Řešení problému znečištění moří odpadky vytváří ekonomické příležitosti. Oběhové hospodářství zvyšuje konkurenceschopnost našich podniků tím, že přispívá k vytváření dekarbonizovaného hospodářství, které účinně využívá zdroje, a pracovních míst k jeho udržení. Inovace v navrhování výrobků zaměřené na zabránění znečištění prostředí plastovými odpadky a vzniku mikroplastů, ale také investice do prevence znečištění moří odpadky (např. v oblasti zpracování odpadu a čištění odpadních vod, přístavních zařízení pro příjem odpadu nebo recyklace rybářských sítí) a do udržitelných alternativních materiálů, výrobků a obchodních modelů mohou vytvářet pracovní místa i posilovat technické a vědecké dovednosti a konkurenceschopnost průmyslu v oblastech rostoucího celosvětového zájmu.

Hlavním cílem této iniciativy je předcházení znečišťování moří odpadky tvořenými plastovými výrobky na jedno použití a lovnými zařízeními obsahujícími plasty, jakož i jeho omezování, a to doplněním opatření, s nimiž již počítá strategie EU pro plasty, řešením zjištěných nedostatků ve stávajících opatřeních a právních předpisech a dalším posílením systémového přístupu EU k této problematice. Strategie pro plasty již zahrnuje specifická opatření pro mikroplasty, které tvoří významný podíl plastových odpadků v mořích: omezení prostřednictvím nařízení REACH týkající se úmyslně přidávaných mikroplastů do výrobků a oxo-plastů i opatření pro mikroplasty z jiných zdrojů (pneumatiky, textil a plastové pelety). Tato iniciativa se tudíž zaměřuje na makroplasty, jimiž jsou plasty na jedno použití a lovná zařízení obsahující plasty.

Hlavním cílem návrhu je omezit dopad některých plastových výrobků na životní prostředí, zejména na vodní prostředí, a předcházet mu. Toho je dosaženo vymezením zvláštních cílů týkajících se předcházení vzniku odpadů a nakládání s odpady a opatření pro plastové výrobky na jedno použití, které jsou nejčastěji nacházeny na plážích v Unii, a lovná zařízení obsahující plasty. Bude-li to provedeno koordinovaně v celé Unii, návrh též přispěje k hladkému fungování trhu Unie. S ohledem na to je základem návrhu čl. 192 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie.

Předkládaný návrh řeší pouze část problému znečištění moří plastovými odpadky. Je součástí celkového integrovaného a konzistentního evropského přístupu k řešení všech zdrojů znečištění moří plastovými odpadky, který podrobně popisuje nedávno přijatá strategie pro plasty. Uvedená strategie poukazuje na mezery či nedostatky ve stávajícím právním a politickém rámci pro řešení znečištění moří plastovými odpadky a navrhuje cílená opatření s cílem zlepšit předcházení vzniku plastového odpadu a sběr a recyklovatelnost plastů, a to zejména plastových obalů. Jejím cílem je též vytvořit regulační rámec pro biologicky rozložitelné plasty v zájmu prevence poškozování ekosystémů. Evropská agentura pro chemické látky připravuje dokumentaci pro omezení týkající se částic mikroplastů úmyslně přidávaných do přípravků, jako jsou kosmetické přípravky, a používání oxo-rozložitelných plastů; připravují se opatření pro mikroplasty, které nejsou ve výrobcích obsaženy úmyslně, ale vytvářejí se během jejich používání, jako jsou mikroplasty z pneumatik a textilu, jakož i opatření pro omezení úniků při předvýrobě plastových pelet.

Tento návrh též zavádí opatření pro lepší nakládání s odpadním lovným zařízením obsahujícím plasty, které se vrátí na pevninu, a pro financování tohoto nakládání. Uvedené mechanismy a pobídky by měly zvýšit podíl využitých lovných zařízení na konci jejich životnosti. Nakládání s odpady vzniklými z lovných zařízení je do určité míry regulováno a finančně podporováno prostřednictvím řady nástrojů EU, které řeší zejména vazbu mezi obecnými pravidly pro odpad a odpadky z námořních zdrojů a lovných zařízení a sledováním a vykazováním ztracených či opuštěných lovných zařízení v moři. Tento návrh doplňuje stávající právní předpis o přístavních zařízeních pro příjem odpadu z lodí, který je v současné době revidován. Navrhovaný přezkum zahrnuje rybářská plavidla spadající do systému 100% nepřímých poplatků, a tím dává uvedeným plavidlům právo na předání veškerého odpadu v přístavech, včetně opuštěných lovných zařízení. Kromě toho také doplňuje plánovanou revizi nařízení o kontrole rybolovu, která zpřísňuje ustanovení o oznamování ztracených lovných zařízení a ustanovení týkající se vytažení ztracených lovných zařízení.

Tento návrh doplňuje rámcovou směrnici o strategii pro mořské prostředí, která vyžaduje, aby členské státy do roku 2020 dosáhly dobrého stavu mořského prostředí. Rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí stanoví jeden deskriptor pro odpadky v moři vyžadující, aby členské státy zavedly programy opatření, které zajistí, že „vlastnosti a množství odpadků v moři neškodí pobřežnímu ani mořskému prostředí“. Dlouhodobá práce odvedená v souladu s rámcovou směrnicí o strategii pro mořské prostředí, pokud jde o monitorování odpadků v mořích vyplavených na evropské pláže, představuje vědecký základ tohoto legislativního návrhu. U konkrétních položek tento návrh překračuje rámec požadavků rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí tím, že reguluje jednotlivé zdroje znečištění díky identifikaci toho, co je příčinou znečištění moří plastovými odpadky a jak se tyto odpadky do moře dostávají.

Jedno z omezení směrnice o čištění městských odpadních vod, která se v současné době hodnotí, se týká požadavků na zachycování a čištění vody v případě přelití v důsledku silných dešťů, které by bylo potřeba znovu posoudit. Cílem tohoto nového legislativního návrhu je řešit uvedený problém podporou osvětových kampaní a zavádění požadavků na označování v zájmu prevence splachování plastových předmětů na jedno použití do toalety, které ne všechny systémy čištění odpadních vod dokážou dobře zachytit.

Posouzení programů opatření provedené v rámci rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí ukazuje, že poskytují užitečný přehled přijatých či plánovaných opatření, ale že jsou zapotřebí další opatření, aby tato přijatá či plánovaná opatření byla účinná. Tento legislativní návrh uvedený rámec překračuje tím, že reguluje jednotlivé zdroje znečištění díky identifikaci toho, co je příčinou znečišťování moří plastovými odpadky a jak se tyto odpadky do moře dostávají.

Podle právních předpisů EU o odpadech by veškerý odpad měl být předmětem sběru a řádného zpracování. Uvedené právní předpisy definují cíle recyklace pro komunální odpad (65 % do roku 2030) a plastové obalové odpady (55 % do roku 2030), které dále zvýší zachycování plastového odpadu. Členské státy však mohou tyto cíle splnit, aniž by zintenzivnily úsilí v oblasti znečišťování odpadky. Poslední změny rámcové směrnice o odpadech budou vyžadovat, aby členské státy přijaly opatření k určení hlavních zdrojů znečištění moří odpadky a přijaly opatření k předcházení znečišťování odpadky z těchto zdrojů a jeho omezování. Nicméně řada faktorů spojených s nedostatečnou infrastrukturou pro nakládání s odpady a nevhodným chováním spotřebitelů stále povede ke znečišťování životního prostředí plastovými odpadky a úniku plastů do životního prostředí. Tato iniciativa doplňuje nové právní předpisy o odpadech tím, že poskytuje řešení na evropské úrovni týkající se významné části zdrojů znečišťování odpadky. Zdůrazňuje význam právního nástroje zaměřeného na výrobky, který potvrzují výsledky směrnice o plastových taškách, která je prvním evropským nástrojem tohoto druhu a která dosáhla skutečného snížení spotřeby výrobku, na který je zaměřena, a souvisejících dopadů tohoto výrobku na životní prostředí.

Návrh je cílený a přiměřený, jelikož se zaměřuje na předměty z makroplastů nejčastěji nacházené na evropských plážích podle počtu kusů, a sice na plasty na jedno použití a lovná zařízení. Počty kusů představují nejlepší dostupný ukazatel environmentálních, sociálních a ekonomických dopadů. Tato iniciativa se zaměřuje na deset nejčastěji nacházených plastových předmětů na jedno použití, které představují 86 % všech plastových výrobků na jedno použití podle počtu kusů (a tak tvoří 43 % veškerých odpadků v mořích). Regulace všech plastových výrobků na jedno použití nalezených na plážích by nebyla přiměřená v porovnání s potenciální přidanou hodnotou. Vedla by k vzniku zbytečných nákladů a zátěže pro členské státy.

Budou-li členské státy postupovat nekoordinovaně, s různou oblastí působnosti, zaměřením a cílovou úrovní, hrozí roztříštěnost trhu. Současná opatření se zaměřují na různé plastové výrobky a používají různé přístupy (například zákaz plastových vatových tyčinek v Itálii nebo francouzská pravidla omezující uvádění jednorázových plastových skleniček a talířů na trh, pokud nesplňují zvláštní kritéria týkající se biologické rozložitelnosti). To by mohlo vést k řadě různých omezení přístupu na trh mezi členskými státy, překážkám pro volný pohyb zboží a rovné podmínky mezi výrobci v různých zemích, a tak ohrozit účinné dosažení cíle omezení znečištění moří odpadky, což má širší dopady na evropské a mezinárodní úrovni. Proto je nezbytné vytvořit harmonizovaný legislativní rámec, který stanoví společné cíle a opatření na úrovni EU pro předcházení znečišťování moří odpadky a jeho omezování, aby se opatření členských států zaměřovala na konkrétní plastové výrobky na jedno použití a lovná zařízení obsahující plasty. Typ použitých opatření, byť založených na společném posouzení, se rozlišuje podle typu plastového výrobku s přihlédnutím k přidané hodnotě potenciálního opatření na úrovni EU a komplementaritě s opatřeními přijatými na úrovni členských států EU.

Proto konečné znění posouzení dopadů podrobněji vysvětluje, že odpadky v mořích způsobují hospodářské, sociální a environmentální škody, a nastiňuje, jak se řeší nedostatky stávajícího acquis, jelikož stávající právní předpisy o nakládání s odpady, čištění odpadních vod, přístavních zařízeních pro příjem odpadu atd. se dostatečně nezabývají příčinami problému, pokud kde o dopady konkrétních výrobků. Co se týče plastových výrobků na jedno použití, právní předpisy o odpadech ovlivní zejména zvyšování recyklace, přičemž jejich dopad na znečišťování odpadky bude menší. Opatření v ranějších fázích zacílená na snížení spotřeby jsou účinnější. Posouzení dopadů potvrdilo, že jako skupina nejčastěji nacházené plastové výrobky na jedno použití a lovná zařízení představují velké procento odpadků z makroplastů v mořích. Tvoří zhruba 70 % odpadků vyplavených na pláže z hlediska počtu kusů; jejich podíl je však vysoký i u jednotlivých výrobků. Pokud jde o lovná zařízení, bylo vypracování doplňujících opatření součástí přístupu uplatněného v souvislosti se strategií EU pro plasty a navrhovanou revizí směrnice o přístavních zařízeních pro příjem odpadu. V navrhované revizi této směrnice nebudou jednotliví rybáři sankcionováni za přivezení odpadu na pevninu. Poplatky v přístavech se však zvýší, pokud bude na pevninu přiváženo více odpadu a zařízení pro nakládání s odpady bude nutno modernizovat, a to zejména v malých rybářských přístavech, které využívá mnoho plavidel. Kromě zajištění lepšího nakládání s odpadem z lovných zařízení po připlutí do přístavu navrhovaný systém rozšířené odpovědnosti výrobce zajišťuje, že výrobci lovných zařízení obsahujících plasty převezmou náklady na řízení odpadového toku, včetně některých či všech nákladů týkajících se přístavních zařízení pro příjem odpadu.

Během provádění studie se uskutečnila řada formálních a neformálních rozhovorů se zástupci veřejných institucí, nevládních organizací, průmyslových sdružení a podniků, jejichž cílem bylo pomoci rozebrat danou problematiku a vypracovat posouzení dopadů. Uvedené rozhovory zkoumaly, co je technicky proveditelné a jaké by byly pravděpodobné přímé účinky některých možností. Rozhovory byly též použity ke shromáždění specifických údajů týkajících se výkonnosti a nákladů a toho, jak se mohou vlivem potenciálních intervenčních opatření změnit.

Pokud jde o plastové výrobky na jedno použití a lovná zařízení, Evropská komise rovněž využila služeb externích poradců. Co se týče plastových výrobků na jedno použití, na základě údajů JRC analyzovali příčiny znečišťování moří plastovými odpadky a to, jak se tyto odpadky do moře dostávají, a možná klíčová opatření, která lze v tomto legislativním návrhu předložit jako řešení problému odpadků tohoto typu. Pokud jde o lovná zařízení, byla provedena samostatná hloubková studie s cílem najít mezery v právních předpisech a zjistit, jaká opatření by měla doplnit stávající základní scénář, jehož cílem je omezit dopad lovných zařízení na mořské prostředí. Při analýze byly zohledněny rešerše literatury týkající se stávajícího výzkumu, semináře, jichž se zúčastnili úředníci Komise a externí zúčastněné subjekty, a sekundární výzkum, včetně databází PRODCOM a EUROSTAT (údaje o zahraničním obchodu, dovozu, vývozu a výrobě v EU).

V rámci rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí byly údaje o odpadcích, které moře vyplavila na evropské pláže, získány od technické skupiny pro činnosti v oblasti odpadků v mořích při Společném výzkumném středisku (monitorovací programy, úklidové kampaně a výzkumné projekty). Jednalo se o údaje o odpadcích nalezených na 276 plážích v sedmnácti členských státech EU a ze čtyř regionálních moří během roku 2016. Celkový počet 355 671 kusů odpadků pozorovaných během 679 průzkumů byl roztříděn podle množství, a to zejména podle hlavních kategorií odpadků vyplavených z moří na pláže v souladu s rámcovou směrnicí o strategii pro mořské prostředí. Na základě seznamu JRC byl poté sestaven kratší seznam samostatných klasifikací, které stanoví relativní podíl výrobků, které se podobají z hlediska zdroje, použití nebo materiálu a obecně spadají do definované oblasti politiky. Tyto údaje byly též doplněny několika probíhajícími projekty, jako je projekt Evropské agentury pro životní prostředí s názvem Marine Litter Watch.

V rámci veřejné konzultace, která proběhla v období od prosince 2017 do února 2018, bylo přijato přes 1 800 příspěvků. 98,5 % respondentů se domnívá, že opatření zabývající se znečišťováním moří plastovými výrobky na jedno použití je „nezbytné“, a 95 % je považuje za „nezbytné a naléhavé“. Více než 70 % výrobců a více než 80 % značek a recyklačních zařízení považuje opatření za „nezbytné a naléhavé“. Pouze 2 % respondentů se domnívají, že na evropské úrovni by se neměla zavádět žádná nová opatření, a 79 % se domnívá, že pokud nebudou opatření přijata na úrovni EU, zůstanou neúčinná.

Posouzení dopadů však ukazuje, že zálohové systémy nebo ekvivalentní systémy pro plastové nápojové lahve umožňující dosahovat podobně vysoké míry sběru (zkoumané v rámci možnosti 2d) mohou představovat velmi účinný nástroj, který umožní dosáhnout vysoké míry sběru a zabránit znečišťování životního prostředí, a zejména moří, odpadky. Zálohové systémy byly proto zařazeny do upřednostňovaného souboru opatření. Mají přímý pozitivní dopad na sběr vzhledem k zálohám a vedou ke zlepšení kvality sebraného materiálu a následně vysoce kvalitním recyklovaným látkám. Navrhuje se tudíž, aby byl stanoven minimální cíl pro tříděný sběr na úrovni, která odráží medián míry sběru u stávajících zálohových systémů pro plastové lahve na jedno použití v EU (90 %), přičemž členským státům je ponechána volnost zvolit si vhodné nástroje. Zálohové nebo ekvivalentní systémy též mohou nabízet řešení a infrastrukturu pro lepší sběr nádob na nápoje zhotovených z jiných materiálů (zejména z hliníku), na něž se vztahují cíle v oblasti recyklace obalů. Z tohoto důvodu by členské státy měly tato opatření zvážit i u nápojových obalů zhotovených z jiných materiálů.

Aby se zabránilo nezamýšleným důsledkům, pokud jde o hospodářský, environmentální a sociální dopad, má se za to, že přechod k alternativám by měl být zaměřený na výsledky a mít široký prostor pro možná řešení. Takový přístup je v souladu se zásadou inovací, a legislativní návrh je proto zaměřený na budoucnost (na zajištění bezproblémového fungování v budoucnosti) a přívětivý z hlediska inovací.

Tento scénář dále zlepšuje řešení základních příčin, a to zejména chybějící motivaci k řádnému sběru plastů na jedno použití a nakládání s nimi po skončení jejich životnosti, náklady by však byly vyšší, zejména pokud jde o čištění odpadních vod. Zahrnuje zavedení zálohových systémů nebo ekvivalentních systémů a vyžádal by si další náklady (zhruba 1,4 miliardy EUR pro EU), ovšem ještě výrazněji by omezil znečištění moří odpadky a též zlepšil kvalitu sebraného materiálu a míru recyklace. Stejně jako u systémů rozšířené odpovědnosti výrobce náklady na zavedení a provozování zálohového systému zpravidla nesou v závislosti na daném nastavení hospodářské subjekty zapojené do příslušného dodavatelského řetězce, nikoli orgány veřejné moci. Osvědčené postupy pro čističky odpadních vod by zlepšily infrastrukturu, ale vyžádaly by si významné další investice ve výši zhruba 7,7 miliardy EUR ročně. Toto opatření je obtížně odůvodnitelné, pokud by cílem bylo vyřešit pouze problém vlhčených ubrousků, ale je relevantní pro mnohem širší škálu úniků zdrojů znečištění. Podrobnější údaje k této problematice poskytne probíhající hodnocení směrnice o čištění městských odpadních vod.

Tento scénář by vhodněji řešil základní příčiny a kromě toho vedl ke změně chování spotřebitelů. Zahrnuje opatření v oblasti navrhování výrobků v případě nápojových lahví, jelikož připevněné uzávěry lahví by měly přímý dopad na znečišťování prostředí uzávěry.

Tento scénář by řešil příčiny pouze omezeně. Zahrnuje informační kampaně, dobrovolná opatření a označování. To by mohlo vést ke zvýšení všeobecné informovanosti (např. o problematice znečišťování odpadky, typických způsobech šíření a správném odstraňování odpadů), a tak ovlivnit chování spotřebitelů. Výsledek však není jasný, jelikož existuje málo důkazů, že taková informovanost skutečně vede ke změně chování lidí.

V zájmu minimalizování nákladů členských států a provozovatelů na dodržování předpisů jsou předpokládaná opatření týkající se monitorování a podávání zpráv jednoduchá a měla by co nejvíce využívat součinnosti se stávajícími systémy podávání zpráv, jak vysvětluje níže oddíl 5.

Jako neopodstatněné bylo shledáno vynětí mikropodniků z iniciativy či plánování mírnějších systémů pro malé a střední podniky. Nicméně se očekává, že opatření plánovaná v této iniciativě zvýší příležitosti pro mikropodniky a malé a střední podniky v Evropě. Evropské podniky, které již přijaly koncepci a obchodní modely oběhového hospodářství, budou mít k dispozici větší trh a více obchodních, investičních a podnikatelských příležitostí. Většina z 50 000 podniků v odvětví zpracovatelů plastů v EU jsou malé a střední podniky. To, do jaké míry budou ovlivněny, bude záviset na tom, zda je jejich podnikání závislé na plastech na jedno použití, a na jejich schopnosti přejít k výrobě jiných plastových výrobků. Velká část plastových výrobků na jedno použití, na něž jsou zaměřena omezení trhu, se vyrábí mimo EU. Malé a střední podniky, jako jsou maloobchodníci, navíc mohou být ovlivněny pozitivně, pokud nebudou muset nakupovat výrobky na jedno použití, které se dodávají s potravinami či nápoji, které prodávají, nebo jsou do nich tyto potraviny či nápoje baleny. Nižší spotřebitelské výdaje se projeví v nižších maloobchodních tržbách, ale toto snížení se vyrovná, jelikož spotřebitelé budou nakupovat alternativní výrobky a upřednostňovat inovativní řešení. Budou vytvořeny nové obchodní modely, jak spotřebitelům nabízet výrobky pro vícenásobné použití, což by mohlo snížit náklady zejména s ohledem na rozšíření možností.

Nejúčinnějším scénářem pro nakládání s lovnými zařízeními a odstranění nedostatků ve stávajících právních předpisech je tudíž zavedení systému rozšířené odpovědnosti výrobce pro výrobce lovných zařízení obsahujících plasty. Má se za to, že tato možnost má celkově nejefektivnější potenciální dopad na omezení počtu opuštěných, ztracených a vyhozených lovných zařízení a zařízení akvakultury znečišťujících moře. Podpořila a usnadnila by úplné provádění ostatních nástrojů a dále pomohla omezit množství odpadků z lovných zařízení. Konkrétně vychází z nařízení o kontrole rybolovu a návrhu revidované směrnice o přístavních zařízeních pro příjem odpadu a doplňuje je o cílený mechanismus umožňující oddělený sběr a vracení lovných zařízení do systémů pro sběr a zpracování odpadních lovných zařízení, hlavně formou recyklace. To zejména přispěje ke snížení finanční zátěže malých přístavů nebo provozovatelů rybolovných činností, kteří se mohou potýkat s vyššími náklady spojenými se zvýšenou úrovní sběru a zpracování odpadních lovných zařízení po jejich předání v přístavech.

Čtvrtý scénář doplňuje do systému rozšířené odpovědnosti výrobce povinnost financovat systém povinného vytahování lovných zařízení. Tato možnost byla na závěr vyhodnocena jako nepřiměřená, duplicitní a neproveditelná. Přenesla by na výrobce lovných zařízení odpovědnost za úhradu nákladů na vytahování lovných zařízení, které je založeno na dobrovolné účasti a v současné době podporováno místními, vnitrostátními a evropskými finančními nástroji. Povinnost vytahovat lovná zařízení je již zahrnuta v nařízení o kontrole rybolovu v souladu se společnou rybářskou politikou.

Třetí zvažovaný scénář zahrnuje posílení návrhu systému rozšířené odpovědnosti výrobce přidáním zálohového systému a recyklačního cíle, které ještě zvýší návratnost lovných zařízení. Jsou s ním však spojeny vyšší náklady na provedení, což by mohlo zvýšit náklady odvětví a také administrativní zátěž. Kromě toho je v případě lovných zařízení oproti pozemním plastovým materiálům riziko ztráty zálohy relativně vysoké, což by mohlo snížit její motivační dopad.

·Přestože revidované znění směrnice o přístavních zařízeních pro příjem odpadu významně snižuje náklady a zátěž, které rybáře demotivují k přivážení lovných zařízení a dalších odpadů zpět do přístavu, je zaměřené na zlepšení sběru odpadu z lodí (včetně rybářských plavidel) obecně, tedy nezaměřuje se konkrétně na nakládání s odpadem z lovných zařízení. Nezahrnuje přímé pozitivní pobídky ke sběru veškerých odpadních lovných zařízení a jejich následnému zpracování způsobem, který maximalizuje potenciál plastů obsažených v lovném zařízení k opětovnému použití a recyklaci. Opatření členských států zaměřená na posílení kapacit pro sběr odpadů a lovných zařízení nebo vytvoření systémů recyklace lovných zařízení jsou příliš heterogenní a lokální na to, aby byla účinná. Vzhledem k tomu návrh revidované směrnice o přístavních zařízeních pro příjem odpadu stanoví, aby další kroky pro zlepšení sběru a zpracování lovných zařízení byly zváženy v rámci strategie EU pro plasty.

Návrh se nezabývá přímo otázkami výrobkové politiky a výběrem materiálů nahrazujících plasty. Vyřazením některých výrobků z trhu a omezením prodeje jiných však nepřímo vytvoří významné příležitosti pro inovativní řešení v oblasti nahrazování materiálů a plastových výrobků na jedno použití i pro nové obchodní modely a systémy opětovného použití. Rovněž v rámci strategie EU pro plasty se v současné době připravují harmonizovaná pravidla pro definování a označování kompostovatelných a biologicky rozložitelných plastů, která zohledňují specifické aplikace a obavy týkající se znečišťování odpadky, zejména v mořském prostředí. Vzhledem k této činnosti a tam, kde to vědecký a technický pokrok umožní, Komise do zhodnocení návrhu posoudí možné náhrady plastů s cílem určit, zda by plastové výrobky na jedno použití měly být vyňaty z omezení týkajících se uvádění výrobků na trh navrhovaných v této iniciativě.

Monitorování bude též vyžadováno v souvislosti s opatřeními ke snížení spotřeby plastů na jedno použití. Navrhuje se, aby toto monitorování vycházelo z údajů o příslušných plastových výrobcích na jedno použití uvedených na trh během jednoho roku. V případě potřeby by výbor pro odpady zřízený v souladu s právními předpisy EU o odpadech stanovil harmonizovaná pravidla týkající se sběru těchto údajů a formátu vykazování. Měl by pokud možno využít stávajících databází EU pro výrobu a obchod (PRODCOM a COMEXT), které spravuje Eurostat a které se pravidelně aktualizují na základě údajů poskytnutých členskými státy. Měla by být též využita součinnost se stávajícími mechanismy podávání zpráv.

Počet odpadků nalezených na plážích zůstává účinným ukazatelem pro posouzení množství odpadků vyplavených z moře na evropské pobřeží a vývoje nejčastěji nacházených plastových výrobků na jedno použití. Například v Irsku byl po provedení směrnice o plastových taškách pozorován prudký pokles počtu plastových tašek nalezených na plážích. Členské státy použijí metodiku vypracovanou technickou skupinou pro odpadky v mořích zřízenou v souladu s rámcovou směrnicí o strategii pro mořské prostředí, která je též uvedena v technických zprávách JRC. V dubnu 2017 bylo přijato přepracované znění rozhodnutí Komise, které stanoví kritéria a metodické normy. Vyžaduje, aby odpadky na pobřeží byly soustavně monitorovány a aby případně byly monitorovány i odpadky na hladině a na mořském dně. Je-li to možné, shromažďují se také informace o tom, odkud a jak se odpadky do moře dostaly.

(1)Vysoká funkčnost a relativně nízká cena plastů znamenají, že tento materiál je v každodenním životě všudypřítomný v čím dál větší míře. Vzhledem k tomu, že se stále častěji používá v krátkodobých aplikacích, které nejsou určeny k opakovanému použití nebo nákladově efektivní recyklaci, související výrobní a spotřební vzorce jsou stále více neúčinné a lineární. V souvislosti s akčním plánem pro oběhové hospodářství proto Komise v evropské strategii pro plasty dospěla k závěru, že je nutné řešit nepřetržitý nárůst vzniku plastových odpadů a jejich únik do životního prostředí, a to zejména do mořského prostředí, aby bylo možné vybudovat skutečně oběhový životní cyklus plastů.

(4)V souladu s mnohostrannými dohodami a právními předpisy Unie o odpadech jsou členské státy povinny zajistit řádné nakládání s odpady, aby předcházely a omezily znečišťování moří odpadky z mořských i pozemních zdrojů. V souladu s právními předpisy Unie o vodě jsou členské státy rovněž povinny řešit problém znečištění moří odpadky, pokud ohrožuje dosažení dobrého stavu jejich mořských vod, a to i jako příspěvek k plnění cíle udržitelného rozvoje č. 14, který stanovila OSN.

(5)Plasty v Unii tvoří 80 až 85 % odpadků v mořích, měřeno podle počtu odpadků vyplavených na pláže, přičemž plastové výrobky na jedno použití představují 50 % a výrobky spojené s rybolovem 27 %. Plastové výrobky na jedno použití zahrnují rozmanitou škálu běžně používaných rychloobrátkových spotřebních výrobků, které se vyhazují po jednom použití za účelem, pro který byly poskytnuty, zřídka se recyklují a obvykle se z nich stanou odpadky. Významná část lovných zařízení uváděných na trh se nesbírá jako odpad za účelem zpracování. Plastové výrobky na jedno použití a lovná zařízení obsahující plasty tudíž představují obzvlášť vážný problém v souvislosti se znečišťováním moří odpadky a závažné riziko pro mořské ekosystémy, biologickou rozmanitost a potenciálně pro lidské zdraví a poškozují činnosti, jako je cestovní ruch, rybolov a lodní doprava.

(6)Stávající právní předpisy Unie a politické nástroje poskytují určitá regulační řešení problému odpadků v mořích. Konkrétně, plastové odpady jsou předmětem celkových opatření a cílů Unie v oblasti nakládání s odpady, jako je recyklační cíl pro plastové obalové odpady a nedávno přijatý cíl ve strategii pro plasty zajistit do roku 2030, aby veškeré plastové obaly byly recyklovatelné. Dopad uvedených právních předpisů na odpadky v mořích však není dostatečný a vnitrostátní opatření pro předcházení znečišťování moří odpadky a pro jeho omezování se liší co do oblasti působnosti a úrovně ambicí. Navíc některá z těchto opatření, zejména omezení týkající se uvádění plastových výrobků na jedno použití na trh, mohou vytvářet překážky obchodu a narušit hospodářskou soutěž v Unii.

(7)V zájmu zaměření úsilí pouze na oblasti, kde je to nejvíce potřeba, by tato směrnice měla zahrnovat pouze nejčastěji nacházené plastové výrobky na jedno použití, které by podle odhadů měly podle počtu kusů tvořit zhruba 86 % plastů na jedno použití nalezených na plážích v Unii.

(8)Plastové výrobky na jedno použití mohou být vyráběny z široké škály plastů. Plasty se zpravidla definují jako polymerní materiály, k nimž mohly být přidány přísady. Tato definice by však zahrnovala i některé přírodní polymery. Nemodifikované přírodní polymery by neměly být zahrnuty, jelikož se v životním prostředí vyskytují přirozeně. Proto by definice polymeru v čl. 3 bodě 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 měla být upravena a pro účely této směrnice by měla být zavedena samostatná definice. Plasty vyrobené za použití modifikovaných přírodních polymerů nebo plasty vyrobené z biologických, fosilních či syntetických výchozích látek se v přírodě běžně nevyskytují, a měla by je proto řešit tato směrnice. Upravená definice plastů by tudíž měla zahrnovat výrobky z kaučuku na bázi polymerů, bioplasty a biologicky rozložitelné plasty bez ohledu na to, zda jsou získávány z biomasy anebo zda se mají časem biologicky rozložit. Některé polymerní materiály nemohou být hlavní strukturní složkou konečných materiálů a výrobků, jako jsou polymerní nátěrové hmoty, barvy, inkousty a lepidla. Uvedené materiály by tato směrnice neměla řešit, a neměly by tudíž být do definice zahrnuty.

(9)Aby bylo možné jasně vymezit oblast působnosti této směrnice, je nutné definovat pojem „plastový výrobek na jedno použití“. Definice by neměla zahrnovat plastové výrobky, které jsou vytvořené, navržené či uváděné na trh tak, aby během své životnosti prošly několika obrátkami nebo cykly tím, že budou opětovně naplněny nebo opakovaně použity ke stejnému účelu, ke kterému byly vytvořeny.

(10)Plastovým výrobkům na jedno použití by se mělo věnovat jedno či několik opatření v závislosti na různých faktorech, jako je dostupnost vhodných a udržitelnějších alternativ, proveditelnost změny spotřebních návyků a to, do jaké míry jsou již upraveny ve stávajících právních předpisech Unie.

(11)Pro některé plastové výrobky na jedno použití ještě nejsou snadno dostupné vhodné a udržitelnější alternativy a očekává se, že spotřeba většiny takových plastových výrobků na jedno použití poroste. V zájmu zvrácení tohoto vývoje a podpory zaměření úsilí na udržitelnější řešení by se od členských států mělo vyžadovat, aby přijaly nezbytná opatření k dosažení významného snížení spotřeby těchto výrobků, aniž by byly ohroženy požadavky týkající se hygieny nebo bezpečnosti potravin, správné hygienické praxe, správné výrobní praxe, informovanosti spotřebitele nebo sledovatelnosti stanovené v právních předpisech EU v oblasti potravin.

(12)Pro ostatní plastové výrobky na jedno použití jsou již snadno dostupné vhodné a udržitelnější alternativy, jež jsou též cenově přijatelné. Členské státy by měly být povinny zakázat uvádění těchto výrobků na trh Unie, aby omezily jejich nepříznivý dopad na životní prostředí. Tím by bylo podporováno používání uvedených snadno dostupných a udržitelnějších alternativ i inovativní řešení směřující k udržitelnějším obchodním modelům, opakovaně použitelné alternativy a nahrazování materiálů.

(13)Uzávěry a víčka nádob na nápoje, které se ze značné části vyrábějí z plastu, patří mezi vyhozené plastové výrobky na jedno použití nejčastěji nacházené na plážích v Unii. Uvádění nádob na nápoje, jež jsou výrobky na jedno použití, na trh by tudíž mělo být povoleno pouze tehdy, pokud splňují specifické požadavky na navrhování výrobků, které významně omezují únik uzávěrů a víček nádob na nápoje do životního prostředí. U nádob na nápoje, které jsou plastovými výrobky na jedno použití a obaly, tento požadavek doplňuje základní požadavky na složení a vlastnosti opakovaně použitelných a využitelných obalů, včetně recyklovatelných obalů, stanovené v příloze II směrnice 94/62/ES. Za účelem usnadnění souladu s požadavkem týkajícím se navrhování výrobků a zajištění hladkého fungování vnitřního trhu je potřeba vypracovat harmonizovanou normu přijatou v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012, přičemž soulad s uvedenou normou by měl zakládat předpoklad shody s uvedenými požadavky. Na vypracování harmonizované normy by měl být dán dostatek času, a to i z toho důvodu, aby v souvislosti s prováděním požadavku na navrhování výrobků mohli výrobci přizpůsobit své výrobní řetězce.

(14)Některé plastové výrobky na jedno použití končí v životním prostředí v důsledku nevhodného způsobu odstraňování vhazováním do kanalizace nebo jiného nevhodného uvolňování do životního prostředí. Plastové výrobky na jedno použití, které se často odstraňují vhazováním do kanalizace nebo jiným nevhodným způsobem, by proto měly být předmětem požadavků na označování. Označení by mělo spotřebitele informovat o vhodných možnostech odstraňování odpadů anebo o možnostech odstraňování odpadů, jichž je třeba se vyvarovat, anebo o nepříznivých dopadech nevhodným způsobem odstraněných odpadků na životní prostředí. Komise by měla být zmocněna ke stanovení harmonizovaného formátu označování a při tom by měla v příslušných případech ověřit, jak navrhované označování vnímají reprezentativní vzorky spotřebitelů, aby bylo zajištěno, že je efektivní a jasně srozumitelné.

(15)Co se týče plastových výrobků na jedno použití, pro něž neexistují snadno dostupné vhodné a udržitelnější alternativy, členské státy by měly v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ rovněž zavést systémy rozšířené odpovědnosti výrobce za účelem pokrytí nákladů na nakládání s odpady a odklízení odpadků i nákladů na osvětová opatření, jejichž cílem je předcházet znečišťování životního prostředí odpadky a toto znečišťování omezovat.

(16)Velký podíl plastů mezi odpadky v mořích pocházejících z opuštěných, ztracených a vyhozených lovných zařízení obsahujících plasty značí, že stávající právní požadavky neposkytují dostatečnou motivaci k vracení uvedených lovných zařízení na pevninu za účelem sběru a zpracování. Systém nepřímých poplatků, jehož zavedení předpokládá právo Unie o přístavních zařízeních pro příjem odpadu z lodí, nepodněcuje lodě k tomu, aby vyhazovaly odpad do moře, a zajišťuje právo na předání odpadu. Uvedený systém by však měl být doplněn dalšími finančními pobídkami, které rybáře budou motivovat k tomu, aby přiváželi odpadní lovná zařízení na pevninu, aby se zamezilo jakémukoli případnému nárůstu nepřímého poplatku za odpad, který má být uhrazen. Jelikož plastové součásti lovných zařízení mají vysoký recyklační potenciál, členské státy by měly v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ zavést rozšířenou odpovědnost výrobce pro lovná zařízení obsahující plasty v zájmu usnadnění odděleného sběru odpadních lovných zařízení a financování řádného nakládání s odpady z takových lovných zařízení, a to zejména recyklace.

(17)Přestože všechny odpadky v mořích obsahující plasty představují riziko pro životní prostředí a lidské zdraví a měly by být řešeny, je třeba též přihlédnout k otázkám proporcionality. Rozšířená odpovědnost výrobce by se proto neměla vztahovat na samotné rybáře a drobné výrobce lovných zařízení obsahujících plasty.

(18)Aby se zabránilo vyhazování odpadků mimo místa určená k ukládání odpadu a jiným nevhodným formám odstraňování odpadů vedoucím ke znečištění moří odpadky obsahujícími plasty, musí být spotřebitelé řádně informováni o nejvhodnějších dostupných možnostech odstranění odpadů anebo o možnostech odstranění odpadů, jichž je třeba se vyvarovat, dále o osvědčených postupech týkajících se odstraňování odpadů a dopadu nevhodných způsobů odstraňování odpadů na životní prostředí i o obsažených plastech v některých plastových výrobcích na jedno použití a lovných zařízeních. Členské státy by proto měly být povinny přijmout osvětová opatření, která zajistí, že jsou tyto informace spotřebitelům poskytovány. Informace by neměly obsahovat reklamní obsah podněcující spotřebitele k používání plastových výrobků na jedno použití. Členské státy by měly mít možnost zvolit si opatření, která jsou nejvhodnější s ohledem na povahu výrobku nebo jeho použití. Náklady na osvětová opatření by měli hradit výrobci plastových výrobků na jedno použití a lovných zařízení obsahujících plasty v rámci své povinnosti rozšířené odpovědnosti výrobce.

(19)Směrnice 2008/98/ES stanoví obecné minimální požadavky na systémy rozšířené odpovědnosti výrobce. Uvedené požadavky by se měly uplatnit na systémy rozšířené odpovědnosti výrobce zavedené touto směrnicí. Tato směrnice však stanoví další požadavky týkající se rozšířené odpovědnosti výrobce, například požadavek, aby výrobci některých plastových výrobků na jedno použití hradili náklady na odklízení odpadků.

(20)Nápojové lahve, jež jsou plastovými výrobky na jedno použití, patří mezi nejčastěji nacházené odpadky, které moře vyplaví na pláže v Unii. Důvodem jsou neúčinné systémy tříděného sběru a nízké zapojení spotřebitelů do těchto systémů. Je nezbytné podporovat účinnější systémy tříděného sběru, a proto by měl být stanoven minimální cíl pro tříděný sběr nápojových lahví, které jsou plastovými výrobky na jedno použití. Členské státy by měly být schopny uvedeného minimálního cíle dosáhnout stanovením cílů pro tříděný sběr nápojových lahví, které jsou plastovými výrobky na jedno použití, v rámci systémů rozšířené odpovědnosti výrobce nebo zavedením zálohových systémů či prostřednictvím jakéhokoli jiného opatření, které považují za vhodné. To bude mít přímý pozitivní dopad na míru sběru, kvalitu sebraného materiálu a kvalitu recyklovaných látek a zároveň poskytne příležitosti podnikům zabývajícím se recyklací a trhu pro recyklované látky.

(21)Jak Soudní dvůr opakovaně rozhodl, bylo by neslučitelné se závaznou povahou, kterou čl. 288 třetí pododstavec Smlouvy přiznává směrnici, kdyby byla v zásadě vyloučena možnost dotčených osob dovolávat se povinnosti, kterou ukládá. Tato úvaha platí zejména, pokud jde o směrnici, jejíž cíle zahrnují ochranu životního prostředí před nepříznivými účinky znečišťování moří odpadky. V souladu s Úmluvou o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (Aarhuská úmluva) by tudíž dotčené osoby z řad veřejnosti měly mít přístup k právní ochraně, aby mohly přispět k ochraně práva na život v prostředí přiměřeném pro zdraví a blaho člověka. Dále v případech, kdy se velký počet osob nachází v situaci hromadné škody v důsledku stejných nezákonných praktik souvisejících s porušováním práv, která tato směrnice přiznává, měly by mít možnost použít mechanismy hromadné žaloby, byly-li takové mechanismy členskými státy stanoveny v souladu s doporučením Komise 2013/396/EU.

(22)V souladu s bodem 22 Interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Evropskou komisí o zdokonalení tvorby právních předpisů ze dne 13. dubna 2016 by Komise měla provést hodnocení této směrnice. Uvedené hodnocení by mělo vycházet ze zkušeností získaných a údajů shromážděných během provádění této směrnice a údajů shromážděných v souladu se směrnicí 2008/56/ES nebo směrnicí 2008/98/ES. Hodnocení by mělo poskytnout základ pro posouzení případných dalších opatření a toho, zda je vzhledem k monitorování odpadků v mořích v Unii potřeba revidovat přílohu obsahující výčet plastových výrobků na jedno použití. Hodnocení by mělo též zvážit, zda vědecký a technický pokrok, ke kterému mezitím došlo, včetně vývoje biologicky rozložitelných materiálů a vypracování kritérií nebo normy týkajících se biologické rozložitelnosti plastů v mořském prostředí, jak předpokládá evropská strategie pro plasty, umožňuje stanovit normu týkající se biologické rozložitelnosti některých plastových výrobků na jedno použití v mořském prostředí. Tato norma by zahrnovala normu pro testování, zda by se plasty vlivem fyzického a biologického rozkladu v mořském prostředí plně rozložily na oxid uhličitý (CO2), biomasu a vodu za dostatečně krátkou dobu, aby nebyly škodlivé pro mořský život a aby nedocházelo k hromadění plastů v životním prostředí. V takovém případě by plastové výrobky splňující uvedenou normu mohly být vyňaty ze zákazu uvádění na trh. Přestože evropská strategie pro plasty již stanoví opatření v této oblasti, uznává též problémy spojené s vymezením regulačního rámce pro plasty s biologicky rozložitelnými vlastnostmi s ohledem na různé podmínky v mořích.

(23)Členské státy by měly stanovit pravidla týkající se sankcí za porušení ustanovení této směrnice a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.