Proto Komise navrhuje nový program na podporu reforem (dale jen „program“), který obsahuje tři samostatné vzájemně se doplňující nástroje: i) nástroj pro provádění reforem ve formě nástroje pro finanční podporu; ii) program navazující na program na podporu strukturálních reforem ve formě nástroje pro provádění reforem a iii) konvergenční nástroj poskytující konkrétní a cílenou podporu členským státům mimo eurozónu. Program se tak zaměřuje na podporu vlád a orgánů veřejné moci členských států – na základě jejich žádosti o technickou podporu nebo na základě jejich návrhů reformních závazků – v jejich úsilí v oblasti navrhování a provádění strukturálních reforem podporujících růst. Účelem programu je přispět k celkovému cíli zvyšování soudržnosti, konkurenceschopnosti, produktivity, růstu a zaměstnanosti. Rovněž by mohl mít pozitivní dopad na evropský pilíř sociálních práv. Pro tyto účely by měl poskytovat dostatečné finanční pobídky pro dosažení reforem strukturální povahy a technickou podporu pro posílení správní kapacity členských států v souvislosti s problémy, s nimiž se potýkají instituce, řízení, veřejná správa a hospodářská a sociální odvětví.

A konečně bylo toto rozhodnutí podpořeno sdělením Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů „Moderní rozpočet pro Unii, která chrání, posiluje a brání: Víceletý finanční rámec na období 2021–2027“ ze dne 2. května 2018. Sdělení oznámilo vznik nového, silnějšího programu na podporu reforem, který by nabízel technickou a finanční podporu pro reformy na vnitrostátní úrovni a jehož celkový rozpočet by činil 25 miliard EUR. Nový program bude oddělen od budoucích finančních zdrojů Unie, ale bude je doplňovat, jak je stanoveno v nařízení (EU) XXX/xxx (nahrazujícím nařízení o společných ustanoveních).

Tato politická orientace vedla k vytvoření sdělení Komise s názvem Nové rozpočtové nástroje pro stabilní eurozónu v rámci EU (ze dne 6. prosince 2017). V tomto sdělení bylo navrženo vytvoření nového nástroje pro provádění reforem – dle víceletého finančního rámce na období po roce 2020 – s cílem podpořit provádění reforem určených v souvislosti s evropským semestrem a programem, který by následoval po programu na podporu strukturálních reforem a který by také obsahoval specializovaný konvergenční nástroj pro podporu přípravy na členství v eurozóně. Sdělení Komise o novém, moderním víceletém finančním rámci na období po roce 2020, připravené před neformálním setkáním vedoucích představitelů, jež se konalo 23. února 2018, tento záměr potvrdilo tím, že oznámilo, že nástroj pro provádění reforem a konvergenční nástroj budou muset poskytovat výraznou podporu a pobídky široké řadě reforem napříč členskými státy. Dále v něm bylo uvedeno, že vznikne rozpočtová položka disponující řádově částkou alespoň 25 miliard EUR na sedmileté období.

Jedním z důvodů pomalého provádění reforem je nízká správní kapacita. Dalším důvodem je to, že výhody strukturálních reforem se často projeví až po delší době, zatímco jejich hospodářské, sociální a politické náklady vznikají v krátkodobém horizontu. Národní vlády tedy mohou od provádění některých reforem ustoupit, například kvůli nedostatečné správní kapacitě pro jejich zavádění, kvůli vysokým politickým nákladům vzniklým v krátkodobém horizontu nebo negativním účinkům na některé skupiny obyvatelstva. Pro vlády, které s reformami začnou, je někdy obtížné představit si průběh reforem až do konce, protože volební období bývá často kratší než doba potřebná pro provádění velkých reforem. Následkem toho může docházet k odkládání, zastavení nebo dokonce zrušení činností spojených s reformami.

Evropské hospodářství roste nejrychlejším tempem za posledních deset let, přičemž mu napomáhají rekordně vysoká zaměstnanost, oživení investic a lepší veřejné finance. Současná celounijní hospodářská situace je poměrně pozitivní, a vzniká tak příležitost pro zavedení velice potřebných reforem. Provádění reforem však ve všech členských státech probíhá pomalu a nerovnoměrně a nedosahuje uspokojivých výsledků napříč všemi oblastmi politiky, což vede k negativním dopadům na konvergenci a na odolnost ekonomik členských států Evropské unie a tím i Unie jako celku. V této souvislosti by pokrok v provádění reforem v členských státech mimo eurozónu, které se do ní chystají vstoupit, mohl mít pozitivní dopad na eurozónu jako celek. Provádění reforem v členských státech mimo eurozónu, které podnikají kroky k přijetí eura, si tedy zaslouží zvýšenou pozornost.

Co se týče finančních pobídek, bude pro zajištění adicionality a pro zabránění poskytování podpory reformám, kterým by byla poskytnuta v každém případě, důležité to, že reformy využívající finanční příspěvky z programu budou identifikovány v souvislosti se stávajícím procesem evropského semestru. Další ochranná opatření v tomto ohledu poskytne sledování provádění těchto reforem v rámci evropského semestru.

Co se týče souladu s ostatními předpisy a politikami, poskytuje tento program doplňkovost, synergie, soudržnost a soulad s ostatními programy Unie a politikami na regionální, národní, unijní i mezinárodní úrovni, a to zejména tím, že doplňuje pokyny dle evropského semestru, a pomáhá zvyšovat využívání fondů Unie.

Jakožto konvergenční nástroj pro přípravu na členství v eurozóně umožní program Komisi vyhovět konkrétním potřebám členských států mimo eurozónu, které začnou s prováděním strukturálních reforem, tím, že jim nabídne další nástroje pro zvýšení odolnosti jejich ekonomik a sociálních struktur vůči otřesům, a tím, že je lépe připraví na členství v eurozóně. Konvergenční nástroj bude navazovat na nástroj pro provádění reforem, který je k dispozici všem členským státům. V současné době neexistují žádné nástroje, jež by poskytovaly přímé finanční pobídky pro účely provádění strukturálních reforem ve všech členských státech, natož v těch, které jsou mimo eurozónu. Přestože členské státy mimo eurozónu mají z unijních fondů užitek, nejsou tyto fondy určeny k řešení velkých strukturálních reforem, jež by posílily jejich ekonomickou odolnost, a pomohly by tak těmto členským státům připravit se komplexně na budoucí členství v eurozóně. Prostřednictvím cílené podpory poskytované členským státům mimo eurozónu, které podnikly prokazatelné kroky pro přijetí jednotné měny v daném časovém rámci, se předpokládá, že program na podporu reforem urychlí v těchto členských státech proces sbližování, a přispěje tak k plnění konvergenčních kritérií a k odolnosti eurozóny jako celku.

Co se týče konvergenčního nástroje, ten se zaměřuje na zvyšování odolnosti ekonomik mimo eurozónu prostřednictvím podpory skutečné konvergence. Ta je důležitá nejen pro tyto členské státy, ale i pro prosperitu celé Unie a zejména pro hladký přechod do eurozóny a pro její hladké fungování. Kromě toho přináší tento nástroj cílenou technickou podporu pro správní kapacitu s ohledem na přípravu na členství v eurozóně. K dosažení tohoto cíle jsou tedy nezbytné činnosti na úrovni Unie.

Co se týče nástroje pro provádění reforem, představuje program přímou reakci na slabé a nerovnoměrné provádění strukturálních reforem v členských státech, zejména v souvislosti s problémy uvedenými v evropském semestru. V tomto ohledu může Komise nejlépe převzít iniciativu na úrovni EU, jelikož využívá komplexní poznatky o jednotlivých zemích týkající se provádění reforem v členských státech a má odborné předpoklady k tomu, aby společně s dotčenými členskými státy určila důležité problémy, které je třeba řešit. Dohoda Komise a členských států o reformních balíčcích (dle příslušného prováděcího aktu) zvýší odpovědnost na národní úrovni, protože původní návrh reformních závazků vzejde od dotčeného členského státu a bude „domácí“ záležitostí řízenou příslušnou zemí. To s sebou také nese nepřetržitý dialog o politikách mezi Komisí a dotčenými členskými státy. Jelikož tento nástroj bude existovat po celou dobu trvání příštího víceletého finančního rámce, bude zajištěna kontinuita reformních činností, a členské státy si tedy budou moci zvolit vhodnou dobu pro využití finanční podpory.

Základní zásadou programu je to, že je poskytován na dobrovolné bázi. Každý členský stát se tedy rozhodne, zda jsou činnosti na úrovni Unie nezbytné vzhledem k možnostem na národní, regionální nebo místní úrovni. Provádění reforem zůstává v pravomoci členských států, které se během celého procesu zapojují do nástroje pro provádění reforem.

Obecným cílem programu je zvyšování soudržnosti, konkurenceschopnosti, produktivity, růstu a vytváření pracovních míst. Za tímto účelem by měl program poskytovat finanční pobídky pro účely řešení problémů strukturální povahy a napomáhat posilování správní kapacity členských států, co se týče jejich institucí a hospodářských a sociálních odvětví.

Program je s ohledem na články 175 a 197 SFEU zaměřen na to, aby přispíval ke zvyšování soudržnosti, konkurenceschopnosti, produktivity, růstu a zaměstnanosti, a v této souvislosti může rozhodujícím způsobem napomoci: i) uskutečnění reforem strukturální povahy zaměřených na zlepšování výkonu národních ekonomik a na prosazování odolných hospodářských a sociálních struktur v členských státech; ii) posilování správní kapacity členských států v souvislosti s problémy, jimž čelí instituce, řízení, veřejná správa a hospodářská a sociální odvětví a iii) uskutečnění reforem strukturální povahy, které prosazují odolné hospodářské a sociální struktury, a posilování správní kapacity členských států, jejichž měnou není euro a které vyjádřily jasný závazek a podnikly prokazatelné kroky k přijetí jednotné měny v daném časovém rámci, čímž program podpoří jejich přípravu na vstup do eurozóny.

Tento návrh je podpořen posouzením dopadů. Posouzení dopadů vzalo v úvahu možnost, že současné probíhající programy Unie budou v období po roce 2020 pokračovat ve své stávající podobě. V souvislosti s nezměněným procesem evropského semestru by program na podporu strukturálních reforem nadále poskytoval členským státům technickou podporu v rámci současných omezených zdrojů a fondy Unie by zůstaly jediným unijním investičním nástrojem poskytujícím financování některých strukturálních reforem a podporujícím některé reformy prostřednictvím stávajících propojení fondů Unie s evropským semestrem.

Před návrhem programu na podporu strukturálních reforem v listopadu 2015, který vyústil v nařízení (EU) 2017/825, provedla Komise hodnocení ex ante za účelem posouzení problémů vztahujících se k navrhování a provádění reforem v Unii a jejich možných řešení a tedy i cílů programu na podporu strukturálních reforem a možných mechanismů realizace. Hodnocení ex ante dospělo k závěru, že nedostatečné provádění reforem v členských státech omezuje schopnost Unie reagovat na otřesy a zejména omezuje odolnost hospodářské a měnové unie, což je nezbytný prvek pro zajištění konvergence mezi členskými státy a v rámci jejich společností. Podle hodnocení ex ante jsou hlavními hybnými silami těchto problémů omezené správní a institucionální kapacity a nedostatečné uplatňování a provádění právních předpisů Unie.

Technická podpora poskytovaná pod vedením pracovní skupiny pro Řecko byla podrobena hodnocení provedenému nezávislou konzultační společností v červenci 2014. Obecně toto hodnocení dospělo k závěru, že technická pomoc přispěla k provádění reformního programu v Řecku v oblastech daňové správy a ústřední správy během období 2011–2013. Tento závěr vycházel z posouzení účinnosti, efektivnosti, relevantnosti a udržitelnosti poskytnuté pomoci a byl do značné míry potvrzen odpověďmi většiny zúčastněných stran, které uvedly, že bez technické pomoci poskytnuté pracovní skupinou pro Řecko by k uskutečnění reforem nedošlo.

Co se týče nástroje pro technickou podporu, budou konkrétní ukazatele výsledků a dopadu určeny v souvislosti s konkrétními projekty včetně základních linií a cílů a poslouží k monitorování pokroku v dosahování konečných cílů a k hodnocení dopadu prováděných reforem. Tyto ukazatele budou rovněž zavedeny do složky technické podpory konvergenčního nástroje.

Co se týče finančních příspěvků (přidělovaných v rámci nástroje pro provádění reforem a v rámci složky finanční podpory konvergenčního nástroje), budou v každém závazném plánu reformy dohodnutém s členskými státy určeny konkrétní ukazatele dopadu, výsledku a výstupu, a dosažení milníků a cílů bude tedy určeno jako podmínka pro obdržení finančního příspěvku. Za tímto účelem zahrnou členské státy do svých výročních zpráv o pokroku důkazy o pokroku směrem k milníkům a cílům a poskytnou Komisi přístup k základním údajů a v příslušných případech i k administrativním údajům.

Orientační rozdělení výše uvedené částky bude následující: i) až 22 miliard EUR pro nástroj pro provádění reforem; ii) až 840 milionů EUR pro nástroj pro technickou podporu a iii) až 2,6 miliardy EUR pro konvergenční nástroj, z čehož budou až 2 miliardy EUR určeny na složku finanční podpory a až 160 milionů EUR na složku technické podpory. Pokud některý členský stát, který je podle konvergenčního nástroje způsobilý, nepodnikne do konce roku 2023 prokazatelné kroky pro přijetí jednotné měny v daném časovém rámci, bude částka, jež je podle složky finanční podpory konvergenčního nástroje tomuto členskému státu k dispozici, převedena do nástroje pro provádění reforem. Poté co se k tomu dotčený členský stát vyjádří, přijme Komise za tímto účelem rozhodnutí.

Stávajícím nástrojům na úrovni Unie se nepodařilo poskytnout dostatečné pobídky k podstatnému urychlení provádění strukturálních reforem. Následkem toho se jim nepodařilo snížit zranitelnost vůči otřesům a stejně tak neposkytují cílenou podporu provádění reforem v členských státech mimo eurozónu. Komise tedy navrhuje nový nástroj na unijní úrovni, který zajistí pokračování programu na podporu strukturálních reforem, a přidává finanční pobídky na podporu provádění strukturálních reforem prostřednictvím zamýšleného nástroje pro provádění reforem. Kromě toho bude zaveden specializovaný nástroj zaměřený na reformy v členských státech mimo eurozónu, které podnikly prokazatelné kroky k přijetí jednotné měny, a tento nástroj bude poskytovat dodatečnou podporu pro provádění reforem v členských státech, jež mají potenciál vstoupit do eurozóny, a dále bude zvyšovat množství pozitivních účinků na členské státy mimo eurozónu i na eurozónu jako celek. Prokazatelné kroky budou pro tento účel představovat formální dopis vlády dotčeného členského státu Komisi, v němž tento stát vyjádří jasný závazek vstoupit do eurozóny v přiměřeném a vymezeném časovém rámci a po konzultaci s Komisí předloží důvěryhodný časový harmonogram provádění konkrétních opatření pro přípravu na úspěšnou účast v eurozóně, včetně kroků k zajištění plného souladu jeho vnitrostátních právních předpisů s požadavky práva Unie (včetně bankovní unie).

Je důležité hned zpočátku zdůraznit, že první výzva Komise k předkládání návrhů během druhé fáze se bude týkat částky ve výši zbývající poloviny celkového finančního krytí na tento nástroj (tj. 11 miliard EUR) a veškerých nevyužitých částek z první fáze přidělování finančních prostředků. Další výzvy k předkládání návrhů vyhlásí Komise pouze v případě, že celkové finanční krytí nebude plně využito. V tomto ohledu by Komise přijala a zveřejnila orientační harmonogram dalších výzev k podávání nabídek, jež budou vyhlášeny, a u každé výzvy by měla uvést zbývající částku celkového finančního krytí, která bude v rámci této výzvy k dispozici (článek 10). Tento přístup naplňuje potřebu transparentnosti vůči okolnímu světu, co se týče částky a časového rozvržení těchto výzev.

Specifické cíle programu jsou stanoveny pro každý nástroj programu (článek 5). Co se týče nástroje pro provádění reforem, měly by se tyto cíle skládat z dosahování konkrétních milníků a cílů určených v souvislosti s plněním reformních závazků, čímž by bylo zahájeno uvolňování finančních pobídek. Co se týče nástroje pro technickou podporu, měly by se tyto cíle skládat z podpory úsilí vnitrostátních orgánů v oblasti zvyšování jejich správní kapacity pro navrhování, rozvoj a provádění reforem, mimo jiné prostřednictvím výměny osvědčených postupů, vhodných procesů a metodik a prostřednictvím účinnějšího a efektivnějšího řízení lidských zdrojů. Tyto cíle by měly být plněny ve všech členských státech včetně (v souvislosti s konvergenčním nástrojem) těch, jejichž měnou není euro a které vyjádřily jasný závazek a podnikly prokazatelné kroky k přijetí jednotné měny v daném časovém rámci.

Obecným cílem programu je zvyšování soudržnosti, konkurenceschopnosti, produktivity, růstu a zaměstnanosti. Za tímto účelem by měl program poskytovat finanční pobídky pro účely řešení problémů strukturální povahy a napomáhat posilování správní kapacity členských států, co se týče jejich institucí a hospodářských a sociálních odvětví (článek 4).

Na konci provádění programu, avšak nejpozději do čtyř let po skončení doby použití nařízení, provede Komise závěrečné hodnocení programu.

Hodnocení programu v polovině období se provede, jakmile bude k dispozici dostatek informací o jeho provádění, avšak nejpozději do čtyř let od začátku provádění programu.

Pro každý nástroj bude provedeno hodnocení v polovině období a hodnocení ex post s cílem posouzení účinnosti, efektivnosti, důležitosti, soudržnosti a unijní přidané hodnoty těchto tří nástrojů, přičemž výsledky budou zahrnuty do průřezového hodnocení celého programu. Hodnocení budou prováděna v souladu s body 22 a 23 Interinstitucionální dohody ze dne 13. dubna 2016, v nichž uvedené tři orgány potvrdily, že hodnocení stávajících právních předpisů a politik by mělo poskytovat základ pro posouzení dopadů možností dalších opatření. Hodnocení budou zahrnovat získané zkušenosti pro účely zjištění jakýchkoliv nedostatků anebo problémů nebo jakéhokoliv potenciálu pro další zdokonalení daných opatření nebo jejich výsledků a pro maximalizaci jejich využití a dopadů.

S ohledem na ostatní dva nástroje bylo přidáno několik dodatečných pravidel týkajících se způsobilosti reforem a akcí. Tato dodatečná pravidla se vztahují ke stanovení maximálních orientačních přídělů a k návrhům reformních závazků, žádostem o technickou podporu a k souvisejícímu posuzovacímu procesu. Kromě toho bude Komise také posuzovat relevantnost navrhovaných reformních závazků a požadované technické podpory, co se týče přípravy na vstup do eurozóny (články 27 a 31).

Mezi typy akcí podporované v rámci konvergenčního nástroje na podporu členství v eurozóně budou patřit technická i finanční podpůrná opatření (vedle těch, která jsou už k dispozici v rámci ostatních dvou nástrojů programu) relevantní pro přípravu na vstup do eurozóny (články 25 a 30). Složky finanční a technické podpory vykonávané v rámci konvergenčního nástroje by se měly řídit stejnými pravidly a procesem provádění jako ostatní nástroje v rámci programu.

Členský stát způsobilý dle konvergenčního nástroje by měl být členským státem, který podnikl prokazatelné kroky k přijetí jednotné měny v daném časovém rámci. Prokazatelné kroky budou pro tento účel představovat formální dopis vlády dotčeného členského státu Komisi, v němž tento stát vyjádří jasný závazek vstoupit do eurozóny v přiměřeném a vymezeném časovém rámci, a po konzultaci s Komisí předloží důvěryhodný časový harmonogram provádění konkrétních opatření pro přípravu na úspěšnou účast v eurozóně, včetně kroků k zajištění plného souladu jeho vnitrostátních právních předpisů s požadavky práva Unie (včetně bankovní unie).

Členské státy by měly mít možnost dobrovolně přispívat převodem zdrojů do rozpočtu nástroje pro technickou podporu v rámci tohoto programu. Tyto dodatečné dobrovolné převody se mohou skládat z příspěvků z programových zdrojů v rámci unijních fondů, které jsou převedeny v souladu s ustanoveními nařízení (EU) [nahrazujícího nařízení o společných ustanoveních] (článek 21).

Nástroj pro technickou podporu v rámci tohoto programu by měl nadále podporovat provádění reforem, které se děje z podnětu členských států, reforem v souvislosti s postupy správy ekonomických záležitostí nebo akce související s prováděním práva Unie a priorit unijní politiky a reformy související s prováděním ekonomických ozdravných programů. Nástroj by měl také poskytovat technickou podporu pro přípravu a provádění reforem, které proběhnou v rámci ostatních nástrojů programu. Komise bude žádosti o podporu analyzovat na základě naléhavosti, šíře a hloubky zjištěných problémů, potřeb podpory s ohledem na dotčenou oblast politiky, analýzy socioekonomických ukazatelů a celkové správní kapacity daného členského státu.

Členské státy by měly samy identifikovat reformy týkající se problémů uvedených v souvislosti s evropským semestrem a navrhnout podrobný soubor opatření pro jejich provádění, který by měl obsahovat příslušné milníky a cíle a časový rozvrh provádění na období v délce nejvýše tří let (článek 11). Návrh reformních závazků by mohl být změněn jednou v během doby trvání programu, přičemž změny by byly povoleny, pokud by byly odůvodněny objektivními okolnostmi (článek 13). Komise posoudí povahu a význam reformních závazků navržených členskými státy a určí částku, která bude přidělena na základě transparentních kritérií. Komise by měla vzít v potaz skutkové prvky uvedené členskými státy a posoudit: i) zda lze předpokládat, že reformní závazky navrhované členskými státy budou účinně řešit výzvy identifikované v evropském semestru, ii) zda tyto závazky představují ucelený balík reforem, iii) zda lze očekávat, že posílí výkonnost a odolnost národního hospodářství, iv) a zda lze očekávat, že jejich provádění bude mít v daném členském státě trvalý účinek. Kromě toho by také Komise měla posoudit, zda v) lze očekávat, že interní postupy navržené členskými státy včetně navrhovaných milníků a cílů společně se souvisejícími ukazateli zajistí účinné provádění reformních závazků během období maximálně tří let (článek 11).

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 175 třetí pododstavec a čl. 197 odst. 2 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise,

po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,

s ohledem na stanovisko Výboru regionů,

v souladu s řádným legislativním postupem,

vzhledem k těmto důvodům:

(1)V souladu s články 120 a 121 Smlouvy o fungování Evropské unie mají členské státy směrovat své hospodářské politiky tak, aby v rámci hlavních směrů, které určí Rada, přispívaly k dosahování cílů Unie. Koordinace hospodářských politik členských států je tedy záležitostí společného zájmu.

(2)Článek 175 Smlouvy mimo jiné stanoví, že členské státy by měly své hospodářské politiky koordinovat tak, aby dosahovaly cílů týkajících se hospodářské, sociální a územní soudržnosti uvedených v článku 174.

(3)Na úrovni Unie představuje rámec pro určování priorit jednotlivých států a sledování jejich provádění evropský semestr. Členské státy vypracovávají na podporu těchto priorit reforem své vlastní vnitrostátní víceleté investiční strategie. Tyto strategie by měly být předkládány souběžně s každoročními národními programy reforem jakožto prostředek, jak vymezit a koordinovat prioritní projekty pro investice, jež mají být podpořeny vnitrostátními finančními prostředky a prostředky Unie. Měly by rovněž sloužit k využívání finančních prostředků Unie soudržným způsobem a k maximalizaci přidané hodnoty finanční podpory, která bude poskytnuta zejména z programů podporovaných Unií v rámci Evropského fondu pro regionální rozvoj, Fondu soudržnosti, Evropského sociálního fondu, Evropského námořního a rybářského fondu a případně z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova, evropské funkce investiční stabilizace a fondu InvestEU.

(4)Hospodářská a finanční krize ukázala, že budování silných a odolných ekonomik a finančních systémů postavených na pevných ekonomických a sociálních strukturách členským státům pomáhá účinněji reagovat na otřesy a rychleji překonávat jejich účinky. Provádění strukturálních reforem je jednou z politických priorit Unie, neboť tyto reformy usilují o dosažení udržitelného oživení, nastartování hospodářského růstu, posílení schopnosti přizpůsobení a podporu procesu sbližování. Provádění strukturálních reforem může rovněž přispět k posílení hospodářské a sociální soudržnosti, produktivity a investic a k vytvoření příznivých podmínek pro udržitelný růst a zaměstnanost v Unii.

(5)Strukturální reformy mohou přispět k dosažení vysokého stupně odolnosti domácích ekonomik a udržitelné konvergence mezi členskými státy, která je klíčovým předpokladem pro úspěšnou a bezproblémovou účast v hospodářské a měnové unii. Tento vysoký stupeň udržitelné konvergence je obzvláště důležitý pro členské státy, jejichž měnou není euro, v rámci jejich procesu přípravy na vstup do eurozóny.

(6)Míra provádění strukturálních reforem v členských státech je v rámci Unie nadále nedostatečná. Ze zkušeností s prováděním koordinačního mechanismu hospodářské politiky v rámci evropského semestru vyplývá, že provádění strukturálních reforem probíhá obecně pomalu a nerovnoměrně a že reformní úsilí jednotlivých členských států by se mělo posílit a stimulovat.

(7)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/825 zavedlo program na podporu strukturálních reforem na období 2017–2020 s rozpočtem ve výši 142 800 000 EUR. Tento program byl zaveden s cílem posílit kapacitu členských států pro přípravu a provádění prorůstových správních a strukturálních reforem, mimo jiné prostřednictvím pomoci pro účinné a účelné využívání finančních prostředků Unie. Technickou podporu v rámci uvedeného programu poskytuje Komise na žádost členského státu a může pokrývat širokou škálu oblastí politik. Počáteční zkušenosti s programem na podporu strukturálních reforem ukázaly, že objem požadované technické podpory dosáhl přibližně čtyřnásobku (v roce 2017) a pětinásobku (v roce 2018) jeho dostupného ročního rozpočtu.

(8)Ke zlepšení podmínek podporujících některé investice v členských státech významně přispívají i další nástroje a programy Unie, které mohou takovéto reformy usnadňovat nebo být jejich součástí. Obzvláště fondy Unie, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. YYY/XX [nařízení o společných ustanoveních] propojují investice se základními podmínkami (dříve známými jako předběžné podmínky), stanovují mechanismus makroekonomické správy a umožňují, aby se z nich financovaly náklady na strukturální reformy spojené s investicemi v oblastech politiky, které jsou relevantní pro politiku soudržnosti. V současné době však žádný nástroj nestanoví přímou finanční podporu, která by členské státy motivovala k provádění reforem ve všech oblastech politiky v návaznosti na problémy vymezené v evropském semestru. Kromě toho momentálně neexistuje žádný nástroj, který by členským státům, jejichž měnou není euro, nabízel specifickou a cílenou finanční a technickou podporu při jejich úsilí o provedení reforem relevantních pro vstup do eurozóny.

(9)Ve sdělení Komise ze dne 6. prosince 2017, které je součástí balíčku iniciativ pro prohloubení hospodářské a měnové unie, bylo navrženo vytvoření nástroje pro provádění reforem a konvergenčního nástroje jako nových rozpočtových nástrojů. Cílem těchto nástrojů bylo posílit odolnost domácích ekonomik a mít pozitivní vedlejší účinky na jiné členské státy pomocí poskytnutí pobídek pro provádění strukturálních reforem, které k těmto cílům přispívají a které jsou nezbytné pro stabilitu hospodářské a měnové unie.

(10)Vzhledem k výše uvedenému je třeba posílit stávající rámec poskytování podpory členským státům prostřednictvím nabídky přímé finanční podpory spolu s podporou technickou. Za tímto účelem by měl být zřízen nový program na podporu reforem (dále jen „program“), který by poskytoval účinné stimuly pro intenzivnější provádění strukturálních reforem v členských státech. Program by měl být komplexní a měl by vycházet ze zkušeností, které Komise a členské státy získaly při používání jiných nástrojů a programů. Program by měl rovněž pokračovat v akcích a způsobu fungování programu na podporu strukturálních reforem, které se osvědčily jako velice užitečné a členské státy je oceňují, pokud jde o posilování správní kapacity vnitrostátních orgánů v různých oblastech politiky. Program by měl rovněž zahrnovat cílenou podporu reforem v členských státech, jejichž měnou není euro, a které učinily prokazatelné kroky k přijetí jednotné měny v daném časovém rámci.

(11)Aby bylo možné poskytovat různé druhy potřebné podpory a aby se zohlednila specifická povaha každé složky, měly by být v rámci programu zřízeny tři samostatné, avšak vzájemně se doplňující nástroje, a to konkrétně nástroj pro provádění reforem, nástroj pro technickou podporu a specializovaný konvergenční nástroj, který by poskytoval pomoc při přípravě na členství v eurozóně.

(12)Druhy financování a způsoby provádění v rámci tohoto nařízení by se měly zvolit na základě jejich schopnosti splnit specifické cíle akcí a dosáhnout výsledků při zohlednění zejména nákladů na kontroly, administrativní zátěže a předpokládaného rizika nesplnění povinností. To by mělo zahrnovat posouzení využití jednorázových částek, paušálních sazeb a jednotkových nákladů, jakož i financování nesouvisející s náklady, jak je uvedeno v čl. 125 odst. 1 finančního nařízení.