1. SOUVISLOSTI

Strategie mezinárodní spolupráce Evropské unie v oblasti výzkumu a inovací zveřejněná v roce 2012 podporuje cíle posílení kvality, přitažlivosti a hospodářské a průmyslové konkurenceschopnosti EU v oblasti výzkumu a inovací, řešení globální problematiky společnosti a podpory vnějších politik EU. Je stavebním prvkem priority „otevřenost světu“ pro politiku EU v oblasti výzkumu a inovací.

Tyto cíle se používají různými způsoby podle mezinárodní partnerské země nebo regionu. V případě zemí EHP, ESVO a zemí procesu rozšíření EU se pozornost zaměřuje na podporu začlenění do Evropského výzkumného prostoru (EVP). Pro země evropské politiky sousedství je cílem podpora společného prostoru pro znalosti a inovace spojujícího spolupráci v oblasti výzkumu a inovací, mobilitu akademických pracovníků a budování kapacit. Cíle pro průmyslově vyspělé státy a rozvíjející se ekonomiky zahrnují zvýšení konkurenceschopnosti, společné řešení problematiky globálních výzev a větší účast v mezinárodních hodnotových řetězcích. U rozvojových zemí se důraz klade na podporu jejich udržitelného rozvoje a řešení globálních společenských výzev. Ve všech případech jsou oblasti spolupráce určeny na základě kapacit v oblasti výzkumu a inovací, možností přístupu na trh, příspěvku k mezinárodním závazkům a zavedených rámcových podmínek v oblasti výzkumu a inovací.

Tato strategie je strukturována do šesti hlavních oblastí činností: i) otevření stěžejního programu EU v oblasti výzkumu a inovací s názvem Horizont 2020 výzkumným pracovníkům a inovátorům z celého světa a podpora cílových činností na základě prioritních oblastí spolupráce s mezinárodními partnerskými zeměmi a regiony; ii) zlepšování rámcových podmínek pro mezinárodní spolupráci; iii) sehrání vedoucí úlohy na mnohostranných fórech a práce s mezinárodními organizacemi; iv) posílení partnerství s členskými státy; v) intenzifikace synergií s vnějšími politikami EU; a vi) rozšíření komunikace a posílení monitorování.

Tento dokument je druhou dvouletou zprávou o provádění strategie a má stejnou strukturu jako samotná strategie. Závěry z první zprávy byly tyto: mezinárodní spolupráce musí být lépe začleněná do strategického plánování programu Horizont 2020 a do přípravy pracovního programu; musí pokračovat odstraňování překážek spolupráce; k efektivnějšímu řešení globálních výzev je nutný globální přístup; ke zlepšování synergií s členskými státy a s vnějšími politikami EU je potřeba udržitelné zaměření; je třeba zlepšit komunikační strategii; a monitorování účinnosti strategie by měly podpořit kvantitativní ukazatele. Tato zpráva uvádí opatření přijatá v souvislosti s těmito závěry, pokud jde o konkrétní výsledky jako např. nový mechanismus spolufinancování, který zavedly EU a Čína na podporu projektů v oblasti výzkumu a inovací ve strategických oblastech společného zájmu.

2. Priority spolupráce

V uplynulých dvou letech získala globální spolupráce v oblasti výzkumu a inovací ve strategickém plánování vlád a společností nový impuls. Jednou z hlavních priorit Evropské komise je učinit z EU „silného globálního hráče“ a „otevřenost světu“ je ústředním bodem politiky EU v oblasti vědy, výzkumu a inovací. Evropská komise chce silné stránky EU v oblasti vědy a technologie přetavit ve vedoucí hlas v celosvětových diskusích a chce se více zapojovat do vědecké diplomacie, aby pomohla rozšířit globální dosah EU. To znamená používat univerzální jazyk vědy na zachování otevřených komunikačních kanálů a zajistit, aby EU držela krok s globalizací zlepšením mezinárodní spolupráce v oblasti výzkumu a inovací, aby byla schopná řešit globální výzvy.

Výzvy v oblastech jako jsou zdraví, potraviny, energie, voda, změny klimatu a oběhové hospodářství jsou globální a Evropská komise je vůdčí silou v řadě mnohostranných partnerství v oblasti výzkumu a inovací s cílem řešit tyto otázky co nejefektivnějším způsobem. Evropská komise důrazně podporuje mezinárodní spolupráci, protože se tím podporuje tvorba nových znalostí, zvyšuje se vědecká kvalita a zlepšuje se konkurenceschopnost systémů výzkumu a inovací. Internacionalizace zároveň zvyšuje produktivitu investic do výzkumu a vývoje tím, že společnostem umožňuje čerpat více znalostí na mezinárodních trzích, zapojovat se do nových hodnotových řetězců a získat větší výhody z rostoucích trhů mimo EU.

Zkušenosti získané při provádění politik zaměřených na budování EVP se využívají k formování dialogů a interakcí v mezinárodním kontextu a Evropská komise je může využít k vytváření vize „globálního výzkumného prostoru“, v němž výzkumní pracovníci a inovátoři mohou bez problémů spolupracovat napříč hranicemi a v němž se výzkumní pracovníci, vědecké znalosti a technologie pohybují co nejsvobodněji.

Evropská komise nadále vede pravidelné dialogy o spolupráci v oblasti vědy a technologie se svými hlavními mezinárodními partnery a politické dialogy na vysoké úrovni s hlavními světovými regiony. Tyto dialogy významně přispívají k systematické identifikaci příležitostí ke spolupráci, což v kombinaci s diferenciací podle země nebo regionu podporuje nastavení priorit. Tyto priority se zohledňují při aktualizaci víceletých plánů pro cílenou mezinárodní spolupráci s dvanácti zeměmi a šesti regiony, jak je popsáno v přiloženém pracovním dokumentu útvarů Komise.

3. Posílení mezinárodního rozměru programu HorizonT 2020

Aktualizace plánů pro mezinárodní spolupráci byla sladěna se strategickým cyklem plánování programu Horizont 2020. Pracovní programy v rámci programu Horizont 2020 proto důrazně podporují mezinárodní účast v konsorciích a počet témat označených jako mimořádně významná pro mezinárodní spolupráci vzrostl z 12 % témat v sedmém rámcovém programu pro výzkum a technologický rozvoj na více než 27 % v pracovních programech na období let 2014–2017.

Většina mezinárodní spolupráce se provádí prostřednictvím účasti na projektech programu Horizont 2020, ale také prostřednictvím společných výzev a partnerských projektů financovaných mezinárodními partnery zaměřených na výměnu informací a využívání synergií. Mnoho témat pracovních programů navíc přispívá k provádění mnohostranných programových iniciativ zaměřených na řešení společenských výzev s účastí Evropské komise, vnitrostátních a regionálních financujících agentur.

Navzdory vyššímu počtu témat určených pro mezinárodní spolupráci z výsledků prvních dvou let programu Horizont 2020 vyplývá, že podíl účastí subjektů z nepřidružených mezinárodních partnerských zemí v grantových dohodách o společných opatřeních klesl z 4,9 % podle sedmého rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj na pouhých 2,4 % v rámci programu Horizont 2020. Pouhých 11,7 % grantových dohod programu Horizont 2020 zahrnuje jednoho nebo více partnerů ze zemí mimo členských států EU a přidružených zemí programu Horizont 2020 v porovnání s 20,5 % podle sedmého rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj. Příspěvek EU pro subjekty z nečlenských států / přidružených zemí klesl z 2,0 % rozpočtu podle sedmého rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj na 0,7 % v rámci programu Horizont 2020. Podobně klesl celkový rozpočet investovaný subjekty z mezinárodních nepřidružených partnerských zemí do spolupráce na projektech programu Horizont 2020 z 60 milionů EUR na 29 milionů EUR ročně.

Pokles mezinárodní účasti v grantových dohodách zaznamenaný mezi sedmým rámcovým programem pro výzkum a technologický rozvoj a programem Horizont 2020 lze částečně vysvětlit jako kombinaci těchto faktorů: změny pravidel financování pro Brazílii, Rusko, Indii, Čínu a Mexiko; současných konfliktů a sociálně-politického vývoje v sousedství EU; a skutečnosti, že se Ukrajina stala přidruženou zemí programu Horizont 2020, ale sedmého rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj se neúčastní. Dalším velkým rozdílem s ohledem na sedmý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj je, že navzdory vyššímu počtu témat určených k mezinárodní spolupráci existuje jen velmi málo témat, pro které je mezinárodní účast povinná. Větší zaměření programu na činnosti blízké trhu vyžadovalo najít přiměřenou rovnováhu mezi účastí na mezinárodní spolupráci a ochranou zájmů společností EU.

Pokud jde o úroveň mobility jednotlivých výzkumných pracovníků, 2,6 % všech hlavních výzkumných pracovníků Evropské rady pro výzkum (ERV) přišlo do členských států/ přidružených zemí EU z nepřidružených mezinárodních partnerských zemí. Řada vědců nacházejících se na začátku kariéry byla podpořena financujícími agenturami nečlenských států / přidružených zemí, aby se dočasně připojila k výzkumným týmům vedeným příjemci grantu ERV na základě prováděcích opatření, jež byla nyní přijata se sedmi zeměmi. V rámci individuálních stipendií, která jsou součástí akcí „Marie Curie-Skłodowska“ (MSCA), přijaly nepřidružené mezinárodní partnerské země 280 výzkumných pracovníků z členských států EU / přidružených zemí, zatímco 521 výzkumných pracovníků z těchto zemí získalo stipedia v Evropě, což odpovídá 20 % všech příjemců individuálních stipendií. Subjekty z nepřidružených mezinárodních partnerských zemí se navíc účastní 459krát v RISE (International and Inter-sectoral Cooperation through R&I Staff Exchanges – RISE, mezinárodní a meziodvětvová spolupráce na základě výměny pracovníků v oblasti vývoje a inovací) a 209krát v ITN (Innovative Training Networks – ITN, sítě pro inovativní odborné vzdělávání), což odpovídá 29 % všech účastí v RISE a 5 % všech účastí v ITN.

Mezinárodní spolupráce zůstává důležitým aspektem všech činností Euratomu a nadále se provádí podle různých multilaterálních rámců (e.g. OECD/NEA, IEA, IAEA, GIF) a prostřednictvím dvoustranných dohod Euratomu o spolupráci s třetími zeměmi. Nový přístup k jadernému výzkumu podporuje rozšířenou integraci napříč členskými státy EU / přidruženými zeměmi s cílem zajistit úspěch mezinárodního termonukleárního experimentálního reaktoru (ITER).

4. ZLEPŠENÍ rámcových podmínek pro účast na mezinárodní spolupráci

Evropská komise nadále aktivně řeší překážky pro celosvětovou spolupráci v oblasti výzkumu a inovací.