V širších souvislostech je třeba zdůraznit, že optimálním řešením k zajištění spravedlivějšího a efektivnějšího zdanění právnických osob v EU by byl návrh společného konsolidovaného základu daně z příjmů právnických osob (Common Consolidated Corporate Tax Base, dále jen „CCCTB“). Nicméně CCCTB v rámci své dosavadní oblasti působnosti nenabízí strukturální řešení některých důležitých otázek zdanění podniků v oblasti digitální ekonomiky. Je to proto, že CCCTB má omezenou oblast působnosti (je povinný pouze pro velké nadnárodní společnosti), a proto, že definice stálé provozovny v CCCTB vychází z definice, která se v současné době používá v mezinárodním měřítku. Kromě toho pravidla CCCTB pro přidělování zisku (vzorec pro rozdělení) nemusí dostatečně pojmout digitální činnosti společnosti. CCCTB měl zahrnovat pravidla stanovení zdanitelného vztahu u digitální činnosti. Navíc, pokud jde o rozdělování zisku velkých nadnárodních skupin, by měl být přístup ke vzorci pro rozdělování v rámci CCCTB přizpůsoben tak, aby bylo možné efektivně zachytit digitální činnosti. Komise vítá změny ve zprávách Hospodářského a měnového výboru Evropského parlamentu o společném základu daně z příjmů právnických osob a CCCTB, které jsou dobrým základem pro další práci na zajištění spravedlivého zdanění digitálních činností. Komise je připravena spolupracovat s členskými státy a Parlamentem a přezkoumat, jak mohou být ustanovení této směrnice začleněna do CCCTB.

Komise uznává, že vzhledem k celosvětové povaze této problematiky by nalezení multilaterálních mezinárodních řešení zdanění digitální ekonomiky bylo ideální. Komise a OECD spolu v zájmu nalezení mezinárodního řešení úzce spolupracují. Avšak vzhledem ke komplexnosti této problematiky a široké škále otázek, jež je třeba vyřešit, bude dosažení pokroku na mezinárodní úrovni náročné a nalezení mezinárodního konsensu může nějaký čas trvat. Z toho důvodu se Komise rozhodla jednat. Tento návrh má přispět k probíhajícím pracím na úrovni OECD, jež jsou pro dosažení celosvětového konsensu v této oblasti i nadále zásadní. Navrhovaná směrnice předkládá vizi EU o způsobu, jakým problémy spojené s digitální ekonomikou komplexně řešit, a poslouží tak jako příklad v mezinárodních diskusích o řešení na celosvětové úrovni. EU by měla povzbuzovat a podporovat kroky, jež v tomto směru podnikají její globální partneři.

Současná pravidla daně z příjmu právnických osob jsou založena na zásadě, že zisky by měly být zdaněny v místě, kde byla vytvořena hodnota. Nicméně, tato pravidla byla koncipována na počátku 20. století pro tradiční „kamenné“ podniky a při určování toho, co zakládá právo na zdanění v určité zemi („kde danit“) a jaká část příjmu právnických osob dané zemi náleží („jak vysoké daně vybírat“), z velké části vychází z fyzické přítomnosti v dané zemi bez ohledu na hodnoty vytvořené za účasti uživatelů v její jurisdikci. To znamená, že nerezidenti pro daňové účely podléhají zdanění v zemi pouze tehdy, pokud charakter jejich přítomnosti v zemi odpovídá stálé provozovně. Tato pravidla však nedokážou pojmout celosvětový dosah digitálních činností, v rámci kterých již fyzická přítomnost není podmínkou pro dodávání digitálních služeb. Jsou tudíž nezbytné nové ukazatele významné hospodářské přítomnosti, které umožní určit práva na zdanění ve vztahu k novým digitalizovaným obchodním modelům.

Posouzení dopadů pro účely tohoto návrhu projednal Výbor Komise pro kontrolu regulace dne 7. února 2018. Výbor vydal k návrhu kladné stanovisko spolu s několika doporučeními, která byla zohledněna. Stanovisko výboru, doporučení a vysvětlení, jakým způsobem byla doporučení zohledněna, jsou uvedeny v příloze 1 pracovního dokumentu útvarů Komise, který je připojen k tomuto návrhu. Pro přehled toho, kdo by byl tímto návrhem dotčen a jakým způsobem, viz přílohu 3.

Výše uvedená narušení vnitřního trhu lze řešit pouze použitím závazných právních předpisů a sbližováním daňových právních předpisů prostřednictvím společného legislativního rámce. „Měkké“ právo by nebylo optimální volbou, neboť by členské státy měly možnost jej vůbec neuplatňovat, nebo by mohlo vést k nekonzistentnímu přístupu. Takový výsledek by byl velmi nežádoucí. Mohl by vyvolat nedostatek právní jistoty daňových poplatníků a zároveň ohrozit cíle koordinovaného a soudržného systému daně z příjmů právnických osob na vnitřním trhu.

Tento návrh je v souladu se zásadou subsidiarity. S ohledem na to, že digitální podniky mohou operovat přes hranice bez jakékoliv fyzické přítomnosti, a to jak uvnitř Unie, tak i ze třetích zemí, jsou zapotřebí jednotná pravidla, která zajistí, aby platili daně v místě, kde vytváří zisk. Vzhledem k přeshraničnímu rozměru digitálních činností je nezbytná iniciativa EU, která má větší přidanou hodnotu ve srovnání s tím, čeho by mohlo dosáhnout množství vnitrostátních opatření. K přímému a jednotnému uplatňování pravidel o významné digitální přítomnosti v Unii je nezbytná společná iniciativa v rámci vnitřního trhu s cílem zajistit rovné podmínky pro všechny členské státy a poskytnout daňovým poplatníkům právní jistotu. Jednostranné a různorodé přístupy jednotlivých členských států by mohly být neúčinné a v důsledku vzniku protichůdných přístupů vnitrostátních politik, narušení trhu a daňových překážek pro podniky v EU by mohly roztříštit jednotný trh. Je-li cílem přijmout řešení fungující pro vnitřní trh jako celek, je jedinou vhodnou cestou koordinovaná iniciativa na úrovni EU.

Pravidla obsažená v tomto návrhu by měla být začleněna do systémů daní z příjmu právnických osob v členských státech a návrhu Komise na CCCTB a v konečném důsledku by se měla na mezinárodní úrovni odrážet v odpovídajících změnách vzorové úmluvy OECD o daních. Po přijetí směrnice bude Komise sledovat její provádění a uplatňování v úzké spolupráci s členskými státy.

V posouzení dopadů tohoto návrhu byly prověřeny jak možnosti zásadní reformy, tak i jiné možnosti změn v rámci stávajícího mezinárodního daňového systému. V důsledku omezené právní a/nebo politické proveditelnosti byly vyloučeny zásadnější reformy, které v této fázi nepředstavují reálné možnosti. Místo toho by se řešení mělo zaměřovat na revizi stávajícího pojetí stálé provozovny a pravidel přidělování zisku. Zároveň bylo zamítnuto řešení pouze v rámci návrhu CCCTB, a to z toho důvodu, že rozsah jeho působnosti by byl příliš omezený na to, aby bylo možné navrhnout strukturální řešení, které by se mohlo prosadit i mimo EU. Upřednostňovanou možností řešení problému v rámci EU tedy byla samostatná směrnice zahrnující modernizaci pravidel týkajících se stálé provozovny a pravidel přidělování zisku.

Z toho vyplývá, že by funkce související s vývojem, zlepšováním, údržbou, ochranou a využíváním jedinečných nehmotných aktiv byly typické pro významnou digitální přítomnost. Každá z hospodářsky významných činností přispívá jedinečným způsobem k tvorbě hodnot v digitálních obchodních modelech a je nedílnou součástí těchto modelů. Metoda rozdělení zisku by tedy byla často považována za nejvhodnější způsob připisování zisků významné digitální přítomnosti. V této souvislosti by možné faktory rozdělení mohly zahrnovat výdaje vynaložené na výzkum, vývoj a uvádění na trh (které lze připsat významné digitální přítomnosti oproti výdajům, které lze připsat ústředím a/nebo jakékoli jiné významné digitální přítomnosti v jiných členských státech), jakož i počet uživatelů v členském státě a údaje shromážděné v jednotlivých členských státech.

Například při získávání nových uživatelů sociální sítě hraje soubor nehmotných aktiv, která by byla přičitatelná podnikání sociální sítě, klíčovou roli při zajišťování pozitivních externalit sítě, tj. že se uživatelé mohou připojit k velkému počtu dalších uživatelů. Rozšíření sítě, kterého je dosaženo prostřednictvím významné digitální přítomnosti, posiluje tentýž soubor nehmotných aktiv. Tento soubor nehmotných aktiv by byl dále posílen zpracováním dat uživatelů, které by sociálním sítím umožnilo prodávat reklamní prostor za prémiovou cenu, neboť by tento reklamní prostor byl přizpůsoben zájmům uživatelů.

Ve funkční analýze významné digitální přítomnosti by měly být činnosti související s daty a uživateli prováděné podnikem prostřednictvím digitálního rozhraní považovány za hospodářsky významné funkce relevantní pro připsání hospodářského vlastnictví aktiv a rizik významné digitální přítomnosti. Přiřazování zisku by mělo zohledňovat vývoj, zlepšování, údržbu, ochranu a využívání nehmotných aktiv při provádění hospodářsky významných činností digitální přítomností, i když nejsou spojeny s rozhodovacími funkcemi ve stejném členském státě.

Navrhovaná pravidla přidělování zisku významné digitální přítomnosti vycházejí ze stávajícího rámce platného pro stálé provozovny. Potvrzují zásadu, podle které by významné digitální přítomnosti měly být přičítány zisky, jež by získala na základě určitých významných hospodářských činností prováděných prostřednictvím digitálního rozhraní, zejména pokud jde o jednání s jinými částmi podniku v případě, že by byla samostatným a nezávislým podnikem, který se za stejných či obdobných podmínek zabývá stejnými či obdobnými činnostmi, a to s přihlédnutím k používaným aktivům, vykonávaným funkcím a převzatým rizikům. Schválený přístup OECD tak zůstává základní zásadou pro připisování zisků významné digitální přítomnosti. Uvedený rámec musí být odpovídajícím způsobem upraven, aby odrážel způsob vytváření hodnot digitálními činnostmi. V rámci funkční analýzy stálé provozovny ve skutečnosti není kritérium významných rozhodovacích funkcí, které se týkají převzetí rizika a hospodářského vlastnictví aktiv v souvislosti s digitálními činnostmi, dostačující k zajištění připsání zisku významné digitální přítomnosti, jež odráží tvorbu hodnoty. Tato situace nastává, když významná digitální přítomnost funguje prostřednictvím digitálního rozhraní bez jakékoliv fyzické přítomnosti v určité jurisdikci nebo když v jurisdikci významné digitální přítomnosti nejsou vykonávány žádné významné rozhodovací funkce.

Jak je vysvětleno v posouzení dopadů, zásadní je, aby byly jednotlivé prahové hodnoty nastaveny dostatečně vysoko, aby bezpečně vylučovaly malé případy, kdy by příjmy, které lze připsat významné digitální přítomnosti, nepokrývaly ani náklady stálé provozovny na dodržování daňových předpisů, a aby tím byla při uplatňování těchto tří alternativních kritérií zaručena proporcionalita. Prahová hodnota příjmů je nastavena tak, aby pokrývala odhadované náklady na dodržování předpisů spojené s provozováním další stálé provozovny, byť s nízkými sazbami. Prahová hodnota počtu uživatelů by měla odrážet podobnou hodnotu v peněžním vyjádření vycházející z průměrných příjmů na uživatele. Do prahové hodnoty počtu obchodních smluv by se měly promítnout pouze smlouvy mezi podniky, protože jejich hodnota bude pravděpodobně významnější než hodnota smluv uzavřených s fyzickými osobami. Prahová hodnota počtu smluv mezi podniky by proto měla být výrazně nižší než prahová hodnota počtu uživatelů.

Pojem významné digitální přítomnosti má zakládat zdanitelný vztah v jurisdikci. Měla by tedy být považována za doplněk stávajícího pojmu stálé provozovny. Navrhovaná pravidla stanovení zdanitelného vztahu digitálního podniku v členském státě vycházejí z příjmů z poskytování digitálních služeb, počtu uživatelů digitálních služeb nebo počtu smluv na poskytování digitální služby. Tato kritéria slouží jako prostředek ke zjištění „digitální stopy“ podniku v určité jurisdikci na základě určitých ukazatelů ekonomické aktivity. Měla by odrážet závislost digitálních podniků na široké uživatelské základně, na zapojení uživatelů a uživatelských příspěvcích, jakož i na hodnotě, kterou pro podnik uživatelé vytvářejí. Kritéria by měla zohledňovat různé typy obchodních modelů. Digitální obchodní modely jsou velmi různorodé. Některé mohou mít velmi širokou uživatelskou základnu, zatímco jiné mohou mít menší uživatelskou základnu, avšak i přesto mohou mít významný objem uživatelských příspěvků, pokud každý jednotlivý uživatel přispívá vysokou hodnotou. Dále by kritéria měla zajišťovat srovnatelné zacházení v různých členských státech bez ohledu na velikost a neměla by se vztahovat na nepodstatné případy.

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 115 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise,

po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,

s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,

v souladu se zvláštním legislativním postupem,

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Rychlá transformace globální ekonomiky v důsledku digitalizace přináší nové tlaky na systémy daně z příjmu právnických osob jak na úrovni Unie, tak i na mezinárodní úrovni, a vyvolává otázky ohledně schopnosti stanovit, kde by digitální společnosti měly platit daně a kolik by měly platit. Ačkoliv subjekty působící na mezinárodní úrovni, jako je skupina G20, uznávají potřebu přizpůsobit pravidla daně z příjmu právnických osob digitální ekonomice, dosažení dohody na celosvětové úrovni bude pravděpodobně náročné.

(2)Zpráva o Akci 1 týkající se eroze základu daně a přesouvání zisku (BEPS) „Řešení daňových problémů v digitální ekonomice“, kterou OECD zveřejnila v říjnu 2015, uvedla několik různých přístupů ke zdanění digitální ekonomiky, které pak podrobněji vyhodnotila ve své zprávě „Daňové problémy plynoucí z digitalizace – průběžná zpráva 2018“. Z důvodu urychlování digitální transformace ekonomiky narůstá potřeba hledat řešení, která by zajistila spravedlivé a efektivní zdanění digitálních společností.

(3)Sdělení Komise „Spravedlivý a efektivní daňový systém v Evropské unii pro jednotný digitální trh“, které bylo přijato dne 21. září 2017, uvádí, že k určení toho, kde je vytvářena hodnota podniků a jak by tato hodnota měla být připisována pro daňové účely, jsou potřebná nová mezinárodní pravidla specifická pro výzvy, které s sebou přináší digitální ekonomika. Tato nová pravidla by vyžadovala reformu stávajících mezinárodních daňových pravidel týkajících se definice stálé provozovny a přidělování zisku použitelných pro digitální činnosti.

(4)Evropská rada v závěrech ze dne 19. října 2017 zdůraznila potřebu efektivního a spravedlivého daňového systému vhodného pro digitální éru a uvedla, že očekává předložení příslušných návrhů Komise nejpozději na začátku roku 2018. Závěry ze zasedání Rady ECOFIN ze dne 5. prosince 2017 zdůraznily, že globálně přijímaná definice stálé provozovny a související pravidla stanovování převodních cen a přiřazování zisku by měly nadále hrát stěžejní úlohu i při řešení výzev spojených se zdaněním zisků digitální ekonomiky, a podpořily úzkou spolupráci mezi EU, OECD a dalšími mezinárodními partnery při řešení výzev v oblasti zdanění zisků digitální ekonomiky.



V tomto ohledu by členské státy měly mít povinnost zahrnout do svých vnitrostátních systémů zdanění příjmů právnických osob pravidla, která jim umožní uplatňovat své daňové nároky. Měly by tedy být vyjasněny různé daně z příjmu právnických osob uplatňované v členských státech. Tato pravidla by měla rozšířit definici stálé provozovny a stanovit zdanitelný vztah významné digitální přítomnosti v příslušných jurisdikcích. Kromě toho by měly být stanoveny obecné zásady pro přidělování zdanitelných zisků takovéto digitální přítomnosti. Tato pravidla by se v zásadě měla vztahovat na všechny daňové poplatníky z řad právnických osob bez ohledu na to, kde mají daňovou rezidenci, ať již v Unii nebo mimo ni.

(5)Tato pravidla by se však neměla vztahovat na subjekty, které jsou daňovými rezidenty v jurisdikci mimo Unii, pro kterou existuje platná smlouva o zamezení dvojího zdanění s členským státem, v němž existuje významná digitální přítomnost, a to pokud taková smlouva neobsahuje ustanovení o významné digitální přítomnosti, která zakládá podobná práva a povinnosti ve vztahu k této jurisdikci mimo Unii jako tato směrnice. Cílem je zabránit jakémukoli rozporu se smlouvami o zamezení dvojího zdanění s jurisdikcemi mimo Unii, jelikož jurisdikce mimo Unii obecně nejsou vázány právními předpisy Unie.

(6)Aby mohla být vytvořena solidní definice zdanitelného vztahu digitálního podniku v členském státě, musí tato definice vycházet z příjmů z poskytování digitálních služeb, počtu uživatelů a počtu obchodních smluv na poskytování digitálních služeb. Použité prahové hodnoty by měly odrážet význam digitální přítomnosti pro různé druhy obchodních modelů a zohlednit různé stupně přínosu k procesu tvorby hodnot. Dále by měly zajišťovat kompatibilní zacházení v různých členských státech bez ohledu na velikost a neměly by se vztahovat na nepodstatné případy. Prodej zboží nebo služeb, který je usnadněn použitím internetu nebo elektronické sítě, by neměl být považován za digitální službu ve smyslu této směrnice.

(7)Aby mohla být významná digitální přítomnost podniku zdaněna v jiné jurisdikci v souladu s vnitrostátními právními předpisy této jurisdikce, je nezbytné stanovit zásady připisování zisku této významné digitální přítomnosti. Pravidla by měla být založena na současných zásadách připisování zisku a měla by vycházet z funkční analýzy vykonávaných funkcí, použitých aktiv a rizik převzatých významnou digitální přítomností při provádění jejích hospodářsky významných činností prostřednictvím digitálního rozhraní. Zvláštní pozornost by měla být věnována skutečnosti, že značná část hodnoty digitálního podnikání vzniká tam, kde se nacházejí uživatelé a kde jsou shromažďovány a zpracovávány údaje o uživatelích, jakož i tomu, kde jsou poskytovány digitální služby. Vzhledem k tomu, že hospodářsky významné činnosti vykonávané významnou digitální přítomností přispívají jedinečným způsobem k tvorbě hodnot v digitálních obchodních modelech, měla by být k dosažení spravedlivého rozdělení zisku významné digitální přítomnosti obvykle použita metoda rozdělení zisku. To by však nemělo zabránit tomu, aby daňový poplatník použil alternativní metodu v souladu s mezinárodně uznávanými zásadami, pokud daňový poplatník prokáže, že na základě výsledku funkční analýzy je uvedená alternativní metoda v souladu s mezinárodně uznávanými zásadami vhodnější. Je rovněž velmi důležité, aby faktory rozdělení zisku silně korelovaly s tvorbou hodnot.

(8)Hlavním cílem této směrnice je zlepšit odolnost vnitřního trhu jako celku za účelem řešení problémů zdanění digitalizované ekonomiky. Tohoto cíle nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni jednotlivých členských států, neboť digitální podniky mohou operovat přes hranice bez jakékoliv fyzické přítomnosti v dané jurisdikci, a jsou proto potřebná pravidla, která zajistí, aby podniky platily daně v jurisdikci, ve které vytváří zisk. Vzhledem k tomuto přeshraničnímu rozměru má iniciativa na úrovni Unie ve srovnání s tím, čeho by mohlo dosáhnout množství vnitrostátních opatření, větší přidanou hodnotu. K zajištění jednotného uplatňování pravidel o významné digitální přítomnosti v Unii je nezbytná společná iniciativa v rámci vnitřního trhu. Jednostranné a různorodé přístupy jednotlivých členských států by mohly být neúčinné a v důsledku vzniku protichůdných přístupů vnitrostátních politik, narušení trhu a daňových překážek pro podniky v Unii by mohly vést k roztříštění jednotného trhu. Jelikož cílů této směrnice lze lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.

(9)Je nezbytné zajistit, aby veškeré zpracování osobních údajů prováděné v souvislosti s touto směrnicí bylo prováděno v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679, včetně povinností přijmout příslušná technická a organizační opatření nezbytná k plnění povinností uložených uvedeným nařízením, a to zejména těch, které se týkají zákonnosti zpracování, bezpečnosti zpracovatelských činností, poskytování informací a práv subjektů údajů či záměrné a standardní ochrany osobních údajů. Osobní údaje by měly být vždy, kdy je to možné, anonymizovány.

(10)Komise by měla pět let po vstupu této směrnice v platnost zhodnotit její provádění a podat o něm Radě zprávu. Členské státy by měly Komisi poskytnout veškeré informace, které jsou k tomuto hodnocení nezbytné. Měl by být zřízen poradní výbor DigiTax, který by se zabýval otázkami týkajícími se uplatňování této směrnice.

(11)Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 zavázaly, že v odůvodněných případech oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice do vnitrostátního práva doplní o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice do vnitrostátního práva. Ve vztahu k této směrnici považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.

(12)Členské státy by měly mít povinnost uplatňovat ustanovení této směrnice od dalšího zdaňovacího období začínajícího po uplynutí lhůty pro provedení směrnice. Tím se zajistí, že se nová ustanovení začnou ve všech členských státech uplatňovat v co možná srovnatelném termínu, ovšem s přihlédnutím k tomu, že různé členské státy mohou mít odlišná zdaňovací období,