2.

vyzývá místopředsedu Komise, vysokého představitele pro Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku, Radu, delegace EU, členské státy a Komisi, aby se při vypracovávání komplexní strategie EU vůči Rusku a v reakci na oslabování právního státu, základních svobod a lidských práv v Rusku zaměřily na tyto otázky: a) zavedení nové podmíněnosti do vztahů mezi EU a Ruskem zaměřené na ukončení vnitrostátní represe v Rusku namířené proti politickým aktivistům a aktivistům občanské společnosti, obráncům lidských práv a právníkům, opozičním politikům, novinářům, nezávislým sdělovacím prostředkům, odborům a nevládním organizacím, a nebude-li tato situace řešena, zavedení nových sankcí EU, jako je zamezení přístupu ruských oligarchů a úředníků odpovědných za porušování lidských práv k nákupům nemovitostí, vízům, finančním produktům atd. v EU; b) přijetí opatření ve vztazích mezi EU a Ruskem a ve veškerém dialogu s Ruskem s cílem zabývat se lidskými právy a odpovídajícím způsobem zohledňovat závažnost represe namířené proti lidským právům v Rusku, zejména v období od ledna 2021; pokračující projevování solidarity a jednoty jednání s cílem koordinovat své postoje vůči Rusku a omezit negativní dopady nedávno přijatých restriktivních zákonů v Rusku a zvážení myšlenky sdílení břemene hospodářských sankcí proti ruskému režimu mezi členskými státy v duchu spravedlnosti, zastavení pokračujících strategických projektů, jako je Nord Stream 2, a doplnění stávajícího globálního režimu sankcí EU v oblasti lidských práv o podobný režim zaměřený na boj proti korupci; c) přijetí koordinovaných opatření s cílem vymezit se proti nedávno přijatým restriktivním zákonům v Rusku a omezit jejich negativní dopady a upřednostňovat strategickou angažovanost s aktivisty v oblasti demokracie a lidských práv v Rusku, zejména systematickým zohledňováním problematiky lidských práv, včetně rovnosti žen a mužů, a konzultací s občanskou společností ve všech dialozích a oblastech spolupráce mezi EU a Ruskem, včetně spolupráce v oblasti digitalizace a změny klimatu, jakož i ve všech vzdělávacích a kulturních programech spolupráce, a zároveň pravidelné provádění posouzení dopadů na lidská práva při přezkumu této spolupráce; d) posouzení toho, které instituce, organizace a sdělovací prostředky s úzkými vazbami na ruskou vládu by měly být monitorovány v souvislosti s jejich činností v EU; e) zvýšení podpory poskytované obráncům lidských práv, nezávislým nevládním organizacím a sdělovacím prostředkům, občanské společnosti a osobám bojujícím za politické a občanské svobody v Rusku, například tím, že se budou setrvaleji a na vysoké úrovni angažovat v konkrétních klíčových případech vyvolávajících znepokojení, včetně otravy Vladimira Kary-Murzy, že budou plně využívat návštěvy velvyslanců a dalších činitelů v regionech s cílem upozorňovat na otázky lidských práv a setkávat se s obránci lidských práv a zástupci občanské společnosti, že budou strategicky využívat ruské sociální sítě, zveřejňovat novinové články a obecně se vyjadřovat v tisku s cílem vyjádřit podporu obráncům lidských práv, a to i v Rusku a prostřednictvím nezávislých ruských kanálů, a že budou pomáhat nezávislým novinářům v Rusku prostřednictvím diplomatické či konzulární podpory v případě, že budou v ohrožení, a to včetně flexibilní vízové politiky; Parlament zdůrazňuje, že tato spolupráce s občanskou společností musí být pilířem nadcházejícího nového strategického přístupu EU k Rusku, a naléhavě vyzývá členské státy, aby zvážily přijetí ohrožených nebo zakázaných nevládních organizací z Ruska a umožnily jim v případě potřeby působit z území EU, zvýšily svou podporu práci obránců lidských práv a případně usnadnily vydávání mimořádných víz a poskytly jim dočasné útočiště v členských státech EU; f) potřebu pokračovat ve spolupráci občanské společnosti s Ruskem, a tudíž řešit rostoucí překážky, které ruské orgány vytvářejí pro mezilidské kontakty, spolupráci občanské společnosti a podporu ruským organizacím občanské společnosti; g) odsouzení nových forem skryté represe, jejímž cílem je postihovat jak v hlavním městě, tak i jinde účast zaměstnanců, nemocničních lékařů, učitelů a pracovníků sociálních služeb na demonstracích nebo podporu, kterou vyjadřují odpůrcům současného režimu; h) potřebu, aby EU a její členské státy v Radě Evropy naléhavě vznesly otázku přijetí nedávných autoritářských legislativních aktů Ruskou federací s ohledem na plnění jejích mezinárodních závazků vůči Radě Evropy; i) přijetí koordinovaných opatření s podobně smýšlejícími mezinárodními partnery, včetně zemí skupiny G7, a naléhavé vybízení ruských orgánů, aby ukončily domácí represi namířenou proti aktivistům bojujícím za demokracii a občanskou společnost a obráncům lidských práv, což by mělo zahrnovat rovněž veřejné zásahy na vysoké úrovni, koordinované iniciativy a setrvalou kontrolu v rámci mezinárodních a regionálních fór pro lidská práva, jako je Rada Evropy, OBSE a Rada OSN pro lidská práva; j) provádění pravidelných hodnocení dopadů na lidská práva s cílem zajistit, aby spolupráce s ruskými orgány neohrožovala cíle v oblasti lidských práv a přímo ani nepřímo nepřispívala k porušování lidských práv; k) vybízení měst a obcí EU, které mají aktivní projekty partnerské spolupráce se svými protějšky v Rusku, aby tyto dohody revidovaly a aktualizovaly tak, aby zohledňovaly lidskoprávní rozměr, a aby zaměřily spolupráci především na občanskou společnost a mezilidské kontakty; l) respektování opakované výzvy Parlamentu adresované delegaci EU a diplomatickým zastoupením jednotlivých států v Rusku, aby pozorně sledovaly situaci konkrétních politických vězňů a jejich soudní procesy v této zemi, aby jim a jejich rodinám nabízely veškerou podporu, kterou mohou potřebovat, a aby koordinovaly své úsilí o zajištění jejich rychlého propuštění; m) zabránění toho, aby byla úředníkům zodpovědným za porušování lidských práv a represi přiznávána legitimita, např. zajištěním toho, aby se velvyslanci a návštěvníci na vysoké úrovni vyhnuli diskrečním setkáním s činiteli zapojenými do represí, například s poslanci Státní dumy, kteří se podíleli na vypracovávání zákona o „zahraničních agentech“, např. Andrejem Klimovem; sledování dvoustranných fór, jako je Trianonský dialog a dialog ze Soči; zvážení jejich přerušení podle vzoru Petrohradského dialogu, v jehož případě bylo rozhodnuto, že se nebude svolávat, dokud jsou někteří jeho členové diskriminováni jako „nežádoucí zahraniční organizace“;