ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Problém, se kterým se regulatorní rámec fondů ELTIF potýká, spočívá v nízké míře využívání. Odvětví fondů ELTIF je poměrně malé a je soustředěno v pouhých čtyřech členských státech. Existuje tak nevyužitý potenciál k vytvoření dalšího kanálu, který by mobilizoval kapitál na financování dlouhodobých projektů. To má nepříznivý dopad na realizátory projektů, podniky (i malé a střední podniky), investory i správce fondů ELTIF a znesnadňuje to dosažení cílů unie kapitálových trhů spočívajících ve vytvoření rozmanitějších zdrojů dlouhodobého financování v Evropě.

Návrh je koncipován tak, aby se fondy ELTIF staly pro správce a investory atraktivnějšími. Správci budou moci přizpůsobit struktury fondů ELTIF investičním strategiím, jež odpovídají potřebám investorů, a dosáhnout nákladové efektivity. Investoři budou moci uspokojit své potřeby v oblasti dlouhodobých úspor a investic. Vyšší počet investorů by umožnil, aby fondy co do velikosti rostly a dosahovaly úspor z rozsahu. Odstraněním duplicitních postupů a nepružných pravidel fondů by se správcům fondů ELTIF snížily náklady. Díky navrhovaným změnám bude pro fondy ELTIF snadnější dosáhnout původních cílů spočívajících ve vytvoření nového zdroje dlouhodobého financování v Evropě.
Možnost č. 3 nesetrvává jen u přezkumu ustanovení o financování, ale zahrnuje do něj i další části textu nařízení, kterým by podle analýzy Komise a názorů obdržených od zúčastněných stran cílená zlepšení prospěla. Kromě přezkumu ustanovení o financování zahrnuje tato možnost snížení administrativní zátěže, posílení vymáhání nařízení a režimu sankcí, zprovoznění mechanismu pro ověřování hodnot EU a podporu genderové rovnosti.

Upřednostňovanou možností je možnost č. 3, protože ta se komplexním způsobem zabývá všemi uvedenými problémy a zajišťuje co možná největší pozitivní dopady na všechny skupiny zúčastněných stran. Opatření požadovaná touto navrhovanou možností politiky by nejlépe posloužila obecným cílům přezkumu. Zahrnuje totiž kombinaci opatření, jejichž cílem je odstranit zbývající mezery v ustanoveních o financování, podporovat hodnoty EU, demokracii a transparentnost, posílit vymáhání nařízení a snížit administrativní zátěž, což pomůže evropským politickým stranám a nadacím plnit jejich ústavní poslání.
K řešení všech zjištěných problémů byly navrženy tři komplexní přístupy:

Možnost 1 – přijmout pouze opatření „měkkého“ práva spolu se schengenskou strategií (opatření „měkkého“ práva).

Možnost 2 – navrhnout cílenou změnu Schengenského hraničního kodexu doprovázenou některými opatřeními „měkkého“ práva (smíšená možnost). Byl by především navržen nový postup pohotovostního plánování týkající se znovuzavedení hraničních kontrol na vnitřních hranicích v reakci na hrozby, jimž čelí několik členských států nebo všechny členské státy současně. Pokyny a doporučení přijatá v reakci na COVID-19 by přispěla k vypracování „zmírňujících opatření“, jež by bylo nutné zohlednit v případě, že je znovuzavedení hraničních kontrol nevyhnutelné. S cílem omezit využívání hraničních kontrol jako nejrušivějšího opatření by byl pojem „krajní opatření“, který je již obsažen v Schengenském hraničním kodexu, doplněn tak, aby uváděl odkaz na opatření, jež mají členské státy k dispozici jako kompenzaci neexistence hraničních kontrol. Komise by navíc získala lepší nástroje k monitorování důvodů, pro které chtějí členské státy znovu zavést hraniční kontroly, a způsobů jejich provádění. Přijetí „zákazu vstupu“ do EU v případě hrozby pro veřejné zdraví by přineslo pevný právní základ pro zajištění jednotného postupu na vnějších hranicích.

Možnost 3 – je z hlediska změny stávajících pravidel ambicióznější. Vyžadovala by přijetí rozhodnutí o znovuzavedení ochrany hranic na úrovni EU se souhlasem některého z orgánů EU, nebo by jednoduše zrušila stávající možnost znovu zavést hraniční kontroly na vnitřních hranicích jednostranným rozhodnutím členského státu a namísto něj by stanovila použití kompenzačních opatření.

Upřednostňovanou možností je po podrobném posouzení dopadů všech možností a konzultaci se všemi zúčastněnými stranami možnost 2. Důvodem volby této možnosti je skutečnost, že tato možnost má nejlepší celkové výsledky z hlediska účinnosti, účelnosti a přiměřenosti. Vychází z dosavadních zkušeností a zároveň je dostatečně ambiciózní. Respektuje stanoviska členských států k úloze hraničních kontrol při řešení závažných hrozeb a zároveň respektuje oprávněná očekávání občanů EU a dalších osob, jež mají z neexistence hraničních kontrol na vnitřních hranicích prospěch.
Díky Zelené dohodě pro Evropu směruje Unie ke klimatické neutralitě do roku 2050, a to prostřednictvím výrazného snižování emisí uhlíku ve všech hospodářských odvětvích. Metan je z pohledu celkového působení na změnu klimatu druhým nejvýznamnějším skleníkovým plynem po oxidu uhličitém a zapříčiňuje přibližně třetinu současného oteplování klimatu. Mezivládní panel pro změnu klimatu (IPCC) konstatuje, že má-li svět do roku 2050 zůstat pod cílovou hranicí oteplení o 1,5 °C (nebo dokonce o 2 °C), musí být do roku 2030 dosaženo výrazného snížení emisí metanu. Z posouzení dopadů plánu dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030 vyplývá, že nákladově nejefektivnějšího snížení emisí metanu lze dosáhnout v odvětví energetiky. Tyto emise představují přeshraniční problém a jeho nekoordinovaná regulace napříč členskými státy a odvětvími vede ke vzniku mezer a neefektivitě a může narušit fungování jednotného trhu EU s energií. Vzhledem k tomu, že většina emisí metanu spojených s fosilní energií spotřebovávanou v EU vzniká mimo EU, může v této oblasti přinést výsledky pouze společná akce členských států.

Zúčastněné strany vyjádřily širokou podporu vytvoření spolehlivého standardu pro měření, vykazování a ověřování (MVO) emisí metanu v odvětví energetiky. Ve veřejné konzultaci (VK) bylo 78 % odpovědí pro to, aby část návrhu MVO týkající se ropy a zemního plynu vycházela z metodiky Partnerství pro metan v odvětví ropy a zemního plynu, která má rovněž podporu všech oborových sdružení EU v oblasti ropy a zemního plynu. Velmi vysokou podporu (96 % odpovědí v rámci VK) má zahrnutí uhlí do nařízení o MVO, a to i ze strany uhelného průmyslu. Širokou podporu mají i legislativní opatření ke snížení emisí v odvětví ropy, fosilního plynu a uhlí. Všechna sdružení ropného a plynárenského průmyslu, která poskytla odpověď v rámci VK, vyjádřila podporu zavedení povinnosti zjišťování a oprav netěsností (LDAR) do právních předpisů EU a s takovou povinností do značné míry souhlasí i nevládní organizace. Všichni respondenti veřejné konzultace z řad nevládních organizací a průmyslu se domnívají, že lze postupně ukončit rutinní odvětrávání a spalování spojené s energií vyráběnou a spotřebovávanou v EU. Pokud jde o zahrnutí opatření ke zmírnění dopadů důlního metanu, ukázala veřejná konzultace vysokou a širokou podporu (80 % odpovědí). Devadesát dva procent respondentů dotazníku VK uvítá právní předpisy EU týkající se emisí metanu v odvětví energetiky, které se vztahují na veškerou ropu a zemní plyn vstupující na trh EU. Konkrétně 96 % respondentů souhlasí s vytvořením nástroje pro transparentnost v oblasti metanu na úrovni EU a na mezinárodní úrovni. 72 % vyjadřuje názor, že právní předpisy EU týkající se emisí metanu v odvětví energetiky by měly rozšířit povinnosti na společnosti dovážející fosilní energii do EU/společnosti vyvážející fosilní energii do EU, a 65 % respondentů vyjadřuje názor, že je možné uložit stejné povinnosti týkající se MVO, LDAR a odvětrávání a spalování stejnou měrou všem účastníkům hodnotového řetězce ropy a plynu spotřebovávaného v EU, a to včetně účastníků ze zemí mimo EU.
V zájmu náležitého řešení cílů revize ITS byly posouzeny tři možnosti politiky z hlediska jejich hospodářských, sociálních a environmentálních dopadů. Všechny možnosti zahrnují: i) posílení zásad koordinace a zavádění a ii) rozšíření oblasti působnosti směrnice o ITS na nové a nově vznikající oblasti služeb ITS (základ možnosti politiky č. 1). Kromě toho je ve všech možnostech politiky institucionalizována spolupráce zúčastněných stran prostřednictvím opatření ke zlepšení koordinace a zajištění souladu ustanovení směrnice s ustanoveními stávajících právních nástrojů. Cílem možnosti politiky č. 2 je rovněž stanovit povinnost zajištění dostupnosti a přístupnosti klíčových dat. To představuje skokovou změnu ke zlepšení kvality dat, přístupu k datům, jejich výměny a jejich využívání pro provoz služeb ITS. Možnost politiky č. 3 obsahuje navíc tyto cíle: i) stanovit povinnost poskytování základních služeb ITS a těžit z větší dostupnosti, kvality, výměny a využívání dat v rámci možnosti politiky č. 2 a ii) dále podporovat zavádění interoperabilních a nepřetržitých služeb, zejména těch, které se zaměřují na bezpečnost silničního provozu. Možnost politiky č. 3 je upřednostňovanou možností, neboť se jedná o nejambicióznější a nejúčinnější možnost, která nejlépe dosáhne konkrétních cílů směrnice o ITS a nejlépe zajistí rychlé a soudržné zavádění služeb ITS.
Prevalence násilí vůči ženám a domácího násilí v celé EU, jakož i újma, kterou tyto formy násilí způsobují jednotlivcům i společnostem, vytvářejí zvláštní potřebu společného postupu. Násilí vůči ženám a domácí násilí mohou mít vzhledem k mobilitě osob rovněž fyzickou přeshraniční povahu; v online světě nemá toto násilí žádné hranice. Cílů politiky lze dosáhnout pouze tehdy, budou-li se na všechny případy násilí vůči ženám a domácího násilí stejnou měrou vztahovat minimální standardy. Problematiku násilí vůči ženám a domácího násilí členské státy začlenily do svých právních předpisů a politik, což však ke snížení prevalence uvedeného násilí nevedlo. V zájmu zajištění rovného zacházení s oběťmi by iniciativa přinesla vzestupnou konvergenci tím, že by stanovila minimální normy týkající se práv obětí násilí vůči ženám a domácího násilí. Cílem těchto norem by bylo předcházet uvedenému druhu násilí a potírat je, a to před trestním řízením, v jeho průběhu i po jeho skončení. Iniciativa by rovněž zavedla definice jednání, jehož kriminalizace je nedostatečná, jakož i související tresty. Opatření na úrovni EU zajistí ochranu základních práv poloviny obyvatel EU na celém jejím území.

Z posouzení upřednostňované možnosti vyplývají pozitivní hospodářské dopady. Snížení prevalence násilí vůči ženám a domácího násilí by zejména mohlo znamenat hospodářský přínos ve výši přibližně 53,1 miliardy EUR a v dlouhodobém horizontu dokonce zhruba 82,7 miliardy EUR. Největší potenciál pro ekonomický přínos spočívá v tom, že by se snížily náklady na fyzickou a citovou újmu obětí (odhadované snížení v rozmezí od 32,2 miliardy EUR do 64,5 miliardy EUR). Společenské dopady by se týkaly různých zúčastněných stran, konkrétně obětí, svědků, pachatelů, podniků, vnitrostátních orgánů a společnosti v širším smyslu. Upřednostňovaná možnost by pro oběti znamenala lepší zdraví, bezpečnost a kvalitu života (zejména díky ochranným a podpůrným opatřením). Rovněž by se zvýšilo povědomí obětí a svědků o informacích týkajících se dostupných služeb ochrany a podpory a o přístupu k nim. Očekává se, že intervenční programy pro pachatele budou mít pozitivní dopad na jejich postoje a chování. Pokud by zaměstnavatelé znali situaci, s níž se potýkají pracovníci, kteří jsou oběťmi obtěžování na pracovišti, lépe by je pochopili, zajistili jim větší podporu, a v konečném důsledku tak přispěli k vytváření bezpečného pracovního prostředí. Pozitivní účinek by se měl projevit i na produktivitě. Vnitrostátní orgány by měly prospěch z opatření řešících právní roztříštěnost a nejistotu. Pokud by si veřejnost uvědomila škodlivost genderových stereotypů, norem a násilnického chování mezi veřejností, mělo by to pozitivní dopad na společnost jako celek. V neposlední řadě je důležité dodat, že dopady upřednostňované možnosti na základní práva jsou značné.
Obecným cílem je lépe využívat potenciál jednotného trhu s cílem přispět k přechodu na udržitelné hospodářství, podpořit udržitelné vytváření hodnot a zlepšit dlouhodobou výkonnost a odolnost společností v EU. Specifickými cíli je: objasnit, co se očekává od členů orgánů společností, aby splnili svou povinnost jednat v zájmu společnosti; podporovat začlenění rizik a dopadů vztahujících se k udržitelnosti do řízení podnikových rizik; zvýšit odpovědnost za identifikaci, prevenci a zmírňování nepříznivých dopadů, a to i v hodnotových řetězcích; zlepšit přístup k opravným prostředkům; zlepšit postup správy a řízení společností s cílem lépe začlenit udržitelnost do rozhodování společností a členů jejich orgánů.

Byly zváženy zejména možnosti povinnosti náležité péče podniků a povinnosti členů orgánů společností. Neregulační možnosti byly zavrženy, neboť se ukázalo, že nejsou účinné a účelné. Pokud jde o náležitou péči, některé regulační možnosti (např. povinnost nebo odpovědnost omezená na první úroveň hodnotového řetězce) byly rovněž vyřazeny z důvodu neúčinnosti. Zvolené možnosti se liší v celkovém přístupu (odvětvové – horizontální) a osobní působnosti. Navrhuje se soubor upřednostňovaných možností, které se vzájemně doplňují. Pokud jde o náležitou péči podniků, byla by zavedena horizontální povinnost náležité péče pro velké obchodní korporace s ručením omezeným (vymezené pomocí dvou možných alternativních souborů kritérií na počet zaměstnanců a obrat) společně se zjednodušeným režimem zaměřeným na nejdůležitější problémy u středně velkých společností s ručením omezeným a společností s ručením omezeným se střední tržní kapitalizací v odvětvích, kde je větší pravděpodobnost vzniku nepříznivých dopadů na životní prostředí a lidská práva (odvětví s velkým dopadem). To by podpořila pravidla EU týkající se harmonizované občanskoprávní odpovědnosti a vymáhání ze strany správních orgánů. Budou zahrnuty společnosti ze třetích zemí, které v EU dosahují významného obratu. Pokud jde o povinnosti členů orgánů společností, upřednostňovaná možnost by harmonizovaným způsobem vyjasnila obecnou povinnost členů orgánů všech společností s ručením omezeným jednat v nejlepším zájmu společnosti (jak je stanoveno vnitrostátními právními předpisy o obchodních společnostech). To by vycházelo z určitých konkrétních povinností členů orgánů velkých společností (např. v souvislosti s řízením rizik nebo zapojením zúčastněných stran) a bylo postupně zaváděno pro středně velké společnosti s ručením omezeným a kótované malé a střední podniky s velkým dopadem. Povinnosti členů orgánů společností při provádění povinnosti náležité péče podniků se týkají stejných společností jako tato povinnost. Na velké společnosti s více než 1 000 zaměstnanci by se vztahovaly další konkrétní povinnosti členů orgánů společností související se stanovováním strategie s vědecky podloženými cíli. To by doplnilo obecné ustanovení, podle něhož by odměna měla usnadňovat nebo alespoň neomezovat dodržování nových pravidel.
Obecným cílem je chránit svrchovanost a bezpečnost EU zvýšením poskytování odolných, globálních, zaručených a flexibilních řešení družicové komunikace založených na technologické a průmyslové základně EU. Navrhovaná iniciativa, vycházející ze systémů EU GOVSATCOM a EUROQCI a přístupu striktně založeného na službách, bude schopna zaplnit několik kapacitních mezer zejména pro uživatele z řad státní správy, neboť bude poskytovat řešení s vyšší bezpečností, nízkým zpožděním a větší šířkou pásma. Za tímto účelem bude nízkého zpoždění a větší šířky pásma dosaženo nasazením prostředků na více oběžných drahách (LEO a MEO vedle stávajících GEO); a zvýšené bezpečnosti pomocí kvantové kryptografie (EUROQCI). Návrh systému spolu s postupným vývojem a zaváděním by mohl začít v roce 2023. Nasazení prvních nových družic a využití stávající kapacity družicové komunikace by umožnilo poskytování počátečních služeb a testování kvantové kryptografie na oběžné dráze do roku 2024–2025. Plné nasazení vesmírné konstelace s integrovanou kvantovou kryptografií by umožnilo plnou operační schopnost do roku 2027.

Cílů navrhované iniciativy nemohou dostatečně dosáhnout členské státy samy, protože rozsah a globální rozměr vyvíjejících se potřeb a související náklady lze řešit pouze na úrovni EU. Opatření a koordinace na úrovni EU by zabránily zdvojování úsilí v Unii a členských státech a zvýšily by synergie mezi stávajícími a budoucími kapacitami, jakož i civilními, vesmírnými a bezpečnostními komunitami. Vedlo by to k lepšímu využití stávajících prostředků, a tím k úsporám z rozsahu, větší bezpečnosti a odolnosti, zejména prostřednictvím kvantové kryptografie, lepšímu zeměpisnému nepřerušovanému pokrytí a k poskytování větší škály flexibilních služeb. Ze zvýšené operativní účinnosti této iniciativy by měli stejný přímý prospěch všichni evropští občané.

K řešení nedostatečné kapacity při poskytování požadovaných služeb státní správy byly zváženy následující možnosti politiky, aby bylo cíle dosaženo co nejúčinněji a nejúčelněji: Nejprve se zvažovalo, zda by EU mohla tyto bezpečné akreditované služby nakupovat od zavedených řešení veřejného nebo soukromého sektoru, v současnosti omezených na poskytovatele na zahraničním trhu (možnost 3 – konstelace mimo EU). Přestože je trh družicové komunikace v EU již dobře rozvinutý, v současné době v EU neexistují poskytovatelé, kteří by mohli uspokojit všechny rostoucí a vyvíjející se potřeby státní správy. Nákup služeb ze soukromých zdrojů mimo EU není z hlediska bezpečnosti a strategické autonomie upřednostněn. EU proto musí jednat tak, aby zajistila poskytování těchto služeb buď plným financováním a pořízením vlastního systému (možnost 1 – plně veřejná), nebo vytvořením partnerství veřejného a soukromého sektoru (možnost 2 – formou koncese). Poslední možnost byla považována za upřednostňovanou, neboť zajišťuje správnou rovnováhu mezi potřebami členských států EU v oblasti bezpečnosti a spolehlivosti a finanční zátěží spojenou se zaváděním a provozem systému. Tato varianta by rovněž umožnila soukromému partnerovi nasadit další prvky infrastruktury pro poskytování komerčních služeb.
Celkový balíček možností bude mít pozitivní účinek ve formě přiměřenější regulace centrálních depozitářů a vyšší konkurenceschopnosti trhu pro služby vypořádání v EU. Zjednodušení postupu pasportizace formou jednoduchého oznámení na úrovni hostitelského členského státu (namísto předchozího schválení, jak se předpokládá v současnosti) by mohlo centrálním depozitářům ušetřit v prvním roce 10 milionů EUR a pak přibližně 4 miliony EUR ročně. Změny v oblasti dohledu týkající se zřízení kolegií dohledu nebo změny v poskytování bankovních doplňkových služeb by přinesly zjednodušení postupů, což by vedlo k jednotnějšímu dohledu a snazšímu přístupu k některým službám. Tyto přínosy lze obtížně kvantifikovat, ale očekává se, že budou pro podniky a regulační orgány významné. Pokud jde o vyjasnění a odklad prvků režimu disciplíny při vypořádání, hlavním přínosem by bylo odložení nákladů, tj. nákladů na připojení ke zprostředkovatelům náhradní koupě pro účastníky trhu nebo objemu obchodů, které by nezmizely nebo by se nepřesunuly mimo EU (odhadem 4–5 % celkového obratu). Zjednodušení postupu pasportizace a větší přehlednost režimu disciplíny při vypořádání by mohly částečně zmírnit administrativní zátěž orgánu ESMA, pokud jde o vyřizování dotazů. A konečně dopad upřednostňovaných možností politiky na vnitrostátní orgány by měl být vesměs pozitivní. Pro příslušné vnitrostátní orgány by to mohlo znamenat zejména nižší náklady a kratší dobu vynaloženou na pasportizaci, pokud by hostitelské vnitrostátní orgány byly pouze informovány.
Vzhledem k předpokládané rámcové architektuře iniciativy pro udržitelné výrobky je obtížné celkové náklady na upřednostňované možnosti přesně určit. I když budou se zavedením rámce a přípravou opatření iniciativy pro udržitelné výrobky spojené určité počáteční náklady, nejvýznamnější náklady pravděpodobně vzniknou až poté, co budou tato opatření stanovena u prioritních výrobků. Obecně to znamená, že náklady hospodářských subjektů zapojených do výroby výrobků se pravděpodobně zvýší, přičemž některé náklady budou přeneseny na spotřebitele. Ze zkušeností se směrnicí o ekodesignu však vyplývá, že v dlouhodobém horizontu se zvýšené náklady více než vyrovnají finančními úsporami pro spotřebitele. V rámci iniciativy pro udržitelné výrobky je patrný také jasný potenciál pro výhody plynoucí z prodloužení životnosti a zlepšení výrobního procesu. Zvýšení výrobních nákladů by navíc mohlo být kompenzováno úsporami v rámci hodnotového řetězce pro jiné podniky. Všechna opatření v rámci iniciativy pro udržitelné výrobky budou podpořena posouzením dopadů a konzultačními procesy, které posoudí náklady a přínosy, aby byla zajištěna proporcionalita.
Možnost D by nám umožnila řešit hlavní nedostatky stávajícího nařízení: nedostatečně účinný proces normalizace, vnitrostátní překážky obchodu, neúčinný dozor nad trhem a nedostatečnou jasnost a zjednodušení. Možnost D by vedla k lepšímu fungování jednotného trhu pro výrobce stavebních výrobků a k růstu přeshraničního obchodu. Rovněž by se maximálně využil potenciál digitalizace ke snížení administrativní zátěže, neboť by se všechny informace a dokumentace související s nařízením zpracovávaly v digitální podobě. Dalšího snížení administrativní zátěže výrobců by bylo dosaženo odstraněním překryvu mezi označením CE a prohlášením o vlastnostech. Vlády EU by mohly z povinností stanovených nařízením vyjmout mikropodniky, které neobchodují přes hranice. Možnost D by účinně řešila cíle vyplývající z průmyslové strategie, strategie normalizace, Zelené dohody pro Evropu, akčního plánu pro oběhové hospodářství a dalších souvisejících iniciativ v souvislosti se stavebními výrobky. Možnost D by umožnila stanovit požadavky na ochranu životního prostředí a požadavky na bezpečnost výrobků nezávisle na vlastnostech souvisejících se stavbou a měla by přispět k dekarbonizaci zastavěného prostředí. Možnost D by měla pozitivní dopad zejména na bezpečnost, dodržování předpisů a kvalitu zastavěného prostředí.
Možnost 1: Zásah s nízkou intenzitou: Opírá se o mechanismus posílené spolupráce a dobrovolné nástroje, které by se vztahovaly na digitální zdravotnické produkty a služby a opětovné využití zdravotních dat. Tato možnost by byla podpořena lepší správou a digitální infrastrukturou.

Možnosti 2 a 2+: Zásah se střední intenzitou: Posílil by práva občanů na digitální kontrolu jejich zdravotních dat a byl by poskytnut rámec EU pro sekundární využití zdravotních dat. Správa by se (při primárním a sekundárním využití dat) spoléhala na vnitrostátní orgány, které by prováděly politiky na vnitrostátní úrovni, přičemž na úrovni EU by podporovaly vypracování vhodných požadavků. Přeshraniční sdílení a opětovné využití zdravotních dat by podporovala digitální infrastruktura. Provádění by bylo podpořeno certifikací a označeními, čímž by se zajistila transparentnost pro orgány, zadavatele i uživatele.

Možnosti 3 a 3+: Zásah s vysokou intenzitou: Tato možnost by šla nad rámec možnosti 2 tím, že by stávající nebo nový subjekt EU pověřila definicí požadavků na úrovni EU, udělila mu přístup ke zdravotním datům napříč zeměmi a rozšířila by rozsah certifikace.

Upřednostňovanou možností je možnost 2 s prvky možnosti 2+, která zajišťuje certifikaci elektronických zdravotních záznamů, služby zprostředkování dat zahrnující elektronické zdravotní záznamy a zdravotnické prostředky, které vkládají údaje do systémů EHR, jakož i dobrovolné označování pro aplikace v oblasti wellness. Zajistila by co nejlepší rovnováhu mezi účinností a účelností při dosahování cílů. Možnost 1 by zlepšila výchozí úroveň jen mírně, neboť je i nadále dobrovolná. Možnost 3 by byla rovněž účinná, ale měla by vyšší náklady, mohla by mít větší dopad na malé a střední podniky a mohla by být z politického hlediska nesnadněji proveditelná.