CS    CS CS 
 
CS    CS  KOMISE EVROPSKÝCH SPOLE ČENSTVÍ 
V Bruselu dne 14. července 2004 
KOM(2004) 486 v kone čném znění 
2004/0155 (COD) 
2004/0159 (COD)  Technické p řílohy 
  
Návrh 
SMĚRNIC EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, 
kterými se p řepracovává sm ěrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 
20. března 2000 o p řístupu k činnosti úv ěrových institucí a o jejím výkonu a sm ěrnice 
Rady 93/6/EHS ze dne 15. b řezna 1993 o kapitálové p řiměřenosti investi čních podnik ů a 
úvěrových institucí. 
(předložený Komisí) 
  
{SEC(2004) 921} 
 
CS 2   CS DŮVODOVÁ ZPRÁVA  
- 
 
CS 3   CS Návrh 
SMĚRNICE RADY 
o […] 
RADA EVROPSKÉ UNIE, 
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského spole čenství, a zejména na článek […] této 
smlouvy, 
s ohledem na návrh Komise1, 
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu2, 
s ohledem na stanovisko Hospodá řského a sociálního výboru3, 
s ohledem na stanovisko Výboru region ů4, 
vzhledem k t ěmto důvodům: 
(1) [Velké písmeno…]. 
(2) [Velké písmeno…], 
PŘIJALA TUTO SM ĚRNICI: 
Článek 1 
[…] 
Článek […] 
Členské státy p řijmou právní a správní p ředpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto 
směrnicí nejpozd ěji do […]. Neprodlen ě o nich uv ědomí Komisi. 
Tato ustanovení p řijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto sm ěrnici nebo musí být 
takový odkaz u činěn při jejich úředním vyhlášení. Zp ůsob odkazu si stanoví členské státy. 
                                                 
1 Ú ř. věst. C […], […], s. […]. 
2 Ú ř. věst. C […], […], s. […]. 
3 Ú ř. věst. C […], […], s. […]. 
4 Ú ř. věst. C […], […], s. […]. 
 
CS 4   CS Článek […] 
Tato směrnice vstupuje v platnos t […] dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie . 
Článek […] 
Tato směrnice je ur čena členským stát ům. 
V Bruselu dne […]. 
 Za Radu 
 p ředseda / p ředsedkyně 
 […] 
 
CS 5   CS PŘÍLOHA  
 
Ønové 
Příloha V – Technická kritéria pro organizaci a řízení rizik  
1. ŘÍZENÍ INSTITUCE  
1. Řídící orgán podle článku 11 stanoví pravidla pro odd ělení neslu čitelných funkcí 
v dané organizaci a pro p ředcházení st řetu zájmů.  
2. ŘÍZENÍ RIZIK  
2. Řídící orgán podle článku 11 schvaluj e a pravideln ě přehodnocuje strategie a zásady 
pro přijímání, řízení, sledování a snižování  rizik, kterým je nebo m ůže být úv ěrová 
instituce vystavena, v četně rizik vyplývajících z makroekonomického prost ředí, 
v němž úvěrová instituce p ůsobí, a to v závislosti na ekonomickém cyklu. 
3. ÚVĚROVÉ RIZIKO A RIZIKO PROTISTRANY  
3. Poskytování úv ěrů musí být založeno na rozumných a jednozna čně stanovených 
kritériích. Je t řeba jasně stanovit postup pro schvalování úv ěrů, dodatků k nim, jejich 
obnovování a refinancování. 
4. Musí existovat efektivní syst émy pro správu a sledování r ůzných portfolií a expozic 
představujících úv ěrové riziko, v četně identifikace a řízení problémových úv ěrů a 
tvorby odpovídajících úprav ocen ění a rezerv. 
5. Rozložení úv ěrových portfolií musí odpovídat cílovým trh ům úvěrové instituce a její 
celkové úv ěrové strategii. 
4. ZBYTKOVÉ RIZIKO  
6. Riziko, že uznávané techniky snižování úv ěrového rizika používané úv ěrovou 
institucí nebudou tak ú činné, jak se p ředpokládalo, je t řeba řešit a ovliv ňovat 
prostřednictvím zásad a postup ů uvedených v písemné form ě. 
5. RIZIKO KONCENTRACE  
7. Riziko koncentrace vyplývající z expozic v ůči protistranám, ekonomicky spjatým 
skupinám protistran a pro tistranám ve stejném odv ětví hospodá řství či stejné 
zeměpisné oblasti, protistranám vykonávajícím stejnou činnost nebo obchodujícím se 
stejnou komoditou, z použív ání technik snižování úv ěrového rizika, a zejména rizika 
spojená s velkou nep římou úvěrovou angažovaností (nap ř. vůči stejnému vydavateli 
 
CS 6   CS kolaterálu), je t řeba řešit a ovliv ňovat prost řednictvím zásad a postup ů uvedených v 
písemné form ě. 
6. RIZIKA SEKURITIZACE  
8. Rizika plynoucí ze sekur itizace, v níž jsou úv ěrové instituce p ůvodcem nebo 
sponzorem, musí být hodnocena a řešena prost řednictvím vhodných zásad a postup ů 
tak, aby se zejména zajistilo, že v ro zhodnutích týkajícíc h se hodnocení a řízení rizik 
je plně zohledněna ekonomická podstata dané transakce.  
9. Úvěrové instituce, které jsou p ůvodcem sekuritizace revolvingových expozic 
s možností p ředčasného splacení, musí mít likviditní plány, které řeší dopady jak 
plánovaného, tak p ředčasného splacení. 
7. ÚROKOVÉ RIZIKO BANKOVNÍHO PORTFOLIA  
10. Je třeba zavést systémy hodnocení a řízení rizika vyplývajícího z dopad ů případných 
změn v úrokových sazbách na nástroje v bankovním portfoliu úv ěrové instituce. 
8. OPERAČNÍ RIZIKO  
11. Je třeba zavést zásady a postupy pro hodnocení a řízení expozice v ůči operačnímu 
riziku, včetně méně četných, ale vysoce rizikových událostí. Aniž by tím byla 
dotčena definice uvedená v čl. 4 odst. 22, musí úv ěrové instituce uvést, v čem pro 
účely těchto zásad a postup ů spočívá operační riziko. 
12. Úvěrové instituce musí vypracovat havar ijní plány a plány zachování provozu 
instituce, které zajistí schopnost úv ěrové instituce provoz ovat dále svoji činnost a 
omezit ztráty v p řípadě vážného p řerušení obchodní činnosti. 
9. RIZIKO LIKVIDITY  
13. Úvěrové instituce musí zavést zásady a postupy pro m ěření a řízení své čisté 
likviditní pozice, a to pr ůběžně, i s výhledem do budoucna. Musí vzít v úvahu i 
alternativní scéná ře a pravideln ě přezkoumávat p ředpoklady, na kterých jsou 
založena rozhodnutí ohledn ě čisté likviditní pozice. 
14. Rovněž musí být zavedeny havarijní plány pro řešení případné likviditní krize. 
 
CS 7   CS PŘÍLOHA VI  
 
Standardizovaný p řístup  
Část 1 – Rizikové váhy  
1. EXPOZICE  VŮČI CENTRÁLNÍM  VLÁDÁM  NEBO  CENTRÁLNÍM  
BANKÁM 
1.1. Zacházení 
1. Aniž by tím byly dot čeny odstavce 2 až 8, bude expozicím v ůči centrálním vládám a 
centrálním bankám p řidělena riziková váha 100 %. 
2. Expozicím v ůči centrálním vládám a centrálním ba nkám, pro které je k dispozici 
externí rating vypracovaný ur čenou ratingovou agenturou, se p řidělí riziková váha 
podle tabulky č. 1 v souladu s externími ratingy, které vypracovaly uznané ratingové 
agentury a které p říslušné orgány p řidělily k šesti stup ňům na stupnici externího 
ratingu. 
Tabulka č. 1 
Stupeň 
externího 
ratingu 1 2 3 4 5 6
Riziková 
váha 0
 
%2
0 
%5
0 
%1
0
0 
%1
0
0 
%1
5
0 
%
3. Expozicím v ůči Evropské centrální bance se p řidělí riziková váha 0 %. 
1.2. Expozice v národní m ěně dlužníka 
4. Pokud tak p říslušné orgány n ěkterého členského státu rozhodnou, m ůže být 
expozicím v ůči jeho centrální vlád ě a centrální bance, pokud jsou denominovány a 
financovány v domácí m ěně, přidělena riziková váha nižší, než jak je uvedeno 
v odstavci 2. 
5. Pokud toto diskre ční právo podle odstavce 4 p říslušné orgány n ěkterého členského 
státu využijí, mohou p říslušné orgány jiného členského státu rovn ěž povolit svým 
úvěrovým institucím, aby na expozice v ůči takové centrální vlád ě nebo centrální 
bance, jež jsou denominované a financované v p říslušné m ěně, uplatnily stejnou 
rizikovou váhu. 
6. Pokud příslušné orgány t řetí země, které používají opat ření pro regulaci a dohled 
alespoň na téže úrovni jako ve Spole čenství, přidělí expozicím v ůči vlastní centrální 
vládě a centrální bance, jež jsou denom inované a financované v domácí m ěně, 
rizikovou váhu nižší, než jak je uvedeno v odstavcích 1 a 2, mohou členské státy 
 
CS 8   CS povolit svým úv ěrovým institucím, aby odpovídajícím expozicím p řidělily rizikovou 
váhu stejným zp ůsobem. 
1.3. Použití externích rating ů vypracovaných exportními úv ěrovými agenturami 
7. Externí rating vypracovaný exportní úv ěrovou agenturou lze uznat za p ředpokladu, 
že je spln ěna jedna z následujících podmínek: 
a) externí rating je vyhod nocení rizika, na kterém se shodly exportní úv ěrové 
agentury ú častnící se „Ujednání o pravidlech  pro státem podporované vývozní 
úvěry“ v rámci OECD; 
b) exportní úv ěrová agentura zve řejňuje svoje externí ratingy a dodržuje 
dohodnutou metodiku OECD a externí rating je vázán na jednu ze sedmi 
minimálních exportních pojiš ťovacích prémií (MEPP), které stanoví dohodnutá 
metodika OECD. 
8. Pokud je pro ú čely vážení rizika uznán externí rating vypracovaný exportní úv ěrovou 
agenturou, p řidělí se daným expozicím ri ziková váha podle tabulky č. 2. 
Tabulka č. 2 
MEPP 1 2 3 4 5 6 7 
Riziková 
váha 0 % 20 % 50 % 100 % 100 % 100 % 150 % 
 
2. EXPOZICE  VŮČI REGIONÁLNÍ  NEBO  MÍSTNÍ  SPRÁVĚ 
9. Aniž by tím byly dot čeny odstavce 10 až 12, p řidělí se expozicím v ůči regionální a 
místní správ ě stejná riziková váha jako expozicím v ůči institucím. Pokud tak 
příslušné orgány u činí, děje se to nezávisle na diskre čním právu p říslušných orgán ů 
podle článku 80. Preferen ční zacházení s krátkodobými expozicemi podle odstavce 
30, 31 a 36 se nepoužije. 
10. Pokud tak p říslušné orgány rozho dnou, lze s expozicemi v ůči regionální a místní 
správě zacházet jako s expozicemi v ůči centrální vlád ě, do jejíž pravomoci tato 
regionální a místní správa spadá, pokud neexistuje rozdíl v riziku mezi t ěmito 
expozicemi vzhledem ke specifickým možnostem získávání p říjmů na stran ě 
regionální a místní správy a k existe nci zvláštního institucionálního uspo řádání, které 
snižuje jejich riziko selhání.  
11. Pokud toto diskre ční právo podle odstavce 10 p říslušné orgány n ěkterého členského 
státu využijí, mohou p říslušné orgány jiného členského státu rovn ěž povolit svým 
úvěrovým institucím, aby uplatnily stejnou rizikovou váhu v p řípadě expozic v ůči 
takové regionální a místní správ ě. 
12. Pokud příslušné orgány t řetí země, které používají opat ření pro regulaci a dohled 
alespoň na téže úrovni jako ve Spole čenství, zacházejí s expozicemi v ůči regionální a 
místní správ ě stejně jako s expozicemi v ůči své centrální vlád ě, mohou členské státy 
 
CS 9   CS povolit svým úv ěrovým institucím, aby expozicím v ůči takové regionální a místní 
správě přidělily rizikovou váhu stejným zp ůsobem. 
3. EXPOZICE  VŮČI SPRÁVNÍM  ORGÁNŮM A NEZISKOVÝM  PODNIK ŮM 
3.1. Zacházení 
13. Aniž by tím byly dot čeny odstavce 14 až 18, obdrží expozice v ůči správním orgán ům 
a neziskovým podnik ům rizikovou váhu 100 %. 
3.2. Subjekty ve řejného sektoru 
14. Aniž by tím byly dot čeny odstavce 15 až 17, obdrží expozice v ůči subjektům 
veřejného sektoru rizikovou váhu 100 %. 
15. Pokud tak p říslušné orgány n ěkterého členského státu rozhodnou, lze s expozicemi 
vůči subjektům veřejného sektoru zacházet  jako s expozicemi v ůči institucím. Pokud 
tak příslušné orgány u činí, děje se to nezávisle na diskre čním právu p říslušných 
orgánů podle článku 80. Preferen ční zacházení s krátkodobými expozicemi podle 
odstavce 30, 31 a 36 se nepoužije. 
16. Pokud toto diskre ční právo zacházet s expozicemi v ůči subjektům veřejného sektoru 
jako s expozicemi v ůči institucím p říslušné orgány n ěkterého členského státu využijí, 
mohou p říslušné orgány jiného členského státu rovn ěž dovolit svým úv ěrovým 
institucím, aby v p řípadě expozic v ůči takovým subjekt ům veřejného sektoru 
uplatnily stejnou rizikovou váhu. 
17. Pokud příslušné orgány t řetí země, které používají opat ření pro regulaci a dohled 
alespoň na téže úrovni jako ve Spole čenství, zacházejí s expozicemi v ůči subjektům 
veřejného sektoru stejn ě jako s expozicemi v ůči institucím, mohou členské státy 
povolit svým úv ěrovým institucím, aby expozicím v ůči takovým subjekt ům 
veřejného sektoru p řidělily rizikovou váhu stejným zp ůsobem. 
3.3. Církve a náboženské spole čnosti 
18. S expozicemi v ůči církvím a náboženským spole čnostem zřízeným jako právnické 
osoby podle ve řejného práva, pokud vybírají p říspěvky v souladu s právními 
předpisy, které je k tomu oprav ňují, se zachází stejn ě jako s expozicemi v ůči 
subjektům veřejného sektoru. 
4. EXPOZICE  VŮČI MEZINÁRODNÍM  ROZVOJOVÝM  BANKÁM 
4.1. Oblast působnosti 
19. Pro účely článků 78 až 83 se Korporace pro meziam erické investice (Inter-American 
Investment Corporation) považuje za  mezinárodní rozvojovou banku (MRB). 
 
CS 10   CS 4.2. Zacházení 
20. Aniž by tím byly dot čeny odstavce 21 a 22, s expozicemi v ůči mezinárodním 
rozvojovým bankám se zachází stejn ě jako s expozicemi v ůči úvěrovým institucím 
v souladu s odstavci 28 až 31. Preferen ční zacházení s krátkodobými expozicemi 
podle odstavce 30, 31 a 36 se nepoužije. 
21. Expozicím v ůči následujícím mezinárodn ím rozvojovým bankám se p řiděluje 
riziková váha 0 %: 
a) Mezinárodní banka pro obnovu a rozvoj (International Bank for Reconstruction 
and Development); 
b) Mezinárodní finan ční korporace (Internationa l Finance Corporation); 
c) Meziamerická rozvojová banka (Inter-American Development Bank); 
d) Asijská rozvojová banka (Asian Development Bank); 
e) Africká rozvojová banka (African Development Bank); 
f) Rozvojová banka Rady Evropy (Council of Europe Development Bank); 
g) Severská investi ční banka (Nordic Investment Bank); 
h) Karibská rozvojová banka (Caribbean Development Bank); 
i) Evropská banka pro obnovu a rozvoj (European Bank for Reconstruction and 
Development); 
j) Evropská investi ční banka (European Investment Bank); 
k) Evropský investi ční fond (European Investment Fund); 
l) Multilaterální agentura pro investi ční záruky (Multilateral Investment Guarantee 
Agency). 
22. Na nesplacenou část upsaného kapitálu Evropského investi čního fondu se použije 
riziková váha 20 %. 
5. EXPOZICE  VŮČI MEZINÁRODNÍM  ORGANIZACÍM 
23. Expozicím v ůči následujícím mezinárodním organizacím se p řidělí riziková váha 0 
%: 
a) Evropské spole čenství; 
b) Mezinárodní m ěnový fond; 
c) Banka pro mezinárodní platby. 
 
CS 11   CS 6. EXPOZICE  VŮČI INSTITUCÍM 
6.1. Zacházení 
24. Pro stanovení rizikových vah v p řípadě expozic v ůči institucím se použije jedna ze 
dvou metod popsaných v odstavcích 26 a 27 a 28 až 31. 
6.2. Minimální riziková váha expozic v ůči institucím bez ratingu 
25. Expozicím v ůči institucím bez ratingu nelze p řidělit rizikovou váhu nižší, než je 
riziková váha p řidělovaná expozicím v ůči jejich centrální vlád ě. 
6.3. Metoda založená na rizikové váze centrální vlády 
26. Expozicím v ůči institucím se p řidělí riziková váha podle stupn ě externího ratingu, 
který je v souladu s tabulkou č. 3 přidělen expozicím v ůči centrální vlád ě, do jejíž 
pravomoci daná instituce pat ří. 
Tabulka č. 3 
Stupeň externího 
ratingu, který je 
centrální vlád ě 
přidělen 1 2 3 4 5 6 
Riziková váha 
expozice 20 % 50 % 100 % 100 % 100 % 150 % 
 
27. Expozicím v ůči institucím, které mají sídlo v zemí ch, jejichž centrální vláda nemá 
rating, se p řidělí riziková váha nep řesahující 100 %. 
6.4. Metoda založená na externím ratingu 
28. Expozicím v ůči institucím s p ůvodní splatností delší než t ři měsíce, pro které je 
k dispozici externí rating vypracovaný ur čenou ratingovou agenturou, se p řidělí 
riziková váha podle tabulky č. 4 v souladu s externími ratingy, které vypracovaly 
uznané ratingové agentury a které p říslušné orgány p řidělily k šesti stup ňům na 
stupnici externího ratingu. 
Tabulka č. 4 
Stupeň externího 
ratingu 1 2 3 4 5 6 
Riziková váha 20 % 50 % 50 % 100 % 100 % 150 % 
 
29. Expozicím v ůči institucím bez ratingu se p řidělí riziková váha 50 %. 
 
CS 12   CS 30. Expozicím v ůči institucím s p ůvodní splatností t ři měsíce nebo kratší, pro které je 
k dispozici externí rating vypracovaný ur čenou ratingovou agenturou, se p řidělí 
riziková váha podle tabulky č. 5 v souladu s externími ratingy, které vypracovaly 
uznané ratingové agentury a které p říslušné orgány p řidělily k šesti stup ňům na 
stupnici externího ratingu: 
Tabulka č. 5 
Stupeň externího 
ratingu 1 2 3 4 5 6 
Riziková váha 20 % 20 % 20 % 50 % 50 % 150 % 
 
31. Expozicím v ůči institucím bez ratingu s p ůvodní splatností t ři měsíce nebo kratší se 
přidělí riziková váha 20 %. 
6.5. Vztah ke krátkodobému ratingu 
32. Pokud se pro expozice v ůči institucím používá metoda uvedená v odstavcích 28 až 
31, pak je vztah ke specifickým krátkodobým rating ům následující. 
33. Pokud není k dispozici krátkodobý rating expoz ice, použije se na všechny expozice 
vůči institucím s po čáteční splatností maximáln ě tři měsíce obecné preferen ční 
zacházení pro krátkodobé expozice popsané v odstavci 30. 
34. Pokud je k dispozici krátkodobý rating a podle tohoto ratingu by se m ěla použít 
příznivější nebo stejná rizi ková váha jako v p řípadě obecného preferen čního 
zacházení pro krátkodobé expozice popsaného v odstavci 30, pak se pouze pro tuto 
konkrétní expozici použije te nto krátkodobý rating. V p řípadě ostatních 
krátkodobých expozic se použije obecné preferen ční zacházení pro krátkodobé 
expozice popsané v odstavci 30. 
35. Pokud je k dispozici krátkodobý rating a podle tohoto ratingu by se m ěla použít 
méně příznivá riziková váha než v p řípadě obecného preferen čního zacházení pro 
krátkodobé expozice popsaného v odst avci 30, pak se obecné preferen ční zacházení 
pro krátkodobé expozice nepoužije a všechny krátkodobé pohledávky bez ratingu 
obdrží stejnou rizikovou váhu, jako je riziková váha použitá v p řípadě tohoto 
specifického krátkodobého ratingu. 
6.6. Krátkodobé expozice v národní m ěně dlužníka 
36. Pokud p říslušné orgány p řijaly v případě expozic v ůči centrálním vládám a 
centrálním bankám metodu popsanou v odsta vcích 4 až 6, v souladu se svým 
diskrečním právem, m ůže být expozicím v ůči institucím s p ůvodní splatností t ři 
měsíce nebo kratší, denominovaným a financovaným v národní m ěně, přidělena 
v souladu s ob ěma metodami popsanými v odstavcích 26 a 27 a 28 až 31 riziková 
váha, která je o jednu kategorii mén ě příznivá než preferen ční riziková váha 
přidělená expozicím v ůči centrální vlád ě a popsaná v odstavcích 4 až 6. 
 
CS 13   CS 37. Žádné expozici s p ůvodní splatností t ři měsíce nebo kratší denominované a 
financované v národní m ěně dlužníka nelze p řidělit rizikovou váhu mén ě než 20 %. 
6.7 Investice do nástroj ů regulatorního kapitálu 
38. Na investice do akcií nebo nástroj ů regulatorního kapitálu  emitovaných institucemi 
se použije riziková váha 100 %, pokud tyto nástroje nejsou ode čteny z kapitálu. 
7. EXPOZICE  VŮČI PODNIK ŮM 
7.1. Zacházení 
39. Expozicím, pro které je k dis pozici externí rating vypracovaný ur čenou ratingovou 
agenturou, se p řidělí riziková váha podle tabulky č. 5 v souladu s externími ratingy, 
které vypracovaly uznané ra tingové agentury a které p říslušné orgány p řidělily 
k šesti stup ňům na stupnici externího ratingu. 
Tabulka č. 5 
Stupeň externího 
ratingu 1 2 3 4 5 6 
Riziková váha 20 % 50 % 100 % 100 % 150 % 150 % 
 
40. Expozicím, pro které takový externí rating k dispozici není, se p řidělí riziková váha 
100 % nebo riziková váha jeji ch centrální vlády, podle t oho, která z nich je vyšší. 
8. RETAILOVÉ  EXPOZICE 
41. Expozicím, které spl ňují kritéria uvedená v čl. 79 odst. 2, je možno, pokud tak 
rozhodnou p říslušné orgány, p řidělit rizikovou váhu 75 %. 
9. EXPOZICE  ZAJIŠTĚNÉ NEMOVITOSTÍ 
42. Aniž by tím byly dot čeny odstavce 43 až 57, p řidělí se expozicím pln ě zajištěným 
nemovitostí riziková váha 100 %. 
9.1. Expozice zajišt ěné zástavními právy k ob ytným nemovitostem  
43. Expozicím pln ě a zcela zajišt ěným ke spokojenosti p říslušných orgán ů zástavními 
právy k obytným nemovitostem, které obývá nebo bude obývat, nebo které 
pronajímá nebo bude pronajímat majitel, se p řidělí riziková váha 35 %. 
44. Expozicím pln ě a zcela zajišt ěným ke spokojenosti p říslušných orgán ů účastmi ve 
finských spole čnostech zajiš ťujících bytovou výstavbu v souladu s finským zákonem 
o společnostech zajiš ťujících výstavbu z roku 19 91 nebo odpovídajícími pozd ějšími 
předpisy, pokud se jedná o obytné nemovito sti, které obývá nebo bude obývat, nebo 
které pronajímá nebo bude pronajímat majitel, se p řidělí riziková váha 35 %. 
 
CS 14   CS 45. Při rozhodování o tom, zda jsou se zajišt ěním spokojeny, se musí p říslušné orgány 
ujistit, že jsou spln ěny následující podmínky: 
a) hodnota nemovitosti výrazn ě nezávisí na úv ěrové kvalit ě dlužníka. Tento 
požadavek p ředem nevylu čuje situace, kdy čistě makroekonomické faktory 
ovlivní hodnotu nemovitosti i pln ění ze strany dlužníka; 
b) riziko dlužníka výrazn ě nezávisí na fungování dané nemovitosti či projektu, ale 
spíše na základní schopnosti dluž níka splatit dluh z jiných zdroj ů. Splacení 
úvěru tak výrazn ě nezávisí na pen ěžním toku vytvo řeném danou nemovitostí, 
která slouží jako kolaterál; 
c) jsou spln ěny minimální požadavky stanovené v p říloze VIII části 2 odst. 8 a 
pravidla oce ňování stanovená v p říloze VIII části 3 odst. 63 až 66; 
d) hodnota nemovitosti výraznou m ěrou překračuje expozice. 
46. Příslušné orgány mohou rozhodnout, že podmí nka uvedená v odst. 45 písm. b) 
nebude použita v p řípadě expozic pln ě a zcela zajišt ěných zástavními právy 
k obytným nemovitostem, které se nacházejí na jejich území, pokud je zjevné, že na 
jejich území existuje rozvinutý a zavedený trh s obytnými nemovitostmi se 
ztrátovostí, která je natolik ní zká, že použití tohoto postupu oprav ňuje.  
47. Pokud příslušné orgány n ěkterého členského státu využijí diskre čního práva podle 
odstavce 46, mohou p říslušné orgány jiného členského státu povolit svým úv ěrovým 
institucím použít na takové expozice pln ě a zcela zajišt ěné zástavními právy k 
obytným nemovitostem rizikovou váhu 35 %. 
9.2. Expozice zajišt ěné zástavními právy k ob chodním nemovitostem  
48. Pokud tak p říslušné orgány rozhodnou, lze expozicím pln ě a zcela zajišt ěným ke 
spokojenosti p říslušných orgán ů zástavními právy ke kancelá řím nebo jiným 
podnikatelským prostorám, které se nacházejí na jejich území, p řidělit rizikovou 
váhu 50 %. 
49. Pokud tak p říslušné orgány rozhodnou, lze expozicím pln ě a zcela zajišt ěným ke 
spokojenosti p říslušných orgán ů účastmi ve finských spole čnostech zajiš ťujících 
výstavbu v souladu s finským zákonem o spole čnostech zajiš ťujících výstavbu z roku 
1991 nebo odpovídajícími pozd ějšími předpisy, pokud se jedná o kancelá ře nebo jiné 
podnikatelské prostory, p řidělit rizikovou váhu 50 %.  
50. Pokud tak p říslušné orgány rozhodnou, lze expozic ím týkajícím se leasingu 
nemovitostí v p řípadě kanceláří nebo jiných podnikatelských prostor nacházejících se 
na jejich území a upravených právními p ředpisy, na jejichž základ ě si pronajímatel 
ponechává plné vlastnictví pronajatých  aktiv až do doby, kdy nájemce využije svého 
předkupního práva, p řidělit rizikovou váhu 50 %.  
51. Použití odstavc ů 48 až 50 je možné, pouze pokud jsou spln ěny následující podmínky: 
a) hodnota nemovitosti nesmí výrazn ě záviset na úv ěrové kvalit ě dlužníka. Tento 
požadavek p ředem nevylu čuje situace, kdy čistě makroekonomické faktory 
ovlivní hodnotu nemovitosti i pln ění ze strany dlužníka; 
 
CS 15   CS b) riziko dlužníka nesmí výrazn ě záviset na fungování dané nemovitosti či 
projektu, ale spíše na zá kladní schopnosti dlužníka splatit dluh z jiných zdroj ů. 
Splacení úv ěru tak nesmí výrazn ě záviset na pen ěžním toku vytvo řeném danou 
nemovitostí, která slouží jako kolaterál; 
c) jsou spln ěny minimální požadavky stanovené v p říloze VIII části 2 odst. 8 a 
pravidla oce ňování stanovená v p říloze VIII části 3 odst. 63 až 66. 
52. Riziková váha ve výši 50 % se použije na tu část úvěru, která nep řesahuje limit 
vypočítaný podle jedné z násl edujících podmínek: 
a) 50 % tržní hodnoty dané nemovitosti; 
b) 50 % tržní hodnoty nemovitosti nebo 60 % její hypotekární hodnoty podle 
toho, která hodnota je nižší, v členských státech, které právními p ředpisy určily 
přísná kritéria pro stanovení hypotekární hodnoty. 
53. Riziková váha ve výši 100 % se použije na tu část úvěru, která p řesahuje limity 
stanovené v odstavci 52. 
54. Pokud příslušné orgány n ěkterého členského státu využijí diskre čního práva podle 
odstavce 48 až 50, mohou p říslušné orgány jiného členského státu povolit svým 
úvěrovým institucím použít na takové expozice pln ě a zcela zajišt ěné zástavními 
právy k obchodním nemovitostem rizikovou váhu 50 %. 
55. Příslušné orgány mohou rozhodnout, že podmí nka uvedená v odst. 51 písm. b) 
nebude použita v p řípadě expozic pln ě a zcela zajišt ěných zástavními právy 
k obchodním nemovitostem, které se nacházejí na jejich území, pokud je zjevné, že 
na jejich území existuje rozvinutý a zavedený trh s obchodními nemovitostmi se 
ztrátovostí, která nep řekračuje následující limity: 
a) 50 % tržní hodnoty (nebo p řípadně 60 % hypotekární hodnoty, pokud je tato 
hodnota stanovena a je nižší) nesmí v kterémkoliv roce p řekročit 0,3 % 
nesplacených úv ěrů; 
b) celkové ztráty z úv ěrů na obchodní nemovitosti nesm ějí v kterémkoliv roce 
překročit 0,5 % nesplacených úv ěrů. 
56. Pokud je n ěkterý z limit ů uvedených v odstavci 55 v daném roce p řekročen, nebude 
již možno použít tuto metodu zacházení až do doby, kdy bude znovu spln ěna druhá 
podmínka uvedená v odst. 51 písm. b).  
57. Pokud příslušné orgány n ěkterého členského státu využijí diskre čního práva podle 
odstavce 55, mohou p říslušné orgány jiného členského státu dovolit svým úv ěrovým 
institucím použít na takové expozice pln ě a zcela zajišt ěné zástavními právy k 
obchodním nemovitostem rizikovou váhu 50 %. 
10. EXPOZICE  PO SPLATNOSTI 
58. Aniž by tím byla dot čena ustanovení odstavc ů 59 až 62, p řidělí se nezajišt ěné části 
expozice, která je více než 90 dn ů po splatnosti, riziková váha ve výši: 
 
CS 16   CS a) 150 %, pokud jsou úpravy ocen ění nižší než 20 % nezajišt ěné části expozice 
bez zohledn ění úpravy ocen ění; 
b) 100 %, pokud jsou úpravy ocen ění alespoň 20 % nezajišt ěné části expozice bez 
zohlednění úpravy ocen ění; 
c) 50 %, pokud tak rozhodnou p říslušné orgány a pokud jsou úpravy ocen ění 
alespoň 50 % nezajišt ěné části expozice bez zohledn ění úpravy ocen ění. 
59. Pro účely definování zajišt ěné části expozice po splatnosti se uznatelným 
kolaterálem a zárukami rozumí kolaterál a záruky uznatelné pro ú čely snižování 
úvěrového rizika. 
60. Pokud je však expozice po splatnosti pln ě zajištěna jiným druhem kolaterálu než 
kolaterálem uznatelným pro ú čely snižování úv ěrového rizika a pokud tak rozhodnou 
příslušné orgány, lze p řidělit rizikovou váhu 100 %, je-li zaru čena kvalita kolaterálu 
prostřednictvím p řísných opera čních kritérií a úpravy ocen ění dosahují 15 % 
expozice bez zohledn ění úpravy ocen ění. 
61. Expozicím uvedeným v odstavcích 43 až 47 se po zohledn ění úpravy ocen ění přidělí 
riziková váha 100 %, pokud jsou více než 90 dn ů po splatnosti. Pokud jsou úpravy 
ocenění alespoň 20 % expozic bez zohledn ění úpravy ocen ění, může být riziková 
váha pro zbytek expozice sní žena na 50 %, rozhodnou-li tak p říslušné orgány. 
62. Expozicím uvedeným v odstavcích 48 až 57, které jsou více než 90 dn ů po splatnosti, 
se přidělí riziková váha 100 %.  
11. EXPOZICE  S VYSOKÝM  STUPNĚM RIZIKA 
63. Pokud tak rozhodnou p říslušné orgány, p řidělí se expozicím spojeným s obzvlášt ě 
vysokými riziky, jako jsou nap ř. investice do firem s rizikovým kapitálem (venture 
capital firms) a soukromé kapitálové invest ice (private equity investments), riziková 
váha 150 %. 
64. Příslušné orgány mohou povolit, aby se expozi cím, které nejsou po splatnosti a podle 
ustanovení v p ředcházejících částech mají obdržet rizikovou váhu 150 % a byly pro 
ně vytvořeny úpravy ocen ění, přidělila riziková váha ve výši: 
a) 100 %, pokud úpravy ocen ění tvoří alespoň 20 % hodnoty expozice bez 
zohlednění úpravy ocen ění; 
b) 50 %, pokud úpravy ocen ění tvoří alespoň 50 % hodnoty expozice bez 
zohlednění úpravy ocen ění. 
12. EXPOZICE VE FORM Ě KRYTÝCH DLUHOPIS Ů 
65. „Krytými dluhopisy“ se rozumí dluhopisy ve smyslu čl. 22 odst. 4 sm ěrnice 
85/611/EHS, které jsou zajišt ěné některým z následujících aktiv: 
 
CS 17   CS a) expozice v ůči centrálním vládám, centr álním bankám, mezinárodním 
rozvojovým bankám a mezinárodním organizacím, nebo jimi zaru čené, jimž 
byl přiřazen 1. stupe ň externího ratingu uvedeného v této p říloze; 
b) expozice v ůči subjektům veřejného sektoru a regioná lní a místní správ ě, nebo 
jimi zaru čené, jimž je p řidělena stejná riziková  váha jako expozicím v ůči 
institucím nebo centrálním vládám a centrálním bankám v souladu s odstavci 
15, 9 nebo 10 a které pat ří do 1. stupn ě externího ratingu uvedeného v této 
příloze; 
c) expozice v ůči institucím, které pat ří do 1. stupn ě externího ratingu uvedeného 
v této příloze. Celková expozice tohoto druhu nesmí p řesáhnout 10 % 
nominálního objemu nesp lacených krytých dluhopis ů vydávající úv ěrové 
instituce. Expozice vyplývající z p řevodu plateb z dlužník ů majících úv ěry 
zajištěné nemovitostmi na dr žitele krytých dluhopis ů se do tohoto limitu ve 
výši 10 % nezapo čítává; 
d) úvěry zajišt ěné obytnými nemovitostmi nebo ú častmi ve finských 
společnostech zajiš ťujících bytovou výstavbu uvedených v odstavci 44, pokud 
současná zástavní práva spolu s p ředchozími zástavními právy nep řesahují 80 
% hodnoty zastavené nemovitosti; 
e) úvěry zajišt ěné obchodními nemovitostmi nebo ú častmi ve finských 
společnostech zajiš ťujících výstavbu uvedených v odstavci 49, pokud sou časná 
zástavní práva spolu s p ředchozími zástavními právy nep řesahují 60 % hodnoty 
zastavené nemovitosti. P říslušné orgány mohou uznat úv ěry zajištěné obchodní 
nemovitostí, pokud je pom ěr úvěru k hodnot ě nemovitosti, stanovený na 60 %, 
překročen maximáln ě do výše 70 %, p řesahuje-li hodnota celkových aktiv 
poskytnutých jako kolaterál na  kryté dluhopisy nominální částku nesplacenou 
na daném krytém dluhopisu o nejmén ě 10 % a pohledávka držitele dluhopisu 
splňuje požadavky právní jistoty uvedené v p říloze IX. Pohledávka držitele 
dluhopisu musí mít p řednost před všemi ostatními pohledávkami týkajícími se 
daného kolaterálu. 
66. V případě zajišťování krytých dluhopis ů nemovitostmi musí úv ěrové instituce splnit 
minimální požadavky stanovené v p říloze VIII části 2 odst. 8 a pravidla oce ňování 
stanovená v p říloze VIII části 3 odst. 63 až 66. 
67. Odchylně od odstavc ů 65 a 66 je možno pro toto preferen ční zacházení uznat, až do 
doby jejich splatnosti, i kryté dluhopisy spl ňující podmínky definice v čl. 22 odst. 4 
směrnice 85/611/EHS a vydané p řed 31. prosincem 2007. 
68. Krytým dluhopis ům se přidělí riziková váha na základ ě rizikové váhy p řidělené 
přednostním nezajišt ěným expozicím v ůči úvěrové instituci, kter á je vydává. Platí 
následující vztahy mezi rizikovými váhami: 
a) pokud expozice v ůči dané instituci obdrží rizikovou váhu 20 %, p řidělí se 
krytému dluhopisu riziková váha 10 %; 
b) pokud expozice v ůči dané instituci obdrží rizikovou váhu 50 %, p řidělí se 
krytému dluhopisu riziková váha 20 %; 
 
CS 18   CS c) pokud expozice v ůči dané instituci obdrží rizikovou váhu 100 %, p řidělí se 
krytému dluhopisu riziková váha 50 %; 
d) pokud expozice v ůči dané instituci obdrží rizikovou váhu 150 %, p řidělí se 
krytému dluhopisu riziková váha 100 %. 
13. SEKURITIZOVANÉ  POZICE 
69. Rizikové váhy v p řípadě sekuritizovaných pozic se vypo čítají v souladu 
s ustanoveními článků 94 až 101. 
14. KRÁTKODOBÉ  EXPOZICE  VŮČI ÚVĚROVÝM  INSTITUCÍM  A 
PODNIK ŮM 
70. Krátkodobým expozicím v ůči instituci nebo podniku, pro kt eré je k dispozici externí 
rating vypracovaný ur čenou ratingovou agenturou, se p řidělí riziková váha podle 
tabulky č. 6 v souladu s externími ratingy vypracovanými uznanými ratingovými 
agenturami, které p říslušné orgány p řiřadily k šesti stup ňům na stupnici externího 
ratingu: 
Tabulka č. 6 
Stupeň externího 
ratingu 1 2 3 4 5 6 
Riziková váha 20 % 50 % 100 % 150 % 150 % 150 % 
 
15. EXPOZICE  VE FORMĚ ÚČASTÍ  V PODNICÍCH  KOLEKTIVNÍHO  
INVESTOVÁNÍ 
71. Aniž by tím byly dot čeny odstavce 72 až 78, p řidělí se expozicím ve form ě účastí 
v podnicích kolektivního invest ování riziková váha 100 %. 
72. Expozicím ve form ě účastí v podnicích kolektivního  investování, pro které je 
k dispozici externí rating vypracovaný ur čenou ratingovou agenturou, se p řidělí 
riziková váha podle tabulky č. 7 v souladu s externími ratingy, které vypracovaly 
uznané ratingové agentury a které p říslušné orgány p řidělily k šesti stup ňům na 
stupnici externího ratingu. 
Tabulka č. 7 
Stupeň externího 
ratingu 1 2 3 4 5 6 
Riziková váha 20 % 50 % 100 % 100 % 150 % 150 % 
 
 
CS 19   CS 73. Pokud se p říslušné orgány domnívají, že pozi ce v podniku kolektivního investování 
je spojena s obzvlášt ě vysokými riziky, požadují, aby takové pozici byla p řidělena 
riziková váha 150 %. 
74. Úvěrové instituce mohou stanovit rizi kovou váhu pro podnik kolektivního 
investování tak, jak je uvedeno v odstavcích 76 až 78, pokud jsou spln ěna následující 
kritéria: 
a) daný podnik kolektivního investování je řízen spole čností, která podléhá 
dohledu v n ěkterém členském stát ě nebo, se souhlasem p říslušného orgánu 
dané úvěrové instituce, pokud: 
i) jsou tyto podniky řízeny spole čností, která podléhá dohl edu považovanému za 
ekvivalentní dohledu podle práva Spole čenství, a 
ii) spolupráce mezi p říslušnými orgány je na dostate čné úrovni; 
b) prospekt daného podniku kolektivního investování nebo jiný rovnocenný 
dokument zahrnuje: 
– kategorie aktiv, do kterých smí da ný podnik kolektivního investování 
investovat, 
– pokud pro jeho investice platí ur čité limity, pak tyto relativní limity a zp ůsoby 
jejich výpo čtu,  
c) daný podnik kolektivního investování podává alespo ň jednou ro čně zprávu o 
své obchodní činnosti, aby tak mohly být vyhodnoceny jeho pohledávky a 
závazky, p říjem a činnost za dané období. 
75. Pokud příslušný orgán schválí podnik kolektivního investování ze t řetí země, jak je 
uvedeno v odst. 74 písm. a), pak m ůže příslušný orgán jiného členského státu takový 
podnik rovn ěž uznat, aniž by musel sám provád ět jeho hodnocení. 
76. Pokud je úv ěrová instituce obeznámena s podkladovými expozicemi podniku 
kolektivního investování, m ůže na základ ě těchto podkladových expozic vypo čítat 
průměrnou rizikovou váhu pro daný podnik kolek tivního investování v souladu 
s metodami stanovenými v článcích 78 až 83. 
77. Pokud úv ěrová instituce není obeznámena s podkladovými expozicemi podniku 
kolektivního investování, m ůže průměrnou rizikovou váhu pro daný podnik 
kolektivního investování vypo čítat v souladu s metodami uvedenými v článcích 78 
až 83, přičemž musí být spln ěna následující pravidla: p ředpokládá se, že daný podnik 
kolektivního investování nejprve investuje do t ěch tříd expozic, na které se vztahují 
nejvyšší kapitálové požadavky, a to až do maximální výše, která je mu dovolena, a 
poté dále investuje do dalších t říd expozic v sestupném po řadí, dokud nedosáhne 
maximálního limitu pro celkové investice. 
78. Způsobem uvedeným v odstavcích 76 a 77 mohou úv ěrové instituce sv ěřit výpočet a 
oznámení rizikové váhy pro pod nik kolektivního investování t řetí straně pod 
podmínkou, že odpovídajícím zp ůsobem zajistí správnost výpo čtu a oznámení. 
 
CS 20   CS 16. JINÉ  POLOŽKY 
16.1. Zacházení 
79. Hmotným aktiv ům ve smyslu čl. 4 odst. 10 sm ěrnice 86/635/EHS se p řidělí riziková 
váha 100 %. 
80. V případě nákladů a příjmů příštích období, u nichž nedokáže instituce ur čit 
protistranu v souladu se sm ěrnicí 86/635/EHS, se p řidělí riziková váha 100 %. 
81. Hotovostní položky v procesu inkasa obdrží  rizikovou váhu 20 %. Pokladní hotovost 
a obdobné hotovostní položky obdrží rizikovou váhu 0 %. 
82. Členské státy mohou povolit rizi kovou váhu 10 % na expozice v ůči institucím 
specializovaným na mezibankovní tr h a trh s dluhopisy emitovanými ve řejnými 
institucemi ve svém domovském členském stát ě a podléhajícím p řísnému dohledu 
příslušných orgán ů, jsou-li tato aktiva pln ě a zcela zajišt ěna ke spokojenosti 
příslušných orgán ů domovského členského státu položkou, které je p řidělena 
riziková váha 0 % nebo 20 % a kterou  tyto orgány uznají za dostate čný kolaterál.  
83. Drženým akciím a jiným ú častem s výjimkou t ěch, které se ode čítají od kapitálu, se 
přidělí riziková váha nejmén ě 100 %. 
84. Zlaté rezervy držené ve vlastních trezorech nebo ve spole čné správě do výše, do jaké 
jsou kryty závazky ve zlat ě, obdrží rizikovou váhu 0 %. 
85. U dohod o prodeji a zp ětném odkupu aktiv (repo smluv) a u p římých termínovaných 
nákupů se použijí rizikové váhy náležející daným aktiv ům, a nikoliv rizikové váhy 
protistran t ěchto operací. 
86. V případě, že úvěrová instituce poskytne řadě expozic zajišt ění úvěrového rizika za 
podmínky, že nté selhání u expozic povede k použití zajišt ění a ukon čení smlouvy, 
použijí se rizikové váhy p ředepsané v článcích 78 až 83, p okud pro tento produkt 
existuje externí rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou. Pokud produkt 
nebyl ohodnocen uznanou ratingovou agenturou, pak se se čtou rizikové váhy expozic 
v daném koši, s výjimkou expozic n-1, do maximální výše 1250 % a vynásobí se 
nominální částkou zajišt ění poskytnutého úv ěrovým derivátem, čímž se získá objem 
rizikově váženého aktiva. Expozice n-1, které mají být z výše zmín ěné agregace 
vyloučeny, se ur čí tak, že rizikov ě vážená expozice odpovídající kterékoli z 
vyloučených expozic musí být menší než rizikov ě vážená expozice odpovídající 
kterékoli z expozic zahrnutých do agregace nebo jí rovna. 
 
CS 21   CS Část 2 – Uznávání ratingových agentur a p řiřazování rizikových vah k jejich externím 
ratingům 
1. METODIKA 
1.1. Objektivnost 
1. Příslušné orgány se musí ujistit, že metodika p řidělování externích rating ů je přesná, 
systematická, konzistentní a podléhá hodnocení založenému na zkušenostech z 
minulosti. 
1.2. Nezávislost 
2. Příslušné orgány se musí ujistit,  že daná metodika nepodléhá vn ějším politickým 
vlivům či nátlaku, anebo ekonomickým tlak ům, které by mohly ovlivnit externí 
rating. 
3. Nezávislost metodiky používané ratingovou agenturou musí p říslušné orgány 
vyhodnotit v souladu s faktory jako nap ř.: 
a) vlastnická a organiza ční struktura ratingové agentury; 
b) její finan ční zdroje; 
c) její personální obsazení a zkušenosti; 
d) její správa a řízení. 
1.3. Průběžná kontrola 
4. Příslušné orgány se musí ujistit, že externí rating ratingové agentury podléhá 
průběžné kontrole a p řizpůsobuje se zm ěnám finan ční situace. Daná kontrola musí 
probíhat po každé významné události, nejmén ě však jednou ro čně. 
5. Před uznáním se musí p říslušné orgány ujistit, že metodika hodnocení pro jednotlivé 
tržní segmenty je stanovena v souladu se standardy jako nap ř.: 
a) zpětné testování musí probíhat už nejmén ě jeden rok; 
b) správnost kontroly provád ěné ratingovou agenturou musí sledovat p říslušné 
orgány; 
c) příslušné orgány musí mít možnost zjist it od ratingové agentury rozsah jejích 
kontaktů s nejvyšším vedením subjekt ů, které tato agentura hodnotí. 
6. Příslušné orgány musí p řijmout nezbytná opat ření, aby zajistil y, že je ratingové 
agentury budou okamžit ě informovat o jakýchkoliv zásadních zm ěnách metodiky, 
kterou používají pro p řidělování externích rating ů.  
 
CS 22   CS 1.4. Transparentnost a zve řejňování údaj ů 
7. Příslušné orgány musí p řijmout nezbytná opat ření, aby zajistily, že principy 
metodiky používané ratingovou agenturou p ři vytváření externích rating ů budou 
zveřejněny, aby tak všichni pote nciální uživatelé mohli posoudit, zda je dané 
hodnocení opodstatn ěné. 
2. INDIVIDUÁLNÍ  EXTERNÍ  RATINGY 
2.1. Důvěryhodnost a p řijetí na trhu 
8. Příslušné orgány se musí ujistit, že i ndividuální externí ratingy vypracované 
ratingovými agenturami uživatelé takových rating ů na trhu uznávají jako 
důvěryhodné a spolehlivé. 
9. Důvěryhodnost posoudí p říslušné orgány na základ ě faktorů jako např.: 
a) tržní podíl ratingové agentury; 
b) příjmy ratingové agentury a obecn ěji její finan ční zdroje; 
c) vliv ratingu na tvorbu cen. 
2.2. Transparentnost a zve řejňování údaj ů 
10. Příslušné orgány se mu sí ujistit, že p řinejmenším všechny strany, které mají na 
individuálních externích ratinzích oprávn ěný zájem, k nim mají p řístup za stejných 
podmínek. 
11. Příslušné orgány se musí ze jména ujistit, že zahrani ční strany mají k individuálním 
externím rating ům přístup za stejných podmínek jako tuzemské strany, které mají na 
těchto ratinzích oprávn ěný zájem. 
3. PŘIŘAZOVÁNÍ  („MAPPING“) 
12. Aby bylo možné rozlišovat mezi relativními stupni rizika vyjád řenými jednotlivými 
externími ratingy, musí vzít p říslušné orgány v úvahu kvant itativní faktory, jako 
např. dlouhodobý podíl selhání spojený s jednotlivými položkami, jimž byl p řidělen 
stejný externí rating. V p řípadě ratingových agentur, kter é vznikly teprve nedávno 
nebo dosud neshromáždily dlouhodobé záznamy o selháních, musí p říslušné orgány 
požádat takovou agenturu, aby jim sd ělila, jaký je podle ní dlouhodobý podíl selhání 
spojený s jednotlivými položkami, jimž byl p řidělen stejný externí rating. 
13. Aby bylo možné rozlišovat mezi relativními stupni rizika vyjád řenými jednotlivými 
externími ratingy, musí vzít p říslušné orgány v úvahu kval itativní faktory, jako nap ř. 
skupinu emitent ů, které daná ratingová agentura  hodnotí, rozsah externích rating ů, 
které přiděluje, co jednotlivé externí ratingy znamenají a jak daná agentura definuje 
pojem „selhání“. 
 
CS 23   CS 14. Příslušné orgány musí por ovnat podíly selhání v p řípadě každého externího ratingu 
jednotlivé ratingové agentury a srovnat je se srovnávacím standardem založeným na 
podílech selhání zjišt ěných ostatními ratingovými agenturami u skupiny emitent ů, o 
nichž se p říslušné orgány domnívají, že p ředstavují stejné úv ěrové riziko. 
15. Pokud mají p říslušné orgány za to, že podíly selhání zjišt ěné u externího ratingu 
některé ratingové agentury jsou systematicky výrazn ě vyšší než srovnávací standard, 
musí příslušné orgány p řidělit externímu ratingu dané ratingové agentury vyšší 
stupeň rizika na stupnici externího ratingu. 
16. Pokud příslušné orgány zvýšily danou ri zikovou váhu u externího ratingu n ěkteré 
ratingové agentury a tato agentura pak prokáže, že podíly selhání zjišt ěné u jejího 
externího ratingu již ne jsou systematicky výrazn ě vyšší než srovnávací standard, 
mohou se p říslušné orgány rozhodnout, že externímu ratingu této ratingové agentury 
znovu přidělí původní stupe ň rizika na stupnici externího ratingu.  
 
CS 24   CS Část 3 – Použití externích rating ů ratingových agentur ke stanovení rizikových vah  
1. ZACHÁZENÍ  
1. Úvěrová instituce m ůže určit jednu nebo n ěkolik uznaných ratingových agentur, 
které bude používat pro ur čení rizikové váhy svých aktiv  a podrozvahových položek.  
2. Pokud se úv ěrová instituce rozhodne použít pro n ěkterou třídu položek externí 
ratingy vypracované uznanou ratingovou agentu rou, musí tyto externí ratingy 
používat konzistentn ě pro všechny expozice pat řící do dané t řídy. 
3. Pokud se úv ěrová instituce rozhodne používat externí ratingy vypracované uznanou 
ratingovou agenturou, musí je používat stále a konzistentn ě po celou dobu. 
4. Úvěrová instituce m ůže používat pouze ty externí ratingy ratingových agentur, které 
berou v úvahu všechny dlužné částky, tj. jistinu i úroky. 
5. Pokud je pro ur čitou hodnocenou položku k dispozici pouze jeden exte rní rating od 
určené ratingové agentury, použije se pro ur čení rizikové váhy dané položky tento 
externí rating. 
6. Pokud jsou k dispozici dva externí ratingy od ur čených ratingových agentur a každý 
z nich odpovídá v p řípadě hodnocené položky jiné rizikov é váze, použije se vyšší 
riziková váha. 
7. Pokud jsou pro hodnocenou položku k dispoz ici více než dva externí ratingy od 
určených ratingových agentur, vychází se ze dvou rating ů s nejnižšími rizikovými 
váhami. Pokud se tyto dv ě nejnižší rizikové váhy liší,  použije se vyšší z nich. Pokud 
jsou tyto dv ě nejnižší rizikové váhy stejné, použije se tato riziková váha. 
8. Úvěrové instituce musí používat vyžádané externí ratingy. P říslušné orgány mohou 
úvěrovým institucím povolit použití nevyžádaných externích rating ů. 
2. EXTERNÍ RATING EMITENTA A EMISE  
9. Pokud existuje externí rating konkrétního emisního programu nebo facility, k nimž 
položka p ředstavující expozici pat ří, použije se tento externí rating ke stanovení 
rizikové váhy této položky. 
10. Pokud neexistuje p římo použitelný externí rating pro ur čitou položku, ale existuje 
externí rating konkrétního em isního programu nebo facility, k nimž položka 
představující expozici nepat ří, nebo existuje obecný externí rating emitenta, pak se 
použije tento externí rating v p řípadě, že znamená vyšší rizikovou váhu, než by tomu 
bylo jinak, nebo znamená nižší rizikovou váhu a daná expozice je ve všech ohledech 
na stejné nebo vyšší úrovni než konkr étní program emise nebo facilita, p řípadně než 
přednostní nezajišt ěné expozice daného emitenta 
11. Odstavce 9 a 10 nevylu čují použití odstavc ů 65 až 68 části 1 této p řílohy. 
 
CS 25   CS 12. Externí ratingy emitent ů v rámci skupiny spole čností nelze použít ja ko externí rating 
jiného emitenta v rámci stejné skupiny spole čností. 
3. DLOUHODOBÉ A KRÁTKODOBÉ EXTERNÍ RATINGY  
13. Krátkodobé externí ratingy l ze použít pouze pro krátkodobá aktiva a podrozvahové 
položky p ředstavující expozice v ůči institucím a podnik ům. 
14. Jakýkoliv krátkodobý externí rating se použ ije pouze na položku, k níž se tento 
krátkodobý externí rating vzta huje, a nepoužije se k ur čování rizikových vah pro 
žádnou jinou položku. 
15. Obdrží-li krátkodobá facilita s ratingem rizikovou váhu 150 %, odchyln ě od odstavce 
14 pak všechny nezajišt ěné expozice bez ratingu v ůči danému dlužníkovi, a ť už 
krátkodobé nebo dlouhodobé, obdrží rovn ěž rizikovou váhu 150 %. 
16. Obdrží-li krátkodobá faci lita s ratingem rizikovou váhu 50 %, odchyln ě od odstavce 
14 pak žádná krátkodobá expozice bez rati ngu nesmí obdržet ri zikovou váhu nižší 
než 100 %. 
4. POLOŽKY V  DOMÁCÍ A CIZÍ M ĚNĚ 
17. Externí rating, který se týká položky v domácí m ěně dlužníka, nelze použít ke 
stanovení rizikové váhy jiné expozice v ůči stejnému dlužníkovi v cizí m ěně. 
18. Odchylně od odstavce 17, pokud expozice vznikne díky ú časti banky na úv ěru od 
mezinárodní rozvojové banky, jejíž statut preferovaného v ěřitele je na trhu uznávaný, 
mohou příslušné orgány povolit, aby se pro stanovení rizikové váhy použil externí 
rating položky dlužníka v domácí m ěně. 
 
CS 26   CS PŘÍLOHA VII  
 
Přístup založený na interním ratingu  
Část 1 - Hodnota rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát  
1. VÝPOČET HODNOTY RIZIKOV Ě VÁŽENÝCH EXPOZIC V  PŘÍPADĚ ÚVĚROVÉHO RIZIKA  
1. Pokud není uvedeno jinak, ur čí se vstupní parametry pravd ěpodobnost selhání 
(probability of defa ult – PD), ztráta p ři selhání (loss given default – LGD) a splatnost 
(maturity value – M) tak, jak je uvedeno v části 2, hodnota expozice se ur čí tak, jak 
je uvedeno v části 3.  
2. Hodnota rizikov ě vážené expozice pro každou expozici se vypo čítá v souladu 
s následujícími vzorci: 
1.1. Hodnota rizikov ě vážených expozic u expozic v ůči podnik ům, institucím, 
centrálním vládám a centrálním bankám 
3. S výhradou odstavc ů 4 až 8 se hodnota rizikov ě vážených expozic u expozic v ůči 
podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám vypo čítá v souladu 
s následujícími vzorci: 
Korelace (R) = 
 
Faktor splatnosti (b) =  
Riziková váha (Risk weight – RW) = 
 
N(x) označuje distribu ční funkci normovaného normálního rozd ělení náhodné 
veličiny (tj. pravd ěpodobnost, že normální náhodná veli čina s průměrem nula a 
odchylkou jedna je menší nebo rovná x). )(zG  označuje inverzní funkci k distribu ční 
funkci normovaného normálního rozd ělení náhodné veli činy (tj. hodnota x je taková, 
že )(xN = z).  
Hodnota rizikov ě vážené expozice = RW * hodnota expozice 
4. V případě expozic v ůči společnostem, kdy celkový ro ční obrat konsolida čního celku, 
k němuž daná spole čnost patří, činí méně než 50 milión ů EUR, mohou úv ěrové 
instituce použít následující korela ční vzorec pro výpo čet rizikových vah expozic v ůči ( ) ( )()()() [ ] ( ) 
( ) ( ) ( ) 06.1,*5.12,**5 . 2, 1 * * 5 . 1, 1 * * 999.0,* 1/ * 1 * 
1 5.0 5 . 0, 
b M b LGD PD G R R PDG R N LGD 
− + − − −+ −
− − () ( )() ( ) 
() ( )() ( ) [ ] 50 1/ *50 1 1 * 24 . 0, 50 1/ *50 1 12 . 0, 
−− −−− + − − −−×
EXP PD EXPEXP PD EXP 
() ( )2ln* 05478.0, 11852. 0, PD −
 
CS 27   CS podnikům. V tomto vzorci S vyjad řuje celkový ro ční obrat v miliónech eur, p řičemž 
5 miliónů EUR <= S <= 50 milión ů EUR. V p řípadě ohlášeného obratu nižšího než 5 
miliónů EUR se postupuje stejn ě, jako kdyby tento obrat dosahoval 5 milión ů EUR. 
V případě nakoupených pohledávek odpovídá celkový ro ční obrat váženému 
průměru jednotlivých expozic daného portfolia. 
Korelace (R) =  
Pokud celkový ro ční obrat není dobrým ukazatelem velikosti dané spole čnosti a 
lepším ukazatelem jsou cel ková aktiva, použijí úv ěrové instituce místo celkového 
ročního obratu celková aktiva konsolida čního celku.  
5. Pokud v p řípadě specializovaných úv ěrových expozic nem ůže úvěrová instituce 
prokázat, že její odhady pravd ěpodobnosti selhání spl ňují minimální požadavky 
stanovené v části 4, přidělí těmto expozicím rizikové váhy podle tabulky č. 1.  
Tabulka č. 1: 
Zbytková 
splatnost kategorie 
1 kategorie 
2 kategorie 
3 kategorie 
4 kategorie 
5 
Méně než 2,5 
roku 50 % 70 % 115 % 250 % 0 % 
2,5 roku a více 70 % 90 % 115 % 250 % 0 % 
 
Příslušné orgány mohou úv ěrové instituci povolit, aby p řidělovala preferen ční 
rizikové váhy 50 % expozicím v kategorii 1 a 70 % expozicím v kategorii 2, pokud 
jsou kritéria upisování a další rizikové charakteristiky dané úv ěrové instituce v 
příslušné kategorii dostate čně spolehlivé.  
Při přidělování rizikových vah specializovaným úv ěrovým expozicím musí vzít 
instituce v úvahu následující faktory: finan ční sílu, politické a právní prost ředí, 
charakteristiku transakce, p řípadně aktiv, sílu sponzora a developera, v četně 
jakýchkoliv p říjmů veřejně-soukromého partnerství, zajišt ění.  
6. Aby u nich mohlo být uplat ňováno stejné zacházení jako u expozic v ůči podnikům, 
musí nakoupené pohledávky v ůči podnik ům splňovat minimální požadavky 
stanovené v části 4 odst. 104 až 108. V p řípadě nakoupených pohledávek v ůči 
podnikům, které navíc spl ňují i podmínky stanovené v odstavci 12, pokud by bylo 
pro úvěrovou instituci zbyte čně náročné použít pravidla pro výpo čet rizika platná pro 
expozice v ůči podnikům a stanovená pro tyto pohledávky v části 4, lze použít 
pravidla pro výpo čet rizika platná pro reta ilové expozice stanovená v části 4. () ( )() ( ) 
() ( )() ( ) [ ]
()( )45/5 1 * 04 . 0, 50 1/ *50 1 1 * 24 . 0, 50 1/ *50 1 12 . 0, 
−− − −− −− − + −− −− × 
SEXP PD EXPEXP PD EXP
 
CS 28   CS 7. V případě nakoupených pohledávek v ůči podnikům lze za pozice první ztráty v 
rámci IRB p řístupu pro sekuritizaci považovat kupní diskonty s budoucí úhradou, 
kolaterál nebo částečné záruky, které poskytují ochranu p řed první ztrátou v p řípadě 
ztrát při selhání. 
8. V případě, že úvěrová instituce poskytne řadě expozic zajišt ění úvěrového rizika za 
podmínky, že nté selhání u expozic povede k použití zajišt ění a ukon čení smlouvy, 
použijí se rizikové váhy p ředepsané v článcích 94 až 101, pokud pro tento produkt 
existuje externí rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou. Pokud produkt 
nebyl ohodnocen uznanou ratingovou agenturou, pak se se čtou rizikové váhy expozic 
v daném koši, s výjimkou expozic n-1, přičemž součet výše o čekávané ztráty 
vynásobené 12,5 a hodnoty rizikov ě vážené expozice nesmí p řesáhnout nominální 
částku zajišt ění poskytnutého úv ěrovým derivátem vynásobenou 12,5. Expozice n-1, 
které mají být z výše zmín ěné agregace vylou čeny, se ur čí tak, že rizikov ě vážená 
expozice odpovídající kterékoli z vylou čených expozic musí být menší než rizikov ě 
vážená expozice odpovídající kterékoli z expozic zahrnutých do agregace nebo jí 
rovna.  
1.2. Hodnota rizikov ě vážených expozic u retailových expozic  
9. S výhradou odstavc ů 10 a 11 se hodnota rizikov ě vážených expozic u retailových 
expozic vypo čítá v souladu s násl edujícími vzorci: 
Korelace (R) =  
Riziková váha: 
 
N (x) označuje distribu ční funkci normovaného normálního rozd ělení náhodné 
veličiny (tj. pravd ěpodobnost, že normální náhodná veli čina s průměrem nula a 
odchylkou jedna je menší nebo rovná x). G (z)  označuje inverzní funkci k distribu ční 
funkci normovaného normálního rozd ělení náhodné veli činy (tj. hodnota x je taková, 
že N (x) =  z).  
Hodnota rizikov ě vážené expozice = RW * hodnota expozice 
10. V případě retailových expozic zajišt ěných nemovitostí se místo číselného údaje z 
korelačního vzorce v odstavci 9 pou žije korelace (R) 0,15.  
11. V případě kvalifikovaných revolvingových reta ilových expozic definovaných pod 
písmeny a) až e) se místo číselného údaje z korela čního vzorce v odstavci 9 použije 
korelace (R) 0,04. 
Za kvalifikované revolvingové retailové e xpozice se považují expozice, které spl ňují 
následující podmínky: () ( )() ( ) 
() ( )() ( ) [ ]35 1/ *35 1 1 * 16 . 0, 35 1/ *35 1 03 . 0, 
−− −− − + −− −− × 
EXP PD EXPEXP PD EXP
( ) ( )()()() [ ] ( ) 06. 1, * 5 . 12, * * 999.0* 1/ * 1 * 5.0, 5 . 0, LGD PD G R R PDG R N LGD − −+ −− 
 
CS 29   CS a) jedná se o expozice v ůči fyzickým osobám; 
b) jedná se o nezajišt ěné revolvingové expozice, kt eré, pokud nejsou okamžit ě 
čerpány, m ůže daná úv ěrová instituce bezpodmíne čně zrušit (v tomto smyslu 
jsou revolvingové expozice definov ány jako expozice, u nichž m ůže zůstatek 
zákazníka kolísat na základ ě rozhodnutí daného zákazníka p ůjčit si nebo splatit 
dluh, a to až do ur čitého limitu stanoveného úv ěrovou institucí). Nevy čerpané 
přísliby lze považovat za bezpodmíne čně zrušitelné, pokud podmínky, které se 
k nim vztahují, umož ňují úvěrové instituci, aby je zrušila do té míry, jak to 
povolují zákony na ochranu spot řebitele a související legislativa; 
c) maximální expozice v ůči jedné fyzické osob ě v subportfoliu činí 100 000 EUR 
nebo mén ě; 
d) úvěrová instituce m ůže prokázat, že použití korela čního vzorce podle tohoto 
odstavce je omezeno na portfolia, která vykazují relativn ě nízkou volatilitu 
ztrátovosti ve srovnání s pr ůměrnou ztrátovostí, zejména v nižších pásmech PD 
(pravděpodobnosti selhání). Orgány ba nkovního dohledu musí kontrolovat 
relativní volatilitu ztrátovosti v rámci subportfolií kvalifikovaných 
revolvingových retailových expozic i celkového portfolia  kvalifikovaných 
revolvingových retailových expozic, a musí být p řipraveny poskytovat 
informace o typických charakteristik ách této ztrátovosti jiným orgán ům; 
e) příslušný orgán je p řesvědčen, že zacházení s touto expozicí jako s 
kvalifikovanou revolvingovou retail ovou expozicí odpovídá podkladovým 
rizikovým charakteristikám subportfolia. 
12. Aby u nich mohlo být uplat ňováno stejné zacházení jako u retailových expozic, musí 
nakoupené pohledávky splnit minimální požadavky stanovené v části 4 odst. 104 až 
108 a následující podmínky: 
a) úvěrová instituce pohledávky nakoupila od t řetí strany, s níž není nijak 
spojená, a její expozice v ůči dlužníkovi dané pohled ávky nezahrnuje žádné 
expozice, jejichž p římým či nepřímým původcem je sama úv ěrová instituce; 
b) nakoupené pohledávky vznikly na základ ě nezávislého vztahu mezi prodejcem 
a dlužníkem. Jako takové nejsou p řípustné vzájemné pohledávky a závazky 
společností, které mezi sebou prodávají a nakupují; 
c) nakupující úv ěrová instituce má nárok na veškeré výnosy z nakoupených 
pohledávek nebo na pom ěrný úrok z výnos ů; 
d) portfolio nakoupených pohledávek je dostate čně diverzifikované.  
13. V případě nakoupených pohledávek lze za pozice první ztráty v rámci IRB p řístupu 
pro sekuritizaci považovat kupní dis konty s budoucí úhradou, kolaterál nebo částečné 
záruky, které poskytují ochranu p řed první ztrátou v p řípadě ztrát při selhání či 
rozmělnění, nebo obojího. 
14. V případě smíšených portfolií nakoupených re tailových pohledávek, kdy nakupující 
úvěrové instituce nedokáží odd ělit expozice zajišt ěné nemovitostí a kvalifikované 
 
CS 30   CS revolvingové retailové expozice od ostatníc h retailových expozic, se použije funkce 
rizikové váhy, která má pro tyto expo zice nejvyšší kapitálové požadavky.  
1.3. Hodnota rizikov ě vážených expozic u akciových expozic  
15. Pod podmínkou schválení p říslušnými orgány m ůže úvěrová instituce použít k 
různým portfoliím r ůzné přístupy, pokud tato úv ěrová instituce sama intern ě používá 
různé přístupy. Pokud smí úv ěrová instituce používat r ůzné přístupy, musí 
příslušným orgán ům prokázat, že volba p řístupu je konzistentní a není ovliv ňována 
regulační arbitráží.  
16. Odchylně od odstavce 15 mohou p říslušné orgány povolit, aby se akciovým 
expozicím v ůči podnikům pomocných služeb p řidělily hodnoty rizikov ě vážených 
expozic v souladu se zacházením, které se používá pro ostatní jiná než dluhová 
aktiva.  
1.3.1.  Zjednodušená metoda rizikové váhy 
17. Hodnota rizikov ě vážených expozic se vypo čítá podle následujícího vzorce: 
Riziková váha (RW) = 190 % v p řípadě akciových expozic neobchodovaných na 
regulovaných trzích v dostate čně diverzifikovaných portfoliích. 
Riziková váha (RW) = 290 % v p řípadě akciových expozic obchodovaných na burze. 
Riziková váha (RW) = 370 % v p řípadě veškerých ostatních akciových expozic. 
Hodnota rizikov ě vážené expozice = RW * hodnota expozice  
18. Krátké hotovostní pozice a derivátové nástroje držené v bankovním portfoliu sm ějí 
kompenzovat dlouhé pozice ve stejných akciích za p ředpokladu, že tyto nástroje byly 
výslovně určeny k zajišt ění konkrétních akciových expozic a toto zajišt ění budou 
poskytovat ješt ě nejméně rok. S ostatními krátkými pozicemi se zachází jako s 
dlouhými pozicemi, p řičemž absolutní hodnot ě každé pozice se p řidělí příslušná 
riziková váha. V p řípadě nesouladu splatností se použije stejná metoda jako u 
expozic v ůči podnikům.  
19. Úvěrové instituce mohou v p řípadě akciové expozice uznat zajišt ění úvěrového 
rizika třetí stranou v souladu s metodami uvedenými v článcích 90 až 93.  
1.3.2.  Metoda PD/LGD 
20. Hodnota rizikov ě vážených expozic se vypo čítá podle vzorc ů v odstavci 3. Pokud 
nemají úv ěrové instituce dostatek informací, aby mohly použít definici selhání 
stanovenou v části 4 odst. 44 až 48, použije se na rizikové váhy faktor navýšení 1,5.  
21. Na úrovni jednotlivých expozic nesmí sou čet výše očekávané ztráty vynásobené 12,5 
a hodnoty rizikov ě vážené expozice p řesáhnout hodnotu expozice vynásobenou 12,5. 
22. Úvěrové instituce mohou v p řípadě akciové expozice uznat zajišt ění úvěrového 
rizika třetí stranou v souladu s metodami uvedenými v článcích 90 až 93. Pro 
expozici v ůči poskytovateli zajišt ění přitom platí LGD ve výši 90 %. Pro akciové 
 
CS 31   CS expozice neobchodované na regu lovaných trzích v dostate čně diverzifikovaných 
portfoliích lze použít LGD ve výši 65 %. Pro tyto ú čely je splatnost (M) 5 let.  
1.3.3.  Metoda interních model ů 
23. Hodnota rizikov ě vážených expozic je potenciáln í ztráta z akciových expozic 
úvěrové instituce odvozená za použití intern ích model ů rizikového potenciálu (value-
at-risk) s tím, že je použit jednostranný konfiden ční interval s hladinou spolehlivosti 
99 % pro rozdíl mezi čtvrtletními výnosy a odpovídající úrokovou sazbou, p řičemž 
výpočet je provád ěn za delší období a percentil je vynásoben číslem 12,5. Na úrovni 
jednotlivých expozic ne smí být hodnota rizikov ě vážených expozic nižší než sou čet 
minimálních hodnot rizikov ě vážených expozic požadov aných v rámci metody 
PD/LGD a odpovídajících o čekávaných ztrát vynásobený 12,5. 
24. Úvěrové instituce mohou v p řípadě akciové pozice uznat zajišt ění úvěrového rizika 
třetí stranou.  
1.4. Hodnota rizikov ě vážených expozic u ostatníc h jiných než dluhových aktiv 
25. Hodnota rizikov ě vážených expozic se vypo čítá podle následujícího vzorce: 
Hodnota rizikov ě vážené expozice = 100 % * hodnota expozice 
2. VÝPOČET HODNOTY RIZIKOV Ě VÁŽENÝCH EXPOZIC V P ŘÍPADĚ RIZIKA 
ROZMĚLNĚNÍ U NAKOUPENÝCH POHLEDÁVEK  
26. Rizikové váhy v p řípadě rizika rozm ělnění u nakoupených pohledávek v ůči 
podnikům a u retailových pohledávek: 
Rizikové váhy se vypo čítají podle vzorce v odstavci 3. Vstupní parametry PD a LGD 
se určí tak, jak je stanoveno v části 2, hodnota expozice se ur čí tak, jak je stanoveno 
v části 3, a splatnost (M) bude 1 rok. Pokud mohou úv ěrové instituce p říslušným 
orgánům prokázat, že riziko rozm ělnění je nepodstatné, není t řeba toto riziko brát v 
úvahu.  
3. VÝPOČET VÝŠE O ČEKÁVANÝCH ZTRÁT  
27. Není-li uvedeno jinak, ur čí se vstupní parametry PD a LGD tak, jak je stanoveno v 
části 2, a hodnota expozice se ur čí tak, jak je stanoveno v části 3.  
28. Výše očekávaných ztrát u expozic v ůči podnikům, institucím, centrálním vládám a 
centrálním bankám a u retailových expozic se vypo čítá podle násled ujících vzorc ů: 
Očekávaná ztráta (Expected loss, EL) = PD × LGD 
Výše očekávané ztráty = EL × hodnota expozice 
S prémiemi u nakoupených pohledávek se zachází jako s EL. 
 
CS 32   CS 29. Hodnoty EL u specializovaných úv ěrových expozic, u nichž úv ěrové instituce 
používají metody p řidělování rizikových vah sta novené v odstavci 5, se p řidělí podle 
tabulky č. 2.  
Tabulka č. 2 
Zbytková splatnost kategorie 
1 kategorie 
2 kategorie 
3 kategorie 
4 kategorie 
5 
Méně než 2,5 roku 0 % 5 % 35 % 100 % 625 % 
2,5 roku a více EL 5 % 10 % 35 % 100 % 625 % 
 
Pokud příslušné orgány povolily úv ěrové instituci, aby expozicím v kategorii 1 
přidělovala preferen ční rizikové váhy 50 % a expozic ím v kategorii 2 preferen ční 
rizikové váhy 70 %, pak bude u expozic v kategorii 1 hodnota EL 0 % a u expozic v 
kategorii 2 to bude 5 %.  
30. Výše očekávaných ztrát u akciových expozic, u nichž se hodnota rizikov ě vážených 
expozic vypo čítává za použití metod stanovenýc h v odstavcích 17 až 19, se vypo čítá 
podle následujícího vzorce: 
Výše očekávané ztráty = EL × hodnota expozice 
Hodnoty EL budou následující: 
Očekávaná ztráta (Expected loss, EL) = 10 % v p řípadě akciových expozic 
neobchodovaných na regulovaných trzích v dostate čně diverzifikovaných portfoliích 
Očekávaná ztráta (EL) = 10 % v p řípadě akciových expozic obchodovaných na 
burze 
Očekávaná ztráta (EL) = 30 % v p řípadě všech ostatních akciových expozic. 
31. Výše očekávaných ztrát u akciových expozic, u nichž se hodnota rizikov ě vážených 
expozic vypo čítává za použití metod stanovenýc h v odstavcích 20 až 22, se vypo čítá 
podle následujících vzorc ů: 
Očekávaná ztráta (EL) = PD × LGD 
Výše očekávané ztráty = EL × hodnota expozice 
32. Výše očekávaných ztrát u akciových expozic, u nichž se hodnota rizikov ě vážených 
expozic vypo čítává za použití metod stanovených v odstavcích 23 až 24, bude 0 %.  
33. Výše očekávaných ztrát v p řípadě rizika rozm ělnění u nakoupených pohledávek se 
vypočítá podle následujícího vzorce: 
Očekávaná ztráta (EL) = PD × LGD 
 
CS 33   CS Výše očekávané ztráty = EL × hodnota expozice 
4. ZACHÁZENÍ S VÝŠÍ O ČEKÁVANÝCH ZTRÁT  
34. Výše očekávaných ztrát vypo čítaná v souladu s odstavci 28, 29 a 33 se ode čte od 
součtu úprav ocen ění a rezerv k t ěmto expozicím. S diskonty na nakoupené 
pohledávky podle odstavce 1 v části 3 se zachází stejn ě jako s úpravami ocen ění, 
prémie u nakoupených pohledávek podle odstavce 1 v části 3 se p řidají k výši 
očekávaných ztrát. Do tohoto výpo čtu se nezahrnuje výše o čekávaných ztrát u 
sekuritizovaných expozic a úpravy ocen ění a rezervy k t ěmto expozicím.  
 
CS 34   CS Část 2 - PD, LGD a splatnost  
1. Vstupní parametry pro výpo čet hodnoty rizikov ě vážených expozic a výše 
očekávaných ztrát podle části 1 – pravd ěpodobnost selhání (probabi lity of default – 
PD), ztráta p ři selhání (loss given default – LGD) a splatnost (maturity value – M) – 
odhadne úv ěrová instituce v souladu s částí 4 a s p řihlédnutím k následujícím 
ustanovením.  
1. E XPOZICE V ŮČI PODNIK ŮM, INSTITUCÍM , CENTRÁLNÍM VLÁDÁM A CENTRÁLNÍM 
BANKÁM  
1.1. PD 
2. Pravděpodobnost selhání (P D) u expozice v ůči podniku nebo instituci činí nejmén ě 
0,03 %.  
3. V případě nakoupených pohledávek v ůči podnikům, u nichž úv ěrová instituce 
nemůže prokázat, že její odhady PD spl ňují minimální požadavky stanovené v části 
4, se PD t ěchto expozic ur čí pomocí následujících metod: v p řípadě nakoupených 
přednostních pohledávek v ůči podnikům odpovídá PD odhadu EL vypracovanému 
úvěrovou institucí d ěleno LGD t ěchto pohledávek. V p řípadě nakoupených 
podřízených pohledávek v ůči podnikům odpovídá PD odhadu EL vypracovanému 
úvěrovou institucí. Pokud je úv ěrové instituci povoleno používat vlastní odhady 
LGD pro expozice v ůči podnikům a je schopna své odhady EL u nakoupených 
pohledávek v ůči podnikům spolehliv ě rozepsat na PD a LGD, pak smí použít sv ůj 
odhad PD.  
4. PD dlužník ů v selhání je 100 %.  
5. Při výpočtu PD mohou úv ěrové instituce zohlednit zajišt ění úvěrového rizika t řetí 
stranou v souladu s ustanoveními článků 90 až 93. 
6. Úvěrové instituce používající vlastní odhady LGD mohou zohlednit zajišt ění 
úvěrového rizika t řetí stranou upravením hodnot PD, s výhradou ustanovení odstavce 
11.  
7. V případě rizika rozm ělnění u nakoupených pohledávek v ůči podnikům se PD rovná 
odhadu EL pro riziko rozm ělnění. Pokud je úv ěrové instituci povoleno používat 
vlastní odhady LGD pro expozice v ůči podnikům a je schopna své odhady EL pro 
riziko rozm ělnění u nakoupených pohledávek v ůči podnikům spolehliv ě rozepsat na 
PD a LGD, pak smí použít sv ůj odhad PD. 
1.2. LGD 
8. Úvěrové instituce použijí následující hodnoty LGD: 
a) přednostní expozice be z uznatelného kolaterálu: 45 %;  
b) pod řízené expozice bez uznatelného kolaterálu: 75 %;  
 
CS 35   CS c) při výpočtu LGD mohou úv ěrové instituce zohle dnit majetkové zajišt ění 
úvěrového rizika a zajišt ění úvěrového rizika t řetí stranou v souladu s 
ustanoveními článků 90 až 93; 
d) krytým dluhopis ům ve smyslu p řílohy VI části 1 odst. 65 až 67 lze p řidělit 
hodnotu LGD ve výši 12,5 %; 
e) v p řípadě přednostních nakoupených pohledávek v ůči podnikům, pokud 
úvěrová instituce nem ůže prokázat, že její odhady PD spl ňují minimální 
požadavky stanovené v části 4 – 45 %; 
f) v p řípadě podřízených nakoupených pohledávek v ůči podnik ům, pokud 
úvěrová instituce nem ůže prokázat, že její odhady PD spl ňují minimální 
požadavky stanovené v části 4 – 100 %; 
g) v případě rizika rozm ělnění u nakoupených pohledávek v ůči podnikům – 75 %. 
9. Pokud je úv ěrové instituci povoleno používat vlastní odhady LGD pro expozice v ůči 
podnikům a je schopna své odhady EL u nakoupených pohledávek v ůči podnikům 
spolehlivě rozepsat na PD a LGD, pak smí odchyln ě od odstavce 8 v p řípadě rizika 
rozmělnění a rizika se lhání použít sv ůj odhad LGD pro nakoupené pohledávky v ůči 
podnikům.  
10. Odchylně od odstavce 8, pokud je úv ěrové instituci povol eno používat vlastní 
odhady LGD pro expozice v ůči podnik ům, institucím, centrálním vládám a 
centrálním bankám, m ůže úvěrová instituce zohlednit zajišt ění úvěrového rizika t řetí 
stranou upravením odhad ů PD nebo LGD za p ředpokladu, že jsou spln ěny minimální 
požadavky stanovené v části 4 a příslušné orgány to schválí. Úv ěrová instituce nesmí 
zaručeným expozicím p řidělit upravené hodnoty PD nebo LGD tak, že by upravená 
riziková váha byla nižší než riziková váha srovnatelné p římé expozice v ůči danému 
ručiteli.  
1.3. Splatnost 
11. S výhradou odstavce 12 p řidělí úvěrové instituce expozicím vzniklým v d ůsledku 
repo obchod ů nebo půjček či výpůjček cenných papír ů nebo komodit splatnost (M) 
0,5 roku a veškerým ostatním expozicím splatnost (M) 2,5 roku. P říslušné orgány 
mohou požadovat, aby všechny úv ěrové instituce, nad kterými vykonávají dohled, 
používaly pro každou expozici splatnost (M) tak, jak je stanoveno v odstavci 12.  
12. Úvěrové instituce, jimž je povoleno používat pro expozice v ůči podnik ům, 
institucím, centrálním vládám a centr álním bankám vlastní LGD nebo vlastní 
konverzní faktory, vypo čítají M pro každou z t ěchto expozic v souladu s písmeny a) 
až e) a s p řihlédnutím k odstavc ům 13 až 15. V žádném p řípadě nemůže být M delší 
než 5 let. 
a) V p řípadě nástroje se stanoveným plánem pen ěžních toků se M vypo čítá podle 
následujícího vzorce: 
M = MAX{1; MIN{ ∑∑
tt t
tCF CFt / *  ; 5}} 
 
CS 36   CS kde CF t (cash flow) ozna čuje peněžní toky (jistina, úroky a poplatky),  
které musí dlužník podle smlouvy zaplatit v období t; 
b) v p řípadě derivátů, jež jsou p ředmětem rámcové dohody o zapo čtení, je M 
vážená pr ůměrná zbytková splatnost expozice, p řičemž M nesmí být kratší než 
1 rok. Při vážení splatnosti se použije  hodnota podkladových nástroj ů každé 
expozice;  
c) v případě expozic vzniklých v d ůsledku repo obchod ů nebo půjček či výpůjček 
cenných papír ů nebo komodit, jež jsou p ředmětem rámcové dohody o 
započtení, je M vážená pr ůměrná zbytková splatnost t ěchto transakcí, p řičemž 
M nesmí být kratší než 5 dní. P ři vážení splatnosti se použije hodnota 
podkladových nástroj ů každé transakce;  
d) pokud je úv ěrové instituci povoleno používat vlastní odhady PD pro nakoupené 
pohledávky v ůči podnikům, rovná se M v p řípadě čerpaných částek vážené 
průměrné splatnosti t ěchto nakoupených pohledávek, p řičemž M nesmí být 
kratší než 1 rok. Stejná hodnot a M se použije i pro nevy čerpanou část 
poskytnutého p říslibu odkoupit pohledávky za p ředpokladu, že tento p říslib 
obsahuje ú činné omezovací doložky, doložky o p ředčasném splacení nebo jiné 
prvky, které nakupující úv ěrovou instituci chrání p řed výrazným zhoršením 
kvality budoucích pohledávek, které musí v pr ůběhu platnosti p říslibu 
nakoupit. Pokud takové ú činné ochranné prvky neexistují, vypo čítá se M u 
nevyčerpaných částek jako sou čet potenciální pohledávky s nejdelší splatností 
v rámci kupní smlouvy a zbytkové splatnosti nákupní facility, p řičemž M 
nesmí být kratší než 1 rok;  
e) v případě jiných nástroj ů než těch uvedených v tomto odstavci nebo v p řípadě, 
že úvěrová instituce nem ůže vypočítat M v souladu s pokyny v písmen ě a), pak 
M je maximální zbytková doba (v letech), kterou má dlužník k dispozici pro 
splnění svých smluvních povinností, p řičemž M nesmí být kratší než 1 rok.  
13. Odchylně od odst. 12 písm. a), b), d) a e) v p řípadě krátkodobých expozic ur čených 
příslušnými orgány, které mají zbytkovou splatnost mén ě než jeden rok a nejsou 
součástí probíhajícího financ ování dlužníka ze strany úv ěrové instituce, je M 
nejméně jeden den.  
14. V případě expozic v ůči podnikům v rámci Spole čenství s celkovým obratem a 
celkovými aktivy nižšími než 500 milión ů EUR mohou p říslušné orgány povolit 
použití M tak, jak je stanoveno v odstavci 11.  
15. V případě nesouladu splatností se po stupuje tak, jak je uvedeno v článcích 90 až 93.  
2. R ETAILOVÉ EXPOZICE  
2.1. PD 
16. U retailové expozice musí být PD p řinejmenším 0,03 %.  
17. PD dlužník ů v selhání nebo, v p řípadě použití metody zalo žené na závazcích 
dlužníků, PD expozic v selhání bude 100 %.  
 
CS 37   CS 18. V případě rizika rozm ělnění u nakoupených pohledávek se  PD rovná odhadu EL pro 
riziko rozm ělnění. Pokud je úv ěrová instituce schopna své odhady EL pro riziko 
rozmělnění u nakoupených pohledávek spolehliv ě rozepsat na PD a LGD, pak smí 
použít svůj odhad PD.  
19. Zajištění úvěrového rizika t řetí stranou lze vzít v úvahu prost řednictvím úpravy 
hodnot PD, s p řihlédnutím k odstavci 21.  
2.2. LGD 
20. Úvěrové instituce poskytnou vlastní odhady LGD s p řihlédnutím k minimálním 
požadavk ům uvedeným v části 4 a se souhlasem p říslušných orgán ů. V případě rizika 
rozmělnění u nakoupených pohledávek se použije hodnota LGD ve výši 75 %. Pokud 
je úvěrová instituce schopna své odhady EL pro riziko rozm ělnění u nakoupených 
pohledávek spolehliv ě rozepsat na PD a LGD, pak smí použít sv ůj odhad PD. 
21. Zajištění úvěrového rizika t řetí stranou lze zohlednit upravením odhad ů PD nebo 
LGD s přihlédnutím k minimálním požadavk ům uvedeným v části 4 odst. 95 až 103 
a se souhlasem p říslušných orgán ů, a to pro jednotlivou expozici nebo seskupení 
expozic. Úv ěrová instituce nesmí zaru čeným expozicím p řidělit upravené hodnoty 
PD nebo LGD tak, že by upravená riziková váha byla nižší než riziková váha 
srovnatelné p římé expozice v ůči danému ru čiteli. 
3. A KCIOVÉ EXPOZICE PODLÉHAJÍCÍ METOD Ě PD/LGD 
3.1. PD 
22. Hodnoty PD se ur čí pomocí metod používaných pro expozice v ůči podnikům.  
Platí následující minimální hodnoty PD: 
a) 0,09 % v p řípadě akciových expozic obchodovaných na burze, pokud je tato 
investice sou částí dlouhodobého vztahu se zákazníkem;  
b) 0,09 % v p řípadě akciových expozic neobchodova ných na burze, u nichž je 
návratnost investice založena na  pravidelných periodických pen ěžních tocích, a 
ne na kapitálových ziscích;  
c) 0,40 % v p řípadě akciových expozic obchodovaných na burze, v četně dalších 
krátkých pozic uvedených v části 1 odst. 17;  
d) 1,25 % v p řípadě všech ostatních akciových expozic, v četně dalších krátkých 
pozic uvedených v části 1 odst. 17.  
3.2. LGD 
23. Akciovým expozicím neobchodovaným na  regulovaných trzích v dostate čně 
diverzifikovaných portfoliích lze p řidělit LGD ve výši 65 %. 
24. Všem ostatním expozicím se p řidělí LGD ve výši 90 %.  
 
CS 38   CS 3.3. Splatnost 
25. Všem expozicím se p řidělí M v délce 5 let. 
 
CS 39   CS Část 3 - Hodnota expozice  
1. EXPOZICE V ŮČI PODNIK ŮM, INSTITUCÍM , CENTRÁLNÍM VLÁDÁM A CENTRÁLNÍM 
BANKÁM A RETAILOVÉ EXPOZICE  
1. Pokud není uvedeno jinak, m ěří se hodnota expozice u rozvahových expozic bez 
zohlednění úpravy ocen ění. Toto pravidlo platí i v p řípadě aktiv koupených za cenu, 
která se liší od dlužné částky. V p řípadě nakoupených aktiv je rozdíl mezi dlužnou 
částkou a čistou hodnotou uvedenou v rozvaze úv ěrových institucí ozna čen jako 
diskont, pokud je dlužná částka vyšší, nebo jako prémie, pokud je dlužná částka 
nižší.  
2. Pokud úv ěrové instituce používají v p řípadě repo obchod ů nebo půjček či výpůjček 
cenných papír ů rámcové dohody o zapo čtení, vypo čítá se hodnota expozice podle 
článků 90 až 93. 
3. V případě rozvahového zapo čtení úvěrů a vkladů použijí úv ěrové instituce pro 
výpočet hodnoty expozice metody uvedené v článcích 90 až 93. 
4. Hodnota expozice u pronájm ů odpovídá diskontovaným pen ěžním tok ům, které 
produkují.  
5. U veškerých položek uvedených v p říloze IV se hodnota expozice ur čí za pomoci 
jedné ze dvou metod uvedených v p říloze III. 
6. Hodnota expozice pro výpo čet hodnoty rizikov ě vážené expozice u nakoupených 
pohledávek odpovídá nesplacené částce mínus kapitálové požadavky pro riziko 
rozmělnění před snižováním úv ěrového rizika. 
7. Odchylně od odstavce 5 se na kontrakty obchodované na uznávaných burzách a 
měnové kontrakty (krom ě kontraktů týkajících se zlata) s p ůvodní dobou splatnosti 
nejvýše 14 kalendá řních dnů nepoužijí metody stanovené v p říloze III a p řidělí se jim 
hodnota expozice nula.  
8. Odchylně od odstavce 5 mohou p říslušné orgány ud ělovat výjimky z použití metod 
uvedených v p říloze III a p řidělit hodnotu expozice nula  mimoburzovním (OTC) 
kontraktům zúčtovaným clearingovým st řediskem, p řičemž toto st ředisko jedná jako 
právní protistrana a všichni ú častníci pln ě a každodenn ě zajišťují kolaterálem 
expozici, kterou clearingovému st ředisku p ředkládají, tak že poskytují zajišt ění 
pokrývající jak sou časnou reálnou hodnotu, tak i p řípadnou budoucí expozici.  
Složený kolaterál musí spl ňovat jednu z následujících podmínek: 
a) může mu být p řidělena riziková váha 0 %; 
b) tvoří jej hotovostní vk lady složené u úv ěrové instituce poskytující úv ěr; 
c) tvoří jej vkladní listy nebo podobné  nástroje vydané danou úv ěrovou institucí 
nebo u ní uložené. 
 
CS 40   CS Příslušný orgán se musí ujistit, že je vylou čeno riziko, že by se expozice 
clearingového st řediska nahromadily a p řesáhly tržní hodnotu složeného kolaterálu. 
9. Hodnota expozice v p řípadě získaných, ale ne čerpaných p říslibů revolvingových 
nakoupených pohledávek v ůči podnikům se vypo čítá tak, že se p řislíbená, ale 
nevyčerpaná částka vynásobí 75 %.  
10. Pokud expozici tvo ří cenné papíry prodané, složené či zapůjčené v rámci repo 
obchodu nebo p ůjčky či výpůjčky cenných papír ů nebo komodit, odpovídá hodnota 
expozice hodnot ě daných cenných papír ů nebo komodit ur čené podle článku 74. 
Pokud se použije komplexní metoda finan čního kolaterálu uvedená v p říloze VIII 
části 3, navýší se hodnota expoz ice o koeficient volatility p říslušný pro takové cenné 
papíry nebo komodity, jak je stanoveno v dané p říloze. 
11. Hodnota expozice u násle dujících položek se vypo čítá tak, že se p řislíbená, ale 
nevyčerpaná částka vynásobí konverzním faktorem.  
Úvěrové instituce použijí násle dující konverzní faktory: 
a) na úv ěrové linky, které jsou nezávazné, které m ůže instituce bezpodmíne čně 
zrušit, nebo které umož ňují kdykoli a bez p ředchozího oznámení automatické 
zrušení ze strany instituce, se uplatní  konverzní faktor 0 %. Aby mohly 
úvěrové instituce uplatnit konverzní faktor 0 %, musí aktivn ě sledovat finan ční 
situaci dlužníka a jejich systémy vnit řní kontroly jim musí umožnit okamžit ě 
zjistit zhoršení úv ěruschopnosti dlužníka. Ne čerpané retailové úv ěrové linky 
lze považovat za bezpodmíne čně zrušitelné, pokud podmínky, které se k nim 
vztahují, umož ňují úvěrové instituci, aby je zrušil a do té míry, jak to povolují 
zákony na ochranu spot řebitele a související legislativa;  
b) na krátkodobé akreditivy vzniklé v d ůsledku pohybu zboží se uplatní konverzní 
faktor 20 % jak u vydávající instituce , tak u potvrzující instituce;  
c) na ostatní úv ěrové linky, podrozvahové expozice emitovaných finan čních 
nástrojů (note issuance facili ties) a revolvingové úv ěrové facility (revolving 
underwriting facilities) se uplat ní konverzní faktor 75 %;  
d) úvěrové instituce, které spl ňují minimální požadavky pro používání vlastních 
odhadů konverzních faktor ů uvedené v části 4, mohou používat vlastní odhady 
konverzních faktor ů pro různé typy produkt ů, pokud to schválí p říslušné 
orgány. 
12. Pokud se n ěkterý příslib vztahuje k prodloužení jiného p říslibu, použije se nižší ze 
dvou konverzních faktor ů spojených s jednotlivými p řísliby. 
13. V případě jiných podrozvahových položek, než kter é jsou uvedeny v odstavcích 1 až 
11, se hodnota expozice ur čí podle přílohy II. 
2. AKCIOVÉ EXPOZICE  
14. Hodnota expozice odpovídá hodnot ě uvedené ve finan čních výkazech. P řijatelná jsou 
následující opat ření: 
 
CS 41   CS a) v případě investic ocen ěných reálnou hodnotou, u nichž jsou zm ěny hodnoty 
přímo zachyceny p řes výkaz zisk ů a ztrát ve vlastním kapitálu, odpovídá 
hodnota expozice reálné hodnot ě uvedené v rozvaze;  
b) v případě investic ocen ěných reálnou hodnotou, u nichž nejsou zm ěny hodnoty 
přímo zachyceny v zisku nebo ztrát ě, ale ve zvláštní slož ce vlastního kapitálu, 
která je da ňově upravená, odpovídá hodnota expozice reálné hodnot ě uvedené 
v rozvaze;  
c) v případě investic ocen ěných pořizovací cenou, či nižší z po řizovací ceny nebo 
tržní hodnoty, odpovídá hodnota expozice po řizovací cen ě nebo tržní hodnot ě 
uvedené v rozvaze. 
3. OSTATNÍ JINÁ NEŽ DLUHOVÁ AKTIVA  
15. Hodnota expozice u ostatních jiných než dluhových aktiv odpovídá hodnot ě uvedené 
ve finančních výkazech.  
 
CS 42   CS Část 4 - Minimální požadavky pro IRB p řístup  
1. RATINGOVÉ SYSTÉMY  
1. „Ratingový systém“ zahrnuje vešk eré metody, postupy, kontroly, sb ěr dat a 
informační systémy, které podporují hodnocení úv ěrového rizika, za řazování expozic 
do ratingových stup ňů nebo seskupení a kvantifikaci odhad ů ohledně ztrát a selhání u 
konkrétních typ ů expozic.  
2. Používá-li úv ěrová instituce n ěkolik ratingových systém ů, musí být rozhodnutí o 
volbě ratingového systému pro daného dlužníka či transakci zdokumentována a musí 
být zvolen takový ratingový systém, který p řiměřeně odráží úrove ň rizika.  
3. Kritéria a postupy pro volbu ratingové ho systému musí být pravideln ě 
přehodnocovány, p řičemž se posuzuje, zda z ůstávají vhodné pro aktuální portfolio a 
vnější podmínky.  
1.1. Struktura ratingových systém ů 
4. Pokud úv ěrová instituce používá p římé odhady rizikových parametr ů, lze na n ě 
pohlížet jako na výstupy stup ňů na spojité ratingové stupnici.  
1.1.1.  Expozice v ůči podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám 
5. Ratingový systém musí brát v úvahu rizikové charakteristiky dlužníka a transakce.  
6. Ratingový systém musí mít ratingovou stupnici dlužník ů, která odráží výlu čně 
kvantifikaci rizika selh ání ze strany dlužník ů. Ratingová stupnice dlužník ů musí mít 
minimáln ě 7 stupňů pro dlužníky, kte ří nejsou v selhání, a jeden pro dlužníky, kte ří 
jsou v selhání.  
7. „Ratingový stupe ň dlužníka“ znamená rizikovou kategorii na ratingové stupnici 
dlužníků v rámci ratingového systému, do níž jsou dlužníci za řazováni na základ ě 
konkrétních a z řejmých ratingových kritérií, z nichž jsou pak odvozovány odhady 
PD. Úvěrová instituce musí mít zdokument ován vztah mezi ratingovými stupni 
dlužníků jak ve smyslu úrovn ě rizika selhání, které jednotlivé stupn ě předpokládají, 
tak kritérií užívaných k rozlišení je dnotlivých úrovní tohoto rizika.  
8. Úvěrové instituce s portfolii koncentrovanými v ur čitém tržním segmentu a v ur čitém 
rozpětí rizika selhání musí mít v tomto rozp ětí dostatek ratingových stup ňů, aby se 
zamezilo nadm ěrné koncentraci dlužník ů v jednom stupni. Výrazné koncentrace v 
rámci jednoho stupn ě musí být podpo řeny přesvědčivými empirickými d ůkazy, že 
stupeň pokrývá p řiměřeně úzké pásmo PD a riziko selhání p ředstavované všemi 
dlužníky v daném stupni spadá do tohoto pásma.  
9. Aby mohla úv ěrová instituce získat od p říslušných orgán ů oprávnění používat pro 
výpočet kapitálových požadavk ů vlastní odhady LGD, musí ratingový systém 
zahrnovat jasn ě odlišenou ratingovou stupnici tr ansakcí, která odráží výlu čně 
charakteristiky transakc í související s LGD.  
 
CS 43   CS 10. Aby mohla úv ěrová instituce získat od p říslušných orgán ů oprávnění používat pro 
výpočet kapitálových požadavk ů vlastní odhady konverzních faktor ů, musí ratingový 
systém zahrnovat jasn ě odlišenou ratingovou stupnici tr ansakcí, která odráží výlu čně 
charakteristiky transakcí souvi sející s konverzními faktory.  
11. „Stupeň transakce“ znamená rizikovou kategorii na ratingové stupnici transakcí v 
rámci ratingového systému, do níž jsou expozice za řazovány na základ ě konkrétních 
a zřejmých ratingových kritérií, z nichž jsou pak odvozovány vlastní odhady LGD 
nebo konverzních faktor ů. Definice stupn ě musí obsahovat jak popis za řazování 
expozic do stup ňů, tak kritérií užívaných k rozlišení úrovn ě rizika mezi jednotlivými 
stupni.  
12. Výrazné koncentrace v rámci jednoho stupn ě transakce musí být podpo řeny 
přesvědčivými empirickými d ůkazy, že stupe ň transakce pokrývá p řiměřeně úzké 
pásmo LGD nebo konverzních faktor ů a riziko p ředstavované všemi expozicemi v 
daném stupni spadá do tohoto pásma.  
13. Úvěrové instituce užívající k ur čení rizikových vah pro specializované úv ěrové 
expozice metody vymezené v části 1 odst. 5 jsou osvobozeny od povinnosti mít 
ratingovou stupnici dlužník ů, která odráží výlu čně kvantifikaci rizika selhání ze 
strany dlužník ů pro tyto expozice. Odchyln ě od odstavce 6 musí mít tyto instituce 
pro výše zmín ěné expozice alespo ň 4 stupně pro dlužníky, kte ří nejsou v selhání, a 
alespoň jeden pro dlužníky, kte ří jsou v selhání.  
1.1.2.  Retailové expozice 
14. Ratingové systémy musí odrážet riziko dlužní ka i riziko transakce a musí zachycovat 
všechny relevantní charakterist iky dlužníka a transakce. 
15. Úroveň diferenciace rizik musí zajiš ťovat, že po čet expozic v daném stupni nebo 
seskupení umož ňuje dostate čně věrohodnou kvantifikaci a validaci ztrátových 
charakteristik na úrovni stupn ě nebo seskupení. Rozd ělení expozic a dlužník ů napříč 
stupni nebo seskupeními musí zamezovat nadm ěrným koncentracím.  
16. Úvěrové instituce musí prokázat, že proces za řazování expozic do stup ňů nebo 
seskupení zajiš ťuje dostate čnou diferenciaci rizika, sdružení dostate čně homogenních 
expozic a umož ňuje přesné a konzistentní odhadování ztrátových charakteristik v 
rámci stupn ě či seskupení. U nakoupených pohledávek musí seskupení odrážet 
upisovací praktiky prodejce a r ůznorodost jeho klient ů.  
17. Při zařazování expozic do stupn ě nebo seskupení musí brát úv ěrové instituce v úvahu 
následující rizikové faktory: 
Rizikové charakteristiky dlužníka 
a) Rizikové charakteristiky transakce, v četně typu produktu či kolaterálu, 
případně obojího. Úv ěrové instituce musí použít zvláštní zp ůsob zacházení v 
případech, kdy je pro n ěkolik expozic použit stejný kolaterál; 
b) nesplácení, pokud úv ěrová instituce neprokáže svému p říslušnému orgánu, že 
nesplácení je faktorem ovliv ňujícím dané riziko expozice jen nevýznamn ě; 
 
CS 44   CS c) zařazení do jednotlivých stup ňů nebo seskupení. 
18. Úvěrová instituce musí mít specifické definice, postupy a kritéria pro za řazování 
expozic do stup ňů a seskupení v rámci ratingového systému.  
a) Definice a kritéria týkající se stup ňů a seskupení musí být dostate čně podrobné, 
aby umožnily osobám odpov ědným za rating konzistentn ě zařazovat dlužníky 
či transakce p ředstavující obdobné riziko do stejného ratingového stupn ě nebo 
seskupení. Tato konzistentnost se musí  týkat všech obchodních linií, útvar ů a 
zeměpisných oblastí;  
b) dokumentace ratingového procesu musí umožnit t řetím stranám pochopit 
způsob zařazování expozic do stup ňů a seskupení, reprodukovat proces 
zařazování do stup ňů či seskupení a hodnotit oprávn ěnost zařazení do stupn ě či 
seskupení; 
c) daná kritéria musí být také konzistentní s interními zásadami úv ěrové politiky 
úvěrové instituce a s jejími postupy p ři nakládání s problémovými dlužníky a 
transakcemi. 
19. Úvěrová instituce musí p ři zařazování dlužník ů a transakcí do ratingových stup ňů 
nebo seskupení brát v úvahu veškeré relevantní informace. Tyto informace musí být 
aktuální a musí úv ěrové instituci umožnit p ředpovídat budoucí vývoj expozice. Čím 
méně má úvěrová instituce informací, tím konzervativn ější musí být proces 
zařazování dlužník ů a transakcí do stup ňů nebo seskupení. Používá-li úv ěrová 
instituce externí rating jako primární faktor ur čující přiřazení interního ratingového 
stupně, musí se ujistit, že bere v úvahu  i ostatní relevantní informace.  
1.2. Zařazování expozic 
1.2.1.  Expozice v ůči podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám 
20. V rámci procesu schvalování úv ěrů musí být každý dlužník za řazen do ratingového 
stupně dlužníka.  
21. V případě úvěrových institucí, které jsou oprávn ěny používat vlastní odhady LGD či 
konverzních faktor ů, musí být v rámci procesu schvalování úv ěrů každá expozice 
rovněž zařazena do ratingového stupn ě transakce. 
22. Úvěrové instituce užívající k ur čení rizikových vah pro specializované úv ěrové 
expozice metody vymezené v části 1 odst. 5 musí jednotlivé expozice za řazovat do 
stupňů v souladu s odstavcem 13.  
23. Každý samostatný právní subjekt, v ůči němuž má úv ěrová instituce expozici, musí 
být hodnocen samostatn ě. Úvěrová instituce musí svému p říslušnému orgánu 
prokázat, že její postupy pro nakládání s jednotlivými klienty-dlužníky a skupinami 
spojených klient ů jsou přijatelné.  
24. Různé expozice v ůči stejnému dlužníkovi musí být za řazovány do stejného 
ratingového stupn ě dlužníka bez ohledu na jakékoliv rozdíly v povaze jednotlivých 
transakcí. Mezi výjimky, kdy je r ůzným expozicím v ůči stejnému dlužníkovi 
povoleno p řidělovat různé stupn ě ratingu, pat ří: 
 
CS 45   CS a) riziko zem ě v závislosti na tom, zda jsou expozice denominovány v domácí 
nebo cizí m ěně; 
b) případ, kdy je ratingový stupe ň dlužníka upraven s p řihlédnutím k zárukám 
přidruženým k expozici.  
1.2.2.  Retailové expozice 
25. V rámci procesu schvalování úv ěrů musí být každá expozice za řazena do 
ratingového stupn ě nebo seskupení.  
1.2.3.  Odchylky od ratingového systému 
26. V případě zařazování do stup ňů a seskupení musí úv ěrové instituce dokumentovat 
situace, ve kterých m ůže lidský úsudek p řevážit nad vstupními parametry nebo 
výsledky procesu za řazování, a zam ěstnance, kte ří jsou odpov ědni za schvalování 
takovýchto odchýlení. Úv ěrové instituce musí dokumentovat tyto p řípady odchýlení 
od systému a odpov ědné zaměstnance. Úv ěrové instituce musí analyzovat vývoj 
expozic, u nichž p ři zařazování do stup ňů došlo k odchýlení od systému. Tato 
analýza musí rovn ěž obsahovat hodnocení vývoje expoz ic, u kterých byl rating 
pozměněn určitou osobou, jež v tomto ohledu p řebírá odpov ědnost za všechny 
příslušné zam ěstnance.  
1.3. Integrita procesu za řazování do ratingových stup ňů 
1.3.1.  Expozice v ůči podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám 
27. Zařazování do ratingových stup ňů a jeho pravidelný p řezkum musí být provád ěn 
nebo schvalován nezávislou stranou, která nemá p římý prosp ěch z rozhodování o 
poskytování úv ěrů.  
28. Úvěrové instituce musí za řazování do ratingových stup ňů aktualizovat minimáln ě 
jednou ro čně. Problémové expozice a vysoce rizi koví dlužníci musí být podrobeni 
častějšímu přezkumu. Pokud úv ěrové instituce získají d ůležité informace o 
dlužníkovi či expozici, musí stanovit nový rating.  
29. Úvěrová instituce musí mít ú činný postup získávání a aktualizace p říslušných 
informací o charakteristik ách dlužníka, které ovliv ňují PD, a o charakteristikách 
transakce, které ovliv ňují LGD a konverzní faktory.  
1.3.2.  Retailové expozice 
30. Úvěrová instituce musí alespo ň jednou ro čně aktualizovat za řazení dlužníka a 
transakce nebo p řehodnotit ztrátové charakteristiky a stav nesplácení každého 
rozlišovaného rizikového seskupení. Úv ěrová instituce musí rovn ěž alespoň jednou 
ročně na reprezentativním vzorku p řehodnotit stav jednotlivých expozic v rámci 
každého seskupení, aby se ujistil a, že jsou expozice i nadále za řazovány do 
správného seskupení.  
1.4. Použití model ů 
31. Užívá-li úv ěrová instituce statistické mode ly a jiné technické metody k za řazování 
expozic do ratingových stup ňů či seskupení dlužník ů nebo transakcí, potom: 
 
CS 46   CS a) úvěrová instituce musí svému p říslušnému orgánu doložit, že daný model má 
dobrou predik ční sílu a že jeho použitím nedoch ází ke zkreslen í regulatorních 
kapitálových požadavk ů. Proměnné na vstupu modelu musí tvo řit odpovídající 
a efektivní základ pro výsledné predik ce. Model nesmí vykazovat výrazné 
odchylky; 
b) úvěrová instituce musí mít k dispozici postup prov ěřování dat vstupujících do 
daného modelu, který zahrnuje hodnocení p řesnosti, úplno sti a vhodnosti dat; 
c) úvěrová instituce musí prokázat, že data  použitá ke konstrukci daného modelu 
jsou reprezentativní pro s oubor aktuálních dlužník ů či expozic úv ěrové 
instituce; 
d) úvěrová instituce musí mít pravidelný cykl us validace modelu, který se skládá 
ze sledování výkonu a stability modelu, p řezkum specifikace modelu a 
testování výstup ů modelu proti skute čnosti; 
e) úvěrová instituce musí statistický m odel doplnit o faktor lidského úsudku a 
dohledu, aby bylo možno p řezkoumávat za řazení do ratingových stup ňů 
provedená na základ ě modelu a zajistit řádné užívání model ů. Proces 
přezkoumávání se musí zam ěřit na nalezení a omezení chyb spojených se 
slabinami modelu. Lidský úsudek musí  brát v úvahu všechny relevantní 
informace, které nebere v úvahu model. Úv ěrová instituce musí 
zdokumentovat, jakým zp ůsobem je lidské rozhodování kombinováno s 
výsledky modelu. 
1.5. Dokumentace ratingových systém ů 
32. Úvěrové instituce musí mít zdokumentova nou koncepci a provozní detaily svých 
ratingových systém ů. Tato dokumentace musí dokazovat dodržování minimálních 
požadavk ů uvedených v této části a zabývat se oblastmi ja ko diferenciace portfolií, 
ratingová kritéria, povinnosti stra n hodnotících dlužníky a expozice, četnost revizí 
ratingu a dohled nad ratingovým procesem ze strany vedení.  
33. Úvěrová instituce musí zdokumentovat d ůvody výb ěru svých ratingových kritérií a 
analýzu podporující tento výb ěr. Úvěrová instituce musí zdokumentovat veškeré 
významné zm ěny ve svém ratingovém procesu a tato dokumentace musí umož ňovat 
určení změn, které byly v ratingovém pr ocesu provedeny po posledním p řezkumu ze 
strany příslušných orgán ů. Rovněž musí být zdokumentována  organizace stanovení 
ratingu, zejména proces stanovení ratingu a struktura vnit řní kontroly.  
34. Úvěrové instituce musí zdokumentovat konkrétní  definice selhání a ztráty používané 
interně a prokázat jejich konzistentnost s definicemi uvedenými v této sm ěrnici.  
35. Používá-li úv ěrová instituce v ratingovém procesu statistické modely, musí 
dokumentovat jejich metodiku. Taková dokumentace musí: 
a) poskytnout podrobný popis teorie, p ředpokladů, či případně matematického a 
empirického základu pro za řazování odhad ů ke stup ňům, jednotlivým 
dlužníkům, expozicím nebo seskupením, a také popis zdroj ů dat užívaných k 
odhadování modelu; 
 
CS 47   CS b) zavést p řísný statistický proces pro validaci modelu (v četně testování 
výkonnosti modelu na vzorku dat z jiného časového období a na jiném vzorku 
dat, než je vzorek použitý ke specifikaci modelu); 
c) poukázat na jakékoliv okolnosti, za kterých model nepracuje efektivn ě. 
36. Použití modelu získaného od t řetí strany, která na svou technologii nárokuje ochranu 
duševního vlastnictví, není d ůvodem pro vyn ětí z povinnosti dokumentace modelu 
nebo jakýchkoliv dalších požadavk ů spojených s ratingovými systémy. Povinnost 
vyhovět požadavk ům příslušných orgán ů spočívá na dané úv ěrové instituci.  
1.6. Správa dat 
37. Úvěrové instituce musí shromaž ďovat a ukládat data týkající se jejich interních 
ratingů v souladu s požadavky uvedenými v článcích 145 až 149. 
1.6.1.  Expozice v ůči podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám 
38. Úvěrové instituce musí shromaž ďovat a ukládat: 
a) úplnou historii všech rating ů přidělených dlužník ům a uznaným ru čitelům; 
b) data, kdy byly ratingy p řiděleny; 
c) základní údaje a metodiku použitou k odvození rating ů; 
d) totožnost osoby odpov ědné za přidělování rating ů; 
e) totožnost dlužník ů a expozic, u nichž došlo k selhání; 
f) datum a okolnosti t ěchto selhání; 
g) data týkající se PD a skute čných podíl ů selhání spojenýc h s ratingovými stupni 
a přechody mezi ratingy; 
h) úvěrové instituce, které nepoužívají vlastní odhady LGD nebo konverzních 
faktorů, musí shromaž ďovat a ukládat záznamy o srovnání skute čných hodnot 
LGD s hodnotami uvedenými v části 2 odst. 8 a skute čné konverzní faktory s 
hodnotami uvedenými v části 3 odst. 11.  
39. Úvěrové instituce, které používají vlastní odhady LGD nebo konverzních faktor ů, 
musí shromaž ďovat a ukládat: 
a) úplnou historii všech dat týkajících se rating ů transakcí a odhad ů LGD a 
konverzních faktor ů spojených s jednotlivými ratingovými stupnicemi; 
b) data, kdy byly p řiděleny ratingy a provedeny odhady; 
c) základní údaje a metodi ku použitou k odvození rating ů transakcí a odhad ů 
LGD a konverzních faktor ů; 
d) totožnost osoby, která st anovila rating transakce, a osoby, která provedla 
odhady LGD a konverzních faktor ů; 
 
CS 48   CS e) data týkající se odhadnutých a skute čných hodnot LGD a konverzních faktor ů 
spojených s jednotlivými expozicem i, u nichž došlo k selhání;  
f) data týkající se hodnot LGD u dané expozice p řed a po vyhodnocení vlivu 
záruky či úvěrového derivátu pro ty úv ěrové instituce, u nichž se ve výpo čtu 
LGD projevují ú činky snižování úv ěrového rizika prost řednictvím záruk nebo 
úvěrových derivát ů; 
g) data týkající se složek ztráty pro každou expozici, u níž došlo k selhání.  
1.6.2.  Retailové expozice 
40. Úvěrové instituce musí shromaž ďovat a ukládat: 
a) data použitá p ři procesu za řazování expozic do ratingových stup ňů či 
seskupení; 
b) data týkající se odhad ů PD, LGD a konverzních faktor ů spojených se stupni 
nebo seskupeními expozic; 
c) totožnost dlužník ů a expozic, u nichž došlo k selhání; 
d) v p řípadě expozic, u nichž došlo k selhán í, pak data týkající se stup ňů nebo 
seskupení, do nichž byla daná expozice za řazena v roce p ředcházejícím 
selhání, a skute čné hodnoty LGD a konverzního faktoru; 
e) data týkající se ztrátovosti a marží v p řípadě kvalifikovaných revolvingových 
retailových expozic.  
1.7. Stresové testy používané p ři hodnocení kapitálové p řiměřenosti 
41. Úvěrová instituce musí mít k dispozici řádné postupy stresového testování, které 
používá p ři hodnocení své kapitálové p řiměřenosti. Stresové testování musí 
zahrnovat identifikaci možnýc h událostí nebo budoucích zm ěn ekonomických 
podmínek, které by mohly nep říznivě ovlivnit úv ěrovou angažovanost dané úv ěrové 
instituce, a dále hodnocení schopnosti dané úv ěrové instituce t ěmto změnám čelit.  
42. Úvěrová instituce musí pravideln ě provádět stresové testy úv ěrového rizika, aby 
mohla vyhodnotit vliv ur čitých specifických podmínek na celkové regulatorní 
kapitálové požadavky pro úv ěrové riziko. Test, který bude  používán, vybírá daná 
úvěrová instituce a musí být schválen p říslušnými orgány dohledu. Test, který bude 
používán, musí být vypovídající a p řiměřeně konzervativní a musí brát v úvahu vliv 
scénářů předpokládajících alespo ň mírnou recesi. Úv ěrová instituce musí v rámci 
stresového testován í hodnotit také p řechody mezi ratingy. Portfolia podrobená 
stresovým test ům musí zahrnovat velkou v ětšinu celkových expozic úv ěrové 
instituce.  
2. KVANTIFIKACE RIZIK  
43. Při určování rizikových parametr ů spojených s ratingovými stupni nebo seskupeními 
musí úvěrové instituce dodržovat následující požadavky: 
 
CS 49   CS 2.1. Definice selhání 
44. V případě, že je spln ěna alespo ň jedna z následujících podmínek, se bude mít za to, 
že u konkrétního dlužníka došlo k „selhání“: 
a) úvěrová instituce se domnívá, že dlužník pravd ěpodobně v plném rozsahu 
nesplatí své úv ěrové závazky v ůči úvěrové instituci, jejímu mate řskému 
podniku či některému z jejích dce řiných podnik ů, aniž by se úv ěrová instituce 
uchýlila ke krok ům, jako je realizace zajišt ění (pokud existuje); 
b) některý významný úv ěrový závazek dlužníka v ůči úvěrové instituci, jejímu 
mateřskému podniku či některému z jejích dce řiných podnik ů je více než 90 
dní po splatnosti.  
Dny v prodlení se za čínají počítat od okamžiku, kdy dlužník p řekročí doporučený 
limit, je mu doporu čen limit nižší než aktuální čerpání či čerpal úvěr bez oprávn ění. 
Doporučeným limitem se rozumí limit, který byl oznámen dlužníkovi. 
V případě retailových expozic a expozic v ůči subjektům veřejného sektoru musí 
příslušné orgány stanovit po čet dnů v prodlení, jak je uvedeno v odstavci 48.  
V případě expozic v ůči podnikům mohou p říslušné orgány stanovit po čet dnů v 
prodlení, jak je uvedeno v čl. 154 odst. 4. 
V případě retailových expozic mohou úv ěrové instituce použít tuto definici na úrovni 
transakce.  
45. Za signály nepravd ěpodobného splacení musí úv ěrové instituce považovat 
následující jevy: 
a) úvěrová instituce p řestane úvěrový závazek úro čit; 
b) úvěrová instituce provede úpravu ocen ění v důsledku významného zhoršení 
úvěrové kvality zaznamenaného až po otev ření expozice úv ěrovou institucí;  
c) úvěrová instituce prodává daný úv ěrový závazek s výraznou ekonomickou 
ztrátou související s kvalitou úv ěru; 
d) úvěrová instituce souhlasí s nouzovou restrukturalizací úv ěrového závazku, 
která pravd ěpodobně povede ke snížení finan čního závazku zp ůsobenému 
prominutím nebo odložením jistiny, úrok ů nebo (p řípadně) poplatk ů. To v 
případě akciových expozic hodnocených me todou PD/LGD zahrnuje nouzovou 
restrukturalizaci samotných t ěchto akcií;  
e) úvěrová instituce podala návrh na k onkurs dlužníka nebo podobný požadavek 
týkající se úv ěrového závazku dlužníka v ůči úvěrové instituci, jejímu 
mateřskému podniku či některému z jejích dce řiných podnik ů; 
f) dlužník požádal o vyhlášení konkursu nebo na n ěj byl uvalen konkurs či 
podobná ochrana, aby se tím vyhnul splacení úv ěrového závazku v ůči úvěrové 
 
CS 50   CS instituci, jejímu mate řskému podniku či některému z jejích dce řiných podnik ů, 
anebo je zpozdil. 
46. Úvěrové instituce užívající externí data, která nejsou konzistentní s definicí selhání, 
musí prokázat svým p říslušným orgán ům, že byly provedeny p říslušné úpravy, aby 
byla dosažena obecná shoda s danou definicí selhání.  
47. Pokud se úv ěrová instituce domnívá, že na expozici, u níž d říve došlo k selhání, již 
neplatí definice selhání, m ůže stanovit rating dlužníka nebo transakce zp ůsobem, 
který by uplat ňovala u expozice, u níž k se lhání nikdy nedošlo. Pokud by bylo 
následně třeba uplatnit definici selhání, bude se m ít za to, že došlo k dalšímu selhání.  
48. Příslušné orgány jednotlivých členských stát ů stanoví pro retailové expozice a 
expozice v ůči subjektům veřejného sektoru p řesný počet dnů v prodlení, který musí 
všechny úv ěrové instituce sídlící v daném členském stát ě dodržovat podle definice 
selhání v odstavci 44 u expozic v ůči protistranám sídlícím v daném členském stát ě. 
Konkrétní po čet dní musí být v intervalu 90-180 dní a m ůže se lišit pro r ůzné typy 
produktů. V případě expozic v ůči protistranám sídlícím na území jiných členských 
států stanoví p říslušné orgány po čet dnů v prodlení, který nesmí být vyšší než po čet 
stanovený p říslušným orgánem daného členského státu.  
2.2. Obecné požadavky v oblasti odhad ů 
49. Vlastní odhady rizikových parametr ů PD, LGD, konverzních faktor ů a EL provedené 
úvěrovou institucí musí zahrnovat veškeré relevantní údaje, informace a metody. 
Odhady musí být odvozeny s využitím zkušeností z minulosti a empirických d ůkazů 
a nesmí být založeny pouze na expertním rozhodování. Odhady musí být p řesvědčivé 
a intuitivní a musí být zal oženy na faktorech významn ě ovlivňujících příslušné 
rizikové parametry. Čím méně má úvěrová instituce k dispozici údaj ů, tím 
konzervativn ější musí být ve svých odhadech. 
50. Úvěrová instituce musí být schopná poskytnout rozbor historie ztrát týkající se 
četnosti selhání, LGD, konverzního faktor u nebo ztráty, u které jsou používány 
odhady EL, na faktory, které považuje za ur čující pro vývoj p říslušných rizikových 
parametrů. Úvěrová instituce musí prokázat, že její odhady jsou výsledkem 
dlouhodobých zkušeností.  
51. Je třeba vzít v úvahu jakékoliv zm ěny v úvěrovacích postupech nebo v postupu 
zpětného vymáhání pohledávek za sledova ná období uvedená v odstavcích 66, 71, 
81, 85, 92 a 94. Odhady úv ěrové instituce musí odrážet vliv technického pokroku, 
nových údaj ů a dalších informací, jakm ile jsou k dispozici. Úv ěrové instituce musí 
své odhady revidovat, kdykoliv se objeví nové informace, vždy však alespo ň jednou 
ročně.  
52. Soubor expozic, na nichž jsou založena data p oužívaná k odhad ům, zásady úv ěrové 
politiky používané v okamžiku vzniku dat a dalš í relevantní charakteristiky musí být 
srovnatelné s charakteris tikami expozic a norem úv ěrové instituce. Úv ěrová instituce 
musí rovn ěž prokázat, že ekonomické nebo tr žní podmínky, na nichž jsou data 
založena, jsou relevantní vzhledem k aktuálním a p ředvídatelným podmínkám. Po čet 
expozic ve vzorku a časový rozsah dat používaný ke kvantifikaci musí být 
dostatečný, aby mohla úv ěrová instituce v ěřit, že její odhady jsou p řesné a důkladné. 
 
CS 51   CS 53. U nakoupených pohledávek musí odhady odrážet veškeré relevantní informace, které 
jsou nakupující úv ěrové instituci k dispozici ohledn ě kvality podkladových 
pohledávek, v četně údajů o obdobných seskupeních poskytnutých prodejcem, 
nakupující úv ěrovou institucí nebo externími zdroji. Nakupující úv ěrová instituce 
musí ověřit veškeré údaje od prodejc e, o které se opírá.  
54. Úvěrová instituce musí p ři svých odhadech obez řetně počítat s určitou rezervou 
ohledně očekávaného rozsahu chyb v odhadech. Jsou-li metody a údaje mén ě 
uspokojivé a o čekávaný rozsah chyb je v ětší, musí být i tato rezerva z d ůvodu 
obezřetnosti větší.  
55. Používají-li úv ěrové instituce rozdílné odhady pro výpo čet rizikových vah a pro 
vnitřní účely, musí tuto skute čnost zdokumentovat a oprávn ěnost tohoto po čínání 
prokázat p říslušnému orgánu.  
56. Prokáží-li úv ěrové instituce svým p říslušným orgán ům, že data shromážd ěná před 
datem provád ění této sm ěrnice byla p říslušným zp ůsobem upravena a bylo tak 
dosaženo obecné shody s definicí  selhání nebo ztráty, mohou p říslušné orgány 
úvěrovým institucím povolit ur čitou flexibilitu v používání požadovaných norem pro 
tato data.  
57. Používá-li úv ěrová instituce data sdílená v rámci seskupení mezi úv ěrovými 
institucemi, musí prokázat, že: 
a) ratingové systémy a kritéria ostatních úv ěrových institucí v daném seskupení 
jsou podobná jejím vlastním; 
b) dané seskupení je reprezen tativní pro portfolio, pro n ějž jsou sdílená data 
použita; 
c) sdílená data jsou úv ěrovou institucí používána konzistentn ě po delší dobu pro 
účely stálého odhadování. 
58. Používá-li úv ěrová instituce data, která jsou sdílena mezi úv ěrovými institucemi, je i 
nadále odpov ědná za integritu svých ratingových systém ů. Úvěrová instituce musí 
příslušnému orgánu prokázat, že dostate čně rozumí svým ratingovým systém ům, 
zejména že je schopna efektivn ě sledovat a kontrolova t ratingový proces.  
2.2.1.  Specifické požadavky týkající se odhadování PD 
Expozice v ůči podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám 
59. Úvěrové instituce musí odhadovat PD pro jednotlivé ratingové stupn ě dlužníků z 
dlouhodobých pr ůměrných úrovní jednoro čních podíl ů selhání.  
60. V případě nakoupených pohledávek v ůči podnikům mohou úv ěrové instituce 
odhadnout EL pro jednotlivé ratingové stupn ě dlužníků z dlouhodobých pr ůměrných 
úrovní jednoro čních realizovaných podíl ů selhání.  
61. Pokud úv ěrová instituce odvozuje dlouhodobé pr ůměrné odhady PD a LGD pro 
nakoupené pohledávky v ůči podnikům z odhadu EL a odpovídajícího odhadu PD 
nebo LGD, pak postup odhadu celkových ztrát musí spl ňovat obecné normy pro 
 
CS 52   CS odhad PD a LGD vymezené v této části a výsledek musí být konzistentní s 
konceptem LGD vymezeným v odstavci 73.  
62. Metody odhadu PD musí úv ěrové instituce používat pouze v kombinaci s podp ůrnou 
analýzou. Úv ěrové instituce si musí uv ědomit důležitost expertní ho rozhodování p ři 
kombinování výsledk ů různých metod a p ři úpravách v d ůsledku omezenosti metod a 
informací.  
63. Používá-li úv ěrová instituce k odhadování PD vlastn í historická data o selháních, 
musí ve své analýze prokázat, že tyto odhady odrážejí standardy pro upisování a 
veškeré rozdíly mezi ratingovým systémem, který tato data poskytl, a aktuáln ě 
používaným ratingovým systémem. Pokud byly zm ěněny standardy pro upisování či 
ratingové systémy, musí úv ěrová instituce p ři odhadování PD po čítat s určitou vyšší 
rezervou. 
64. Pokud úv ěrová instituce spojuje své vnit řní ratingové stupn ě se stupnicí užívanou 
ratingovou agenturou či podobnými organizacemi, nebo je k takové stupnici 
přiřazuje, a poté p řiděluje podíl selhání zaznamenaný u ratingových stup ňů externí 
organizace svým vlastním stup ňům, musí být toto p řiřazování založeno na porovnání 
vnitřních ratingových kritérií a kritérií použív aných danou externí organizací a na 
porovnání interních a externích rating ů všech běžných dlužník ů. Přitom se musí 
úvěrová instituce vyvarovat systematických chyb či nekonzistentností v metod ě 
přiřazování nebo v podkladových datech. Kritéri a externí organizace, na nichž jsou 
založena data používaná ke kvantifikaci, musí být zam ěřena pouze na riziko selhání a 
nesmí odrážet charakteris tiky transakce. Analýza úv ěrové instituce musí obsahovat 
srovnání používaných definic selhání s p řihlédnutím k požadavk ům uvedeným v 
odstavcích 44 až 48. Úv ěrová instituce musí zásady p řiřazování zdokumentovat.  
65. Používá-li úv ěrová instituce statistické modely pro odhad selhání, smí odhadovat PD 
jako prostý pr ůměr odhadů pravděpodobnosti selhání u jednotlivých dlužník ů v 
daném ratingovém stupni. Používá-li úv ěrová instituce modely pravd ěpodobnosti 
selhání pro tento ú čel, musí splnit standardy uvedené v odstavci 31.  
66. Bez ohledu na to, zda úv ěrová instituce pro ú čely odhadování PD používá externí, 
vlastní nebo sdílené datové zdroje ne bo jejich kombinaci, musí být délka p říslušné 
historické časové řady alespo ň pro jeden z t ěchto zdroj ů minimáln ě pět let. Zahrnuje-
li časová řada pro n ěkterý ze zdroj ů delší období a jsou-li tato data relevantní, musí 
být použito toto delší období. Te nto odstavec se vztahuje rovn ěž na metodu PD/LGD 
u akcií.  
Retailové expozice 
67. Úvěrové instituce musí odhadovat PD  pro jednotlivé ratingové stupn ě nebo 
seskupení dlužník ů z dlouhodobých pr ůměrných úrovní jednoro čních podíl ů selhání.  
68. Odchylně od odstavce 67 mohou být odhady PD rovn ěž odvozeny ze skute čných 
ztrát a z p říslušných odhad ů LGD.  
69. Úvěrové instituce musí za primární zdroj informací pro odhadování ztrátových 
charakteristik považovat interní data pro za řazování expozic do stup ňů nebo 
 
CS 53   CS seskupení. Úv ěrové instituce mají povoleno používat externí data (v četně sdílených 
dat) nebo statistické modely kvantifikace, pokud prokáží výraznou návaznost mezi: 
a) procesem za řazování expozic do stup ňů nebo seskupení v úv ěrové instituci a 
procesem, který používá daný externí zdroj dat; 
b) mezi interním rizikovým profilem úv ěrové instituce a složením externích dat.  
V případě nakoupených retailových pohledávek mohou úv ěrové instituce používat 
externí i interní referen ční data. Úv ěrové instituce musí pro porovnání používat 
veškeré relevantní zdroje dat.  
70. Pokud úv ěrová instituce odvozuje dlouhodobé pr ůměrné odhady PD a LGD pro 
retailové expozice z odhadu celkových ztrát a odpovídajícího odhadu PD nebo LGD, 
pak postup odhadu celkových ztrát musí spl ňovat obecné normy pro odhad PD a 
LGD vymezené v této části a výsledek musí být konzistentní s konceptem LGD 
vymezeným v odstavci 73.  
71. Bez ohledu na to, zda úv ěrová instituce pro ú čely odhadování ztrátových 
charakteristik používá externí, vlastní nebo sdílené datové zdroje nebo jejich 
kombinaci, musí být délka p říslušné historické časové řady minimáln ě pět let alespo ň 
pro jeden z t ěchto zdroj ů. Zahrnuje-li časová řada pro n ěkterý ze zdroj ů delší období 
a jsou-li tato data relevantní, mu sí být použito toto delší období. Úv ěrová instituce 
nemusí přikládat historickým dat ům stejný význam, p řesvědčí-li příslušný orgán, že 
prostřednictvím nov ějších dat lze lépe p ředpovědět ztrátovost. 
72. Úvěrové instituce musí ur čit a analyzovat o čekávané zm ěny rizikových parametr ů v 
průběhu úvěrové angažovanosti (sezónní vlivy). 
2.2.2.  Specifické požadavky týkající se vlastních odhad ů LGD 
73. Úvěrové instituce musí odhadovat LGD pro jednotlivé ratingové stupn ě nebo 
seskupení transakcí na základ ě průměrných skute čných hodnot LGD v jednotlivých 
stupních nebo seskupeních transakc í za použití všech selhání zjišt ěných ve zdrojích 
dat (průměr vážený po čty selhání).  
74. Úvěrové instituce musí používat odhady LGD platné pro p řípad ekonomického 
poklesu, jsou-li konzervativn ější než dlouhodobá pr ůměrná úrove ň. Pokud se 
očekává, že ratingový systém p řinese dlouhodob ě konstantní skute čné hodnoty LGD 
pro jednotlivé ratingové stupn ě nebo seskupení, musí úv ěrové instituce provést 
úpravy svých odhad ů rizikových parametr ů pro jednotlivé stupn ě nebo seskupení, 
aby omezily vliv ekonomického poklesu na kapitál.  
75. Úvěrová instituce musí zohlednit rozsah jakékoliv závislosti mezi rizikem dlužníka a 
rizikem kolaterálu nebo pos kytovatele kolaterálu. K p řípadům, u kterých existuje 
vysoký stupe ň závislosti, musí být p řistupováno konzervativn ě.  
76. K nesouladu m ěn mezi podkladovým závazkem a kolaterálem je p ři hodnocení LGD 
prováděném úvěrovou institucí t řeba přistupovat konzervativn ě.  
77. Pokud odhady LGD zohled ňují existenci kolaterálu, nesmí být tyto odhady založeny 
výlučně na odhadované tržní hodnot ě kolaterálu. Odhady LGD musí zohled ňovat 
 
CS 54   CS možnou neschopnost úv ěrové instituce získat okamžitou kontrolu nad tímto 
kolaterálem a realizovat jej.  
78. Pokud úv ěrová instituce nespl ňuje minimální požadavky pro kolaterál uvedené v 
příloze VIII, nesmí být p ři odhadování LGD zohledn ěna žádná částka, u níž se 
očekává, že bude pokryta z tohoto kolaterálu.  
79. Ve specifickém p řípadě expozic, u nichž již doš lo k selhání, musí úv ěrová instituce 
použít takové odhady o čekávané ztráty pro každou expozici, jaké jsou nejvhodn ější 
vzhledem k daným ekonomickým okolnostem a stavu expozice.  
80. Pokud byly nesplacené zpožd ěné poplatky kapitalizovány ve výkazu zisk ů a ztrát 
úvěrové instituce, musí být zahrnuty do výše expozice a ztráty dané úv ěrové 
instituce.  
Expozice v ůči podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám 
81. Odhady LGD musí být založeny na datech za období minimáln ě sedmi let v p řípadě 
alespoň jednoho ze zdroj ů dat. Zahrnuje-li časová řada pro n ěkterý ze zdroj ů delší 
období a jsou-li tato data relevantní, musí být použito toto delší období.  
Retailové expozice 
82. Odchylně od odstavce 73 mohou být odhady LGD odvozeny ze skute čných ztrát a z 
příslušných odhad ů PD.  
83. Odchylně od odstavce 88 mohou úv ěrové instituce zohlednit dodate čná čerpání bu ď 
ve svých odhadech konverzních faktor ů nebo ve svých odhadech LGD.  
84. V případě nakoupených retailových pohledávek mohou úv ěrové instituce používat 
pro odhady LGD externí i interní referen ční data. 
85. Odhady LGD musí být založeny na datech za období minimáln ě pěti let. Odchyln ě 
od odstavce 73 nemusí úv ěrová instituce p řikládat historickým dat ům stejný význam, 
přesvědčí-li příslušný orgán, že prost řednictvím nov ějších dat lze lépe p ředpovědět 
ztrátovost.  
2.2.3.  Specifické požadavky týkající se vlastních odhad ů konverzních faktor ů 
86. Úvěrové instituce musí odhadovat konverz ní faktory pro jednotlivé stupn ě nebo 
seskupení transakcí na základ ě průměrných skute čných konverzních faktor ů v 
jednotlivých stupních nebo seskupeních tr ansakcí za použití vš ech selhání zjišt ěných 
ve zdrojích dat (pr ůměr vážený po čty selhání).  
87. Úvěrové instituce musí používat odhady konverzních faktor ů platné pro p řípad 
ekonomického poklesu, jsou-li konzervativn ější než dlouhodobá pr ůměrná úrove ň. 
Pokud se o čekává, že ratingový systém p řinese dlouhodob ě konstantní skute čné 
konverzní faktory pro je dnotlivé ratingové stupn ě nebo seskupení, musí úv ěrové 
instituce provést úpravy svých odhad ů rizikových parametr ů pro jednotlivé stupn ě 
nebo seskupení, aby omezily vliv ekonomického poklesu na kapitál.  
 
CS 55   CS 88. Odhady konverzních faktor ů provedené úv ěrovými institucemi musí odrážet možnost 
dodatečných čerpání dlužníkem až do okamžiku, kdy dojde k selhání, a také po 
tomto okamžiku.  
Pokud lze reáln ě předpokládat silnou pozi tivní korelaci mezi četností selhání a 
rozpětím konverzního faktoru, musí  odhad konverzního faktoru po čítat s větší 
rezervou.  
89. Při odhadování konverzních faktor ů musí úv ěrové instituce zohlednit vlastní 
specifické zásady a strategie použív ané v souvislosti se sledováním ú čtů a 
zpracováváním plateb. Úv ěrové instituce musí také zohlednit svou schopnost a 
ochotu zabránit dalšímu čerpání prost ředků za okolností blížících se selhání, jako je 
porušení smluvních podmínek nebo jiné technicky podmín ěné případy selhání.  
90. Úvěrové instituce musí mít odpovídající systémy a postupy pro sledování objem ů 
transakcí, aktuálních dlužných částek v porovnání s p řislíbenými úv ěrovými linkami 
a změnami aktuální dlužné částky u jednotlivých dlužník ů a stupňů. Úvěrová 
instituce musí být schopna každodenn ě sledovat aktuální stav z ůstatků.  
91. Používají-li úv ěrové instituce rozdílné odhady konverzních faktor ů pro výpo čet 
hodnoty rizikov ě vážených expozic a pro vnit řní účely, musí tuto skute čnost 
zdokumentovat a oprávn ěnost tohoto po čínání prokázat p říslušnému orgánu.  
Expozice v ůči podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám 
92. Odhady konverzního faktoru musí být založeny na datech za období minimáln ě 
sedmi let v p řípadě alespoň jednoho ze zdroj ů dat. Zahrnuje-li časová řada pro 
některý ze zdroj ů delší období a jsou-li tato data re levantní, musí být použito toto 
delší období.  
Retailové expozice 
93. Odchylně od odstavce 88 mohou úv ěrové instituce zohlednit dodate čná čerpání bu ď 
ve svých odhadech konverzních faktor ů nebo ve svých odhadech LGD.  
94. Odhady konverzních faktor ů musí být založeny na datech za období minimáln ě pěti 
let. Odchyln ě od odstavce 86 nemusí úv ěrová instituce p řikládat historickým dat ům 
stejný význam, p řesvědčí-li příslušný orgán, že prost řednictvím nov ějších dat lze 
lépe předpovědět čerpání.  
2.2.4.  Minimální požadavky pro hodnocení vlivu záruk a úv ěrových derivát ů 
Expozice v ůči podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám, u 
nichž se používají vlastní odhady LGD, a retailové expozice 
95. Požadavky v odstavcích 96 až 103 neplat í pro záruky poskytnuté institucemi a 
centrálními vládami a centrálními bankami, pokud byla daná úv ěrová instituce 
oprávněna používat pro expozice k t ěmto subjekt ům pravidla uvedená v článcích 78 
až 83. V takovém p řípadě platí požadavky uvedené v článcích 90 až 93.  
96. V případě retailových záruk platí tyto požadavky rovn ěž při zařazování expozic do 
stupňů nebo seskupení a p ři odhadování PD. 
 
CS 56   CS Uznatelní ru čitelé a záruky 
97. Úvěrové instituce musí mít jasn ě stanovená kritéria pro typy ru čitelů, které uznávají 
pro výpočet rizikov ě vážených expozic.  
98. Pro uznané ru čitele platí stejná pravidla ja ko pro dlužníky, jak je uvedeno v 
odstavcích 18 až 30. 
99. Záruka musí být zaznamenaná písemn ě, nesmí být vypov ěditelná ze strany ru čitele, 
musí být platná, dokud není závazek pln ě splacen (v závislosti na objemu a dob ě 
platnosti záruky) a musí být na ru čiteli právn ě vymahatelná v jurisdikci, kde ru čitel 
disponuje aktivy, jež by mohla být z ro zhodnutí soudu zadržena a realizována. 
Záruky, podle jejichž podmínek není ru čitel povinen splnit sv ůj závazek (podmín ěné 
záruky), lze uznat, pokud to schválí p říslušné orgány. Úv ěrová instituce musí 
prokázat, že kritéria p řiřazování ke stup ňům odpovídajícím zp ůsobem zohled ňují 
možné zhoršení výsledk ů procesu snižování rizika.  
Kritéria pro úpravy 
100. Úvěrová instituce musí mít jasn ě stanovená kritéria pro úpravy ratingových stup ňů, 
seskupení nebo odhad ů LGD, a v p řípadě retailových expozic a uznatelných 
nakoupených pohledávek také pro proces za řazování expozic do stup ňů nebo 
seskupení, aby tak byl zohledn ěn vliv záruk na výpo čet rizikov ě vážených aktiv. 
Tato kritéria musí spl ňovat minimální požadavky uvedené v odstavcích 18 až 30.  
101. Daná kritéria musí být p řesvědčivá a intuitivní. Musí brát v úvahu schopnost a 
ochotu ru čitele dostát svým zárukám, pravd ěpodobné na časování plateb od ru čitele, 
do jaké míry je ru čitelova schopnost dostát svým zárukám v souladu se schopností 
dlužníka splácet, a rozsah, v n ěmž přetrvává zbytkové riziko dlužníka.  
Úvěrové deriváty 
102. Minimální požadavky na záruky uvedené v této části platí rovn ěž pro úv ěrové 
deriváty na jedno jméno. V p řípadě nesouladu mezi podkladovým závazkem a 
referenčním závazkem úv ěrového derivátu nebo závazkem používaným pro ur čení, 
zda nastala úv ěrová událost, platí požadavky uvedené v p říloze VIII části 2 odst. 20. 
V případě retailových expozic a uznatelnýc h nakoupených pohledávek platí tento 
odstavec pro proces za řazování expozic do stup ňů či seskupení.  
103. Kritéria musí zohled ňovat strukturu vyplácení úv ěrového derivátu a musí 
konzervativn ě vyhodnotit vliv, který má tato struktura na úrove ň a časový rozvrh 
výtěžků. Úvěrová instituce musí zohlednit rozsah, v n ěmž přetrvávají další formy 
zbytkového rizika.  
2.2.5.  Minimální požadavky pro nakoupené pohledávky 
Právní jistota 
104. Struktura transakce musí zajiš ťovat, že úv ěrová instituce bude za všech 
předvídatelných okolností skute čně vlastnit a kontrolovat ve škeré hotovostní platby z 
těchto pohledávek. Pokud dlužník provádí p římé platby prodejci nebo obsluhovateli, 
musí úvěrová instituce pravideln ě prověřovat, že platby jsou vypo řádávány úpln ě a v 
 
CS 57   CS rámci smluvn ě dohodnutých podmínek. Obsluhovatelem se rozumí subjekt, který 
každodenn ě spravuje seskupení nakoupenýc h pohledávek nebo podkladových 
úvěrových expozic. Úv ěrové instituce musí mít postupy zajiš ťující, že vlastnictví 
pohledávek a pen ěžní příjmy jsou chrán ěny před zastavením konkursu nebo právním 
napadením, které by mohlo významn ě zpozdit schopnost v ěřitele plnit nebo postoupit 
pohledávky, p řípadně udržet si kontrolu nad pen ěžními příjmy.  
Účinnost systém ů pro sledování 
105. Úvěrová instituce musí sledovat kvalitu nakoupených pohledávek i finan ční situaci 
prodejce a obsluhovatele. Zejména: 
a) úvěrová instituce musí vyhodnotit vztah mezi kvalitou nakoupených 
pohledávek a finan ční situací prodejce i obsluhova tele a musí mít interní 
strategie a postupy, které za jistí odpovídající ochranu p řed nepředvídatelnými 
událostmi, nap říklad i p řidělením interního ratingu každému prodejci a 
obsluhovateli;  
b) úvěrová instituce musí mít jasné a ú činné zásady a postupy pro ur čení 
uznatelnosti prodej ce a obsluhovatele. Úv ěrová instituce nebo její zmocn ěnec 
musí provád ět pravidelné p řezkoumávání prodejc ů a obsluhovatel ů s cílem 
prověřit přesnost zpráv dodávaných prodejcem nebo obsluhovatelem, odhalit 
podvody nebo provozní slabiny a prov ěřit kvalitu úv ěrových strategií prodejce 
a inkasních strategií a postup ů obsluhovatele. Výsledky t ěchto přehodnocování 
musí být zdokumentovány;  
c) úvěrová instituce musí vyhodnotit charakteristiky seskupení nakoupených 
pohledávek v četně přečerpání; historii nedoplatk ů, ohrožených pohledávek a 
opravných položek na ohrožené pohled ávky prodejce; podmínky plateb a 
potenciální protiú čty;  
d) úvěrová instituce musí mít ú činné zásady a postupy pro sledování koncentrací 
jednoho dlužníka na úhrnné bázi v rámci jednoho seskupení nakoupených 
pohledávek i mezi jednotlivými seskupeními nakoupených pohledávek;  
e) úvěrová instituce si musí od obsluhovatele zajistit p řísun včasných a dostate čně 
podrobných zpráv o stárnutí a rozm ělňování pohledávek, aby mohla zajistit 
splnění svých kritérií uznatelnosti a proces ů postoupení nakoupených 
pohledávek a ú činně sledovat a potvrdit prodejcovy podmínky prodeje a 
rozmělnění.  
Účinnost systém ů pro řešení problém ů 
106. Úvěrová instituce musí mít systémy a postupy pro v časné odhalení zhoršování 
finanční situace prodejce a kvality nakoup ených pohledávek a pro aktivní 
vypořádávání se s nov ě vznikajícími problémy. Úv ěrová instituce musí mít zejména 
jasné a ú činné zásady, postupy a informa ční systémy ke sledování porušování 
smluvních podmínek a jasné a ú činné zásady a postupy pro podniknutí právních 
kroků a zacházení s problémovými nakoupenými pohledávkami.  
Účinnost systém ů pro kontrolu kolaterálu, úv ěrové dostupnosti a hotovosti 
 
CS 58   CS 107. Úvěrová instituce musí mít jasné a ú činné zásady a postupy týkající se kontroly 
nakoupených pohledávek, úv ěrů a hotovosti. Písemné interní zásady musí zejména 
stanovit všechny významné prvky pr ogramu nakupování pohledávek v četně výše 
záloh, uznatelného kolaterálu, nezbyt né dokumentace, omezení koncentrací a 
způsobu zacházení s pen ěžními platbami. Tyto prvky musí odpovídajícím zp ůsobem 
zohledňovat veškeré relevantní a významné faktory, v četně finanční situace prodejce 
a obsluhovatele, koncentr ace rizika a trend ů v kvalitě nakoupených pohledávek a v 
portfoliu klient ů daného prodejce, a inte rní systémy musí zajiš ťovat, že pen ěžní 
prostředky jsou poskytovány pouze proti p řesně stanovenému doprovodnému 
kolaterálu a dokumentaci. 
Dodržování interních strategií a postup ů úvěrové instituce 
108. Úvěrová instituce musí mít ú činný vnit řní proces pro hodnocení toho, jak jsou 
dodržovány všechny interní strategie a postupy. Tento proces musí zahrnovat 
pravidelné kontroly všech  kritických fází programu nakupování pohledávek 
úvěrovou institucí, prov ěřování rozd ělení povinností zaprvé mezi hodnocení prodejce 
a obsluhovatele na jedné stran ě a hodnocení dlužníka na stran ě druhé, a zadruhé mezi 
hodnocení prodejce a obsluhovatele na jedné stran ě a kontrolu prodejce a 
obsluhovatele na stran ě druhé, a také hodnocení činnosti odd ělení provozu a 
dokumentace (back office), se zvláštním d ůrazem na kvalifikaci , zkušenosti a po čet 
zaměstnanců a na podp ůrné automatické systémy.  
3. VALIDACE INTERNÍCH ODHAD Ů 
109. Úvěrové instituce musí mít d ůkladné systémy sl oužící k hodnocení p řesnosti a 
konzistentnosti ratingových systém ů, procesů a odhad ů všech relevantních 
rizikových parametr ů. Úvěrová instituce musí p říslušnému orgánu prokázat, že 
interní postupy ov ěřování platnosti jí umož ňuje konzistentn ě a věrohodně hodnotit 
fungování systém ů interního ratingu a odhadování rizika.  
110. Úvěrové instituce musí pravideln ě porovnávat skute čné podíly selhání s 
odhadovanými PD pro každý ratingový stupe ň a jsou-li skute čné podíly selhání 
mimo očekávané rozmezí pro daný stupe ň, musí úv ěrové instituce analyzovat 
konkrétní d ůvody této odchylky. Úv ěrové instituce, které používají vlastní odhady 
LGD nebo konverzních faktor ů, musí také provád ět analogickou analýzu t ěchto 
odhadů. Tato srovnání musí vycházet z historických dat, která pokrývají časový úsek 
maximální možné délky. Úv ěrová instituce musí zdoku mentovat metody a data 
užívaná pro tato srovnání. Tato analý za a dokumentace musí být aktualizována 
minimáln ě jednou ro čně.  
111. Úvěrové instituce musí používat rovn ěž další kvantitativní valida ční nástroje a 
srovnání s relevantními externími zdroji da t. Analýza musí být založena na datech, 
která odpovídají portfoliu, jsou pravideln ě aktualizována a pokrývají odpovídající 
období sledování. Vnit řní hodnocení fungování ratingových systém ů úvěrových 
institucí musí být založeno na časovém úseku maximální možné délky.  
112. Metody a data pro kvantitativní valid aci se musí po celé období používat 
konzistentn ě. Změny v datech (týkající se jak zdroj ů dat, tak období) a metodách 
odhadování a validace musí být zdokumentovány.  
 
CS 59   CS 113. Úvěrové instituce musí mít řádné vnit řní standardy pro p řípady, kdy odchylky od 
očekávaných hodnot jsou ve skute čných hodnotách PD, LGD, konverzních faktor ů a 
celkových ztrát (p ři použití EL) natolik výrazné, aby zpochybnily platnost odhad ů. 
Tyto standardy musí brát v úvahu ekonomické cykly a podobnou systematickou 
proměnlivost v historických datech o selhání. Jsou-li skute čné hodnoty stále vyšší 
než očekávané hodnoty, musí úv ěrové instituce upravit odhady sm ěrem nahoru, aby 
odrážely historická data o selháních a o ztrátách.  
4. VÝPOČET HODNOTY RIZIKOV Ě VÁŽENÝCH EXPOZIC U AKCIOVÝCH EXPOZIC PODLE 
METODY INTERNÍCH MODEL Ů 
4.1. Kapitálové požadavky a kvantifikace rizika 
114. Pro účely výpo čtu kapitálových požadavk ů musí úv ěrové instituce spl ňovat 
následující standardy: 
a) odhad potenciální ztráty musí být dostate čně stabilní v ůči nepříznivým 
pohybům trhu souvisejícím s dlouhodobým ri zikovým profilem specifických 
pozic úvěrové instituce. Data, jež zachycují rozd ělení výnos ů, musí odrážet co 
nejdelší časový úsek, pro n ějž jsou data k dispozici a v ěrohodně odrážejí 
rizikový profil specifických akciových expozic úv ěrové instituce. Používaná 
data musí být dosta čující na to, aby poskytovala  konzervativní, statisticky 
spolehlivé a d ůkladné odhady ztráty, které nejsou založeny pouze na 
subjektivním nebo expertním rozhodování. Úv ěrové instituce musí p říslušným 
orgánům prokázat, že použitý šok zajiš ťuje konzervativní odhad potenciálních 
ztrát pro p říslušný dlouhodobý tržní nebo ekonomický cyklus. Úv ěrová 
instituce musí spojit empirickou analýzu dostupných dat s úpravami 
založenými na řadě faktorů, aby tak získala p řiměřeně realistické a 
konzervativní výstupy modelu. P ři vytváření model ů rizikového potenciálu 
(value-at-risk, VaR) pro odhad potenciálních čtvrtletních ztrát mohou úv ěrové 
instituce použít čtvrtletní data nebo p řevést data z kratšího období na čtvrtletní 
ekvivalent za použití vhodné  analytické metody podpo řené empirickými 
důkazy a rozvinutého a zdokumentova ného myšlenkového procesu a analýzy. 
Takovýto p řístup musí být používán konzervativn ě a konzistentn ě po celé 
období. Je-li k dispozici jen omezený obj em relevantních dat, musí úv ěrová 
instituce po čítat s příslušnou rezervou;  
b) používané modely musí být schopny odpovídajícím zp ůsobem zachytit všechna 
významná rizika zahrnutá ve výnosech akcií, v četně obecného tržního rizika a 
specifického rizika akciového portfolia úv ěrové instituce. Interní modely musí 
adekvátně vysvětlovat cenové zm ěny v průběhu času, zachycovat rozsah a 
změny ve složení potenciálních koncentrací a musí být stabilní v ůči 
nepříznivému tržnímu prost ředí. Soubor rizikových expozic, z n ěhož pochází 
vzorek dat použitý k vypracování odhad ů, se musí shodovat se soubory 
akciových expozic úv ěrové instituce nebo s nimi být aspo ň srovnatelný;  
c) interní model musí být vhodný pro rizikový profil a složitost akciového 
portfolia úv ěrové instituce. Vlastní-li úv ěrová instituce významné podíly, 
jejichž hodnoty jsou ze své podstaty vysoce nelineární, musí být  interní modely 
navrženy tak, aby p řiměřeně zachycovaly rizika spoj ená s takovými nástroji;  
 
CS 60   CS d) přiřazování jednotlivých pozic k odhad ům, tržním index ům a rizikovým 
faktorům musí být p řesvědčivé, intuitivní a koncep čně správné;  
e) úvěrové instituce musí pomocí empirických analýz prokázat vhodnost 
rizikových faktor ů, včetně jejich schopnosti odrážet ob ecné i specifické riziko;  
f) odhady volatility výnosu u akciových expozic musí zahrnovat relevantní a 
dostupná data, informace a metody. Používají se jak interní data podrobená 
nezávislému hodnocení, tak data z externích zdroj ů (včetně sdílených dat);  
g) úvěrové instituce musí mít k dispozici p řísný a komplexní program stresového 
testování.  
4.2. Proces a kontroly řízení rizika 
115. S ohledem na vývoj a použití interních model ů pro účely kapitálových požadavk ů, 
musí úvěrové instituce zavést zásady, postupy a kontroly, aby zajistily celistvost 
modelu a modelovacího procesu. Tyto zásady, postupy a kontroly musí zahrnovat: 
a) plnou integraci interního modelu do celkových informa čních systém ů pro 
vedení dané úv ěrové instituce a do řízení akciového ba nkovního portfolia. 
Interní modely musí být pln ě integrovány do infrastruktury řízení rizik úv ěrové 
instituce, jsou-li užívány zejména pro m ěření a hodnocení výkonnosti 
akciového portfolia (v četně rizikově upravené výkonnosti), p řiřazování 
ekonomického kapitálu k akciovým expoz icím a hodnocení celkové kapitálové 
přiměřenosti a procesu řízení investic; 
b) zavedené systémy řízení, postupy a kontrolní funkce,  aby se zajisti l pravidelný 
a nezávislý p řezkum všech prvk ů interního procesu modelování, v četně 
schvalování revizí modelu, prov ěřování vstup ů modelu a p řezkum výsledk ů 
modelu, jako nap říklad přímé ověření výpočtů rizika. Tyto p řezkumy musí 
hodnotit p řesnost, úplnost a vhodnost vstup ů modelu a musí vést jak k nalezení 
a omezení potenciálních chyb spojených se  známými slabinami modelu, tak i k 
odhalení slabin neznámých. Tyto p řezkumy m ůže provád ět nezávislý interní 
útvar nebo nezávislá externí t řetí strana;  
c) odpovídající systémy a pos tupy pro sledování investi čních limit ů a rizikových 
expozic u akcií;  
d) útvary odpov ědné za tvorbu a použití modelu musí být provozn ě nezávislé na 
útvarech odpov ědných za řízení jednotlivých investic;  
e) strany odpov ědné za některou část procesu modelování musí mít odpovídající 
kvalifikaci. Vedení musí útvaru odpov ědnému za modelování p řidělit 
dostatečně schopné a kvalifikované zam ěstnance. 
4.3. Validace a dokumentace 
116. Úvěrové instituce musí mít d ůkladný systém pro validaci p řesnosti a konzistentnosti 
interních model ů a procesů modelování. Veškeré podstatné prvky interních model ů, 
procesů modelování a validace musí být zdokumentovány.  
 
CS 61   CS 117. Úvěrové instituce musí interní proces validace používat k hodnocení výkonnosti 
svých interních model ů a procesů konzistentním a v ěrohodným zp ůsobem.  
118. Metody a data pro kvantitativní valid aci se musí po celé období používat 
konzistentn ě. Změny v datech (týkající se jak zdroj ů dat, tak období) a metodách 
odhadování a validace musí být zdokumentovány.  
119. Úvěrové instituce musí pravideln ě porovnávat skute čné výnosy akcií (vypo čtené za 
použití realizovaných a nerealizovaných zisk ů a ztrát) s modelovanými odhady. Tato 
srovnání musí vycházet z histor ických dat, která pokrývají časový úsek maximální 
možné délky. Úv ěrová instituce musí zdokumentovat metody a data užívaná pro tato 
srovnání. Tato analýza a dokumentace musí být aktualizována minimáln ě jednou 
ročně.  
120. Úvěrové instituce musí využívat další kvantitativní valida ční nástroje a srovnání s 
externími zdroji dat. Analýza musí být  založena na datech, která odpovídají 
portfoliu, jsou pravideln ě aktualizována a pokrývají odpov ídající období sledování. 
Vnitřní hodnocení výkonnosti model ů prováděné úvěrovými institucemi musí být 
založeno na časovém úseku maximální možné délky.  
121. Úvěrové instituce musí mít řádné vnit řní standardy pro p řípady, kdy srovnání 
skutečných výnos ů akcií s odhady model ů zpochyb ňuje platnost odhad ů nebo 
modelů. Tyto standardy musí brát v úvahu ekonomické cykly a podobnou 
systematickou prom ěnlivost ve výnosech akcií. Ve škeré úpravy interních model ů 
provedené na základ ě revizí model ů musí být zdokumentovány a musí být 
konzistentní se standa rdy pro revizi model ů dané úvěrové instituce.  
122. Interní model a proces modelování  musí být zdokumentován, a to v četně povinností 
stran účastnících se modelování a proces ů schvalování a p řezkumu model ů.  
5. SPRÁVA A ŘÍZENÍ SPOLE ČNOSTI A DOHLED  
5.1. Správa a řízení spole čnosti 
123. Všechny podstatné aspekty ratingových proces ů a proces ů odhadu musí být 
schváleny p ředstavenstvem úv ěrové instituce nebo jím jmenovaným výborem a 
vrcholovým vedením instituce. Tyto strany musí obecn ě rozumět ratingovým 
systémům dané úv ěrové instituce a dob ře chápat související  zprávy pro vedení. 
124. Vrcholové vedení musí upozornit p ředstavenstvo nebo jím jmenovaný výbor na 
významné zm ěny nebo výjimky v zavedených zásadách, které podstatným zp ůsobem 
ovlivní fungování ratingových systém ů úvěrové instituce.  
125. Vrcholové vedení musí dob ře rozumět koncepci a fungování ratingových systém ů. 
Vrcholové vedení musí trvale zajiš ťovat řádné fungování ratingových systém ů. 
Útvary řízení úvěrového rizika musí pravideln ě informovat vrcholové vedení o 
fungování ratingového procesu, oblastech  vyžadujících zlepšení a krocích 
směřujících k náprav ě dříve zjištěných nedostatk ů.  
126. Analýza profilu úv ěrového rizika dané úv ěrové instituce založená na interních 
ratinzích musí být d ůležitou sou částí zpráv pro vrcholové vedení. Zprávy musí 
 
CS 62   CS obsahovat alespo ň rizikové profily jednotlivých stup ňů, přechody mezi stupni, odhad 
příslušných parametr ů pro jednotlivé stupn ě a srovnání skute čných podíl ů selhání a 
vlastních odhad ů LGD a konverzních faktor ů s očekáváními a výsledky stresových 
testů. Četnost zpráv závisí na významu a typu informací a na postavení p říjemce v 
organizační struktu ře.  
5.2. Řízení úvěrového rizika 
127. Útvar řízení úvěrového rizika musí být nezávislý na pracovnících a členech vedení 
odpovědných za vznik a obnovu expozic a musí se zodpovídat p římo vrcholovému 
vedení. Útvar musí být odpov ědný za koncepci nebo výb ěr, provád ění, dohled a 
fungování ratingových systém ů. Musí pravideln ě vydávat a analyzovat zprávy o 
výstupech ratingových systém ů.  
128. Útvar řízení úvěrového rizika je odpov ědný za: 
a) testování a sledování ratingových stup ňů a seskupení; 
b) vydávání a analyzování souhrnnýc h zpráv o ratingových systémech úv ěrové 
instituce;  
c) provád ění postup ů sloužících k ov ěření, zda definice stup ňů a seskupení jsou 
konzistentn ě používány všemi odd ěleními a pro všechny zem ěpisné oblasti;  
d) přehodnocování a zaznamenávání jakýchkoliv zm ěn v ratingovém procesu, 
včetně důvodů, které k t ěmto změnám vedly; 
e) přehodnocování ratingových kritérií za ú čelem zjišt ění, zda zůstávají vhodné 
pro předpověď rizika. Zm ěny v ratingovém procesu, kritériích nebo 
jednotlivých ratingových parametrech mu sí být zdokumentovány a uchovány; 
f) aktivní ú čast na tvorb ě či výběru, zavád ění a validaci model ů používaných v 
ratingovém procesu;  
g) dohled nad modely používanými v ratingovém procesu;  
h) průběžná kontrola a upravování model ů používaných v ratingovém procesu.  
129. Odchylně od odstavce 128 mohou úv ěrové instituce, které používají sdílená data v 
souladu s odstavci 57 a 5 8, zadat externím subjekt ům následující úkoly: 
a) zpracování informací týkajících se  testování a sledování ratingových stup ňů a 
seskupení; 
b) vydávání souhrnných zpráv o ratingových systémech úv ěrové instituce; 
c) zpracování informací týkajících se p řehodnocování ratingových kritérií za 
účelem zjišt ění, zda zůstávají vhodné pro p ředpověď rizika; 
d) zdokumentování zm ěn ratingového procesu, kritérií či jednotlivých 
ratingových parametr ů; 
 
CS 63   CS e) zpracování informací týkajících se pr ůběžné kontroly a upravování model ů 
používaných v ratingovém procesu. 
Úvěrové instituce, které tohoto odstavce využijí, musí zajistit, aby p říslušné orgány 
měly přístup ke všem relevantním informacím od t řetí strany, které js ou nezbytné ke 
kontrole spln ění minimálních požadavk ů, a aby mohly p říslušné orgány provád ět 
kontroly na míst ě ve stejném rozsahu jako v úv ěrové instituci. 
5.3. Vnitřní audit 
130. Vnitřní audit musí alespo ň jednou ro čně zkontrolovat ratingové systémy úv ěrové 
instituce a její fungování, v četně provádění úvěrových obchod ů a odhadů PD, LGD, 
EL a konverzních faktor ů. Kontrola se musí týkat i dodržování všech p říslušných 
minimálních požadavk ů. 
 
CS 64   CS PŘÍLOHA VIII - Snižování úv ěrového rizika  
Část 1 - Uznatelnost  
1. Tato část stanoví uznatelné formy snižování úv ěrového rizika pro ú čely článku 92. 
2. Pro účely této přílohy: 
„Zajištěnou úvěrovou transakcí“ se rozumí jakáko liv transakce, na jejímž základ ě 
vzniká expozice, jejíž riziko je sníženo prost řednictvím kolaterálu, aniž by m ěla 
úvěrová instituce právo p řijímat její časté dozajiš ťování. 
„Transakcí na kapitálovém trhu“ se rozumí  jakákoliv transakce, na jejímž základ ě 
vzniká expozice,  jejíž riziko je  sníženo prost řednictvím kolaterálu s tím, že úv ěrová 
instituce má právo p řijímat její časté dozajiš ťování.  
1. MAJETKOVÉ ZAJIŠT ĚNÍ ÚVĚROVÉHO RIZIKA  
1.1. Rozvahové zapo čtení  
3. Lze uznat rozvahové zapo čtení vzájemných pohledávek mezi úv ěrovou institucí a 
její protistranou.  
4. Aniž je dot čen odstavec 5, lze uznat pouze vzájemné hotovostní vyrovnání mezi 
úvěrovou institucí a protistranou. Hodnotu rizikov ě vážených expozic, a p řípadně 
výši očekávaných ztrát, lze na základ ě dohody o rozvahovém zapo čtení pozm ěnit 
pouze u úv ěrů a vkladů úvěrové instituce poskytující úv ěr.  
1.2. Rámcové dohody o zapo čtení (master netting agreements) týkající se repo 
obchodů anebo p ůjček či výpůjček cenných papír ů nebo komodit anebo 
ostatních transakcí na kapitálovém trhu  
5. V případě úvěrových institucí používajících komplexní metodu finan čního kolaterálu 
podle části 3 této p řílohy lze uznat dopady dvoustranných smluv o zapo čtení 
uzavřených s protistranou a t ýkajících se repo obchod ů, půjček či výpůjček cenných 
papírů nebo komodit anebo ostatních transa kcí na kapitálovém trhu. Aniž by byla 
dotčena příloha II sm ěrnice [93/6/EHS], musí získaný kolaterál a cenné papíry nebo 
komodity vyp ůjčené v rámci takovýchto dohod spl ňovat požadavky ohledn ě 
uznatelnosti kolaterálu uved ené v odstavcích 7 až 11. 
1.3. Kolaterál 
6. Pokud použitá technika snižování úv ěrového rizika vychází z práva úv ěrové instituce 
na realizaci nebo ponechání si aktiv, záv isí uznatelnost na tom, zda je hodnota 
rizikově vážených expozic, a p řípadně výše očekávané ztráty, po čítána podle článků 
78 až 83 nebo podle článků 84 až 89. Uznatelnost dále závisí na tom, zda je podle 
části 3 použita jednoduchá metoda finan čního kolaterálu nebo komplexní metoda 
finančního kolaterálu. V p řípadě repo obchod ů a půjček či výpůjček cenných papír ů 
nebo komodit závisí uznatelnost také  na tom, zda je transakce za řazena do 
bankovního portfolia nebo do obchodního portfolia. 
 
CS 65   CS 1.3.1.  Uznatelnost podle všech p řístupů a metod 
7. V rámci všech p řístupů a metod lze uznat jako kolaterál následující finan ční položky:  
a) hotovost nebo hotovostní nástroje v držení úv ěrové instituce poskytující úv ěr; 
b) dluhové cenné papíry vydané centrálními vládami nebo centrálními bankami, 
pokud tyto cenné papíry mají externí rating vypracovaný ratingovou agenturou 
nebo exportní úv ěrovou agenturou uznanou pro ú čely článků 78 až 83 a tomuto 
ratingu byl p říslušným orgánem p řiřazen stupe ň externího ratingu 4 nebo vyšší 
podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic v ůči centrálním vládám a 
centrálním bankám podle článků 78 až 83; 
c) dluhové cenné papíry vydané instituce mi, pokud tyto cenné papíry mají externí 
rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou a tomuto ratingu byl 
příslušným orgánem p řiřazen stupe ň externího ratingu 3 nebo vyšší podle 
pravidel pro stanovení rizikových vah expozic v ůči úvěrovým institucím podle 
článků 78 až 83; 
d) dluhové cenné papíry vydané jinými subjekty, pokud tyto cenné papíry mají 
externí rating vypracovaný uznanou rati ngovou agenturou a tomuto ratingu byl 
příslušným orgánem p řiřazen stupe ň externího ratingu 3 nebo vyšší podle 
pravidel pro stanovení rizikových vah expozic v ůči podnikům podle článků 78 
až 83; 
e) dluhové cenné papíry s krátkodobý m externím ratingem vypracovaným 
uznanou ratingovou agenturou, pok ud byl tomuto ratingu p říslušným orgánem 
přiřazen stupe ň externího ratingu 3 nebo vyšší podle pravidel pro stanovení 
rizikových vah krátkodobých expozic podle článků 78 až 83; 
f) akcie nebo konvertibilní dluhopisy zahrnované do hlavního indexu;  
g) zlato. 
Pro účely pododstavce b) se do položky „dluho vé cenné papíry vydané centrálními 
vládami nebo centrálními bankami“ zahrnují: 
i) dluhové cenné papíry vydané regi onální nebo místní správou, pokud se s 
expozicemi v ůči této správ ě podle přílohy VI zachází jako s expozicemi v ůči 
centrální vlád ě, na jejímž území sídlí; 
ii) dluhové cenné papíry vydané meziná rodními rozvojovými bankami, kterým je 
přidělena riziková váha 0 % podle článků 78 až 83; 
iii) dluhové cenné papíry vydané mezi národními organizacemi, kterým je 
přidělena riziková váha 0 % podle článků 78 až 83. 
Pro účely pododstavce c) se do položky „dluho vé cenné papíry vydané institucemi“ 
zahrnují: 
 
CS 66   CS i) dluhové cenné papíry vydané regi onální nebo místní správou, pokud se s 
expozicemi v ůči této správ ě nezachází jako s expozicemi v ůči centrální vlád ě, 
na jejímž území sídlí podle článků 78 až 83; 
ii) dluhové cenné papíry vydané subjekty ve řejného sektoru, pokud se s 
expozicemi v ůči těmto subjekt ům zachází jako s expozicemi v ůči úvěrovým 
institucím podle článků 78 až 83; 
iii) dluhové cenné papíry vydané meziná rodními rozvojovými bankami jinými než 
těmi, kterým je p řidělena riziková váha 0 %. 
8. Dluhové cenné papíry, které jsou vydané inst itucemi a které nemají externí rating 
vypracovaný uznanou ratingovou ag enturou, mohou být uznány, spl ňují-li 
následující kritéria: 
a) jsou registrovány na uznané burze; 
b) jsou p řednostním dluhem; 
c) všechny ostatní emise vydávající instituce s ratingem, jež mají stejnou úrove ň 
(seniority), mají externí rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou a 
tomuto ratingu byl p říslušnými orgány p řiřazen stupe ň externího ratingu 3 nebo 
vyšší podle pravidel pro sta novení rizikové váhy expozic v ůči institucím nebo 
krátkodobých expozic podle článků 78 až 83; 
d) úvěrová instituce poskytující úv ěr nemá k dispozici žádné informace, podle 
nichž by emise m ěla obdržet externí rating nižš í, než je uvedeno v písmen ě c);  
e) úvěrová instituce je schopna p říslušným orgán ům prokázat, že tržní likvidita 
daného nástroje je pro tyto ú čely dostate čná. 
9. Podíly v podnicích kolektivního investování lze uznat jako kolaterál, jsou-li spln ěny 
následující podmínky: 
a) jsou denn ě kótovány na ve řejném trhu; 
b) investování podnik ů kolektivního investování je omezeno na nástroje, které 
jsou uznatelné podle odstavc ů 7 a 8. 
Použití (nebo potenciální použit í) derivátových nástroj ů podnikem kolektivního 
investování k zajišt ění povolených investic není p řekážkou pro uznání podíl ů v 
takovém podniku. 
10. V souvislosti s písm. b) až e) odst. 7 v p řípadě, že má cenný papír dva externí ratingy 
vypracované uznanými ratingovými agenturami, použije se mén ě příznivý z obou 
ratingů. V případech, kdy má cenný papír více n ež dva externí ratingy vypracované 
uznanými ratingovými agenturami, použijí se dva nejp říznivější z nich. Pokud se tyto 
dva nejpříznivější ratingy liší, použije se ten, který je mén ě příznivý.  
 
CS 67   CS 1.3.2.  Další možnosti uznání podle komplexní metody finan čního kolaterálu  
11. Pokud úv ěrová instituce používá komplexní metodu finan čního kolaterálu podle části 
3, lze krom ě kolaterálu uvedeného v odstavcíc h 7 až 10 uznat jako kolaterál i 
následující finan ční položky: 
a) akcie nebo konvertibilní dluhopisy nezahrnuté do hlavního indexu, ale 
obchodované na uznané burze; 
b) podíly v podnicích kolektivní ho investování, jsou-li spln ěny následující 
podmínky: 
i) jsou denn ě kótovány na ve řejném trhu a 
ii) investování podnik ů kolektivního investování je omezeno na nástroje, které 
jsou uznatelné podle odstavc ů 7 a 8 a na položky uvedené v bod ě a) tohoto 
odstavce. 
Použití (nebo potenciální použit í) derivátových nástroj ů podnikem kolektivního 
investování k zajišt ění povolených investic není p řekážkou pro uznání podíl ů v 
takovém podniku. 
1.3.3.  Další možnosti uznání pro výpo čty podle článků 84 až 89 
12. Pokud úv ěrová instituce postupuje p ři výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic a 
výše očekávaných ztrát podle metody uvedené v článcích 84 až 89, lze krom ě 
kolaterálu uvedeného výše použít i ustanovení odstavc ů 13 až 22: 
a) Kolaterál ve form ě nemovitosti 
13. Obytné nemovitosti, které obývá nebo bude obývat, nebo které pronajímá nebo bude 
pronajímat majitel, a obchodní nemovitosti, tj. kancelá ře nebo jiné p odnikatelské 
prostory, lze uznat jako kolaterál, pokud jsou spln ěny následující podmínky: 
a) hodnota nemovitosti výrazn ě nezávisí na úv ěrové kvalit ě dlužníka. Tento 
požadavek nemá za cíl p ředem vylou čit situace, kdy čistě makroekonomické 
faktory ovlivní hodnotu nemovitosti i pln ění ze strany dlužníka; 
b) riziko dlužníka výrazn ě nezávisí na výnosech z dané nemovitosti či projektu, 
ale spíše na základní schopnosti dl užníka splatit dluh z jiných zdroj ů. Splacení 
dluhu tak výrazn ě nezávisí na jakémkoliv pen ěžním toku vytvo řeném danou 
nemovitostí, která slouží jako kolaterál. 
14. Úvěrové instituce mohou jako kolaterál ve form ě obytné nemovitosti uznat také 
účasti ve finských spole čnostech zajiš ťujících bytovou výstavbu v souladu s finským 
zákonem o spole čnostech zajiš ťujících výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími 
pozdějšími předpisy, pokud se jedná o obytné ne movitosti, které obývá nebo bude 
obývat, nebo které pronajímá nebo bude pronajímat majitel, pokud jsou spln ěny výše 
uvedené podmínky. 
15. Příslušné orgány mohou rovn ěž svým úv ěrovým institucím povolit, aby jako 
kolaterál ve form ě obchodní nemovitosti uznávaly ú časti ve finských spole čnostech 
 
CS 68   CS zajišťujících výstavbu v souladu s finským zákonem o spole čnostech zajiš ťujících 
výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími pozd ějšími předpisy, pokud jsou spln ěny 
výše uvedené podmínky. 
16. Příslušné orgány mohou v p řípadě svých úv ěrových institucí prominout spln ění 
požadavku uvedeného v písm. b) odst. 13 týkajícího se expozic zajišt ěných obytnými 
nemovitostmi nacházejícími se na území daného členského státu, pokud mají 
příslušné orgány d ůkaz o tom, že se jedná o rozvinut ý a zavedený trh se ztrátovostí, 
která je natolik nízká, že takový postup oprav ňuje. Tato skute čnost nebrání 
příslušným orgán ům některého z členských stát ů, které tuto možnost nevyužijí, aby 
jako kolaterál uznaly obytnou nemovitost uznanou v jiném členském stát ě výše 
popsaným postupem. Pokud členské státy výše popsané možnosti využijí, musí tuto 
skutečnost zveřejnit. 
17. Příslušné orgány členských stát ů mohou v p řípadě svých úv ěrových institucí 
prominout spln ění požadavku uvedeného v písm. b) odst. 13 týkajícího se 
obchodních nemovitostí nacházejících se na území daného členského státu, pokud 
mají příslušné orgány d ůkaz o tom, že se jedná o rozvinutý a zavedený trh a že 
ztrátovost úv ěrů zajištěných obchodními nemovitostmi spl ňuje následující 
podmínky: 
a) 50 % tržní hodnoty (nebo p řípadně 60 % hypotekární hodnoty, pokud je tato 
hodnota stanovena a je nižší) nep řekračuje v kterémkoliv roce 0,3 % 
nesplacených úv ěrů zajištěných obchodní nemovitostí; 
b) celkové ztráty z úv ěrů zajištěných obchodními nemovitostmi nep řekračují 
v kterémkoliv roce 0,5 % nesplacených úv ěrů.  
18. Pokud některá z těchto podmínek není v daném roce spln ěna, nelze tento postup 
použít, dokud nejsou tyto podmínky op ět splněny v následujícím roce.  
19. Příslušné orgány n ěkterého z členských stát ů, které tuto možnost podle odstavce 17 
nevyužijí, mohou jako kolaterál uznat obchodní nemovitost uznanou v jiném 
členském stát ě výše popsaným postupem.  
b) Pohledávky 
20. Příslušné orgány mohou uznat jako kolat erál pohledávku spojenou s obchodní 
transakcí nebo s transakcemi s p ůvodní splatností maximáln ě jeden rok nebo kratší. 
Uznatelné pohledávky nezahrnují pohledávky spojené se sekuritizací, subparticipací 
nebo s úv ěrovými deriváty, nebo pohledávky v ůči ekonomicky spjatým osobám. 
c) Ostatní hmotný kolaterál 
21. Příslušné orgány mohou jako kolaterál uzna t jiné druhy hmotného kolaterálu než ty, 
které jsou uvedeny v odstavcích 13 až 19, jsou-li spln ěny následují podmínky: 
a) existují likvidní trhy  pro rychlé a ekonomic ky efektivní nakládání s 
kolaterálem a 
b) existují zavedené, ve řejně dostupné tržní ceny daného kolaterálu. Úv ěrová 
instituce musí být schopna doložit, že neexistují d ůkazy, které by nazna čovaly, 
 
CS 69   CS že čistá cena získaná v p řípadě realizace kolaterálu by se významn ě odlišovala 
od těchto tržních cen.  
d) Leasing 
22. Pokud jsou spln ěna ustanovení v části 3 odst. 73 a požadavky uvedené v části 2 odst. 
11, zachází se s expozicemi, které vznikly na základ ě pronájmu nemovitosti 
úvěrovou institucí t řetí straně, stejně jako s úv ěry zajištěnými stejným druhem 
nemovitosti jako je pronajímaná nemovitost.  
1.4. Ostatní majetkové zajišt ění úvěrového rizika 
1.4.1.  Hotovost nebo hotovostní nástroje v držení t řetí strany, která je institucí 
23. Hotovost nebo hotovostní nástroje v držení t řetí strany, která je in stitucí, jestliže tato 
hotovost nebo hotovostní nástroje nejsou ve správ ě třetí strany a jsou zastavené ve 
prospěch úvěrové instituce poskytující úv ěr, lze uznat jako zajišt ění úvěrového 
rizika.  
1.4.2.  Životní pojistky zastavené ve prosp ěch úvěrové instituce poskytující úv ěr  
24. Životní pojistky zastavené ve prosp ěch úvěrové instituce poskytující úv ěr lze uznat 
jako zajišt ění úvěrového rizika.  
1.4.3.  Nástroje vydané t řetí stranou, která je institucí, s povinností odkupu na požádání  
25. Nástroje vydané t řetí stranou, která je institucí, jež tato instituce na požádání 
odkoupí, lze uznat jako zajišt ění úvěrového rizika. 
2. ZAJIŠTĚNÍ ÚVĚROVÉHO RIZIKA T ŘETÍ STRANOU  
2.1. Uznatelnost poskytovatel ů zajištění podle všech p řístupů  
26. Jako poskytovatelé zajišt ění třetí stranou mohou být uzná ny následující strany: 
a) centrální vlády a centrální banky;  
b) regionální nebo místní správa;  
c) mezinárodní rozvojové banky; 
d) mezinárodní organizace, pokud expozice v ůči nim obdrží rizikovou váhu 0 % 
podle článků 78 až 83; 
e) subjekty ve řejného sektoru, pokud s pohledávkami v ůči nim zachází p říslušné 
orgány jako s pohledávkami v ůči institucím podle článků 78 až 83; 
f) instituce; 
g) další podniky, v četně mateřských, dce řiných a p řidružených podnik ů úvěrové 
instituce, které 
 
CS 70   CS i) mají externí rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou a tomuto 
ratingu byl p říslušnými orgány p řiřazen stupe ň externího ratingu 2 nebo vyšší 
podle pravidel pro stanovení  rizikových vah expozic v ůči podnikům podle 
článku 78 až 83;  
ii) (jedná-li se o úv ěrové instituce, které postupují p ři výpočtu hodnoty rizikov ě 
vážených expozic a výše o čekávaných ztrát podle článku 84 až 89), nemají 
externí rating vypracovaný uznanou ra tingovou agenturou a podle interního 
ratingu je jejich pravd ěpodobnost selhání stejná ja ko u externích rating ů 
vypracovaných ratingovými agenturami, jimž byl p říslušnými orgány p řiřazen 
stupeň externího ratingu 2 nebo vyšší podle pravidel pro sta novení rizikových 
vah expozic v ůči podnikům podle článků 78 až 83. 
27. Pokud je hodnota rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát vypo čítávána 
podle článků 84 až 89, m ůže být ručitel uznán jako zp ůsobilý, jen pokud je intern ě 
ohodnocen úv ěrovou institucí v souladu s ustanoveními p řílohy VII části 4. 
28. Odchylně od odstavce 26 mohou členské státy uznat jako poskytovatele zajišt ění třetí 
stranou také jiné finan ční instituce povolené p říslušnými orgány, které nad nimi 
vykonávají dohled a jsou odpov ědné za povolování úv ěrových institucí a dohled nad 
nimi, pokud jsou v p řípadě těchto finan čních institucí uplat ňována stejná 
obezřetnostní pravidla jako v p řípadě úvěrových institucí. 
3. DRUHY ÚV ĚROVÝCH DERIVÁT Ů 
29. Lze uznat následující druhy úv ěrových derivát ů a nástroj ů, které mohou být z t ěchto 
úvěrových derivát ů složeny, nebo nástroj ů s obdobnou ekonomickou podstatou:  
a) swapy úv ěrového selhání ( credit default swaps ); 
b) swapy veškerých výnos ů (total return swaps ); 
c) úvěrové dluhopisy do výše, v jaké jsou podloženy hotovostí. 
30. Zajištění úvěrového rizika nelze uznat v p řípadě, kdy úvěrová instituce toto zajišt ění 
koupí prost řednictvím swapu veškerých výnos ů a čisté platby obdržené ze swapu 
eviduje jako čistý příjem, avšak v evidenci toto nezohled ňuje při snížení hodnoty 
zajištěných aktiv (nap ř. snížením reálné hodnoty nebo tvorbou opravných položek).  
3.1. Interní zajiš ťovací operace 
31. Pokud úv ěrová instituce provádí interní zajiš ťovací operace s použitím úv ěrového 
derivátu, tj. zajiš ťuje úvěrové riziko expozice v bankovním portfoliu úv ěrovým 
derivátem ú čtovaným v obchodním portfoliu, pak pokud má být toto zajišt ění uznáno 
pro účely této p řílohy, musí být úv ěrové riziko p řevedené do obchodního portfolia 
převedeno na t řetí stranu nebo strany. Za t ěchto okolností, a pokud takový p řevod 
splňuje požadavky pro uznání snižování úv ěrového rizika stanovené v této p říloze, 
použijí se pravidla pro výpo čet hodnoty rizikov ě vážených expozic a výše 
očekávaných ztrát pro p řípad zajišt ění úvěrového rizika t řetí stranou tak, jak byla 
stanovena v části 3 až 6. 
 
CS 71   CS Část 2 - Minimální požadavky  
1. Úvěrová instituce musí p řesvědčit příslušné orgány, že zavedla p řiměřené postupy 
pro řízení rizik, aby byla schopna  zvládat rizika, jimž m ůže být vystavena v d ůsledku 
uplatňování postup ů pro snižování úv ěrového rizika.  
2. Bez ohledu na existenci snižování úv ěrového rizika, které se bere v úvahu pro ú čely 
výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic a pop ř. výpočtu výše očekávaných ztrát, 
musí úvěrové instituce nadále provád ět plné hodnocení úv ěrového rizika podkladové 
expozice a musí být schopny prokázat p říslušným orgán ům, že tento požadavek 
splňují. V případě repo obchod ů anebo p ůjček či výpůjček cenných papír ů nebo 
komodit bude za podkladovou expozici, pouze pro ú čely tohoto odstavce, 
považována čistá hodnota expozice.  
1. MAJETKOVÉ ZAJIŠT ĚNÍ ÚVĚROVÉHO RIZIKA  
1.1. Rozvahové zapo čtení (jiné než rámcové dohody o zapo čtení týkající se repo 
obchodů, půjček či výpůjček cenných papír ů nebo komodit anebo ostatních 
transakcí na kapitálovém trhu)  
3. Aby mohly být dohody o rozvahovém zapo čtení – jiné než rámcové dohody o 
započtení týkající se repo obchod ů, půjček či výpůjček cenných papír ů nebo komodit 
anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu – uznány pro ú čely článků 90 až 93, 
musí být spln ěny následující podmínky: 
a) musí mít dobrý právní základ a musí být právn ě vymahatelné podle p říslušného 
právního řádu, a to i v p řípadě platební neschopnosti nebo konkursu 
protistrany; 
b) úvěrová instituce musí být schopna kdykoli ur čit aktiva a závazky, které jsou 
předmětem dohody o zapo čtení; 
c) úvěrová instituce musí sledovat a kontrolovat rizika spojená s ukon čením 
zajištění úvěrového rizika;  
d) úvěrová instituce musí sledovat a kontrolovat p říslušné expozice na základ ě 
čisté hodnoty. 
1.2. Rámcové dohody o zapo čtení týkající se repo obchod ů anebo půjček či výpůjček 
cenných papír ů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu  
4. Aby mohly být rámcové dohody o zapo čtení týkající se repo obchod ů, půjček či 
výpůjček cenných papír ů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém 
trhu uznány pro ú čely článků 90 až 93, musí: 
a) mít dobrý právní základ a musí být právn ě vymahatelné podle p říslušného 
právního řádu, a to i v p řípadě konkursu nebo platební neschopnosti 
protistrany; 
b) dávat protistran ě, která není v selhání, právo ukon čit a uzavřít včas všechny 
transakce, na které se vztahuje tato dohoda, v p řípadě selhání druhou 
 
CS 72   CS protistranou, a to i v p řípadě konkursu nebo platební neschopnosti této 
protistrany; 
c) umožnit zapo čtení zisků a ztrát z transakcí uzav řených podle této rámcové 
dohody tak, aby byla stanovena jen jediná čistá částka, kterou dluží jedna 
protistrana druhé. 
5. Kromě výše uvedeného musí být spln ěny i minimální požadavky pro uznání 
finančního kolaterálu podle kom plexní metody finan čního kolaterálu stanovené v 
odstavci 6. 
1.3. Finanční kolaterál 
1.3.1.  Minimální požadavky pro uznání finan čního kolaterálu podle všech p řístupů a metod 
6. Pro uznání finan čního kolaterálu a zlata musí být spln ěny následující podmínky: 
a) Nízká korelace 
Mezi úvěrovou kvalitou dlužníka a hodnotou kolaterálu nesmí být významná 
pozitivní korelace.  
Nelze uznat cenné papíry vydané dlužníkem nebo členem ekonomicky spjaté 
skupiny osob. 
b) Právní jistota 
Úvěrové instituce musí splnit všechny smluvní a zákonné požadavky ohledn ě 
vymahatelnosti smluv o kolaterálu podle právního řádu, kterému daný kolaterál 
podléhá, a uskute čnit všechny kroky nezbytné k tom u, aby byla tato vymahatelnost 
zajištěna.  
Úvěrové instituce musí provést dostate čnou právní analýzu, jež potvrdí 
vymahatelnost smluv o kolaterálu ve všech re levantních právních řádech. Dle 
potřeby musí takovou právní analýzu opakovat, aby byla trvale zajišt ěna 
vymahatelnost. 
c) Provozní požadavky 
Smlouvy o kolaterálu musí být řádně zdokumentovány a musí obsahovat jasný a 
důkladný postup pro v časnou realizaci kolaterálu. 
Úvěrové instituce musí mít k dispozici d ůkladné procedur y a postupy pro řízení rizik 
spojených s využitím  kolaterálu – v četně rizik spojených se ztrátou nebo snížením 
zajištění úvěrového rizika, rizi k nesprávného ocen ění, rizik spojených s ukon čením 
zajištění úvěrového rizika, rizika koncentrace vyplývajícího z využití kolaterálu a 
vazby na celkový rizikový profil úv ěrové instituce. 
Úvěrová instituce musí mít zdokumentovány zásady a postupy týkající se 
přijímaných druh ů a výše kolaterálu. 
 
CS 73   CS Úvěrové instituce musí po čítat tržní hodnotu kolaterálu a odpovídajícím zp ůsobem ji 
přeceňovat minimáln ě jednou za 6 m ěsíců a dále vždy, když mají d ůvod se domnívat, 
že došlo k významnému poklesu tržní hodnoty kolaterálu.  
V případech, kdy je kolaterál v držení t řetí strany, musí úv ěrové instituce podniknout 
přiměřené kroky, aby zajistily, že tato t řetí strana bude kolaterál držet odd ěleně od 
svých vlastních aktiv. 
1.3.2.  Dodatečné minimální požadavky pro uznání finan čního kolaterálu podle jednoduché 
metody finan čního kolaterálu 
7. Kromě požadavk ů uvedených v odstavci 6 výše musí být pro ú čely uznání 
finančního kolaterálu podle je dnoduché metody finan čního kolaterálu zbytková 
splatnost zajišt ění přinejmenším tak dlouhá jako z bytková splatnost expozice. 
1.4. Minimální požadavky pro uz nání kolaterálu ve form ě nemovitosti 
8. Pro uznání kolaterálu ve form ě nemovitosti musí být spln ěny následující podmínky: 
a) Právní jistota 
Hypotéka nebo zástava musí být právn ě vymahatelná podle všech relevantních 
právních řádů a musí být řádně a včas zapsána. Smlouva musí spl ňovat podmínky 
pro úplné zadržovací právo (tj. musí být spln ěny veškeré právní požadavky pro vznik 
zástavního práva). Smlouva o zajišt ění a s ní související právní postupy musí úv ěrové 
instituci umož ňovat, aby hodnotu zajišt ění realizovala v p řiměřené lhůtě. 
b) Sledování hodnoty nemovitosti 
Hodnota nemovitosti musí být pravideln ě sledována, p řinejmenším jednou ro čně. V 
případě, že na trhu dochází k výrazným zm ěnám podmínek, musí být toto sledování 
prováděno častěji. Pro sledování hodnoty nemovitost i a identifikaci nemovitosti, u 
níž je nutné p řecenění, mohou být využívány statis tické metody. Pokud se lze 
domnívat, že hodnota nemovitosti mohla v porovnání se všeobecnými tržními 
cenami významn ě poklesnout, musí být nemovitost ocen ěna nezávislým znalcem. U 
půjček, které p řesahují 3 milióny eur ne bo 5 % kapitálu úv ěrové instituce, musí 
nezávislý znalec nemovitost p řecenit nejmén ě jednou za t ři roky.  
„Nezávislým znalcem“ se rozumí osoba, která má pot řebnou kvalifikaci, schopnosti 
a zkušenosti, aby mohla provést ocen ění, a která je nezávislá na procesu rozhodování 
o poskytnutí úv ěru. 
c) Dokumentace 
Úvěrová instituce musí jasn ě zdokumentovat druhy obytných a obchodních 
nemovitostí, které p řijímá jako zajišt ění, a své zásady pro poskytování úv ěrů. 
d) Pojišt ění 
Úvěrová instituce musí mít postupy sloužící ke sledování toho, zda je nemovitost 
přijatá jako zajišt ění řádně pojištěna proti škodám. 
 
CS 74   CS 1.5. Minimální požadavky pro uz nání kolaterálu ve form ě pohledávek 
9. Pro uznání pohledávek musí být spln ěny následující podmínky: 
a) Právní jistota 
i) Právní mechanismus, na jehož základ ě je tento kolaterál poskytnut, musí být 
důkladně propracován, musí být ú činný a musí zajiš ťovat nepopiratelné právo 
věřitele k výnos ům;  
ii) úvěrové instituce musí podniknout vš echny kroky nezbytné ke spln ění místních 
požadavk ů ohledně vymahatelnosti svých nárok ů z tohoto zajišt ění. Musí být 
vytvořen rámec umož ňující, aby v ěřitel měl prvořadý nárok na tento kolaterál, 
s výhradou možnosti, že daný členský stát povolí, a by takové pohledávky byly 
podřízeny pohledávkám p řednostních v ěřitelů uvedeným v právních nebo 
prováděcích předpisech; 
iii) úvěrové instituce musí provést dostate čnou právní analýzu, jež potvrdí 
vymahatelnost smluv o kolaterálu ve  všech relevantních právních řádech; 
iv) smlouvy o kolaterálu musí být řádně zdokumentovány a musí obsahovat jasný 
a důkladný postup pro v časnou realizaci kolaterálu. Postupy uplat ňované 
úvěrovou institucí musí zajiš ťovat dodržování všech právních podmínek 
nutných pro prohlášení selhání u klienta a v časnou realizaci kolaterálu. V 
případě finančních potíží dlužníka nebo selh ání z jeho strany musí být úv ěrová 
instituce ze zákona oprávn ěna prodat nebo postoupit pohledávky t řetím 
stranám bez souhlasu dlužník ů z těchto pohledávek.  
b) Řízení rizik 
i) Úvěrová instituce musí mít řádné postupy pro stanovení úv ěrového rizika 
spojeného s pohledávkami. Takové post upy musí mimo jiné zahrnovat analýzy 
dlužníkova podnikání a odv ětví, ve kterém podniká, a druh ů zákazník ů, se 
kterými obchoduje. V p řípadě, že úvěrová instituce používá dlužníkovo 
hodnocení úv ěrového rizika jeho zákazník ů, musí ov ěřit jeho postupy 
úvěrování, aby se ujistila o jejich spolehlivosti a d ůvěryhodnosti;  
ii) marže mezi hodnotou expozice a hodnot ou pohledávek musí odrážet všechny 
příslušné faktory, v četně nákladů realizace, koncentrace uvnit ř seskupení 
pohledávek zastavených jedním dlužníke m a možného rizika koncentrace v 
rámci celkových expozic úv ěrové instituce mimo t ěch, které jsou řízeny v 
rámci obecné metodiky úv ěrové instituce. Úv ěrová instituce musí tyto 
pohledávky pr ůběžně vhodným zp ůsobem sledovat. Musí být sledováno 
dodržování celkových limit ů koncentrace v úv ěrové instituci. Krom ě toho musí 
být pravideln ě kontrolováno dodržování úv ěrových podmínek, omezení v 
souvislosti s ochranou životního prost ředí a jiných zákonných požadavk ů; 
iii) pohledávky zastavené dlužníkem musí  být diverzifikovány a nesmí být v 
přílišné korelaci s dlužníkem. V p řípadech výrazné pozitivní korelace musí být 
ve stanovení marže pro celé seskupení kolaterálu zohledn ěna doprovodná 
rizika vyplývající z této korelace;  
 
CS 75   CS iv) pohledávky v ůči osobám spojeným s dlužníkem (v četně dceřiných spole čností 
a zaměstnanců) nelze uznat jako faktory snižující riziko;  
v) úvěrová instituce musí mít zdokumentován postup inkasa pohledávek v 
případech finan čních těžkostí dlužníka. Odpovídající postupy inkasa musí být k 
dispozici i v p řípadech, kdy úv ěrová instituce za b ěžných okolností ponechává 
inkaso pohledávek na dlužníkovi.  
1.6. Minimální požadavky pro uznání ostatního hmotného kolaterálu 
10. Pro uznání ostatního hmotné ho kolaterálu musí být spln ěny následující podmínky: 
a) smlouva o kolater álu musí být právn ě vymahatelná ve všech relevantních 
právních řádech a musí úv ěrové instituci umož ňovat, aby hodnotu kolaterálu 
realizovala v p řiměřené lhůtě; 
b) s jedinou výjimkou povolených prioritních nárok ů uvedených v odst. 9 písm. a) 
podbodě ii) jsou povolena pouze zástavní práva nebo b řemena vázaná na 
kolaterál v prvním po řadí. Úvěrová instituce tedy musí mít p řednostní právo 
před všemi ostatními v ěřiteli na uspokojení z výnos ů z realizovaného 
kolaterálu;  
c) hodnota nemovitosti musí být pravideln ě sledována, p řinejmenším jednou 
ročně. V případě, že na trhu dochází k výrazným zm ěnám podmínek, musí být 
toto sledování provád ěno častěji;  
d) dohoda o úv ěru musí obsahovat podrobný popis kolaterálu a podrobné údaje o 
způsobu a četnosti přeceňování;  
e) úvěrová instituce ve svých interních úv ěrových strategiích a postupech, které 
jsou dostupné k prov ěření, zdokumentuje p řijatelné druhy hmotného kolaterálu 
a zásady a postupy týkající se stanovení p řiměřené hodnoty jednotlivých druh ů 
hmotného kolaterálu ve vztahu k hodnot ě příslušné expozice; 
f) s ohledem na strukturu transakcí musí úv ěrová instituce ve své úv ěrové politice 
stanovit požadavky na kol aterál ve vztahu k hodnot ě expozice, schopnosti 
snadno kolaterál realizovat, schopnosti objektivn ě stanovit cenu nebo tržní 
hodnotu, četnosti, s jakou je mož no tuto hodnotu zjistit (v četně odborných 
odhadů nebo ocen ění), a volatility hodnoty kolaterálu; 
g) jak prvotní ocen ění, tak následné p řeceňování musí vzít pln ě v úvahu jakékoli 
zhoršení kvality nebo zas tarání kolaterálu. Zvláštní pozornost musí být p ři 
oceňování a p řeceňování věnována účinkům zastarávání u kolaterálu citlivého 
na módnost a aktuálnost; 
h) úvěrová instituce musí mít právo fyzick é kontroly kolaterálu. Musí také mít 
strategie a postupy, které výkon tohoto práva fyzické kontroly upravují; 
i) úvěrová instituce musí mít postupy sloužící ke sledování toho, zda je 
nemovitost p řijatá jako zajišt ění řádně pojištěna proti škodám. 
 
CS 76   CS 1.7. Minimální požadavky pro zacházení s expo zicemi z leasingových operací jako se 
zajištěnými expozicemi 
11. Na expozice vzniklé v souvislosti s leasingovými operacemi m ůže být pohlíženo jako 
na expozice zajišt ěné nemovitostí, jež je p ředmětem leasingu, pokud jsou spln ěny 
následující podmínky: 
a) musí být spln ěny podmínky stanovené v odstavcích 8 nebo 10 pro uznávání 
nemovitosti, jež je p ředmětem leasingu, jako kolaterálu; 
b) pronajímatel musí mít d ůkladné postupy pro řízení rizik s ohledem na umíst ění 
předmětu leasingu, zp ůsob jeho využití, jeho stá ří a plánovanou dobu 
používání; 
c) musí existovat d ůkladně vypracovaný právní rámec, který pronajímateli 
zajišťuje zákonné vlastnické právo k p ředmětu leasingu a pot vrzuje jeho 
schopnost v časného výkonu t ěchto práv vlastníka; 
d) rozdíl mezi mírou znehodnocení p ředmětu leasingu a mírou amortizace 
leasingových splátek nesmí být natolik velký, aby p řesáhl účinek snižování 
úvěrového rizika, který má mít p ředmět leasingu. 
1.8. Minimální požadavky pro uznání  ostatního majetkového zajišt ění úvěrového 
rizika 
1.8.1.  Hotovost nebo hotovostní nástroje v držení t řetí strany, která je institucí 
12. Aby mohlo být se zajišt ěním uvedeným v části 1 odst. 23 zacházeno v souladu s částí 
3 odst. 80, musí spl ňovat následující podmínky: 
a) pohledávka dlužníka za t řetí stranou, která je institucí, je ve řejně zastavena 
nebo postoupena na úv ěrovou instituci poskytující úv ěr; 
b) daná zástava nebo postoupení musí být t řetí straně oznámeno; 
c) v důsledku tohoto oznámení m ůže tato třetí strana provád ět platby výlu čně ve 
prospěch úvěrové instituce poskytující úv ěr nebo jiných stran se souhlasem 
úvěrové instituce poskytující úv ěr; 
d) zástava nebo postoupení je bezpodmíne čné a neodvolatelné. 
1.8.2.  Životní pojistky zastavené ve prosp ěch úvěrové instituce poskytující úv ěr  
13. Aby mohly být uznány život ní pojistky zastavené úv ěrové instituci poskytující úv ěr, 
musí být spln ěny následující podmínky: 
a) spole čnost poskytující životní pojišt ění může být uznána jako poskytovatel 
zajištění třetí stranou podle části 1 odst. 26; 
b) životní pojistka je ve řejně zastavena nebo postoupena na úv ěrovou instituci 
poskytující úv ěr; 
 
CS 77   CS c) spole čnost poskytující životní pojišt ění je o této zástav ě nebo postoupení 
informována a v d ůsledku toho nesmí zrušit pojistnou smlouvu nebo vyplácet 
částky podle této smlouvy bez souhlasu úv ěrové instituce poskytující úv ěr; 
d) na pojistce musí být uvedena částka odbytného, která p ředstavuje 
neredukovatelnou částku; 
e) úvěrová instituce poskytující úv ěr musí mít právo v p řípadě selhání dlužníka 
zrušit pojistku a obdržet v p řiměřené době odbytné; 
f) úvěrová instituce poskytující úv ěr je informována o jakémkoli nezaplacení 
pojistného majitelem pojistky; 
g) zajišt ění úvěrového rizika musí být poskytnuto na celou dobu p ůjčky do její 
splatnosti; 
h) zástava musí být právn ě vymahatelná ve všech relevantních právních řádech. 
2. ZAJIŠTĚNÍ ÚVĚROVÉHO RIZIKA T ŘETÍ STRANOU A ÚV ĚROVÉ DLUHOPISY  
2.1. Společné požadavky pro záruky a úv ěrové deriváty 
14. S výhradou odstavce 16, aby mohlo být uznáno zajišt ění úvěrového rizika odvozené 
od záruky nebo úv ěrového derivátu, musí být spln ěny následující podmínky: 
a) zajišt ění úvěrového rizika musí být p římé;  
b) rozsah zajišt ění úvěrového rizika musí být jasn ě definovaný a nesporný; 
c) smlouva o zajišt ění úvěrového rizika nesmí obsahovat žádné ustanovení, jehož 
splnění by bylo mimo p římou kontrolu v ěřitele a které: 
i) by poskytovateli zajišt ění umožňovalo toto zajišt ění jednostrann ě zrušit;  
ii) by zvyšovalo skute čné náklady zajišt ění v případě zhoršení úv ěrové kvality 
zajištěné expozice; 
iii) by umož ňovalo poskytovateli zajišt ění zbavit se povinnosti platit v čas v 
případě, že původní dlužník nezaplatil jakoukoli splatnou částku nebo 
iv) by umož ňovalo poskytovateli zajišt ění zkrátit dobu spla tnosti tohoto zajišt ění; 
d) zajišt ění musí být právn ě vymahatelné ve všech relevantních právních řádech. 
2.1.1.  Provozní požadavky 
15. Úvěrová instituce musí svému orgánu dohledu prokázat, že má k dispozici systémy k 
řízení možné koncentrace rizika vznikající v d ůsledku toho, že úv ěrová instituce 
využívá záruky nebo úv ěrové deriváty. Úv ěrová instituce musí být schopna prokázat, 
jak je její strategie p ři využívání úv ěrových derivát ů a záruk propojena s řízením 
jejího celkového rizikového profilu.  
 
CS 78   CS 2.2. Protizáruky vystavené stát em a jinými subjekty ve řejného sektoru 
16. Pokud je expozice zajišt ěna zárukou, která je zase zajišt ěna protizárukou vystavenou 
centrální vládou nebo centrální bankou, regionáln í nebo místní správou, s 
pohledávkami v ůči nimž se v souladu s články 78 až 83 zachází jako s pohledávkami 
vůči státu, na jehož území sídlí, prot izárukou vystavenou mezinárodní rozvojovou 
bankou, které je podle článku 78 až 83 p řidělena riziková váha 0 %, nebo 
protizárukou vystave nou subjektem ve řejného sektoru, s pohledávkami v ůči němuž 
se zachází v souladu s články 78 až 83 jako s pohledávkami v ůči úvěrovým 
institucím, lze s touto expozicí zacházet, jako by byla zajišt ěna zárukou poskytnutou 
daným subjektem, pokud jsou spln ěny následující podmínky: 
a) protizáruka pokrývá všechny prvky úv ěrového rizika spojeného s danou 
pohledávkou; 
b) jak p ůvodní záruka, tak protizáruka spl ňují požadavky pro záruky uvedené v 
odstavcích 14, 15 a 17 s výjimkou toho, že protizáruka nemusí být p římá; 
c) příslušný orgán je p řesvědčen o tom, že krytí je d ůkladné a že nic z historické 
zkušenosti nenazna čuje, že krytí protizárukou by bylo mén ě účinné než krytí 
přímou zárukou vystavenou daným subjektem. 
2.3. Dodatečné požadavky pro záruky 
17. Aby byla záruka uznána, musí být spln ěny také následující podmínky: 
a) v případě selhání nebo neplacení protistranou má úv ěrová instituce poskytující 
úvěr právo v p řiměřené době požadovat po ru čiteli jakoukoli splatnou částku 
související s pohledávkou, pro kterou bylo zajišt ění poskytnuto. Platba 
ručitelem nesmí být podmín ěna tím, že úv ěrová instituce poskytující úv ěr v 
první řadě vymáhá platbu po dlužníkovi; 
b) záruka je výslovn ě zdokumentovaný závazek p řevzatý ručitelem;  
c) s přihlédnutím k následující v ětě platí, že záruka musí pokrývat všechny druhy 
plateb, které má dlužník provést v souvislosti se svým závazkem. Pokud jsou 
některé druhy plateb ze záruky vylou čeny, musí být uznaná hodnota záruky 
upravena tak, aby odrážela toto omezené krytí.  
18. V případě záruk poskytnutých v rámci vzájemných záru čních spole čností uznaných 
pro tyto ú čely příslušnými orgány nebo poskytnutých  jako záruky nebo protizáruky 
subjekty uvedenými v odstavci 16, lz e považovat požadavky v odstavci a) za 
splněné, pokud je spln ěna některá z následujících podmínek: 
a) příslušné orgány jsou p řesvědčeny, že úv ěrová instituce poskytující úv ěr má 
právo obdržet v p řiměřené době od ručitele prozatímní částku vypo čítanou tak, 
že představuje spolehlivý odhad výše ekonomické ztráty v četně ztrát 
vyplývajících z neplacení úrok ů a jiných druh ů plateb, ke kterým je dlužník 
zavázán, a kterou úv ěrová instituce poskytující úv ěr pravděpodobně utrpí 
proporcionáln ě k výši krytí poskyt nutého zárukou;  
 
CS 79   CS b) příslušné orgány jsou také p řesvědčeny o ochranném ú činku záruky p řed 
ztrátami, v četně ztrát vyplývajících  z neplacení úrok ů a jiných druh ů plateb, ke 
kterým je dlužník zavázán.  
2.4. Dodatečné požadavky pro úv ěrové deriváty 
19. Aby byl úv ěrový derivát uznán, musí být spln ěny také následující podmínky: 
a) s výhradou písmene b) musí úv ěrové události uvedené v rámci úv ěrového 
derivátu zahrnovat alespo ň: 
i) nezaplacení částek splatných v souladu s podmínkami podkladového závazku, 
které jsou platné v dob ě tohoto nezaplacení (s dobou odkladu, která je tém ěř 
stejná jako doba odkladu podkl adového závazku nebo kratší); 
ii) konkurs, platební neschopnost či neschopnost dlužníka splatit své dluhy, jeho 
neschopnost nebo písemné p řiznání neschopnosti obecn ě platit své dluhy v 
termínu jejich splatnosti, a podobné skute čnosti; 
iii) restrukturalizaci podkladového závaz ku vyžadující prominutí nebo odložení 
splátek jistiny, úrok ů nebo poplatk ů, které vede k úv ěrové ztrát ě (tj. úprava 
ocenění nebo jiné podobné debetní položky ve výkazu zisk ů a ztrát);  
b) pokud úv ěrové události uvedené v rámci úv ěrového derivátu nezahrnují 
restrukturalizaci podkladového závazku podle t řetí odrážky písm. a), lze 
zajištění úvěrového rizika p řesto uznat, je-li jeho uznaná hodnota snížena v 
souladu s ustanovením v části 3 odst. 84;  
c) v p řípadě, že úvěrové deriváty umož ňují hotovostní vypo řádání, musí mít 
úvěrová instituce d ůkladné oce ňovací postupy, které pod ávají spolehlivý odhad 
ztráty. Musí být jasn ě stanovena lh ůta, ve které je provedeno p řehodnocení 
podkladového závazku v závislosti na úv ěrové události;  
d) v případě, že je pro ú čely vypořádání vyžadováno právo a schopnost p říjemce 
zajištění převést podkladový závazek na  poskytovatele zajišt ění, podmínky 
podkladového závazku musí stanovit, že jakýkoliv požadovaný souhlas s 
takovýmto p řevodem nesmí být bezd ůvodně odepírán;  
e) musí být jasn ě definovány strany odpov ědné za ur čení, zda nastala úv ěrová 
událost. Nesmí se jednat o výlu čnou odpov ědnost prodejce zajišt ění. Kupující 
zajištění musí mít právo nebo možnost informovat poskytovatele zajišt ění o 
tom, že nastala úv ěrová událost. 
20. Nesoulad mezi podkladovým závazkem a referen čním závazkem v rámci úv ěrového 
derivátu (tj. závazek použitý pro ú čely stanovení výše hotovostního vypo řádání nebo 
hodnoty doru čitelného závazku) nebo mezi podkladovým závazkem a závazkem 
použitým pro ú čely určení, zda nastala úv ěrová událost, je p řípustný, pouze pokud 
jsou splněny následující podmínky: 
a) referen ční závazek nebo závazek použitý pro ú čely určení, zda nastala úv ěrová 
událost, je postaven narove ň (pari passu ) podkladovému závazku nebo je mu 
podřízen; 
 
CS 80   CS b) podkladový závazek a referen ční závazek nebo závazek použitý pro ur čení, zda 
nastala úv ěrová událost, jsou vydány stejný m dlužníkem (tj. stejnou 
právnickou osobou) a obsahují právn ě vymahatelné doložky k řížového selhání 
a křížového urychlení.  
 
CS 81   CS Část 3 - Výpo čet účinku snižování úv ěrového rizika  
1. Pokud jsou spln ěna ustanovení částí 4 až 6 a částí 1 a 2, lze výpo čet hodnoty rizikov ě 
vážených expozic podle pododdílu 1 čl. 78 až 83, a výpo čet hodnoty rizikov ě 
vážených expozic a výše o čekávaných ztrát podle článků 84 až 89 pozm ěnit v 
souladu s ustanoveními této části.  
2. S hotovostí, cennými papíry či komoditami nakoupenými, vyp ůjčenými nebo 
obdrženými v rámci repo obchodu nebo p ůjčky či výpůjčky cenných papír ů nebo 
komodit lze zacházet jako s kolaterálem.  
1. MAJETKOVÉ ZAJIŠT ĚNÍ ÚVĚROVÉHO RIZIKA  
1.1. Úvěrové dluhopisy 
3. S investicemi do úv ěrových dluhopis ů vydaných úv ěrovou institucí poskytující úv ěr 
lze zacházet jako s hotov ostním kolaterálem. 
1.2. Rozvahové zapo čtení  
4. S úvěry a vklady u úv ěrové instituce poskytující úv ěr, jež jsou p ředmětem 
rozvahového zapo čtení, se zachází jako s hotovostním kolaterálem. 
1.3. Rámcové dohody o zapo čtení týkající se repo obchod ů anebo půjček či výpůjček 
cenných papír ů nebo komodit anebo ostatních transakcí na kapitálovém trhu  
1.3.1.  Výpočet plně upravené hodnoty expozice 
a) Použití komplexní metody finan čního kolaterálu s využitím regulatorních koeficient ů 
volatility nebo vlastních odhad ů koeficientu volatility  
5. S výhradou odstavc ů 12 až 22 se p ři výpočtu „plně upravené hodnoty expozice“ (E*) 
u expozic v rámci uznané rámcové dohody o zapo čtení týkající se repo obchod ů, 
půjček či výpůjček cenných papír ů nebo komodit anebo ostatních transakcí na 
kapitálovém trhu použijí koeficienty volatility vypo čtené způsobem uvedeným níže, 
a to za použití metody využívající regulat orní koeficienty volatility nebo metody 
využívající vlastní odhady koeficientu volatility, jak je vysv ětleno v odstavcích 35 až 
60 ohledn ě komplexní metody finan čního kolaterálu. Pro p oužití metody využívající 
vlastní odhady koeficientu volatility platí stejné  podmínky a požadavky jako v 
případě komplexní metody finan čního kolaterálu. 
6. Čistá pozice u jednotlivých druh ů cenných papír ů se vypočítá odečtením celkové 
hodnoty cenných papír ů daného druhu vyp ůjčených, prodaných nebo obdržených 
podle rámcové dohody o zapo čtení od celkové hodnoty cenných papír ů stejného 
druhu zap ůjčených, prodaných nebo poskytnutých podle téže dohody.  
7. Pro účely odstavce 6 se „druhem cenných papír ů“ rozumí cenné papíry vydané 
stejným subjektem, se stejným datem emise, stejnou splatností, stejnými 
podmínkami a stejnou dobou do realizace, ja k je uvedeno v odstavcích 35 až 60. 
 
CS 82   CS 8. Čistá pozice v jednotlivých m ěnách s výjimkou m ěny, v níž probíhá vypo řádání 
rámcové dohody o zapo čtení, se vypo čítá odečtením celkové hodnoty cenných papír ů 
denominovaných v dané m ěně vypůjčených, nakoupených nebo obdržených podle 
rámcové dohody o zapo čtení plus hodnoty hotovosti v této m ěně vypůjčené nebo 
obdržené podle této dohody od celkové hodnoty cenných papír ů denominovaných v 
dané měně zapůjčených, prodaných nebo poskytnutých podle téže dohody plus 
hodnoty hotovosti v dané m ěně zapůjčené nebo p řevedené podle této dohody. 
9. Koeficient volatility u ur čitého druhu cenných papír ů nebo hotovostní pozice se 
použije pro kladnou nebo zápornou čistou pozici cenných papír ů daného druhu. 
10. Koeficient volatility pro devizové riziko (fx) se použije pro kladnou nebo zápornou 
čistou pozici v každé m ěně s výjimkou m ěny, v níž probíhá vypo řádání rámcové 
dohody o zapo čtení. 
11. E* se vypo čítá podle následujícího vzorce: 
E* = max {0, [( ∑(E) - ∑(C)) + ∑(|čistá pozice pro každý cenný papír| x H sec) + + 
(∑|Efx| x Hfx)]}  
Pokud se hodnota rizikov ě vážených expozic po čítá podle článků 78 až 83, pak E je 
hodnota expozice pro každou jednotlivou expozici v rámci dohody, která by se 
použila v p řípadě, že by neexistovalo zajišt ění úvěrového rizika. 
Pokud se hodnota rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát po čítá podle 
článků 84 až 89, pak E je hodnota expozice pro každou jednotlivou expozici v rámci 
dohody, která by se použila v p řípadě, že by neexistovalo zajišt ění úvěrového rizika. 
C je hodnota vyp ůjčených, nakoupených nebo obdržených cenných papír ů nebo 
komodit nebo vyp ůjčené či obdržené hotovosti v p řípadě každé expozice. 
∑(E) je sou čet všech E v rámci dané dohody. 
∑(C) je sou čet všech C v rámci dané dohody. 
Efx je čistá pozice (kladná či záporná) v ur čité měně s výjimkou m ěny, v níž probíhá 
vypořádání rámcové dohody, vypo čtená podle odstavce 8.  
Hsec je koeficient volatility v p řípadě určitého druhu cenných papír ů.  
Hfx je koeficient volatility  pro devizové riziko.  
E* je plně upravená hodnota expozice. 
b) Použití metody interních model ů 
12. Jako alternativu k metod ě využívající regulatorní koefi cienty volatility nebo metod ě 
využívající vlastní odhady koefi cientu volatility pro výpo čet plně upravené hodnoty 
expozice (E*) vyplývající z použit í uznané rámcové dohody o zapo čtení týkající se 
repo obchod ů, půjček či výpůjček cenných papír ů nebo komodit anebo ostatních 
transakcí na kapitálovém trhu, s vý jimkou transakcí s deriváty, lze úv ěrovým 
institucím povolit používání metody interních model ů, která zohled ňuje vliv korelace 
 
CS 83   CS mezi pozicemi v cenných papírech, které jsou p ředmětem dané rámcové dohody o 
započtení, i likviditu dot čených nástroj ů. Interní modely použité v této metod ě musí 
poskytovat odhady možné zm ěny hodnoty nezajišt ěné expozice ( ∑E - ∑C). 
13. Úvěrová instituce m ůže použít metodu interních model ů nezávisle na svém 
předchozím výb ěru mezi standardizovaným p řístupem a základním IRB p řístupem u 
úvěrového rizika. Pokud se však úv ěrová instituce rozhodne používat metodu 
interních model ů, musí tak u činit u všech protistran a cenných papír ů s výjimkou 
nevýznamných portfolií, v jejichž p řípadě může použít metodu využívající 
regulatorní koeficienty volat ility nebo metodu využívající vl astní odhady koeficientu 
volatility, jak je uvede no v odstavcích 5 až 11. 
14. Metodu interních model ů mohou používat úv ěrové instituce, které byly uznány pro 
účely interního modelu řízení rizika podle p řílohy V sm ěrnice [93/6/EHS]. 
15. Úvěrové instituce, u nichž orgány dohledu používání takového modelu podle 
směrnice 93/6/EHS neschválily, mohou podat p říslušným orgán ům žádost o uznání 
interního modelu m ěření rizika pro ú čely těchto odstavc ů. 
16. Takové žádosti bude vyhov ěno pouze v p řípadě, že příslušný orgán je p řesvědčen o 
tom, že systém řízení rizik dané úv ěrové instituce pro řízení rizik vyplývajících z 
transakcí podle rámcové dohody o zapo čtení je koncep čně správný a správn ě 
používaný a že jsou spln ěny zejména tyto kvalitativní standardy:  
a) interní model m ěření rizika používaný pro výpo čet možné cenové volatility u 
transakcí je úzce propojen s každodenním procesem řízení rizika úv ěrové 
instituce a slouží jako základ pro hl ášení rizikových expozic vrcholovému 
vedení úv ěrové instituce; 
b) úvěrová instituce má útvar řízení rizika, který je nezávislý na obchodních 
útvarech a podléhá p římo vrcholovému vedení instituce. Tento útvar musí být 
odpovědný za navrhování a zavád ění systému řízení rizika dané úv ěrové 
instituce. Denn ě vypracovává a analyzuje zprávy o výstupech modelu m ěření 
rizika a o vhodných opat řeních, která mají být p řijata ve vztahu k limit ům 
pozic; 
c) tyto každodenní zprávy vypracované útvarem řízení rizika p řezkoumávají 
osoby ve vedení, které mají dostate čné pravomoci, aby mohly prosadit omezení 
přijatých pozic a celkové rizikové expozice; 
d) úvěrová instituce má v útvaru řízení rizika dostate čný počet zaměstnanců se 
zkušenostmi v používání náro čných model ů; 
e) úvěrová instituce zavedla postupy, jimiž sleduje a zajiš ťuje dodržování 
zdokumentovaného souboru interních strategií a kontrolních mechanism ů 
týkajících se celkové funk čnosti systému m ěření rizik; 
f) modely používané úv ěrovou institucí prokazateln ě vykazují dostate čnou 
přesnost v m ěření rizik potvrzenou zp ětným testováním výstup ů s využitím 
alespoň jednoletých dat; 
 
CS 84   CS g) úvěrová instituce často provádí p řísný program stresového testování, jehož 
výsledky jsou vrcholovým vedením instituce p řezkoumávány a zp ětně se 
promítají do jím stanovovaných strategií a limit ů; 
h) úvěrová instituce musí jako sou část svého pravidelného vnit řního auditu 
provádět nezávislý p řezkum svého systému m ěření rizika. Tento p řezkum se 
musí vztahovat jak na činnosti obchodních útvar ů, tak i na činnosti nezávislého 
útvaru řízení rizika; 
i) nejmén ě jednou ro čně musí úvěrová instituce provést p řezkum svého systému 
řízení rizika.  
17. Výpočet možné zm ěny v hodnot ě musí splňovat následující minimální standardy: 
a) možná zm ěna hodnoty musí být po čítána alespo ň jednou denn ě; 
b) jednostranný konfiden ční interval s hladinou spolehlivosti 99 %; 
c) doba do realizace v délce 5 dn ů, nebo 10 dn ů v případě jiných transakcí než 
repo obchod ů nebo půjček či výpůjček cenných papír ů nebo komodit; 
d) skute čné období sledování nejmén ě jeden rok, krom ě případů, kdy je kratší 
období sledování ospravedln ěno významným vzr ůstem cenové volatility; 
e) čtvrtletní aktualizace datových soubor ů. 
18. Příslušné orgány musí požadova t, aby interní model m ěření rizika zachycoval 
dostatečný počet rizikových faktor ů, a tudíž všechna významná cenová rizika. 
19. Příslušné orgány mohou úv ěrovým institucím povolit, aby používaly empirické 
korelace v rámci jednotlivých kategorií ri zika a mezi nimi, jestliže jsou p řesvědčeny, 
že systém používaný institucí pro m ěření korelací je správný a řádně používaný. 
20. Úvěrová instituce, která používá metodu interních model ů, musí výsledky modelu 
zpětně testovat, p řičemž použije vzorek 20 protistran sestavený jednou ro čně. Mezi 
tyto protistrany musí zahrnout deset nejv ětších, které úv ěrová instituce ur čí na 
základě vlastní metody m ěření expozic, a deset dalších protistran vybraných 
náhodně. Úvěrová instituce by m ěla každý den a pro každou protistranu porovnat 
skutečnou změnu v hodnot ě expozice v ůči dané protistran ě během jednoho dne s 
odhadovanou zm ěnou v hodnot ě expozice vypo čítanou na konci obchodování 
předchozího dne za pomoci metody interních model ů. Výjimkou je každý p řípad, 
kdy skute čná změna expozice p řevyšuje odhad interního m odelu. V závislosti na 
počtu výjimek ve sledování daných 20 protistran za posledních 250 obchodních dn ů 
(celkem 5000 p řípadů sledování) se výsledný odhad interního modelu vynásobí 
jedním z multiplikátor ů uvedených v tabulce č. 1.  
Tabulka č. 1 
Zóna Počet výjimek Multiplikátor 
Zelená zóna  0-99  1 
 
CS 85   CS   100-119  1,13 
  120-139  1,17 
Žlutá zóna  140-159  1,22 
  160-179  1,25 
  180-199  1,28 
Červená zóna  200 nebo 
více  1,33 
 
V rámci zp ětného testování musí úv ěrová instituce potvrdit, že výjimky se 
nesoustřeďují v jejích expozicích v ůči jedné nebo více protistranám.  
21. Plně upravená hodnota expozice (E*) u úv ěrových institucí, které používají metodu 
interních model ů, se vypočítá podle následu jícího vzorce:  
E* = max {0, [( ∑E - ∑C) + (výsledný odha d interních model ů x příslušný 
multiplikátor)]} 
Pokud se hodnota rizikov ě vážených expozic po čítá podle čl. 78 až 83 pododdílu 1, 
pak E je hodnota expozice pro každou jednotlivou expozici v rámci dohody v 
případě, že by neexistovalo zajišt ění úvěrového rizika. 
Pokud se hodnota rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát po čítá podle 
článků 84 až 89, pak E je hodnota expozice pro každou jednotlivou expozici v rámci 
dohody v p řípadě, že by neexistovalo zajišt ění úvěrového rizika. 
C je aktuální tržní hodnota vyp ůjčených, nakoupených nebo obdržených cenných 
papírů nebo vyp ůjčené či obdržené hotovosti v p řípadě každé expozice. 
∑(E) je sou čet všech E v rámci dané dohody. 
∑(C) je sou čet všech C v rámci dané dohody. 
22. Při výpočtu kapitálových požadavk ů za použití interních model ů musí úv ěrové 
instituce použít výstup modelu z p ředchozího obchodního dne. 
1.3.2.  Výpočet hodnoty rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát u repo 
obchodů, půjček či výpůjček cenných papír ů nebo komodit anebo ostatních transakcí 
na kapitálovém trhu podle rámcových dohod o zapo čtení  
Standardizovaný p řístup 
23. Pro účely článku 80 se rozumí hodnotou expozice v ůči protistran ě vyplývající z 
transakcí podle rámcové dohody o zapo čtení hodnota E* vypo čítaná podle odstavc ů 
5 až 22.  
 
CS 86   CS Základní IRB p řístup 
24. Pro účely přílohy VII se rozumí hodnotou expozice v ůči protistran ě vyplývající z 
transakcí podle rámcové dohody o zapo čtení hodnota E* vypo čítaná podle odstavc ů 
5 až 22.  
1.4. Finanční kolaterál 
1.4.1.  Jednoduchá metoda finan čního kolaterálu 
25. Jednoduchou metodu finan čního kolaterálu lze použít pouze v p řípadech, kdy se 
hodnota rizikov ě vážené expozice po čítá podle článků 78 až 83. Úv ěrová instituce 
nemůže použít zárove ň jednoduchou metodu finan čního kolaterálu i komplexní 
metodu finan čního kolaterálu. 
Ocenění 
26. Podle této metody je hodnota uznaného finan čního kolaterálu rovna jeho tržní 
hodnotě určené v souladu s částí 2 odst. 6. 
Výpočet hodnoty rizikov ě vážených expozic 
27. Riziková váha, která by se použila v souladu s články 78 až 83, kdyby m ěl věřitel 
přímou expozici v ůči nástroji použitému  jako kolaterál, se použije na ty části 
pohledávek, které jsou zajišt ěny tržní hodnotou uznaného ko laterálu. Riziková váha 
zajištěné části musí být p řinejmenším 20 %, není-li v odstavcích 28 až 30 uvedeno 
jinak. Zbývající část expozice obdrží rizikovou váhu, která by se použila na 
nezajištěnou expozici v ůči dané protistran ě podle článků 78 až 83.  
Repo obchody a p ůjčky či výpůjčky cenných papír ů 
28. Na zajištěnou část expozice vyplývající z transakcí, které spl ňují kritéria uvedená v 
odstavcích 59 a 60, se použije  riziková váha 0 %. Pokud pr otistrana takové transakce 
není hlavním ú častníkem trhu, použije se riziková váha 10 %. 
Mimoburzovní derivátové transakce denn ě oceňované tržní hodnotou 
29. V případě derivátových nástroj ů uvedených v p říloze IV, které jsou denn ě oceňovány 
tržní hodnotou, jsou zajišt ěny hotovostí nebo hotovostními nástroji a neexistuje u 
nich nesoulad m ěn, se do výše jejich zajišt ění na hodnoty expozice ur čené podle 
přílohy III použije riziková váha 0 %. Na  hodnoty expozic uvedených transakcí 
zajištěných dluhovými cennými papíry vydanými centrálními vládami nebo 
centrálními bankami, kterým se podle článků 78 až 83 p řiděluje riziková váha 0 %, 
se do výše jejich zajišt ění použije riziková váha 10 %. 
Pro účely tohoto odstavce „dluhové cenné papí ry vydané centrálními vládami nebo 
centrálními bankami“ zahrnují: 
a) dluhové cenné papíry vydané regi onální nebo místní správou, pokud se s 
expozicemi v ůči této správ ě v souladu s články 78 až 83 zachází jako s 
expozicemi v ůči centrální vlád ě, na jejímž území sídlí;  
 
CS 87   CS b) dluhové cenné papíry vydané meziná rodními rozvojovými bankami, kterým je 
přidělena riziková váha 0 % podle článku 78 až 83; 
c) dluhové cenné papíry vydané mezi národními organizacemi, kterým je 
přidělena riziková váha 0 % podle článku 78 až 83. 
Jiné transakce 
30. Pokud jsou expozice i kolaterá l denominovány ve stejné m ěně a zárove ň je splněna 
jedna z následujících podmíne k, lze použít rizikovou váhu 0 %: 
a) kolaterál je ve form ě hotovostního vkladu nebo hotovostního nástroje; 
b) kolaterál je ve form ě dluhových cenných papír ů vydaných centrálními vládami 
nebo centrálními bankami, jimž by se podle článků 78 až 83 p řidělila riziková 
váha 0 %, a jeho tržní hodnota byla snížena o 20 %. 
Pro účely tohoto odstavce „dluhové cenné papí ry vydané centrálními vládami nebo 
centrálními bankami“ zahrnují dluhové cenné papíry uvedené pod p ředcházejícím 
nadpisem. 
1.4.2.  Komplexní metoda finan čního kolaterálu 
31. Při oceňování finan čního kolaterálu pro ú čely komplexní metody finan čního 
kolaterálu je t řeba na tržní hodnotu tohot o kolaterálu použít „koe ficienty volatility“, 
jak je uvedeno v odstavcích 35 až 60 níže, aby byla zohledn ěna cenová volatilita. 
32. Při dodržení zacházení uvedeného v ods tavci 33 a týkajícího se p řípadů nesouladu 
měn u mimoburzovních derivátových transa kcí, kdy kolaterál je denominován v jiné 
měně než podkladová expozice, je t řeba ke koeficientu volatility pro daný kolaterál 
podle odstavc ů 35 až 60 p řidat koeficient, kter ý odráží volatilitu m ěny.  
33. V případě mimoburzovních derivátových transakcí podle dohod o zapo čtení 
uznaných p říslušnými orgány v souladu s p řílohou III, se koefi cient volatility 
odrážející volatilitu m ěn použije, pokud existuje nesoulad mezi m ěnou kolaterálu a 
měnou vypo řádání. I v p řípadech, kdy je transakce podle dohody o zapo čtení 
prováděna v několika různých měnách, se použije pouze jeden koeficient volatility. 
a) Výpo čet upravených hodnot 
34. V případě všech transakcí s výjimkou tran sakcí podle uznaných rámcových dohod o 
započtení, na n ěž se použijí ustanovení odstavc ů 5 až 24, se hodnota kolaterálu, 
kterou je t řeba zohlednit, upravená o volatilitu vypo čte následujícím zp ůsobem: 
CVA = C x (1-H C-HFX) 
Hodnota expozice, kterou je t řeba zohlednit, upraven á o volatilitu se vypo čte 
následujícím zp ůsobem: 
EVA = E x (1+H E), a v případě mimoburzovních derivátových transakcí E VA = E. 
 
CS 88   CS Plně upravená hodnota expozice zohled ňující volatilitu i ú činky kolaterálu na 
snižování rizika se vypo čte následujícím zp ůsobem: 
E* = max {0, [E VA - CVAM]} 
kde 
E je hodnota expozice tak, jak by byla ur čena podle článků 78 až 83 nebo článků 84 
až 89, kdyby expozice nebyla zajišt ěna. 
EVA je hodnota expozice upravená o volatilitu.  
CVA je hodnota kolaterálu upr avená o volatilitu.  
CVAM je C VA dále upravená o jakýkoliv nesoul ad splatností podle ustanovení části 4.  
HE je koeficient volatility pro danou expozici (E), vypo čtený podle odstavc ů 35 až 
60.  
HC je koeficient volatility pro daný kolaterál, vypo čtený podle odstavc ů 35 až 60.  
HFX je koeficient volatility pro nesoulad m ěn, vypočtený podle odstavc ů 35 až 60.  
E* je pln ě upravená hodnota expozice zohled ňující volatilitu a ú činky kolaterálu na 
snižování rizika.  
b) Výpo čet koeficient ů volatility, které mají být použity 
35. Koeficienty volatility lze vypo čítat dvěma způsoby: komplexní metodou finan čního 
kolaterálu s využitím regulatorních koeficient ů volatility nebo s využitím vlastních 
odhadů koeficientu volatility. 
36. Úvěrová instituce se m ůže rozhodnout, zda použije metodu využívající regulatorní 
koeficienty volatility nebo metodu využívaj ící vlastní odhady koefi cientu volatility, 
nezávisle na tom, zda se rozhodla po čítat hodnotu rizikov ě vážených expozic podle 
článků 78 až 83 nebo 84 až 89. Pokud se však úv ěrové instituce rozhodnou použít 
metodu využívající vlastní odhady koeficientu  volatility, musí ji  použít na všechny 
druhy nástroj ů s výjimkou nevýznamných portfolií, v jejichž p řípadě mohou použít 
metodu využívající regulatorní koeficienty volatility. 
Pokud se kolaterál skládá z n ěkolika uznaných položek, pak koeficient volatility 
bude ∑=
ii iHa H
, kde a i je poměr položky ke kolaterálu jako celku a H i je 
koeficient volatility pro tuto položku. 
i) Regulatorní koeficienty volatility  
37. Koeficienty volatility, které se použij í podle metody využívající regulatorní 
koeficienty volatility (za p ředpokladu každodenního p řeceňování), jsou uvedeny v 
tabulkách č. 2 až 5.  
KOEFICIENTY VOLATILITY 
 
CS 89   CS Tabulka č. 2 
Stupeň 
externího 
ratingu, s 
nímž je 
externí rating 
daného 
dluhového 
cenného 
papíru spojen Zbytkov
á 
splatnost Koeficienty volatility pro 
dluhové cenné papíry vydané 
subjekty popsanými v části 1 
odst. 7 písm. b) Koeficienty volatility pro dluhové 
cenné papíry vydané subjekty 
popsanými v části 1 odst. 7 písm. c) 
a d) 
  20denn
í doba 
do 
realizac
e (%) 10denní 
doba do 
realizace 
(%) 5denní 
doba do 
realizace 
(%) 20denní 
doba do 
realizace 
(%) 10denní 
doba do 
realizace 
(%) 5denní 
doba do 
realizace 
(%) 
1 ≤ 1 rok 0,707 0,5 0,354 1,414 1 0,707 
 >1 ≤ 5 
let 2,828 2 1,414 5,657 4 2,828 
 > 5 let 5,657 4 2,828 11,314 8 5,657 
2-3 ≤ 1 rok 1,414 1 0,707 2,828 2 1,414 
 >1 ≤ 5 
let 4,243 3 2,121 8,485 6 4,243 
 > 5 let 8,485 6 4,243 16,971 12 8,485 
4 ≤ 1 rok 21,213 15 10,607 neuvedeno neuveden
o neuvedeno 
 >1 ≤ 5 
let 21,213 15 10,607 neuvedeno neuveden
o neuvedeno 
 > 5 let 21,213 15 10,607 neuvedeno neuveden
o neuvedeno 
Tabulka č. 3 
Stupeň 
externího 
ratingu, s 
nímž je 
externí rating 
krátkodobého 
dluhového 
cenného Koeficienty volatility pro dluhové 
cenné papíry vydané subjekty 
popsanými v části 1 odst. 7 písm. b) s 
krátkodobými externími ratingy Koeficienty volatilit y pro dluhové cenné 
papíry vydané subjekty popsanými v části 
1 odst. 7 písm. c) a d) s krátkodobými 
externími ratingy 
 
CS 90   CS papíru spojen 
 
 20denní 
doba do 
realizace 
(%) 10denní 
doba do 
realizace 
(%) 5denní doba 
do realizace 
(%) 20denní 
doba do 
realizace 
(%) 10denní 
doba do 
realizace 
(%) 5denní doba 
do realizace 
(%) 
1 0,707 0,5 0,354 1,414 1 0,707 
2-3 1,414 1 0,707 2,828 2 1,414 
Tabulka č. 4 
Jiné druh y kolaterálu nebo ex pozic
 20denní doba do 
realizace (%) 10denní doba do 
realizace (%) 5denní doba do 
realizace (%) 
Akcie a konvertibilní dluhopisy 
zahrnuté do hlavního indexu 21,213 15 10,607 
Ostatní akcie nebo konvertibilní 
dluhopisy kótované na uznané 
burze 35,355 25 17,678 
Hotovost 0 0 0 
Zlato 21,213 15 10,607 
Tabulka č. 5 
Koeficient volatility v p řípadě nesouladu m ěn 
20denní doba do realizace 
(%) 20denní doba do realizace 
(%) 5denní doba do realizace (%)
11,314 8 5,657 
38. V případě zajištěných úvěrových transakcí je doba do realizace 20 obchodních dn ů. 
V případě repo obchod ů (pokud se netýkají p řevodu komodit nebo garantovaných 
nároků na komodity) a p ůjček či výpůjček cenných papír ů je doba do realizace 5 
obchodních dn ů. V případě ostatních transakcí na kapitálovém trhu je doba do 
realizace 10 obchodních dn ů. 
39. V tabulkách č. 2 až 5 a v odstavcích 40 až 42 se stupn ěm externího ratingu, ke 
kterému je externí rating dluhového cenného papíru p řiřazen, rozumí stupe ň 
externího ratingu, k n ěmuž je externí rating p řiřazen podle p říslušných orgán ů v 
souladu s články 78 až 83. Pro tyto ú čely platí také část 1 odst. 10. 
40. V případě neuznaných cenných papír ů vypůjčených nebo prodaných v rámci repo 
obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papír ů je koeficient vola tility stejný jako 
v případě akcií kótovaných na uznané burze nezahrnutých do hlavního indexu. 
 
CS 91   CS 41. V případě uznaných podíl ů v podnicích kolektivního inve stování se koeficientem 
volatility rozumí nejvyšší koeficient volatil ity, který by se použ il s ohledem na dobu 
do realizace transakce uvedenou v odstavci 38 na kterékoliv z aktiv, do kterých má 
daný fond právo investovat. 
42. V případě dluhových cenných papír ů bez ratingu vydaných institucemi a spl ňujících 
kritéria uznatelnosti uvedená v části 1 odst. 8 jsou koeficien ty volatility stejné jako v 
případě cenných papír ů vydaných institucemi nebo podniky s externím ratingem 
přiřazeným ke stup ňům externího ratingu 2 nebo 3.  
ii) Vlastní odhady koeficient ů volatility  
43. Příslušné orgány mohou institucím, které spl ňují požadavky uvedené  v odstavcích 48 
až 57, povolit používání vlastních odhad ů volatility pro výpo čet koeficient ů 
volatility, které se použijí na kolaterál a expozice.  
44. Pokud mají dluhové cenné papí ry externí rating od uzna né ratingové agentury na 
úrovni investi čního stupn ě nebo lepší, mohou p říslušné orgány úv ěrovým institucím 
povolit, aby po čítaly odhad volatility pro k aždou kategorii cenného papíru.  
45. Při určování příslušných kategorií musí úv ěrové instituce zohlednit druh emitenta 
cenného papíru, externí rating cenných papír ů, jejich zbytkovou splatnost a jejich 
modifikovanou dobu trvání. Odhady volatility  musí být reprezentativní pro cenné 
papíry zahrnuté úv ěrovou institucí do dané kategorie. 
46. V případě dluhových cenných papír ů, které mají externí rating od uznané ratingové 
agentury horší než investi ční stupeň, a v případě ostatního uznateln ého kolaterálu se 
musí koeficienty volatility po čítat pro každou jednotlivou položku. 
47. Úvěrové instituce, které používají metodu vyu žívající vlastní odhady koeficientu 
volatility, nesmí p ři odhadování volatility kolaterál u nebo nesouladu cizích m ěn 
zohledňovat jakékoliv korelace mezi nezajišt ěnou expozicí, kolaterálem anebo 
směnnými kurzy.  
Kvantitativní kritéria 
48. Při výpočtu koeficient ů volatility se použije jednostranný konfiden ční interval s 
hladinou spolehlivosti 99 %. 
49. V případě zajištěných úvěrových transakcí je doba do realizace 20 obchodních dn ů; v 
případě repo obchod ů (pokud se netýkají p řevodu komodit nebo garantovaných 
nároků na komodity) a p ůjček či výpůjček cenných papír ů je doba do realizace 5 
obchodních dn ů a v případě ostatních transakcí na kapi tálovém trhu je tato doba 10 
obchodních dn ů.  
50. Pokud je doba do realizace kratší či delší než doba do realizace stanovená pro daný 
druh transakce v odstavci 49, mohou úv ěrové instituce upravit hodnotu koeficientu 
volatility pomocí vzorce druhé odmocniny času: 
N M N M TTH H /= 
kde T M je příslušná doba do realizace  
 
CS 92   CS HM je koeficient volatility pro p říslušnou dobu do realizace  
HN je koeficient volatility odvozený z doby do realizace T N. 
51. Úvěrové instituce musejí zohlednit nelikvidnost mén ě kvalitních aktiv. V p řípadech, 
kdy existují pochybnosti ohledn ě likvidnosti kolaterálu, musí být doba do realizace 
prodloužena. Úv ěrové instituce také musí ur čit případy, kdy by mohlo na základ ě 
historických dat dojít k podcen ění možné volatility, nap ř. u měny v režimu pevných 
měnových kurz ů. Tyto případy se musí řešit pomocí stresového scéná ře. 
52. Historické časové řady (období vzorku) pro výpo čet koeficient ů volatility musí být 
přinejmenším jeden rok. V p řípadě úvěrových institucí, které používají systém 
vážení nebo jiné metody pro historické časové řady, musí být skute čné období 
sledování alespo ň jeden rok (to znamená, že vážená pr ůměrná délka trvání 
jednotlivých období sledová ní nesmí být mén ě než 6 m ěsíců). Příslušné orgány 
mohou také po úv ěrové instituci požadovat, ab y koeficienty volatility po čítala za 
pomoci kratšího období sledování, pokud je k tomu podle názoru p říslušných orgán ů 
důvod vzhledem k výraznému r ůstu cenové volatility. 
53. Úvěrové instituce musejí své datové soubory aktualizovat nejmén ě jednou za t ři 
měsíce a musejí je také p řehodnotit, kdykoliv se tržní ceny výrazn ě změní. Z toho 
vyplývá, že koeficienty vol atility se musí po čítat nejmén ě jednou za t ři měsíce.  
Kvalitativní kritéria 
54. Odhady volatility musí být používány p ři každodenním procesu řízení rizik úv ěrové 
instituce, v četně zohlednění v interních limit ech na expozice. 
55. Pokud je doba do realizace používaná úv ěrovou institucí v každodenním procesu 
řízení rizik delší než doba stanoven á pro daný druh transakce v této části, zvýší se 
koeficienty volatility dané úv ěrové instituce pomocí vzorce druhé odmocniny času 
stanoveného v odstavci 50.  
56. Úvěrová instituce musí mít zavedené postupy, kterými sleduje a zajiš ťuje dodržování 
zdokumentovaných strategií a kontrolních mechanism ů týkajících se provozu svého 
systému pro odhadování koeficient ů volatility a za čleňování těchto odhad ů do svého 
procesu řízení rizik.  
57. V rámci procesu vnit řního auditu úv ěrové instituce musí být pravideln ě prováděn 
nezávislý p řezkum jejího systému odhadování koeficient ů volatility. Nejmén ě jednou 
ročně musí prob ěhnout přezkum celkového systému pro odhadování koeficient ů 
volatility a pro za čleňování těchto odhad ů do procesu řízení rizik úv ěrové instituce, 
zejména je t řeba se zam ěřit na: 
a) začleňování odhadnutých koeficient ů volatility do každodenního řízení rizik; 
b) validaci jakýchkoliv zásadních zm ěn v procesu odhadování koeficient ů 
volatility; 
c) ověření konzistentnosti, v časnosti a spolehlivosti zdroj ů dat používaných p ři 
provozu systému na odhadování koeficient ů volatility, a to v četně nezávislosti 
těchto zdroj ů dat; 
 
CS 93   CS d) přesnost a vhodnost p ředpokladů používaných p ři stanovení koeficient ů 
volatility. 
iii) Zvyšování koeficient ů volatility  
58. Koeficienty volatility uvedené v odstavcích 37 až 42 se použijí v p řípadě 
každodenního p řeceňování. Stejn ě tak v případě, že úvěrová instituce používá vlastní 
odhady koeficient ů volatility v souladu s odstavci 43 až 57, musí je v prvé řadě 
počítat na základ ě každodenního p řeceňování. Pokud dochází k p řeceňování mén ě 
často než jednou denn ě, použijí se vyšší koef icienty volatility. Vypo čítají se 
zvýšením koeficient ů volatility stanovených pro každodenní p řeceňování za použití 
následujícího vzorce druhé odmocniny času: 
MM R
MTT N HH)1 (−+=
 
kde 
H je koeficient volatilit y, který má být použit 
HM je koeficient volatility v p řípadě každodenního p řeceňování 
NR je skutečný počet obchodních dn ů mezi dvěma přeceněními  
TM je doba do realizace u daného druhu transakce.  
iv) Podmínky pro použití ko eficientu volatility 0 %  
59. V případě repo obchod ů a půjček či výpůjček cenných papír ů, kdy úvěrová instituce 
používá metodu využívající regulatorní ko eficienty volatility nebo metodu 
využívající vlastní odhady koefici entu volatility a jsou spln ěny podmínky stanovené 
v písmenech a) až h), mohou p říslušné orgány povolit úv ěrovým institucím, aby 
místo koeficient ů volatility vypo čítaných podle odstavc ů 35 až 58 použily koeficient 
volatility 0 %. Tuto možnost nemohou využít úv ěrové instituce, které používají 
metodu interních model ů podle odstavc ů 12 až 22. 
a) Jak expozice, tak kol aterál jsou ve form ě hotovosti nebo cenných papír ů ve 
smyslu části 1 odst. 7 písm. b);  
b) jak expozice, tak kolaterál  jsou denominovány ve stejné m ěně;  
c) splatnost dané transakce není delší n ež jeden den, nebo se expozice i kolaterál 
denně přeceňují na tržní ceny či podléhají každodennímu dozajišt ění; 
d) má se za to, že doba mezi posledním ocen ěním v tržních cenách p ředtím, než 
protistrana neprovedla dozajišt ění, a realizací kolaterálu nesmí být víc než čtyři 
obchodní dny; 
e) transakce je vypo řádána prost řednictvím vypo řádacího systému, který se pro 
tento druh transakce osv ědčil; 
 
CS 94   CS f) dohoda je založena na dokumentech, kter é jsou standardní  tržní dokumentací 
pro repo obchody nebo p ůjčky či výpůjčky cenných papír ů v případě daných 
cenných papír ů; 
g) transakce se řídí dokumentací st anovující, že pokud protistrana nesplní 
povinnost dodat hotovost či cenné papíry nebo marži, či u ní jinak dojde k 
selhání, je transakce okamžit ě splatná;  
h) příslušné orgány považují pr otistranu za „hlavního ú častníka trhu“. Mezi hlavní 
účastníky trhu mohou pat řit následující subjekty: 
– subjekty zmín ěné v odst. 7 písm. b) v části 1, expozice v ůči kterým obdrží 
podle článků 78 až 83 rizikovou váhu 0 %,  
– instituce,  
– ostatní finan ční společnosti (včetně pojišťoven), expozice v ůči kterým obdrží 
podle článků 78 až 83 rizikovou váhu 20 % nebo které, jedná-li se o úv ěrové 
instituce, které postupují p ři výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic a 
výše očekávaných ztrát podle článků 83 až 89, nemají externí rating 
vypracovaný uznanou ratingovou agenturou a podle interního ra tingu je jejich 
pravděpodobnost selhání stejná jako u externích rating ů vypracovaných 
ratingovými agenturami, jimž byl p říslušnými orgány p řiřazen stupe ň externího 
ratingu 2 nebo vyšší podle pravidel pro stanovení rizikových vah expozic v ůči 
podnikům podle článků 78 až 83, 
– regulované podniky kolektivního investování, které musí spl ňovat kapitálové 
požadavky nebo omezení ohledn ě výše zadlužení, 
– regulované penzijní fondy a 
– uznané zú čtovací organizace. 
60. Pokud příslušný orgán povolí zacházení uvedené v odstavci 59 v p řípadě repo 
obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papír ů týkajících se cenných papír ů 
vydaných jeho vládou, pak se ostatní p říslušné orgány mohou rozhodnout, že 
úvěrovým institucím, které pat ří do jejich pravomoci, povolí použít na stejné 
transakce tentýž p řístup. 
c) Výpo čet hodnoty rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát 
Standardizovaný p řístup 
61. Pro účely článku 80 se rozumí hodnotou expozice hodnota E* vypo čítaná podle 
odstavce 34. 
Základní IRB p řístup 
62. Pro účely přílohy VII se LGD rozumí LGD* (skute čná ztráta p ři selhání) vypo čítaná 
podle tohoto odstavce. 
LGD* = Max {0, LGD x [(E*/E]}  
 
CS 95   CS kde 
LGD je ztráta p ři selhání, která by se použila na expozici podle článků 84 až 89, 
pokud by tato expozice nebyla zajišt ěná 
E je hodnota expozice podle článků 84 až 89 
E* se rovná hodnot ě vypočítané podle odstavce 34.  
1.5. Další uznatelný kolaterál pro ú čely článku 84 až 89 
1.5.1.  Ocenění 
a) Kolaterál ve form ě nemovitosti 
63. Nemovitost musí být ocen ěna nezávislým znalcem na  tržní hodnotu nebo nižší 
hodnotu. V členských státech, které právními p ředpisy stanovily p řísná kritéria pro 
určení hypotekární hodnoty, m ůže být místo toho nemovitost ocen ěna nezávislým 
znalcem na hypotekární hodnot u nebo nižší hodnotu.  
64. Tržní hodnotou se rozumí odhadovaná částka, za kterou by mohla být nemovitost v 
den ocenění převedena po řádném uvedení na trh mezi dobrovolným kupujícím a 
dobrovolným prodávajícím v nezávislém vztahu, p řičemž obě strany jednají v ědomě, 
obezřetně a bez donucení. Tržní hodnota musí být doložena pr ůhledným a jasným 
způsobem. 
65. Hypotekární hodnotou se rozumí hodnota nemovitosti stanovená obez řetným 
hodnocením budoucí prodejnosti nemovitosti s ohledem na její trvalé a dlouhodobé 
vlastnosti, b ěžné a místní podmínky trhu, stáv ající využití a jiná možná vhodná 
využití. P ři stanovení hypotekární hodnoty nelze br át v úvahu spekulativní prvky. 
Hypotekární hodnota musí být doložena pr ůhledným a jasným zp ůsobem.  
66. Hodnota kolaterálu se rovná tržní hodnot ě nebo hypotekární hodnot ě příslušným 
způsobem snížené tak, aby odrážela výsledky sledování požadovaného v části 2 odst. 
8 a aby byly zohledn ěny veškeré p ředcházející nároky na danou nemovitost. 
b) Pohledávky 
67. Hodnota pohledávek se rovná výši pohledávky. 
c) Ostatní hmotný kolaterál 
68. Nemovitost musí být ocen ěna tržní hodnotou – což je odhadovaná částka, za kterou 
by nemovitost byla v den ocen ění převedena mezi dobrovolným kupujícím a 
dobrovolným prodávajícím v nezávislém vztahu. 
1.5.2.  Výpočet hodnoty rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát 
a) Obecné zacházení 
69. Pro účely přílohy VII se LGD rozumí LGD* (skute čná ztráta p ři selhání) vypo čítaná 
podle odstavce 70 až 73. 
 
CS 96   CS 70. Pokud je pom ěr mezi hodnotou kolaterálu (C) a hodnotou expozice (E) nižší než 
mezní úrove ň C* (požadovaná minimální úrove ň zajištění u dané expozice) uvedená 
v tabulce č. 6, pak se LGD* rovná hodnot ě LGD stanovené v p říloze VII pro 
nezajištěné expozice v ůči protistran ě. 
71. Pokud je pom ěr mezi hodnotou kolaterálu a hodnotou expozice vyšší než druhá, 
vyšší mezní úrove ň C** (tj. úrove ň zajištění požadovaná pro plné zohledn ění v 
LGD) uvedená v tabulce č. 6, pak se LGD* rovná hodnot ě předepsané v následující 
tabulce.  
72. Pokud není v p řípadě expozice jako celku dosaženo požadované úrovn ě zajištění 
C**, bude se pro tyto ú čely daná expozice považovat za dv ě expozice – část, u níž 
bylo požadované úrovn ě zajištění C** dosaženo, a zbývající část.  
73. Tabulka č. 6 uvádí p říslušné hodnoty LGD* a požadovanou úrove ň zajištění pro 
zajištěné části expozic: 
Tabulka č. 6 
Minimální hodnoty LGD v p řípadě zajištěné části expozic 
 LGD* pro 
přednostní 
rozvahové 
expozice nebo 
podrozvahové 
položky LGD* pro 
podřízené 
rozvahové 
expozice nebo 
podrozvahové 
položky  Požadovaná 
minimální 
úroveň 
zajištění 
expozice (C*) Požadovaná 
minimální 
úroveň 
zajištění 
expozice (C**) 
Pohledávky 35 % 65 % 0 % 125 % 
Obytné 
nemovitosti/obchodní 
nemovitosti 35 % 65 % 30 % 140 % 
Ostatní kolaterál 40 %  70 % 30 % 140 % 
 
Odchylně od výše uvedeného a pokud jsou dodrženy uvedené úrovn ě zajištění, 
mohou příslušné orgány až do 31. prosince 2012: 
a) povolit úv ěrovým institucím, aby p řednostním expozicím ve form ě leasingu 
obchodních nemovitostí p řidělily hodnotu LGD 30 %; 
b) povolit úv ěrovým institucím, aby p řednostním expozicím ve form ě leasingu 
zařízení přidělily hodnotu LGD 35 %. 
Po uplynutí výše uvedeného období musí být tato výjimka p řehodnocena.  
b) Alternativní zacházení s kolaterálem ve form ě nemovitosti  
 
CS 97   CS 74. Pokud jsou spln ěny požadavky uvedené v tomto odstavci a v odstavci 75, mohou 
příslušné orgány členského státu jako alternativu k zacházení zmín ěnému v 
odstavcích 69 až 73 povolit úv ěrovým institucím, aby na tu část expozice, která je 
plně zajištěna obytnou nemovitostí nebo obchodní nemovitostí nacházející se na 
území daného členského státu, použily rizi kovou váhu 50 %, pokud mají d ůkaz o 
tom, že se jedná o rozvinuté a za vedené trhy a že ztrátovost úv ěrů zajištěných 
obytnými nemovitostmi nebo obchodními nemovitostmi nep řesahuje následující 
limity: 
a) 50 % tržní hodnoty (nebo p řípadně 60 % hypotekární hodnoty, pokud je tato 
hodnota stanovena a je nižší) v kterémkoliv roce nep řekračuje 0,3 % 
nesplacených úv ěrů zajištěných obytnou nebo obchodní nemovitostí; 
b) celkové ztráty z úv ěrů zajištěných obytnou nemovito stí nebo obchodní 
nemovitostí nesmí v kterémkoliv roce p řesahovat 0,5 % nesplacených úv ěrů 
zajištěných tímto druhem nemovitosti.  
75. Pokud některá z podmínek uvedených v odstavci 74 není v daném roce spln ěna, 
nelze tento postup použít, dokud nejsou tyto podmínky op ět splněny v následujícím 
roce.  
76. Příslušné orgány, které zacházení podle odstavce 73 nepovolují, mohou úv ěrovým 
institucím povolit, aby použily rizikové váhy povolené podle tohoto zacházení pro 
expozice zajišt ěné obytnou nemovitostí nebo obchodní nemovitostí nacházející se na 
území těch členských stát ů, jejichž p říslušné orgány toto zacházení povolují za 
stejných podmínek, jaké platí v daném členském stát ě. 
1.6. Výpočet hodnoty rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát v p řípadě 
smíšených seskupení kolaterálu  
77. Pokud se hodnota rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát po čítá podle 
článků 84 až 89 a expozice je zajišt ěna finančním kolaterálem i jiným uznatelným 
kolaterálem, pak se LGD pro ú čely přílohy VII rozumí LGD* (skute čná ztráta p ři 
selhání) vypo čítaná následujícím zp ůsobem. 
78. Úvěrová instituce musí rozd ělit hodnotu expozice uprave nou o volatilitu (tj. hodnotu 
po použití koeficientu volatility, jak je stanoveno v odstavci 34) na části, z nichž 
každá je kryta jen jedním druhem kolaterálu. To znamená, že úv ěrová instituce musí 
expozici odpovídajícím zp ůsobem rozd ělit na část pokrytou uznatelným finan čním 
kolaterálem, část pokrytou pohledávkami, části pokryté kolaterálem ve form ě 
obchodní nemovitosti ane bo obytné nemovitosti, část pokrytou ostatním uznatelným 
kolaterálem a p řípadnou nezajišt ěnou část.  
79. LGD* pro každou část expozice se vypo čítá zvlášť v souladu s p říslušnými 
ustanoveními této p řílohy.  
1.7. Ostatní majetkové zajišt ění úvěrového rizika 
1.7.1.  Vklady u t řetích stran, které jsou institucí 
80. Pokud jsou spln ěny podmínky uvedené v části 2 odst. 12, lze se zajišt ěním 
úvěrového rizika ve smyslu části 1 odst. 23 zacházet jako se zárukou t řetí strany.  
 
CS 98   CS 1.7.2.  Životní pojistky zastavené ve prosp ěch úvěrové instituce poskytující úv ěr  
81. Pokud jsou spln ěny podmínky uvedené v části 2 odst. 13, lze se zajišt ěním 
úvěrového rizika ve smyslu části 1 odst. 24 zacházet  jako se zárukou spole čnosti 
poskytující životní pojišt ění. Hodnota uznaného zajišt ění úvěrového rizika je částka 
odbytného dané životní pojistky. 
1.7.3.  Nástroje vydané t řetí stranou, která je institucí, s povinností odkupu na požádání  
82. S nástroji uznatelnými ve smyslu části 1 odst. 25 lze zacházet jako se zárukou 
vydávající instituce.  
83. Pro tyto ú čely je hodnota uznaného zajišt ění úvěrového rizika následující: 
a) pokud bude nástroj odkoupen za nomi nální hodnotu, pak se hodnota zajišt ění 
rovná této nominální hodnot ě; 
b) pokud bude nástroj odkoupen za tržn í cenu, pak se hodnota zajišt ění rovná 
hodnotě nástroje ocen ěného stejným zp ůsobem jako dluhové cenné papíry 
uvedené v části 1 odst. 8. 
2. ZAJIŠTĚNÍ ÚVĚROVÉHO RIZIKA T ŘETÍ STRANOU  
2.1. Ocenění 
84. Hodnota zajišt ění úvěrového rizika t řetí stranou (G) se rovná částce, kterou se 
poskytovatel zajišt ění zavázal zaplatit v p řípadě, že dlužník bude v selhání nebo 
nezaplatí či dojde k jiným blíže specifikovaným úv ěrovým událostem. V p řípadě 
úvěrových derivát ů, které jako úv ěrovou událost nezahrnují restrukturalizaci 
podkladového závazku spojenou s prominutím nebo odložením splátek jistiny, úrok ů 
nebo poplatk ů a vedoucí k úv ěrové ztrát ě (tj. úprava ocen ění nebo jiné podobné 
debetní položky ve výkazu zisk ů a ztrát), se hodnota zajišt ění úvěrového rizika 
vypočítaná podle první v ěty tohoto odstavce sníží o 40 %. 
85. V případě, že je zajišt ění úvěrového rizika t řetí stranou denominováno v jiné m ěně 
než expozice (nesoulad m ěn), musí se hodnota zajišt ění úvěrového rizika snížit 
prostřednictvím koeficientu volatility H FX následujícím zp ůsobem:  
G* = G x (1-H FX) 
kde 
G je nominální hodnota zajišt ění úvěrového rizika  
G* je hodnota G upravená pro devizové riziko  
Hfx je koeficient volatility pro p řípadný nesoulad m ěn mezi zajišt ěním úvěrového 
rizika a podkladovým závazkem.  
Pokud nedojde k nesouladu m ěn, platí 
 
CS 99   CS G* = G 
86. Koeficienty volatility pro zohledn ění jakéhokoliv nesouladu m ěn lze vypo čítat na 
základě metody využívající regu latorní koeficienty vo latility nebo metody 
využívající vlastní odhady koefi cientu volatility uvedené  v odstavcích 35 až 58. 
2.2. Výpočet hodnoty rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát 
2.2.1.  Částečné zajištění – rozdělení do tranší  
87. Pokud úv ěrová instituce p řevede část rizika vyplývajícího z n ěkteré expozice v jedné 
nebo více tranších, použijí se pravidla stanovená v článcích 94 až 101. Hranice 
důležitosti plateb (material ity thresholds on payments),  pod jejichž úrovní nebude v 
případě ztráty provedena žádná  platba, odpovídají nep řevedeným pozicím první 
ztráty a zp ůsobují převod rizika v tranších. 
2.2.2.  Standardizovaný p řístup 
a) Plné zajišt ění 
88. Pro účely článku 80 je g riziková váha, která má být p řidělena expozici pln ě zajištěné 
třetí stranou (G A), 
kde 
g je riziková váha expozic v ůči poskytovateli zajišt ění, jak je uvedeno v článcích 78 
až 83, a 
GA je hodnota G* vypo čítaná podle odstavce 85 a dále upravená o jakýkoliv 
nesoulad splatností, jak je uvedeno v části 4.  
b) Částečné zajištění – stejná úrove ň 
89. Pokud je zajišt ěná částka nižší než hodnot a expozice a zajišt ěná i nezajišt ěná část 
jsou na stejné úrovni – tj. úv ěrová instituce a poskytovatel zajišt ění nesou ztráty 
společně poměrným dílem – bude povoleno p řiměřené snížení kapitálových 
požadavk ů. Pro účely článku 80 se hodnota rizikov ě vážených expozic vypo čítá v 
souladu s následujícím vzorcem: 
(E-G A) x r + G A x g 
kde 
E je hodnota expozice 
GA je hodnota G* vypo čítaná podle odstavce 85 a dá le upravená pro nesoulad 
splatností, jak je uvedeno v části 4 
r je riziková váha expozic v ůči dlužníkovi, jak je uvedeno v článcích 78 až 83 
g je riziková váha expozic v ůči poskytovateli zajišt ění, jak je uvedeno v článcích 78 
až 83.  
 
CS 100   CS c) Záruky vystavené státem 
90. Příslušné orgány mohou zacházení podle p řílohy VI odst. 4 až 6 rozší řit na expozice 
nebo části expozic zaru čené centrální vládou nebo centrální bankou, pokud je záruka 
denominována v domácí m ěně dlužníka a expozice je ve stejné m ěně. 
2.2.3.  Základní IRB p řístup 
Plné zajišt ění/Částečné zajištění – stejná úrove ň 
91. V případě zajištěné části expozice (stanovené na základ ě upravené hodnoty zajišt ění 
úvěrového rizika G A) může být PD pro ú čely přílohy VII části 2 rovno hodnot ě PD 
poskytovatele zajišt ění nebo hodnot ě mezi PD dlužníka a PD ru čitele, pokud se úplná 
substituce nezdá být oprávn ěná. V případě podřízených expozic a nepod řízeného 
zajištění třetí stranou lze pro ú čely přílohy VII části 2 použít LGD odhadnuté pro 
přednostní expozice.  
92. V případě nezajištěné části expozice se jako PD použije PD dlužníka a jako LGD se 
použije LGD podkladové expozice. 
93. GA je hodnota G* vypo čítaná podle odstavce 85 výše a dále upravená o nesoulad 
splatností, jak je uvedeno v části 4. 
 
CS 101   CS Část 4 - Nesoulad splatností  
1. K nesouladu splatností pro ú čely výpo čtu hodnoty rizikov ě vážených expozic 
dochází, když je zbytková splatnost zajišt ění úvěrového rizika kratší než zbytková 
splatnost zajišt ěné expozice. Zajišt ění se zbytkovou splatn ostí kratší než t ři měsíce, 
jehož splatnost je kratší  než splatnost podkladové e xpozice, nelze uznat.  
2. Dojde-li k nesouladu splatností, nelze zajišt ění úvěrového rizika uznat, pokud: 
a) je p ůvodní doba spla tnosti zajišt ění kratší než 1 rok nebo 
b) se jedná o krátkodobou expozici, o které p říslušné orgány rozhodly, že podléhá 
jednodennímu limitu místo jednoletému limitu splatnosti (M) podle p řílohy VII 
části 2 odst. 13.  
1. DEFINICE SPLATNOSTI  
3. Skutečná splatnost podkladové expozice je  nejdelší možná doba zbývající do 
okamžiku, kdy má dlužník splnit své závazky, maximáln ě však 5 let. S výhradou 
odstavce 4 se doba splatnosti zajišt ění úvěrového rizika rovná dob ě zbývající do 
nejbližšího okamžiku, kdy m ůže zajištění skončit či být ukon čeno.  
4. Pokud existuje možnost ukon čení zajišt ění a její využití záleží na rozhodnutí 
prodejce zajišt ění, považuje se za splatnost zajišt ění doba zbývající do nejbližšího 
okamžiku, kdy lze tuto možnost využít. Pokud existuje možnost ukon čení zajištění, 
jejíž využití záleží na rozhodnutí kupujícího zajišt ění, a podmínky dohody o vzniku 
zajištění obsahují pozitivní pobídku pro úv ěrovou instituci, aby ukon čila transakci 
před smluvní splatností, považuje se za splatnost zajišt ění doba zbývající do 
nejbližšího okamžiku, kdy lze tuto možnost využ ít; jinak se má za to, že tato možnost 
neovlivňuje splatnost zajišt ění. 
5. Pokud není úv ěrový derivát zajišt ěn proti vypov ězení před uplynutím doby odkladu 
požadované pro p řípad selhání u daného podkladového závazku vzniklého v 
důsledku neschopnosti splatit záv azek, doba splatnosti zajišt ění se zkrátí o tuto dobu 
odkladu. 
2. OCEŇOVÁNÍ ZAJIŠT ĚNÍ 
2.1. Transakce s majetkovým zajišt ěním úvěrového rizika – jednoduchá metoda 
finančního kolaterálu  
6. Dojde-li k nesouladu mezi splat ností expozice a splatností zajišt ění, nelze kolaterál 
uznat. 
2.2. Transakce s majetkovým zajišt ěním úvěrového rizika – komplexní metoda 
finančního kolaterálu  
7. Splatnost zajišt ění úvěrového rizika a splatnost e xpozice se musí zohlednit v 
upravené hodnot ě kolaterálu podle ná sledujícího vzorce: 
 
CS 102   CS CVAM = C VA x (t-t*)/(T-t*) 
kde 
CVA je hodnota zajišt ění upravená o volatili tu podle ustanovení části 3 odst. 34 nebo 
hodnota expozice, pokud je nižší 
t je počet let zbývajících do data splatnosti zajišt ění úvěrového rizika vypo čítané v 
souladu s odstavci 3 až 5 nebo hodnota T, pokud je nižší 
T je počet let zbývajících do data splatnosti expozice vypo čítané v souladu s odstavci 
3 až 5 nebo 5 let, zbýv á-li více než 5 let a 
t* je 0,25. 
CVAM se rovná hodnot ě CVA upravené o nesoulad splatností, který je t řeba zahrnout 
do vzorce pro výpo čet plně upravené hodnoty expozic e (E*) stanovené v části 3 odst. 
34. 
2.3. Transakce se zajišt ěním úvěrového rizika t řetí stranou 
8. Splatnost zajišt ění úvěrového rizika a splatnost e xpozice se musí zohlednit v 
upravené hodnot ě zajištění úvěrového rizika podle následujícího vzorce: 
GA = G* x (t-t*)/(T-t*) 
kde 
G* je hodnota zajišt ění upravená o nesoulad m ěn 
GA se rovná hodnot ě G* upravené o nesoulad splatností 
t je počet let zbývajících do data splatnosti zajišt ění úvěrového rizika vypo čítané v 
souladu s odstavci 3 až 5 nebo hodnota T, pokud je nižší 
T je počet let zbývajících do data splatnosti expozice vypo čítané v souladu s odstavci 
3 až 5, nebo 5 let, podle toho, která z t ěchto hodnot je nižší, a 
t* je 0,25. 
GA pak odpovídá hodnot ě zajištění pro účely části 3 odst. 84 až 93.  
 
CS 103   CS Část 5 - Kombinace snižování úv ěrového rizika ve standardizovaném p řístupu  
9. Pokud má úv ěrová instituce, která vypo čítává hodnotu rizikov ě vážených expozic 
podle článku 78 až 83, více než jednu formu snižování úv ěrového rizika pro jednu 
expozici (nap ř. má kolaterál i záruku částečně pokrývající expozici), musí expozici 
rozdělit na části zajišt ěné jednotlivými druhy nástroj ů pro snižování úv ěrového rizika 
(např. část zajištěnou kolaterálem a část zajištěnou zárukou) a hodnotu rizikov ě 
vážené expozice pro každou část musí vypo čítat samostatn ě v souladu s 
ustanoveními článku 78 až 83 a této p řílohy.  
10. Pokud má zajišt ění úvěrového rizika poskytnuté jedním poskytovatelem zajišt ění 
různé doby splatnosti, použije se post up obdobný postupu popsanému v odstavci 1. 
 
CS 104   CS Část 6 - Techniky snižování úv ěrového rizika s využitím koše nástroj ů 
1. ÚVĚROVÉ DERIVÁTY PRVNÍHO SELHÁNÍ (FIRST-TO-DEFAULT CREDIT DERIVATIVES ) 
1. Pokud úv ěrová instituce obdrží zajišt ění úvěrového rizika pro n ěkolik expozic s 
podmínkou, že první selhání kterékoliv z expozic je d ůvodem k pln ění ze zajišt ění a 
že tato úv ěrová událost ukon čuje smlouvu, m ůže úvěrová instituce pozm ěnit výpočet 
hodnoty rizikov ě vážené expozice a p řípadné výše o čekávané ztráty z expozice, která 
by v případě neexistence zajišt ění úvěrového rizika m ěla nejnižší hodnotu rizikov ě 
vážené expozice podle článků 78 až 83 nebo p řípadně článků 84 až 89 v souladu s 
touto přílohou, ale pouze pokud je hodnota expozi ce nižší nebo stejná jako hodnota 
zajištění úvěrového rizika. 
2. ÚVĚROVÉ DERIVÁTY nTÉHO SELHÁNÍ (nTH-TO-DEFAULT CREDIT DERIVATIVES ) 
2. V případě, že důvodem pln ění ze zajišt ění úvěrového rizika je nté selhání kterékoliv 
z expozic, m ůže úvěrová instituce kupující dané zajišt ění toto zajišt ění uznat pro 
výpočet hodnoty rizikov ě vážených expozic a p řípadné výše o čekávaných ztrát, 
pouze pokud bylo zajišt ění poskytnuto také pro první až n-1-té selhání nebo pokud 
již n-1-té selhání nastalo. V takovém p řípadě se bude postupovat podle metodiky 
stanovené v odstavci 1 pro deriváty  prvního selhání odpovídajícím zp ůsobem 
upravené pro produkty ntého selhání. 
 
CS 105   CS PŘÍLOHA IX – Sekuritizace  
 
Část 1 - Definice pro ú čely přílohy X  
1. Pro účely této přílohy 
– „Nadměrným rozp ětím“ (excess spread) se rozumí poplatky za správu a 
obhospoda řování a ostatní poplatky a p říjmy související se sekuritizovanými 
expozicemi o čištěné o náklady a výdaje. 
– „Opcí na zp ětný odkup“ (clean-up call option) se rozumí smluvní opce, která 
dává původci právo odkoupit zp ět či splatit sekuritizované pozice p ředtím, než 
budou splaceny veškeré podkladové expozice, pokud z ůstatek nesplacených 
expozic klesl pod p ředem stanovenou hodnotu. 
– „Likviditní facilitou“ se rozumí sekur itizovaná pozice vypl ývající ze smluvních 
ujednání o poskytnutí pen ěžních prost ředků na překlenutí nesoulad ů v 
peněžních tocích v ůči investor ům. 
– „Kirb“ se rovná sou čtu 8 % hodnot rizikov ě vážených sekuritizovaných 
expozic vypo čítaných v souladu s články 84 až 89 tak, jako kdyby tyto 
expozice nebyly sekuritizovány, a výše o čekávaných ztrát spojených s t ěmito 
expozicemi a vypo čítaných v souladu s t ěmito články. 
– „Metodou založenou na ratingu“ se rozumí metoda výpo čtu hodnoty rizikov ě 
vážených expozic u sekuritizovaných pozic v souladu s částí 4 odst. 45 až 49. 
– „Metodou regula čního vzorce“ se rozumí metoda výpo čtu hodnoty rizikov ě 
vážených expozic u sekuritizovaných pozic v souladu s částí 4 odst. 50 až 52. 
– „Pozicí bez ratingu“ se rozumí sekuriti zovaná pozice, kter á nemá uznatelný 
rating vypracovaný uznanou ratingovou agenturou v souladu s článkem 97. 
– „Pozicí s ratingem“ se rozumí sekuritiz ovaná pozice, která má uznatelný rating 
vypracovaný uznanou ratingovou agenturou v souladu s článkem 97.  
– „Programem komer čních papír ů zajištěných aktivy“ (program ABCP) se 
rozumí sekuritiza ční program, ve kterém vydané cenné papíry mají p řevážně 
formu komer čních papír ů (commercial papers) s p ůvodní splatností maximáln ě 
jeden rok. 
 
CS 106   CS Část 2 - Minimální požadavky pro uznání významného p řevodu úv ěrového rizika a 
výpočet hodnoty rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát u sekuritizovaných 
expozic  
1. MINIMÁLNÍ POŽADAVKY PRO UZNÁNÍ VÝZNAMNÉHO P ŘEVODU ÚV ĚROVÉHO RIZIKA 
V PŘÍPADĚ TRADIČNÍ SEKURITIZACE  
1. Úvěrová instituce vystupující v tradi ční sekuritizaci v roli p ůvodce může pro účely 
výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic a výše o čekávaných ztrát vylou čit 
sekuritizované expozice v p řípadě, kdy úvěrové riziko spjaté s t ěmito expozicemi je 
ve významné mí ře převedeno na t řetí strany a tento p řevod splňuje následující 
podmínky: 
a) dokumentace týkající se sekuritizace odráží ekonomickou podstatu transakce; 
b) sekuritizované expozice jsou mimo dosah úv ěrové instituce vystupující v roli 
původce a jejích v ěřitelů, a to i v p řípadě konkursu a nucené správy. Tato 
skutečnost musí být doložena posudkem kvalifikovaného právního poradce; 
c) vydané cenné papíry nep ředstavují platební závazky úv ěrové instituce 
vystupující v roli p ůvodce;  
d) přejímatelem je sekuritiza ční jednotka pro speciální ú čel (securitisation special-
purpose entity, SSPE); 
e) úvěrová instituce vystupující v roli p ůvodce nevykonává faktickou či nepřímou 
kontrolu nad p řevedenými expozicemi. Za faktickou kontrolu p ůvodce nad 
převedenými expozicemi je považováno nap ř. právo původce odkoupit zp ět od 
přejímatele d říve převedené expozice za ú čelem realizace výnos ů či jeho 
povinnost znovu p řevzít již p řevedené riziko. Pokud si úv ěrová instituce 
vystupující v roli p ůvodce podrží práva nebo povinnosti související se správou 
převedených expozic, není to samo o sob ě považováno za nep římou kontrolu 
těchto expozic;  
f) pokud existuje opce na zp ětný odkup, musí být spln ěny následující podmínky: 
i) opce na zp ětný odkup je uplatnitelná na základ ě rozhodnutí úv ěrové instituce 
vystupující v roli p ůvodce; 
ii) opci na zp ětný odkup je možné uplatnit pouze v p řípadě, kdy neamortizovaná 
část sekuritizovaných ex pozic se rovná 10 % p ůvodní hodnoty t ěchto expozic 
či je menší; 
iii) opce na zp ětný odkup nesmí být strukturována  tak, aby umožnila investor ům 
vyhnout se ztrátám vyplývajícím z pozic úv ěrového posílení nebo jiných pozic, 
které drží, a ani jiným zp ůsobem nesmí poskytovat úv ěrové posílení; 
g) dokumentace týkající se se kuritizace neobsahuje doložky, které 
i) mimo p řípadů ustanovení o p ředčasném splacení požadují, aby sekuritizované 
pozice byly úv ěrovou institucí vystupující v roli p ůvodce zlepšovány, nap ř. 
 
CS 107   CS nahrazováním podkladových úv ěrových expozic či zvyšováním výnosu 
vypláceného investor ům v případě zhoršení úv ěrové kvality sekuritizovaných 
expozic, nebo  
ii) požadují zvýšení výnosu vypláceného držitel ům sekuritizovaných pozic v 
případě zhoršení úv ěrové kvality podkladového portfolia expozic. 
2. MINIMÁLNÍ POŽADAVKY PRO UZNÁNÍ VÝZNAMNÉHO P ŘEVODU ÚV ĚROVÉHO RIZIKA 
V PŘÍPADĚ SYNTETICKÉ SEKURITIZACE  
2. Úvěrová instituce vystupující v syntetické sekuritizaci v roli p ůvodce může pro účely 
výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic, a p řípadně výše očekávaných ztrát, u 
sekuritizovaných expozic postupovat podle odstavc ů 3 a 4 níže v p řípadech, kdy 
úvěrové riziko spjaté s t ěmito expozicemi je ve významné mí ře převedeno na t řetí 
strany pomocí majetkového zajišt ění úvěrového rizika nebo zajišt ění úvěrového 
rizika třetí stranou a tento p řevod splňuje následující podmínky:  
a) dokumentace týkající se sekuritizace odráží ekonomickou podstatu transakce; 
b) zajišt ění úvěrového rizika, pomocí n ěhož je úv ěrové riziko p řevedeno, spl ňuje 
podmínky ohledn ě uznatelnosti a další požadavky stanovené v článcích 90 až 
93 pro uznání takového zajišt ění úvěrového rizika. Jednotky pro speciální ú čel 
nelze pro tyto ú čely uznat jako vhodné poskytovatele zajišt ění třetí stranou;  
c) nástroje použité k p řevodu úvěrového rizika neobsahují podmínky, které 
i) stanovují významné hranice d ůležitosti (materiality thresholds), pod jejichž 
hodnotou nebude zajišt ění úvěrového rizika poskytováno, p řestože došlo k 
úvěrové události; 
ii) umož ňují ukončení zajištění v případě zhoršení úv ěrové kvality podkladových 
expozic; 
iii) mimo p řípadů ustanovení o p ředčasném splacení požadují, aby sekuritizované 
pozice byly úv ěrovou institucí vystupující v roli p ůvodce zlepšovány; 
iv) zvyšují cenu placenou úv ěrovou institucí za zajišt ění úvěrového rizika nebo 
výnos vyplácený držitel ům sekuritizovaných pozic v p řípadě zhoršení úv ěrové 
kvality podkladového po rtfolia expozic; 
d) je t řeba získat posudek od kvalifikované ho právního poradce potvrzující 
vymahatelnost zajišt ění úvěrového rizika ve všech relevantních právních 
řádech. 
3. VÝPOČET HODNOTY RIZIKOV Ě VÁŽENÝCH EXPOZIC PROVEDENÝ ÚV ĚROVÝMI 
INSTITUCEMI VYSTUPUJÍCÍMI V ROLI P ŮVODCŮ PRO EXPOZICE ZAJIŠT ĚNÉ 
SYNTETICKOU SEKURITIZACÍ  
3. Pokud jsou p ři výpočtu hodnoty rizikov ě vážených sekuritizovaných expozic spln ěny 
podmínky stanovené v odstavci 2, musí úv ěrová instituce vystupující v syntetické 
 
CS 108   CS sekuritizaci v roli p ůvodce, s výhradou odstavc ů 5 až 8, použít p říslušné metody 
výpočtu uvedené v části 4, a nikoliv metody uvedené v článcích 78 až 89. V p řípadě 
úvěrových institucí, které po čítají hodnotu rizikov ě vážených expozic a výši 
očekávaných ztrát podle článků 84 až 89, bude výše o čekávané ztráty u takovýchto 
expozic rovna nule. 
4. Pro upřesnění, odstavec 3 se týká celého portfolia expozic v dané sekuritizaci. S 
výhradou odstavc ů 5 až 8 musí úv ěrová instituce vystupující v roli p ůvodce počítat 
hodnotu rizikov ě vážených expozic u všech tran ší v sekuritizaci v souladu s 
ustanoveními části 4, včetně těch, která se týkají uznávání nástroj ů pro snižování 
úvěrového rizika. Pokud je nap říklad tranše p řevedena na t řetí stranu pomocí 
zajištění úvěrového rizika t řetí stranou, použije se p ři výpočtu hodnoty rizikov ě 
vážených expozic provád ěném úvěrovou institucí vystupující v roli p ůvodce na tuto 
tranši riziková váha této t řetí strany. 
3.1. Zacházení v p řípadě nesouladu splatností u syntetické sekuritizace 
5. Pro účely výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic podle odstavce 3 se nesoulad 
splatností sekuritizovaných expozic a splatností zajišt ění úvěrového rizika, s jehož 
pomocí je provedeno rozd ělení do tranší, zohlední v so uladu s odstavci 6 až 8. Za 
splatnost sekuritizovaných e xpozic se považuje splatnost té z daných expozic, jejíž 
splatnost je nejdelší, maximáln ě však pět let.  
6. Za splatnost sekuritizovaných expozic se považuje splatnost té z daných expozic, 
jejíž splatnost je nejdelší, maximáln ě však pět let. Splatnost zajišt ění úvěrového 
rizika se stanoví v souladu s p řílohou VIII.  
7. Pokud úv ěrová instituce vys tupující v roli p ůvodce při výpočtu hodnoty rizikov ě 
vážených expozic postupuje podle části 4 odst. 6 až 35, musí pominout nesoulad 
splatností p ři výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic v p řípadě tranší, které 
nemají rating nebo mají rating horší než investi ční stupeň. V případě všech ostatních 
tranší se použije zacházení pro p řípad nesouladu splatností uvedené v p říloze VIII v 
souladu s následujícím vzorcem: 
RW* je [RW(SP) x (t-t*)/(T-t*)]  + [RW(Ass) x (T-t)/(T-t*)]  
kde 
RW* je hodnota rizikov ě vážených expozic pro ú čely čl. 75 písm. a)  
RW(Ass) je hodnota rizikov ě vážených expozic vypo čítaná pom ěrným dílem u 
expozic, pokud by nebyly sekuritizovány 
RW(SP) je hodnota rizikov ě vážených expozic vypo čítaná podle odstavce 3, pokud 
by neexistoval nesoulad splatností 
T je splatnost podkladových expozic vyjád řená v letech 
t je splatnost zajišt ění úvěrového rizika vyjád řená v letech 
t* je 0,25. 
 
CS 109   CS 8. Pokud úv ěrová instituce vys tupující v roli p ůvodce při výpočtu hodnoty rizikov ě 
vážených expozic postupuje podle části 4 odst. 36 až 74, mu sí pominout nesoulad 
splatností p ři výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic v p řípadě tranší nebo částí 
tranší, kterým je podle t ěchto odstavc ů přiřazena riziková váha 1250 %. V p řípadě 
všech ostatních tranší nebo částí tranší se použije zacházení jako v p řípadě nesouladu 
splatností, jak je uvedeno v p říloze VIII, v souladu se vzorcem uvedeným v odstavci 
7. 
 
CS 110   CS Část 3 - Externí ratingy  
1. POŽADAVKY , KTERÉ MUSÍ SPL ŇOVAT EXTERNÍ RATINGY VYPRACOVANÉ 
RATINGOVÝMI AGENTURAMI  
1. Aby mohl být externí rati ng vypracovaný uznanou rati ngovou agenturou využit pro 
účely výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic podle části 4 této p řílohy, musí 
splňovat následující podmínky: 
a) mezi druhy plateb zohledn ěnými v externím ratingu a druhy plateb, které 
úvěrové instituci p řísluší z dané sekuritizované  pozice v rámci smluvních 
ujednání, nesmí být nesoulad; 
b) rating by m ěl být na trhu ve řejně dostupný. Externí rati ngy jsou považovány za 
veřejně dostupné, pouze pokud byly zve řejněny na veřejně přístupném fóru a 
jsou zahrnuty do migra ční matice p říslušné ratingové agen tury. Externí ratingy, 
které jsou zp řístupněny pouze omezenému po čtu subjekt ů, nelze považovat za 
veřejně dostupné. 
2. POUŽITÍ EXTERNÍCH RATING Ů 
2. Úvěrová instituce m ůže určit jednu nebo více uznaných ratingových agentur, jejichž 
ratingy bude používat pro výpo čet hodnoty rizikov ě vážených expozic podle článků 
94 až 101 (,,ur čená ratingová agentura“).  
3. S výhradou odstavc ů 5 až 7 níže musí úv ěrová instituce p ři využívání externích 
ratingů vypracovaných ur čenými ratingovými agenturami u svých sekuritizovaných 
pozic postupovat konzistentn ě.  
4. S výhradou odstavc ů 5 a 6 nesmí úv ěrová instituce používat v rámci jedné struktury 
pro pozice v n ěkterých tranších externí ratingy od jedné ratingové agentury a pro 
pozice v jiných tranších externí ratingy od jiné ratingové agentury, a ť už tyto pozice 
obdržely rating od první ratingové agentury či nikoliv.  
5. V případech, kdy pro pozici existu je externí rating od dvou ur čených ratingových 
agentur, použije úv ěrová instituce mén ě příznivý z obou rating ů. 
6. V případech, kdy pro pozici existuje externí rating od více než dvou ur čených 
ratingových agentur, použijí se dva nejp říznivější z těchto rating ů. Pokud se tyto dva 
nejpříznivější ratingy liší, použije se ten, který je mén ě příznivý. 
7. V případě, kdy zajišt ění úvěrového rizika uznatelné podle článků 9 0  a ž  9 3  j e  
poskytnuto p římo sekuritiza ční jednotce pro speciální ú čel a toto zajišt ění je 
zohledněno v externím ratingu p říslušné pozice vypracovaném ur čenou ratingovou 
agenturou, lze použít rizikovou váhu spoj enou s tímto externím ratingem. V p řípadě, 
že dané zajišt ění není uznatelné podle článků 90 až 93, nelze externí rating uznat. V 
případě, že dané zajišt ění úvěrového rizika není poskytnuto sekuritiza ční jednotce 
pro speciální ú čel, ale přímo sekuritizované pozici, nelze externí rating uznat. 
 
CS 111   CS 3. PŘIŘAZOVÁNÍ (MAPPING ) 
8. Příslušné orgány ur čí, ke kterému stupni externí ho ratingu podle tabulek uvedených 
v části 4 budou jednotlivé externí ratingy vypracované uznanými ratingovými 
agenturami p řiřazeny. Přitom budou p říslušné orgány rozlišovat mezi relativními 
stupni rizika vyjád řenými jednotlivými externími ratingy. Musí vzít v úvahu 
kvantitativní faktory, jako nap ř. podíl selhání nebo ztrátovost, a kvalitativní faktory, 
jako např. rozsah transakcí posuzovaných ratingovou agenturou a reálný obsah 
externího ratingu. 
9. Příslušné orgány se musí snažit zajistit, a by sekuritizované pozice, na které je na 
základě externích rating ů vypracovaných uznanými ratingovými agenturami použita 
stejná riziková váha, pat řily ke stejným stup ňům úvěrového rizika. To zahrnuje i 
možnost zm ěnit rozhodnutí o tom, ke kterému stupni externího ratingu bude daný 
externí rating p řiřazen. 
 
CS 112   CS Část 4 - Výpo čet 
1. VÝPOČET HODNOTY RIZIKOV Ě VÁŽENÝCH EXPOZIC  
1. Pro účely článku 96 se hodnota rizikov ě vážené expozice u sekuritizované pozice 
vypočítá tak, že se na hodnotu expozice použije p říslušná riziková váha stanovená v 
této části.  
2. S výhradou odstavce 3 
a) pokud úv ěrová instituce po čítá hodnotu rizikov ě vážených expozic podle 
odstavců 6 až 35, pak se za hodnotu expozic e u rozvahové sekuritizované 
pozice považuje její hodnota v rozvaze;  
b) pokud úv ěrová instituce po čítá hodnotu rizikov ě vážených expozic podle 
odstavců 36 až 74, pak je hodnota expozice u rozvahové sekuritizované pozice 
měřena v hrubé hodnot ě bez zohledn ění úpravy ocen ění; 
c) za hodnotu expozice u podrozvahové sekur itizované pozice se považuje její 
nominální hodnota vynásobená konverz ním faktorem stanoveným v této 
příloze. Pokud není stanoveno jinak, je  tento konverzní faktor 100 %. 
3. Hodnota expozice u sekuritizované pozic e vzniklé z derivátového nástroje 
uvedeného v p říloze IV se ur čí v souladu s p řílohou III. 
4. V případech, kdy je sekuritizovaná pozice kryta majetkovým zajišt ěním úvěrového 
rizika, lze hodnotu expozi ce u dané pozice pozm ěnit v souladu s požadavky v p říloze 
VIII a s jejich výhradou tak, jak je dále up řesněno v této p říloze. 
5. Pokud má úv ěrová instituce v sekuritizaci dv ě či více vzájemn ě se překrývajících 
pozic, bude muset zahrnout, do výše , do jaké se tyto pozice p řekrývají, do svého 
výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic pouze tu pozici nebo část pozice, která 
tvoří vyšší hodnotu rizikov ě vážené expozice. Pro tyto ú čely „překrývání“ znamená, 
že dané pozice, a ť již plně nebo zčásti, představují expozici v ůči stejnému riziku, 
takže do výše tohoto p řekrytí je lze považovat za jedinou expozici.  
2. VÝPOČET HODNOTY RIZIKOV Ě VÁŽENÝCH EXPOZIC V RÁMCI 
STANDARDIZOVANÉHO P ŘÍSTUPU  
6. S výhradou odstavc ů 8 a 9 se hodnota rizikov ě vážené expozice u sekuritizované 
pozice s ratingem vypo čítá tak, že na hodnotu expozic e se použije riziková váha 
spojená se stupn ěm externího ratingu, který byl danému ratingu p řiřazen příslušnými 
orgány v souladu s článkem 98, jak je stanoveno v následujících tabulkách č. 1 a 2.  
Tabulka č. 1 
Jiné pozice než pozice s kr átkodobými externími ratingy 
 
CS 113   CS Stupeň 
externího 
ratingu 1 2 3 4 5 a nižší 
Riziková 
váha 20 % 50 % 100 % 350 % 1250 % 
Tabulka č. 2 
Pozice s krátkodobými externími ratingy 
Stupeň externího 
ratingu 1 2 3 Všechny ostatní externí 
ratingy 
Riziková váha 20 % 50 % 100 % 1250 % 
 
7. S výhradou odstavc ů 10 až 16 se hodnota rizikov ě vážené expozice u sekuritizované 
pozice bez ratingu vypo čítá tak, že se na ni použije  riziková váha 1250 %.  
2.1. Úvěrové instituce vystupující v roli p ůvodce a sponzora  
8. Úvěrové instituce vystupující v roli p ůvodce či sponzora použijí rizikovou váhu 1250 
% na všechny nep řevedené a odkoupené se kuritizované pozice,  které mají externí 
rating vypracovaný ur čenou ratingovou agenturou a tomuto ratingu byl p říslušnými 
orgány přiřazen stupe ň externího ratingu nižší než stupe ň 3. Při určování, zda má 
pozice takový externí rating, se použijí ustanovení odst. 2 až 7 části 3. 
9. V případě úvěrové instituce vys tupující v roli p ůvodce či sponzora m ůže být hodnota 
rizikově vážených expozic vypo čítaná pro dané sekuritiz ované pozice omezena na 
hodnotu rizikov ě vážených expozic, která by byla pro dané sekuritizované expozice 
vypočítána, kdyby nebyly sekuritizovány, s výhradou použití rizikové váhy 150 % na 
všechny expozice po splatnosti a expozice pat řící k expozicím s vysokým stupn ěm 
rizika v rámci sekuritizovaných expozic.  
2.2. Zacházení s pozicemi bez ratingu 
10. Příslušné orgány mohou úv ěrové instituci, která má sekuritizovanou pozici bez 
ratingu, povolit, aby použila zacházení uvedené v odstavci 11 pro výpo čet hodnoty 
rizikově vážené expozice pro tuto pozici za p ředpokladu, že složení portfolia 
sekuritizovaných expozic je vždy známé.  
11. Úvěrová instituce m ůže použít váženou pr ůměrnou rizikovou váhu, kterou by na 
sekuritizované expozice podle článků 78 až 83 použila úv ěrová instituce, která 
expozice drží, vynásobenou koeficientem kon centrace. Tento koe ficient koncentrace 
se rovná sou čtu nominálních hodnot všech tranší d ěleno součtem nominálních 
hodnot tranší, které jsou pod řízené nebo na stejné úrovni jako tranše, v níž je pozice 
držena, včetně této tranše samotné. Výsledná ri ziková váha nesmí být vyšší než 1250 
% nebo nižší než kterákoliv riziková váha použitelná na tranši vyšší úrovn ě s 
externím ratingem. Pokud úv ěrová instituce nedokáže ur čit rizikové váhy, které by se 
 
CS 114   CS použily na sekuritiz ované pozice podle článků 78 až 83, použije na danou pozici 
rizikovou váhu 1250 %. 
2.3. Zacházení se sekuritizovanými pozicemi pat řícími k tranši druhé ztráty nebo 
lepší tranši v rámci programu ABCP 
12. S výhradou dostupnosti výhodn ějšího zacházení na základ ě ustanovení o likviditních 
facilitách v odstavcích 14 až 16 m ůže úvěrová instituce na sekuritizované pozice 
splňující podmínky stanovené v odstavci 13 po užít vyšší z násl edujících rizikových 
vah: i) 100 % nebo ii) nejvyšší z ri zikových vah, které by na kteroukoliv ze 
sekuritizovaných expozic podle článků 78 až 83 použila úv ěrová instituce držící tyto 
expozice. 
13. Aby bylo možno použít zacházení v odstavc i 12, musí sekuritizovaná pozice 
a) být sou částí tranše, která je ekonomicky v pozici druhé ztráty či lepší pozici v 
dané sekuritizaci, a tranše první ztráty musí poskytovat dostate čné úvěrové 
posílení tranši druhé ztráty; 
b) mít kvalitu odpovídající investi čnímu stupni nebo vyšší; 
c) být držena úv ěrovou institucí, která nedrží pozi ci v tranši první ztráty.  
2.4. Zacházení s likviditními facilitami bez ratingu 
2.4.1.  Uznatelné likviditní facility 
14. Pokud jsou spln ěny následující podmínky, lze pro ú čely stanovení hodnoty expozice 
použít na nominální hodnotu likviditní facility s p ůvodní splatností jeden rok nebo 
kratší konverzní faktor 20 % a na nominální hodnotu likviditní facility s p ůvodní 
splatností více než jeden rok lze použít konverzní faktor 50 %.  
a) V dokumentaci týkající se likviditní facility jsou jednozna čně stanoveny a 
vymezeny podmínky, za nichž je možné danou facilitu využít;  
b) facilitu nelze čerpat jako úv ěrovou podporu na pokrytí ztrát, které v dob ě 
čerpání již existovaly – nap ř. poskytnutím likvidity na expozice, u nichž již v 
době čerpání této likvidity došlo k selhán í, nebo nákupem ak tiv za cenu vyšší 
než reálná hodnota; 
c) facilita nesmí být využívána jako trva lý nebo pravidelný zdroj financování 
dané sekuritizace; 
d) splátky dané facility nesmí být pod řízeny pohledávkám investor ů, s výjimkou 
pohledávek vyplývajících z úrokových nebo m ěnových derivát ů, poplatků nebo 
jiných takových plateb, a nesm ějí být prominuty nebo odloženy;  
e) likviditní facilita nesmí být čerpána poté, co byla vy čerpána všechna p říslušná 
úvěrová posílení, která m ůže daná likviditní facilita využívat; 
f) facilita musí obsahovat ustanovení, které automaticky snižuje částku, jež m ůže 
být čerpána, o velikost expozic, u nichž došlo k selhání ve smyslu článků 84 až 
 
CS 115   CS 89 nebo jestliže se portfo lio sekuritizovaných expoz ic skládá z nástroj ů s 
ratingem, které ukon čí danou facilitu, pokud pr ůměrná kvalita tohoto portfolia 
klesne pod úrove ň investičního stupn ě. 
Jako riziková váha se použije nejvyšší ri ziková váha, kterou by na kteroukoliv ze 
sekuritizovaných expozic podle článků 78 až 83 použila úv ěrová instituce držící tyto 
expozice. 
2.4.2.  Likviditní facility , které mohou být čerpány pouze v p řípadě celkového narušení trhu 
15. Pro účely stanovení hodnoty expozice lze použí t konverzní faktor 0 % na nominální 
hodnotu likviditní facility, která m ůže být čerpána pouze v p řípadě celkového 
narušení trhu (tj. pokud více než jedna jednotka pro speciální ú čel u různých 
transakcí není schopna znovu profinancovat splatný komer ční papír a tato 
neschopnost nevyplývá ze zhoršení úv ěrové kvality jednotky pro speciální ú čel nebo 
ze zhoršení úv ěrové kvality sekuritizovaných expozic) za p ředpokladu, že jsou 
splněny podmínky uvedené v odstavci 14. 
2.4.3.  Zálohové facility 
16. Pro účely stanovení hodnoty expozice lze použí t konverzní faktor 0 % na nominální 
hodnotu likviditní facilit y, kterou lze bezpodmíne čně zrušit, za p ředpokladu, že jsou 
splněny podmínky uvedené v odstavci 14 a že splátky dané facility nejsou pod řízeny 
žádným dalším pohledávkám na pen ěžní toky vyplývající ze sekuritizovaných 
expozic. 
2.5. Dodatečné kapitálové požadavky pro se kuritizace revolvingových expozic s 
možností p ředčasného splacení 
17. Kromě hodnoty rizikov ě vážených expozic týkajících se  sekuritizovaných pozic musí 
úvěrová instituce vystupující v roli p ůvodce vypo čítat hodnotu rizikov ě vážené 
expozice podle metodiky uvedené v odstavcích 18 až 32, pokud prodává 
revolvingové expozice do se kuritizace s možností p ředčasného splacení. 
18. Úvěrová instituce vypo čítá hodnotu rizikov ě vážené expozice ze sou čtu podílu 
původce a podílu investor ů.  
19. V případě sekuritiza čních struktur, jejichž sekur itizované expozice zahrnují 
revolvingové a nerevolvingové expozice, použije p ůvodce níže uvedené zacházení na 
tu část podkladového portfolia , která obsahuje revolvingové expozice.  
20. Pro tyto ú čely se „podílem p ůvodce“ rozumí nominální hodnota pomyslného objemu 
portfolia čerpaných částí prodaných do sekur itizace, jejíž pom ěr vzhledem k hodnot ě 
celého portfolia prodaného do sekuritiza ční struktury ur čuje poměr peněžních tok ů 
vytvářených jistinou, úroky a dalšími platbami , které nemohou sloužit k zaplacení 
držitelům sekuritizovaných pozic v rámci sekuritizace.  
Aby splnil podmínky výše uvedené definice, nesmí být podíl p ůvodce pod řízen 
podílu investor ů.  
„Podílem investor ů“ se rozumí nominální hodnot a zbylého pomyslného objemu 
portfolia podkladových expozic.  
 
CS 116   CS 21. Expozice p ůvodce spojená s jeho právy ohledn ě podílu původce není považována za 
sekuritizovanou pozic i, ale za pom ěrnou expozici vzhledem k sekuritizovaným 
expozicím, jako by nebyly sekuritizovány. 
2.5.1.  Výjimky ze zacházení týkajícího se možnosti p ředčasného splacení 
22. Původci následujících druh ů sekuritizace nemusí spln it kapitálový požadavek 
uvedený v odstavci 17. 
a) Pro sekuritizace revolvingových expozic, p ři nichž investo ři zůstávají pln ě 
vystaveni všem budoucím čerpáním ze strany dlužník ů, takže riziko 
podkladových facilit se nevrací p ůvodci ani po p ředčasném splacení, neplatí 
zacházení týkající se možnosti p ředčasného splacení; 
b) sekuritizace, u nichž k p ředčasnému splacení dochází výhradn ě při událostech, 
které nejsou spojeny se splácením sekuritizovaných aktiv nebo se zhoršením 
kvality p ůvodce, nap ř. při významných zm ěnách daňových zákon ů nebo 
nařízení. 
2.5.2.  Maximální kapitálový požadavek 
23. V případě úvěrové instituce vystupující v roli p ůvodce a podléhající požadavku v 
odstavci 17 nesmí být sou čet hodnoty rizikov ě vážených expozic u jejích pozic v 
podílu investor ů a hodnoty rizikov ě vážených expozic vypo čítané podle odstavce 17 
vyšší než vyšší z ná sledujících dvou hodnot: 
a) hodnota rizikov ě vážených expozic vypo čítaná u jejích pozic v podílu 
investorů; 
b) hodnota rizikov ě vážených expozic, která by byla vypo čítána pro 
sekuritizované expozice úv ěrovou institucí držící dané expozice, kdyby tyto 
expozice nebyly sekuritizovány do výše odpovídající podílu investor ů. 
24. Případný odpo čet čistého výnosu vyplývajícího z kapitalizace budoucích p říjmů 
požadovaný podle článku 57 nesmí být zahrnut do maximálního kapitálového 
požadavku uvedeného v odstavci 23.  
2.5.3.  Výpočet hodnoty rizikov ě vážených expozic 
25. Při výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic v souladu s odstavcem 17 se 
postupuje tak, že se vynásobí podíl investor ů příslušným konverzním faktorem, jak je 
uvedeno v odstavcích 27 až 32, a váženou pr ůměrnou rizikovou váhou, která by se 
použila na sekuritizované expozic e, kdyby nebyly sekuritizované.  
26. Ustanovení o p ředčasném splacení je považová no za ,,kontrolované“, pokud jsou 
splněny následující podmínky: 
a) úvěrová instituce vystupující v roli p ůvodce má vhodný kapitálový/likviditní 
plán k udržení dostate čného kapitálu a dostate čné likvidity pro p řípad, kdy 
nastane předčasné splacení; 
 
CS 117   CS b) v pr ůběhu transakce musí být platby úrok ů a jistiny, výdaje, ztráty a výt ěžky 
poměrně rozdělovány mezi podíl p ůvodce a podíl investor ů na základ ě 
počáteční měsíční bilance podkladových pohledávek;  
c) lhůta pro splacení je považována za dostate čně dlouhou, pokud 90 % všech 
dluhů (podíl p ůvodce i podíl investor ů) nesplacených na za čátku období 
předčasného splácení je spláceno nebo je u nich uznáno selhání; 
d) rychlost splácení není v ětší, než jaká by byla dosažena lineárním splácením v 
průběhu období stanoveného v písmen ě c). 
27. V případě sekuritizací s možností p ředčasného splacení u retailových expozic, které 
jsou nezávazné a bezpodmíne čně zrušitelné bez p ředchozího oznámení a u kterých k 
předčasnému splacení dochází v p řípadě, že nadm ěrné rozpětí poklesne pod 
stanovenou úrove ň, musí úvěrové instituce porovnávat hodnotu pr ůměru nadměrného 
rozpětí za tři měsíce s hodnotami nadm ěrného rozp ětí, při kterých má být nadm ěrné 
rozpětí zachyceno. 
28. Pokud daná sekuritizace nevyžaduje zachycení nadm ěrného rozp ětí, bude hodnota, 
při které k zachycení doch ází, o 4,5 procentních bod ů vyšší než nadm ěrné rozpětí, při 
kterém dochází k p ředčasnému splacení.  
29. Konverzní faktor, který má být použit, se stanoví podle hodnoty skute čného průměru 
nadměrného rozp ětí za tři měsíce v souladu s tabulkou č. 3. 
Tabulka č. 3 
 Sekuritizace s 
kontrolovanou možností 
předčasného splacení Sekuritizace s 
nekontrolovanou možností 
předčasného splacení 
Průměr 
nadměrného rozp ětí 
za tři měsíce Konverzní faktor Konverzní faktor 
Nad úrove ň A 0 % 0 % 
Úroveň A 1 % 5 % 
Úroveň B 2 % 15 % 
Úroveň C 20 % 50 % 
Úroveň D 20 % 100 % 
Úroveň E 40 % 100 % 
 
30. „Úrovní A“ v tabulce č. 3 se rozumí hodnoty nadm ěrného rozp ětí nižší než 133,33 % 
úrovně, při které má být nadm ěrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 100 % této 
úrovně; „úrovní B“ se rozumí hodnoty nadm ěrného rozp ětí nižší než 100 % úrovn ě, 
 
CS 118   CS při které má být nadm ěrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 75 % této úrovn ě; 
„úrovní C“ se rozumí hodnoty nadm ěrného rozp ětí nižší než 75 % úrovn ě, při které 
má být nadm ěrné rozpětí zachyceno, ale ne nižší než 50 % této úrovn ě; „úrovní D“ 
se rozumí hodnoty nadm ěrného rozp ětí nižší než 50 % úrovn ě, při které má být 
nadměrné rozpětí zachyceno, ale ne ni žší než 25 % této úrovn ě; a „úrovní E“ se 
rozumí hodnoty nadm ěrného rozp ětí nižší než 25 % úrovn ě, při které má být 
nadměrné rozpětí zachyceno. 
31. Pro všechny ostatní sekuritizac e s kontrolovanou možností p ředčasného splacení u 
revolvingových expozic je konverzní  faktor stanoven na 90 %. 
32. Pro všechny ostatní sekuritizac e s nekontrolovanou možností p ředčasného splacení u 
revolvingových expozic je konverzní  faktor stanoven na 100 %. 
2.6. Uznání nástroj ů pro snižování úv ěrového rizika u sekuritizovaných pozic 
33. Pokud je zajišt ění úvěrového rizika poskytnuto pro sekuritizovanou pozici, lze 
výpočet hodnoty rizikov ě vážených expozic pozm ěnit v souladu s p řílohou VIII. 
2.7. Snížení hodnoty rizikov ě vážených expozic 
34. Jak je stanoveno v čl. 66 odst. 2, mohou úv ěrové instituce v p řípadě sekuritizované 
pozice, které je p řiřazena riziková váha 1250 %, alternativn ě, namísto za řazení této 
pozice do výpo čtu hodnoty rizikov ě vážených expozic, ode číst hodnotu této expozice 
od kapitálu. Pro tyto ú čely může výpočet hodnoty expozice zohled ňovat uznatelné 
majetkové zajišt ění způsobem v souladu s odstavcem 33. 
35. Pokud úv ěrová instituce využije tuto altern ativu uvedenou v odstavci 34, musí od 
hodnoty uvedené v tomto odstavci jako maximální hodnota rizikov ě vážené expozice 
vypočítaná uvedenými úv ěrovými institucemi ode číst pro účely odstavce 9 hodnotu 
rovnající se 12,5 násobku hodnoty ode čtené v souladu s odstavcem 34. 
3. VÝPOČET HODNOTY RIZIKOV Ě VÁŽENÝCH EXPOZIC V RÁMCI P ŘÍSTUPU 
ZALOŽENÉHO NA INTERNÍM RATINGU  
3.1. Pořadí metod 
36. Pro účely článku 96 se hodnota rizikov ě vážené expozice u sekuritizovaných pozic 
vypočítá v souladu s odstavci 36 až 74. 
37. V případě pozice s externím ratingem či pozice, pro kterou je možno použít 
odvozený rating, se pro výpo čet hodnoty rizikov ě vážené expozice použije metoda 
založená na ratingu uvedená v odstavcích 45 až 49.  
38. V případě pozice bez externího rati ngu se použije metoda regula čního vzorce 
uvedená v odstavcích 50 až 52 s výjimkou p řípadů, kdy je povoleno používat metodu 
interního hodnocení uvedenou v odstavcích 42 a 43. 
39. Jiná úvěrová instituce než úv ěrová instituce vystupující v roli p ůvodce nebo sponzora 
může metodu regula čního vzorce použít pouze se souhlasem p říslušných orgán ů.  
 
CS 119   CS 40. V případě úvěrové instituce vystupující v roli p ůvodce nebo sponzora, která není 
schopna vypo čítat K irb a nemá povolení používat me todu interního hodnocení pro 
pozice v programech ABCP, a dále v p řípadě jiných úv ěrových institucí, které 
nezískaly povolení používat metodu regula čního vzorce ani, v p řípadě pozic v 
programech ABCP, metodu interního hodnocení, se na sekuritizova né pozice, které 
nemají externí rating a není na n ě možné použít odvozený rating, použije riziková 
váha 1250 %.  
3.1.1.  Použití odvozených rating ů 
41. Pokud jsou spln ěny následující minimální provozní požadavky, p řiřadí instituce 
pozici bez ratingu odvozený externí rating, který se rovná externímu ratingu t ěch 
pozic s ratingem („referen ční pozice“), které jsou na ne jvyšší úrovni ze všech pozic, 
jež jsou ve všech ohledech pod řízeny dané sekuritizované  pozici bez ratingu.  
a) Referen ční pozice musí být ve všech ohledech pod řízeny sekuritizované tranši 
bez ratingu;  
b) splatnost referen čních pozic musí být stejná jako splatnost dané pozice bez 
ratingu nebo delší;  
c) odvozený rating musí být pr ůběžně aktualizován, aby odrážel veškeré zm ěny v 
externím ratingu referen čních sekuritizovaných pozic. 
3.1.2.  „Metoda interního hodnocení“ u pozic v programech ABCP 
42. Pokud s tím souhlasí p říslušné orgány a pokud jsou spln ěny následující podmínky, 
může úvěrová instituce p řiřadit pozici bez ratingu v programu ABCP odvozený 
rating, jak je uvedeno v odstavci 43. 
a) Pozice v komer čním papíru emitovaném v rámci daného programu jsou pozice 
s ratingem; 
b) úvěrová instituce musí p řesvědčit příslušné orgány o tom, že její interní 
hodnocení úv ěrové kvality pozice zohled ňuje veřejně dostupnou metodiku 
hodnocení jedné nebo více uznaných ra tingových agentur pro rating cenných 
papírů krytých expozicemi stejného druhu jako jsou sekuritizované expozice; 
c) ratingové agentury, jejichž metodika  je použita v souladu s požadavkem v 
písmeně b), musí zahrnovat ty rati ngové agentury, které komer čnímu papíru 
emitovanému v rámci programu poskytly  externí rating. Kvantitativní prvky, 
jako např. stresové faktory, používané p ři přiřazování ur čité úvěrové kvality 
dané pozici musí být minimáln ě stejně konzervativní ja ko prvky použité v 
příslušné metodice hodnocení dané ratingové agentury; 
d) při vyvíjení interní metodiky hodnocení musí úv ěrová instituce zohlednit 
všechny zve řejněné metodiky rating ů uznaných ratingových agentur pro rating 
cenných papír ů krytých expozicemi stejného druhu jako jsou sekuritizované 
expozice. Tuto skute čnost musí úv ěrová instituce zdokumentovat a minimáln ě 
jednou ro čně aktualizovat; 
 
CS 120   CS e) interní metodika hodnocení úv ěrové instituce musí obsahovat ratingové stupn ě. 
Tyto ratingové stupn ě musí odpovídat externím rating ům uznaných 
ratingových agentur. Tato skute čnost musí být výslovn ě zdokumentována; 
f) interní metodika hodnocení musí být využívána p ři interních postupech pro 
řízení rizik úv ěrové instituce, v četně procesů rozhodování, poskytování 
informací vedení a rozd ělování kapitálu; 
g) interní nebo externí audito ři, ratingová agentura ne bo interní subjekt pro 
přezkoumávání úv ěrů nebo řízení rizika úv ěrové instituce pravideln ě 
přezkoumávají interní proces hodnocení a kvalitu interních hodnocení úv ěrové 
kvality expozic úv ěrové instituce v programu ABCP. Pokud toto 
přezkoumávání provádí interní audit, subjekt pro p řezkoumávání úv ěrů či pro 
řízení rizika, musí být tyto subjekty  nezávislé na útvarech, které vytvá řejí 
program ABCP, i od útvar ů, které jsou odpov ědné za vztahy se zákazníky; 
h) úvěrová instituce musí pr ůběžně sledovat výsledky s vých interních rating ů, aby 
mohla ohodnotit svou interní metodiku hodnocení, a v p řípadě potřeby musí 
provést zm ěny této metodiky, pokud se vývoj expozic pravideln ě odchyluje od 
vývoje očekávaného na základ ě interních rating ů; 
i) program ABCP obsahuje sta ndardy pro upisování ve form ě úvěrových a 
investičních pokyn ů. Při rozhodování o nákupu aktiv posoudí správce 
programu druh nakupovaných aktiv, druh a pen ěžní hodnotu expozic 
vznikajících z poskytování likviditních facilit a úv ěrových posílení, rozložení 
ztrát a právní a ekonomické odd ělení převedených aktiv od subjektu 
prodávajícího tato aktiva. Musí být provedena úv ěrová analýza rizikového 
profilu subjektu prodávají cího aktiva, která musí zah rnovat analýzu minulých i 
očekávaných budoucích finan čních výsledk ů, aktuální pozice na trhu, 
očekávané budoucí konkurenceschopnosti,  výše zadlužení, pen ěžního toku a 
ukazatele úrokového krytí a externí rating. Dále by u prodávajícího m ěly být 
ověřeny standardy pro upisování , jeho kapacity pro provád ění činnosti 
obsluhovatele a postupy inkasa; 
j) standardy pro upisování v rámci pr ogramu ABCP musí stanovit minimální 
kritéria pro uznatelnos t aktiv, která zejména 
i) vylu čují nákup aktiv, která jsou výrazn ě po splatnosti nebo v selhání; 
ii) omezují nadm ěrnou koncentraci v ůči jednomu dlužníku nebo zem ěpisné 
oblasti; 
iii) omezují dobu splat nosti nakupovaných aktiv; 
k) sou částí programu ABCP jsou zásady a postupy inkasa, které zohled ňují 
provozní kapacitu a úv ěrovou kvalitu obsluhovatele . Program musí snižovat 
riziko prodejce/obsluhovatele prost řednictvím r ůzných metod, jako jsou nap ř. 
spouštěcí mechanismy založené na sou časné úvěrové kvalit ě, které by zamezily 
směšování finan čních prost ředků (co-mingling of funds); 
 
CS 121   CS l) agregovaný odhad ztráty z portfolia aktiv, jehož koup ě je v rámci programu 
ABCP zvažována, musí zohled ňovat veškeré zdroje pot enciálního rizika, jako 
např. úvěrové riziko a riziko rozm ělnění. Jestliže je úv ěrové posílení 
poskytnuté prodejcem založeno pouze na  ztrátách vztahujících se k úv ěrovým 
událostem, musí být vytvo řena samostatná rezerva pro riziko rozm ělnění, je-li 
toto riziko pro dané portfolio e xpozic významné. Dále se musí p ři posuzování 
požadované úrovn ě posílení p řezkoumávat informace z n ěkolika minulých let, 
včetně ztrát, stav ů nesplácení, rozm ělnění a míry obratu pohledávek;  
m) program ABCP by m ěl obsahovat strukturální ry sy pro nákup expozic (nap ř. 
wind-down triggers), aby bylo sní ženo riziko možného zhoršení úv ěrové 
kvality podkladového portfolia.  
Příslušné orgány mohou prominout spln ění požadavku, aby metodika hodnocení 
ratingové agentury byla ve řejně dostupná, jestliže jsou p řesvědčeny, že s ohledem na 
specifické rysy dané sekuritizace – nap ř. její výjime čnou strukturu – dosud 
neexistuje ve řejně dostupná metodika hodnocení ratingové agentury. 
43. Pozici, která nemá rating, p řiřadí úvěrová instituce jeden ze svých ratingových 
stupňů popsaných v odstavci 42. Pozici se p řiřadí odvozený rating stejný jako externí 
ratingy odpovídající danému ratingovému stupni tak, jak je stanoveno v odstavci 42. 
Pokud je tento odvozený rating na po čátku sekuritizace na úrovni investi čního stupn ě 
nebo na vyšší úrovni, lze s ním zacházet jako s uznaným externím ratingem od 
uznané ratingové agentury pro ú čely výpočtu hodnoty rizikov ě vážených expozic. 
3.2. Maximální hodnota rizikov ě vážených expozic 
44. V případě úvěrové instituce vystupující v roli p ůvodce nebo sponzora či jiných 
úvěrových institucí, které mohou vypo čítat K IRB, může být hodnota rizikov ě 
vážených expozic stanovovaná  pro jejich sekuritizované  pozice omezena na tu 
hodnotu, která by vedla ke stanove ní kapitálového požadavku podle čl. 75 písm. a) 
jako sou čtu 8 % hodnoty rizikov ě vážených expozic za situace, kdy by 
sekuritizovaná aktiva se kuritizována nebyla a z ůstala by v rozvaze úv ěrové instituce, 
a výše očekávaných ztrát z t ěchto expozic.  
3.3. Metoda založená na ratingu 
45. Podle metody založené na ratingu se hodnota rizikov ě vážené expozice u 
sekuritizované pozice s ratingem vypo čítá tak, že na hodnotu expozice se použije 
riziková váha spojená se stupn ěm externího ratingu, který byl danému ratingu 
přiřazen příslušnými orgány v souladu s článkem 98, jak je stanoveno v tabulkách č. 
4 a 5.  
Tabulka č. 4 
Jiné pozice než pozice s kr átkodobými externími ratingy 
Stupeň externího ratingu 
(Credit Quality Step, 
CQS) Riziková váha 
 
CS 122   CS  A B C 
CQS 1 7 % 12 % 20 % 
CQS 2 8 % 15 % 25 % 
CQS 3 10 % 18 % 35 % 
CQS 4 12 % 20 % 35 % 
CQS 5 20 % 35 % 35 % 
CQS 6 35 % 50 % 50 % 
CQS 7 60 % 75 % 75 % 
CQS 8 100 % 100 % 100 % 
CQS 9 250 % 250 % 250 % 
CQS 10 425 % 425 % 425 % 
CQS 11 650 % 650 % 650 % 
Nižší než CQS 11 1250 % 1250 % 1250 % 
Tabulka č. 5 
Pozice s krátkodobými externími ratingy 
Stupeň externího ratingu 
(Credit Quality Step, 
CQS) Riziková váha 
 A B C 
CQS 1 7 % 12 % 20 % 
CQS 2 12 % 20 % 35 % 
CQS 3 60 % 75 % 75 % 
Všechny ostatní externí 
ratingy 1250 % 1250 % 1250 % 
 
46. S výhradou odstavce 47 se rizikové váhy ve sloupci A každé ta bulky použijí, pokud 
je pozice v sekuritizované tranši nejvyšší úrovn ě. Při rozhodování, zda na danou 
tranši lze v této souvislosti nahlížet jako na tranši nejvyšší úrovn ě, není nutno 
zohledňovat splatné částky vyplývající z úrokových či měnových derivát ů, poplatky 
či jiné obdobné platby. 
 
CS 123   CS 47. Rizikové váhy ve sloupci C každé tabulky se p oužijí na pozici v sekuritizaci, kde je 
skutečný počet sekuritizovaných expozic menší než šest. P ři stanovování skute čného 
počtu sekuritizovaných expozic se  s vícenásobnými expozicemi v ůči jednomu 
dlužníkovi zachází jako s jednou expozicí. Skute čný počet expozic se vypo čítá jako: 
∑∑
=
iiii
EADEAD
N22) (
 
kde EADi p ředstavuje sou čet hodnot expozic pr o všechny expozice v ůči i-tému 
dlužníkovi. V p řípadě resekuritizace (sekuritizace sekuritizovaných expozic) musí 
úvěrová instituce vycházet z po čtu sekuritizovaných expozic v portfoliu, a nikoli z 
počtu podkladových expozic v p ůvodních portfoliích, z nichž podkladové 
sekuritizované expozice vycházejí.  Jestliže je znám podíl nejv ětší expozice C 1 na 
celém portfoliu, m ůže úvěrová instituce vypo čítat N jako 1/C 1. 
48. Na všechny ostatní pozice se použi jí rizikové váhy ve sloupci B. 
49. Nástroje snižování úv ěrového rizika sekuritizovaných pozic lze uznat v souladu s 
odstavci 58 až 60. 
3.4. Metoda regula čního vzorce 
50. S výhradou odstavc ů 56 a 57 je v souladu s metodou regula čního vzorce riziková 
váha pro sekuritizovanou pozici stanovena jako v ětší z následujících dvou hodnot: 7 
% nebo riziková váha stanovená v souladu s odstavcem 51. 
51. S výhradou odstavc ů 56 a 57 se riziková váha, která má být použita na danou 
hodnotu expozice, rovná 
12,5 x (S[L+T] – S[L]) / T 
kde 
 
kde 
τ = 1000,  
a ω = 20. 
V těchto výrazech se symbolem Beta[x; a,  b] rozumí hodnota kumulativní distribu ční 
funkce rozd ělení beta s parametry a, b spo čítaná v bod ě x.  
T (poměrná velikost, thickness , tranše, ve které je pozice držena) se m ěří jako pom ěr 
mezi nominální hodnotou p říslušné tranše a sou čtem hodnot sekuritizovaných 
expozic. Pro tyto ú čely se hodnota expozice derivát ového nástroje uvedeného v ()( ) ⎭⎬⎫
⎩ ⎨ ⎧ 
< − ⋅+ − + ≤
= −x Kirbr  je-li e Kirbr/ω d K[Kirbr] K[x] KirbrKirbr x je-li x 
x S x)/Kirb r ω(Kirbr1] [ 
 
CS 124   CS příloze IV rovná, pokud sou časná reálná hodnota není kladná, potenciální budoucí 
úvěrové expozici vypo čítané v souladu s p řílohou III; 
Kirbr je pom ěr mezi Kirb a sou čtem hodnot sekuritizovaných expozic. Kirbr je 
vyjádřen v desetinné form ě (např. Kirb rovnající se 15 % portfolia by byl vyjád řen 
jako Kirbr rovnající se 0,15).  
L (úroveň úvěrového posílení) se m ěří jako pom ěr mezi nominální hodnotou všech 
tranší pod řízených té tranši, ve kter é je pozice držena, a sou čtu hodnot 
sekuritizovaných expozic. Kapita lizované budoucí výnosy nejsou do m ěření L 
zahrnuty. V p řípadě derivátových nástroj ů uvedených v p říloze IV mohou být splatné 
částky od protistran p ředstavující tranše pod řízené dané tranši p ři výpočtu úrovně 
posílení zachyceny pouze ve své sou časné reálné hodnot ě (tj. bez zahrnutí 
potenciálních budoucích úv ěrových expozic).  
N je skute čný počet expozic vypo čítaný v souladu s odstavcem 47. 
ELGD, expozicí vážená pr ůměrná hodnota LGD, je po čítána takto: 
∑∑⋅
=
iiii i
EADEAD LGD
ELGD
 
kde LGD i představuje pr ůměrnou hodnotu LGD vzhledem ke všem expozicím v ůči i-
tému dlužníkovi, kde LGD se ur čí v souladu s články 84 až 89. V p řípadě 
resekuritizace se na sekuritizované pozice použije LGD ve výši 100 %. Tam, kde je 
riziko selhání a riziko rozm ělnění pro nakoupené pohledávky v rámci sekuritizace 
agregováno (nap ř. k pokrytí ztrát z obou zdroj ů rizik je k dispozici jedna rezerva 
nebo přezajištění), je vstup LGD stanoven jako vážený pr ůměr LGD v p řípadě 
úvěrového rizika a 75 % LGD v p řípadě rizika rozm ělnění. Dané váhy jsou 
samostatné kapitálové požadavky pro úv ěrové riziko a riziko rozm ělnění. 
Zjednodušené vstupy 
Jestliže hodnota expozice nejv ětší sekuritizované expozice C 1 není větší než 3 % 
součtu hodnot sekuritizovaných expozic, pak pro ú čely metody regula čního vzorce 
může úvěrová instituce stanovit LGD = 50 % a N vypo čítat podle jednoho z 
následujících vzorc ů 
1
11
1 }0, 1 max{1−
⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛−⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛
−−+= CmmC CCC Nm
m
 . 
nebo 
N=1/ C 1. 
Cm je poměr mezi sou čtem hodnot nejv ětších expozic „m“ a sou čtem hodnot 
sekuritizovaných expozic. Úrove ň „m“ může být stanovena úv ěrovou institucí.  
 
CS 125   CS Pro účely sekuritizace zahrnující retailové expozice mohou p říslušné orgány povolit 
použití metody regula čního vzorce s využitím zjednodušení: h = 0 a v = 0 .  
52. Nástroje snižování úv ěrového rizika sekuritizovaných pozic lze uznat v souladu s 
odstavci 58, 59 a 61 až 65. 
3.5. Likviditní facility 
53. Ustanovení odstavc ů 54 a 55 se použijí pro ur čení hodnoty expozice u sekuritizované 
pozice bez ratingu, která má formu n ěkterých druh ů likviditních facilit. 
3.5.1.  Likviditní facility , které mohou být čerpány pouze v p řípadě celkového narušení trhu 
54. Na nominální hodnotu likvid itní facility, která m ůže být čerpána pouze v p řípadě 
celkového narušení trhu a která spl ňuje podmínky pro „uznatel nou likviditní facilitu“ 
stanovené v odstavci 14, lze použ ít konverzní faktor 20 %.  
3.5.2.  Zálohové facility  
55. Na nominální hodnotu likvid itní facility, která spl ňuje podmínky stanovené v 
odstavci 16, lze použít konverzní faktor 0 %. 
Výjimečný postup pro p řípad, kdy není možné spo čítat K irb 
56. Pokud není vhodné, aby úv ěrová instituce po čítala hodnotu rizikov ě vážených 
expozic pro sekuritizované expozic e, jako kdyby sekuritizovány nebyly, m ůže 
úvěrová instituce, výjime čně a se souhlasem p říslušných orgán ů, dočasně používat 
pro výpo čet hodnoty rizikov ě vážených expozic pro se kuritizovanou pozici bez 
ratingu ve form ě likviditní facility níže uvedený postup.  
57. Pro sekuritizovanou pozici ve form ě likviditní facility l ze použít nejvyšší rizikovou 
váhu, která by byla podle článků 78 až 83 použita na kterouko liv ze sekuritizovaných 
expozic, kdyby nebyly sekuritizované.  Pokud má likviditní facilita p ůvodní splatnost 
jeden rok nebo kratší, lze p ři určování hodnoty dané expozi ce na nominální hodnotu 
této facility použít konverzní faktor 50 %. Spl ňuje-li likviditní facilita podmínky 
stanovené v odstavci 54, je možno použít konverzní faktor 20 %.  
3.6. Uznání nástroj ů pro snižování úv ěrového rizika u sekuritizovaných pozic 
3.6.1.  Majetkové zajišt ění 
58. Uznatelné majetkové zajišt ění je omezeno na zajišt ění, které je uznatelné pro výpo čet 
hodnoty rizikov ě vážených expozic podle článků 78 až 83, jak je uvedeno v článcích 
90 až 93, a uznání je podmín ěno splněním příslušných minimálních požadavk ů 
vymezených v t ěchto článcích. 
3.6.2.  Zajištění třetí stranou 
59. Uznatelné zajišt ění třetí stranou a okruh poskytovatel ů tohoto zajišt ění jsou omezeny 
na zajištění a poskytovatele, kter é je možno uznat podle článků 90 až 93, a uznání je 
podmíněno splněním příslušných minimálních požadavk ů vymezených v t ěchto 
článcích.  
 
CS 126   CS 3.6.3.  Výpočet kapitálových požadavk ů pro sekuritizované pozice se zohledn ěním nástroj ů 
pro snižování úv ěrového rizika 
Metoda založená na ratingu 
60. Pokud se hodnota rizikov ě vážených expozic po čítá za pomoci me tody založené na 
ratingu, lze hodnotu expozic e nebo hodnotu rizikov ě vážené expozice u 
sekuritizované pozice, pr o kterou existuje zajišt ění úvěrového rizika, upravit v 
souladu s ustanoveními p řílohy VIII platnými pro výpo čet hodnoty rizikov ě 
vážených expozic podle článků 78 až 83. 
Metoda regula čního vzorce – plné zajišt ění 
61. Pokud se hodnota rizikov ě vážených expozic po čítá za pomoci metody regula čního 
vzorce, stanoví úv ěrová instituce „skute čnou rizikovou váhu“ pozice. Tu vypo čítá 
tak, že hodnotu rizikov ě vážené expozice vyplývající ze sekuritizované pozice vyd ělí 
hodnotou této pozice a tento podíl vynásobí číslem 100.  
62. V případě majetkového zajišt ění úvěrového rizika se hodnota rizikov ě vážené 
expozice u sekuritizované pozice vypo čítá tak, že hodnota expozice po zohledn ění 
majetkového zajišt ění (E*, stanoveno podle článků 90 až 93 pro výpo čet hodnoty 
rizikově vážených expozic podle článků 78 až 83 za p ředpokladu, že hodnota 
sekuritizované pozice je E) se vynásobí skute čnou rizikovou váhou. 
63. V případě zajištění úvěrového rizika t řetí stranou se hodnota rizikov ě vážené 
expozice u sekuritizované pozice vypo čítá tak, že hodnota G A (výše zajišt ění po 
zohlednění nesouladu m ěn a nesouladu splatností podle ustanovení p řílohy VIII) se 
vynásobí rizikovou váhou poskytovatele zajišt ění; tento výsledek se p řičte k 
výsledku, jehož se dosáhne tím, že se hodnota sekuritizované pozice mínus G A 
vynásobí skute čnou rizikovou váhou.  
Metoda regula čního vzorce – částečné zajištění 
64. Jestliže snižování úv ěrového rizika pokrývá u sekuritiz ované pozice „první ztrátu“ 
nebo pokrývá ztráty pom ěrným způsobem, m ůže úvěrová instituce použít ustanovení 
odstavců 61 až 63. 
65. V ostatních p řípadech zachází úv ěrová instituce se sekuritizovanou pozicí jako se 
dvěma nebo více pozicemi, p řičemž nezajišt ěná část je považována za pozici s nižší 
úvěrovou kvalitou. Pro ú čely výpočtu hodnoty rizikov ě vážené expozice této pozice 
se použijí ustanovení odstavc ů 50 až 52 s výjimkou toho, že „T“ je v p řípadě 
majetkového zajišt ění upraveno na e* a v p řípadě zajištění třetí stranou na T-g, 
přičemž e* ozna čuje poměr hodnoty E* k celkovému pomyslnému objemu portfolia 
podkladových nástroj ů, kde E* ozna čuje upravenou hodnotu expozice sekuritizované 
pozice vypo čítanou v souladu s ustanoveními p řílohy VIII platnými pro výpo čet 
hodnoty rizikov ě vážených expozic podle článků 78 až 83 za p ředpokladu, že 
hodnota sekuritizované pozice je E, a g je pom ěr nominální hodnoty zajišt ění 
úvěrového rizika (upravené o nesoulad m ěn nebo nesoulad splatností podle 
ustanovení p řílohy VIII) a sou čtu hodnot sekuritizova ných expozic. V p řípadě 
zajištění úvěrového rizika t řetí stranou se riziková vá ha poskytovatele zajišt ění 
použije na tu část pozice, která nespad á pod upravenou hodnotu „T“. 
 
CS 127   CS 3.7. Dodatečné kapitálové požadavky pro se kuritizace revolvingových expozic s 
možností p ředčasného splacení 
66. Kromě hodnoty rizikov ě vážených expozic týkajících se  sekuritizovaných pozic musí 
úvěrová instituce vystupující v roli p ůvodce vypo čítat hodnotu rizikov ě vážené 
expozice podle metodiky uvedené v odstavcích 17 až 32, pokud prodává 
revolvingové expozice do se kuritizace s možností p ředčasného splacení. 
67. Pro účely odstavce 66 se ustanovení odstavc ů 20 a 21 nahrazují ustanoveními 
odstavců 68 a 69. 
68. Pro účely těchto ustanovení se „podílem p ůvodce“ rozumí sou čet 
a) nominální hodnoty pomys lného objemu portfolia čerpaných částí prodaných do 
sekuritizace, jejíž pom ěr vzhledem k hodnot ě celého portfolia prodaného do 
sekuritiza ční struktury ur čuje poměr peněžních tok ů vytvářených jistinou, 
úroky a dalšími platbami, které ne mohou sloužit k zaplacení držitel ům 
sekuritizovaných pozic v rámci sekuritizace, a 
b) nominální hodnoty objemu portfolia ne čerpaných částí úvěrových linek, jehož 
čerpané části byly prodány do sekuritizace, jejíž pom ěr vzhledem k celkové 
výši těchto nečerpaných částí je stejný jako pom ěr nominální hodnoty 
vymezené v písmen ě a) k nominální hodnot ě seskupení čerpaných částí 
prodaných do sekuritizace. 
Aby splnil podmínky výše uvedené definice, nesmí být podíl p ůvodce pod řízen 
podílu investor ů.  
„Podílem investor ů“ se rozumí sou čet nominální hodnoty pomyslného objemu 
portfolia čerpaných částí nespadajících pod písme no a) a nominální hodnoty objemu 
portfolia ne čerpaných částí úvěrových linek, jehož čerpané části byly prodány do 
sekuritizace a jež nespadají pod písmeno b).  
69. Expozice úv ěrové instituce vystu pující v roli p ůvodce spojená s nároky na tu část 
podílu původce, která je vymezená v odst. 68 písm. a), nesmí být považována za 
sekuritizovanou pozic i, nýbrž za pom ěrnou expozici v ůči sekuritizovaným expozicím 
z čerpaných částí, které jsou stanoveny, jako by sekur itizovány nebyly, a to ve výši, 
která se rovná výši vymezené v odst. 68 písm. a). Rovn ěž se má za to, že úv ěrová 
instituce vystupující v roli p ůvodce má pom ěrnou expozici v ůči nečerpaným částem 
úvěrových linek, jejichž čerpané části byly prodány do sekuritizace, a to ve výši, 
která se rovná výši vymezené v odst. 68 písm. b).  
3.8. Snížení hodnoty rizikov ě vážených expozic 
70. Hodnota rizikov ě vážené expozice sekuritizované pozice, které je p řiřazena riziková 
váha 1250 %, m ůže být snížena o hodnotu, která je rovna 12,5 násobku úprav 
ocenění vytvořených pro tyto sekuritizované expozice úv ěrovou institucí. Pokud jsou 
úpravy ocen ění zohledn ěny pro tento ú čel, nesmí už být zohled ňovány pro ú čely 
výpočtu vymezeného v p říloze VII části 1 odst. 34. 
 
CS 128   CS 71. Hodnota rizikov ě vážené expozice se kuritizované pozice m ůže být snížena o 
hodnotu, která je rovna 12,5 násobku úprav ocen ění vytvořených pro tuto pozici 
úvěrovou institucí. 
72. Jak je stanoveno v čl. 66 odst. 2, mohou úv ěrové instituce v p řípadě sekuritizované 
pozice, které je p řiřazena riziková váha 1250 %, alternativn ě, namísto za řazení této 
pozice do výpo čtu hodnoty rizikov ě vážených expozic, ode číst hodnotu této expozice 
od kapitálu.  
73. Pro účely odstavce 73 
a) hodnota expozice m ůže být odvozena z hodnoty rizikov ě vážených expozic, 
přičemž jsou zohledn ěna veškerá snížení uskute čněná podle odstavc ů 70 a 71; 
b) výpo čet hodnoty expozice m ůže zohled ňovat uznatelné majetkové zajišt ění, a 
to způsobem, který je shodný s metodikou p ředepsanou v odstavcích 58 až 65; 
c) pokud je k výpo čtu hodnoty rizikov ě vážených expozic použita metoda 
regulačního vzorce a L < KIRBR a [L+T] > K IRBR, lze s pozicí zach ázet jako se 
dvěma pozicemi, kde L je rovno K IRBR pro tu pozici, která má vyšší úrove ň. 
74. Pokud úv ěrová instituce využije tuto altern ativu uvedenou v odstavci 72, musí od 
hodnoty uvedené v tomto odstavci jako maximální hodnota rizikov ě vážené expozice 
vypočítaná uvedenými úv ěrovými institucemi ode číst pro účely odstavce 44 hodnotu 
rovnající se 12,5 násobku hodnoty ode čtené v souladu s odstavcem 72. 
 
CS 129   CS Příloha X  
 
Operační riziko  
Část 1 - Přístup základního ukazatele  
1. KAPITÁLOVÝ POŽADAVEK  
1. Kapitálový požadavek k opera čnímu riziku podle p řístupu základního ukazatele se 
rovná 15 % hodnoty relevantního ukazatele vymezeného níže.  
2. RELEVANTNÍ UKAZATEL  
2. Relevantním ukazatelem se rozumí t říletý průměr součtu čistého úrokového výnosu a 
čistého neúrokového výnosu.  
3. Tento tříletý průměr se vypo čítá na základ ě posledních šesti dvanáctim ěsíčních 
sledování k polovin ě a ke konci ú četního roku. Nejsou-li k dispozici auditované 
údaje, lze použít neauditované odhady.  
4. Je-li v p řípadě některého sledování sou čet čistého úrokového výnosu a čistého 
neúrokového výnosu záporný nebo roven nule, nesmí být tato hodnota do výpo čtu 
tříletého pr ůměru zahrnována. Relevantní ukazatel se vypo čte jako sou čet kladných 
hodnot dělený počtem těchto kladných hodnot. 
2.1. Úvěrové instituce podléhající sm ěrnici 86/635/EHS 
5. Na základ ě účetních kategorií ve výkazu zisk ů a ztrát úv ěrových institucí podle 
článku 27 sm ěrnice 86/635/EHS se relevantní ukazatel vyjád ří jako sou čet položek 
uvedených v tabulce č. 1. Každá položka je do sou čtu zahrnuta s p říslušným kladným 
nebo záporným znaménkem. 
6. Tyto položky mohou být v p řípadě potřeby upraveny v souladu s požadavky 
odstavců 7 a 8. 
Tabulka č. 1: 
1 Výnosy z úrok ů a podobné výnosy 
2 Náklady na úroky a podobné náklady 
3 Výnosy z cenných papír ů: 
a) z akcií, podíl ů a jiných cenných papír ů s 
proměnlivým výnosem 
b) z účastí s rozhodujícím vlivem 
c) z účastí s podstatným vlivem 
4 Výnosy z poplatk ů a provizí 
 
CS 130   CS 5 Náklady na poplatky a provize 
6 Čistý zisk nebo ztráta z finan čních 
operací 
7 Ostatní provozní výnosy 
 
2.1.1.  Podmínky: 
7. Ukazatel se po čítá před odečtením rezerv a provozních náklad ů. 
8. Následující položky se p ři výpočtu ukazatele nepoužijí:  
a) realizovaný zisk/ztráta z prodeje nástroj ů bankovního portfolia; 
b) mimo řádné a nepravidelné výnosy; 
c) výnosy z pojistného pln ění. 
Je-li přecenění nástroj ů obchodního portfolia ú čtováno do výkazu zisk ů a ztrát, lze 
toto přecenění zahrnout. Pokud se použije čl. 36 odst. 2 sm ěrnice 86/635/EHS, 
zahrne se p řecenění účtované ve výkazu zisk ů a ztrát. 
2.2. Úvěrové instituce podléhající jinému ú četnímu rámci 
9. Jestliže úv ěrové instituce podléhají jinému ú četnímu rámci než rámci stanovenému 
ve směrnici 86/635/EHS, m ěly by relevantní ukazatel po čítat na základ ě údajů, které 
nejlépe odpovídají výš e uvedené definici. 
 
CS 131   CS Část 2 - Standardizovaný p řístup  
1. KAPITÁLOVÝ POŽADAVEK  
1. Kapitálový požadavek k opera čnímu riziku podle standardizovaného p řístupu se 
rovná prostému sou čtu kapitálových požadavk ů vypočítaných pro jednotlivé 
obchodní linie uvedené v tabulce č. 2. 
2. Kapitálový požadavek pro danou obchodní li nii se rovná stanovenému procentu 
relevantního ukazatele. 
3. Ukazatel se po čítá pro každou obc hodní linii zvláš ť. 
4. U jednotlivých obchodních linií se relevantním ukazatelem rozumí t říletý průměr 
součtu čistého úrokového výnosu a ro čního čistého neúrokového výnosu, jak je 
stanoveno v části 1 odst. 5 až 9. 
5. Tento tříletý průměr se vypo čítá na základ ě posledních šesti dvanáctim ěsíčních 
sledování k polovin ě a ke konci ú četního roku. Nejsou-li k dispozici auditované 
údaje, lze použít neauditované odhady. 
6. Je-li v p řípadě některého sledování sou čet čistého úrokového výnosu a čistého 
neúrokového výnosu záporný, p řiřadí se mu nulová hodnota. 
Tabulka č. 2: 
Obchodní linie Seznam činností Procentní 
podíl 
Strukturované financování Upisování finan čních nástroj ů nebo 
umísťování finan čních nástroj ů na 
základě pevného závazku p řevzetí 
Služby spojené s upisováním 
Investiční poradenství 
Poradenství pro podniky ve v ěcech 
kapitálové struktury, pr ůmyslové 
strategie a v souvisejících otázkách a 
poradenství a služby v oblasti fúzí a 
koupě podniků 
Investiční výzkum a finan ční analýza a 
jiné formy všeobecných doporu čení 
ohledně transakcí s finan čními nástroji 18 % 
Obchodování na finan čních 
trzích Obchodování na vlastní ú čet 
Peněžní maklé řství  18 % 
 
CS 132   CS Přijímání a p řevody p říkazů 
vztahujících se k jednomu či více 
finančním nástroj ům 
Provádění klientských p říkazů 
Umísťování finan čních nástroj ů bez 
pevného závazku p řevzetí 
Provozování vícestranných obchodních 
systémů (Multilateral Trading 
Facilities) 
Retailové maklé řství 
(Obchodování s jednotlivými 
fyzickými osobami nebo s 
malými a st ředními podniky 
splňujícími kritéria vymezená v 
článku 55 pro t řídu retailových 
expozic) Přijímání a p řevody p říkazů 
vztahujících se k jednomu či několika 
finančním nástroj ům 
Provádění klientských p říkazů 
Umísťování finan čních nástroj ů bez 
pevného závazku p řevzetí 12 % 
Komerční bankovnictví Přijímání vklad ů a jiných splatných 
peněžních prost ředků 
Poskytování úv ěrů 
Finanční leasing 
Záruky a p řísliby 15 % 
Retailové bankovnictví 
(Obchodování s jednotlivými 
fyzickými osobami nebo s 
malými a st ředními podniky 
splňujícími kritéria vymezená v 
článku 55 pro t řídu retailových 
expozic) Přijímání vklad ů a jiných splatných 
peněžních prost ředků 
Poskytování úv ěrů 
Finanční leasing 
Záruky a p řísliby 12 % 
Provádění plateb a vypo řádání Služby týkající se p řevodu pen ěžních 
prostředků 
Vydávání a správa platebních 
prostředků 18 % 
Služby z pov ěření Uložení a správa finan čních nástroj ů na 
účet klienta, v četně opatrovnictví a 
souvisejících služeb jako nap ř. 
obhospoda řování pen ěžních prost ředků 
či kolaterálu  15 % 
 
CS 133   CS Obhospoda řování aktiv Obhospoda řování portfolií 
Obhospoda řování podíl ů v podnicích 
kolektivního investování 
Jiné formy obhospoda řování aktiv 12 % 
 
7. Příslušné orgány mohou úv ěrové instituci povolit, aby kapitálový požadavek k 
operačnímu riziku po čítala podle alternativní ho standardizovaného p řístupu 
vymezeného v odstavcích 9 až 16. 
2. ZÁSADY PRO P ŘIŘAZOVÁNÍ OBCHODNÍCH LINIÍ (MAPPING ) 
8. Úvěrové instituce musí stanovit a zdokume ntovat konkrétní zásady a kritéria pro 
přiřazování ukazatele pro existující obchodní linie a činnosti do standardizovaného 
rámce. Kritéria musí být p řezkoumávána a p řípadně upravována v návaznosti na 
nové či změněné obchodní činnosti a rizika. Zásady pro p řiřazování k obchodním 
liniím jsou následující: 
a) všechny činnosti musí být p řiřazeny k obchodním liniím tak, aby na jedné 
straně nedocházelo k p řekrývání a na druhé stran ě žádná činnost nebyla 
vynechána;  
b) jakákoliv činnost, kterou nelze jednozna čně přiřadit k žádné obchodní linii 
daného rámce, p ředstavuje však pomoc nou funkci pro jinou činnost do rámce 
zahrnutou, musí být p řiřazena do stejné obchodní linie jako ta činnost, kterou 
podporuje. Jestliže taková činnost podporuje více obchodn ích linií, musí být 
její přiřazení uskute čněno podle objektivních kritérií; 
c) pokud n ěkterou činnost nelze p řiřadit ke konkrétní obchodní linii, bude použita 
ta obchodní linie, která vede k nejv ětšímu kapitálovému požadavku. K téže 
obchodní linii pak budou p řiřazeny i související pomocné činnosti; 
d) úvěrové instituce mohou k p řidělení relevantního ukazatele k obchodním liniím 
používat interní oce ňovací metody. Náklady vzni klé v jedné obchodní linii, 
které věcně souvisejí s jinou obch odní linií, mohou být p řevedeny do té 
obchodní linie, se kterou v ěcně souvisejí, nap ř. pomocí postup ů založených na 
nákladech na interní p řevody mezi dv ěma obchodními liniemi; 
e) přiřazování činností k obchodním liniím pro ú čely stanovení kapitálových 
požadavk ů k opera čnímu riziku musí být konzistentní s kategoriemi 
používanými pro úv ěrová a tržní rizika; 
f) za zásady pro p řiřazování odpovídá vrcholové vedení pod dohledem řídících 
orgánů úvěrové instituce; 
g) postupy pro p řiřazování k obchodním liniím musí podléhat nezávislému 
přezkumu. 
 
CS 134   CS 3. ALTERNATIVNÍ UKAZATELE PRO VYBRANÉ OBCHODNÍ LINIE  
3.1. Postup 
9. Příslušné orgány mohou úv ěrové instituci povolit, aby pro obchodní linie retailové 
bankovnictví a komer ční bankovnictví používala a lternativní ukazatel. 
10. Pro tyto obchodní linie je relevantním ukazatelem normalizovaný ukazatel výnosu, 
který se rovná sou činu tříletého pr ůměru celkové nominální hodnoty poskytnutých 
úvěrů a půjček a koeficientu 0,035. 
11. Pro obchodní linii retailového bankovnictví se úv ěry a půjčkami rozumí celková 
čerpaná částka v následujících úv ěrových portfoliích: drobná klientela, malé a st řední 
podniky, s nimiž se zachází jako s drobnou  klientelou, a nakoupené retailové 
pohledávky. 
12. Pro obchodní linii komer čního bankovnictví se úv ěry a půjčkami rozumí čerpaná 
částka v následujících úv ěrových portfoliích: podniky, stát y, instituce, specializované 
úvěry, malé a st řední podniky, s nimiž se zachází jako s podniky, a nakoupené 
pohledávky v ůči podnikům. Zahrnují se též cenné  papíry držené v bankovním 
portfoliu. 
3.2. Podmínky 
13. Povolení používat alterna tivní ukazatele podléhá pod mínkám v odstavcích 14 až 16. 
3.2.1.  Obecná podmínka 
14. Úvěrová instituce spl ňuje kvalifika ční kritéria uvedená v odstavci 17. 
3.2.2.  Specifické podmínky pro retailové a komer ční bankovnictví 
15. Naprostá v ětšina činností úv ěrové instituce spadá do oblasti retailového nebo 
komerčního bankovnictví, tyto činnosti tvo ří alespoň 90 % jejího p říjmu. 
16. Úvěrová instituce je schopna p říslušným orgán ům doložit, že významná část jejích 
retailových nebo komer čních bankovních činností je tvo řena půjčkami, se kterými je 
spojena vysoká pravd ěpodobnost selhání, a že alternativní standardizovaný p řístup 
představuje lepší východ isko pro hodnocení opera čního rizika. 
4. KVALIFIKA ČNÍ KRITÉRIA  
17. Kromě obecných standard ů v oblasti řízení rizik uvedených v článku 22 a p říloze V 
musí úvěrové instituce spl ňovat následující kvalifika ční kritéria uvedená níže. 
a) Úvěrové instituce musí mít řádně zdokumentovaný systém hodnocení a řízení 
operačního rizika s jasn ě stanovenými povinnostmi v rámci tohoto systému. 
Musí určit své expozice v ůči operačnímu riziku a pr ůběžně sledovat údaje 
týkající se opera čního rizika, v četně údajů o výrazných ztrátách. Tento systém 
musí být podrobován pravidelnému nezávislému p řezkumu; 
 
CS 135   CS b) systém hodnocení opera čního rizika musí být úzce za členěn do postup ů pro 
řízení rizik dané úv ěrové instituce. Jeho výsledky musí být nedílnou sou částí 
procesu sledování a kont roly rizikového profilu úv ěrové instituce v oblasti 
operačního rizika; 
c) úvěrové instituce musí zavést systém podávání zpráv pro vedení, v jehož rámci 
příslušné útvary úv ěrové instituce obdrží zprávy o opera čním riziku. Úv ěrové 
instituce musí mít zavedeny post upy pro podniknutí odpovídajících opat ření v 
závislosti na informacích obsaženýc h ve zprávách pro vedení.  
 
CS 136   CS Část 3 - Pokro čilé přístupy k m ěření 
1. KVALIFIKA ČNÍ KRITÉRIA  
1. Aby mohly používat pokro čilý přístup k m ěření, musí úv ěrové instituce p řesvědčit 
příslušné orgány, že krom ě obecných standard ů v oblasti řízení rizik uvedených v 
článku 22 a p říloze V spl ňují i níže uvedená kvalifika ční kritéria. 
1.1. Kvalitativní standardy 
2. Interní systém m ěření opera čního rizika úv ěrové instituce musí být t ěsně propojen s 
každodenními procesy řízení rizik. 
3. Úvěrová instituce musí mít nezávislý subjekt řízení rizika pro opera ční riziko. 
4. Expozice v ůči operačnímu riziku a ztráty z opera čního rizika musí být pravideln ě 
hlášeny. Úv ěrová instituce musí mít zavede ny postupy pro podni knutí náležitých 
nápravných opat ření. 
5. Systém řízení rizik úv ěrové instituce musí být řádně zdokumentován. Úv ěrová 
instituce musí mít k dispozici postupy, kterými zajistí dodržování stanovených 
pravidel, a zásady pro p řípad jejich nedodržení.  
6. Postupy pro řízení opera čního rizika a systémy pro jeho m ěření musí být pravideln ě 
přezkoumávány interními nebo externími auditory. 
7. Validace systému pro m ěření opera čního rizika provád ěná příslušnými orgány musí 
zahrnovat: 
a) ověření, zda interní procesy va lidace probíhají uspokojivým zp ůsobem;  
b) zajišt ění toho, že toky dat a procesy spojené se systémem pro m ěření rizik jsou 
průhledné a dostupné. 
1.2. Kvantitativní standardy 
1.2.1.  Postup 
8. Úvěrové instituce stanovují kapitálový požadavek tak, aby zahrnoval jak 
očekávanou, tak neo čekávanou ztrátu, pokud nedoloží, že o čekávaná ztráta je 
přiměřeným způsobem zachycena v jejich interních obchodních postupech. M ěření 
operačního rizika musí zachycovat potenciál ní závažné události na okrajích k řivky, 
přičemž je nutno v pr ůběhu období jednoho roku dosáhnout míry spolehlivosti 
srovnatelné s konfiden čním intervalem s hladinou spolehlivosti 99,9 %.  
9. Pro splnění výše uvedené míry spolehlivosti musí systém m ěření opera čního rizika 
úvěrové instituce obsahovat ur čité zásadní prvky. Mezi tyto prvky pat ří používání 
interních dat, externích dat, analýzy scéná řů a faktorů zohledňujících podnikatelské 
prostředí a systémy vnit řní kontroly ve smyslu odstavc ů 13 až 24 níže. Úv ěrová 
instituce má mít řádně zdokumentovaný p řístup k vážení t ěchto čtyř prvků ve svém 
celkovém systému m ěření operačního rizika. 
 
CS 137   CS 10. Systém pro m ěření rizika musí zachytit hlavní faktory, které jsou zdrojem rizika a 
které ovliv ňují tvar koncové oblasti statis tického rozložení ztrát. 
11. Korelace mezi jednotlivými kategoriemi ztrát lze v p řípadě operačního rizika 
zohlednit jen te hdy, jestliže úv ěrové instituce p řesvědčí příslušné orgány, že jejich 
systémy pro m ěření těchto korelací jsou spolehlivé,  jsou používány konzistentn ě a 
zohledňují nejistotu spojenou s takovými odhady korelací,  zejména v krizových 
obdobích. Úv ěrová instituce musí platnost svých p ředpokladů korelace ov ěřovat za 
použití vhodných kvantitativních a kvalitativních technik. 
12. Systém pro m ěření rizika musí být vnit řně konzistentní a musí zamezit 
vícenásobnému užití t ěch kvalitativních odhad ů či technik snižování rizika, které již 
byly zohledn ěny v jiných oblastech rámce kapitálové p řiměřenosti. 
1.2.2.  Interní data 
13. Interní m ěření opera čního rizika musí vycházet z minimáln ě pětiletého období 
sledování. V p řípadě prvního použití pokro čilého přístupu k m ěření může úvěrová 
instituce použít t říleté období sledování. 
14. Úvěrové instituce musí být schopny p řiřadit interní data o minulých ztrátách k 
obchodním liniím definovaným v části 2 a k druh ům událostí definovaným v části 5 
a na požádání poskytnout tato data p říslušným orgán ům. Kritéria pro p řiřazování 
ztrát k uvedeným obchodním liniím a druh ům událostí musí být objektivní a 
zdokumentovaná. Ztráty z opera čního rizika, které se vztahují k úv ěrovému riziku a 
byly v minulosti zahrnuty do interních databází pro ú čely úvěrového rizika, musí být 
zaznamenány v databázích pro ú čely opera čního rizika a ur čovány odd ěleně. Pokud 
se s těmito ztrátami pro ú čely výpočtu minimálních kapitálových požadavk ů zachází 
jako s úvěrovým rizikem, nepodléhají ka pitálovému požadavku k opera čnímu riziku. 
Ztráty z opera čního rizika, které se vz tahují k tržním rizik ům, jsou zahrnovány do 
rámce kapitálového požadavku k opera čnímu riziku.  
15. Interní data o ztrátách úv ěrové instituce musí být komplexní, tzn. že musí zachycovat 
všechny významné činnosti a expozice ze všech p říslušných podsystém ů a 
zeměpisných oblastí. Úv ěrové instituce musí být schopny doložit, že jakékoli 
nezachycené činnosti nebo expozice, jak samostatn ě, tak i v kombinaci, by nem ěly 
významný dopad na celkové odhady rizi ka. Musí být stanovena odpovídající 
minimální úrove ň pro sběr interních da t o ztrátách. 
16. Kromě informací o hrubém objemu ztrát musí úv ěrové instituce shromaž ďovat i 
informace o datu události, o jakémkoli výt ěžku z dané hrubé zt ráty, a též popisné 
informace o rizikových faktorech nebo p říčinách ztráty. 
17. Musí existovat konkrétní kritéria pro p řiřazování dat o ztrátách vzniklých p ři události 
v centralizovaném útvaru nebo vzniklé p ři činnosti, která pokrývá více než jednu 
obchodní linii, i p ři souvisejících událostech v pr ůběhu času. 
18. Úvěrové instituce musí mít zdokumentované postupy pro posuzování trvající 
významnosti dat o minulých ztrátách, v četně situací, kdy p řeváží lidský úsudek, 
dojde k navýšení koeficienty či k jiným úpravám; musí v nich být též stanoveno, v 
 
CS 138   CS jakém rozsahu mohou být výše popsané úpravy použity a kdo jejich použití 
schvaluje. 
1.2.3.  Externí data 
19. Systém úv ěrové instituce pro m ěření opera čního rizika musí využívat relevantní 
externí data, zejména pokud existuje d ůvod k domn ěnce, že úv ěrová instituce je 
vystavena málo četným, avšak potenciáln ě velmi závažným ztrátám. Úv ěrová 
instituce musí mít systematický postup, pomocí n ějž stanoví, pro jaké situace musí 
použít externí data a jakým zp ůsobem budou tato data za členěna do jejího systému 
měření. Podmínky a postupy používání ex terních dat musí být pravideln ě 
přezkoumávány, dokumentovány a musí podléhat pravidelnému nezávislému 
přezkumu. 
1.2.4.  Analýza scéná řů 
20. Úvěrová instituce musí využívat analýzu scéná řů založených na odborných odhadech 
společně s externími daty k ohodnocení své expozice v ůči událostem, které mohou 
způsobit významnou ztrátu. Tato ohodnocení musí být pr ůběžně ověřována a 
přehodnocována porovnáváním se skute čnými daty o ztrátách, aby byla zajišt ěna 
smysluplnost jejich použití. 
1.2.5.  Faktory podnikatelského prost ředí a vnitřní kontroly 
21. Metodika hodnocení rizika úv ěrové instituce používaná na úrovni celého podniku 
musí zachycovat klí čové faktory podnikatelského prost ředí a vnit řní kontroly, které 
mohou zm ěnit její profil opera čního rizika. 
22. Výběr každého jednotlivého faktoru musí být zd ůvodněn tím, že podle zkušenosti a 
názoru odborník ů z dotčených obchodních linií se jedná o faktor významn ě 
ovlivňující riziko.  
23. Je třeba řádně zdůvodnit citlivost rizikových odhad ů na změny faktorů a poměrnou 
váhu jednotlivých faktor ů. Kromě zachycení zm ěn ve velikosti rizi ka, které nastaly 
díky zlepšení v jeho řízení, musí být též zachycen potenciální nár ůst rizika 
způsobený vykonáváním složit ějších činností či nárůstem objemu obchodních 
činností. 
24. Tento proces musí být zdokumentova ný a musí podléhat nezávislému p řezkumu v 
rámci úvěrové instituce i ze strany p říslušných orgán ů. Tento proces a jeho výsledky 
musí být pr ůběžně ověřovány a p řehodnocovány porovnáváním se skute čnými 
interními údaji o ztrátách a s relevantními externími daty. 
2. VLIV POJIŠT ĚNÍ 
25. Pokud jsou spln ěny podmínky uvedené v odstavcích 26 až 29, mohou úv ěrové 
instituce zohlednit vliv pojišt ění. 
26. Poskytovatel je oprávn ěn poskytovat pojišt ění nebo zajišt ění. 
 
CS 139   CS 27. Poskytovatel musí mít rating minimáln ě stupně A (nebo ekvivalentní) co se tý če jeho 
schopnosti vyplácet pojistné pln ění. 
a) Počáteční platnost pojistky nesmí být kratší než jeden rok. V p řípadě pojistek 
se zbytkovou platností kratší  než jeden rok musí úv ěrová instituce provést 
náležité snížení hodnoty, kterým zohl ední zkracující se zbytkovou platnost 
dané pojistky; v p řípadě pojistek se zbytkovou platností 90 dní nebo kratší 
může toto snížení do sáhnout až 100 %;  
b) minimální výpov ědní lhůta pro zrušení dané pojistné smlouvy je alespo ň 90 
dní; 
c) pojistka neobsahuje žádné výluky z pojišt ění či omezení spojená se zásahem 
orgánu dohledu nebo takové výluky či omezení, která, v p řípadě úvěrové 
instituce v úpadku, zabra ňují úvěrové instituci, konkursnímu správci či 
likvidátorovi vymáhat náhradu utrp ěných škod či výdajů vzniklých úv ěrové 
instituci, s výjimkou událostí, ke kt erým došlo po zaháj ení konkursní správy či 
řízení směřujícího k likvidaci dané úv ěrové instituce; a to za p ředpokladu, že 
pojistka m ůže vyloučit jakoukoli pokutu, penále ne bo náhradu škody plnící 
represívní funkci v d ůsledku krok ů podniknutých p říslušnými orgány;  
d) výpo čty účinků snižování rizika musí zohled ňovat pojistné krytí pr ůhledným a 
konzistentním zp ůsobem ve vztahu ke skute čné pravděpodobnosti a dopadu 
ztrát použitých p ři celkovém stanovování kapitálových požadavk ů k 
operačnímu riziku;  
e) pojišt ění poskytuje t řetí strana. V p řípadě pojištění poskytnutého kaptivními 
pojišťovnami a p řidruženými subjekty musí být expozice p řevedena na 
nezávislou t řetí stranu spl ňující kritéria uznatelnosti, nap ř. prostřednictvím 
zajištění; 
f) postupy pro uznávání pojišt ění jsou řádně zdůvodněny a zdokumentovány. 
28. Metodika uznávání pojišt ění musí prost řednictvím diskont ů nebo snížení v rozsahu 
uznaného pojišt ění zachycovat následující prvky: 
a) zbytkovou platnost pojistky, je-li kratší  než jeden rok, jak je uvedeno výše; 
b) lhůtu pro zrušení pojistky, pokud je  kratší než jeden rok;  
c) nejistotu v platbách a nesoul ad v krytí pojistnými smlouvami.  
29. Snížení kapitálového požad avku plynoucí ze zohledn ění pojištění nesmí p řesáhnout 
20 % výše kapitálového požadavku pro opera ční riziko p řed zohledn ěním technik 
snižování rizika. 
3. ŽÁDOST O POVOLENÍ POUŽÍVAT POKRO ČILÝ PŘÍSTUP K M ĚŘENÍ NA ÚROVNI 
SKUPINY  
30. V případě, že má být pokro čilý přístup k m ěření používán mate řskou úvěrovou 
institucí v EU a jejími dce řinými spole čnostmi, nebo dce řinými spole čnostmi 
 
CS 140   CS mateřské finan ční holdingové spole čnosti v EU, musí žádost zahrnovat popis 
metodiky používané k rozd ělení kapitálu k opera čnímu riziku mezi jednotlivé 
subjekty ve skupin ě. 
31. V žádosti je nutno uvést, zda a jakým zp ůsobem mají být do systému m ěření rizika 
promítnuty ú činky diverzifikace. 
 
CS 141   CS Část 4 - Kombinované používání r ůzných metodik  
1. POUŽÍVÁNÍ POKRO ČILÉHO P ŘÍSTUPU K M ĚŘENÍ V KOMBINACI S OSTATNÍMI 
PŘÍSTUPY  
1. Úvěrová instituce m ůže používat pokro čilý přístup k měření v kombinaci s p řístupem 
základního ukazatele nebo se standardizovaným p řístupem, pokud jsou spln ěny 
následující podmínky: 
a) jsou zachycena všechna opera ční rizika úv ěrové instituce. P říslušný orgán je 
spokojen s metodikou používanou k pokrytí r ůzných činností, zem ěpisných 
oblastí, právních struktur nebo jiných relevantních d ělení stanovených intern ě; 
b) kvalifika ční kritéria uvedená v částech 2 a 3 jsou spln ěna u těch činností, které 
jsou kryty standardizovaným p řístupem a pokro čilým přístupem k m ěření. 
2. Příslušný orgán m ůže případ od p řípadu stanovovat následující dodate čné 
požadavky: 
a) k datu zavedení pokro čilého přístupu k m ěření je významná část operačních 
rizik úvěrové instituce zachycena tímto pokro čilým přístupem k m ěření; 
b) úvěrová instituce se zaváže, že pokro čilý přístup k měření rozšíří na podstatnou 
část svých operací podle časového harmonogramu dohodnutého s p říslušnými 
orgány. 
2. KOMBINOVANÉ POUŽÍVÁNÍ P ŘÍSTUPU ZÁKLADNÍHO UKAZATELE A 
STANDARDIZOVANÉHO P ŘÍSTUPU  
3. Úvěrová instituce m ůže kombinovat p řístup základního ukazatele a standardizovaný 
přístup pouze za výjime čných okolností, jakými jsou nap ř. nedávné p řevzetí nové 
obchodní jednotky, které m ůže vyžadovat p řechodné období pro rozší ření 
standardizovaného p řístupu. 
4. Kombinované používání p řístupu základního ukazatele a standardizovaného p řístupu 
musí být podmín ěno tím, že se úv ěrová instituce zaváže rozší řit standardizovaný 
přístup podle časového harmonogramu dohodnutého s p říslušnými orgány. 
 
CS 142   CS Část 5 - Klasifikace druh ů ztrát  
Tabulka č. 3 
Druh události Definice 
Interní podvod Ztráty způsobené jednáním, jehož úmyslem je podvodn ě připravit o 
majetek, zpronev ěřit jej nebo obejít p ředpisy, zákony či firemní 
zásady, vyjma p řípadů diskriminace nebo sociální a kulturní 
odlišnosti, kterých se ú častní alespo ň jedna interní strana. 
Externí podvod Ztráty způsobené jednáním t řetí strany, jehož úmyslem je podvodn ě 
připravit o majetek, zpronev ěřit jej nebo obejít zákon. 
Postupy p ři 
zaměstnávání a 
bezpečnost na pracovišti Ztráty zp ůsobené jednáním, které je v rozporu se zákony nebo 
dohodami týkajícími se zam ěstnávání, ochrany zdraví a bezpe čnosti, 
ztráty způsobené platbami z d ůvodu újmy na zdraví nebo z d ůvodu 
diskriminace či sociální a kulturní odlišnosti. 
Klienti, produkty a 
obchodní postupy Ztráty zp ůsobené neúmyslným jednáním nebo nedbalostí, v jejichž 
důsledku nebyl spln ěn obchodní závazek v ůči některým klient ům 
(včetně požadavk ů ohledně důvěrnosti či přiměřenosti jednání) nebo 
ztráty způsobené povahou nebo formou produktu. 
Poškození hmotných 
aktiv Ztráty způsobené ztrátou nebo poškozením hmotných aktiv p řírodní 
katastrofou nebo jinými událostmi. 
Přerušení obchodní 
činnosti a selhání 
systému Ztráty zp ůsobené p řerušením obchodní činnosti nebo selháním 
systému. 
Provádění transakcí, 
dodávky a řízení proces ů Ztráty způsobené chybami p ři zpracovávání transakcí nebo p ři řízení 
procesů, ztráty plynoucí ze vztah ů s obchodními protistranami a 
prodejci. 
 
 
CS 143   CS PŘÍLOHA XI  
 
Technická kritéria pro p řezkum a hodnocení p říslušnými orgány 
1. Kromě úvěrového, tržního a opera čního rizika musí p řezkum a hodnocení provád ěné 
příslušnými orgány podle článku 124 zahrnovat následující: 
a) výsledky stresového testování provád ěného úvěrovými institucemi p ři použití 
IRB přístupu; 
b) expozici úv ěrových institucí v ůči riziku likvidity a riziku koncentrace a jejich 
řízení těchto rizik, v četně dodržování požadavk ů stanovených v článcích 108 
až 118; 
c) důkladnost, vhodnost a zp ůsob použití strategií a postup ů zavedených 
úvěrovými institucemi pro řízení zbytkového rizika spojeného s používáním 
uznávaných technik snižování úv ěrového rizika; 
d) do jaké míry je kapitál držený úv ěrovou institucí v ůči aktivům, které 
sekuritizovala, odpovídající vz hledem k ekonomické podstat ě dané transakce, 
včetně dosaženého stupn ě převodu rizika. 
2. Příslušné orgány musí sledovat, zda úv ěrová instituce poskytla skrytou podporu 
sekuritizaci. Jestliže se zjistí, že úv ěrová instituce poskytla skrytou podporu více než 
v jednom p řípadě, musí příslušný orgán u činit nezbytná opat ření odrážející zvýšené 
očekávání, že úv ěrová instituce v budoucnu poskytne podporu svým sekuritizacím, 
takže nedosáhne významného p řevodu rizika. 
 
CS 144   CS PŘÍLOHA XII  
 
Technická kritéria pro zve řejňování údaj ů 
ČÁST 1 - OBECNÁ KRITÉRIA  
1. Při zveřejňování údaj ů se informace považují za zásadní, jestliže by jejich vynechání 
nebo nesprávné uvedení mohlo zm ěnit či ovlivnit hodnocení nebo rozhodnutí 
uživatele spoléhajícího na tyto informace p ři rozhodování o ekonomických 
záležitostech.  
2. Informace se považují pro úv ěrovou instituci za cit livé, pokud by jejich zve řejnění 
ohrozilo její konkurenceschopnost. M ůže se jednat o informace o produktech nebo 
systémech, které, pokud by se o nich dozv ěděli konkurenti, by snížily hodnotu 
investic úv ěrové instituce. 
3. Informace se považují za d ůvěrné, pokud existují závazky v ůči zákazník ům nebo jiné 
vztahy s protistranami zavazující úv ěrovou instituci k d ůvěrnosti.  
4. Příslušné orgány musí požadovat, aby úv ěrová instituce zhodnotila, zda je nutné 
zveřejňovat některé nebo všechny údaje častěji než jednou ro čně vzhledem k 
charakteru obchodní činnosti, jako nap ř. rozsahu operací a činností, p řítomnosti v 
různých zemích, zapojení do r ůzných finan čních sektor ů, účasti na mezinárodních 
finančních trzích a platebních, vypo řádacích a zú čtovacích systémech. P ři tomto 
hodnocení musí zejména v ěnovat pozornost možné pot řebě častějšího zveřejňování 
informací uvedených v části 2 odst. 3 b), 3 e) a 4 b) až 4 f) a informací o rizikové 
expozici a jiných položkách, které se mohou rychle m ěnit.  
5. Požadavek ohledn ě zveřejňování údaj ů v části 2 odst. 4 písm . f) musí být spln ěn v 
souladu s čl. 72 odst. 1 a 2. 
Část 2 - Obecné požadavky  
1. Cíle a zásady v oblasti řízení rizik úv ěrové instituce se zve řejní zvláš ť pro jednotlivé 
kategorie rizik, v četně rizik zmín ěných v odstavcích 1 až 13. Toto zve řejnění údajů 
se týká: 
a) strategií a postup ů pro řízení těchto rizik; 
b) struktury a organizace p říslušného subjektu řízení rizik nebo jiných p říslušných 
uspořádání; 
c) rozsahu a povahy systém ů hlášení a m ěření rizik; 
d) zásad pro zajišt ění a snižování rizika a strategií a postup ů pro sledování trvalé 
efektivity nástroj ů na zajištění a snižování rizika. 
2. V souvislosti s rozsahem použití požadavk ů podle této sm ěrnice musí být zve řejněny 
následující informace: 
a) název úv ěrové instituce, pro kterou platí požadavky podle této sm ěrnice; 
 
CS 145   CS b) uvedení rozdíl ů v konsolidovaném základ ě pro ú čely účetnictví a 
obezřetnostního dohledu se stru čným popisem subjekt ů, které jsou: 
i) plně konsolidovány; 
ii) pom ěrně konsolidovány; 
iii) ode čteny od kapitálu; 
iv) nejsou ani konsolidovány ani ode čteny; 
c) jakékoliv sou časné nebo p ředpokládané podstatné či právní p řekážky bránící 
včasnému p řevodu kapitálu nebo splacení závazk ů mezi mate řským podnikem 
a jeho dce řinými podniky; 
d) celková částka, o niž je skute čný kapitál nižší než požadované minimum ve 
všech dce řiných podnicích nezahrnutých do konsolidace, a název nebo názvy 
těchto dceřiných podnik ů; 
e) případně skutečnost, že jsou využívána ustanovení vymezená v článcích 69 a 
70. 
3. V souvislosti se svým kapitálem musí úv ěrové instituce zve řejnit následující 
informace: 
a) souhrnné informace o podmínkách pro hl avní rysy všech položek kapitálu a 
jejich složek; 
b) objem p ůvodního kapitálu, p řičemž budou zvláš ť zveřejněny všechny kladné 
položky a odpo čty; 
c) celkový objem dodatkového kapitálu a kapitálu, který je definován v [p říloze V 
směrnice 93/6/EHS]; 
d) odpo čty z původního a dodatkového kapitálu v souladu s čl. 66 odst. 1 písm. c), 
přičemž budou zvláš ť zveřejněny položky zmi ňované v čl. 57 písm. q); 
e) celkový uznatelný kapitál po zohledn ění odpočtů a omezení stanovených v 
článku 66. 
4. V souvislosti s tím, jak úv ěrová instituce plní požadavky stanovené v článcích 75 a 
123, musí být zve řejněny následující informace: 
a) shrnutí p řístupu úv ěrové instituce k hodnocení p řiměřenosti jejího vnit řně 
stanoveného kapitálu vzhledem k sou časným a budoucím činnostem; 
b) v případě úvěrových institucí, které po čítají hodnotu rizikov ě vážených expozic 
v souladu s články 78 až 83, 8 % hodnoty rizikov ě vážených expozic pro 
každou třídu expozic uvedených v článku 79;  
c) v případě úvěrových institucí, které po čítají hodnotu rizikov ě vážených expozic 
v souladu s články 84 až 89, 8 % hodnoty rizikov ě vážených expozic pro 
 
CS 146   CS každou třídu expozic uvedených v článku 86. V p řípadě třídy retailových 
expozic se tento požadavek týká každ é kategorie expozic,  které odpovídají 
různé korelace podle p řílohy VII části 1 odst. 9 až 11. V p řípadě třídy 
akciových expozic se tento požadavek vztahuje na: 
i) všechny p řístupy v p říloze VII části 1 odst. 15 až 25; 
ii) expozice obchodované na burze, akciové expozice neobchodované na 
regulovaných trzích v dostate čně diverzifikovaných portf oliích a jiné expozice; 
iii) expozice, které v oblasti kapitálových požadavk ů podléhají p řechodným 
pravidlům dohledu; 
iv) expozice, které v oblasti kapitálových požadavk ů podléhají ustanovením o 
ochraně předchozího stavu; 
d) minimální kapitálové požadavky vypo čítané v souladu s čl. 75 písm. b) a c); 
e) minimální kapitálové požadavky vypo čítané v souladu s články 103 až 105 a 
zveřejněné zvlášť; 
f) ukazatele kapitálové p řiměřenosti vypo čítané na základ ě celkového kapitálu a 
původního kapitálu. 
5. V souvislosti s expozicí úv ěrové instituce v ůči úvěrovému riziku a riziku rozm ělnění 
musí být zve řejněny následující informace: 
a) definice termín ů „po splatnosti“ a „se sníženou hodnotou“ pro pot řeby 
účetnictví; 
b) popis p řístupů a metod používaných ke stanovování úprav ocen ění a rezerv; 
c) celkový objem expozic po ú četních kompenzacích a bez zohledn ění účinků 
snižování úv ěrového rizika, a pr ůměrný objem expozic za celé období 
rozdělených podle jednotlivých t říd expozic; 
d) zem ěpisné rozložení expozic rozd ělených ve významných oblastech podle 
hlavních t říd expozic, p řípadně s dalšími podrobnostmi; 
e) rozložení expozic podle druhu odv ětví nebo protistrany, rozd ělených podle t říd 
expozic, p řípadně s dalšími podrobnostmi; 
f) rozd ělení všech expozic na základ ě zbytkové splatnosti podle jednotlivých t říd 
expozic, p řípadně s dalšími podrobnostmi; 
g) následující údaje, podle významných druh ů odvětví nebo protistran: 
i) expozice se sníženou hodnotou a ex pozice po splatnosti, uvedené zvláš ť; 
ii) úpravy ocen ění a rezervy; 
iii) náklady na úpravy ocen ění v průběhu daného období; 
 
CS 147   CS h) objem expozic se sníženou hodnotou a expozic po splatnos ti, uvedených zvláš ť 
a rozdělených podle významných zem ěpisných oblastí, v četně, je-li to vhodné, 
objemů úprav ocen ění a rezerv pro každou zem ěpisnou oblast; 
i) slad ění změn v úpravách ocen ění a rezervách u expoz ic se sníženou hodnotou, 
uvedeno zvláš ť. Tyto informace musí obsahovat: 
i) popis druhu úprav ocen ění a rezerv; 
ii) počáteční zůstatky; 
iii) částky vzaté z rezerv v daném období; 
iv) částky vyčleněné nebo vrácené na odhadované pravd ěpodobné ztráty z expozic 
během daného období, jaké koliv jiné úpravy v četně úprav v d ůsledku 
kurzových rozdíl ů, kombinace podnik ů, převzetí a zcizení dce řiných podnik ů a 
převody mezi rezervami; 
v) kone čné zůstatky.  
Úpravy ocen ění a výt ěžky uvedené p římo ve výkazu zisk ů a ztrát se musí 
zveřejňovat zvláš ť.  
6. V případě úvěrových institucí, které po čítají hodnotu rizikov ě vážených expozic v 
souladu s články 78 až 83, se musí pro každou t řídu expozic uvedených v článku 79 
zveřejňovat následující informace: 
a) názvy ur čených ratingových agen tur a exportních úv ěrových agentur a d ůvody 
pro případné zm ěny; 
b) třídy expozic, pro které jsou jednotlivé ratingové agentury nebo exportní 
úvěrové agentury používány; 
c) popis postupu používaného k p řevodu emisí a externích rating ů emisí na 
položky, které nejsou sou částí obchodního portfolia; 
d) přiřazení externího ra tingu jednotlivých ur čených ratingových agentur nebo 
exportních úv ěrových agentur ke stup ňům externího ratingu stanoveným v 
příloze VI, p řičemž tato informace nemusí být zve řejněna, pokud úv ěrová 
instituce spl ňuje standardní zp ůsob přiřazování stanovený p říslušným orgánem; 
e) hodnoty expozice a hodnoty expozice po snižování úv ěrového rizika, které jsou 
spojeny s jednotlivými stupni externího ratingu p ředepsanými v p říloze VI, i 
ty, které byly ode čteny od kapitálu. 
7. Úvěrové instituce, které po čítají hodnotu rizikov ě vážených expozic v souladu s 
přílohou VII částí 1 odst. 5 nebo 17 až 19, musí zve řejnit expozice p řiřazené k 
jednotlivým kategoriím v tabulce v odstavci 5 zmín ěném výše nebo k jednotlivým 
rizikovým váhám zmín ěným v odstavcích 17 až 19 výše. 
 
CS 148   CS 8. Úvěrové instituce, které po čítají kapitálové požadavky v souladu s čl. 75 písm. b) a 
c), musí zve řejnit tyto požadavky zvláš ť pro jednotlivá rizika zmi ňovaná v daných 
ustanoveních. 
9. Jednotlivé úv ěrové instituce, které po čítají kapitálové požadavky v souladu s 
[přílohou VIII sm ěrnice 93/6/EHS], musí zve řejnit následující informace: 
a) pro každé subportfolio: 
i) charakteristiku používaných model ů; 
ii) popis stresového testování použ ívaného na dané subportfolio; 
iii) popis p řístupu používaného pro zp ětné testování a hodnocení p řesnosti a 
konzistentnosti in terních model ů a procesů modelování; 
b) míru p řijetí ze strany p říslušného orgánu; 
c) pro subportfolia v rámci modelu: 
i) vysoké, st řední a nízké hodnoty rizikového pot enciálu v daném období a na 
jeho konci; 
ii) srovnání hodnot rizik ového potenciálu se skute čnými zisky a ztrátami 
zaznamenanými úv ěrovou institucí, spolu s analýzou d ůležitých odchylek ve 
výsledcích zp ětného testování. 
10. V souvislosti s opera čním rizikem musí úv ěrové instituce zve řejnit následující 
informace: 
a) přístupy používané danou úv ěrovou institucí pro hodnocení kapitálových 
požadavk ů k operačnímu riziku; 
b) popis metodiky uvedené v článku 105, pokud ji úv ěrová instituce používá, 
včetně rozboru p říslušných interních a externích faktor ů, které úv ěrová 
instituce zvažuje ve svém p řístupu k m ěření. V případě částečného používání je 
třeba uvést rozsah a pokrytí jednotli vých metodik, které jsou používány. 
11. V souvislosti s expozicemi v ůči akciím nezahrnutým do obchodního portfolia musí 
být zveřejněny následující informace: 
a) diferenciace expozic na základ ě jejich cíl ů, včetně realizace kapitálových zisk ů 
a strategických d ůvodů, a přehled používaných ú četních technik a metodik 
oceňování, včetně hlavních p ředpokladů a postup ů ovlivňujících oce ňování a 
jakýchkoliv zásadních zm ěn v těchto postupech; 
b) účetní hodnota, reál ná hodnota a, v p řípadě akcií obchodovaných na burze, 
srovnání s tržní cenou, pokud se výrazn ě liší od reálné hodnoty; 
c) druhy, povaha a objemy expozic ob chodovaných na burze, akciových expozic 
neobchodovaných na regulovaných trzích v dostate čně diverzifikovaných 
portfoliích a jiných expozic; 
 
CS 149   CS d) kumulativní realizované zis ky nebo ztráty vzniklé z prodej ů a likvidací v 
daném období; 
e) celkové nerealizované zisky nebo ztráty, souhrnná výše oce ňovacích rozdíl ů a 
kterákoliv z t ěchto částek zahrnutých do p ůvodního nebo dodatkového 
kapitálu. 
12. V souvislosti se svou expozicí v ůči úrokovému riziku u pozic nezahrnutých do 
obchodního portfolia musí úv ěrové instituce zve řejnit následující informace: 
a) povaha úrokového rizika a hlavní p ředpoklady (v četně předpokladů ohledně 
předčasného splacení pohledávek a vývoje vklad ů splatných na požádání) a 
měření četnosti úrokového rizika; 
b) kolísání zisk ů, ekonomické hodnoty nebo jiných relevantních m ěřítek 
používaných vedením k m ěření prudkých výkyv ů úrokových sazeb sm ěrem 
nahoru a dol ů v souladu s metodou vedení pro m ěření úrokového rizika, 
rozděleno podle jednotlivých m ěn. 
13. V případě úvěrových institucí, které po čítají hodnotu rizikov ě vážených expozic v 
souladu s články 94 až 101, se musí zve řejňovat následující informace: 
a) rozbor cíl ů úvěrové instituce v souvislosti se sekuritiza ční činností; 
b) úlohy, které úv ěrová instituce hraje v procesu sekuritizace; 
c) nástin míry, do jaké úv ěrová instituce p ůsobí v jednotlivých sekuritizacích; 
d) přístupy k výpo čtu hodnoty rizikov ě vážených expozic, které úv ěrová instituce 
používá p ři svých sekuritiza čních činnostech; 
e) shrnutí ú četních metod úv ěrové instituce v oblasti sekuritizace, v četně: 
i) skute čnosti, zda jsou transakce vykázány jako prodej nebo financování; 
ii) uznání zisk ů z prodeje; 
iii) hlavní p ředpoklady uplatn ěné při ocenění podílů na expozicích, které si 
úvěrová instituce ponechala; 
iv) zacházení se syntetickými sekuritizacemi, pokud se jím již nezabývají jiné 
účetní metody; 
f) názvy ratingových agentur používanýc h pro sekuritizace a druhy expozic, pro 
které se jednotlivé agentury používají; 
g) celkový objem nesplacených expozic sekuritizovaných danou úv ěrovou 
institucí a spadajících do sekuritiza čního rámce (rozd ěleno na tradi ční a 
syntetické sekuritiza ce) podle druhu expozice; 
h) v p řípadě expozic sekuritizovaných úv ěrovou institucí a podléhajících 
sekuritiza čnímu rámci se uvede rozd ělení objemu sekuritizovaných expozic se 
 
CS 150   CS sníženou hodnotou a po splatnosti podl e druhu expozice a ztráty, které úv ěrová 
instituce b ěhem daného období uznala; 
i) celkový objem nep řevedených nebo nakoupených sekuritizovaných pozic, 
rozdělených podle druhu expozice; 
j) celkový objem nep řevedených nebo nakoupených sekuritizovaných pozic, 
rozdělených na vhodný po čet pásem rizikových vah. Pozice, kterým byla 
přidělena riziková váha 1250 % nebo které byly ode čteny, se musí zve řejnit 
zvlášť; 
k) celkový objem nesplacených sekuritizovaných revolvingových expozic 
rozdělených podle podílu p ůvodce a podílu investor ů; 
l) shrnutí sekuritiza ční činnosti v daném období, v četně objemu sekuritizovaných 
expozic (podle druhu expozice), a uzna ný zisk nebo ztráta z prodeje podle 
druhů expozic. 
3. Část 3 - Kvalifika ční požadavky pro používání ur čitých nástroj ů nebo metodik  
14. V případě úvěrových institucí, které po čítají hodnotu rizikov ě vážených expozic v 
souladu s články 84 až 89, se musí zve řejňovat následující informace: 
a) skute čnost, zda p říslušný orgán p řijal daný p řístup nebo schválil p řechod; 
b) vysv ětlení a přezkum: 
i) struktury systém ů interních rating ů a vztahu mezi interními a externími ratingy; 
ii) používání interních odhad ů pro jiné ú čely, než je výpo čet hodnoty rizikov ě 
vážených expozic v souladu s články 84 až 89; 
iii) postupu řízení a uznávání technik snižování úv ěrového rizika; 
iv) kontrolních mechanism ů pro ratingové systémy, v četně popisu jejich 
nezávislosti a odpov ědnosti, a p řezkumu ratingových systém ů; 
c) popis procesu interních rating ů, a to zvláš ť pro následující t řídy expozic:  
i) centrální vlády a centrální banky; 
ii) instituce; 
iii) podniky, v četně malých a st ředních podnik ů, specializovaných úv ěrů a 
nakoupených pohledávek v ůči podnikům; 
iv) drobná klientela, pro každou ka tegorii expozic, které odpovídají r ůzné korelace 
podle přílohy VII části 1 odst. 9 až 11; 
v) akcie; 
 
CS 151   CS d) hodnoty expozic pro každou t řídu expozic uvedenou v článku 86. Expozice 
vůči centrálním vládám a centrálním bankám, úv ěrovým institucím a 
podnikům, u nichž úv ěrové instituce používají pro výpo čet hodnoty rizikov ě 
vážených expozic vlastní odha dy LGD nebo konverzních faktor ů, musí být 
zveřejněny odděleně od expozic, pro které úv ěrové instituce takové odhady 
nepoužívají;  
e) v p řípadě tříd expozic „centrální vlády a centrální banky“, „instituce“, 
„podniky“ a „akcie“ a p ři dostatečném počtu ratingových stup ňů dlužníků 
(včetně „selhání“), aby byla zajišt ěna dostate čná diferenciace úv ěrového rizika, 
musí úvěrové instituce zve řejnit: 
i) celkové expozice (v p řípadě tříd expozic „centrální vlády a centrální banky“, 
„instituce“ a „podniky“ sou čet nesplacených úv ěrů a hodnoty expozice u 
nevyčerpaných p říslibů; v případě „akcií“ nesplacenou částku); 
ii) v p řípadě úvěrových institucí, které pro výpo čet hodnoty rizikov ě vážených 
expozic používají vlastní odhady LGD, expozicí váženou pr ůměrnou hodnotu 
LGD vyjád řenou v procentech; 
iii) expozicí váženou pr ůměrnou rizikovou váhu; 
iv) v p řípadě úvěrových institucí, které pro výpo čet hodnoty rizikov ě vážených 
expozic používají vlastn í odhady konverzních faktor ů, objem nevy čerpaných 
příslibů a expozicí vážené pr ůměrné hodnoty expozic pro každou t řídu expozic;  
f) v případě třídy retailových expozic a všech  kategorií definovaných v písmen ě 
c) výše bu ď informace uvedené v písmen ě e) výše (p řípadně na základ ě 
seskupení) nebo analýzu expozic (nesplacené úv ěry a hodnoty expozic u 
nevyčerpaných p říslibů) založenou na dostate čném počtu stupňů EL, aby byla 
zajištěna dostate čná diferenciace úv ěrového rizika (p řípadně na základ ě 
seskupení); 
g) skute čné úpravy ocen ění v předchozím období pro každou t řídu expozic (v 
případě retailových expozic pro kaž dou kategorii definovanou v písmen ě c) 
výše) a informace o tom, jak se liší od d řívějších zkušeností;  
h) popis faktor ů, které ovlivnily úda je o ztrátách v p ředchozím období (nap ř. zda 
úvěrová instituce zaznamenala nadpr ůměrné podíly selhání, hodnoty LGD 
nebo konverzní faktory); 
i) odhady úv ěrové instituce ve srovnání se skute čnými výsledky za delší období. 
Tato část musí p řinejmenším obsahovat informace o odhadech ztrát ve 
srovnání se skute čnými ztrátami v jednotlivých t řídách expozic (v p řípadě 
retailových expozic u jednotlivých kategorií definovaných v písmen ě c) výše) 
za dostate čně dlouhé období, aby bylo možno v ěrohodně zhodnotit fungování 
procesů interních rating ů u každé t řídy expozic (v p řípadě retailových expozic 
u jednotlivých kategorií definovaných v písmen ě c) výše). Pokud je to vhodné, 
poskytnou úv ěrové instituce také analýzu hodnot PD a v p řípadě úvěrových 
institucí, které používají vlastní odhady LGD nebo konverzních faktor ů, 
 
CS 152   CS výsledné hodnoty LGD a konverzních faktor ů ve srovnání s odhady získanými 
výše uvedeným zve řejněním údajů o kvantitativním hodnocení rizik. 
Pro účely písmene c) výše musí popis obsa hovat druhy expozic zahrnutých do dané 
třídy expozic, definice, metody a úd aje pro odhad a validaci PD, a p řípadně LGD a 
konverzních faktor ů, včetně předpokladů použitých p ři odvozování t ěchto veličin, a 
popisy zásadních odchylek od definice pojmu „selhání“ uvedené v p říloze VII části 4 
odst. 44 až 48, v četně širokých segment ů ovlivněných těmito odchylkami. 
15. Úvěrové instituce, které používají techniky snižování úv ěrového rizika, musí 
zveřejnit následující informace: 
a) zásady a postupy pro rozvahové a podrozvahové zapo čtení a náznak rozsahu, v 
jakém jej subjekt používá; 
b) zásady a postupy pro oce ňování a řízení kolaterálu; 
c) popis hlavních druh ů kolaterálu, který úv ěrová instituce p řijímá; 
d) hlavní druhy ru čitelů a protistran u úv ěrových derivát ů a jejich úv ěruschopnost; 
e) informace o koncentracích tržního nebo úv ěrového rizika v rámci snižování 
úvěrového rizika; 
f) v případě úvěrových institucí, které po čítají hodnotu rizikov ě vážených expozic 
v souladu s články 78 až 83 nebo 84 až 89, ale ne poskytují vlastní odhady LGD 
nebo konverzních faktor ů vzhledem k dané t řídě expozic, zvláš ť pro každou 
třídu expozic celkovou hodnotu expozic (p řípadně po rozvahovém nebo 
podrozvahovém zapo čtení), která je kryta – po použití koeficient ů volatility – 
uznatelným finan čním kolaterálem a jiným uznatelným kolaterálem; 
g) v případě úvěrových institucí, které po čítají hodnotu rizikov ě vážených expozic 
v souladu s články 78 až 83 nebo 84 až 89, zvláš ť pro každou t řídu expozic 
celkovou expozici (p řípadně po rozvahovém nebo podrozvahovém zapo čtení), 
která je kryta zárukami nebo úv ěrovými deriváty. V p řípadě třídy akciových 
expozic platí tento požadavek pro každý z p řístupů uvedených v p říloze VII 
části 1 odst. 15 až 24. 
16. Úvěrové instituce, které pro výpo čet kapitálových požadavk ů k operačnímu riziku 
používají p řístup uvedený v článku 105, musí zve řejnit popis používání pojišt ění pro 
účely snižování rizika.