Zpráva Komise Radě o provádění elektronické identifikace ovcí a koz /* KOM/2007/0711 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 16.11.2007 KOM(2007) 711 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE RADĚ o provádění elektronické identifikace ovcí a koz OBSAH 1. Úvod 3 1.1 Právní předpisy ES týkající se elektronické identifikace ovcí a koz 4 1.2 Rozsah zprávy 5 2. Zkušenosti s prováděním elektronické identifikace 5 2.1 Prvky elektronické identifikace 5 2.2 Výkon systémů elektronické identifikace ovcí a koz 6 2.2.1 Identifikátory 6 2.2.2 Čtecí zařízení 8 2.2.3 Přenos údajů ze čtecích zařízení do systémů zpracování údajů 9 2.2.4 Pohled koncového uživatele 10 2.3 Ekonomické aspekty 11 2.4 Budoucí požadavky 12 3. Závěry 12 ZPRÁVA KOMISE RADĚ o provádění elektronické identifikace ovcí a koz 1. ÚVOD Pravidla Společenství o identifikaci a evidování hospodářských zvířat, včetně ovcí a koz, byla stanovena ve směrnici Rady 92/102/EHS o identifikaci a evidování zvířat[1] Zkušenosti s některými chorobami však ukázaly, že provádění směrnice 92/102/EHS nebylo zcela uspokojivé a že vyžadovalo další zlepšení. V odvětví skotu bylo v souvislosti s ochranou spotřebitelů před přenosnou spongiformní encefalopatií (TSE) zapotřebí zavést koncepci individuální dohledatelnosti. Proto bylo přijato nařízení Rady (ES) č. 820/97 ze dne 21. dubna 1997, kterým se stanoví systém identifikace a evidence skotu a které se týká označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa[2]; jeho požadavky zachovává i stávající nařízení (ES) č. 1760/2000.[3] Zkušenosti získané během epidemie slintavky a kulhavky v roce 2001 zdůraznily nutnost zavést systémy dohledatelnosti ovcí při současném splnění specifických požadavků tohoto odvětví. Ovce a kozy jsou nyní identifikovány podle nařízení Rady (ES) č. 21/2004 ze dne 17. prosince 2003 o stanovení systému identifikace a evidence ovcí a koz.[4] Systém zahrnuje čtyři hlavní prvky: „identifikátory“, „evidenci hospodářství“, „doklad o přesunu“ a „počítačovou databázi“. Vezmeme-li v úvahu známé překážky při kontrole malých přežvýkavců spočívající v potížích přečíst individuální kódy velkého počtu zvířat na ušních značkách nebo na tetování v krátkém čase, předpokládá se zavedení elektronických odpovídačů, pomocí nichž se individuální kódy zvířat automaticky načtou přímo do systémů zpracování údajů. Povinné zavedení elektronické identifikace je naplánováno na 1. leden 2008. Podle čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení předloží Komise Radě zprávu o používání elektronického identifikačního systému, spolu s vhodnými návrhy, a potvrdí, případně pozmění datum povinného zavedení elektronické identifikace. Tato zpráva, vycházející z posouzení příspěvků členských států, popisuje současnou situaci a dochází k závěrům ohledně proveditelnosti a vhodnosti zavedení elektronické identifikace ovcí a koz, která má být v Evropské unii povinná od 1. ledna 2008, a ohledně aktualizace technických aspektů nařízení. Zpráva je doplněna příslušným návrhem. 1.1 Právní předpisy ES týkající se elektronické identifikace ovcí a koz Pravidla Společenství týkající se identifikace a evidence ovcí a koz byla posílena nařízením Rady (ES) č. 21/2004, aby umožnila individuální dohledatelnost ovcí a koz po celou délku jejich života. Provádění uvedeného nařízení se plánuje ve dvou krocích. V prvním kroku musela být všechna zvířata narozená po 9. červenci 2005 individuálně identifikována viditelnou ušní značkou doplněnou druhým identifikátorem nesoucím shodný kód. Druhým identifikátorem mohla být druhá ušní značka, elektronický identifikátor a za určitých podmínek také tetování nebo značka na spěnce. Coby druhý krok nařízení plánuje propojení individuálních kódů zvířat s informacemi o jejich přesunu. Ustanovení o tom, že doklad o přesunu a evidence hospodářství musí obsahovat individuální kódy zvířat, je spojeno s datem zavedení elektronické identifikace (bod B.2 a C.2 přílohy nařízení (ES) č. 21/2004). Do tohoto data se do dokladů o přesunu a do evidence hospodářství zaznamenává pouze počet zvířat, nikoli individuální kódy zvířat. Pro provádění elektronické identifikace přijala Komise rozhodnutí 2006/968/ES, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 21/2004, pokud jde o pokyny a postupy pro elektronickou identifikaci ovcí a koz.[5] Tyto pokyny jsou technickým základem interoperability mezi zařízeními odlišných výrobců i pro schvalování elektronických identifikátorů. Nařízení (ES) č. 21/2004 stanoví tyto odchylky: - Členské státy, kde celkový počet ovcí a koz nepřesahuje 600 000, mohou stanovit, že u zvířat, jež nejsou určena pro obchod uvnitř Společenství, je tato elektronická identifikace nepovinná. - Členské státy mohou povolit zjednodušený systém identifikace skupin zvířat u jatečných zvířat před dosažením stáří 12 měsíců, jež nejsou určena ani pro obchod uvnitř Společenství, ani na vývoz do třetích zemí. Tuto odchylku v současnosti uplatňuje 10 členských států. 1.2 Rozsah zprávy Aby Komise mohla tuto zprávu připravit, vyzvala členské státy, aby ji informovaly o svých zkušenostech s prováděním elektronické identifikace, které se uskutečnilo na dobrovolném základě nebo ve formě pilotních projektů. Komise obdržela informace od Francie, Itálie, Kypru, Německa, Nizozemska, Portugalska, Spojeného království a Španělska. Tato zpráva je proto založena převážně na příspěvcích těch členských států, které s prováděním elektronické identifikace již získaly zkušenosti. Vedle aktuálních informací poskytnutých členskými státy také Komise zvážila výsledky svého vlastního rozsáhlého projektu elektronické identifikace hospodářských zvířat (IDEA – Identification Electronique des Animaux), uskutečněného v letech 1998 až 2001. Studie a pilotní projekty v členských státech měly odlišné vědecké cíle a oblasti průzkumu sahaly od vědeckých laboratorních pokusů až po zkoušky v terénu. Konkrétní výsledky tedy nelze vždy srovnávat. Tato zpráva výsledky obecně shrnuje. 2. ZKUšENOSTI S PROVÁDěNÍM ELEKTRONICKÉ IDENTIFIKACE 2.1 Prvky elektronické identifikace Elektronická identifikace zvířat je založena na využití radiofrekvenční identifikace ( r adio f requency id entification, RFID), což je technika fungující na nízkých frekvencích a na velmi krátké vzdálenosti. Elektronický identifikátor se nazývá odpovídač; je to pasivní zařízení pouze pro čtení, neobsahuje žádný vnitřní zdroj elektrické energie. Identifikační kód lze přečíst jen tehdy, je-li odpovídač energeticky aktivován signálem vyslaným čtecím zařízením . Odpovídač na tento signál reaguje vysláním informačního telegramu, který obsahuje identifikační kód zvířete. Komunikace mezi odpovídači a čtecími zařízeními probíhá ve dvou alternativních protokolech přenosu údajů (half-duplex, HDX; a full-duplex, FDX-B). Po vyslání informačního telegramu se odpovídač navrátí do zcela pasivního stavu a setrvá v něm až do další aktivace. Aby se zajistila řádná komunikace mezi odpovídači a čtecími zařízeními odlišných výrobců, byly vytvořeny a v roce 1996 zveřejněny normy ISO 11784 a 11785. Normy ISO jsou mezinárodně uznávané a používané; nařízení (ES) č. 21/2004 na ně tudíž odkazuje. Mezinárodní výbor pro kontrolu užitkovosti (ICAR) popsal zkušební postupy zaměřené na ověření souladu odpovídačů a čtecích zařízení se stávajícími normami ISO. Tyto postupy byly zveřejněny v Mezinárodní dohodě o postupech kontroly užitkovosti (International Agreement on Recording Practices)[6] a rozhodnutí 2006/968/ES na ně odkazuje. Výhodou elektronické identifikace je to, že elektronicky načtené individuální kódy zvířat lze přenášet přímo do systémů zpracování údajů . Je tedy účinným řešením, jak propojit individuální kódy ovcí a koz s informacemi o jejich přesunu, protože tyto živočišné druhy jsou obvykle přemisťovány ve velkých skupinách a často podstupují několik shromažďovacích operací na trzích a ve sběrných střediscích. 2.2 Výkon systémů elektronické identifikace ovcí a koz 2.2.1 Identifikátory Nařízení (ES) č. 21/2004 výslovně odkazuje na používání elektronických ušních značek a bolusových odpovídačů. Tyto dva druhy lze vymezit následovně: ( elektronická ušní značka : odpovídač uložený v obalu navrženém tak, aby jej bylo možné trvale připevnit k uchu zvířete; ( bolusový odpovídač : odpovídač uložený ve zvláštním pevném obalu (např. keramickém), který je orálně podán přežvýkavci a který (díky své hmotnosti, tvaru a velikosti) trvale zůstává v celku bachoru a čepce (předžaludku). Elektronické ušní značky Elektronické ušní značky lze aplikovat v časné fázi života zvířete (v zásadě se provádí u novorozených jehňat). Pro správné připevnění identifikátoru nejsou zapotřebí větší odborné znalosti. Nelze vyloučit, že dojde k zánětům ucha; bylo hlášeno, že vliv na výskyt zánětů nebo infekcí má druh ušní značky, ale také věk, druh a plemeno označovaného zvířete a období aplikace značky. Ztrátovost ušních značek (elektronických i konvenčních) je obecně vyšší než u bolusových odpovídačů. Za reálných podmínek dochází ke ztrátovosti okolo 5 %, za podmínek ve velmi křovinatých pastvinách byla hlášena čísla dosahující až 14 %. Přítomnost ušní značky lze ověřit zrakem a při potížích s načtením kódu lze ruční čtecí zařízení k identifikátoru přiblížit. Podvodné manipulace s ušními značkami (jejich nepovolené nahrazování) jsou stále možné. Odstraňování ušních značek na jatkách nepůsobí žádné potíže. Bolusový odpovídač Bolusový odpovídač je uložen v čepci, který se vyvine po narození jako část předžaludku. Proto je minimální věk, za něhož lze bolusové odpovídače zavádět, určitým způsobem omezen. Na trhu jsou zvláštní minibolusové odpovídače a jsou-li aplikovány zvířatům ve věku 3 týdny a starším, je hlášena jen nízká míra ztrátovosti. Nejnovější publikace a zkušenosti z členských států ukázaly, že lze dosáhnout ztrátovosti nižší než 0,1 %, pokud je aplikován správný druh bolusového odpovídače (velikost, hmotnost) vhodný pro věk a hmotnost zvířete. Zejména za takových podmínek chovu, u nichž pravděpodobněji dochází k vyšším ztrátám ušních značek (např. křovinaté pastviny), má bolusový odpovídač nesporné výhody. Aplikace bolusových odpovídačů vyžaduje vhodné školení. Přítomnost bolusového odpovídače nelze zkontrolovat zvnějšku, bez čtecího zařízení RFID. V případě nenačtení kódu zvířete, které bylo identifikováno pomocí bolusového odpovídače, by nebylo možné určit, zda se odpovídač ztratil nebo zda přestal fungovat. Podvodné manipulace s identitou zvířete jsou téměř nemožné a v každém případě se nevyplatí, porovná-li se hodnota zvířete a náklady na takový zásah. Ruční odstranění bolusového odpovídače je postup, který lze na jatkách provádět velice snadno, pod podmínkou vhodného školení příslušných pracovníků. V současnosti se vyvíjí technická řešení pro automatické odstraňování bolusových odpovídačů na jatkách. Ostatní druhy identifikátorů nejsou v současné době v nařízení č. 21/2004 uznávány jako úřední identifikační značky ovcí a koz. Některé členské státy však podaly zprávu o zkušenostech s těmito druhy identifikace: ( injekčně zaváděný odpovídač : malý odpovídač uložený v kapsli z biokompatibilního a nepropustného materiálu, například ze skla, který lze implantovat do těla zvířete injekčně; ( elektronická značka na spěnce : odpovídač uložený v umělohmotné kapsli je navržen tak, aby jej bylo možno upevnit na spěnku zvířete. Injekčně zaváděný odpovídač Výhodou injekčně zaváděného odpovídače je sice to, že jej lze aplikovat i velmi mladým zvířatům, stále však ještě panuje nejistota ohledně jeho optimálního umístění (např. břicho, ocasní záhyb, mezipaznehtní štěrbina, záprstní oblast). Aplikace injekce je složitější postup, který vyžaduje zvláštní školení; také ovlivňuje schopnost tkáně odpovídač udržet. Důmyslné potahové látky na povrchu některých odpovídačů zajistí rychlé zapouzdření a zabrání pohybu odpovídačů v těle. Injekční odpovídač není zvnějšku viditelný. V případě nenačtení kódu zvířete, které bylo identifikováno pomocí injekčně zaváděného odpovídače, by nebylo možné určit, zda se odpovídač ztratil nebo zda přestal fungovat. Odstranění injekčně zaváděného odpovídače z tkáně živého zvířete se nevyplatí, porovná-li se hodnota zvířete a náklady na takový zásah. Míra odstraňování injekčně zaváděných odpovídačů na jatkách (míra návratnosti) je v porovnání s jinými identifikátory nižší a automatické metody zatím nebyly vyvinuty. Proto je, v závislosti na místě aplikace injekce, riziko toho, že injekčně zaváděný odpovídač vstoupí do potravinového nebo krmivového řetězce, vyšší než u jiných elektronických identifikátorů. Injekčně zaváděné odpovídače jsou v široké míře používány u zvířat v zájmovém chovu a u koní. Elektronická značka na spěnce V poslední době se vyvíjí alternativní značka elektronické identifikace: odpovídač uložený ve značce na spěnce (také nazývaný „páska na nohy“). S tímto druhem identifikátoru není mnoho praktických zkušeností. V zásadě lze tento identifikátor aplikovat pouze dospělým zvířatům, jejichž spěnka již dosáhla maximálního průměru. To omezuje možnosti časné identifikace jehňat do šesti měsíců věku, jak stanoví čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 21/2004. Aplikace je snadná a nebyly hlášeny žádné zdravotní potíže zvířat. Vnější značka je zřetelně viditelná, ale zároveň také náchylnější vůči podvodné manipulaci a citlivější vůči mechanickým vlivům okolního prostředí. Tento druh identifikace má zvláštní výhody pro chov zvířat v hospodářstvích, kde je nutno zaznamenávat individuální kódy zvířat v dojírnách. 2.2.2 Čtecí zařízení Účinnost čtení je ovlivněna výkonem čtecích zařízení i identifikátorů a také schopností příslušných pracovníků zajistit řádnou instalaci čtecího systému (poloha antény, šířka koridoru, kterým jsou zvířata vedena, nastavení pevného programového vybavení počítače) tak, aby se předešlo rušivým vlivům okolí a aby se zajistil nejlepší možný výkon zařízení. U několika zkoušek v terénu v členských státech se dosáhlo 100% čitelnosti. Byly však hlášeny i tak nízké hodnoty, jako je 50 %. K obecnému logistickému problému může dojít tehdy, je-li zároveň zacházeno se smíšenými skupinami zvířat s elektronickými i neelektronickými identifikátory. Posouzeny jsou dva obecné druhy čtení identifikátorů. Statické čtení Statické čtení se provádí u jednotlivých znehybněných (statických) zvířat (např. u krmného roštu nebo v chodbě) s ručním čtecím zařízením (nazývaným také „přenosné“ nebo „mobilní“ čtecí zařízení), čímž se předejde chybám v přepisu. Současné modely ručních čtecích zařízení jsou kompatibilní s prvky řízení zemědělských podniků (např. s přepravkami na vážení), aby umožnily pravidelnou kontrolu užitkovosti zvířat. Účinnost čtení identifikátorů je ovlivněna fyzickými vlastnostmi antény (např. její velikostí a tvarem) a stupněm nabití baterie (u některých čtecích zařízení je nutné při nízkém stupni nabití baterie zmenšit vzdálenost čtení). Minimální jakost zařízení, která jsou na trhu, však může být zaručena postupem pro schvalování zavedeným v rozhodnutí 2006/968/ES. Čtení kódů zvířat je prováděno postupně u každého zvířete zvlášť, což samozřejmě snižuje rychlost čtení. Ruční čtecí zařízení se proto používá převážně u menších skupin zvířat. Lze také snadno odhalit, u jakých zvířat k načtení kódů nedošlo, a zkontrolovat tato zvířata individuálně. Používání ručních čtecích zařízení je obecně snadné a nevyžaduje vysoce odborné dovednosti. Ruční čtecí zařízení jsou v porovnání s pevnými čtecími zařízeními levnější. Důmyslnější funkce jsou však jen v nabídce dražších modelů. Dynamické čtení V dynamických systémech čtení procházejí zvířata chodbou, v níž je umístěna anténa pevného (statického) čtecího zařízení . Rychlost čtení i vzdálenost je mnohem větší než u ručního čtecího zařízení (v praktických podmínkách jedno zvíře za vteřinu). Pevná čtecí zařízení se obvykle kombinují s automatizací systému správy IT. Odhalení a oddělení zvířat, u nichž nedošlo k načtení kódů, může vyžadovat vhodné strukturní vybavení (např. automatické branky). Systémy dynamického čtení vyžadují čas na instalaci. Anténa pevného čtecího zařízení musí být seřízena tak, aby dovolovala optimální čtení kódů; novější čtecí zařízení však již přicházejí s možností automatického seřizování. U systémů čtení nové generace nemají podmínky, při nichž je třeba číst odlišné druhy identifikátorů zároveň, na účinnost čtení vliv. Existují technická řešení, podle nichž lze pevná čtecí zařízení bez velkého úsilí přepravovat a instalovat na různých místech. Pevná čtecí zařízení je možné snadno spojit s přepravkami na vážení nebo s instalacemi (brankami) za účelem oddělování zvířat podle toho, zda jejich kódy byly, nebo nebyly načteny. Poskytují praktická řešení pro kontrolu velkého počtu zvířat v krátkém čase. Kvůli své technické složitosti, rozmanitým funkcím, které nabízejí, a vyššímu výkonu jsou pevná čtecí zařízení dražší než čtecí zařízení ruční. Trh s technologiemi RFID nabízí v současnosti statická čtecí zařízení, která jsou i přes svou složitost uživatelsky přívětivá (princip „zapoj a spusť“). 2.2.3 Přenos údajů ze čtecích zařízení do systémů zpracování údajů Významným přínosem elektronické identifikace zvířat je možnost načítat identifikační kódy zvířat přímo do systému zpracování údajů (např. doklad o přesunu zvířete, správa stáda). Několik projektů tedy zahrnovalo také propojení čtecího zařízení a PC/PDA a přenos dat do softwaru pro řízení zemědělských podniků nebo dokonce do ústřední databáze. Programovatelná čtecí zařízení jsou vybavena pamětí o kapacitě, která umožňuje uchovávat přečtené kódy zvířat. Za pomocí této paměti lze individuální údaje zvířat později přenést do osobního počítače. V případě dynamického čtení vyžaduje současně probíhající přenos údajů ze čtecího zařízení do osobního počítače trvalé propojení. Co se týče vzdáleností, kladné výsledky byly hlášeny s technologiemi Bluetooth a Wi-Fi; pokud nejsou drátová řešení proveditelná, závisí vzdálenost na bezdrátovém protokolu a okolním prostředí. Otázkou, kterou je podle ohlasů třeba se dále zabývat, je vytváření rozhraní mezi softwarem programovatelných čtecích zařízení a softwarem pro další zpracování údajů. Bylo zapotřebí programování, které upravilo dostupný software pro řízení zemědělských podniků tak, aby komunikoval se čtecími zařízeními i s ústředními databázemi. K tomuto problému dochází často, protože software pro řízení zemědělských podniků je chráněný patenty, a proto jakákoli úprava za účelem zapracování nových informací vyžaduje dodatečnou práci programátorů. V současnosti neexistuje na mezinárodní úrovni ani na úrovni EU žádná norma pro formát údajů, které jsou výstupem čtecích zařízení. Na úrovni ISO nyní probíhají technická jednání. 2.2.4 Pohled koncového uživatele Zemědělský podnik Při vhodném školení je aplikace elektronických i konvenčních identifikátorů srovnatelná. Čtecí zařízení prokázala svou praktičnost a je pouze otázkou jejich ceny, kdy se zemědělské podniky vybaví čtecími zařízeními vysoké jakosti. Zemědělci mají větší motivaci využívat tuto technologii, když je systém RFID uživatelsky přívětivý a když jeho využívání má pro řízení zemědělského podniku přímé výhody (snížení nákladů, úsporu času, předcházení chybám). To platí pravděpodobněji u zemědělských podniků s intenzivními systémy řízení (např. dojné kozy, chovatelé čistokrevných plemen), v nichž se individuální údaje o užitkovosti zvířete (např. o dojivosti, počtu jehňat) zaznamenávají pravidelně. Integrace automatického čtení do softwaru pro řízení zemědělských podniků vyžaduje další pozornost ze strany výrobců (RFID, software pro řízení zemědělských podniků) vycházející z předem vymezených kritérií. K využívání elektronické identifikace v zemědělských podnicích je zapotřebí základní úrovně technických znalostí a počítačových dovedností. Podle ohlasů je významným prvkem zavádění elektronické identifikace vhodné školení. Jestliže je odvětví chovu ovcí méně počítačově gramotné než jiná zemědělská odvětví, je třeba zamyslet se nad řešením, které by zemědělcům umožňovalo využít pro elektronickou identifikaci poskytovatele služeb (např. přepravci by mohli čtecím zařízením kontrolovat zvířata při nakládce a ohlašovat přesun zvířat jménem jejich držitele). Zejména menší zemědělské podniky mají i nadále možnost ohlašovat přesun zvířat bez elektronické identifikace, aby se jejich náklady na technické vybavení mohly omezit na náklady na identifikátory, aniž by se snížily přínosy v další fázi produkčního řetězce. Trhy / sběrná střediska Elektronická identifikace je účinným způsobem dohledatelnosti přesunů individuálních zvířat prostřednictvím trhů. Výhodou elektronické identifikace je podle ohlasů možnost vytvořit na trhu skupiny zvířat různého původu za účelem jejich prodeje ve stejnorodých skupinách. Alespoň v některých členských státech jsou pro trhy typické krajně vysoké toky zvířat (za hodinu je vydraženo více než 2 000 zvířat). Systém RFID musí v prostoru dražby zajistit alespoň „prodejní rychlost“. Pečlivou instalací čtecího systému lze předejít většině rizik nízkého výkonu (elektromagnetické interference, zvířata vyžadující specifické zacházení, protože u nich nedošlo k načtení kódů). Technické nároky na vybavení jsou velmi vysoké, protože nízký výkon čtecích zařízení a neschopnost zacházet s případy odchylek by běžný provoz trhu ochromily. Odhalování a zaznamenávání zvířat, u nichž nedošlo k načtení kódů (pokud např. elektronický identifikátor není aplikován nebo nefunguje), je proto při vysokém toku zvířat klíčovou otázkou, která si žádá další pozornost. Další překážkou pro fungování technologií čtecích zařízení na trzích a ve sběrných střediscích je přítomnost kovových konstrukcí volených z důvodu snadné očisty a dezinfekce. Vybavení takových míst dynamickými systémy čtení s vysokým výkonem skutečně vyžaduje investice značně vyšší než u vizuálního čtení a jejich amortizace záleží do velké míry na využívání těchto systémů. V porovnání s vizuálním čtením individuálních kódů zvířat je však elektronická identifikace proveditelným řešením pro zajištění dohledatelnosti přesunů individuálních zvířat prostřednictvím trhů. Jatka Zaznamenávání individuálních kódů zvířat zaručuje dohledatelnost v rámci potravinového řetězce, neboť poskytuje jasné vazby na historii každého jednotlivého zvířete. V několika projektech se zkoušelo čtení kódů před porážkou a po porážce; ukázalo se, že v obou případech je čtení proveditelné. Kódy lze číst jak v prostoru pro ustájení (pro potvrzení dodání zvířete/zvířat do závodu), na začátku porážkové linky (pro potvrzení porážky) i na konci porážkové linky (pro potvrzení toho, že byl identifikátor z tkáně zvířete odstraněn). Co se týká účinnosti čtení, viz předcházející odstavec. Ruční odstraňování identifikátorů z tkání zvířat je proveditelné; jejich automatické odstraňování však vyžaduje další technický vývoj. Aby se zaručila jedinečnost identifikačních kódů zvířat, mělo by se zabránit jakémukoli opětovnému – podvodnému – využití elektronických identifikátorů. 2.3 Ekonomické aspekty Odhad nákladů pro 27 členských států závisí na počtu malých přežvýkavců, kteří mají být označeni elektronickými identifikátory, a na počtu hospodářství, která mají být vybavena elektronickými čtecími zařízeními a vybavením pro zpracování údajů. Vedle cen používaného vybavení (např. 1–2 EUR za elektronický identifikátor, od méně než 200 EUR za ruční čtecí zařízení, od 1 000 EUR za statická čtecí zařízení) budou celkové náklady záviset na tom, jak členské státy využijí několik odchylek v nařízení (ES) č. 21/2004 a na procentu malých hospodářství (např. malochovy), která jsou schopna ohlašovat individuální kódy zvířat po jejich manuálním čtení. Výpočty provedené několika členskými státy a také Společným výzkumným střediskem Komise ukázaly, že náklady na čtecí zařízení a vybavení pro zpracování údajů představují podstatnou část celkových ročních nákladů. Postupné zavádění elektronické identifikace, začínající v prvním kroku označováním elektronickými značkami a pokračující ve druhém kroku propojením informací o přesunu s individuálními kódy zvířat, by během zaváděcího období ušetřilo výdaje. Manuální zaznamenávání individuálních kódů zvířat u početných stád ovcí a koz by vyžadovalo vysoké výdaje na lidskou práci a automatické systémy čtení mohou přispět k usnadnění takového úsilí. Elektronická identifikace jako základní součást systému individuální dohledatelnosti nejen snižuje rizika, ale může také přinést užitek ve formě zvýšení účinnosti například v oblastech řízení hospodářského podniku, chovu zvířat, úředních kontrol a bezpečnosti potravin. Víceúčelové využití systémů elektronické identifikace je důležitou pobídkou pro zemědělské odvětví malých přežvýkavců i pro odvětví související, a proto ulehčuje provádění. V obecném přijímání a účinném zavádění elektronické identifikace tudíž hrají klíčovou úlohu výhody, které tento systém přináší přímo zemědělským podnikům. 2.4 Budoucí požadavky Výsledky projektů členských států ukazují, že elektronická identifikace ovcí a koz funguje za pestré škály výrobních podmínek. Pouze jeden členský stát považoval potíže s odhalováním, izolováním a zaznamenáváním zvířat, u nichž nedošlo k načtení kódů, při vysokém toku zvířat za omezující faktor za krajních podmínek. Nejnovější pokusy v dotčeném členském státu prokázaly, že tyto potíže lze vyřešit. Přínosy elektronické identifikace jsou nižší, dochází-li pouze k zobrazení kódů zvířat na displeji čtecího zařízení, aniž by byly kódy dále přenášeny do softwarových řešení pro dokládání přesunů zvířat nebo pro řízení zemědělských podniků. Přijetí mezinárodních norem pro formát údajů a jejich komunikaci odstraní většinu potíží se stávající omezenou dostupností zcela přizpůsobených, otevřených softwarových řešení, která jsou kompatibilní se čtecími zařízeními. Vícenásobné využívání elektronické identifikace (např. pro řízení stáda, šlechtění, záznamy o užitkovosti) jdoucí nad rámec původních hygienických účelů (kontrola nad přesuny zvířat, eradikace chorob) je považováno za významnou pobídku pro její širší přijímání. 3. Závěry Nařízení (ES) č. 21/2004 zavedlo zásadu individuální dohledatelnosti ovcí a koz, která by se měla dodržovat, aby byly splněny stávající i budoucí požadavky identifikačního systému zaměřeného na zajištění vysoké úrovně zdraví zvířat a bezpečnosti potravin. ( Dohledatelnost přesunů individuálních zvířat po různých hospodářstvích vyžaduje zaznamenávání individuálních údajů zvířat při každém přesunu. Elektronické systémy zaručují automatické čtení a zaznamenávání individuálních údajů zvířat, zejména u malých přežvýkavců, kteří jsou často přemisťováni ve velkých počtech a někdy prostřednictvím trhů nebo sběrných středisek, kde se složení jejich skupin mění. ( Elektronické systémy čtení nejsou zapotřebí v případech, kdy lze individuální kódy zvířat číst zrakem a zaznamenávat ručně (např. u malých skupin zvířat) nebo v případě skupinové identifikace (např. kód hospodářství). ( Vzhledem k rozdílným podmínkám řízení i okolního prostředí zemědělských podniků jednotlivých členských států by právní předpisy Společenství neměly prosazovat jedno jediné technické řešení. Zvolit vybavení pro elektronickou identifikaci v souladu s konkrétními potřebami jednotlivého státu je věcí subsidiarity. Právní předpisy Společenství již stanovují základní technické normy. Odpovědnost za schvalování zařízení nesou příslušné orgány členských států; účelem je, aby tato zařízení umožnila určovat identitu zvířat, s nimiž se mezi členskými státy obchoduje. Komise však má nepostradatelnou úlohu: zajistit po celém Společenství uplatňování společného přístupu a dodržování dohodnutých norem a poskytovat členským státům podporu. Měla by se zvážit možnost zřízení referenční laboratoře Společenství. ( Aby se prvky technického rozvoje a zkušenosti uvedly v soulad s určitými druhy identifikátorů a zvláštními potřebami v určitých oblastech aplikace, mělo by být členským státům také povoleno schvalovat nové druhy identifikátorů (např. elektronické značky na spěnce, injekčně zaváděné odpovídače), jestliže bude dodržena maximální lhůta pro označování zvířat stanovená nařízením (ES) č. 21/2004 a jestliže bude každý druh identifikátoru vyloučen z potravinového řetězce. ( Základní technické podmínky pro identifikaci malých přežvýkavců elektronickými identifikátory v hospodářstvích, kde se narodili, jsou plněny. Co se však týče data povinného zavedení elektronické identifikace, měl by se vzít v úvahu časový rámec nutný k tomu, aby členské státy dokázaly do tohoto data uskutečnit potřebná právní a organizační opatření. ( Zkušenosti s prováděním elektronické identifikace v některých členských státech ukázaly, že pro fungování systému jsou naprosto nezbytné výrazné investice do čtecích technologií o vysokém výkonu pro různá místa celého produkčního řetězce. ( Postupné elektronické označování mladých zvířat v hospodářstvích, kde se narodila, povede k tomu, že bude třeba zacházet během období zavádění systému zároveň se zvířaty s elektronickými identifikátory i se zvířaty bez nich. Je tedy záměrem odlišit datum, od něhož by měly informace o přesunu zvířat obsahovat individuální kódy zvířat (bod C.2 přílohy nařízení (ES) č. 21/2004), od data stanoveného v čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 21/2004. ( Z výše uvedených důvodů by v této fázi nebylo možné plně odůvodnit jakékoli rozhodnutí o konečném datu povinného zavedení elektronické identifikace na úrovni Společenství. Než tedy bude stanoveno konečné datum, na nějž se odkazuje v nařízení (ES) č. 21/2004, doporučuje se širší diskuse se zainteresovanými stranami, zejména o ekonomických dopadech zavádění koncepce individuální dohledatelnosti a elektronické identifikace. Toto datum by měla stanovit Komise postupem projednávání ve výborech v souladu s jasnými podmínkami stanovenými Radou. Komise předpokládá stanovení takového data do roku 2008 s ohledem na možné provedení elektronické identifikace ve všech členských státech do konce roku 2009. Právní rámec by však měl dovolit členským státům provádět elektronickou identifikaci podle jejich vnitrostátních potřeb i před konečným datem, na nějž se odkazuje v nařízení (ES) č. 21/2004. To napomůže i k promyšlenému rozhodnutí o konečném datu povinného zavedení elektronické identifikace na úrovni Společenství. [1] Úř. věst. L 355, 5.12.1992, s. 32. Směrnice naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 21/2004 (Úř. věst. L 5, 9.1.2004, s. 8). [2] Úř. věst. L 117, 7.5.1997, s. 1. [3] Úř. věst. L 204, 11.8.2000, s. 1. [4] Úř. věst. L 5, 9.1.2004, s. 8. [5] Úř. věst. L 401, 30.12.2006, s. 41. [6] Mezinárodní organizace pro normalizaci (ISO) vydala normy týkající se aspektů radiofrekvenční identifikace (RFID) zvířat. Kromě toho Mezinárodní výbor pro kontrolu užitkovosti (ICAR) vypracoval postupy zaměřené na ověření souladu určitých zařízení RFID s normami ISO. Tyto postupy byly zveřejněny v Mezinárodní dohodě o postupech kontroly užitkovosti (International Agreement on Recording Practices) ve znění schváleném valným shromážděním ICAR v červnu 2004.