Návrh nařízení Evropského Parlamentu a Rady o obchodování s produkty z tuleňů {SEK(2008) 2290} {SEK(2008) 2291} /* KOM/2008/0469 konečném znení - COD 2008/0160 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 23.7.2008 KOM(2008) 469 v konečném znění 2008/0160 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o obchodování s produkty z tuleňů (předložený Komisí) {SEK(2008) 2290} {SEK(2008) 2291} DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. Souvislosti návrhu ( Odůvodnění a cíle návrhu Záměrem tohoto návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady je zakázat uvádění produktů z tuleňů na trh Společenství, dovoz těchto produktů do Společenství, jejich tranzit přes území Společenství a vývoz z něj. Obchodování s těmito výrobky však bude možné za splnění určitých podmínek, jež se týkají způsobu a metod zabíjení tuleňů a jejich stahování z kůže. Nařízení rovněž zavádí informační požadavky, jež mají za cíl zajistit, aby produkty z tuleňů, s nimiž bude možné obchodovat v rámci odchylky od jinak platných zákazů, byly zřetelně označeny jako pocházející ze země, která plní výše uvedené podmínky, nebo alternativně jako pocházející z tuleňů, jež byli zabiti a stáhnuti z kůže osobou spadající do soudní pravomoci země, ve které jsou výše uvedené podmínky plněny. Tyto zákazy mají nahradit různá již přijatá opatření nebo opatření, jejichž přijetí případně plánuje několik členských států, k zákazu dovozu, výroby a distribuce produktů získaných z tuleňů, aby se obchodování s těmito produkty uvnitř Společenství řídilo harmonizovanými podmínkami. Ustanovení předlohy nařízení mají rovněž za cíl zajistit, že produkty z tuleňů vyrobené mimo Společenství nemohou být předmětem dovozu do Společenství, tranzitu přes území Společenství nebo vývozu z něj. Produkty z tuleňů jsou dováženy do Společenství a obchoduje se s nimi uvnitř Společenství. Dostupné důkazy svědčí o tom, že většina z těchto produktů pochází z třetích zemí, a to přestože určitá výroba uvnitř Společenství existuje, protože tuleni jsou zabíjeni a stahováni z kůže ve Finsku a Švédsku, přičemž za použití tuleních kůží pocházejících z jiných zemí se produkty z tuleňů vyrábí v dalších členských státech, např. ve Spojeném království (Skotsku). Několik let bylo mnoho zástupců veřejnosti znepokojeno aspekty dobrých životních podmínek zvířat při zabíjení tuleňů a jejich stahování z kůže a při obchodování s produkty pravděpodobně získanými z tuleňů, kteří byli zabiti a stáhnuti z kůže způsobem, který jim působí zbytečnou bolest, rozrušení či jiné formy strádání, jež jsou jakožto vnímající savci schopni pocítit. Z etických důvodů proto zástupci veřejnosti vyjádřili tyto obavy. Komise i členské státy obdržely v uplynulých letech velké množství dopisů a peticí k této problematice vyjadřujících hluboké rozhořčení a odpor veřejnosti vůči obchodování s produkty z tuleňů za těchto podmínek. V důsledku znepokojení vyjádřeného občany několik členských států přijalo právní předpisy, nebo v současné době přijímá či zkoumá možnost jejich přijetí, jejichž cílem je omezit nebo zakázat hospodářské činnosti souvisejících s výrobou produktů z tuleňů. Vnitrostátní legislativní orgány řeší tuto problematiku různými opatřeními, jež zakazují dovoz, výrobu, komercializaci, nebo případně uvádění produktů získaných z tuleňů nebo z určitých druhů tuleňů na trh. Zvýšení povědomí veřejnosti a jejího tlaku na vnitrostátní legislativní orgány pravděpodobně přinese další legislativní iniciativy v členských státech, jejichž cílem bude odpovědět na výše uvedené obavy zástupců veřejnosti. Dva členské státy zavedly právní předpisy, aby omezily obchodování s produkty z tuleňů. Zatímco je obchodování s produkty z tuleňů (nebo může brzy být) v některých členských státech předmětem omezujících pravidel, nebyly přijaty žádné zvláštní podmínky pro tento účel v ostatních členských státech, takže v rámci Společenství vedle sebe existují různé podmínky, jež se liší od jednoho členského státu (skupiny členských států) k druhému (skupině). V důsledku toho je vnitřní trh fragmentovaný, jelikož obchodníci musí upravovat svou komerční praxi podle různých ustanovení, jež jsou v účinnosti v každém státu. Smlouva o založení Evropského společenství neupravuje zvláštní právní základ opravňující Společenství přijmout právní předpisy v oblasti etiky jako takové. Tam, kde Smlouva opravňuje Společenství k přijetí právních předpisů v určitých oblastech a jsou naplněny zvláštní podmínky těchto právních základů, pouhá okolnost, že právní předpis Společenství vychází z etických úvah, nebrání tomu, aby byla přijata legislativní opatření. V této souvislosti je třeba uvést, že Smlouva umožňuje, aby Společenství přijalo opatření s cílem zřídit a udržovat vnitřní trh, což je podle článku 14 Smlouvy trh bez vnitřních hranic. Z ustálené judikatury Soudního dvora vyplývá, že existují-li rozdíly mezi právními a správními předpisy členských států, které omezují základní svobody, a mají tudíž přímý vliv na fungování vnitřního trhu, jsou opatření Společenství odstraňující tyto překážky oprávněná. V závislosti na okolnostech mohou tato opatření spočívat v dočasném či definitivním zákazu uvádění některého výrobku nebo výrobků na trh[1]. Existují rozdíly v právních a správních předpisech členských států, jež se týkají produktů z tuleňů. Dva členské státy již zakázaly uvádění těchto produktů na trh a další členský stát oznámil záměr tak učinit. V dalších členských státech probíhá intenzivní veřejná diskuse o potřebě podobných právních předpisů. Záměrem těchto opatření je podle jejich autorů ukončit obchodování s produkty z tuleňů, a to zejména z etických důvodů týkajících se dobrých životních podmínek zvířat. Tyto zákazy uvádění na trh přispívají k nestejnorodému vývoji tohoto trhu, a proto jako takové představují překážky volnému pohybu zboží. S ohledem na rostoucí povědomí veřejnosti a na citlivost k etickým úvahám týkajícím se toho, jak jsou získávány produkty z tuleňů, se jeví pravděpodobným, že by v důsledku přijetí nových pravidel členskými státy, jež by reagovaly na tyto obavy, vznikly překážky volnému pohybu těchto produktů. Z tohoto důvodu je odůvodněná akce zákonodárce Společenství na základě článku 95 Smlouvy o ES ve vztahu k produktům z tuleňů[2]. Harmonizace různých zákazů a/nebo jiných omezujících opatření, jež se v současné době používají, je nejjednodušším a nejméně zatěžujícím způsobem zajištění toho, že jsou při obchodování s produkty z tuleňů zohledněny dobré životní podmínky tuleňů, z nichž se získávají produkty, a to pod podmínkou, že jsou splněny určité požadavky. Soudní dvůr uznal, že ochrana dobrých životních podmínek zvířat představuje legitimní cíl veřejného zájmu[3]. Soudní dvůr krom toho rozhodl, že jsou-li podmínky pro odkaz na článek 95 ES jako na právní základ splněny, zákonodárci Společenství nelze bránit, aby se o tento právní základ opíral, z důvodu, že ochrana veřejného zdraví je rozhodující při volbách řešení, které je třeba zvolit[4]. Ze znění obou výše uvedených rozsudků vyplývá, že zákonodárci Společenství nelze bránit, aby se opíral o článek 95 Smlouvy o ES, z důvodu, že ochrana dobrých životních podmínek zvířat je rozhodující při volbách řešení, které je třeba zvolit. V každém případě předloha nařízení, jelikož usiluje o zavedení jednotných podmínek, podle kterých by bylo možné obchodovat s produkty z tuleňů v rámci odchylek od jinak platných zákazů, přispívá k zajištění volného pohybu tohoto zboží uvnitř vnitřního trhu. Jelikož drtivá většina produktů z tuleňů nacházejících se ve Společenství pochází z třetích zemí, musí být zavedení zákazu obchodu doprovázeno shodným zákazem dovozu stejných produktů do Společenství. Zákaz tranzitu a vývozu by měl rovněž zajistit, že produkty z tuleňů neprocházejí přes Společenství, ani nejsou produkovány ve Společenství na vývoz. Tyto dodatečné zákazy by přispěly k tomu, aby byl zákaz obchodu ve Společenství účinnější, protože existuje riziko, že se produkty z tuleňů, které se nachází v tranzitu nebo jsou údajně produkované na vývoz, mohou podvodným způsobem dostat na trh Společenství. Pokud ustanovení tohoto nařízení mají vliv na komerční aktivity s třetími zeměmi týkající se produktů z tuleňů, jež přesahuje to, co je striktně nutné k zachování zákazu obchodování ve Společenství, považují se tato ustanovení za opatření upravující mezinárodní obchod. Různé zákazy stanovené v tomto nařízení by reagovaly na obavy o dobré životní podmínky zvířat vyjádřené zástupci veřejnosti, pokud jde o případné uvádění do Společenství produktů z tuleňů získaných z tuleňů, kteří možná nebyli zabiti a stáhnuti z kůže způsobem, který jim nepůsobí zbytečnou bolest, rozrušení či jiné formy strádání. Mělo by však být možné, aby probíhal obchod s produkty z tuleňů, jestliže použité způsoby zabíjení a stahování z kůže nabízejí odpovídající záruky toho, že zabíjení a stahování z kůže probíhá způsobem, který tuleňům nepůsobí zbytečnou bolest, rozrušení či jiný druh strádání. Zřizovaný regulační rámec by byl proto nastaven tak, aby dotčeným zemí přinášel pobídky k přezkoumání a k případnému zdokonalení právních předpisů a opatření týkajících se způsobů, které se mají při zabíjení tuleňů a jejich stahování z kůže dodržovat. Neměly by být negativně dotčeny zásadní hospodářské a sociální zájmy komunit Inuitů, jež se tradičně zabývají lovem tuleňů. Toto nařízení by se proto nemělo vztahovat na produkty z tuleňů získané při těchto tradičních lovech tuleňů pořádaných inuitskými komunitami, které přispívají k jejich živobytí. - Obecné souvislosti S produkty získanými z tuleňů se obchoduje uvnitř i mimo Společenství. Uvnitř Společenství jsou tuleni zabíjeni a stahováni z kůže ve Švédsku, Finsku a Spojeném království (Skotsku) za účelem získání produktů z tuleňů nebo z důvodu ochrany před škůdci. Mimo Společenství jsou tuleni zabíjeni a stahováni z kůže pro stejné účely v Grónsku, Kanadě, Namibii, Norsku a Rusku. Společenství již dříve přijalo příslušné právní předpisy, jejichž cílem je zajistit, že lov uvnitř a mimo Společenství nepovede k ohrožení zachování stavu několika druhů tuleňů (viz níže). Mimo tyto obavy o zachování stavu, způsoby používané pro zabíjení tuleňů a tuleních mláďat zneklidňují veřejnost, organizace a některé členské státy po řadu let, pokud jde o strach, bolesti, rozrušení či jiné druhy strádání, jež pociťují tuleni nebo tulení mláďata. Dne 17. listopadu 2006 Parlamentní shromáždění Rady Evropy přijalo doporučení o lovu tuleňů, které vyzývá členské a pozorovatelské státy, v nichž se praktikuje lov tuleňů, aby mimo jiné: „ zakázaly veškeré způsoby lovu, které jsou kruté a které nezaručují okamžitou smrt zvířat bez strádání, a zakázaly omračování zvířat nástroji jako jsou speciální cepíny (hakapiky), obušky a střelné zbraně“. Dne 26. září 2006 Evropský parlament přijal prohlášení, ve kterém žádá Komisi, aby navrhla nařízení o regulaci dovozu, vývozu a prodeje všech produktů z tuleňů grónských a čepcolů hřebenatých, přičemž toto nařízení by nemělo mít vliv na tradiční lov tuleňů Inuity. Belgie přijala dne 16. března 2007 zákon zakazující výrobu produktů získaných z tuleňů a jejich uvádění na trh, Nizozemsko přijalo dne 4. července 2007 vyhlášku, kterou se mění vyhláška k zákonu o fauně a flóře (určení druhů živočichů a rostlin) a vyhláška o chráněných druzích živočichů a rostlin (výjimka) v souvislosti se zákazem obchodování s produkty z tuleňů grónských a čepcolů hřebenatých. Německo zamýšlí přijmout zákon zakazující dovoz, zpracování a uvádění na trh produktů z tuleňů. Obdobné iniciativy nelze v budoucnosti vyloučit u dalších členských států. - Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Obchodování s produkty z tuleňů se v určitém rozsahu řídí stávajícími ustanoveními právních předpisů Společenství, jejichž rozsah i účel se značně liší. Směrnice Rady 83/129/ES ze dne 28. března 1983, která zakazuje dovoz kůží z některých tuleních mláďat[5] a výrobků z nich do členských států[6]. Směrnice byla přijata poté, co různé studie vedly k pochybám ohledně situace populací tuleňů grónských a čepcolů hřebenatých, a zejména pokud jde o vliv netradičního lovu na zachování stavu a populaci tuleňů grónských. Jelikož lov podle tradičních způsobů praktikovaný Iniuty ponechává mláďata tuleňů nezraněná, nevztahuje se směrnice na produkty, jež jsou výsledkem tohoto zvláštního způsobu lovu. Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin[7] chrání všechny druhy tuleňů, jež se vyskytují ve Společenství. Stejně jako u dalších druhů (stanovišť), na které se vztahuje směrnice, je celkovým cílem směrnice udržet a obnovit příznivý stav zachování, pokud jde o druhy vyskytující se ve Společenství. Článek 15 směrnice jako součást opatření, jež mají dosáhnout tohoto cíle, zakazuje použití veškerých nevýběrových prostředků schopných způsobit vymizení populací těchto druhů v místním měřítku nebo vážné narušení populací těchto druhů. Zakázané metody a prostředky odchytu a usmrcování jsou uvedeny v příloze VI a) a zakázané způsoby přepravy jsou uvedeny v příloze VI b). Směrnice zakazuje všechny způsoby úmyslného odchytu nebo usmrcování jedinců druhů uvedených v příloze VI a), která obsahuje tyto druhy tuleňů: Monachus monachus a Phoca hispida saimensis . Směrnice rovněž vyžaduje, aby členské státy sledovaly stav dotčených druhů za účelem zajištění, že odebírání jedinců druhů volně žijících živočichů uvedených v příloze V – která obsahuje všechny druhy tuleňů vyskytující se ve Společenství, jež nejsou uvedeny v příloze IV – z volné přírody, jakož i jejich využívání bude slučitelné se zachováním jejich příznivého stavu z hlediska jejich ochrany. Taková opatření mohou zahrnovat regulaci metod odebírání jedinců, uplatňování pravidel lovu a rybolovu při odebírání jedinců, která berou v úvahu ochranu takových populací, nebo regulaci nákupu, prodeje, nabízení za účelem prodeje, držení za účelem prodeje nebo dopravy za účelem prodeje jedinců. Každých šest let vypracují členské státy zprávu o provádění opatření přijatých podle směrnice 92/43. Poslední období, za které se podávala zpráva, se týkalo období 2001-2006 a poprvé přineslo informace o stavu zachování všech druhů tuleňů, na které se vztahuje směrnice. Nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi[8] provádí Úmluvu o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Cites) v rámci Společenství. Cílem nařízení (a cílem Cites) je zaručit zachování druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi. Podle Cites a nařízení může obchod probíhat pouze, jestliže neohrožuje přežití dotčeného druhu. Některé druhy ploutvonožců jsou uvedeny buď v příloze I nebo II Cites a v odpovídajících přílohách A a B nařízení. Návrh tohoto nařízení se vztahuje pouze na jeden druh – lachtan jihoafrický ( Arctocephalus pusillius pusillus ) –, který je v rovněž v současnosti uvedený na seznamu v rámci Cites (příloha II Cites). Shrneme-li, platné právní předpisy mají za cíl zachování druhů a jejich skutečné provedení záleží v určitém rozsahu (přinejmenším pokud jde o směrnici 92/43) na vývoji stavu zachování dotčených druhů. V každém případě stávající platné právní předpisy nezakazují všechny komerční aktivity týkající se všech druhů tuleňů, což je cílem tohoto návrhu nařízení, ani se z hlediska dobrých životních podmínek zvířat specificky nezabývají metodami, podle kterých jsou zabíjeni a stahováni z kůže. - Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Ochrana dobrých životních podmínek zvířat představuje legitimní cíl veřejného zájmu, který Společenství může sledovat při vykonávání své zákonodárné pravomoci přiznané Smlouvou o ES[9]. V různých oblastech právní úpravy Společenství se berou v potaz ohledy na dobré životní podmínky zvířat. V některých oblastech, jde například o vnitřní trh, jsou orgány Společenství dokonce zavázány plně zohlednit požadavky na dobré životní podmínky zvířat při přijímání právních předpisů[10]. Dobré životní podmínky zvířat jsou rovněž středem pozornosti akčního plánu Společenství v oblasti dobrých životních podmínek a ochrany zvířat 2006-2010[11]. Akční plán vychází z toho, že Protokol k Smlouvě o ES o ochraně zvířat definoval zvířata jako vnímající bytosti. Podle dohody v době přijímání akčního plánu a s cílem podpořit harmonizaci norem v oblasti dobrých životních podmínek zvířat přijatých ve Společenství soukromým či veřejným sektorem zahájila Komise studii proveditelnosti zřízení Evropského střediska pro ochranu dobrých životních podmínek zvířat. Evropské středisko je možné rozvinout tak, aby asistovalo Společenství a členským státům, při řízení problematiky v oblasti dobrých životních podmínek zvířat na úrovni Společenství i na mezinárodní úrovni. Středisko by v případě zřízení mohlo být nápomocno Komisi při zavádění požadavků na označování, jejichž základní prvky má stanovit toto nařízení. Mezi tímto návrhem a ostatními platnými předpisy Společenství není rozpor (viz výše): návrh se zaměřuje na otázky dobrých životních podmínek zvířat, zatímco ostatní právní předpisy se zabývají problematikou zachování stavu, a pokud toto nařízení zavádí přísnější ustanovení v oblasti obchodování, je to možné, protože platné právní předpisy Společenství upravují pouze minimální požadavky. Naopak, umožní-li se obchodování s produkty z tuleňů v rámci odchylek, je nutné zajistit, že i nadále platí zvláštní režimy podle stávajících právních předpisů Společenství. Zákaz dovozu je v souladu s čl. XX písm. a) Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), podle něhož je přijetí nebo prosazování opatření nezbytných pro ochranu obecných mravních zásad jakoukoli smluvní stranou povoleno za podmínky, že taková opatření nejsou uplatňována způsobem, který by představoval svévolnou nebo neoprávněnou diskriminaci. Navrhované nařízení nepředstavuje diskriminaci, jelikož různé zákazy, jež přináší, se budou vztahovat na obchod ve Společenství i na dovoz a vývoz. 2. Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadů ( Konzultace zúčastněných stran Metody konzultací, hlavní cílová odvětví a obecný profil respondentů Evropská komise provedla veřejnou konzultaci na internetu, jež umožnila občanům EU i občanům nečlenských zemí EU vyjádřit svá stanoviska k regulaci lovu tuleňů v rámci jejich příspěvku k procesu tvorby politiky. Bylo doručeno 73 153 odpovědi od občanů ve 160 zemích z celého světa. Tento vysoký počet odpovědí (a dalších zhruba 1 350 e-mailů) naznačuje, že lov tuleňů představuje důležitou otázku pro velkou část veřejnosti. Odpovědi naznačily, že existuje velká nespokojenost se stávající praxí při lovu tuleňů, přinejmenším v očích široké veřejnosti. Zjevná většina respondentů v téměř všech analyzovaných zeměpisných oblastech by upřednostnila zákaz. Většina respondentů měla bydliště ve Spojeném království, USA a Kanadě. Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) navíc zorganizoval konzultaci se zúčastněnými stranami v rámci svých prací na získání vědeckého stanoviska k aspektům dobrých životních podmínek zvířat v souvislosti se zabíjením a stahováním tuleňů z kůže (viz níže). Zúčastněné osoby byly vyzvány, aby předložily svá stanoviska k úplnosti a důvěryhodnosti údajů předložených v předloze zprávy vytvořené pracovní skupinou EFSA, a vyloučily tím možnost, že by některé důležité vědecké důkazy zůstaly opomenuty. Mimoto Evropská Komise organizovala pracovní setkání s odborníky ze zemí, kde se loví tuleni, nevládními organizacemi na ochranu zvířat, jakož i s asociacemi obchodníků s kožešinami a lovců s cílem získat zpětnou vazbu k věcným informacím ze zpráv jednotlivých zemí (vnitrostátní systémy řízení lovu), a to v rámci celkového posouzení provedeného Komisí. S celým spektrem zúčastněných osob proběhla bilaterální jednání na politické i technické úrovni. Shrnutí odpovědí a způsob, jakým byly zohledněny Výsledky konzultace ukazují na to, že mnoho respondentů je proti lovu tuleňů ze zásady, která může být zakořeněna v určitém vnímaní vztahu člověka a přírody. Výsledky však rovněž ukázaly na to, že pro některé respondenty je míra přijatelnosti lovu tuleňů ovlivněna tím, jak je lov tuleňů řízen, jak probíhá a k jakým účelům. Návrh zohledňuje výsledek konaných konzultací, jelikož se snaží reagovat na vyjádřené obavy, pokud jde o uvádění na trh Společenství, včetně dalšího dovozu z třetích zemí, produktů z tuleňů získaných z tuleňů, kteří možná nebyli zabiti a stáhnuti z kůže způsobem, který jim nepůsobí zbytečnou bolest, rozrušení či jiný druh strádání. Celkový režim je navíc navrhnut tak, aby poskytoval zemím, kde se loví tuleni, pobídku zlepšit metody, podle kterých jsou tuleni zabíjeni a stahováni z kůže. ( Sběr a využití výsledků odborných konzultací Komise ve své odpovědi Evropskému parlamentu dne 16. ledna 2007 uznala vysokou míru obav veřejnosti o aspekty dobrých životních podmínek zvířat při lovu tuleňů. V rámci svého závazku vysokých standardů dobrých životních podmínek se Komise zavázala provést komplexní objektivní posouzení aspektů dobrých životních podmínek při lovu tuleňů a na základě výsledku se zpět obrátit na Evropský parlament s legislativními návrhy, pokud by to vyžadovala situace. Komise provedla své posouzení na základě rozličných prvků, mezi něž patří, pokud jde o využití odborných stanovisek, nezávislé vědecké stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) a studie zadaná na podporu procesu posuzování dopadu. V reakci na žádost Evropské komise z května 2007 přijal EFSA dne 6. prosince 2007 nezávislé vědecké stanovisko o aspektech dobrých životních podmínek zvířat ve vztahu k zabíjení tuleňů a jejich stahování z kůže[12]. EFSA shledal, že „ je možné zabíjet tuleně rychle a efektivně, aniž by jim to způsobovalo zbytečnou bolest či utrpení. Nicméně tým také dodal důkazy, že v praxi nedochází vždy k humánnímu a efektivnímu zabíjení.“ EFSA výslovně nehodnotí metody pro zabíjení tuleňů a pro jejich stahování z kůže, které se v současnosti používají, spíše stanoví řadu kriterií pro hodnocení přípustnosti metod používaných při různých lovech tuleňů. Z důvodu nedostatku vědecky podložených údajů EFSA provedl hodnocení rizik kvalitativním způsobem. Obecné závěry a řada doporučení jsou přesto považovány za dostatečně závažné, aby poskytly informace pro zákonodárný proces. Při vycházení z vědeckého stanoviska EFSA prozkoumala studie (zadaná Komisí)[13] regulační rámec pro různé lovy tuleňů a praxi při jejich řízení. Byla zhodnocena právní úprava v řadě zemí, kde se loví tuleni, a to jak ve Společenství, tak mimo něj, a byly označeny osvědčené postupy. Hodnocení vycházela z informací studie teoretického výzkumu získaných během celkového procesu konzultace; tým připravující studii nenavštívil všechny areálové státy po celém světě. Studie rovněž posoudila dopad možného zákazu obchodování s produkty z tuleňů a další socioekonomické aspekty. ( Posouzení dopadů Při posouzení dopadů se posuzovala legislativní i nelegislativní politická opatření. Byla navíc analyzována politická opatření, která nemají přímou vazbu na systémy řízení lovu tuleňů, jako je například úplný zákaz uvádění na trh Společenství a/nebo dovoz a vývoz, jakož i opatření, jež se mohou dotýkat dobré nebo špatné praxe v rámci systémů řízení lovu tuleňů. Environmentální rozměr posouzení je omezen na dopad aspektů dobrých životních podmínek pro tuleně, který je však složité měřit, protože účinnost metod zabíjení tuleňů se různí podle druhu použité metody, schopností provozovatelů a podmínek okolního prostředí. Ekonomické dopady jsou navíc omezeny na dopady na obchod a místní hospodářství, a to z hlediska zemí, kde se loví tuleni, i zemí, kde případně dochází k tranzitu na transformaci, přičemž sociální rozměr se dotýká hlavně podmínek pro populaci Inuitů. Výsledkem posouzení u úplného zákazu uvádět produkty z tuleňů na trh Společenství je, že by přinesl malý ekonomický dopad v členských státech Společenství. Toto však předpokládá, že překládka tuleních kůží a dalších produktů z tuleňů a dovozy tuleních kůží k dalšímu zpracování i vývozy mohou pokračovat. Usuzuje se, že dopady pro areálové státy, jež nejsou součástí Společenství, jsou lehce závažnější. Je to výsledkem skutečnosti, že je rozsah lovu tuleňů v zemích, jež nejsou členy Společenství, mnohem větší, než je tomu v členských areálových státech, a skutečnosti, že má trh Společenství – vyjma pro Rusko – určitou důležitost. Tato možnost by pro spotřebitele rovněž vyloučila možnost nakupovat produkty z tuleňů ve Společenství. Úplný zákaz dovozu a vývozu by způsobil ekonomické dopady středního rozsahu pro členské státy Společenství, ačkoliv by tyto dopady mohly být značné v případě Finska a Německa, pokud by se tento zákaz rovněž vztahoval na tranzitní obchod. Dopady pro areálové státy, jež nejsou součástí Společenství, by byly lehce závažnější. Je opět o výsledek skutečnosti, že je rozsah lovu tuleňů v zemích, jež nejsou členy Společenství, mnohem větší, než je tomu v členských areálových státech, a skutečnosti, že má trh Společenství – vyjma pro Rusko – určitou důležitost. Rozšíří-li se však zákaz na tranzitní obchod, bude postižena zejména Kanada, pokud nelze tento obchod přesunout z Německa a Finska mimo Společenství (například do Norska). Norsko proto může dokonce posílit svou pozici tranzitního obchodníka. Pokud je o spotřebitele, ti budou mít pouze velmi omezenou volbu produktů z tuleňů získaných z druhů lovených ve Společenství, jež budou nabízeny k prodeji pouze na místních trzích. Dánsko a Itálie jsou dvěma zdaleka největšími dovozci surové tulení kožešinové kůže pro další zpracování/prodej na trhu Společenství, a tudíž by se jich rovněž dotkla takováto regulace. Dánsko dováží surové kožešinové kůže pocházející přímo z Kanady a Grónska (jež nejsou vedeny jako tranzit zboží), zatímco Itálie dováží surové kožešinové kůže z Ruska, Finska a Spojeného království (Skotska). Řecko má rovněž znatelný obchod se surovými kožešinovými kůžemi pocházejícími z dvou posledně jmenovaných areálových států. Mezi výhody systému označování může patřit zdražení cen na spotřebitelském trhu a současně zlepšení pohledu na lov tuleňů obecně. Pokud by se jednalo o dobrovolný systém, mohl by jím dojít k povzbuzení procesu přirozeného výběru ve vztahu k dodržování, a tudíž udržet rovnováhu mezi dobrými životními podmínkami zvířat a hospodářským a sociálním rozměrem, tj. ti, kdo by používali označení, by mohli získat více, než jsou náklady na něj, přičemž by došlo ke zlepšení životních podmínek tuleňů. Soudí se navíc, že největší dopad bude, pokud se zavede široce rozšířený mezinárodní systém označování než pouze zvláštní systém pro Společenství. Je možné uzavřít dvoustranné či vícestranné dohody mezi Společenstvím a jedním či více areálovými státy, které mohou rozšířit zeměpisnou oblast, na níž se nemají vztahovat žádná legislativní opatření. Dopad bude podobný, jaký by měl omezený zákaz umožňující obchodování, pokud lov tuleňů vyhovuje určitým stanoveným normám, viz výše. Vzhledem k obavám o dobré životní podmínky zvířat vyjádřeným zástupci veřejnosti, Evropským parlamentem a členskými státy, samotná nelegislativní opatření se nepovažují za dostatečná, aby vyřešila danou problematiku. Vědecké stanovisko EFSA otevřeně naznačuje, že existují důkazy, že v praxi nedochází vždy k humánnímu a efektivnímu zabíjení, což je posíleno dalšími zjištěními v rámci posouzení. Existují proto rozumné důvody pro to, aby se uvažovalo o podniknutí preventivních opatření k zajištění, že produkty získané z tuleňů, kteří byli zabiti a stáhnuti z kůže způsobem, který jim působí zbytečnou bolest, rozrušení či jiný druh strádání, nejsou připuštěny na trh Společenství. Samotné označování produktů z tuleňů není alternativou zákazu obchodování s těmito produkty, jelikož označování by bylo pouze relevantní pro rozptýlení etických obav občanů a spotřebitelů o dobré životní podmínky zvířat, jestliže by metody zabíjení a stahování z kůže v zemích, kde se loví tuleni, odpovídaly požadavkům stanoveným v tomto nařízení. Měly by proto existovat pobídky pro země, kde se loví tuleni, aby za tímto účelem upravily své právní předpisy a praxi, čehož lze dosáhnout pouze obchodními zákazy. 3. Právní stránka návrhu - Shrnutí navrhovaných opatření Záměrem tohoto návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady je zakázat uvádění produktů z tuleňů na trh Společenství, dovoz těchto produktů do Společenství, jejich tranzit přes území Společenství a vývoz z něj. Obchodování s těmito produkty však bude možné za splnění určitých podmínek, jež se týkají způsobu a metod zabíjení tuleňů a jejich stahování z kůže. Zavadí rovněž informační požadavky, jež mají za cíl zajistit, aby produkty z tuleňů, s nimiž bude možné obchodovat v rámci odchylky od jinak platných zákazů, byly zřetelně označeny jako pocházející ze země, která plní výše uvedené podmínky, nebo alternativně, že tuleni byli zabiti a stáhnuti z kůže osobou spadající do soudní pravomoci země, ve které se dodržují výše uvedené podmínky. - Právní základ Návrh je založen na článcích 95 a 133 Smlouvy. Při přípravě tohoto návrhu Komise řádně zohlednila judikaturu Soudního dvora, ve které Soudní dvůr stanovil podmínky pro použití článku 95[14]. Vzhledem k tomu, že návrh usiluje také o zákaz dovozu a vývozu dotčených výrobků do/ze Společenství, je rovněž nezbytný odkaz na ustanovení článku 133. Návrh má tudíž dvě části, kterými souběžně sleduje dva různé cíle (zákaz obchodu ve Společenství a zákaz dovozu a vývozu), které jsou neoddělitelně spjaty, aniž by některá z nich byla ve vztahu k druhé druhořadá a vedlejší. Postupy stanovené pro přijetí právních předpisů Společenství podle článků 95 a 133 Smlouvy o ES nejsou vzájemně neslučitelné. - Zásada subsidiarity Cílem návrhu je harmonizace právních předpisů upravujících obchod s produkty z tuleňů. Tato harmonizace na úrovni Společenství je nutná, aby se odstranila současná fragmentace vnitřního trhu, která je důsledkem stávajících rozdílů mezi ustanoveními členských států, jež upravují obchodování, dovoz, výrobu a uvádění na trh produktů z tuleňů, a zároveň, aby se zohlednily dobré životní podmínky zvířat. Tohoto výsledku by bylo možné dosáhnout pouze opatřením přijatým na úrovni Společenství, protože vnitrostátní opatření, včetně úplného zákazu, jsou z podstaty vynutitelná pouze v části vnitřního trhu. Shodně, možné pokračování s obchodováním s produkty z tuleňů v rámci odchylek od jinak platných zákazů je vhodné upravit na úrovni Společenství a zajistit tím, že jsou splněny jednotné podmínky předtím, než jsou uděleny odchylky a že obchodování s těmito produkty, při kterém se využívá odchylek, se řídí harmonizovanými pravidly v rámci celého vnitřního trhu. Stejné odůvodnění platí pro požadavky na označování, jež se použije pro produkty, u nichž se využívá odchylek, protože by se vnitrostátní právní předpisy zabývající se stejnou otázkou z podstaty věci nemohly použít v celém Společenství, což by vedlo k fragmentaci trhu. Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity. - Zásada proporcionality a volba nástrojů Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z těchto důvodů: Samotné označování produktů z tuleňů není alternativou zákazu obchodování s těmito produkty, jelikož označování by bylo pouze relevantní pro rozptýlení etických obav občanů a spotřebitelů o dobré životní podmínky zvířat, pokud by metody zabíjení a stahování z kůže v zemích, kde se loví tuleni, odpovídaly požadavkům stanoveným v tomto nařízení. Měly by proto existovat pobídky pro země, kde se loví tuleni, aby za tímto účelem upravily své právní předpisy a praxi, čehož lze dosáhnout pouze obchodními zákazy. Za těchto okolností představují zákazy doplněné možností přijímat odchylky nejméně zatěžující opatření k přijetí, které může účinně naplnit sledované cíle. Měly být stanoveny odpovídající požadavky, aby se zajistilo, že odchylky od zákazu obchodování lze řádně vymáhat podle tohoto nařízení. Za tímto účelem by se měly vytvořit ustanovení o režimech osvědčování a označování. Režimy osvědčování by měly zajistit, že produkty z tuleňů jsou osvědčené jako pocházející z tuleňů, jež byli zabiti a stáhnuti z kůže v souladu s odpovídajícími požadavky, jež jsou účinně vynucovány a jejichž cílem je zajistit, aby byli tuleni zabíjeni a stahováni z kůže způsobem, který jim nepůsobí zbytečnou bolest, rozrušení či jiný druh strádání. Všechna opatření přijatá Komisí k provedení tohoto nařízení budou v souladu se zásadou proporcionality. - Volba nástrojů Navrhovaný nástroj: nařízení. Nařízení nabízí výhody všeobecného a jednotného uplatňování, je závazné v celém svém rozsahu a ke stejnému dni přímo použitelné ve všech členských státech, aniž by byly nutné další správní náklady na transpozici do vnitrostátního práva vnitrostátním právním aktem. Jiné prostředky by nebyly přiměřené. Směrnice vyžaduje přijetí vnitrostátních prováděcích opatření a zvyšuje riziko nejednotného uplatňování. Prosazení zákazu leží na bedrech členských států, kterým je ponechána volnost ohledně toho, jak zajistit, aby již produkty z tuleňů nebyly uváděny na trh, dováženy a vyváženy, a jaké metody vytvořit k prosazování zákazu. Obdobně existuje potřeba zajistit jednotné používání možných odchylek od jinak platných obchodních zákazů. 4. Rozpočtové důsledky Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. 5. Další informace - Zjednodušení Návrh neobsahuje prvek zjednodušení, protože se nedotýká platných právních předpisů. Je vhodné uvést, že ve vztahu k nařízení č. 338/97 by nebylo vhodné vypustit z tohoto nařízení druhy tuleňů, jež jsou v něm v současnosti uvedené, protože takové rozhodnutí je vnitřně propojeno s rozhodnutími, jež mají činit řídící orgány Úmluvy o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Cites). (Přestože Společenství není stranou úmluvy Cites, výslovným cílem nařízení č. 338/97 je provést toto úmluvu ve Společenství). Ke směrnici o mláďatech tuleňů 83/129/EHS viz níže. - Zrušení platných právních předpisů Přijetí tohoto návrhu nepovede ke zrušení platných právních předpisů, protože tyto předpisy se buď vztahují na jiné prvky nebo vychází z jiných základů a mají za cíl rozptýlit jiné obavy, jelikož se týkají zachování stavu dotčených tuleních druhů. Co se týče směrnice o mláďatech tuleňů 83/129/EHS (ve znění pozdějších novel), je zjevné, že toto nařízení zahrnuje zákaz komerčních dovozů zvláštních produktů, na které se vztahuje tato směrnice. Přesto však tato směrnice musí zůstat nedotčena, protože toto nařízení zamýšlí umožnit pokračování obchodu v rámci odchylek od jinak platných zákazů. Pokud jsou odchylky uděleny, jen nutné zajistit, že cíle zachování stavu, jež sleduje směrnice 83/129/EHS, jsou stále naplňovány, z čehož vyplývá, že zákaz dovozu platný podle směrnice zůstává stále v platnosti. Nebylo by proto vhodné zrušovat směrnici 83/129/EHS. - Přezkum / revize /ustanovení o skončení platnosti Návrh neobsahuje žádná z těchto ustanovení. - Přepracování Přepracování není součástí návrhu. - Srovnávací tabulka Není k dispozici, jelikož jsou srovnávací tabulky vyžadovány pouze u směrnic. - Evropský hospodářský prostor (EHP) Navrhovaný akt se týká EHP, a proto by jeho oblast působnosti měla být rozšířena i na Evropský hospodářský prostor. 2008/0160 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o obchodování s produkty z tuleňů EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 95 a 133 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[15], s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[16], v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[17], vzhledem k těmto důvodům: (1) Tuleni jsou zvířata, jež mohou pocítit bolest, rozrušení či jiný druh strádání. (2) Tuleni jsou loveni uvnitř i mimo Společenství a používají se k získávání produktů a výrobků, jako jsou např. maso, olej, tuk, kožešinové kůže a výrobky z nich, jež se prodávají v rámci obchodu na různých trzích včetně Společenství. (3) Lov tuleňů vedl k tomu, že zástupci veřejnosti, vlády i Evropský parlament citliví na otázky dobrých životních podmínek zvířat vyjádřili značné obavy, jelikož existují náznaky, že tuleni nemusí být zabíjeni a stahováni z kůže způsobem, který jim nepůsobí zbytečnou bolest, rozrušení či jiný druh strádání. Evropský úřad pro bezpečnost potravin shledal ve svém vědeckém stanovisku o aspektech dobrých životních podmínek zvířat při zabíjení tuleňů a jejich stahování z kůže, že je možné zabíjet tuleně rychle a efektivně, aniž by jim to způsobovalo zbytečnou bolest či utrpení, a to i když v praxi nedochází vždy k humánnímu a efektivními zabíjení[18]. (4) V reakci na obavy o aspekty dobrých životních podmínek při zabíjení tuleňů a jejich stahování z kůže několik členských států přijalo nebo zamýšlí přijmout právní předpisy upravující obchodování s produkty z tuleňů tak, že se zakáže jejich dovoz a výroba, zatímco v jiných členských státech nejsou zavedena žádná omezení na obchodování s těmito produkty. (5) Existují proto rozdíly mezi ustanoveními právních předpisů členských států, jež upravují obchodování s produkty z tuleňů, jejich dovoz, výrobu a uvádění na trh. Tyto rozdíly mezi vnitrostátními opatřeními mají vliv na fungování vnitřního trhu. Opatření uvedená v tomto nařízení by proto měla harmonizovat pravidla ve všech členských státech, pokud jde o komerční aktivity týkající se produktů z tuleňů. (6) V zájmu odstranění současné fragmentace vnitřního trhu vyvstává potřeba upravit harmonizovaná pravidla, a tím zohlednit úvahy o dobrých životních podmínkách zvířat. Zákaz uvádění produkty z tuleňů na trh je vhodný k tomuto účelu. (7) Drtivá většina produktů z tuleňů ve Společenství pochází z třetích zemí. Zákaz obchodování ve Společenství by proto měl být v zájmu zvýšení účinnosti doprovázen zákazem uvádění stejných produktů do Společenství. (8) Zákaz tranzitu a vývozu by měl rovněž zajistit, že produkty z tuleňů neprocházejí přes Společenství, ani nejsou produkovány ve Společenství na vývoz. Tyto zákazy by přispěly k tomu, že by byl zákaz obchodu ve Společenství účinnější, protože existuje riziko, že se produkty z tuleňů nacházející se v tranzitu nebo údajně produkované na vývoz mohou podvodným způsobem dostat na trh Společenství. (9) Pokud ustanovení tohoto nařízení mají vliv na komerční aktivity s třetími zeměmi v oblasti produktů z tuleňů, jež přesahuje to, co je striktně nutné k zachování zákazu obchodu ve Společenství, považují se tato ustanovení za opatření upravující mezinárodní obchod. (10) Různé zákazy stanovené v tomto nařízení by měly odpovídat obavám o dobré životní podmínky zvířat vyjádřeným zástupci veřejnosti, pokud jde o případné uvádění na trh Společenství, včetně dalších dovozů z třetích zemí, produktů z tuleňů získaných z tuleňů, kteří možná nebyli zabiti a stáhnuti z kůže způsobem, který jim nepůsobí zbytečnou bolest, rozrušení či jiný druh strádání. (11) Je vhodné zavést možnost odchylek od obecného zákazu uvádět na trh a dovážet do Společenství a vyvážet z něj produkty z tuleňů, pokud jsou splněny odpovídající podmínky založené na úvahách o dobré životní podmínky zvířat. Za tímto účelem by se měla stanovit kritéria prokazování souladu, která by měla zajistit, že tuleni jsou zabíjeni a stahováni z kůže způsobem, který jim nepůsobí zbytečnou bolest, rozrušení či jiný druh strádání. Jakákoliv takováto odchylka by měla být udělena na úrovni Společenství, aby v rámci Společenství platily jednotné podmínky ve vztahu k obchodování, které je výslovně povoleno podle těchto odchylek, a zachovalo se tak hladké fungování vnitřního trhu. (12) Produkty z tuleňů by měly být uváděny na trh, dováženy, být předmětem tranzitu nebo vyváženy, pokud vyhovují podmínkám stanoveným k tomuto účelu tímto nařízením. Pokud však jsou produkty z tuleňů uvedeny na trh, dovezeny nebo vyvezeny v souladu s odchylkou stanovenou tímto nařízením, musí rovněž vyhovovat příslušným ustanovením právních předpisů Společenství, včetně příslušných ustanovení o bezpečnosti potravin a krmiv a veterinárních ustanovení. Nařízení by nemělo mít vliv na povinnosti týkající se odstraňování produktů z tuleňů z důvodů rizik pro zdraví zvířat nebo lidí podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu[19]. (13) Neměly by být negativně dotčeny zásadní hospodářské a sociální zájmy komunit Inuitů, jež se tradičně zabývají lovem tuleňů coby prostředkem k zajištění jejich živobytí. Lov je integrální součástí kultury a identity členů inuitské společnosti. Je zdrojem příjmů a přispívá k živobytí lovce. Toto nařízení by se proto nemělo vztahovat na produkty z tuleňů získávané při těchto tradičních lovech tuleňů pořádaných inuitskými komunitami, které přispívají k jejich živobytí. (14) Měly být stanoveny odpovídající požadavky, aby se zajistilo, že odchylky od zákazu obchodování lze řádně vymáhat podle tohoto nařízení. Za tímto účelem by se měla vytvořit ustanovení o režimech osvědčování a označování. Režimy osvědčování by měly zajistit, že produkty z tuleňů jsou osvědčené jako pocházející z tuleňů, jež byli zabiti a stáhnuti z kůže v souladu s odpovídajícími požadavky, jež jsou účinně vynucovány a jejichž cílem je zajistit, aby byli tuleni zabíjeni a stahováni z kůže způsobem, který jim nepůsobí zbytečnou bolest, rozrušení či jiný druh strádání. (15) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[20]. (16) Komise by zejména měla mít pravomoc přijmout veškerá nutná opatření k zajištění toho, že jsou zavedeny postupy umožňující podávat a vyřizovat účinným způsobem žádosti o odchylky od zákazu obchodování uvedeného v tomto nařízení, jakož i toho, že jsou řádně provedena ustanovení tohoto nařízení týkající se režimů osvědčování a označování. Vzhledem k tomu, že se jedná o opatření obecného významu a jejich předmětem je změna jiných než podstatných prvků tohoto nařízení mimo jiné jeho doplněním o nové, jiné než podstatné prvky, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou podle článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES. Komise by rovněž měla mít pravomoc rozhodovat o odchylkách od zákazů obchodování podle tohoto nařízení, o jejich pozastavení či zrušení. Jelikož jsou tato opatření přijímána k zajištění režimu stanoveného tímto nařízením a použijí se v jednotlivých případech, musí být přijata v souladu s řídícím postupem podle článku 4 rozhodnutí 1999/468/ES. (17) Členské státy by měly stanovit pravidla týkající se sankcí za porušení ustanovení tohoto nařízení a zajistit, aby tato pravidla byla prováděna v praxi. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující. (18) Členské státy by měly poskytovat pravidelné zprávy o činnostech podniknutých při prosazování tohoto nařízení. Na základě těchto zpráv sama Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto nařízení. (19) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž odstranění překážek fungování vnitřního trhu prostřednictvím harmonizace, na úrovni Společenství, vnitrostátních zákazů týkajících se obchodu s produkty z tuleňů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto ho může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. Společenství smí upravovat mezinárodní obchod podle článku 133 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality ve smyslu výše uvedeného článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů, jež sleduje, PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Předmět Toto nařízení stanoví harmonizovaná pravidla týkající se uvádění produktů z tuleňů na trh Evropského společenství a jejich dovoz na tento trh, tranzit přes tento trh nebo vývoz z tohoto trhu. Článek 2 Definice Pro účely tohoto nařízení se rozumí: 1. „tuleněm“ jedinci ploutvonožců patřící k druhům uvedeným v příloze I; 2. „produkty z tuleňů“ veškeré produkty, zpracované nebo nezpracované, získané nebo pocházející z tuleňů, včetně masa, oleje, tuků, kožešinových kůží surových a vyčiněných či vydělaných, včetně kožešinových kůží sestavených do plátů, křížů a podobných forem, jakož i výrobky z tuleních kožešinových kůží; 3. „uvedením na trh“ zavedení na trh Společenství a tím i zpřístupnění třetím osobám, ať už za úplatu nebo bezúplatně; 4. „dovozem“ vstup zboží na celní území Společenství s výjimkou dovozů, které: i) jsou prováděny příležitostně, ii) jsou tvořeny výhradně zbožím určeným k osobnímu užívání cestujícím nebo členy jeho rodiny; 5. „tranzitem“ přeprava zboží mezi dvěma body ležícími mimo Společenství skrze území Společenství s nebo bez překládky, skladování, rozdělování nákladu nebo změnou druhu dopravy, přičemž případná přerušení jsou způsobena pouze opatřeními, jež si tento způsob přepravy vyžaduje; 6. „vývozem“ situace, kdy zboží opustí celní území Společenství; 7. „žadatel o odchylku“ země, včetně členských států, žádající o odchylku podle článku 5 tohoto nařízení, na jejichž území nebo v jejichž soudní pravomoci byli zabiti a stáhnuti z kůže tuleni, ze kterých jsou vyrobeny produkty, jakož i země, jejichž soudní pravomoci podléhají osoby, jež zabíjí a stahují z kůže tuleně v případě, že zabíjení a stahování z kůže probíhá na území jiné země. Při přijímání prováděcích opatření uvedených v čl. 5 odst. 5 Komise rozhodne v souladu s cíli tohoto nařízení, zda a za jakých podmínek by měly být zahrnuty jiné právní subjekty nežli země. Článek 3 Zákazy 1. Uvádění produktů z tuleňů na trh Společenství a jejich dovoz na tento trh, tranzit přes tento trh nebo vývoz z tohoto trhu, je zakázáno. 2. Odstavec 1 se nevztahuje na produkty z tuleňů získané z lovů tuleňů, které tradičně pořádají inuitské komunity a které přispívají k jejich živobytí. 3. Komise přijme veškerá opatření nutná k provedení odstavce 2, včetně podmínek pro prokázání původu produktu z tuleňů uvedených v tomto odstavci. Opatření, jejichž účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 9 odst. 3. Článek 4 Podmínky pro uvádění na trh, dovoz, tranzit a vývoz 1. Odchylně od ustanovení čl. 3 odst. 1 je uvádění produktů z tuleňů na trh Společenství a jejich dovoz na tento trh, tranzit přes tento trh nebo vývoz z tohoto trhu povoleno, jsou-li splněny tyto podmínky: 1. produkty byly získány z tuleňů zabitých a stáhnutých z kůže v zemi, kde jsou v platnosti přiměřená ustanovení právních předpisů nebo jiné požadavky, jež účinně zajišťují, že tuleni jsou zabíjeni a stahováni z kůže způsobem, který jim nepůsobí zbytečnou bolest, rozrušení a jiné formy strádání, případně osobou, která podléhá těmto ustanovením či požadavkům; 2. ustanovení právních předpisů či jiné požadavky uvedené v písm. a) jsou příslušnými orgány účinně vynucovány; 3. je zaveden odpovídající režim, v rámci kterého produkty z tuleňů, včetně tulení kůže a jiných surovin získaných z tuleňů a užívaných při výrobě produktů z tuleňů, získají osvědčení jako pocházející z tuleňů, na něž se vztahují podmínky stanovené v písm. a) a b), a 4. splnění podmínek stanovených v písm. a), b) a c) se dokládá: i) osvědčením, a ii) štítkem nebo označením v případě, že osvědčení není dostatečné k zajištění řádného vynucování tohoto nařízení, v souladu s článkem 6 a 7. 2. Členské státy nesmí bránit uvádění na trh, dovozu a vývozu produktů z tuleňů, jež splňují ustanovení tohoto nařízení. Článek 5 Odchylky 1. Žadatelům žádajícím o odchylku, kteří Komisi uspokojivě prokáží splnění podmínek stanovených v čl. 4 odst. 1, se udělí odchylka. 2. Komise posoudí splnění podmínek stanovených v čl. 4 odst. 1 písm. a) na základě kritérií pro hodnocení, jež jsou uvedena v příloze II. 3. Platnost odchylky udělené podle odstavce 1 se pozastaví nebo zruší v případě, že by přestala být plněna jakákoliv podmínka uvedená v tomto odstavci. 4. Komise udělí odchylky a rozhodne o pozastavení či zrušení jejich platnosti v souladu s postupem uvedeným v čl. 9 odst. 2. 5. Komise přijme veškerá opatření nutná k provedení tohoto článku, jako jsou např. opatření týkající se žádostí, jež se mají podávat Komisi, včetně podmínek týkajících se prokazování pro účely získání odchylky. V rámci této činnosti Komise vezme v úvahu odlišné podmínky, které se mohou vyskytovat na různých územích jednotlivých zemí. Opatření, jejichž účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 9 odst. 3. Článek 6 Osvědčení 1. Osvědčení uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. d) bod i) splňují alespoň tyto podmínky: 5. uvádí všechny příslušné informace nutné k doložení skutečnosti, že produkty z tuleňů nebo produkty, na které odkazují, splňují podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. c); a 6. jsou potvrzeny nezávislým orgánem nebo orgánem veřejné správy, který potvrzuje správnost uvedených informací. 2. Komise přijme veškerá opatření nutná k provedení tohoto článku. Zejména může stanovit informace, jež se mají uvádět, a podmínky prokazování pro doložení, že podmínka stanovená v odst. 1 písm. b) je splněna. Opatření, jejichž účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 9 odst. 3. Článek 7 Označování 1. Štítek nebo označení uvedené v čl. 4 odst.1 písm. d) bod ii) se připevňuje tak, aby bylo srozumitelné, nesmazatelné a viditelné. 2. Komise přijme veškerá opatření nutná k provedení tohoto článku, jako jsou např. opatření stanovující podmínky, které mají označení a štítky splňovat, a jak mají být připevněny. Opatření, jejichž účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení jeho doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 9 odst. 3. Článek 8 Změny příloh Komise může měnit přílohy. Opatření, jejichž předmětem je změna jiných než podstatných prvků tohoto nařízení, se přijímají v souladu s regulativním postupem s kontrolou podle čl. 9 odst. 3. Článek 9 Postup projednávání ve výboru 1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 18 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 338/97[21]. 2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na ustanovení článku 8 zmíněného rozhodnutí. 3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí. Článek 10 Sankce a vynucování Členské státy stanoví sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich provedení. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi do 31. prosince 200X a neprodleně oznámí i všechny následné změny, kterými budou tato ustanovení dotčena. Článek 11 Zprávy 1. Členský stát jednou za pět let předloží Komisi zprávu shrnující činnosti podniknuté při prosazování tohoto nařízení. 2. Na základě zpráv uvedených v odstavci 1 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení během 12 měsíců od ukončení příslušného pětiletého období pro předkládání zpráv. Článek 12 Vstup v platnost a použitelnost Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie . Články 3 a 4 se použijí po uplynutí 6 měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost, nevstoupí-li však prováděcí opatření uvedená v čl. 3 odst. 3, čl. 5 odst. 5, čl. 6 odst. 2 a čl. 7 odst. 2 do té doby v platnost, použijí se tyto články prvního dne po vstupu v platnost těchto prováděcích opatření. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne Za Evropský parlament Za Radu předseda předseda PŘÍLOHA I Druhy ploutvonožců uvedené v článku 2 1. Arctocephalus pusillus pusillus; 2. Callorhinus ursinus; 3. Cystophora cristata; 4. Erignathus barbatus; 5. Eumetopias jubatus; 6. Halichoerus grypus; 7. Histrophoca fasciata; 8. Odobenus rosmarus rosmarus; 9. Odobenus rosmarus divergens; 10. Pagophilus groenlandicus; 11. Phoca largha; 12. Phoca vitulina; 13. Phoca vitulina richardii; 14. Pusa caspica; 15. Pusa hispida; 16. Pusa sibirica; 17. Zalophus californianus. PŘÍLOHA II Kritéria pro hodnocení přiměřenosti ustanovení právních předpisů a jiných platných požadavků uvedená v čl. 5 odst. 2 1. Zásady dobrých životních podmínek zvířat: Zásady dobrých životních podmínek zvířat jsou stanoveny platnými právními předpisy nebo jinými požadavky. 2. Lovecké nástroje: Jsou stanoveny charakteristiky zbraní používaných k zabíjení tuleňů. Výslovně se v právních předpisech nebo jiných požadavcích uvádí, které zbraně jsou povoleny pro omračování a/nebo zabíjení mláďat a které jsou povoleny pro omračování a/nebo zabíjení dospělých tuleňů. 3. Ověřování ztráty citlivosti a smrti vhodnými monitorovacími metodami: Zvlášť musí být uvedeny požadavky na používání vhodných monitorovacích metod, podle kterých si musí lovec ověřit, že je tuleň nevratně ve stavu bezvědomí, předtím než jej vykrví a pokračuje k dalšímu tuleni. 4. Vykrvování omráčených zvířat: Vykrvování všech zvířat se musí provádět ihned po odpovídajícím omráčení, tj. předtím než se přistoupí k omráčení dalšího tuleně. 5. Podmínky lovu: Jsou stanoveny požadavky k zajištění, že tuleň a/nebo lovec jsou dostatečně stabilní a cíl je možné řádně vizualizovat. Předmětem regulace jsou rovněž další faktory, jež jsou pro daný lov relevantní. 6. ODBORNÁ PřÍPRAVA LOVCů: U LOVCů JE VYžADOVÁNA STANOVENÁ ÚROVEň ZNALOSTÍ A SCHOPNOSTÍ OHLEDNě BIOLOGIE TULEňů, METOD LOVU A NÍžE UVEDENÉHO POSTUPU „TřÍ KROKů“, A DÁLE ZNALOST PRAKTICKÉHO POUžÍVÁNÍ LOVECKÝCH NÁSTROJů, NAPřÍKLAD TEST STřELBY. POSTUP „TřÍ KROKů“ JE METODA ÚčINNÉHO OMRAčOVÁNÍ/STřÍLENÍ, ÚčINNÉHO MONITOROVÁNÍ (POUžITÍM MRKACÍHO REFLEXU NEBO POHMATU LEBKY, žE JE ZVÍřE VE STAVU NEZVRATNÉHO BEZVěDOMÍ NEBO MRTVÉ) A ÚčINNÉHO VYKRVOVÁNÍ ZA ÚčELEM ZAJIšTěNÍ, žE TULENI JSOU ZABÍJENI A STAHOVÁNI Z KůžE ZPůSOBEM, KTERÝ JIM NEPůSOBÍ ZBYTEčNOU BOLEST, ROZRUšENÍ čI JINÉ FORMY STRÁDÁNÍ. 7. Nezávislé monitorování: Je upraven systém pro monitorování a pozorování zajišťující pravidelný dohled nad lovem a nezávislé postavení inspektorů. 8. Možnos T MONITOROVÁNÍ TřETÍMI STRANAMI: Monitorování lovu třetí stranou je možné s minimem administrativních či logistických překážek. 9. Oznamovací povinnosti: Pro lovce a inspektory je stanoven jasný požadavek na podávání zpráv, které popisují, kde a kdy byla zvířata zabita a za použití jakých zbraní a munice. Podávají se rovněž zprávy o řadě environmentálních faktorů. 10. Sankce a dodržování: Pořizují a systematizují se statistické údaje o lovu, případech nedodržování platných požadavků a souvisejících donucovacích opatřeních. [pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic] [1] Rozsudek ze dne 14. prosince 2004, ve věci C-434/02 (Arnold André), body 34 a 35. [2] Viz body 37, 38, 39 a 41 věci C-434/02. [3] Viz spojené věci C-37/06 a C-58/06 Viamex Agrar Handels e.a., bod 22. [4] Viz bod 32 věci C-434/02. [5] Bělosrstých mláďat tuleňů grónských a z mláďat čepcolů hřebenatých (s modrými zády). [6] Úř. věst. L 91, 9.4.1983, s. 30. Směrnice ve znění směrnice 89/370/EHS (Úř. věst. L 163, 14.6.1989, s. 37). [7] Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7. Naposledy pozměněná směrnicí 2006/105/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují směrnice 73/239/EHS, 74/557/EHS a 2002/83/ES v oblasti životního prostředí (Úř. věst. L 363 ze dne 20.12.2006, s. 368). [8] Úř. věst. L 61, 3.3.1997, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 318/2008 (Úř. věst. L 95, 8.4.2008, s. 3). [9] Viz spojené věci C-37/06 a C-58/06 Viamex Agrar Handels e.a., bod 22. [10] Protokol (č. 3) o ochraně zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství (Úř. věst. C 340, 10.11.1997, s. 110). Tento protokol sám zachycuje Prohlášení č. 24 o ochraně zvířat připojené k Závěrečnému aktu Smlouvy o Evropské unii. [11] KOM(2006) 13 v konečném znění ze dne 23.1.2006. [12] The EFSA Journal (2007) 610, s. 1-122. [13] COWI „Hodnocení možného dopadu zákazu produktů pocházejících z různých druhů tuleňů“, duben 2008. [14] Rozsudek ze dne 10. prosince 2002 ve věci C-491/01 British American Tobacco a Imperial Tobacco [2002] Sb. rozh. s. I-11453, body 60 a 61; rozsudky ze dne 14. prosince 2004 ve věci C-434/02 Arnold André [2004] Sb. rozh. s. I-11825, bod 34 a ve věci C-210/03 Swedish Match [2004] Sb. rozh. s. I-11893, bod 33; rozsudek ze dne 12. července 2005 ve spojených věcech C-154/04 a C-155/04 Alliance for Natural Health [2006] Sb. rozh. s. I-6451, bod 32 a ze dne 6. prosince 2005 ve věci C-66/04 Spojené království v. Evropský parlament a Rada [2005] Sb. rozh. s. I-10553, bod 41. [15] Úř. věst. C , , s. . [16] Úř. věst. C , , s. . [17] Úř. věst. C , , s. . [18] Vědecké stanovisko týmu týkající se zdravotních podmínek a dobrých životních podmínek zvířat vyžádané Komisí ohledně aspektů dobrých životních podmínek zvířat při zabíjení tuleňů a jejich stahování z kůže. The EFSA Journal (2007) 610, ss. 1-122. [19] Úř. věst. L 273, 10.10.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 523/2008 ze dne 11. června 2008 (Úř. věst. L 153, 12.6.2008, s. 23). [20] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 2006/512/ES (Úř. věst. L 200, 22.7.2006, s. 11). [21] Úř. věst. L 61, 3.3.1997, s. 1.