CS Úřední věstník Evropské unie C 306/42

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ke Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Plán strategie EU pro invazivní druhy

KOM(2008) 789 v konečném znění

2009/C 306/10

Dne 3. prosince 2008 se Evropská komise, v souladu s článkem 262 Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

„sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Plán strategie EU pro invazivní druhy“

Dne 24. února 2009 předsednictvo Výboru pověřilo specializovanou sekci Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí přípravou podkladů na toto téma.

Vzhledem k naléhavé povaze práce Evropský hospodářský a sociální výbor jmenoval pana SIECKERA hlavním zpravodajem na 454. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 10. a 11. června 2009 (jednání dne 11. června), a přijal následující stanovisko 109 hlasy pro a 2 členové se zdrželi hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 Invazivní druhy (ID) představují stále větší hrozbu pro biologickou rozmanitost, zemědělství a veřejné zdraví. V současnosti jsou odhadované náklady na ID 10 až 12 miliard EUR ročně, což také znamená skutečné ohrožení pro ekonomiku.

1.2 Výbor uznává, že je potřeba začít jednat, jak to bylo také vyjádřeno na nejvyšší politické úrovni, a bere na vědomí čtyři politické možnosti, jak řešit problém ID, jak je popsáno ve sdělení: „současný stav beze změn“, využívání stávajících právních nástrojů spolu s nepovinnými opatřeními, úprava stávajících právních předpisů a vytvoření jednotného zvláštního právního nástroje EU.

1.3 Výbor uznává, že dokument poskytuje vynikající analýzu, ale zároveň konstatuje, že Společenství mělo reagovat již před třemi lety, když byl přijat akční plán pro biologickou rozmanitost, a proto vyzývá k okamžitému jednání.

1.4 Výbor je přesvědčen, že nejlepší přístup, jak řešit hrozbu ID, by bylo přijetí jednotného zvláštního právního nástroje EU, a také zřízení evropské agentury pro sledování jeho provádění.

1.5 Výbor zdůrazňuje potřebu zvyšování informovanosti veřejnosti EU o ohrožení ID z důvodu rychlého nárůstu obchodu a přepravních činností. Toho lze dosáhnout komunikačními a vzdělávacími činnostmi, vyzdvihováním různých hrozeb a hospodářských nákladů v případě žádné nebo nedostatečné reakce.

1.6 Výbor považuje za důležité, aby sociální aspekty řešení problému ID byly řádně zohledněny při uplatňování současných pravidel EU nebo v budoucnosti v rámci jednotného právního nástroje EU, jak ukázala vážná zdravotní rizika spojená s plynováním tankerů při připlutí do přístavů EU.

2. Důležité otázky

2.1 Co jsou invazivní druhy?

2.1.1 Označení „invazivní druh“, který se používá v celém tomto dokumentu, zahrnuje výraz „invazivní cizí druh“ používaný v Úmluvě o biologické rozmanitosti a výraz „invazivní nepůvodní druh“. Invazivní druhy jsou obecně definovány jako druhy, jejichž pronikání a/nebo šíření může ohrozit biologickou rozmanitost nebo mít jiné nepředvídané následky. Evropská komise ve svém sdělení uvádí, že invazivní druhy (ID) se stávají pro EU stále větším problémem.

2.1.2 Projekt DAISIE, podporovaný v rámci šestého rámcového programu EU pro výzkum určil přítomnost 10 882 nepůvodních druhů v Evropě, z nichž 10–15 % by mohlo mít negativní hospodářský nebo ekologický dopad. Hlavními faktory, které přímo ovlivňují biologickou rozmanitost, jsou: změna stanoviště, změna klimatu, neúnosné využívání zdrojů, znečištění a invazivní druhy.

2.2 Potřeba přímé akce

2.2.1 Zatímco k řešení čtyř z těchto pěti uvedených faktorů má EU nástroje, na rozdíl od několika jiných zemí OECD neexistují v současné době nástroje na úrovni EU pro oblast invazivních druhů. Tímto nedostatkem je třeba se zabývat, má-li EU dosáhnout svého cíle „zastavit snižování biologické rozmanitosti do roku 2010“. Invazivní druhy kromě toho pro EU rovněž představují velkou ekonomickou hrozbu.

2.2.2 Nezbytnost koordinovaného postupu při řešení problematiky invazivních druhů byla vyslovena na nejvyšší politické úrovni. Rada ve složení pro životní prostředí, Evropský parlament, Výbor regionů (1) a Evropský hospodářský a sociální výbor (2) zdůraznily potřebu strategie EU pro invazivní druhy, účinného systému včasného varování a účinných postupů řešení na úrovni EU. Podobné závazky obsahoval šestý akční program pro životní prostředí i sdělení Komise k tématu Zastavení ztráty biologické rozmanitosti do roku 2010 – a v dalších letech a k němu připojený akční plán.

2.3 Hlavní způsoby šíření

2.3.1 Invazivní druhy se mohou dostat do nového regionu třemi širokými mechanizmy: dovozem jako komodita, dopravní cestou a/nebo přirozeným šířením ze sousedního regionu, kde je tento druh také cizím druhem. Z těchto tří mechanizmů vyplývá šest hlavních způsobů šíření: vypuštění, únik, kontaminující látka, černý pasažér, koridor a spontánní šíření.

2.3.2 Rychle se rozvíjející obchodní a dopravní činnosti rozšiřují možnosti pronikání invazivních druhů a zatížení životního prostředí. Existence jednotného trhu znamená, že jakmile se invazivní druh dostane na území jednoho členského státu, může se rychle rozšířit po celé EU. Problémy související s obchodem je tedy možno účinně řešit pouze na vnější hranici ES. Vzhledem ke způsobu, jakým tyto druhy zdomácňují a jak se šíří, mohou se opatření přijatá jedním členským státem stát naprosto neúčinnými, jestliže sousední země opatření nepřijmou nebo reagují nekoordinovaně.

2.3.3 Stoupající koncentrace CO2, vyšší teploty, zvýšené ukládání dusíku, nové režimy narušení rovnováhy a postupující znehodnocování stanovišť pravděpodobně usnadní další šíření ID.

3. Dopady

3.1 Dopad na ekologii

Environmentální důsledky ID jsou značné, od hromadných změn ekosystému přes skoro úplné vyhynutí původních druhů až po méně závažné ekologické změny. Invazivní druhy jsou považovány za jednu z největších hrozeb pro biologickou rozmanitost.

3.2 Dopad na hospodářství

Invazivní druhy mohou snížit výnosy v zemědělství, lesnictví a rybářství. Je rovněž známo, že invazivní druhy snižují dostupnost vody a zhoršují jakost půdy zvýšenou erozí půdy.

3.3 Dopad na veřejné zdraví

Řada zdravotních problémů, jako jsou alergie a kožní problémy, jsou způsobeny ID, a jejich účinky jsou ještě zesíleny změnou klimatu.

3.4 Dopad na rozpočty

V roce 2008 činily podle počátečního odhadu náklady na invazivní druhy v Evropě ročně 9 600 až 12 700 milionů eur. Tato částka je nepochybně podhodnocená, protože je založena na současných výdajích na eradikaci a kontrolu invazivních druhů a na doložených nákladech na dopad na hospodářství.

4. Přístupy k řešení problematiky invazivních druhů

4.1 Pokud jde o politickou reakci na hrozbu invazivních druhů, mezinárodně schválený „třístupňový hierarchický přístup“ podporuje opatření založená na 1) prevenci, 2) rychlém zjištění a eradikaci a 3) kontrole a dlouhodobém omezení.

4.1.1 Prevence

K omezení a prevenci dalšího šíření obchodem by bylo třeba posílit kontroly a inspekce na hranicích. Prevence úmyslného zavádění nepůvodních druhů je možná zavedením přísnějších pravidel a výměnou informací mezi vnitrostátními, regionálními a mezinárodními orgány, které se zabývají kontrolou ID. Velkým přínosem pro prevenci týkající se organismů přenášených na trupech lodí nebo v balastové vodě z nich vypouštěné by byla ratifikace a provádění úmluvy o balastních vodách.

4.1.2 Včasné zjištění a rychlá eradikace

Včasné zjištění a rychlá eradikace invazivních druhů závisí na účinných monitorovacích programech za pomoci mechanizmů včasného varování, aby bylo možné co nejrychleji informovat další oblasti, které mohou být zasažené, a vyměňovat si informace o možných strategiích eradikace.

4.1.3 Kontrola a omezování

Jestliže již došlo ke zdomácnění a rozšíření invazivního druhu, je třeba klást důraz na kontrolu a omezení. To opět bude vyžadovat účinnou výměnu informací a provádění koordinovaných kampaní a opatření na kontrolu nebo zastavení šíření příslušných druhů.

5. Stávající nástroje a politické možnosti

5.1 Stávající právní předpisy

S ohledem na různé prvky strategie uvedené výše posoudila Komise stávající právní předpisy EU, výzkumné programy, akční plány a další iniciativy. Komise došla k závěru, že ve všech stávajících právních nástrojích EU jsou velké mezery, a tudíž je odpovídající reakce na hrozbu ID prakticky nemožná. Na mezinárodní úrovni přijala Mezinárodní námořní organizace v roce 2004 úmluvu o balastních vodách, která by měla vstoupit v platnost 12 měsíců po ratifikaci 30 státy, což představuje minimálně 35 % světové obchodní lodní nosnosti. K 28. únoru 2009 ratifikovalo úmluvu 18 států, což představuje 15,36 % světové lodní nosnosti. Mezi těmito 18 státy jsou pouze dva členské státy EU, a sice Španělsko a Francie. Úmluvu ratifikovalo také Norsko, jeden ze států EHP.

5.2 Možnosti politiky

Sdělení popisuje čtyři možnosti, jak náležitě řešit problém ID:

5.2.1 Současný stav beze změn

Možnost „současný stav beze změn“ je výchozím bodem, na jehož základě lze posuzovat ostatní možnosti.

5.2.2 Maximalizace využívání stávajících právních nástrojů spolu s nepovinnými opatřeními

Formální právní požadavky by zůstaly v platnosti v té podobě jako dnes, bylo by však možné se uvědoměle rozhodnout aktivně řešit problematiku invazivních druhů v rámci stávajících právních předpisů. Členské státy by ze své vůle zařadily problematiku invazivních druhů do svých hraničních kontrolních činností. Na základě stávajících činností by bylo rovněž možné vytvořit celoevropský systém včasného varování a předávání informací.

5.2.3 Úprava stávajících právních předpisů

Tato varianta je v mnohém podobná variantě 5.2.1, vyžádala by si však změny stávajících právních předpisů o zdraví rostlin a zvířat tak, aby zahrnovaly více potenciálně invazivních organismů.

5.2.4 Jednotný zvláštní právní nástroj EU

Tato možnost by znamenala vytvořit pro řešení problematiky invazivních druhů jednotný zvláštní právní rámec s nezávislými postupy pro posouzení a intervenci s ohledem na stávající právní předpisy. Pokud by tato možnost byla uznána za vhodnou a rentabilní, technickými aspekty provádění by se mohla zabývat centrálně jedna agentura. Členské státy, včetně nejvzdálenějších evropských regionů, by musely na hranicích provádět kontroly zaměřené na invazivní druhy a vyměňovat si o nich informace. Mohlo by se také stanovit povinné monitorování, oznamovací postupy a postupy účinné rychlé reakce. Třebaže lze předpokládat, že na financování eradikačních a kontrolních opatření bude potřeba do jisté míry poskytnout určité částky z prostředků EU, mohou být tato opatření financována také přímo členskými státy. Tato varianta by byla nejúčinnější z hlediska kontrol zaměřených na invazivní druhy. Zajistila by největší právní jednoznačnost a zároveň by zachovala zásadu proporcionality.

6. Připomínky

6.1 Opakování

EHSV uznává, že dokument poskytuje vynikající analýzu. Vykresluje jasný obraz toho, jak vážnou hrozbou jsou ID pro biologickou rozmanitost, veřejné zdraví a ekonomiku obecně. Výbor však k svému překvapení konstatuje, že tatáž analýza – možná ne stejně formulovaná, ale určitě ve stejném duchu – byla vypracována v roce 2006 v akčním plánu pro biologickou rozmanitost, který předložil tytéž argumenty. EHSV jistě očekával, že bude dosaženo něco více než pouhé opakování tři roky staré analýzy. Sdělení vyzývá k opatřením, která měla být podniknuta již před lety.

6.2 Nutnost komplexního přístupu

6.2.1 Komise ve sdělení uvádí, že zastavení ztráty biologické rozmanitosti v EU nebude možné bez řešení problému invazivních druhů uceleným způsobem. Ekologické, hospodářské a společenské důsledky působení invazivních druhů v EU jsou značné a vyžadují koordinovanou reakci. Společenství není v současné době schopné účinně řešit problematiku invazivních druhů a oblastem s bohatou biologickou rozmanitostí, jako jsou zámořská území EU, se nedostává patřičné pozornosti. Stávající právní předpisy EU, které se různými aspekty problematiky invazivních druhů částečně zabývají, znesnadňují koordinované provádění. Politická soudržnost mezi členskými státy je většinou nízká nebo nulová. Vědecké předpovědi poukazují na dramatický nárůst biologických invazí. Proto je pravděpodobné, že se situace zhorší.

6.2.2 Výbor je přesvědčen, že nejlepší přístup, jak řešit hrozbu ID, by bylo přijetí jednotného zvláštního právního nástroje EU, a také zřízení evropské agentury pro koordinaci a řízení ID v souladu s třístupňovým hierarchickým přístupem. To je jediný způsob, jak zajistit účinná opatření, což je zdůrazněno i v časopise Science. Náklady na tuto evropskou agenturu by se pohybovaly mezi 4 a 10 miliony eur ročně, což je bezvýznamná částka ve srovnání s náklady na odstranění ekologických, hospodářských a hygienických dopadů, pokud EU nic nepodnikne. Výrazným krokem vpřed při odpovídajícím řešení problematiky ID by byla iniciativa Komise na podporu co nejrychlejší ratifikace úmluvy o balastních vodách v celé EU.

6.3 Pravděpodobný nesouhlas

6.3.1 Nový evropský právně závazný nástroj i nová evropská agentura pro provádění nové legislativy se může v některých členských státech z finančních důvodů setkat s nesouhlasem. Podle jejich názoru by tento typ opatření měl být financován z evropského rozpočtu, protože by nebylo rozumné považovat členské státy s významnými přístavy a letišti (podle definice to jsou místa, kterými se do Evropy dostává většina ID) za finančně zodpovědné za politiku, z které by měla užitek celá EU. Politikové v členských státech mohou považovat dodatečné právní předpisy a nařízení k řešení rostoucí biologické invaze za další náklady, a tudíž za překážku národního hospodářského růstu. Daňoví poplatníci se budou pravděpodobně těmto dodatečným nákladům bránit, jelikož zatím neuznávají hrozbu, kterou ID představují. Tento nesouhlas by se však neměl stát záminkou k nečinnosti.

6.4 Komunikace a osvětová činnost

6.4.1 K účinnému řešení problematiky ID je nutno, aby veřejnost byla informována a byla do tohoto procesu zapojena. V současnosti pouze 2 % evropských občanů považuje biologickou invazi za významnou hrozbu pro biologickou rozmanitost. Komunikace a osvětová činnost by měla mezi evropskými občany, orgány a odvětvími vytvořit smysl pro odpovědnost, pokud jde o obchod s potenciálními invazivními druhy a jejich šíření. Pokud tato komunikace a osvětová činnost nebudou omezeny pouze na hrozbu pro biologickou rozmanitost, ale zdůrazní také jiná nebezpečí – ohrožení veřejného zdraví, zemědělství – budou se občané méně zdráhat přijmout nové právní předpisy a zřízení nové evropské agentury, zejména pokud bude jasné, že nečinnost je z dlouhodobého hlediska mnohem nákladnější, než když se opatření provedou nyní. Čím dříve budou odpovídající opatření provedena, tím nižší budou celkové náklady.

6.5 Sociální aspekty

6.5.1 EHSV navrhuje, aby Komise prozkoumala všechny stávající nástroje a právní předpisy pro řešení problematiky invazivních druhů a jejich škodlivé sociální vedlejší účinky. Příkladem těchto vedlejších účinků je plynování (čištění za použití plynu) kontejnerů, které připlouvají do Evropy z jiných kontinentů, čímž se provádí jejich dekontaminace.

6.5.2 K zajištění dekontaminace kontejnerů existují různé způsoby. Nejobvyklejším způsobem je plynování kontejnerů metylbromidem. Je to nejsnadnější a nejlevnější způsob pro přístavy, ze kterých kontejnery vyplouvají, avšak zároveň nejsložitější, nejnákladnější a nejnebezpečnější způsob pro přístavy, do kterých připlouvají.

6.5.3 Zaplynované kontejnery potřebují značně dlouhou dobu na odplynování, než je možno je bezpečně otevřít. Celé hospodářství je však založeno na systémech dodávek „just-in-time“ (přesně na čas) a kontejnery se musí vykládat okamžitě. Často není dostatek času na jejich řádné odplynování. Kvůli tomuto tlaku mohou dělníci v docích otevřít kontejnery příliš brzy a bez řádné ochrany. Navíc u zaplynovaných kontejnerů často chybí řádné označení, že je s nimi třeba zacházet opatrně. Přeprava plynem dekontaminovaného kontejneru je dražší než bez dekontaminace, a proto aby se ušetřily náklady, je mnoho zaplynovaných kontejnerů přepravováno bez předepsaného označení pro opatrnou manipulaci. V těchto případech dělníci v docích vstupují do kontejnerů k vykládce hned po jejich připlutí bez jakékoliv ochrany. Jelikož metylbromid není vidět ani cítit, může tento jedovatý plyn destruktivně účinkovat, aniž by si toho dělníci byli vědomi. V důsledku toho rostoucí počet dělníků v docích přišel do styku s velmi jedovatým metylbromidem a jsou zdravotně postiženi do konce života. Protože vedle dekontaminace metylbromidem existují jiné alternativní způsoby, zákaz ošetřování kontejnerů plynem by dobře zapadl do budoucího rámce udržitelných kontrolních opatření pro včasné odhalení invazivních druhů.

V Bruselu, 11. června 2009. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Mario SEPI

(1) Úř. věst. C 57, 10.3.2007.

(2) Úř. věst. C 97, 28.4.2007.