CS Úřední věstník Evropské unie C 244/40

Zveřejnění žádosti podle čl. 6 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 510/2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin

(2007/C 244/07)

Toto zveřejnění uděluje právo vznést proti žádosti o zápis námitku podle článku 7 nařízení Rady (ES) č. 510/2006 (1). Vznesené námitky musí Komise obdržet do šesti měsíců od tohoto zveřejnění.

PŘEHLED

NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 510/2006

„VLAAMS-BRABANTSE TAFELDRUIF“

č. ES: BE/PDO/005/0534/24.03.2006

CHOP ( X ) CHZO ( )

Tento přehled obsahuje hlavní údaje ze specifikace produktu.

1. Příslušný orgán členského státu:

Název: Vlaamse Overheid, Departement Landbouw en Visserij, Afdeling Duurzame Landbouwontwikkeling Adresa: Koning Albert II-laan 35 Bus 40 B-1030 Brussel Tel.: (32-2) 552 78 74 Fax: (32-2) 552 78 71 E-mail: diederik.desmedt@lv.vlaanderen.be

2. Skupina žadatelů:

Název: De Sterredruif Adresa: Witherendreef 100a B-3090 Overijse Tel.: (32-2) 657 92 45 Fax: (32-2) 657 33 20 E-mail: — Složení: producenti/zpracovatelé ( X ) ostatní ( )

3. Druh produktu:

Třída 1.6: zelenina, ovoce a obiloviny

4. Specifikace:

(přehled požadavků podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006)

4.1 Název: „Vlaams-Brabantse tafeldruif“

4.2 Popis: „Vlaams-Brabantse tafeldruif“ (stolní hrozen z Vlámského Brabantska) je hrozen, který existuje v bílých i modrých odrůdách. Mezi modré odrůdy patří „Frankenthal De Coster“, „Royal“, „Ribier“, „Leopold III“, „Gros Colman“. Bílými odrůdami jsou „Muscat d'Alexandrie“, „Canon Hall“, „Baidor“. Jde o stolní hrozen v čerstvém i chlazeném stavu. Pro stolní hrozen „Vlaams-Brabantse tafeldruif“ je příznačná vysoká norma jakosti. Díky omezení počtu bobulí ve střapci mají hrozny větší velikost. Jeden hrozen váží v průměru 10 gramů. Modré hrozny jsou o něco větší než hrozny bílé. Vyznačují se sladkými, velkými ojíněnými bobulemi a pěkným tvarem střapců hroznů. Zralý střapec hroznu o váze 800 gramů sestává z přibližně 70 až 80 bobulí. Sladkost hroznů je zajištěna teplotou ve sklenících, která se pohybuje mezi 15 až 20 °C. Pěstitel pravidelně provádí ochutnávku hroznů za účelem kontroly jejich zralosti a snaží se o dosažení optimálního poměru kyselosti a sladkosti a plné vůně.

4.3 Zeměpisná oblast: „Druivenstreek“ je kopcovitou oblastí, která se vyznačuje velkým množstvím jižních svahů, zejména svahy v údolí řeky Ijse na území obcí Hoeilaart, Overijse a Huldenberg.

Pěstitelská oblast se nachází jihovýchodně od Bruselu, na jižním okraji lesa Zoniënwoud, a je tvořena územím obcí Hoeilaart a Overijse; nižšími územně správními jednotkami Neerijse, Loonbeek a Huldenberg obce Huldenberg a nižší územně správní jednotkou Duisburg obce Tervuren.

4.4 Důkaz původu: Pěstitelé hroznů, kteří pěstují „Vlaams-Brabantse tafeldruif“, se musí každý rok v lednu zapsat do rejstříku skupiny žadatelů De Sterredruif a jsou povinni této skupině oznámit, kolik skleníků použijí pro pěstování stolních hroznů z Vlámského Brabantska. Skupina rejstřík pravidelně aktualizuje a zajišťuje, aby k němu měl přístup příslušný kontrolní orgán. Následná označení vycházejí z tohoto rejstříku.

4.5 Způsob produkce: Stolní hrozny z Vlámského Brabantska se pěstují ve vytápěných sklenících. Při jejich pěstování se nepoužívá žádná mechanizace.

Množitelským materiálem je vinná réva určený k výsadbě. Získá se tak, že se réví nechá zakořenit a může být okamžitě použito jako vinná réva k výsadbě pravokořenných rostlin nebo k dalšímu užití jako podnože při štěpování, či ke štěpování réví. Réví, vyzrálé jednoleté výhony používané jako rouby mohou pocházet pouze z popsané zeměpisné oblasti a mohou být odebrány pouze z odrůd uvedených v bodu 4.2.

Regulování teploty i vzduchu si vyžaduje větrání skleníků. Od začátku vytápění skleníků až po okamžik, kdy vyraší očka, lze ve skleníku udržovat vysokou vlhkost. Prostředí s vysokou vlhkostí prospívá rašení. Vzhledem k tomu, že vinná réva je opylována vzduchem, je nutno ve sklenících během květu intenzivně větrat, umožní-li to počasí. Jakmile réva odkvete, je možné nastavit vyšší teplotu pro lepší růst bobulí. S mírným větráním je možné začít, jakmile teplota mírně přesáhne 22 až 25 °C, a intenzitu větrání dále zvyšovat, aby se zamezilo tomu, že teplota stoupne nad 28 až 30 °C.

Při protrhávání jsou odstraňovány bobule nedostatečné velikosti společně s bobulemi uvnitř střapce hroznu a bobulemi, které rostou příliš blízko sebe. Na každé třapině mohou být nanejvýš dvě bobule. Zralý střapec hroznu po řádném protrhání sestává z velkých bobulí stejného tvaru, které se navzájem mírně dotýkají. Protrhání jednoho střapce trvá přibližně čtvrt hodiny. Manipulaci s bobulemi je třeba omezit na minimum, aby se neporušilo jejich ojínění.

Průměrná teplota ve sklenících se musí pohybovat mezi 15 a 20 °C, takže skleníky je nutno v některých měsících vytápět. Rozlišuje se mezi třemi druhy pěstování: při raném pěstování se skleníky vytápějí od ledna až do sběru v polovině července; při pěstování v prostředním období se skleníky vytápějí přibližně od poloviny února do poloviny března. V plném průběhu letního období lze tyto hrozny případně nechávat dozrávat bez vytápění skleníků a sběr hroznů je načasován na dobu od poloviny srpna. Při pozdním pěstování se skleníky vytápějí od poloviny dubna do polovina května. S vytápění se pro lepší sběr hroznů znovu začne kolem poloviny září. U pozdního pěstování je sběr naplánován na období od poloviny září.

Stolní hrozny z Vlámského Brabantska se vyznačují tím, že jsou opatřeny přírodním ojíněním, které vznikne odumřením částí vnější povrchové vrstvy bobulí. Za účelem zachování ojínění je od období květu zakázáno používat chemické přípravky na ochranu rostlin.

4.6 Souvislost: Vznik pěstování stolního hroznu z Vlámského Brabantska „Vlaams-Brabantse tafeldruif“ je dán kombinací přírodních, historických a lidských faktorů.

Zeměpisná oblast popsaná v bodě 4.2. je v Belgii známa pod názvem „de Druivenstreek“. Z klimatologického hlediska se nachází v mírném a vlhkém prostředí. V této oblasti nenastávají vysloveně suchá období či období s vysokou vlhkostí; převážně jihozápadní nebo západní větry přinášejí víceméně rovnoměrné srážky v hodnotě přibližně 780 mm za rok. Tyto srážky velký význam, neboť pěstování hroznů ve skleníku je velmi náročné na přísun vody. Pro tyto účely si pěstitelé hroznů ve sklenících nechávají vyhloubit studně k odběru podzemních vod nebo instalovat obrovské nádrže pro jímání dešťové vody v oblasti skleníků. Z geologického hlediska je „de Druivenstreek“ součástí hlinitopísčité oblasti Belgie. Reliéf krajiny je velmi zvlněný s velkými údolími s výškovými rozdíly až 60 metrů. Nejvýznamnější údolí oblasti tvoří řeka Ijse. Díky poloze tohoto hlavního údolí řeky Ijse („de Ijsevallei“) z jihozápadu na severovýchod mohou jižní svahy plně využívat slunečního světla. Na některých místech to dokonce vede ke vzniku teplejšího mikroklimatu. Takřka celá oblast je pokryta vrstvou spraše různé mocnosti, která vznikla z nánosů větru během poslední doby ledové. Pod spraší se nachází vrstva štěrku obsahující mimo jiné valouny křemene a drobové pískovce. Tato vrstva štěrku vznikla erozí písku, hlíny a jílu během dob ledových v třetihorách. Vzhledem k tomu, že hlína nezadržuje vodu a níže položené vrstvy jsou spíše písčitého charakteru, jedná se o mimořádně odvodněnou oblast. Tato dobře odvodněná půda je ideální pro pěstování hroznů: byť pro bobule hroznů je třeba velkého množství vody, samotná vinná réva vlhkou půdu nesnáší. Pěstování stolních hroznů z Vlámského Brabantska tak umožňuje v této oblasti kombinace mírného a vlhkého prostředí, polohy údolí řeky Ijse s jižně orientovanými slunečnými svahy a dobře odvodněné půdy.

Stejně jaké v ostatních částech Evropy se i v této oblasti provádělo v zámeckých zahradách pokusné pěstováni exotičtějších rostlin. První kroky v pěstování hroznů učinil Felix Sohie v zámeckém skleníku v Huldenbergu, a to s takovým úspěchem, že této činnosti předpověděl velkou budoucnost. V roce 1865 Felix Sohie zkonstruoval v obci Hoeilaart první skleník určený k pěstování hroznů a zavedl do něj nutné technické inovace, díky kterým bylo možné provést sběr hroznů již na jaře. Jeho příklad inspiroval mnohé další, takže v následujících desetiletích v dané oblasti přibývaly skleníky jako houby po dešti. Pěstování hroznů od základu změnilo charakter této oblasti. Podle všeobecné statistiky pro zemědělství existovalo v roce 1910 například na území obce Hoeilaart 5176 skleníků. V roce 1961 dosáhl jejich počet vrcholu, když bylo zaznamenáno celkem 34 929 skleníků. Po vzniku Evropského hospodářského společenství a energetických krizích z let 1973 a 1979 se však pěstování hroznů v této oblasti výrazně omezilo.

Stolní hrozny z Vlámského Brabantska se pěstují ve vytápěných sklenících. V těchto sklenících se nepoužívá žádná mechanizace: ani při zimním prořezu, hnojení, odstraňování výhonů, ochraně proti silnému slunečnímu záření, biologických metodách pro boj proti případným chorobám, mlžení a zavlažování, údržbě skleníků, kontrole pěstování hroznů vyžaduje trvalé pracovní nasazení. Pěstitelé musí mít rozsáhlé odborné znalosti. Příznačné pro tuto producentskou oblast je i protrhávání bobulí. U některých hroznů ze zahraničí se malé bobule sice odstraňují při balení, ale není dosaženo stejné jakosti jako při protrhávání stolních hroznů z Vlámského Brabantska. Manipulace s bobulemi by se měla omezit na minimum; jinak totiž dojde k odstranění ojínění, přičemž právě toto ojínění je znakem jakosti stolních hroznů z Vlámského Brabantska. Pěstitelé po celé roky usilovali o další vylepšení a vyšší výnosy, což vedlo mimo jiné ke vzniku nových odrůd prostřednictvím výběru nebo křížení.

Místní odborné znalosti se odrážejí i ve specializaci řemeslníků na konstrukci skleníků určených pro pěstování hroznů. Po zahájení pěstování hroznů v obci v Hoeilaart (v roce 1865) a ještě před přelomem století vznikla konstrukční metoda, která řešila celou řadu technických problémů: stavbu na strmých svazích; zabránění propadu konstrukce pod vahou železa, skla a hroznů; jímání dešťové vody, problémy s ventilací a vytápěním; ... Konstrukce skleníků se tak stala specializací pro celou řadu řemeslníků, zejména pro zedníky (stěny skleníků), tesaře (krovy a nosníky), kováře (úhelníky, T-profily a rovněž nářadí) a sklenáře či pokrývače.

V souvislosti s produkcí hroznů v dané zeměpisné oblasti vznikly i vlastní lidové zvyklosti. V minulosti pěstitelé ve sklenících hrdě přinášeli své nejkrásnější střapce hroznů na „výstavy hroznů“, které se každoročně konaly v různých vesnicích dané zeměpisné oblasti. Tyto „výstavy“ byly většinou pořádány u příležitosti místních poutí. V Hoeilaartu (třetí týden v září) a v Overijse (poslední týden v srpnu) se tyto výstavy změnily na každoroční „druivenfeesten (slavnosti hroznů)“, během nichž dochází mj. k volbě královny hroznů, je pořádán cyklistický závod „druivenkoers“ a uskuteční se „druivenstoet“ (hroznový průvod). Historie pěstování hroznů je k vidění na výstavě v Overijse v Druivenmuseum (Museum hroznů), které pečuje o zachování této tradice.

4.7 Kontrolní subjekt:

Název: Federale Overheidsdienst Economie, K.M.O., Middenstand en Energie Algemene Directie Controle en Bemiddeling Tweede Afdeling Gespecialiseerde Diensten, Sectie A Controles Uitgaven EOGFL en Marktordening Adresa: WTC III, Simon Bolivarlaan 30 B-1000 Brussel Tel.: (32-2) 277 71 49 Fax: (32-2) 277 54 53 E-mail: dirk.demaeseneer@mineco.fgov.be

4.8 Označování: Každý střapec hroznu se opatří označením zahrnujícím evropský symbol CHOP, název „Vlaams-Brabantse tafeldruif“ a jméno pěstitele či název jeho podniku. Střapce hroznů se označením v zájmu zajištění původu a dohledatelnosti stolních hroznů z Vlámského Brabantska opatří přímo v prostorech podniku pěstitele hroznů z toho důvodu, že většinu hroznů (více než 60 %) producent prodá přímo (podomní prodej nebo prodej na trzích).

(1) Úř. věst. L 93, 31.3.2006, s. 12.