ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Zřízení vícestranného mechanismu urovnávání sporů z investic s vlastnostmi upřednostňovaných podmožností by prohloubilo legitimnost řešení sporů z investic, a to zajištěním odstupu rozhodců od stran sporu a jejich nezávislosti. Řízení by byla zefektivněna, což by ušetřilo náklady jak investorům, tak státům. To, že soud by byl stálý, by přispělo k vyšší předvídatelnosti jeho judikatury, což by zrychlilo rozhodování, ale především mohlo vést k předcházení sporů. Odvolací instance by přispěla k právní správnosti a konzistentnosti.

Mnohostranný soud pro investice by na celosvětové úrovni řešil otázky vzešlé z urovnávání sporů mezi investorem a státem, které na dvoustranné úrovni řeší pouze systém soudů pro investice. Soud by posílil mnohostrannou spolupráci a řádnou globální správu, neboť jeho cílem by bylo zapojení všech zemí, které o soud projeví zájem, a snaha o to, aby úroveň rozvoje zemí nebyla překážkou pro to, aby soud mohly účinně využívat. Soud by rovněž zjednodušil tvorbu politik EU, jelikož by postupně nahradil dvoustranné systémy soudů pro investice, které by jinak byly začleněny do dohod EU, a mechanismy ISDS začleněné do dohod členských států.
Možnost 0 – Základní scénář. Tato možnost by znamenala, že nedojde k žádné změně politiky EU.

Možnost 1 – Iniciativy nelegislativní povahy. Tato možnost by poskytla pokyny ohledně lepšího vymáhání stávajících nástrojů EU tváří v tvář neodůvodněným omezením ohledně umístění údajů, jež byla uložena členskými státy. Dostupnost údajů pro účely regulační kontroly by měla být usnadněna v souladu se stávajícími platnými předpisy členských států. Pokyny týkající se osvědčených postupů na úrovni EU by měly umožnit snazší změnu poskytovatele cloudových služeb a přenesení údajů k jinému poskytovateli služeb nebo zpět do vlastního IT systému uživatele.

Možnost 2 – Legislativní iniciativa založená na zásadách a rámec spolupráce. Tato možnost by znamenala přijmout zásadu volného pohybu údajů v rámci EU a zakázat neodůvodněná opatření ohledně umístění údajů, pokud by si je nevynucovaly důvody národní bezpečnosti, jakož i požadovat oznámení každého nového opatření ohledně umístění údajů. Podniky, které uchovávají a/nebo zpracovávají své údaje v jiném členském státě, by musely na požádání poskytnout údaje regulačnímu orgánu v souladu s právními předpisy. Mělo by být možné změnit poskytovatele cloudových služeb a přenést údaje k novému poskytovateli nebo zpět do vlastních IT systémů uživatele a prostřednictvím specifických ustanovení by se mělo podpořit přijetí spolehlivých společných norem a/nebo systémů certifikace, pokud jde o bezpečnost uchovávání a/nebo zpracování údajů. Výměnu a spolupráci za účelem tvorby společných přístupů a osvědčených postupů a účinného provádění přijatých zásad by měly umožnit jednotná kontaktní místa určená členskými státy a skupina pro celoevropskou politiku, kterou by tato kontaktní místa tvořila.

Variantní řešení: dílčí možnost 2a – namísto právní úpravy a společné regulace přenesení údajů by tato dílčí možnost použila samoregulaci za účelem zlepšení podmínek pro přenesení údajů v návaznosti na změnu poskytovatele nebo přenesení údajů zpět do vlastních IT systémů uživatele, včetně případných postupů, časových rámců a zpoplatnění. Pokud jde o oblast intervence týkající se bezpečnosti uchovávání a zpracování údajů, zahrnovala by tato dílčí možnost upřesnění, že jakékoliv již platné bezpečnostní požadavky platí pro uživatele z řad podniků i nadále, pokud uchovávají nebo zpracovávají své údaje v jiných členských státech EU, a to i v případě, že využívají outsourcing např. k poskytovateli cloudových služeb.

Možnost 3 – Podrobná legislativní iniciativa. Tato možnost by zavedla plně harmonizované předpisy týkající se neodůvodněných požadavků ohledně umístění údajů (bílé nebo černé listiny). Povinný rámec spolupráce by umožnil vymáhat přeshraniční přístup regulačních orgánů k příslušným údajům. Poskytovatelé cloudových služeb by byli povinni usnadňovat přenesení údajů a zveřejňovat dostatečně podrobné příslušné postupy, technické požadavky a náklady. Došlo by k vytvoření společných norem a samostatného evropského systému certifikace pro bezpečné uchovávání a/nebo zpracování údajů, pokud jde o poskytování cloudových služeb.
Centralizace některých úkolů a pravomocí u evropských orgánů dohledu by vedla ke značnému zvýšení efektivity a účinnosti dohledu v celé EU. Upřednostňovaná možnost by snížila náklady podniků a vnitrostátních příslušných orgánů, vedla by k jednotnějšímu uplatňování právních předpisů EU a snížila by riziko dezinterpretace. Doplněním rad evropských orgánů dohledu o nezávislé stálé členy se do rozhodovacího procesu zavádí výlučná perspektiva EU vyvažující názory zástupců vnitrostátních příslušných orgánů, u nichž je pravděpodobnější, že se budou potýkat se střety zájmů. Stálí členové by rovněž v rozhodování evropských orgánů dohledu zajistili větší kontinuitu a dlouhodobější perspektivu. Udělením hlasovacích práv předsedovi by se zvýšila jeho autorita. Smíšený model financování zajišťuje, že bude rozpočet evropských orgánů dohledu moci lépe reagovat na dané potřeby, přičemž bude zachována současná rozpočtová kontrola a odpovědnost vůči orgánům EU. Navíc zavádí proporcionalitu v distribuci nákladů.
Varianta 2.B ve spojení s variantou 1.A může přinést významné sociální výhody díky účinnějšímu využití evropské elektroenergetické přenosové infrastruktury, což povede k větší likviditě a větší hospodářské soutěži. Navrhovaná opatření pomohou směrovat investice do výroby do míst, kde jsou nejúčinnější, a snížit potřebu investovat do rozšíření sítě nebo do záložních kapacit k nepravidelně vyráběné energii. Ve variantě 2.B je provozovatelům přenosových soustav povoleno nejen si vzájemně vyměňovat systémové odchylky, ale i vyměňovat si standardní produkty k zajištění výkonové rovnováhy. Výměna standardních produktů k zajištění výkonové rovnováhy vede k nákladově efektivnějšímu využití zdrojů: nejdražší z dostupných jednotek se použijí k záporné regulaci a ty nejlevnější zajistí kladnou regulaci. Kombinovaný účinek vzájemné výměny systémových odchylek a přeshraniční výměny regulační energie vede v porovnání se základním scénářem k úsporám ve výši přibližně 479 milionů EUR ročně. Téměř všechny uvedené výhody může přinést pouze varianta 2.C; varianta 2.A toho nedosáhne.
Využívání intermodální dopravy v Evropě se nerozšířilo v dostatečné míře, a nesplnil se tak cíl pro převod na jiný druh dopravy, který byl vytyčen v roce 2011 v bílé knize, přestože směrnice o kombinované přepravě k převodu na jiný druh dopravy přispěla. Je to způsobeno: A) nedostatkem investic do intermodální infrastruktury, zejména do překládkového terminálu a B) nedostatky směrnice o kombinované přepravě, které vyplývají z hodnocení REFIT: 1)neúčinné provádění směrnice z důvodu složitosti kritérií způsobilosti s úzkou oblastí působnosti a nedostatek podmínek pro účinné prosazení; 2)neúčinná a nedostatečná ekonomická podpora: úzká oblast podpůrných opatření, nedostatečná ekonomická podpora, omezené monitorování a nedostatečný mechanismus přezkumu. Tyto problémy zasahují všechny aktéry zapojené do řetězce mezinárodní nákladní dopravy, jako jsou odesílatelé, přepravci nákladu, vnitrostátní orgány podílející se na prosazení podmínek kombinované přepravy atd. Tyto problémy rovněž brání účinnému provedení podpůrných opatření. Pokud by nedošlo k zásahu, intermodální doprava zůstane méně konkurenceschopná vůči silniční dopravě a cíle pro převod na jiný druh dopravy pro rok 2030 vytyčené v bílé knize v roce 2011 nebudou splněny, což povede k přetrvávajícím následkům.
V čem spočívá problém a proč je to problém na úrovni EU?

Tato iniciativa poskytuje orientaci pro dlouhodobou politiku a podporuje strategickou harmonizaci zadávání veřejných zakázek. Zabezpečení dlouhodobé poptávky bude stimulovat investice na trhu a snižování nákladů na vozidla, přičemž umožní lepší politická opatření ze strany místních a regionálních orgánů. Opatření jsou přiměřená a nezasahují do hlavní odpovědnosti organizace (veřejné) dopravy, přičemž ponechávají veřejným orgánům v členských státech flexibilitu a možnost rozhodování o provádění. Revize rozšiřuje tržní stimulaci z vyspělejších trhů členských států i do členských států s rodícími se trhy a pomáhá budovat celoevropský tržní přístup, kterého nelze dosáhnout pouze v rámci členských států. Střednědobé a dlouhodobé přínosy pro evropské občany jsou značné.
Stávající nařízení stanoví celoevropské cíle týkající se emisí CO2 pro nové osobní automobily a dodávky do roku 2020/2021. Tyto normy představují základní nástroj k prosazování inovací a investic do nízkouhlíkových technologií. Napomohly automobilovému průmyslu EU udržet si globální vůdčí pozici v oblasti technologií a snížit emise CO2 u nových vozidel. Spotřebitelé měli prospěch z nižších nákladů na pohonné hmoty.

Bez dalších opatření na úrovni EU by u nových osobních automobilů a dodávek pravděpodobně došlo jen k méně výraznému dalšímu snížení emisí CO2. Normy v oblasti CO2 po roce 2020 napomohou členským státům splnit jejich závazné cíle v oblasti snižování emisí na rok 2030 podle nařízení o sdílení úsilí. Vnitrostátní a místní opatření by sama o sobě pravděpodobně byla méně účinná, neboť hrozí, že by byla nesourodá, a mohla by tak vést k roztříštěnosti vnitřního trhu.
Tato iniciativa by neměla mít nepříznivý dopad na podniky, malé a střední podniky a mikropodniky, protože by neměla vyvolávat žádnou dodatečnou administrativní zátěž ani dodatečné náklady na dodržování právních předpisů.

Tento návrh povede k zahájení nové výměny a společného zpracování informací o DPH, které by mohly zahrnovat osobní údaje. To může mít dopad na základní práva. Nové výměny informací a zpracování údajů navrhované v této iniciativě však budou přísně zacíleny a omezeny pouze na to, co je nutné k dosažení jejích cílů, tj. efektivní boj proti přeshraničním podvodům v oblasti DPH.
Oba upřednostňované balíčky opatření by zajistily trvale udržitelné poskytování vysoce kvalitní pitné vody. Zavedení přístupu založeného na posouzení rizik by zlepšilo soudržnost s ostatními politikami, například s rámcovou směrnicí o vodě, umožnilo lépe identifikovat možné zdroje kontaminace, snížit rizika a tím lépe zacílit úpravu vody a monitorování souvisejících činností. Oba balíčky by snížily počet lidí v EU vystavených potenciálním zdravotním rizikům ze současných 20 milionů na 4,1 až 4,7 milionu. Omezily by též riziko možných dlouhodobých vedlejších účinků a souvisejících nákladů na zdravotní péči. Zvýšená transparentnost v souvislosti s dodávkou vody by posílila postavení spotřebitelů a ti by tak mohli více pobízet dodavatele k zajišťování služeb efektivně využívajících zdroje. Zvýšila by se důvěra ve vodu z kohoutku, což by přineslo další pozitivní dopady na společnost a životní prostředí: snížení spotřeby balené vody o zhruba 17 % (ve srovnání s rokem 2015), čímž by se omezily emise skleníkových plynů a znečištění způsobené plasty. Zátěž plynoucí z podávání zpráv by se omezila, neboť Komisi by bylo nutné předávat pouze zásadní informace (překročení limitu, nehody).
Očekává se podstatné zlepšení životních a pracovních podmínek. Do oblasti působnosti směrnice budou nově spadat nejméně 2 až 3 miliony pracovníků v nestandardních formách zaměstnání. 8 až 16 milionů pracovníků zahájí nový pracovní poměr s jasnými informacemi o právech a povinnostech. Pro přibližně 4 až 7 milionů pracovníků se zlepší předvídatelnost, což by mělo zlepšit rovnováhu mezi jejich pracovním a soukromým životem a také jejich zdravotní stav. Přibližně 14 milionů pracovníků může požádat o novou formu práce. Přibližně 91 000 až 364 000 pracovníků na zavolanou si bude moci díky zrušení výhradních doložek najít další práci a vydělat ročně navíc 355 až 1 424 milionů EUR. Bylo by potvrzeno právo pracovníků na bezplatnou povinnou odbornou přípravu a tito lidé by měli snazší přístup k domáhání se nápravy. Zaměstnavatelé by měli prospěch z udržitelnější hospodářské soutěže, větší právní jistoty a celkově větší transparentnosti na trzích práce. Díky zrušení výhradních doložek budou pracovníci k dispozici pro další zaměstnavatele, kteří díky tomu mohou ročně vygenerovat zisk ve výši přibližně 42 až 167 milionů EUR. Mezi nevyčíslené výhody pro zaměstnavatele patří menší fluktuace a větší loajalita zaměstnanců, zdravější pracovní vztahy, méně stížností a soudních sporů a lepší plánování zdrojů, což přispěje k celkovému zvýšení produktivity.
Čeho by měla tato iniciativa dosáhnout?

Toto jsou zvažované možnosti: 1) základní scénář; 2) zdokonalení stávajících nástrojů a mechanismů spolupráce; 3) navíc větší odstrašující účinek nástrojů vymáhání předpisů a zvýšená koordinace na úrovni EU a 4) v některých případech další přídavné centralizované vymáhání předpisů na úrovni EU. Upřednostňovaná možnost zahrnuje mechanismus vzájemné pomoci mezi orgány, síť EU pro shodu výrobků, která by měla koordinovat, pomáhat provádět společné činnosti vymáhání předpisů a napomáhat vzájemnému hodnocení výsledků členských států, společné pravomoci orgánů, systematičtější zveřejňování omezujících opatření, vymáhání nákladů na kontrolu v případě nevyhovujících výrobků a povinnost výrobců jmenovat osobu odpovědnou za informace o shodě výrobků v EU a rozšíření poradenské role kontaktních míst pro výrobky, digitální zveřejňování informací o dodržování předpisů a internetový portál pro dobrovolná opatření.

Zúčastněné strany se shodují na potřebě mnohem větší koordinace, většího a účinnějšího využívání zdrojů a účinnějších nástrojů ke zlepšení rámce vymáhání předpisů u kontrol na vnitřním trhu a u dovozu do EU.

C. Dopady upřednostňované možnosti
Hodnocení dospělo k závěru, že vzájemné uznávání nefunguje tak, jak by mělo, a to kvůli nedostatečné informovanosti, právní nejistotě a neexistenci účinné komunikace a spolupráce mezi zúčastněnými subjekty. Hospodářské subjekty nevyužívají plně svá stávající práva. Vnitrostátní orgány ztrácejí čas a prostředky. Spotřebitelé čelí vyšším cenám a menšímu výběru. Očekává se, že v případě neexistence opatření na úrovni EU bude problém přetrvávat.

Ačkoliv očekávané přínosy nelze přesně odhadnout, stávající studie týkající se „nákladů vyplývajících z neexistence společného evropského postupu v oblasti jednotném trhu“ (The Cost of Non-Europe in the Single Market) prokazuje, že by snížení překážek obchodu mohlo vést k zvýšení obchodu uvnitř EU o více než 100 miliard EUR ročně. Pojem překážek obchodu je v této studii širší než pouhé vzájemné uznávání, poskytuje však odhad očekávaných přínosů.
2. Kompatibilita komponent systému sledovatelnosti: Pro usnadnění práce hospodářským subjektům při načítání informací by údaje na baleních tabákových výrobků měly být kódovány předem stanoveným způsobem. Měl by být vymezen schválený výběr datových nosičů.

Očekává se, že budou mít značný sociální a ekonomický přínos odhadovaný na 3,8 miliardy EUR ročně. To bude způsobeno snížením počtu nezákonných tabákových výrobků v oběhu v EU. Část nahradí zvýšený zákonný prodej, zároveň to však povede ke snížení celkové spotřeby tabákových výrobků (o 0,6 %), což přispěje k ochraně veřejného zdraví. Nárůst zákonného prodeje zvýší daňové příjmy a zisky hospodářských subjektů.
ZPRÁVA O PŘÍNOSECH ROZŠÍŘENÍ CELNÍCH PREFERENCÍ NA PRODUKTY POCHÁZEJÍCÍ ZE ZÁPADNÍ SAHARY PRO OBYVATELSTVO TOHOTO REGIONU A O KONZULTACÍCH S TÍMTO OBYVATELSTVEM

Zpráva vypracovaná útvary Komise společně s Evropskou službou pro vnější činnost

Shrnutí

1. Ekonomika Západní Sahary

Nedávný vývoj Západní Sahary je sice povzbudivý, přesto však zůstává křehký. Ekonomické činnosti jsou zde soustředěny kolem omezeného počtu odvětví: rybolovu a zpracování produktů rybolovu, fosfátových dolů, zemědělství (zejména ovoce a zelenina a kočovné pastevectví) a v menším rozsahu obchod a řemeslná činnost. Turistický ruch a obnovitelné energie jsou naopak dosud ve stavu zrodu, i když mají nadějný potenciál. Navíc se západosaharská ekonomika vyznačuje svojí uzavřeností a stále je v rozsáhlé míře dotována.

2. Nutná podpora vývozu díky celním preferencím

Předpokladem pro diverzifikaci hospodářského potenciálu Západní Sahary je podpora zahraničních investic. Tato perspektiva předpokládá, že bude dotčeným subjektům nabídnuta dostatečná právní jistota a zároveň budou vyjasněny zejména celní podmínky uplatňované na stávající a budoucí vývoz ze Západní Sahary do Evropské unie. Přestože dostupné údaje jsou často útržkovité, tato studie umožňuje učinit závěr, že na Západní Sahaře existují hospodářské a výrobní činnosti, které by si zasloužily přiznání stejných celních preferencí, jaké jsou uděleny Marockému království, a kterých fakticky využívaly až do 21. prosince 2016. Takové rozšíření celních preferencí Unie na tyto výrobky by umožnilo zajistit kontinuitu vývozu. Mimoto by mělo mít také významný dopad na budoucí rozvoj západosaharské ekonomiky tím, že by podněcovalo stávající i plánované investice (zejména pokud jde o některé fosfáty, jako je kyselina fosforečná nebo zemědělská hnojiva, jakož i do oblasti zemědělství a rybolovu), které jsou rovněž investicemi zajišťujícími zaměstnanost.

Naopak nepřiznání celních preferencí by nepříznivě ovlivnilo vývoz ze Západní Sahary, zejména vývoz produktů rybolovu a zemědělských produktů, a nyní již beztak omezená škála těchto výrobků by se ještě více zúžila. Bez celních preferencí by totiž produkty ze Západní Sahary podléhaly běžným clům (clo uplatňované v Unii v režimu doložky nejvyšších výhod) bez zvýhodněného přístupu na trh Unie. Zatímco u průmyslových produktů (fosfáty) by byl dopad téměř nulový, nepřiznání celních preferencí by mělo naopak výrazně negativní vliv na vývoz produktů rybolovu a zemědělských produktů do Unie, a tedy i na zaměstnanost v těchto odvětvích.

Z dlouhodobějšího hlediska by měl být podnět pro soukromý sektor a svobodné podnikání takového druhu, aby zmírnil závislost na dotacích centrální vlády, zatímco otevřenost vůči vnějšímu světu a znásobení obchodních a jiných výměn by mělo logicky a postupně vést ke konkrétním sociálně-ekonomickým a kulturním změnám.

3. Zapojení dotčeného obyvatelstva
Byly zvažovány dvě nelegislativní možnosti. Politická možnost č. 1 předpokládá, že jakmile v roce 2020 skončí třetí společná akce EUnetHTA, bude financování vědecké a technické spolupráce z prostředků EU ukončeno. Spolupráce by byla dobrovolná, závislá na vnitrostátních zdrojích a očekává se, že by zůstala jen sporadická. Politická možnost č. 2 stanoví model dobrovolné spolupráce prováděné prostřednictvím projektů financovaných z prostředků EU, avšak jiných než společných akcí. Je závislá na ochotě orgánů pro hodnocení zdravotnických technologií zapojit se, přičemž není nijak zaručena implementace společných výstupů. Dále byly zvažovány tři legislativní politické možnosti. Politická možnost č. 3 stanoví mechanismus stálé spolupráce, který umožňuje harmonizovat společné nástroje, postupy a metodiku hodnocení zdravotnických technologií a společný včasný dialog se subjekty zabývajícími se vývojem zdravotnických technologií. Politická možnost č. 4 vychází z možnosti č. 3, k níž přidává společná klinická hodnocení (tj. společné hodnocení relativní účinnosti). Tato politická možnost by mohla být uplatňována prostřednictvím systému „nepovinné účasti“ (možnost č. 4.1) nebo na všechny členské státy bez možnosti zapojit se později nebo se nezapojovat vůbec (možnost č. 4.2). Politická možnost č. 5, která rozšiřuje možnost č. 4 tím, že zahrnuje kompletní společné hodnocení zdravotnických technologií (tj. hodnocení relativní účinnosti plus hodnocení ekonomických aspektů a dalších neklinických oblastí), nebyla považována za proveditelnou a byla vyřazena na začátku procesu. Upřednostňovanou možností je revidovaná možnost č. 4.2, která zahrnuje prvky ostatních politických možností (tj. možnosti č. 2 a 4.1) a také několik změn (tj. postupné rozšiřování rozsahu výrobků, včetně přechodných ustanovení pro členské státy a specifického přístupu pro zdravotnické technologie). Upřednostňovaná možnost správy zahrnuje ústřední sekretariát při Evropské komisi.
Byly zvažovány dvě možnosti politiky. Obě vyžadují změnu směrnice o DPH a stanovení základní sazby DPH o stálé výši nejméně 15 %. V rámci první možnosti by se měla do směrnice o DPH začlenit vnitrostátní ustanovení, aby mohly být stávající odchylky umožněny všem členským státům. Toho by však bylo těžké dosáhnout. Upřednostňovaná druhá možnost řeší otázku odchylek zrušením omezení, která potřebu těchto odchylek vyvolala. Jsou jimi minimální výše 5 % u snížených sazeb DPH a seznam zboží a služeb, na něž lze sníženou sazbu DPH uplatňovat (příloha III). Tento seznam by byl nahrazen negativním seznamem, na který se musí uplatňovat základní sazba.
Rámeček 1.1: Vývoj směnného kurzu a externí pozice

Bankovní rada České národní banky dne 6. dubna 2017 ukončila svůj kurzový závazek a umožnila kolísání směnného kurzu české koruny (CZK) v souladu s tržními podmínkami. Od listopadu 2013, kdy ČNB začala směnný kurz využívat jako nástroj měnové politiky, se její zahraniční aktiva do konce března 2017 více než ztrojnásobila na přibližně 70 % HDP v důsledku intervencí na devizovém trhu, jež byly nezbytné pro boj proti spekulativnímu nákupu aktiv denominovaných v CZK. Směnný kurz poté posiloval z 27 CZK/EUR v dubnu 2017 až na průměrných 25,4 v lednu 2018. Pokud by směnný kurz zůstal na této úrovni nebo by dále posiloval, pravděpodobně by tím tlačil na snižování inflace. Apreciace koruny by také mohla ovlivnit hodnotu zahraničních aktiv ČNB, která do ledna 2018 poklesla na 61 % HDP. Vzhledem k velkému objemu zahraničních aktiv v rozvaze ČNB by trvalé posilování koruny mohlo vést k finančním ztrátám.

Minimální směnný kurz ČNB a související intervence na devizovém trhu měly znatelný dopad na odvětvové složení investiční pozice České republiky vůči zahraničí. Přestože čistá investiční pozice ČNB vůči zahraničí se díky akumulaci zahraničních aktiv zlepšila, pozice bankovního sektoru (kromě ČNB) a sektoru vládních institucí se zhoršila, i když v poněkud menší míře. Na základě výsledných údajů o platební bilanci za rok 2016 by českým vývozcům trvalo více než 10 let, než by své devizové příjmy v plném rozsahu převedli nákupem veškerých pozic v CZK, jež zahraniční investoři od roku 2013 získali.

Nadměrná apreciace koruny vůči euru by mohla mít nepříznivý dopad na nákladovou konkurenceschopnost českého vývozu. Jelikož Česká republika je malá otevřená ekonomika, její vývozní podniky při jednání s dovozci, sídlícími převážně v eurozóně, nemohou ceny příliš ovlivnit. To by pak při převedení na koruny vedlo ke snížení ziskového rozpětí z prodeje v zahraničí. Tento účinek by však měl být částečně kompenzován vysokým podílem zahraniční přidané hodnoty na českém vývozu. Navzdory výraznému posilování reálného efektivního směnného kurzu ve třetím čtvrtletí 2017 (+3,5 % oproti předchozímu čtvrtletí) se směnné relace v tomto období mezičtvrtletně zlepšily o 0,8 %.