Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ke „Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Strategie ‚od zemědělce ke spotřebiteli‘ pro spravedlivé, zdravé a ekologické potravinové systémy“

[COM(2020) 381]

(2020/C 429/34)

Zpravodaj: Peter SCHMIDT (DE-II) Spoluzpravodajka: Jarmila DUBRAVSKÁ (SK-I)

Konzultace Komise, 17.6.2020 Právní základ článek 304 Smlouvy o fungování Evropské unie Odpovědná sekce Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí Přijato v sekci 8.7.2020 Přijato na plenárním zasedání 16.9.2020 Plenární zasedání č. 554 Výsledek hlasování (pro/proti/zdrželi se hlasování) 208/4/7

1. Závěry a doporučení

1.1 Účelem sdělení „Strategie ‚od zemědělce ke spotřebiteli‘ pro spravedlivé, zdravé a ekologické potravinové systémy“ je posílit hospodářskou, environmentální a sociální udržitelnost potravinových systémů. Během krize COVID-19 byla úspěšně prověřena pevnost a odolnost evropského zemědělsko-potravinářského systému, a bylo teda jasně prokázáno, že zabezpečení dodávek potravin v EU funguje, ale zároveň se ukázalo, že to, aby se potraviny dostaly „od zemědělce ke spotřebiteli“, nelze považovat za samozřejmost. Musí být využita jako příležitost ke změně dynamiky dodavatelského řetězce a k dosažení trvalého zlepšení pro výrobce a zpracovatele potravin a maloobchodní prodejce.

1.2 Komplexní politika EU v oblasti potravin by podle EHSV měla zajistit: i) hospodářskou, environmentální a sociálně-kulturní udržitelnost; ii) integraci napříč odvětvími, oblastmi politiky a úrovněmi správy; iii) inkluzivní rozhodování; iv) kombinaci povinných opatření (právní předpisy a daně) a pobídek (cenové přirážky, přístup k úvěrům, zdrojům a pojištění) s cílem urychlit přechod na udržitelné potravinové systémy. Navrhovaná strategie tyto cíle dostatečně neodráží.

1.3 Rozpočet na SZP nesmí být snížen ani zachován na současné úrovni, nýbrž v souladu s těmito cíli navýšen. Škrty ve financování rozvoje venkova by mohly mít nepříznivý dopad, neboť jeho součástí jsou některé z nejdůležitějších nástrojů k podpoře transformace. Dodatečných 15 mld. EUR, navržených v balíčku pro hospodářské oživení po skončení pandemie COVID-19, je vítáno. Tyto prostředky jsou sice nezbytné, dlouhodobé závazky však nenahradí.

1.4 Schválení strategických plánů SZP by mělo být podmíněno tím, že členské státy přijmou komplexní plány k přetvoření potravinového prostředí, které propojí pobídky pro produkci zdravých a udržitelných potravin s vytvořením nových trhů pro tyto produkty.

1.5 Spravedlivé ceny potravin (odrážející skutečné výrobní náklady pro životní prostředí a společnost) jsou jediným způsobem, jak v dlouhodobém horizontu dosáhnout udržitelných potravinových systémů. EU a členské státy by měly přijmout opatření s cílem zajistit, aby výkupní ceny byly vyšší než výrobní náklady a aby se zdravé stravování stalo cenově dostupnějším. Proto bude nezbytné využívat celé škály nástrojů veřejné správy, od „tvrdých“ daňových opatření po přístupy založené na informacích, aby byly skutečné náklady viditelnými.

1.6 Levné dovozy s sebou často nesou vysoké sociální a environmentální náklady ve třetích zemích. Nebudou-li provedeny změny v obchodních politikách EU, nebude možné dosáhnout cílů strategie. Výbor vyzývá EU, aby zajistila skutečnou reciprocitu norem v preferenčních obchodních dohodách.

1.7 Strategie se nezabývá udržitelným hospodařením s půdou ani přístupem k půdě. To je závažné opomenutí, neboť se jedná o jednu z hlavních překážek generační obměny v zemědělství, bez níž EU ztratí základ pro udržitelné a produktivní zemědělství.

1.8 Mělo by být provedeno posouzení dopadů různých způsobů, jak dosáhnout jednotlivých cílů vytyčených ve strategii, a to se zohledněním aktuální situace v každém členském státě.

1.9 Je třeba prozkoumat možnost zřízení Evropské rady pro politiku v oblasti potravin, jak EHSV navrhl ve svých předchozích stanoviscích (včetně její finanční životaschopnosti). Na místní úrovni již existují rady pro politiku v oblasti potravin, v nichž jsou sdruženy různé subjekty potravinového systému z konkrétní oblasti s cílem řešit problémy, znovu spojit města s produkcí potravin v okolních regionech a zajistit účinnou správu místních a regionálních politik v oblasti potravin.

2. Úvod

2.1 Sdělení Evropské komise „Strategie ‚od zemědělce ke spotřebiteli‘ pro spravedlivé, zdravé a ekologické potravinové systémy“ je klíčovým prvkem Zelené dohody pro Evropu. Jeho účelem je přispět k evropské agendě v oblasti změny klimatu, ochraně životního prostředí a zachování biologické rozmanitosti, zaručení postavení zemědělců a rybářů v hodnotovém řetězci, podpoře udržitelné spotřeby potravin a prosazování cenově dostupných a zdravých potravin pro všechny, aniž by byla ohrožena bezpečnost, kvalita a dostupnost potravin. Je první strategií EU, která chce pojmout celý potravinový řetězec.

2.2 Krize COVID-19 ukázala, že je více než kdy jindy naléhavě nutné zvýšit odolnost unijních a celosvětových potravinových systémů, které budou dále zkoušeny budoucími otřesy počínaje změnou klimatu až po propuknutí nových nákaz a nedostatek pracovních sil ( 1 ) . Krize zdůraznila skutečnost, že to, aby se potraviny dostaly „od zemědělce ke spotřebiteli“, nelze považovat za samozřejmost, a ukázala na vzájemnou provázanost různých subjektů a činností v zemědělství a v celém potravinovém systému. To vyžaduje přijetí podpůrných krizových opatření a podniknutí kroků k zajištění oživení a obnovy v dlouhodobějším horizontu. Sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ a strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti správně uznávají, že je třeba zvýšit odolnost v období po krizi COVID-19, a to posílením hospodářské, environmentální a sociální udržitelnosti potravinových systémů. Nyní je zásadní proměnit tyto strategie ve smysluplná a včasná opatření.

2.3 Zemědělci v celé EU již podnikli kroky ke zvýšení udržitelnosti a k dalšímu zpřísnění norem. Zemědělci a pracovníci v potravinovém systému (v zemědělství, zpracovatelském průmyslu a distribuci) stojí v první linii boje proti krizi COVID-19 a zaručují nepřetržité dodávky potravin pro všechny evropské občany. Soustavně podstupují rizika, ale získávají malý podíl z přidané hodnoty v potravinovém systému. Od zemědělců však musíme i do budoucna očekávat, že budou ještě více než dosud posilovat udržitelnost a odolnost. Vzhledem k obtížné ekonomické situaci, v níž se drtivá většina zemědělců v současné době nachází, může k těmto nezbytným zásadním posunům dojít pouze tehdy, budou-li poskytnuty správné politické a ekonomické pobídky. EHSV se nedomnívá, že by návrhy reformy SZP v tomto ohledu zahrnovaly účinná opatření. Proto je nezbytné zajistit, aby byly vytvořeny podstatně lepší podmínky pro to, aby se potraviny vyráběné v EU ( 2 ) na místní úrovni a udržitelným způsobem staly v porovnání s dováženými potravinami konkurenceschopnými a aby náklady a přínosy transformace byly nejen spravedlivě sdíleny (mezi různými společenskými skupinami, odvětvími, regiony i současnými a budoucími generacemi), ale také aby byly finanční prostředky cíleně poskytovány udržitelně hospodařícím podnikům. Strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ musí být využita jako příležitost k zásadní změně dynamiky dodavatelského řetězce a k dosažení trvalého zlepšení v příjmech a živobytí zemědělců. EHSV znovu opakuje, že všechny složky Zelené dohody pro Evropu musí být zelené a sociální.

2.4 Pokud jde o dovoz zemědělských surovin a potravin, EHSV by očekával, že strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ učiní podobné jasné prohlášení, jako učinila Komise v případě mechanismu uhlíkového vyrovnání na hranicích u průmyslových výrobků, neboť naši zemědělci (ale také spotřebitelé) musí být chráněni před dovozem, který nesplňuje evropská kritéria udržitelnosti. A to tím spíše, že je zřejmé, že naše současné normy je třeba ještě zpřísnit. V tomto však strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ zcela selhává.

2.5 EHSV vítá zveřejnění strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“, jež je rozhodující příležitostí ke splnění výše uvedených cílů. Výbor v tomto stanovisku popisuje některé nedostatky ve sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ a v akčním plánu (vzhledem k ambicím Zelené dohody pro Evropu a vlastním návrhům Výboru ohledně komplexní politiky v oblasti potravin ( 3 ) ) a poskytuje vodítko pro to, jak lze u strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ dosáhnout pokroku a jak ji lze přeměnit v účinný plán transformace.

3. Základy efektivní strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“: správa, odpovědnost, cíle a zdroje

3.1 EHSV již od roku 2016 požaduje vypracování komplexní politiky EU v oblasti potravin, jejímž cílem by bylo zajistit zdravé stravování vycházející z udržitelných potravinových systémů a která by propojovala zemědělství s výživou a ekosystémovými službami a zajišťovala by dodavatelské řetězce, které by zabezpečovaly veřejné zdraví pro všechny vrstvy evropské společnosti ( 4 ) . Široká koalice občanské společnosti rovněž společně připravila podrobný plán „společné politiky v oblasti potravin“ pro EU. Jeho vypracování trvalo tři roky a celý proces vedl panel IPES-Food ( 5 )

3.2 V souladu s doporučeními uvedenými ve výše zmíněných dokumentech by komplexní politika EU v oblasti potravin měla zajistit: i) hospodářskou, environmentální a sociálně-kulturní udržitelnost; ii) integraci napříč odvětvími, oblastmi politiky a úrovněmi správy; iii) inkluzivní rozhodování; iv) kombinaci povinných opatření (právní předpisy a daně) a pobídek (cenové přirážky, přístup k úvěrům, zdrojům a pojištění) s cílem urychlit přechod na udržitelné potravinové systémy. Měla by zrychlit rozvoj oběhového hospodářství a snížit dopad, který mají postupy pro zpracování potravin a maloobchodní odvětví na životní prostředí, přijetím opatření v oblasti dopravy, skladování, balení a plýtvání potravinami. Měla by být rovněž koncipována tak, aby řešila nové situace v období po pandemii COVID-19, zejména nutnost zdokonalit řešení krizí a posílit bezpečné a spravedlivé pracovní podmínky v celém řetězci.

3.3 Přestože sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ a akční plán obsahují řadu důležitých nástrojů, postrádají účinné mechanismy správy. Zaprvé, opatření musí být seskupena do souboru zastřešujících cílených záměrů, které jsou charakteristické pro potravinové systémy, jež EU plánuje ve střednědobém a dlouhodobém horizontu zavést ( 6 ) . Tyto cíle musí být spíše průřezové, nikoli zaměřené na konkrétní části řetězce ( 7 ) . To á zásadní význam, neboť je nutné: i) upozornit na potřebu přístupu zahrnujícího celý řetězec a spravedlivého sdílení nákladů s cílem řešit problémy v zemědělství; ii) umožnit, aby byla upřednostňována různá řešení, a vyvarovat se přístupu „na míru“, který může zahrnovat neslučitelná řešení; iii) zajistit, aby byla v případě odložení či znemožnění původně plánovaných opatření přijata opatření alternativní (s rovnocenným účinkem); iv) zajistit, aby kvantitativní a kvalitativní cíle byly doplněny úplným souborem opatření nutných k dosažení těchto cílů (a tudíž byly proveditelné), a doplnit další záměry, jsou-li nutné k dosažení stanoveného cíle; v) poskytnout spolehlivý základ pro zaručení souladu různých odvětvových politik (např. SZP, obchodní politiky, politiky v oblasti ochrany životního prostředí, rozvoje zdravotnictví a bezpečnosti potravin) se strategií „od zemědělce ke spotřebiteli“.

3.4 Má-li být strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ účinná, musí ji provázet jasný rámec, jehož součástí budou cíle, ukazatele a řádný monitorovací mechanismus, aniž by to však vedlo k nárůstu byrokracie. EHSV již doporučoval vytvořit unijní srovnávací přehled udržitelných potravin, který by umožnil zabývat se výzvami potravinových systémů v rámci víceletého přístupu, čímž by se podpořilo sladění politik na různých úrovních správy. Tento srovnávací přehled by stanovil ukazatele, čímž by přispěl k podpoře a monitorování pokroku dosaženého při plnění vytyčených cílů ( 8 )

3.5 Účinná strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ by měla snížit nákladné externality v zemědělství a zajistit spravedlivé odměňování všech zemědělců díky trhům. Z dlouhodobého hlediska bude tudíž velmi nákladově efektivní. Přechod na udržitelné a konkurenceschopné potravinové systémy nicméně vyžaduje okamžité investice. Zejména je zapotřebí velkého úsilí a kapitálových investic, aby byla dosažena taková míra opatření v oblasti klimatu a životního prostředí, která byla stanovena v Zelené dohodě pro Evropu, a aby byli zemědělci podpořeni při uplatňování udržitelných přístupů. Těchto cílů nelze dosáhnout, pokud budou přerušeny klíčové toky financování. Škrty ve financování rozvoje venkova by mohly mít nepříznivý dopad, neboť jeho součástí jsou některé z nejdůležitějších nástrojů k podpoře transformace, jak je uvedeno ve sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“. Výbor rovněž opakuje, že je důležité vyčlenit 10 mld. EUR na výzkum v oblasti zemědělství, rozvoje venkova a bioekonomiky, jak to stanoví Evropská komise ve svých návrzích víceletého finančního rámce (VFR) na období 2021–2027. Dodatečných 15 mld. EUR na rozvoj venkova a zemědělsko-potravinářský výzkum, navržených v balíčku pro hospodářské oživení po skončení pandemie COVID-19, je vítáno. Tyto prostředky jsou sice nezbytné, dlouhodobé závazky však nenahradí.

3.6 Do ohledu nad přípravou a prováděním strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ musí být zapojena široká škála zainteresovaných stran ze všech potravinových systémů. Měl by se klást prioritní důraz na zlepšení spolupráce mezi existujícími orgány, nicméně bude zapotřebí vytvořit specializovanou strukturu správy se zapojením mnoha zainteresovaných subjektů. Při hledání možností je třeba zajistit, aby nová struktura správy: i) přijala demokratický a inkluzivní přístup v souladu s osvědčenými postupy stávajících orgánů, zejména platformy pro plnění cílů udržitelného rozvoje složené z mnoha zainteresovaných stran; ii) měla pevně daný mandát, mimo jiné k posouzení toho, do jaké míry jsou odvětvové politiky, např. SZP, v souladu se strategií „od zemědělce ke spotřebiteli“; iii) zahrnovala silné a rozmanité zastoupení zemědělských svazů, občanské společnosti (včetně organizací na úrovni EU a na vnitrostátní a místní úrovni) a účastníků dodavatelského řetězce. Musí se předejít vzniku situace, kdy jsou zájmy zemědělského odvětví soustředěny pouze na SZP a zájmy občanské společnosti pouze na strategii „od zemědělce ke spotřebiteli“. Je třeba zmírnit napětí, přičemž na cestě k transformaci se musí shodnout všichni účastníci.

3.7 Je třeba prozkoumat možnost zřízení „Evropské rady pro politiku v oblasti potravin“ ( 9 ) , jak EHSV navrhl ve svých předchozích stanoviscích (včetně její finanční životaschopnosti). Tato rada by měla být konzultována v otázce provádění strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“. Měla by být zřízena co nejdříve. Na místní úrovni již existují rady pro politiku v oblasti potravin, v nichž jsou sdruženy různé subjekty potravinového systému z celého území s cílem řešit problémy, znovu spojit města s produkcí potravin v okolních regionech a zajistit účinnou správu místních a regionálních politik v oblasti potravin ( 10 ) . Jak ukázala krize COVID-19, odolné dodavatelské řetězce závisejí na účinných opatřeních na místní úrovni, kde může občanská společnost spolupracovat se státními a obchodními partnery s cílem odstranit nedostatky v zajišťování potravin ( 11 ) . Evropská rada pro politiku v oblasti potravin by urychlila sladění politik na úrovni EU, členských států a na místní úrovni (tj. víceúrovňová správa). Sdružovala by zástupce místních rad pro politiku v oblasti potravin a zúčastněné strany z řad občanské společnosti a z celého dodavatelského řetězce (včetně zemědělců, pracovníků a spotřebitelů), poskytla platformu, na níž by zúčastněné strany sdílely osvědčené postupy, a tak si předávaly poznatky, zajistila, aby byly zohledňovány všechny postoje různých odvětví, a určila překážky bránící podpoře udržitelných potravin na místní úrovni.

4. Klíčové oblasti, v nichž jsou zapotřebí další opatření

4.1 Zdravé a udržitelné stravování

4.1.1 Zdravé a udržitelné stravování je hlavním pilířem komplexní politiky v oblasti potravin, poněvadž musíme naléhavě změnit naše stravování tak, aby se zlepšilo zdraví ekosystémů i veřejnosti a posílila se životaschopnost venkovských oblastí ( 12 ) . Sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ uvádí, že je třeba zajistit, aby zdravé a udržitelné možnosti byly pro spotřebitele co nejsnadnější možnostmi (tj. široce dostupné a cenově dostupné pro všechny), a uznává, že „potravinové prostředí“ ovlivňuje rozhodnutí lidí.

4.1.2 Strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ by mohla nabídnout jedinečnou příležitost k přeměně potravinového prostředí, což vyžaduje, aby na straně nabídky i poptávky a také na evropské, vnitrostátní i místní úrovni byla sladěna celá řada různých politik, mimo jiné opatření s cílem: i) bojovat prostřednictvím regulačních opatření proti uvádění nezdravých potravin na trh a proti jejich propagaci; ii) zajistit spotřebitelům uživatelsky přívětivé, spolehlivé a nezávislé informace o výživové hodnotě; iii) zavést řádné politiky tvorby cen; iv) podporovat udržitelné zadávání veřejných zakázek v oblasti potravin; v) podporovat (změnu) složení výrobků; vi) vytvářet zdravé maloobchodní, restaurační, městské a školní prostředí; a vii) investovat do vzdělávání spotřebitelů. Tyto kroky musí být doplněny o sociální politiky, aby bylo zaručeno, že osoby s nízkými příjmy a znevýhodněné skupiny budou mít lepší přístup ke zdravé a udržitelné stravě.

4.1.3 Sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ a akční plán však v těchto oblastech politiky nenabízejí komplexní opatření a spoléhají na kodexy chování, přísliby a další nástroje samoregulace ( 13 ) , které se dosud ukázaly jako neúčinné. Záměr Evropské komise předložit členským státům doporučení (v rámci strategických plánů SZP) ohledně toho, jak splnit cíle SZP a cíle strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“, včetně cílů v oblasti zdraví, je vítaný. Opatření týkající se stravy však nemohou být dobrovolná. Schválení strategických plánů SZP by mělo být podmíněno tím, že členské státy přijmou komplexní plány k přetvoření potravinového prostředí, které propojí pobídky pro produkci zdravých a udržitelných potravin s vytvořením nových trhů pro tyto produkty. Bylo by to rovněž v souladu se závazkem Komise podporovat produkci a spotřebu ekologických potravin.

4.1.4 Pokud jde o poskytování spolehlivých informací o výživových hodnotách a pokynů, EHSV požadoval, aby byly vypracovány nové pokyny pro udržitelné stravování, které by zohlednily kulturní a zeměpisné rozdíly v rámci členských států i mezi nimi. Pokyny týkající se udržitelného stravování by přispěly k jasnějšímu nasměrování zemědělských podniků, zpracovatelů, maloobchodníků a stravovacích služeb, přičemž pro zemědělsko-potravinářský systém by bylo přínosné vytvoření nového rámce pro produkci, zpracování, distribuci a prodej zdravějších a udržitelnějších potravin za spravedlivější cenu ( 14 )

4.2 Spravedlivý potravinový řetězec se spravedlivými cenami

4.2.1 EHSV již vyzval k zavedení zákazu všech nekalých obchodních praktik ( 15 ) . Potravinový řetězec je k nekalým obchodním praktikám obzvláště náchylný, a to z důvodu výrazné nerovnováhy mezi malými a velkými subjekty a mezi výrobci s dlouhodobými závazky a flexibilnějšími obchodníky. Způsobem, jak lze tyto praktiky účinně omezovat na úrovni EU, je regulační přístup a legislativní rámec s účinnými a spolehlivými mechanismy prosazování.

4.2.2 Ve sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ se správně uznává zásadní význam práce, kterou odvádějí zemědělci a pracovníci v celém potravinovém řetězci (včetně těch, kteří pracují za nejistých podmínek), a nutnost zajistit jejich zdraví a bezpečnost v souladu se závazky vyplývajícími z evropského pilíře sociálních práv. Výbor však lituje, že v této souvislosti nejsou v akčním plánu uvedena žádná konkrétní opatření. EHSV dále lituje, že se nepodařilo propojit spravedlivé podmínky se spravedlivými cenami potravin, a domnívá se, že spravedlivé ceny potravin (odrážející skutečné výrobní náklady pro životní prostředí a společnost) jsou jediným způsobem, jak v dlouhodobém horizontu dosáhnout udržitelných a spravedlivých potravinových systémů. V současné době dosahují velcí maloobchodní prodejci a nadnárodní zpracovatelé potravin nejvyšších zisků, zatímco výkupní ceny jsou příliš nízké na to, aby zemědělcům zaručily obživu a důstojné pracovní podmínky, a často dokonce nepokrývají ani výrobní náklady. Podíl zemědělců na přidané hodnotě potravinového řetězce v EU klesl z 31 % v roce 1995 na 24 % v roce 2005 ( 16 ) a v nedávné době byl odhadován na přibližně 21 % ( 17 ) . Neflexibilní výklad právních předpisů EU v oblasti hospodářské soutěže, v jehož rámci byl blahobyt spotřebitelů postaven na stejnou úroveň s co nejnižšími cenami, způsobil stlačení výkupních cen. To je třeba změnit, mj. i ve Smlouvách EU.

4.2.3 V rámci strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ by EU a členské státy měly přijmout rozsáhlá opatření s cílem zajistit, aby výkupní ceny byly vyšší než výrobní náklady a aby se zdravé a udržitelné stravování stalo – relativně – cenově přijatelnějším a dostupnějším. Proto bude nezbytné využívat celé škály nástrojů veřejné správy, od „tvrdých“ daňových opatření po přístupy založené na informacích, aby byly skutečné náklady viditelnými, a to s využitím nejlepších nově se objevujících metodik pro účtování skutečných nákladů ( 18 ) . EHSV znovu upozorňuje na to, že je důležité investovat do osvěty ohledně udržitelného stravování již od raného věku, aby se mladí lidé naučili ocenit hodnotu potravin a spravedlivé ceny. Zvláštní pozornost je nutné věnovat zranitelným skupinám, zejména starším osobám a lidem s nízkými příjmy. Rovněž je třeba zkoumat nové formy označování, které by uvádělo podíl hodnoty na tvorbě hodnoty. Všechna opatření, která mají vliv na ceny, by měla být pečlivě rozvržena, aby nedocházelo k rychlým změnám, a měla by být doprovázena sledováním dopadů na rodiny s nízkými příjmy ( 19 ) , aby se zajistilo, že se jejich přístup ke zdravému stravování v důsledku politických zásahů zlepší, nikoli zhorší.

4.2.4 Hlavní způsob, jak mohou zemědělci zvýšit přidanou hodnotu a získat spravedlivé ceny, zejména ti zemědělci, kteří se věnují ekologickému zemědělství nebo využívají jiných metod šetrných k životnímu prostředí, které nejsou uvedeny na označení, představují farmářské trhy, komunitou podporované zemědělství (KPZ), spotřební družstva a další iniciativy pro krátké dodavatelské řetězce. Místní a regionální orgány se v tomto směru často angažují, zavádějí místní systémy správy v oblasti potravin, do nichž jsou zapojeny různé zainteresované subjekty, a podporují zejména využívání místních produktů v zařízeních hromadného stravování. EHSV vyjadřuje politování nad tím, že Komise v této souvislosti zohlednila jeho předchozí stanoviska.

4.2.5 Taková relokalizace podporuje zaměstnanost a místní dynamiku. Zvyšuje rovněž odolnost, jak ukazuje reakce na krizi COVID-19 ve všech článcích dodavatelského řetězce (výrobci a zpracovatelé potravin a maloobchodní prodejci). Jedním z příkladů oblastí, v nichž jsou spotřební družstva obvykle jediným fungujícím podnikatelským subjektem, jsou venkovské oblasti. Pro spotřebitele jsou krátké dodavatelské řetězce zdrojem čerstvých a kvalitních produktů, které mají svou historii a opírají se o bohaté mezilidské vztahy. Je to také způsob, jak zvyšovat zájem lidí o hodnotu potravin a jejich znalosti v této oblasti a jak znovu obnovit důvěru v potravinové systémy ( 20 ) . Klíčovou úlohu v oblasti vývoje vzdělávacích materiálů pro školy a aktivního informování, jejichž cílem je boj proti plýtvání potravinami a obezitě, zejména u dětí, hrají také družstevní iniciativy založené na solidaritě. Ve sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ se sice uznávají přínosy krátkých dodavatelských řetězců, je však zapotřebí přijmout konkrétní opatření a přidělit finanční prostředky (mimo jiné ve strategických plánech SZP), aby bylo možné tyto řetězce dále rozvíjet a odstranit všechny překážky, které brání jejich rozkvětu v celé EU.

4.3 Posílení vnějšího rozměru strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“

4.3.1 Nebudou-li provedeny změny v obchodních politikách EU, nebude možné dosáhnout cílů strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“. Sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ a akční plán obsahují důležitá opatření k posílení ustanovení dvoustranných dohod EU o volném obchodu týkajících se udržitelnosti a jejich prosazování. Jak však uvedly francouzské a nizozemské orgány ( 21 ) , pro zajištění souladu s mezinárodními dohodami a zefektivnění postupů oznamování a jednání v případě porušení závazků týkajících se udržitelnosti lze učinit více. Výbor dále vyzývá EU, aby v preferenčních obchodních dohodách zajistila skutečnou reciprocitu norem, zejména co se týče dobrých životních podmínek, udržitelnosti a sledovatelnosti od zemědělce ke spotřebiteli, přičemž by měly být zhodnoceny a zohledňovány výsledky, jichž bylo dosaženo v souvislosti s některými nedávno uzavřenými dohodami ( 22 ) . Má-li se zabránit tomu, aby zemědělci a potravinářské společnosti v EU prodávali za cenu nižší, než je cena dováženého zboží ze zemí, které zmírňování změny klimatu neberou vážně, je naprosto nezbytné zavést uhlíkovou hraniční daň, jak bylo uvedeno v pověřovacím dopise určeném nominovanému kandidátovi na funkci výkonného místopředsedy Komise, odpovědnému za Zelenou dohodu pro Evropu ( 23 ) . Ticho kolem uhlíkové hraniční daně, určování ceny uhlíku a sledování emisí skleníkových plynů u dováženého zboží je proto politováníhodné a vážně ohrožuje ambice strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ a Zelené dohody.

4.3.2 Ve sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ se neuznává dopad vývozů z EU na drobné producenty v rozvojových zemích, ani úloha nadnárodních společností se sídlem v EU, pokud jde o jejich podílu na neudržitelných postupech po celém světě. Nové schopnosti v oblasti prosazování práva musí být v první řadě zaměřeny na společnosti se sídlem v EU, které musí být odpovědné za to, že zajistí, aby se jejich dodavatelské řetězce nepodílely na odlesňování, zabírání půdy a porušování práv. EHSV proto vítá závazek komisaře pro spravedlnost Reynderse zavést závazné požadavky na lidská práva a náležitou péči v oblasti ochrany životního prostředí pro podniky v EU a požaduje, aby byla v rámci strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ zvážena další specifická odvětvová opatření. Jak uvedl Evropský parlament ( 24 ) , povinnosti náležité péče jsou obzvláště naléhavé v případě provozovatelů v dodavatelských řetězcích komodit, jejichž produkce ohrožuje lesy (např. hovězí maso, sója, palmový olej).

4.3.3 Ze všeho nejdůležitější však je, že se ve strategii „od zemědělce ke spotřebiteli“ neuznává oběhový charakter globálních zemědělských trhů ani vzájemný vliv, který má objem obchodu na dovážející i vyvážející země. Strategie představuje zásadní příležitost ke znovunastavení vnějších cílů EU v souladu s ambicemi sdělení Evropské komise „Obchod pro všechny“ ( 25 ) . Tyto dlouhodobé úvahy ve sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ chybí. Dohody o volném obchodu i nadále stimulují neudržitelný růst spotřeby, což má obrovský dopad na životní prostředí ve třetích zemích – zejména v podobě odlesňování ( 26 ) . Je nutné zpochybnit neustálý nárůst objemu obchodu jako hlavní cíl politiky EU (zejména v odvětvích s vysokými emisemi skleníkových plynů a ve strategických odvětvích, která v důsledku krize COVID-19 vyžadují širokou paletu stabilních řetězců). Dále je nutné nalézt nové způsoby zpřísňování norem, prosazování udržitelných postupů a zajištění toho, aby drobní zemědělci v EU i v rozvojových zemích měli prospěch z nových příležitostí v oblasti udržitelné výroby. Těmito úvahami je třeba se zabývat na mnohostranných fórech, jako je Výbor OSN pro celosvětové zajišťování potravin (CFS) a Codex Alimentarius, namísto toho, aby byly omezeny na dvoustranná jednání, v nichž je účast zemědělců a občanské společnosti omezená, nerovnováha sil je značná a hlavním cílem je vždy liberalizace obchodu. Výchozím bodem může být plánovaný legislativní rámec pro udržitelné potravinové systémy. V prvé řadě musí sloužit k vypracování jasné definice udržitelných potravinových systémů v souladu se stávajícími definicemi environmentální udržitelnosti v EU ( 27 )

4.4 Podporování zemědělců při přechodu na odolné a rozmanité agroekologické systémy

4.4.1 Součástí sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ a strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti jsou klíčové kroky k obnově a ochraně půdy a zemědělských ekosystémů, zejména cíle týkající se zemědělských ploch s vysoce rozmanitými krajinnými prvky (10 %) a půdy využívané pro ekologické zemědělství (25 %). Je však třeba zohlednit výchozí pozici jednotlivých členských států. Sdělení se nezabývá udržitelným hospodařením s půdou ani přístupem k půdě. To je závažné opomenutí, neboť se jedná o jednu z hlavních překážek generační obměny v zemědělství, bez níž EU ztratí základ pro udržitelné a produktivní zemědělství. EHSV navrhl rámec EU, jehož cílem je ochrana zemědělské půdy v členských státech, jež je cenná pro produkci potravin ( 28 ) . Tyto chvályhodné záměry by však vyžadovaly odpovídající finanční podporu, která v současných rozpočtových návrzích chybí. Sdělení neposkytuje ani žádné pokyny ohledně toho, jak by měla být ještě více zvýšena poptávka po ekologických produktech. Splnit cíl týkající se krajinných prvků bude pro některé zemědělce velmi nákladné. EHSV požaduje, aby bylo vypracováno posouzení dopadů ohledně uskutečňování tohoto cíle.

4.4.2 EHSV se domnívá, že agroekologie je horizontem, k němuž by se evropské zemědělství mělo ubírat ( 29 ) . To vyžaduje změnu paradigmatu, která vybuduje rozmanitost na všech úrovních (druhy, zemědělské podniky, krajina a živobytí). Agroekologie jako věda, technologie a sociální hnutí přistupuje k potravinovému systému jako k celku a jejím cílem je přiblížit výrobce k prostředí kolem něj a zachovat či dokonce obnovit složitou a rozmanitou strukturu zemědělsko-ekologického sociálního systému. Nicméně ve sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ je agroekologie stále považována za alternativu, kterou je třeba podporovat mimo jiné prostřednictvím výzkumných politik a ekorežimů SZP. Nehovoří se v něm tudíž o nutnosti nově koncipovat a opětovně diverzifikovat zemědělství v celé EU, a to i přesto, že k dosažení vytyčených cílů a záměrů strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ a strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti (včetně cílů týkajících se pesticidů, hnojiv a omezování antibiotik) je třeba, aby k takovému posunu došlo.

4.4.3 EHSV rovněž požaduje, aby byly vedle výše popsaného rozvoje ekologického zemědělství lépe prostudovány a podporovány také další pěstitelské postupy, které přispívají ke zvyšování biologické rozmanitosti a snižování vstupů. Může k nim patřit např. přesné zemědělství, přičemž je třeba zohlednit vysoké investiční náklady, které už samy o sobě nemůže řada malých a středních zemědělských podniků nést. Potenciál pěstitelských postupů šetrných ke zdrojům, půdě a životnímu prostředí lze využít prostřednictvím integrace údajů o půdě, hnojivech, pesticidech a výnosu, což vyžaduje lepší dostupnost údajů obsažených ve vnitrostátních databázích, větší mobilitu a uživatelskou přívětivost atd. Mělo by se podporovat využívání informačních a komunikačních technologií.

4.4.4 S ohledem na pandemii COVID-19 je více než kdy jindy naléhavé restrukturalizovat odvětví živočišné výroby způsobem, který sníží jeho zranitelnost a dopad na pracovníky, životní prostředí a dobré životní podmínky zvířat. Strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ však tuto výzvu vůbec neřeší. Měla by například popisovat a zahrnovat opatření ke snížení závislosti na dovážených bílkovinných krmivech a k opětovnému začlenění chovu hospodářských zvířat do smíšených agroekologických systémů. V Evropě se například již řadu let na politické úrovni filozofuje o „evropské strategii v oblasti bílkovin“, nestalo se však nic. I v tomto ohledu obsahuje strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ příliš málo informací, které navíc nejsou dostatečně závazné. Vůbec se nezabývá úvahami o tom, co by pro evropské zemědělství znamenala všeobecně vychvalovaná zásada oběhového hospodářství. EHSV si například klade otázku, do jaké míry je v souladu se zásadou oběhového hospodářství velké množství krmiva dováženého mj. z Jižní Ameriky, které je spoluodpovědné za fatální kácení deštných pralesů.

4.4.5 Ve sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ se neuvádí dostatek informací o tom, jak budou zemědělci při zavádění nových postupů podporováni. Platby podmíněné transformací a prováděné v rámci ekorežimů by sice v zájmu splnění těchto nových cílů vyžadovaly velké množství finančních prostředků, nicméně funkce podpory příjmu u plateb SZP je klíčová a tak tomu bude i v nadcházejících letech, a to i v případě, že budou podniknuty kroky k zaručení toho, aby ceny potravin odrážely skutečné náklady (viz odstavec 4.2). Bude nutné náležitě financovat poradenské služby, aby zemědělci získali podporu při provádění významných změn ve výrobě. Mají-li být splněny cíle Zelené dohody pro Evropu a sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“, nesmí být rozpočet na SZP snížen ani zachován na současné úrovni, nýbrž v souladu s těmito cíli navýšen. Náklady spojení s plněním cílů Zelené dohody pro Evropu značně překračují rámec stávajícího programového období. Je třeba vyjasnit, jak vysoké finanční požadavky budou kladeny na budoucí vnitrostátní rozpočty, aby bylo možné uskutečnit opatření Zelené dohody pro Evropu a dosáhnout jejích cílů/ukazatelů.

4.4.6 Ve sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ se správně poukazuje na to, že je třeba zohlednit odlišné výchozí pozice členských států. Postupy se velmi liší z hlediska intenzity hospodaření na hektar, intenzity chovu na hektar, používání pesticidů, hnojiv a antibiotik na hektar a na zvíře a z hlediska dobrých životních podmínek zvířat. U každého cíle stanoveného v Zelené dohodě pro Evropu a ve strategii „od zemědělce ke spotřebiteli“ by mělo být s přihlédnutím k rozdílné situaci v členských státech provedeno posouzení dopadů. EHSV však rovněž zdůrazňuje, že je třeba vytvořit rovné podmínky pro všechny členské státy, a požaduje, aby se vyjasnilo, jak se bude prováděním strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ a strategických plánů SZP řešit riziko rozdílných standardů a v jakém časovém horizontu. Výbor se domnívá, že by se k rychlosti přechodu mělo přistupovat individuálně, nikoli však k plnění obecných a dílčích cílů.

V Bruselu dne 16. září 2020. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Luca JAHIER

(1) COVID-19 and the crisis in food systems: Symptoms, causes, and potential solutions (COVID-19 a krize potravinových systémů: příznaky, příčiny a možná řešení). Sdělení panelu IPES-Food, duben 2020.

(2) „Aby byla komplexní evropská politika v oblasti potravin skutečně relevantní pro evropské spotřebitele, [je] nezbytné, aby potraviny vyrobené udržitelným způsobem v EU byly konkurenceschopné. To znamená, že evropský zemědělsko-potravinářský průmysl bude schopen dodávat spotřebitelům potraviny za ceny, které zahrnují dodatečné náklady související mj. s kritérii udržitelnosti, dobrých životních podmínek zvířat, bezpečnosti potravin a výživy, ale i spravedlivý příjem pro zemědělce, a zároveň si zachová své postavení volby, již upřednostňuje převážná většina spotřebitelů.“ Stanovisko Příspěvek občanské společnosti k vypracování komplexní politiky EU v oblasti potravin, odstavec 5.8. (Úř. věst. C 129, 11.4.2018, s. 18).

(3) Úř. věst. C 129, 11.4.2018, s. 18.

(4) Viz poznámka pod čarou 3.

(5) IPES-Food, Towards a Common Food Policy for the European Union (Za společnou politiku v oblasti potravin v Evropské unii), Brusel, IPES Food, 2019.

(6) Specifické cíle, které mají význam pro komplexní strategii, a typy opatření nutných k jejich dosažení jsou podrobně popsány níže a vycházejí ze stanovisek EHSV.

(7) Výjimkou ve strategii „od zemědělce ke spotřebiteli“ je zmínka o dosažení „zdravého a udržitelného stravování“. Jedná se sice o cílený záměr, nicméně je prezentováno spíše jako povinnost pro spotřebitele než jako nutnost, kterou je třeba řešit v celém řetězci.

(8) Viz poznámka pod čarou 3.

(9) Tento nový orgán by fungoval jako platforma, kterou by spravovaly stávající instituce.

(10) Na řadě míst se již vyvíjí úsilí o propojení měst a blízkých oblastí produkce potravin – např. v Miláně (Itálie), Montpellieru (Francie), Gentu, Bruselu a Lutychu (Belgie) a Torontu (Kanada), přičemž je pravděpodobné, že v důsledku krize COVID-19 se propojení ještě urychlí.

(11) COVID-19 and the crisis in food systems: Symptoms, causes, and potential solutions (COVID-19 a krize potravinových systémů: příznaky, příčiny a možná řešení). Zpráva panelu IPES-Food, duben 2020.

(12) Úř. věst. C 190, 5.6.2019, s. 9.

(13) Ve sdělení „od zemědělce ke spotřebiteli“ se uvádí, že si Komise „vyžádá závazky od potravinářských společností a organizací, že přijmou konkrétní opatření v oblasti zdraví a udržitelnosti“.

(14) Viz poznámka pod čarou 12.

(15) Úř. věst. C 440, 6.12.2018, s. 165.

(16) Evropský parlament, zpráva o spravedlivých příjmech zemědělců: lepší fungování potravinového řetězce v Evropě, 2009/2237(INI), 2009, www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+REPORT+A7-2010-0225+0+DOC+XML+V0//CS.

(17) Evropský parlament, „Parlamentní otázky – odpověď pana Hogana jménem Komise“, 27. února 2015, http://www.europarl.europa.eu/doceo/document/E-8-2015-000521-ASW_EN.html?redirect.

(18) http://www.fao.org/nr/sustainability/full-cost-accounting/.

(19) Viz poznámka pod čarou 12.

(20) Úř. věst. C 353, 18.10.2019, s. 65.

(21) Non-paper from the Netherlands and France authorities on trade, social economic effects and sustainable development (Neoficiální dokument nizozemských a francouzských orgánů o obchodu, socioekonomických dopadech a udržitelném rozvoji).

(22) Například bezcelní režim pro dodávání vajec na trhy v EU byl podmíněn zajištěním souladu s normami EU v oblasti dobrých životních podmínek slepic poprvé v dohodě o volném obchodu EU-Mercosur: https://www.theguardian.com/environment/2019/oct/02/eu-imposes-hen-welfare-standards-on-egg-imports-for-first-time.

(23) https://ec.europa.eu/commission/sites/beta-political/files/mission-letter-frans-timmermans-2019_en.pdf?fbclid=IwAR3MP8zmxW1jBVJhtBUtP2PKkEct5ibFjKVJTCoaxgRX6thxcdsylXhTPIk.

(24) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 11. září 2018 o transparentním a odpovědném řízení přírodních zdrojů v rozvojových zemích: případ lesů; 2018/2003(INI).

(25) https://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf.

(26) https://ec.europa.eu/environment/forests/impact_deforestation.htm.

(27) Tato definice může vycházet z definice environmentální udržitelnosti, která je zakotvena v akčním plánu Evropské komise pro financování udržitelného růstu, a může s ní být v souladu.

(28) Využívání půdy k udržitelné produkci potravin a ekosystémovým službám (Úř. věst. C 81, 2.3.2018, s. 72).

(29) Viz poznámka pod čarou 20.