DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Zdanění energetických produktů a elektřiny je v Unii upraveno směrnicí Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (dále jen „směrnice o zdanění energie“ nebo „směrnice“).

Podle čl. 19 odst. 1 směrnice může Rada kromě ustanovení uvedených zejména v článcích 5, 15 a 17 jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl další osvobození od daně nebo snížení daně z důvodu některé zvláštní politiky.

Ustanovení čl. 15 odst. 1 písm. e) směrnice umožňuje členským státům uplatnit snížení daně nebo osvobození od daně na elektřinu používanou pro přepravu zboží a osob po železnici, metrem, tramvají a trolejbusem. Neexistuje však žádné ustanovení, které umožňuje snížení daně z elektřiny používané pro přepravu jinými elektrickými vozidly než trolejbusy.

Nizozemsku již bylo povoleno uplatňovat sníženou sazbu zdanění na elektřinu dodávanou dobíjecím stanicím pro elektrická vozidla na základě prováděcího rozhodnutí Rady (EU) 2016/2266, a to do 31. prosince 2020.

Cílem tohoto návrhu je povolit Nizozemsku pokračovat od 1. ledna 2021 do 1. ledna 2025 v uplatňování snížené úrovně zdanění na elektřinu dodávanou dobíjecím stanicím pro elektrická vozidla, tak jak je požadováno. Účelem tohoto snížení je pokračovat v podpoře využívání ekologičtějších druhů dopravy a snížit místní znečištění ovzduší a emise CO2 z dopravy.

Dopisem ze dne 30. března 2020 a v další korespondenci v souladu s článkem 19 směrnice nizozemské orgány informovaly Komisi, že mají v úmyslu uplatňovat sníženou sazbu daně ve výši 51,64 EUR/MWh na elektřinu dodávanou dobíjecím stanicím pro elektrická vozidla v případě roční spotřeby do 10 MWh na dobíjecí stanici. Spotřeba vyšší než 10 MWh by se do 50 MWh zdaňovala sazbou 51,64 EUR, spotřeba vyšší než 50 MWh, ale nepřesahující 10 000 MWh by se zdaňovala sazbou 13,75 EUR a roční spotřeba vyšší než 10 000 MWh by se zdaňovala sazbou 0,56 EUR. Pro dobíjecí stanice, na které se nevztahují daňové sazby pro obchodní použití, by se roční spotřeba vyšší než 10 000 MWh zdaňovala sazbou 1,13 EUR. Celková daňová sazba bude vyšší než minimální sazba zdanění elektřiny pro obchodní použití, jak je stanoveno ve směrnici 2003/96/ES. Stávající platná vnitrostátní sazba zdanění elektřiny používané k nabíjení elektrických vozidel pro počátečních 10 MWh roční spotřeby by činila 94,28 EUR/MWh, což je vnitrostátní sazba zdanění elektřiny na této úrovni spotřeby pro obchodní i neobchodní použití. V současné době Nizozemsko uplatňuje rozlišené sazby vnitrostátní daně na elektřinu podle spotřebovaného množství v souladu s článkem 5 směrnice 2003/96/ES.

Doplňkové informace poskytnuté Nizozemskem byly obdrženy dne 20. listopadu 2020.

Nizozemsko by nadále uplatňovalo sníženou sazbu zdanění na elektřinu dodávanou elektrickým vozidlům specializovanými veřejnými a v některých případech soukromými nebo podnikovými dobíjecími stanicemi pro elektrická vozidla. Tyto dobíjecí stanice mají obvykle přímé připojení k síti. Provozovatelé dobíjecích stanic a fyzické či právnické osoby, které jsou oprávněny uplatňovat sníženou sazbu, budou povinni předkládat dodavateli elektřiny prohlášení o tom, že připojení k elektrizační soustavě je určeno výhradně pro dodávky elektrické energie pro elektrická vozidla. Podle žádosti Nizozemska se snížení nevztahuje na dobíjecí stanice, kde dochází k nabíjení prostřednictvím výměny baterií.

Celková sazba zdanění, včetně snížené sazby pro počátečních 10 MWh roční spotřeby každého subjektu, by byla mnohem vyšší než minimální úroveň stanovená v příloze I tabulce C směrnice Rady 2003/96/ES.

Podle nizozemských orgánů by byl provozovatel dobíjecí stanice v případě, že by měl v úmyslu uplatnit sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou jeho dobíjecí stanici, povinen předložit dodavateli elektřiny prohlášení objasňující, která připojení k elektrizační soustavě jsou výlučně určena pro dodávky elektrické energie pro elektrická vozidla. Opatření by se vztahovalo pouze na elektřinu dodávanou do určených přípojek. Kromě toho je provozovatel dobíjecí stanice povinen informovat dodavatele elektřiny o tom, že se jeho podnik dostal do finančních problémů a že je způsobilý pro podporu podle Pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci nefinančních podniků v obtížích (2014/C 249/01). V takovém případě již dodavateli nebude povoleno sníženou sazbu zdanění elektřiny uplatňovat.

Přínosnost této snížené daně se bude projevovat rozdílně podle výše kilowatthodin. Jak zdůraznily nizozemské orgány, na základě studie zadané na vnitrostátní úrovni se v roce 2020 odhaduje dodávka na dobíjecí stanici v průměru na 3 900 kWh. V takovém případě se maximální přínos pro dobíjecí stanici v roce 2020 odhaduje na 289 EUR za rok. Přínosnost bude vyšší, pokud se zvýší standardní zdanění energie. Dobíjecí stanice může navíc v praxi dodávat 12 000 kWh ročně. To povede v roce 2020 k očekávané maximální přínosnosti ve výši 815 EUR. Počet dobíjecích stanic na jednoho příjemce se liší.

Jak oznámily nizozemské orgány, v Nizozemsku je v současnosti přibližně 40 provozovatelů dobíjecích stanic.

Opatření je přístupné všem provozovatelům EU bez jakékoliv diskriminace. Země původu provozovatele dobíjecí stanice není podmínkou využívání daného opatření. Pokud splňují výše uvedené podmínky, mohly by opatření využít i přepravní společnosti nebo domácnosti, které mají dobíjecí stanici.

Jak je zdůrazněno v žádosti, studie zadaná nizozemským ministerstvem dopravy ukázala, že v současné době v mnoha případech stále neexistuje pozitivní obchodní pobídka pro veřejné dobíjecí stanice. To představuje překážku pro rozvoj veřejné dobíjecí infrastruktury a využívání elektrických vozidel. Cílem opatření je pokračovat ve zdokonalování projektového záměru pro veřejné dobíjecí stanice, což by mělo zatraktivnit využití elektromobilů a zlepšit stav životního prostředí. Rychlý rozvoj veřejné dobíjecí infrastruktury má zásadní význam pro přechod z vozidel se spalovacími motory, která využívají převážně fosilní paliva, na vozidla elektrická. Pokud se tato vozidla mají stát schůdnou alternativou tradiční silniční dopravy, je dobře rozvinutá infrastruktura nezbytná. Environmentální přínosy přechodu na elektrická vozidla mají přitom velký význam. Tato vozidla produkují obecně méně emisí CO2 a méně látek znečišťujících ovzduší částicemi (PM10, NOx) než vozidla na fosilní paliva. Podle nizozemských orgánů činil procentní podíl elektřiny vyrobené z uhlí v roce 2019 14 %. Předpokládá se, že v roce 2030 bude tento podíl činit 0 %. V roce 2019 činil v Nizozemsku podíl energie z obnovitelných zdrojů na skladbě zdrojů elektrické energie 18 % a očekává se, že v roce 2025 to bude 58 % a v roce 2030 již 75 %.

Z žádosti vyplývá, že provozovatel dobíjecí stanice by měl možnost přenést přínos (část přínosu) opatření na odběratele v podobě snížení poplatků za dobití. V takovém případě by se snížily náklady spojené s vlastnictvím elektrických vozidel v důsledku nižších nákladů na jejich provoz. Spotřebitelé by tak byli motivováni k tomu, aby si při pořízení nového vozidla vybrali místo nového automobilu na fosilní paliva elektrické vozidlo. Dalším pozitivním účinkem nižších poplatků za dobití vozidla je, že majitelé plug-in hybridních vozidel, která vedle elektřiny využívají pohon na fosilní paliva, budou před těmito palivy dávat přednost elektřině.

Pokud jde o dobu uplatňování opatření, měla by tato doba být v zásadě dostatečně dlouhá, aby subjektům z odvětví elektřiny a fyzickým i právnickým osobám poskytovala i nadále právní jistotu. Nizozemsko požádalo o čtyřleté prodloužení oproti maximální možné době šesti let. Za těchto okolností se jeví jako vhodné udělit požadované povolení na dobu čtyř let tak, jak Nizozemsko požaduje a jak to povoluje směrnice.