spojený s drogami nepohltil nepřiměřený díl celkového rozpočtu. Navrhuje tedy, aby bylo možné využít k částečnému financování tohoto cíle prostředky, které se získají díky zmrazení a konfiskaci výnosů z obchodu s drogami, jež umožní budoucí směrnice o zmrazování a konfiskaci výnosů z trestné činnosti (6).

3.10 Třebaže si EHSV i nadále není jistý, jaké konkrétní akce se budou v rámci prevence trestné činnosti spojené s nelegálním obchodem s drogami financovat, přesto s uspokojením konstatuje, že finanční krytí ve výši 472 milionů eur, s nímž se na realizaci tohoto programu počítá, zjevně znamená, že mu Komise projevuje výrazně větší podporu.

3.11 V zájmu toho, aby se rozpočet EU skutečně využíval k financování „veřejných statků EU“ a „opatření (…) u nichž dokáže EU zajistit lepší výsledky“ (7), EHSV připomíná, že je nezbytné lépe zaměřit prostředky na projekty, které mohou mít evropskou přidanou hodnotu (článek 3), a to zejména v oblasti trestního práva, což je oblast, v níž se členské státy doposud staví k intervenci práva EU rezervovaně.

3.12 EHSV podtrhuje, že aby bylo možné rozdělovat prostředky z evropského rozpočtu efektivně, je nutné zajistit soulad, komplementaritu a součinnost mezi různými programy financování, a to hlavně s programem Práva a občanství na období 2014–2020. V opačném případě je třeba více dbát na to, aby se zamezilo riziku jejich překrývání.

3.13 EHSV si s uspokojením všímá, že navzdory tomu, že se projekty vybírají v rámci ročních pracovních programů, mohou fungovat několik let, a tak mají čas se rozvíjet a splnit své cíle. Třebaže se mu líbí zásada spolufinancování, klade si otázku, zda je možnost jeho úpravy opodstatněná (8).

3.14 Navzdory tomu, jak je stávající finanční nařízení složité, EHSV zdůrazňuje, že všichni občané, kteří o to budou mít zájem, by měli být jasně a srozumitelně informováni o podmínkách přístupu k finančním prostředkům, a to ve všech jazycích Unie. EHSV soudí, že zejména pojem evropské přidané hodnoty by si zasloužil upřesnit. To by nepochybně vedlo k tomu, že by projekty byly významnější, a to by je dále stimulovalo, a to i v těch členských státech, které byly doposud ve vybraných programech nedostatečně zastoupeny. EHSV zdůrazňuje, že je nutné prosazovat rovný přístup k těmto programům pro všechny občany EU.

3.15 EHSV se taktéž pozastavuje nad tím, že v legislativním finančním výkazu není uvedena žádná informace, byť jen orientační, o rozdělení prostředků podle specifických cílů. Nezpochybňuje legitimní potřebu flexibility při správě fondů, ale zdůrazňuje, že v této otázce je důležité poskytnout nějaké předběžné informace.

4. Konkrétní připomínky

4.1 Evropské justiční vzdělávání

4.1.1 Poněvadž k žádnému skutečnému pokroku nemůže dojít bez vzájemné důvěry, EHSV nabádá, aby se podporovaly činnosti, které mají za cíl navodit společnou evropskou kulturu, která by byla rozhodně orientovaná na praxi a na uplatňování práva a založená na znalostech a pochopení vnitrostátních soudních systémů. Aby mohla fungovat vzájemná pomoc v rámci EU, je nezbytné zajistit zejména ochranu procesních práv osob, která jsou v jiných vnitrostátních systémech zpochybňována.

4.1.2 EHSV soudí, že klíčovým aspektem nového programu je evropské justiční vzdělávání pro právníky a že by si zasloužilo, aby se mu dostalo větší publicity. Evropské právo poškozuje skutečnost, že je v jednotlivých členských státech stále příliš rozdílně uplatňováno, a to často kvůli nedostatku zájmu a povědomí ze strany odborníků. Očividné je to v oblasti celního práva. EHSV v této souvislosti připomíná, že je nutné v důsledku toho výrazně zvýšit podporu evropského justičního vzdělávání. Je to o to důležitější, že Komise si stanovila cíl poskytnout do roku 2020 toto vzdělání každý rok 20 000 právníků, tj. 700 000 celkem (9). Jak Komise sama správně zdůrazňuje, nezbytnou podmínkou lepší komunikace právníků přes hranice jednotlivých států v rámci evropského prostoru svobody a práva je jazykové příprava.

4.1.3 EHSV se domnívá, že do těchto vzdělávacích činností je zapotřebí zapojit obzvláště advokáty, a to tím spíše, že v některých členských státech probíhá jejich vzdělávání společně se soudci. Advokáti jsou první osoby, které lidem poskytují přístup k právu. Na jejich odborném poradenství potom závisí přístup obviněných k soudci. Advokáti by tedy měli mít možnost využívat iniciativ financování EU stejně jako soudci a státní zástupci. Závisí na nich kvalita přístupu ke spravedlnosti v evropském prostoru práva. Jejich účast se jeví jako nutná i s ohledem na lepší rovnováhu ve prospěch práva na obhajobu.

4.1.4 EHSV vyjadřuje politování nad tím, že pojem „soudní zaměstnanci“ (10) je matoucí, a je vděčný Komisi, že v tomto návrhu nařízení upřesňuje, že tento pojem pokrývá všechny právníky včetně advokátů a notářů, kteří skutečně a rozhodujícím způsobem přispívají k řádnému uplatňování práva Unie. EHSV je potěšen tím, že se zdá, že Komise je odhodlána držet se tohoto přístupu i v rámci pilotního projektu evropského justičního vzdělávání, který by měl být spuštěn ještě tento rok.

4.1.5 EHSV je také toho názoru, že je třeba definovat objektivní kritéria, jež by měly splňovat programy justičního vzdělávání, aby se mohly ucházet o granty. Mezi nimi by rozhodně neměl chybět odkaz na Listinu základních práv. Pravidelně a důkladně by se mělo sledovat a kontrolovat, zda programy odpovídají určeným kritériím. EHSV zdůrazňuje, že nutnou podmínkou poskytnutí grantů by měla být inherentní kvalita programů, kterou je třeba pečlivě vyhodnotit.

4.1.6 EHSV připisuje zvláštní důležitost tomu, aby se programy justičního vzdělávání určené soudcům a advokátům věnovaly zvláštním aspektům týkajícím se drogových závislostí a aby umožňovaly rozvinout v soudnictví takový přístup, jenž by odpovídal zdravotnímu a sociálnímu přístupu s cílem přecházet recidivě.

4.2 Přeshraniční justiční spolupráce

4.2.1 EHSV žádá, aby Komise co nejdříve napravila situaci, již považuje na nepřijatelnou, a to vyloučení advokátů ze sítí justiční spolupráce. Ačkoli soudní síť v trestních věcech spadá pod Eurojust a tento program se jí netýká, přesto je podstatné, že k ní nemají přístup advokáti. Současnou nerovnováhu ve prospěch žalující strany nelze odůvodňovat finančními omezeními. Tyto prostředky musí, třebaže jsou omezené, umožnit, aby byla v přeshraničních sporech dodržena zásada rovnosti podmínek.

4.2.2 Předpokladem splnění tohoto požadavku je, aby zejména při výkonu evropského zatýkacího rozkazu mohli advokáti rychle určit příslušného advokáta v jiném členském státě, který má přístup ke spisu a může poskytnout poradenství k aspektům vnitrostátního procesního práva v tomto jiném členském státě, a obecněji k místním aspektům celé věci. Nová ustanovení, která zavádí návrh směrnice o právu na přístup k obhájci v trestním řízení, jež stanoví zásadu přístupu ke dvěma obhájcům při výkonu evropského zatýkacího rozkazu (jeden obhájce v členském státě, který rozkaz vydal, a druhý v zemi jeho výkonu), představují další argument, který může v případě potřeby odůvodnit plnou účast advokátů na evropských sítích justiční spolupráce. EHSV v tomto ohledu těší, že práci čím dál většího počtu obhájců, kteří pracují přes hranice, se dostane podpory budoucí přeshraniční sítě obhájců. Žádá Komisi, aby v zájmu souladu a účinnosti za tímto účelem přijala finanční závazky odpovídající potřebám této sítě.

4.2.3 Co se týče soudní sítě v občanských a trestních věcech, EHSV v podobném duchu lituje, že v ní mají prakticky okrajovou úlohu advokáti a notáři, přestože oficiálně by měla být od 1. ledna 2011 otevřená těmto profesím, stejně jako soudním vykonavatelům. Všechny tyto profese totiž přímo přispívají k řádném uplatňování právních předpisů Unie i mezinárodních předpisů. I zde je předpokladem řádného fungování sítě dostatečná finanční podpora.

4.2.4 Vzhledem k rozmachu iniciativ, jež řada právních profesí vyvíjí ve formě malých a často nákladných subjektů, EHSV doporučuje, že by se měl zlepšit soulad i koordinace mezi těmito sítěmi s cílem vytvořit „okruhy koherence“ (11), na jejichž základě bude možné stavět skutečnou celoevropskou justiční strukturu.

4.3 E-Justice

4.3.1 Dematerializace justice je klíčovým aspektem, kterému se tento návrh podle EHSV nevěnuje dostatečně. Je třeba velmi pečlivě analyzovat její dopad na přístup ke spravedlnosti, a to včetně přístupu občanů v obtížné sociální situaci či občanů se zdravotním postižením. Ve společném zájmu osob, jichž se řízení týká, ale i právníků je třeba v této oblasti ještě vykonat mnoho práce.

4.3.2 EHSV v tomto ohledu od Komise očekává jasnější zaměření. Propagace nástrojů, které jsou v oblasti e-justice k dispozici, se prozatím zdá být zacílena spíše na širokou veřejnost než na odborníky. Aby však bylo možné zaručit kvalitu soudních rozhodnutí a jejich soulad s evropským právem, je nezbytné podporovat a stimulovat využívání těchto nástrojů právníky, kteří by měli být za tímto účelem vyškoleni.

4.3.3 EHSV s uspokojením konstatuje, že finanční prostředky, s nimiž se v tomto návrhu počítá, lze také využít ke zdokonalení sítí IT v této oblasti (čl. 8 odst. 2). Má na mysli zejména projekt vyhledávače právníků na portálu e-justice a dále projekt e-CODEX, jehož cílem je interoperabilita vnitrostátních systémů elektronické justice. Upozorňuje na skutečnost, že aby byla zajištěna bezpečnost a účinnost těchto sítí, musí být možné, aby profesní identitu advokátů osvědčovaly advokátní komory.

4.4 Ukazatele

4.4.1 Ukazatele bude prokazatelně zapotřebí pečlivěji zvážit. EHSV vítá, že o tom Komise mezitím začala uvažovat, pokud jde jak o každoroční sledování, tak o průběžné a závěrečné hodnocení. Co se týče přístupu k právu, mělo by se doplnit zejména čistě subjektivní kritérium (jak je tento přístup v Evropě vnímán). V oblasti vzdělávání se zdá důležité, aby se využila partnerství veřejného a soukromého sektoru, která by sdružovala univerzity, instituce justičního vzdělávání a advokátní komory. Dále by se měly podle EHSV stanovit stropy pro náklady na kontrolní činnosti (v širším slova smyslu), které se v legislativním finančním výkazu odhadují na 3 až 6 % celkového rozpočtu, třebaže Komise předpokládá, že se jejich podíl bude v průběhu realizace programu snižovat.

4.5 Postupy při schvalování ročních pracovních programů

4.5.1 EHSV si klade otázku, zda-li je správné, že Komise přijímá roční pracovní programy ve formě prováděcích aktů pomocí poradního postupu. Jako vhodnější mu připadá přezkumný postup, který zaručuje, že Komise tyto programy nepřijme, pokud nebudou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného na základě nařízení č. 182/2011 (a složeného ze zástupců členských států).

V Bruselu dne 11. července 2012. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Viz stanovisko EHSV ke sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě – Na cestě k razantnější evropské reakci vůči drogám, přijaté dne 24. května 2012 (dosud nezveřejněno v Úř. věst.).

(2) Úř. věst. C 376, 22.12.2011, s. 87–91.

(3) Úř. věst. C 191, 29.6.2012, s. 108–110.

(4) Viz poznámku pod čarou 2.

(5) Mario Monti ve své zprávě Nová strategie pro jednotný trh (9. května 2010) zdůraznil, že pro zlepšení efektivity jednotného trhu je důležité řádné uplatňování práva Unie a vzdělávání soudců v této oblasti.

(6) Viz stanovisko EHSV (Viz strana v tomto čísle Úředního věstníku)

(7) COM(2010) 700 final.

(8) V současnosti musí žadatel přispět 20 %, aby formou grantů obdržel zbývajících 80 %.

(9) COM(2011) 551 final.

(10) V souladu s čl. 81 odst. 2 písm. h) a čl. 82 odst. 1 písm. c) SFEU, jež se týkají justiční spolupráce v občanských a trestních věcech a zmiňují „soudce a soudní zaměstnance“.

(11) Viz usnesení Evropského parlamentu ze dne 14. března 2012 o justičním vzdělávání (2012/2575(RSP)).