CS    CS  KOMISE EVROPSKÝCH SPOLE ČENSTVÍ 
V Bruselu dne 15.12.2005 
KOM(2005) 649 v kone čném znění 
2005/0259 (CNS)   
Návrh 
NAŘÍZENÍ RADY 
o příslušnosti, použitelném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a spolupráci ve v ěcech 
vyživovací povinnosti  
(předložená Komisí) 
  
{SEK(2005) 1629} 
 
CS 2   CS DŮVODOVÁ ZPRÁVA  
1. S OUVISLOSTI NÁVRHU  
1.1. Obecné souvislosti 
1.1.1. Na úrovni Evropské unie Evropská rada požadovala na svém zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 
vytvoření zvláštních spole čných procesních p ředpisů použitelných ve v ěcech vyživovací 
povinnosti, aby bylo možno dosahova t jednodušších a rychlejších řešení spor ů s 
přeshraničním prvkem a zrušit meziopat ření potřebná pro uznávání a výkon rozhodnutí, jež 
byla vydána v jiném členském stát ě, než je stát výkonu. 
Program opat ření pro provád ění zásady vzájemného uznávání rozhodnutí ve v ěcech 
občanských a obchodních p řijatý dne 30. listopadu 2000
1 požaduje odstran ění postupu 
exequatur prospívající p říjemcům výživného, jejichž práva jsou již chrán ěna nařízením Rady 
(ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o soudní p říslušnosti a uznávání a výkonu 
rozhodnutí v ob čanských a obchodních v ěcech (dále jen („na řízení Brusel I“)2. V tomto 
programu se mimo jiné obecn ě poukazuje na to, že „někdy [...] bude nutné, ba dokonce 
nevyhnutelné, vytvo řit na evropské úrovni ur čité množství procesních p ředpisů, které vytvo ří 
společné minimální záruky“, nebo dokonce „směřovat k určité harmonizaci procesu“.  Počítá 
se zavedením podp ůrných opat ření vzájemného uznávání, která „umožní zlepšení ú činnosti 
výkonu rozhodnutí cizozemských soud ů v dožádaném členském stát ě“ mimo jiné tím, že 
umožní „přesné zjištění majetkových hodnot povinného nacházejících se na území členských 
států“, nebo s jejichž pomocí lze „v rámci zlepšené spolupr áce mezi soudními orgány 
členských stát ů prosadit“  uplatňování zásady vzájemného uznávání, v četně „harmonizace 
kolizních norem“ .  
Relevance tohoto programu byla znovu potvr zena Evropskou radou v prosinci 2004 p řijetím 
„Haagského programu“3, v němž se zd ůrazňuje, že „ další snahy o uskute čňování programu 
opatření pro provád ění zásady vzájemného uznávání musí  být v budoucích letech hlavní 
prioritou, aby je bylo možno dokon čit do roku 2011.“  
Ve dnech 2. a 3. června 2005 p řijaly Rada a Komise spole čný akční program, jímž se 
konkrétně uskutečňuje Haagský program, který se v souvislosti se spoluprací v ob čanských 
věcech zmiňuje o přijetí „ návrhů dotýkajících se vyživovací povinnosti“4v roce 2005. 
                                                 
1 Ú ř. věst. C 12 ze dne 15. ledna 2001. 
2 Ú ř. věst. L 12 ze dne 16. ledna 2001. 
3 Ú ř. věst. C 53 ze dne 3. b řezna 2005. 
4 Dokument Rady Evropské unie č. 9778/2/05 REV 2 JAI 207. 
 
CS 3   CS 1.1.2. Na mezinárodní úrovni 
Haagská konference o mezinárodním právu soukromém5 podnikla rovn ěž kroky k aktualizaci 
dohod v oblasti vyživovací povinnosti6. Tři zasedání zvláštní  komise konané v kv ětnu 2003, v 
červnu 2004 a v dubnu 2005 byly v ěnovány práci na nové dohod ě o vyživovací povinnosti. 
Čtvrté zasedání bylo naplánováno na červen 2006 jako p říprava na p řípadnou diplomatickou 
schůzku, jež by se m ěla uskute čnit v průběhu prvního pololetí roku 2007. Evropské 
společenství se aktivn ě podílí na t ěchto jednáních. 
Snahy v rámci Haagské konference a snahy Spole čenství nejsou ve rozporu, ale vzájemn ě se 
doplňují a jsou, jak zd ůraznila Evropská rada v Haagském programu, zcela soudržné, a proto 
je nutná snaha o nalezení synergií mezi ob ěma iniciativami.  
Společenství musí být tudíž schopno vyvinout strate gii, která je v soul adu s mezinárodními 
snahami, a zárove ň ve svém vlastním rámci pokra čovat v úsilí o vybudování skute čného 
prostoru svobody, bezpe čnosti a práva. 
Haagská konference je mezinárodní  fórum, které poskytuje Spole čenství příležitost ke 
spolupráci s t řetími zem ěmi v otázkách civilního soudnictví. Vým ěna názorů probíhající v 
rámci této konference p ředstavuje cenný zdroj inspirace pro práci Spole čenství. Navíc není 
vyloučeno, že jednání v Haagu dosp ěje v určitých specifických oblastech k výsledk ům, jichž 
bude možno použít i v podmínkách Evropské unie.  
Vyšší stupe ň integrace mezi členskými státy v porovnání se t řetími zem ěmi i náro čné cíle 
Evropské unie však vyžadují specifická řešení na evropské úr ovni. Spolupráce mezi 
členskými státy, které mají k dispozici nejen obsáhlejší a t ěsněji související kolizní normy v 
oblasti příslušnosti a uznávání rozsudk ů, nýbrž i funk ční evropský soudní systém, m ůže být 
bezpochyby širší než spolupráce s t řetími státy.  
1.2. Cíle 
Tento návrh by m ěl odstranit veškeré p řekážky, které dosud stojí v cest ě vymáhání výživného 
v Evropské unii. Návrh ovšem nem ůže odstranit stav ekonomické a so ciální nejistoty, v níž se 
nacházejí n ěkteří dlužníci, kte ří ztratí zam ěstnání a nemají stálý p říjem, a tudíž nejsou schopni 
plnit vyživovací povinnost, ale umožní vytvo ření právního prost ředí odpovídajícího 
legitimnímu o čekávání oprávn ěných (příjemců výživného). T ěmto věřitelům musí být dána 
možnost získat snadno, rychle a povýtce bezplatn ě exekuční titul, který lze bez dalšího 
uplatnit v evropském právním prostoru a kt erý jim umožní vymoci dlužné výživné.  
Tento nový právní rámec vyžaduje opat ření, které se nesmí omezit na drobné kosmetické 
procesněprávní úpravy. Nutná jsou naopak opat ření ve všech oblastec h, které se dotýkají 
soudní spolupráce v ob čanskoprávních v ěcech: v oblasti mezinárodní p říslušnosti, 
                                                 
5 Internetová stránka: http://www.hcch.net . 
6 Haagská úmluva ze dne 24. října 1956 o právu použitelném na vyživovací povinnost v ůči dětem; 
Haagská úmluva ze dne 15. dubna 1958 o uznání a vykonatelnosti rozhodnutí o vyživovací povinnosti k 
dětem; Haagská úmluva ze dne 2. října 1973 o uznávání a výkonu rozhodnutí o vyživovací povinnosti, 
která mezi státy, jež jsou jejími stranami, nahrazuje úmluvu ze dne 24. října 1956; Haagská úmluva ze 
dne 2. října 1973 o uznávání a výkonu rozhodnutí o vyživovací povinnosti, která mezi státy, jež jsou 
jejími stranami, nahrazuje úmluvu ze dne 24. dubna 1958;  Do tohoto seznamu je nutno doplnit rovn ěž 
Úmluvu ze dne 20. června 1956 o vymáhání výživného v cizin ě uzavřenou v New Yorku v rámci OSN. 
 
CS 4   CS rozhodného práva, uznávání a výkonu ro zhodnutí o vyživovací  povinnosti a odstran ění 
procesních p řekážek. Odpov ědi na všechny tyto problémy musí být krom ě toho dány v 
jediném právním nástroji. 
Zákonodárce musí být veden zejména t ěmito zásadními požadavky: 
1.2.1. Uleh čení života ob čanů  
Primární je snaha o zjednodušení postupu zjiš ťování nároku na výživné. P ředpisy o 
mezinárodní p říslušnosti v na řízení Brusel I již nyní nabízejí oprávn ěnému (příjemci 
výživného) možnost obrátit se na nejbližší p říslušný orgán v blízkosti svého bydlišt ě. Jakmile 
soud vydá rozhodnutí, je nutno zajistit, aby bez da lších formalit nabylo stejné právní moci 
jako ve stát ě, v němž bylo vydáno. Tím bude dosaženo cíle odstranit veškerá „meziopat ření“. 
Obecně musí oprávn ěný (příjemce výživného) obdržet p ři každém procesním kroku pomoc a 
podporu, které se mu prozatím nedostávalo. K tomu má p řispět zřízení struktur spolupráce 
mezi členskými státy. Náleží mezi n ě například možnost, aby oprávn ěný (příjemce 
výživného) mohl podniknout ve škeré nutné kroky v míst ě jeho obvyklého pobytu, až do 
stádia vlastního výkonu rozhodnutí, aby mohl pln ění vymoci nap říklad cestou výkonu 
srážkami ze mzdy nebo jiného obdobného p říjmu nebo p řikázáním pohledávky z ú čtu u 
peněžního ústavu, domoci se toho, aby v byly v jeho prosp ěch použity mechanismy 
spolupráce nebo aby mu byl poskytnut p řístup k informacím, které umožní zjišt ění místa, kde 
se zdržuje dlužník, pop řípadě zjištění jeho majetku. Také z tohoto d ůvodu se p ředpokládá, že 
bude právo na p řístup k soudu siln ěji zajišťováno tím, že budou zájmy oprávn ěného (příjemce 
výživného) hájeny úst ředními orgány členských stát ů.  
Z důvodů jednoduchosti musí být v neposlední řadě odstraněna mnohost pramen ů práva v této 
oblasti, nebo ť v Evropské unii dosud neexistuje jednotný zcela harmonizovaný systém 
uznávání a výkonu cizozemských ro zhodnutí o vyživovací povinnosti.  
Nařízení Brusel I se totiž podle článku 71 [nedotýká] „dohod, jejichž stranami jsou členské 
státy, a soudní p říslušnosti ve zvláštních oblastech práva, které upravují uznávaní a výkon 
rozhodnutí. “ V posledním odstavci téhož článku se dále praví: „Jsou-li jak členský stát 
původu, tak i dožádaný členský stát smluvními stranami dohody  týkající se zv láštní oblasti 
práva, která upravuje podmínky uznávání a vý konu rozhodnutí, platí tyto podmínky.“ Mezi 
takové „zvláštní oblasti práva“ pat ří i vyživovací povinnost; Haagskou úmluvu ze dne 2. října 
1973 o uznávání a výkonu rozhodnutí o vyži vovací povinnosti podepsalo 17 z 25 členských 
států. Pro vzájemné vztahy t ěchto signatá řských členských stát ů platí tudíž „p ředpoklady“ 
stanovené v Haagské úmluv ě z roku 1973, která byla uzav řena před vydáním na řízení Brusel 
I. 
V článku 26 této úmluvy se však praví, že si každý smluvní stát m ůže vyhradit právo ur čitá 
rozhodnutí neuznat a neprohlásit je za vykonate lné, a sice rozhodnutí o vyživovací povinnosti 
k dospělým anebo mezi p říbuznými v pobo ční linii, pop řípadě mezi osobami sešvag řenými. 
Členské státy, které podepsaly úmluvu z roku 19737, uplatnily v ětšinou jednu nebo více 
výhrad na základ ě tohoto ustanovení Výsle dkem je obraz plný protiklad ů v záležitostech 
uznávání a výkonu rozhodnu tí o vyživovací povinnosti.  
                                                 
7 Sedmnáct členských stát ů: Česká republika, Dánsko, , Estonsko, Finsko, Francie, Itálie, Litva 
Lucembursko, N ěmecko, Nizozemsko, Polsko, Portugalsko, Řecko, Slovensko, Spojené království, 
Španělsko, Švédsko. 
 
CS 5   CS Tyto disonance jsou výrazem rozdíl ů mezi jednotlivými státy již v samotném výkladu pojmu 
vyživovací povinnost. Ustanovení  o výhradách obsažená v úmluv ě z roku 1973 skýtají 
možnost tyto rozdíly dále zvýraznit. Umož ňují uznání ur čitých rozhodnutí o výživném 
odmítnout s odkazem na „generální klauzuli výhrady ve řejného po řádku“. Výhrada ve řejného 
pořádku se již neužívá od p řípadu k p řípadu, a posteriori ; uplatňuje se obecn ě, a priori, 
cestou výhrady k úmluv ě z roku 1973, která má p řednost před právem Spole čenství. 
Takovéto diskrepance jsou nadále v Evropské unii vylou čeny, nebo ť se Unie na nejvyšší 
politické úrovni dohodla na takzvaném volném pohybu rozhodnutí o vyživovací povinnosti. Jsou však rovn ěž podnětem k zamyšlení, jak se vyrovnat s námitkami členských stát ů, jež se 
doposud vyslovovaly pro omezení tohoto volného pohybu. 
1.2.2. Posílení právní jistoty  
Harmonizace kolizních norem má p ředevším tu výhodu, že oprávn ění (příjemci výživného) 
mohou jednat v plné znalosti stavu v ěci, aniž by byli vystaveni divergentním podmínkám 
různých vnitrostátních právních řádů. Tímto zp ůsobem je v ur čité míře zajištěno naplnění 
„oprávněného očekávání“.  
Díky předpisům o rozhodném právu rozhodne p říslušný soud na základ ě předpisů hmotného 
práva, jež mají nejužší vztah k dané v ěci. Zamezí se tím rovn ěž tvrdostem zákona: oprávn ěný 
(příjemce výživného) obdrží odpov ěď přiměřenou své situaci, aniž by se stal ob ětí rozličných 
kolizních norem. 
Kolizní norma tak doprovází a usnad ňuje odstra ňování „meziopat ření“ ve stádiu uznávání: 
rozhodnutí je mén ě sporné, pokud bylo vydáno na základ ě zákona, jehož návrh byl 
vypracován na základ ě harmonizovaných pravidel.  
Navíc takové p ředpisy o rozhodném právu umož ňují za určitých podmínek zcela konkrétn ě 
popřít nároky na výživné, které spo čívají ve vyživovací povinnosti, jež není obecn ě 
akceptována ve všech státech (nap říklad vyživovací povinnosti m ezi sourozenci). Kolizní 
norma tak p řestavuje v prostoru volné ho pohybu rozhodnutí „záchrannou sí ť“ a odstra ňuje 
pochybnosti členských stát ů, které pojem vyživovací povinnost vykládají restriktivn ě.  
Funkcí kolizních norem není odstran ění existujících rozdíl ů. Nejde o sjednocení koncepcí, jež 
se zakládají na ur čitých spole čenských, ekonomických nebo kulturních hodnotách 
jednotlivých zemí, ale o to, aby nebylo vydáno rozhodnutí na základ ě zákona, který nemá 
dostatečný vztah k dané rodinné situaci. 
1.2.3. Zabezpe čení účinnosti a stálosti úhrad výživného  
Současná situace se trvale zlepší pouze tehdy, budou-li úhrady výživného skute čně 
realizovány. Oprávn ěný (příjemce výživného) musí mít možnost domoci se rozhodnutí, které 
bude vykonatelné na celém území Evropské unie a následn ě využít jednoduchého a 
harmonizovaného systému výkonu rozhodnutí. Vyžaduje se spln ění tří podmínek. Za prvé 
musí ve všech p řípadech automaticky dojít k p ředběžnému výkonu všech rozhodnutí o 
vyživovací povinnosti. Za dr uhé musí být odstran ěna „meziopat ření“, která byla doposud 
potřebná k tomu, aby bylo rozhodnutí vydané v jednom členském stát ě uznané a vykonatelné 
v jiném členském stát ě. Za třetí musí být p řijata řada opatření v souvislosti s vlastním 
výkonem rozhodnutí: p řístup k informacím o situaci povinného, vytvo ření právních nástroj ů 
 
CS 6   CS umožňujících přímý výkon srážkami ze mzdy a obdobných p říjmů, popřípadě přikázáním 
pohledávky z ú čtu u peněžního ústavu, jakož i zlepšení po řadí pohledávek výživného. 
Uskutečnění cílů sledovaných tímto návrhem bude dosaženo p ři zajištění plného respektování 
základních práv uznaných Evr opskou unií. Mezi nároky oprávn ěných (příjemců výživného) a 
právy povinných (plátc ů výživného) musí být zajišt ěn vyvážený pom ěr; povinní mají mít 
nárok zejména na spravedlivý proces  a právo na ochranu osobních údaj ů. 
2. K ONZULTACE ZÚ ČASTNĚNÝCH STRAN  
Komise zadala vypracování studie o vymáhání pohledávek výživného v členských státech 
Evropské unie8.  
První sch ůzka znalc ů v tomto oboru se konala dne 3. listopadu 2003. Úkolem sch ůzky bylo 
zpracování nejvýznamn ějších aspekt ů, které mají být p ředloženy k diskusi v plánované zelené 
knize o vyživovací povinnosti.  
Zelená kniha o vyživovací povinnosti byla Komisí p řijata dne 15. dubna 20049. První reakce 
byly předmětem veřejného slyšení, které se konalo dne 2. června 2004 Následn ě byla 
obdržena ješt ě další stanoviska10. 
Dne 12. kv ětna 2005 se konala druhá sch ůzka znalc ů z členských stát ů, kterým byly 
předloženy t ři předběžné legislativní návrhy opírající  se o pracovní dokument vypracovaný 
útvary Komise. Sch ůzka poskytla p říležitost k projednání celé škály otázek, které vyvstaly 
ohledně vyživovací povinnosti v Evropské unii, mimo jiné otázek: rozhodného práva, 
mezinárodní p říslušnosti, uznávání cizozemskýc h rozhodnutí, vykonatelnosti a výkonu 
rozhodnutí o vyživovací povinnosti, harmonizace ur čitých procesních p ředpisů, spolupráce 
mezi ústředními orgány, p řístupu k informacím atd.  
Účastníci této sch ůzky byli následn ě požádáni, aby Komisi p ředložili své písemné p řipomínky 
k pracovnímu dokumentu skládajícímu se ze t ří předběžných návrh ů. 
Komise zadala vypracová ní studie o možných d ůsledcích; tato studie byla za řazena do p řílohy 
k tomuto návrhu. P ři této příležitosti byly v rámci zelené kni hy i v období, které následovalo 
po jejím zve řejnění, podrobeny analýze p říspěvky přizvaných odborník ů. Uvažovalo se o 
několika alternativách: zachování statu quo , nelegislativním řešení i o n ěkolika variantách 
zákonodárných iniciativ Spole čenství. Z této studie vyplývá, že k řešení nejr ůznějších obtíží 
právní povahy i praktického ráz u, s nimiž se potýkají oprávn ění (příjemci výživného), by 
mělo Společenství podniknout zásadní kroky, je ž by zahrnuly veškeré možné p řístupy. 
                                                 
8 Do této studie lze nahlédnout na internetové stránce generálního ředitelství pro spravedlnost, svobodu a 
bezpečnost na adrese (URL) 
http://europa.eu.int/comm/justice_home/doc_centr e/civil/studies/doc_c ivil_studies_en.htm  
9 KOM (2004)254 v kone čném znění. 
10 Stanoviska jsou zve řejněna na této adrese (URL): 
http://europa.eu.int:8082/comm/justice_home/ejn/maintenance_claim/maintenance_claim_ec_en.htm  
 
CS 7   CS 3. P RÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU  
3.1. Právní základ 
Oblast, kterou se tento návr h zabývá, spadá od nabytí ú činnosti Amsterdamské smlouvy pod 
článek 65 Smlouvy o založení Evropských spole čenství; právním základem tohoto návrhu je 
čl. 61 písm. c) této smlouvy. 
Článek 65 Smlouvy o ES p řenáší na Spole čenství legislativní pr avomoci v oblasti soudní 
spolupráce v ob čanských v ěcech s mezinárodním prvkem, pokud je to nutné k řádnému 
fungování vnit řního trhu.  
Plánovaná opat ření lze přiřadit k opat řením, která jsou výslovn ě uvedena ve vý čtu (jedná se 
ostatně o výčet neúplný) v článku 65: spory o p říslušnost, kolize právních p ředpisů, uznání a 
výkon rozhodnutí a odstra ňování překážek řádného pr ůběhu občanskoprávních řízení 
podporou slu čitelnosti procesních p ředpisů 
Orgány Spole čenství rozhodnou na základ ě volného uvážení, zda je ur čité opatření nutné k 
řádnému fungování vnit řního trhu. Tento návrh usnad ňuje řádné fungování vnit řního trhu 
v tom smyslu, že vytvo ření nového právního rámce pro vymáhání pohledávek výživného 
přispívá k odstran ění překážek v oblasti volného pohybu osob, který dosud trpí trvajícími 
rozdíly mezi vnitrostátními právními řády ve věcech vymáhání pohledávek výživného. 
S ohledem na podmínku p řeshraničního prvku ( článek 65 SES) jsou v tomto návrhu obsažena 
opatření, jejichž cílem je usnadnit získání exeku čního titulu a domoci se výkonu v p řípadech, 
které vesm ěs obsahují p řeshraniční prvek. Ustanovení o řešení spor ů o příslušnost a kolizní 
normy se per definitionem  týkají mezinárodních skutkových stav ů, včetně právních aspekt ů 
různých zemí. Ustanovení o uznávání a výk onu rozhodnutí mají zajistit, aby rozhodnutí 
vydané v jednom členském stát ě bylo automaticky vykonatelné v jiném členském stát ě. Tato 
ustanovení jsou doprovázena harmonizací procesních p ředpisů omezenou na nejmenší nutnou 
míru. Navržená provád ěcí opatření mají za úkol usnadnit výkon rozhodnutí v jiném členském 
státě. Opatření v oblasti spolupráce a vým ěny informací v kone čném důsledku předpokládají 
účast druhého členského státu. 
Toto nařízení bude p řijato postupem podle čl. 67 odst. 2 Smlouvy o ES. Komise totiž zastává 
názor, že se tento návrh dotýká rodinného práva ve smyslu čl. 67 odst. 5 druhé odrážky 
Smlouvy o ES. 
Z právního hlediska lze tento výklad p řijmout vzhledem k úzké vazb ě mezi vyživovací 
povinností a rodinným právem, ale zárove ň je třeba konstatovat, že takové řešení není zcela 
uspokojivé. Výklad totiž nebere v dostate čné míře v úvahu hybridní povahu pojmu vyživovací 
povinnosti – t řebaže je zakotvena v rodinném právu, její pln ění má jako u každé jiné 
pohledávky povahu pekuniární.  
Zákonodárce Spole čenství zastával dopos ud stanovisko, že lze vyživovací povinnost vy členit 
z oblasti rodinného práva a pod řídit obecným ustanovením o s oudní spolupráci v civilních 
věcech. Z tohoto d ůvodu je rodinné právo na rozd íl od vyživovací povinnosti vy členěno z 
působnosti na řízení Brusel I, které se tak vydalo stejnou cestou jako Bruselská úmluva ze dne 
27. září 1968. Naopak na řízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27 . listopadu 2003 o 
 
CS 8   CS příslušnosti a uznávání  a výkonu rozhodnutí ve v ěcech manželských a ve v ěcech rodi čovské 
zodpovědnosti (dále jen: „nové na řízení Brusel II“)11 pokrývá podstatnou část rodinného 
práva (rozvod, rodi čovskou zodpov ědnost), ale vylu čuje vyživovací povinnost. Na řízení 
Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí 
evropský exeku ční titul pro nesporné nároky12 (dále jen „na řízení EET“), zahrnuje 
pohledávky výživného a bylo p řijato spolurozhodovacím postupem. 
U tohoto na řízení je tomu jinak – zabývá se výlu čně vyživovací povinností, která je 
v ostatních zmín ěných právních nástrojích pojednána pouze okrajov ě. Doslovné zn ění 
Smlouvy o ES umož ňuje Komisi toliko konstatování, že se p ředkládaný návrh týká rodinného 
práva, a tudíž nepodléhá spolurozhodovacímu postupu. 
Výše citovaným nevýhodám by se bylo možn o vyhnout, kdyby Rada rozhodla, že se na 
vyživovací povinnost budou op ět vztahovat obecné p ředpisy. Podle čl. 67 odst. 2 druhé 
odrážky Smlouvy o ES m ůže totiž Rada po konzultaci s Evropským parlamentem p řijmout 
jednomyslné rozhodnutí, podle n ěhož se na všechny oblasti práva nebo části oblastí, na které 
se vztahuje t řetí část čtvrté hlavy Smlouvy o ES, použije postup podle článku 251. Z toho 
vyplývá, že je možné p řevést oblast vyživovací  povinnosti, na niž se dosud vztahoval 
požadavek jednomyslného rozhodnutí, mezi  materie podléhající spolurozhodovacímu 
postupu.  
Komise doporu čuje Radě přijmout rozhodnutí ve výše uvede ném smyslu; takovéto rozhodnutí 
by bylo v souladu se zvlášt ním povahou vyživovací povinnosti a navíc by zapadalo do 
zákonného rámce, v n ěmž Společenství doposud v této oblasti jednalo. 
3.2. Zásada proporcionality a zásada subsidiarity 
Cílů tohoto na řízení nemohou členské státy dosáhnout samy. Mají-li pravidla mezinárodní 
příslušnosti a kolizní normy i p ředpisy o uznávání a výkonu rozhodnutí usnadnit fungování 
vnitřního trhu, musí být jednotné. Pouze opat ření na úrovni Spole čenství může zajistit 
ekvivalenci použitelných p ředpisů, jak již to bylo u činěno v jiných p řípadech, nap říklad 
v případě nařízení Brusel I. Totéž platí pro ustanovení o spolupráci, jelikož ur čené ústřední 
orgány musí podléhat v celé Evropské unii týmž povinnostem v oblasti vzájemné ú řední 
pomoci. 
Tento návrh je zcela v souladu se zásadou prop orcionality, protože se omezuje na nejmenší 
míru pot řebnou k dosažení t ěchto cílů. Zejména kolizní normy umož ňují neprovád ět 
harmonizaci hmotn ěprávních p ředpisů. Předpisy o p říslušnosti a o uznávání a výkonu 
rozhodnutí zase mají jen nepatrný do pad na vnitrostátní procesní p ředpisy. 
Pro zvolenou formu právního p ředpisu, jíž je forma na řízení, existuje n ěkolik důvodů. 
Členským stát ům nemá být poskytnuta možnost užít volnou úvahu: ani p ři stanovení p ředpisů 
o mezinárodní p říslušnosti, které mají zajistit právní jistotu ob čanů i obchodních spole čností, 
ani v postupech uznávání a výkonu, jež musí být nutn ě jednozna čné a jednotné. Totéž platí 
pro kolizní normy. Návrh totiž obsahuje jednotné p ředpisy o rozhodném právu, které jsou 
natolik precizní a bezpodmíne čné, že není nutná jejich trans pozice do vnitrostátního práva. 
Pokud by členské státy mohly užít volnou úvahu p ři transpozici t ěchto předpisů, zavládla by 
opět právní nejistota, již má práv ě tento návrh odstranit. 
                                                 
11 Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s 1-29. 
12 Úř. věst. L 143, 30.4.04, s. 15-39. 
 
CS 9   CS Obecně má transparence v této oblasti mimo řádný význam. P ředpisy použitelné v Evropském 
společenství musí být p římo uplatnitelné a jednotn ě formulované, aniž by vyvstávala pot řeba 
vyhledávat je ve vnitrostátním právu, jež právní akty Spole čenství obsahov ě transponuje a 
v němž se dot čené osoby často nevyznají. Právní forma na řízení dává navíc Soudnímu dvoru 
možnost zajiš ťovat jednotné uplat ňování příslušných ustanovení ve všech členských státech. 
3.3. Stanovisko Spojeného král ovství, Irska a Dánska 
Hlava IV Smlouvy o založení Evropského spole čenství, která je ur čující pro oblast 
upravovanou tímto na řízením, neplatí pro Spojené království a Irsko, ledaže se tyto zem ě 
rozhodnou pro ú čast na opat řeních podle protokolu v p říloze ke Smlouv ě o ES.  
Hlava IV Smlouvy o ES se podle protokolu nevztahuje ani na Dánsko. 
 
CS 10   CS 2005/0259 (CNS) 
Návrh 
NAŘÍZENÍ RADY 
o příslušnosti, použitelném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a spolupráci ve v ěcech 
vyživovací povinnosti 
RADA EVROPSKÉ UNIE, 
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského spole čenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a čl. 
67 odst. 2 této smlouvy, 
s ohledem na návrh Komise13, 
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu14, 
s ohledem na stanovisko Evropského hospodá řského a sociálního výboru15, 
vzhledem k t ěmto důvodům: 
(1) Spole čenství si stanovilo za c íl zachovávat a rozvíjet Evr opskou unii jakožto prostor 
svobody, bezpe čnosti a práva, ve kterém je zajišt ěn volný pohyb osob. Pro postupné 
vytvoření tohoto prostoru má Spole čenství přijímat zejména opat ření v oblasti soudní 
spolupráce ve v ěcech občanských s cílem zajistit řádné fungování vnit řního trhu. 
(2) V této souvislosti p řijalo dosud Spole čenství mimo jiné tato opat ření: nařízení Rady 
(ES) č. 1348/2000 o doru čování soudních a mimosoudních písemností ve v ěcech 
občanských a obchodních v členských státech16, nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 
22. prosince 2000 o soudní p říslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve v ěcech 
občanských a obchodních17, rozhodnutí Rady 2001/470/ES ze dne 28. kv ětna 2001 o 
zřízení Evropské soudní sít ě pro věci občanské a obchodní18, nařízení Rady (ES) č. 
1206/2001 ze dne 28. kv ětna 2001 o spolupráci soud ů členských stát ů při dokazování 
v občanských nebo obchodních v ěcech19, nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. 
listopadu 2003 o p říslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve v ěcech manželských 
a ve věcech rodičovské zodpov ědnosti a o zrušení na řízení (ES) č. 1347/200020, jakož i 
                                                 
13 Úř. věst. C […], […], s. […]. 
14 Úř. věst. C […], […], s. […]. 
15 Úř. věst. C […], […], s. […]. 
16 Úř. věst. L 160, 30.6.2000, s. 37. 
17 Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1. 
18 Úř. věst. L 174, 27.6.2001, s. 25. 
19 Úř. věst. L 174, 27.6.2001, s. 1. 
20 Úř. věst. L 338, 23.12.2003, s. 1. 
 
CS 11   CS nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, 
kterým se zavádí evropský exeku ční titul pro nesporné nároky21. 
(3) Evropská rada dala na svém zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 podn ět 
k vytvoření zvláštních spole čných procesních pravidel pro zjednodušené a urychlené 
řešení přeshraničních spor ů, zejména ve v ěcech vyživovací povinnosti. Doporu čila 
rovněž zrušit „meziopat ření“, jichž bylo doposud zapot řebí, aby mohlo být rozhodnutí 
vydané v jednom členském stát ě uznáno a vykonáno v jiném členském stát ě. 
(4) Dne 30. listopadu 2000 p řijala Rada spole čný program Komise a Rady o opat řeních k 
provádění zásady vzájemného uznávání rozhodnutí v ob čanských a obchodních 
věcech22.  
(5) Evropská rada p řijala na svém zasedání, které se konalo ve dnech 4. a 5. listopadu 
2004 v Bruselu, nový program, takzvaný „H aagský program k posílení svobody, 
bezpečnosti a práva v Ev ropské unii“.  
(6) Ve dnech 2. a 3. června 2005 p řijaly Rada a Komise spole čný akční program, jímž se 
pomocí konkrétních opat ření uskute čňuje Haagský program a který se zmi ňuje o 
nutnosti p řijmout návrhy ve v ěci vyživovací povinnosti. 
(7) Oprávn ěný (příjemce výživného) by m ěl mít možnost bez problém ů dosáhnout 
rozhodnutí, které je automaticky vykonatelné ve všech ostatních členských státech a 
navíc je lze vykonat snáze a rychleji. 
(8) Aby bylo možno dosáhnout tohoto cíle a zajistit ob čanům lepší p řístup k příslušným 
právním normám, je vhodné v členit veškerá opat ření nutná k vymáhání pohledávek 
výživného na celém území Spole čenství do jediného na řízení. Nařízení by tudíž m ělo 
obsahovat ustanovení o kompeten čních sporech, kolizní no rmách, o vykonatelnosti a 
výkonu cizozemských rozhodnutí a o spolupráci p říslušných orgán ů. 
(9) Působnost na řízení by m ěla zahrnout všechny druhy vyživovací povinnosti vyplývající 
z příbuzenství nebo vztah ů s obdobným ú činkem, aby tak bylo možno zajistit rovné 
zacházení se všemi oprávn ěnými (příjemci výživného). 
(10) Předpisy o mezinárodní p říslušnosti se nepatrn ě liší od nyn ějších platných ustanovení 
nařízení (ES) č. 44/2001. Aby bylo možno co nejlépe chránit zájmy oprávn ěných 
(příjemců výživného) a umožnit řádný výkon práva v Evropské unii, m ěly by být 
příslušné p ředpisy jasn ější a nap říště zahrnout všechny p řípady, v nichž existuje 
dostatečně těsný vztah mezi situací ú častníků a členským státem. Okolnost, že má 
žalovaný obvyklé bydlišt ě ve třetím státě, by již nem ěla představovat d ůvod pro 
vyloučení práva Spole čenství, a nap říště by již nem ěla být dána možnost odkázat na 
vnitrostátní právo. 
(11) Strany mají mít možnost ur čit souhlasným prohlášením rozhodné právo, s výjimkou 
případů vyživovací povinnosti v ůči nezletilému dít ěti, kdy je t řeba zajistit 
ochranu „slabší strany“. 
                                                 
21 Úř. věst. L 143, 30.4.2004, s. 15. 
22 Úř. věst. C 12 ze dne 15.1.2001. 
 
CS 12   CS (12) Navíc je nutno zavést jednozna čný a účinný mechanismus řešení otázek litispendence 
a souvisejících řízení probíhajících u r ůzných soud ů. 
(13) Kolizní normy by m ěly platit pouze pro vy živovací povinnost, ale nem ěly by 
stanovovat, podle kterého práva se ur čí, zda existuje rodinný pom ěr, jenž tuto 
vyživovací povinnost zakládá.  
(14) Jako u mezinárodních právních nástroj ů má mít nadále p řednost právo zem ě, v níž má 
oprávněný (příjemce výživného) obvyklé bydlišt ě, na druhém míst ě však by m ělo 
následovat právo státu, v n ěmž bylo soudní řízení zahájeno ( lex fori ), protože 
v takových p řípadech lze spory v této specifické oblasti obvykle vy řešit snáze, rychleji 
a s menšími náklady. 
(15) Nelze-li nárok na výživné prosadit ani jedním z výše uvedených zp ůsobů, měla by 
existovat možnost použít právo zem ě, k níž má vyživovací povinnost úzký vztah. 
Takovouto zemí m ůže být především – nikoli však výlu čně – země státní příslušnosti 
obou účastníků řízení. 
(16) Účastníci řízení by m ěli mít možnost za ur čitých podmínek sami ur čit rozhodné právo. 
Pro účely řízení by tak m ěli mít možnost rozhodnout se pro lex fori . Kromě toho by 
měli mít možnost smluvn ě určit rozhodné právo, než v ůbec dojde k právnímu sporu, a 
to u všech druh ů vyživovací povinnosti s výjimkou výživného pro d ěti nebo pot řebné 
dospělé; kromě toho by jejich volba m ěla být omezena na výb ěr určitých zákon ů. 
(17) Žalovaný by m ěl být chrán ěn před uplatn ěním práva ur čeného podle tohoto na řízení 
v případech, kdy není rodinnému pom ěru, který ospravedl ňuje přiznání plateb 
výživného, jednozna čně přiznáno privilegované postavení. To by m ělo platit zejména 
pro vztahy p říbuzných v pobo ční linii, mezi osobami sešvag řenými, pro vyživovací 
povinnost potomk ů vůči příbuzným ve vzestupné linii, anebo pro trvání vyživovací 
povinnosti po zániku manželství.  
(18) Rozhodnutí o vyživovací  povinnosti vydaná v jednom členském stát ě by měla být bez 
dalšího řízení uznána v jiném členském stát ě a být v n ěm vykonatelná. Aby bylo 
možno odstranit veškerá „meziopat ření“, měla by být provedena minimální 
harmonizace procesních pravidel. To by m ělo zajistit spln ění požadavk ů na účinnou 
právní ochranu ve všech členských státech podle spole čných právních norem. 
(19) Rozhodnutí o vyživovací povinnosti p řijaté v jednom členském stát ě musí být možné 
rychle a ú činně vykonat v jiném členském stát ě. Oprávnění (příjemci výživného) by 
měli především získat možnost provedení výkonu rozhodnutí p římo srážkami ze mzdy 
a obdobných p říjmů, popřípadě přikázáním pohledávky z bankovních ú čtů povinných. 
(20) Vykonatelné ve řejné listiny a dohody mezi stranami by m ěly získat stejné postavení 
jako rozhodnutí. 
(21) Aby bylo možno usnadnit vymáhání výživného, m ěly by se v členských státech z řídit 
ústřední orgány, které by spolupracovaly  v obecných otázkác h i v konkrétních 
případech. Tyto úst řední orgány by si m ěly vyměňovat informace s cílem zjišt ění, kde 
se povinní (plátci výživ ného) zdržují, a ocen ění jejich majetkových hodnot a p říjmů 
v souladu s veškerými požadavky na ochranu fyzických osob p ři zpracování osobních 
údajů podle sm ěrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) 95/46 ze dne 24. října 1995 
 
CS 13   CS o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údaj ů a o volném 
pohybu těchto údajů23. 
(22) Toto na řízení bere ohled na základní práva a zachovává principy uznané zejména 
Listinou základních práv Evropské unie.  K tomu náleží zejména respektování 
soukromí a rodinného života, ochrana osobních údaj ů, uznávání práv dít ěte a právo na 
účinnou právní ochranu nestranným soudem podle článků 7, 8, 24 a 47 Listiny. 
(23) V souladu s článkem 2 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o 
postupech pro výkon provád ěcích pravomocí sv ěřených Komisi24 by měla být opat ření 
potřebná k provád ění tohoto na řízení přijata konzulta čním postupem podle článku 3 
uvedeného rozhodnutí. 
(24) Toto na řízení nastupuje na místo d říve přijatých nástroj ů Společenství upravujících 
tutéž oblast. V zájmu sjednocení a zj ednodušení platných právních norem by m ěly mít 
kromě toho přednost před ostatními mezinárodními prá vními nástroji použitelnými ve 
vztazích mezi členskými státy.  
(25) Jelikož cíle plánovaného opat ření – vytvo ření nástroj ů efektivního vymáhání 
pohledávek výživného na území Evropské unie – nelze ú činně uskutečnit na úrovni 
členských stát ů, a tudíž je lépe dosažitelné na úrovni Spole čenství, může Společenství 
přijmout opat ření v souladu s principem subsidiarity zakotveným v článku 5 Smlouvy 
o ES. V souladu se zásadou proporcionality vymezenou v uvedeném článku 
nepřekračuje toto na řízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení t ěchto cílů.  
(26) [Spojené království a Irsko v souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného 
království a Irska, p řipojeného ke Smlouv ě o Evropské unii a Smlouv ě o založení 
Evropského spole čenství, oznámily své p řání účastnit se p řijímání a používání tohoto 
nařízení.] 
(27) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, p řipojeného ke Smlouv ě o 
Evropské unii a ke Smlouv ě o založení Evropského spole čenství, se Dánsko nepodílí 
na přijímání tohoto na řízení, a proto pro n ě není závazné ani použitelné. 
                                                 
23 Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31-50. 
24 Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. 
 
CS 14   CS PŘIJALA TOTO NA ŘÍZENÍ: 
Kapitola I 
Oblast působnosti a definice 
Článek 1 
Oblast působnosti 
1. Toto na řízení se použije na vyži vovací povinnost, která vyplývá z rodinných pom ěrů 
nebo pom ěrů, které mají podle rozhodného práva obdobný ú činek. 
2. V tomto na řízení se pojmem „ členský stát“ rozumí veškeré členské státy s výjimkou 
Dánska [, Spojeného království a Irska]. 
Článek 2 
Definice pojm ů 
Pro účely tohoto na řízení se rozumí: 
(1) „soudem“ jakýkoli orgán, jenž je v členských státech p říslušný ve v ěcech vyživovací 
povinnosti; 
(2) „soudcem“ soudce ve v ěcech vyživovací povinnosti nebo jiná ú řední osoba, jejíž 
pravomoci odpovídají pravomocem soudce;  
(3) „rozhodnutím“ jakékoliv rozhodnutí vydané soudem členského státu ve v ěcech 
vyživovací povinnosti, jako je  rozsudek, usnesení, pop řípadě správní rozhodnutí, 
anebo příkaz výkonu rozhodnutí v četně rozhodnutí (vyššího soudního ú ředníka) o 
stanovení výše náklad ů řízení;  
(4) „veřejnou listinou“ 
a) písemnost, která slouží v oblasti vyživovací povinnosti jako ve řejná listina a 
jejíž pravost 
i) dokládá podpis a obsah listiny ii) byla zjišt ěna úřadem nebo jiným orgánem, kterého k tomu zmocnil 
členský stát p ůvodu nebo 
b) dohodou o poskytování výživného uzav řenou se správním ú řadem nebo jím 
ověřenou; 
 
CS 15   CS (5) „členským státem p ůvodu“ členský stát, ve kterém bylo vydáno rozhodnutí, jehož 
výkon má být proveden; 
(6) „členským státem výkonu“ členský stát, v n ěmž má být výkon proveden; 
(7) „původním soudem“ soud, který vydal rozhodn utí, jehož výkon má být proveden; 
(8) „oprávněným (příjemcem výživného)“ jakákoli fyzická osoba, která má nebo 
uplatňuje právo na poskytování výživného; 
(9) „povinným (plátcem výživného)“ jakákoli fy zická osoba, která dluží výživné nebo 
vůči níž bylo uplatn ěno právo na poskytování výživného 
Kapitola II 
Příslušnost 
Článek 3 
Obecná p říslušnost 
Ve věcech vyživovací povinnosti jsou v členských státech p říslušné 
a) soudy místa, v n ěmž má obvyklé bydlišt ě žalovaný, nebo 
b) soudy místa, v n ěmž má obvyklé bydlišt ě žalobce, nebo 
c) soudy, které jsou p říslušné pro žaloby ve v ěcech osobního stavu, je-li zárove ň 
uplatněn i nárok na výživné, ledaže je tato p říslušnost odvozena výlu čně ze 
státní příslušnosti jedné ze stran, nebo 
d) soudy, které jsou p říslušné pro žaloby ve v ěcech rodi čovské zodpov ědnosti ve 
smyslu na řízení Rady (ES) č. 2201/2003, je-li zárove ň uplatněn i nárok na 
výživné. 
Článek 4 
Dohoda o p říslušnosti 
1. Dohodly-li se strany, z nichž nejmén ě jedna má své obvyklé bydlišt ě na výsostném 
území určitého členského státu, že má v probíhajícím nebo p řípadném budoucím 
sporu o výživné rozhodnout soud nebo soudy ur čitého členského státu, je p říslušným 
soud, pop řípadě soudy, tohoto členského státu Není-li stanoveno jinak, jedná se 
v takovém p řípadě o příslušnost výlu čnou.  
 
CS 16   CS 2. Dohoda o rozhodném právu musí být uzav řena písemnou formou. Požadavek 
písemné formy je dodržen p ři jakémkoli podání elektr onickou cestou, jež umož ňuje 
trvalý záznam této dohody. 
3. Nemají-li ob ě strany dohody o soudní p říslušnosti obvyklé míst o pobytu na území 
členského státu, nemohou rozhodovat soudy ostatních členských stát ů, ledaže se 
určené soudy prohlásily nep říslušnými. 
4. Tento článek se nevztahuje na spory o výživné, jež se týkají dít ěte mladšího osmnácti 
let. 
Článek 5 
Příslušnost založená dosta vením se žalovaného p řed soud 
Podle článků 3 a 4 je p říslušný soudce členského státu, p řed nějž se osobn ě dostaví žalovaný. 
To neplatí, pokud se žalovaný dostaví  k soudu, aby uplatnil nedostatek p říslušnosti, nebo 
pokud je podle článku 4 výlu čně příslušný jiný soud.  
Článek 6 
Zbytková p říslušnost 
Nelze-li ur čit příslušnost soudu podle článků 3 až 5, jsou p říslušné tyto soudy: 
a) soudy členského státu spole čné státní p říslušnosti oprávn ěného (příjemce 
výživného) a povinného (plátce výživného); nebo 
b) jedná-li se o vyživovací povinnost m ezi manželi nebo bývalými manžely, 
soudy členského státu, na jehož území se nacházelo poslední spole čné obvyklé 
bydliště obou manžel ů, pokud bylo jejich spole čným bydlišt ěm ještě v době 
kratší jednoho roku p řed podáním žaloby. 
Článek 7 
Litispendence 
1. Je-li podána žaloba k soud ům různých členských stát ů ohledně téhož nároku na 
výživné, soud, k n ěmuž je podána pozd ěji, přeruší z úřední povinnosti řízení na dobu, 
než bude ur čena příslušnost soudu, k n ěmuž byla podána d říve. 
2. Jakmile je ur čena příslušnost soudu, u n ějž bylo řízení zahájeno d říve, prohlásí se 
soud, k němuž byla žaloba podána pozd ěji, nepříslušným ve prosp ěch soudu, u n ějž 
bylo řízení zahájeno d říve. 
 
CS 17   CS Článek 8 
Související řízení 
1. Pokud řízení, která spolu vzájemn ě souvisí, probíhají u soud ů různých členských 
států, může soud, k n ěmuž byla podána žaloba pozd ěji, přerušit řízení. 
2. Jedná-li se o řízení v prvním stupni, m ůže se soud, k n ěmuž byla podána žaloba 
později, prohlásit na návrh jedné ze stran nep říslušným, je-li soud, k n ěmuž byla 
podána žaloba d říve, příslušný pro daná řízení a právo tohoto soudu umož ňuje 
spojení věcí. 
3. Vzájemn ě související řízení ve smyslu tohoto článku jsou řízení, mezi nimiž je dán 
tak úzký vztah, že je z řejmě vhodné jejich spojení a vydání spole čného rozhodnutí, 
aby se zamezilo možnosti, že budou v rozd ělených řízeních vydána rozhodnutí, jež 
by si vzájemn ě odporovala.  
Článek 9 
Podání žaloby k soudu 
Pro účely této kapitoly se za zahájení řízení před soudem považuje okamžik, kdy 
a) byl návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná pí semnost podán k soudu za 
předpokladu, že žalobce následn ě nepochybil p ři učinění kroků požadovaných 
pro doručení žalovanému, nebo 
b) písemnost byla p řevzata orgánem p říslušným pro její doru čení v případě, že 
musí být doru čena před podáním u soudu, za p ředpokladu, že navrhovatel 
následně nepochybil p ři učinění kroků požadovaných v souvislosti s podáním 
písemnosti u soudu.  
Článek 10 
Předběžná a zajiš ťovací opat ření 
Návrh na vydání p ředběžných a zajiš ťovacích opat ření podle práva ur čitého členského státu 
lze podat soudním orgán ům tohoto státu i tehdy, je-li podle tohoto na řízení pro rozhodnutí ve 
věci hlavní p říslušný soud jiného členského státu. 
Článek 11 
Přezkoumání p říslušnosti 
Soud členského státu se prohlásí z ú řední povinnosti nep říslušným, je-li k n ěmu podán návrh 
na zahájení řízení ve v ěci, v níž podle tohoto na řízení není p říslušný.  
 
CS 18   CS Kapitola III 
Použitelné právo 
Článek 12 
Absence ú činku na existenci rodinného pom ěru 
Ustanovení této kapitoly ur čují pouze právo použ itelné na vyživovací  povinnost; právo 
použitelné na n ěkterý z rodinných pom ěrů ve smyslu článku 1 jimi není dot čeno. 
Článek 13 
Základní pravidla 
1. V otázkách vyživovací povinnosti se použije právo státu, v n ěmž má oprávn ěný 
(příjemce výživného) obvyklé bydlišt ě.  
2. Lex fori  se použije, jestliže 
a) na základ ě rozhodného práva ur čeného podle odstavce 1 nem ůže oprávn ěný 
(příjemce výživného) výživné obdržet od povinného (plátce výživného) nebo  
b) oprávn ěný (příjemce výživného) to navr hne a jedná se zárove ň o právo státu, 
v němž má povinný obvyklé bydlišt ě. 
3. Pokud oprávn ěný (příjemce výživného) nem ůže prosadit sv ůj nárok vůči povinnému 
(plátci výživného) podle žádného z právních řádů vyjmenovaných v p ředchozích 
odstavcích, ale vyživovací povinnost vykazuje úzký vztah k jinému státu, p ředevším 
ke státu spole čné státní p říslušnosti oprávn ěného (příjemce výživného) a povinného 
(plátce výživného), použije  se právo státu, k n ěmuž má vyživovací povinnost takto 
úzký vztah. 
Článek 14 
Volba práva 
Aniž by bylo dot čeno ustanovení článku 13, oprávn ěný (příjemce výživného) a povinný 
(plátce výživného) se mohou 
a) při podání žaloby výslovn ě nebo jakýmkoli jiným zp ůsobem nep řipouštějícím 
odchylný výklad rozhodnout pro ú čely řízení pro právo soudu, k n ěmuž se 
žaloba podává 
 
CS 19   CS b) kdykoli písemnou formou dohodnout rozhodné právo s výjimkou vyživovací 
povinnosti v ůči dětem mladším 18 let a dosp ělým, kteří nejsou z d ůvodu 
změny nebo nedostate čnosti svých osobních schopností s to se o sebe postarat, 
a tudíž nemohou hájit své zájmy (dále jen „dosp ělí vyžadující pomoc“), 
v kterémžto p řípadě se svoboda volby práva omezuje na 
i) právo jejich spole čné státní p říslušnosti v okamžiku uzav ření takové 
dohody, 
ii) právo státu, v n ěmž mají spole čné obvyklé bydlišt ě, nebo v n ěmž má 
k okamžiku uzav ření dohody obvyklé bydlišt ě oprávněný (příjemce 
výživného) nebo povinný (plátce výživného), 
iii) právo, jímž se k okamžiku uzav ření dohody řídí jejich majetkoprávní 
vztahy, jestliže se jedná o vyživovací povinnost mezi dv ěma osobami, 
které jsou či byly manžely nebo mezi nimi existuje či existoval vztah, 
jenž má podle na n ěj použitelného práva obdobný ú činek. 
Článek 15 
Nepoužití práva, jež bylo ur čeno podle tohoto na řízení, k návrhu povinného (plátce 
výživného) 
1. S výjimkou vyživovací povinnosti v ůči dětem a potřebným dosp ělým a mezi manželi 
a rozvedenými manželi m ůže povinný (plátce výživného) popírat nárok oprávn ěného 
(příjemce výživného) podle práva zem ě jejich spole čné státní p říslušnosti nebo, 
nemají-li spole čnou státní p říslušnost, podle práva zem ě, v níž má obvyklé bydlišt ě. 
2. Jedná-li se o vyživovací povinnost mezi manželi nebo rozvedenými manželi, m ůže 
povinný (plátce výživného) popírat nárok oprávn ěného (příjemce výživného) v ůči 
němu podle práva zem ě, k níž má uzav ření manželství nejt ěsnější vztah. 
Článek 16 
Veřejné instituce 
Veřejná instituce m ůže uplatnit sv ůj nárok na uhrazení výživného oprávn ěnému (příjemci 
výživného) podle práva, jímž se sama řídí. 
Článek 17 
Věcná působnost rozhodného práva 
1. Právem použitelným pro zálež itosti vyživovací povinnosti se řídí zejména 
(a) existence a rozsah nárok ů oprávněného (příjemce výživného) a odp ůrců, 
 
CS 20   CS (b) možnost zp ětného uplatn ění nároků na výživné, 
(c) způsob výpočtu a valorizace úhrad výživného 
(d) promlčecí lhůty a lhůty pro podání žaloby, 
(e) právo ve řejné instituce, která zaplatila oprávn ěnému (příjemci výživného) 
výživné, na úhradu její platby i m eze platební povinnosti povinného (plátce 
výživného). 
2. P ři stanovení výše úhrady výživného je nezávisle na hmotn ěprávních p ředpisech 
použitelného práva nutné brát ohled na pot řeby oprávn ěného (příjemce výživného) i 
finanční možnosti povinného (plátce výživného).  
Článek 18 
Užití práva t řetího státu 
Rozhodné právo podle tohoto na řízení je nutno použít i tehdy , nejedná-li se o právo členského 
státu. 
Článek 19 
Postoupení 
1. Aniž by byl dot čen odstavec 2, rozumí se odkazem na právo ur čitého státu platné 
právní normy tohoto státu s výjimkou p ředpisů mezinárodního práva soukromého. 
2. Je-li podle tohoto na řízení třeba použít právo ne členského státu a normy 
mezinárodního práva soukromého tohoto st átu odkazují na právo jiného státu, 
použije soud, u n ějž bylo řízení zahájeno, své vnitrostátní právo. 
Článek 20 
Výhrada ve řejného po řádku 
Určité ustanovení práva ur čeného podle tohoto na řízení se nepoužije jen tehdy, pokud by bylo 
jeho užití ve z řejmém rozporu se zásadami ve řejného po řádku státu soudu, u n ějž bylo řízení 
zahájeno. Užití ustanovení práva ur čitého členského státu však z tohoto d ůvodu odmítnout 
nelze. 
 
CS 21   CS Článek 21 
Státy bez jednotného právního řádu 
Jestliže se stát skládá z více územ ních jednotek, kde se vyživovací povinnost řídí jejich 
vlastními právními normami, považuje se pro ú čely určení práva použitelné ho podle tohoto 
nařízení každá z t ěchto územních jednotek za stát. 
Kapitola IV 
Společné procesní p ředpisy 
Článek 22 
Doručování 
1. V p řípadech řízení před soudem členského státu se žalovanému doru čí rozhodnutí o 
zahájení řízení nebo písemnost stejného právního ú činku některým z t ěchto způsobů: 
a) osobním doru čením, při němž příjemce podepíše potvrzenku o doru čení 
s uvedením data doru čení, 
b) osobním doru čením, při němž příslušná osoba, která doru čení provedla, 
podepíše doklad, v n ěmž se udává, že p říjemce písemnost obdržel, anebo její 
přijetí bezdůvodně odmítl, a v n ěmž je uvedeno datum doru čení, 
c) doru čením prost řednictvím provozovatele poštovních služeb, kdy p říjemce 
podepíše potvrzení o doru čení s uvedením data doru čení a zašle je zp ět, 
d) doru čení elektronickými prost ředky, nap říklad telefaxem nebo elektronickou 
poštou, kdy p říjemce podepíše potvrzení o doru čení s uvedením data doru čení 
a zašle je zp ět. 
2. Žalovanému je k p řípravě obhajoby poskytnuta lh ůta nejmén ě 30 dnů od doručení 
písemnosti podle odstavce 1.  
3. Členské státy oznámí Komisi ve lh ůtě šesti měsíců od nabytí platnosti tohoto 
nařízení přípustné zp ůsoby doru čování. Sd ělí Komisi jakoukoli zm ěnu těchto údajů. 
 Komise tyto informace zp řístupní ve řejnosti. 
 
CS 22   CS Článek 23 
Přezkoumání p řípustnosti 
1. Pokud se odp ůrce, který má obvyklé bydlišt ě na území jiného členského státu, než je 
členský stát, ve kterém byl ná vrh podán, nedostaví k soudu, p řeruší příslušný soud 
řízení do doby, než bude prokázáno, že odp ůrce mohl obdržet návrh na zahájení 
řízení nebo jinou rovno cennou písemnost podle článku 22 v dostate čném předstihu, 
jenž mu umož ňuje přípravu na jednání p řed soudem, nebo že k tomu byly u činěny 
veškeré nezbytné kroky. 
2. Pokud se odp ůrce, který má obvyklé bydlišt ě na území ne členského státu, nedostaví 
k soudu, p řeruší příslušný soud řízení do doby, než bude prokázáno, že odp ůrce mohl 
obdržet návrh na zahájení řízení nebo jinou rovnocennou písemnost v dostate čném 
předstihu, jenž mu umož ňuje přípravu na jednání p řed soudem, nebo že k tomu byly 
učiněny veškeré nezbytné kroky. 
3. Řídí-li se doru čování písemnosti o zahájení řízení nebo písemnosti stejného právního 
účinku Haagskou úmluvou ze dne 15. listopadu 1973 o doru čování soudních a 
mimosoudních písemností v cizin ě ve věcech občanských a obchodních, použije se 
článek 15 uvedené úmluvy .  
Článek 24 
Rozhodnutí a p řezkum 
1. Pokud se žalovaný nedostavil k jednání a  
a) nelze nade vší pochybnos t zjistit, zda obdržel sd ělení o zahájení řízení nebo 
srovnatelnou písemnost, nebo  
b) nemohl uplatn ění nároku na výživné z d ůvodu vyšší moci nebo mimo řádných 
okolností bez vlastního zavin ění napadnout, 
rozhodnutí m ůže být vydáno, ale žalovaný  má právo požádat p ůvodní soud o 
přezkum rozhodnutí. 
2. B ěh lhůty pro podání návrhu na p řezkum rozhodnutí po číná dnem, kdy se žalovaný o 
tomto rozhodnutí prokazateln ě dozvěděl a byl schopen na n ě reagovat, nejpozd ěji 
však dnem, kdy jej p říslušný orgán provád ějící výkon rozhodnutí o tomto rozhodnutí 
zpravil. Tato lh ůta nesmí být kratší dvaceti dn ů. 
3. Návrh na p řezkoumání má za následek pozastavení všech opat ření výkonu 
rozhodnutí provád ěných v daném členském stát ě. 
 
CS 23   CS Kapitola V 
Vykonatelnost rozhodnutí 
Článek 25 
Vykonatelnost 
Rozhodnutí vydané v ur čitém členském stát ě, které je v tomto stát ě vykonatelné, je uznáno 
v jiném členském stát ě, kde lze provést jeho výkon, aniž  by bylo nutné vydat prohlášení 
vykonatelnosti a aniž by bylo mo žno napadnout jeho uznání. 
Článek 26 
Předběžný výkon 
Rozhodnutí vydané v jednom členském stát ě je ze zákona vykonatelné bez ohledu na podání 
vnitrostátního opravného prost ředku. Složení pen ěžité záruky nelze požadovat. 
Kapitola VI 
Výkon 
Článek 27 
Vykonávací řízení 
Aniž by byla dot čena ustanovení tohoto na řízení, provád ějí se rozhodnutí vydaná v jiném 
členském stát ě podle práva státu výkonu. 
Článek 28 
Předkládání listin a jiných písemných doklad ů 
Strana, která v ur čitém členském stát ě navrhne uznání nebo provedení výkonu rozhodnutí 
vydaného v jiném členském stát ě, předloží vyhotovení ro zhodnutí, které spl ňuje podmínky 
průkaznosti, jakož i potvrzení vystavené p říslušným orgánem s použitím formulá ře 
obsaženého v p říloze I. 
Příslušné orgány státu výkonu nesm ějí vyžadovat p řeklad těchto písemností. 
 
CS 24   CS Článek 29 
Částečné nebo úplné osvobození od náklad ů řízení 
Pokud byl žalobce v p ůvodním členském stát ě částečně nebo zcela osvobozen od náklad ů 
řízení nebo poplatk ů, poskytne se mu ve vykonávacím řízení ohledn ě osvobození od náklad ů 
řízení nebo poplatk ů co nejpříznivější nakládání nebo co nejš irší osvobození od náklad ů či 
poplatků, jež umož ňuje právo členského státu, v n ěmž se provádí výkon rozhodnutí.  
Článek 30 
Složení pen ěžité záruky a zálohy na náklady 
Straně, která v ur čitém členském stát ě navrhuje provedení výkonu rozhodnutí vydaného 
v jiném členském stát ě nesmí být z d ůvodu, že se jedná o cizince, nebo z d ůvodu nedostatku 
trvalého bydlišt ě v tomto členském stát ě, uložena povinnost složit pen ěžitou záruku nebo 
zálohu na náklady, nezávisle na tom, jakým názvem je taková povinnost ozna čena. 
Článek 31 
Legalizace nebo obdobný formální požadavek 
Písemnosti uvedené v článku 28 nepodléhají povinnosti legalizace či obdobnému formálnímu 
požadavku. 
Článek 32 
Vyloučení přezkumu rozhodnutí ve v ěci hlavní 
1. Rozhodnutí ve v ěci hlavní vydané v jednom členském stát ě nesmí být v pr ůběhu 
vykonávacího řízení v jiném členském stát ě v tomto jiném stát ě přezkoumáváno.  
2. P říslušný orgán státu výkonu však m ůže z vlastní iniciativy rozhodnout o omezení 
výkonu rozhodnutí p ůvodního soudu pouze na část pohledávek výživného, pokud by 
plný výkon znamenal podle práva státu výkonu zásah do té části majetku povinného, 
kterou nelze postihnout výkonem rozhodnutí. 
Článek 33 
Odepření nebo p řerušení výkonu 
O úplném nebo částečném odep ření nebo p řerušení výkonu rozhodnutí p ůvodního soudu lze 
na návrh povinného (plátce výživného ) rozhodnout pouze tehdy, jestliže: 
 
CS 25   CS a) povinný uplatní nové okolnos ti nebo okolnosti, které p ůvodnímu soudu nebyly 
v době vydání jeho rozhodnutí známy;  
b) povinný podal návrh na p řezkum rozhodnutí p ůvodního soudu podle článku 24 
a nové rozhodnutí nebylo dosud vydáno; 
c) povinný již p ředmětný dluh splnil; 
d) nárok na provedení výkonu rozhodnutí p ůvodního soudu je již částečně nebo 
zcela proml čený; 
e) rozhodnutí p ůvodního soudu je neslu čitelné s rozhodnutím vydaným 
v členském stát ě výkonu nebo s rozhodnutím, které spl ňuje nutné podmínky 
pro uznání v členském stát ě výkonu. 
Článek 34 
Nařízení výkonu rozhodnutí m ěsíčně se opakujícími srážkami ze mzdy nebo obdobných p říjmů 
nebo měsíčně se opakujícím p řikázáním pohledávky z ú čtu u peněžního ústavu 
1. Na návrh oprávn ěného může původní soud na řídit výkon rozhodnutí m ěsíčně se 
opakujícími srážkami ze mzdy nebo obdobných p říjmů nebo měsíčně se opakujícím 
přikázáním pohledávky z ú čtu u peněžního ústavu, a p říslušné rozhodnutí adresuje 
zaměstnavateli povinného nebo pen ěžnímu ústavu v jiném členském stát ě, u něhož 
má povinný ú čet. Nařízení výkonu srážkami ze mzdy nebo obdobných p říjmů nebo 
přikázáním pohledávky je ve stát ě výkonu vykonatelné podle článků 25 a 26 stejn ě, 
jako rozhodnutí. 
2. Výkon rozhodnutí m ěsíčně se opakujícími srážkami ze mzdy nebo obdobných p říjmů 
nebo měsíčně se opakujícím p řikázáním pohledávky z ú čtu u peněžního ústavu lze 
nařídit jen tehdy, bylo-li rozhodnutí  o vyživovací povinnosti doru čeno povinnému 
(plátci výživného) n ěkterým ze zp ůsobů, jejichž vý čet je podán v článku 22. 
3. Pro podání návrhu na výkon rozho dnutí srážkami ze mzdy nebo obdobných p říjmů 
nebo přikázáním pohledávky se použijí formulá ře odpovídající vzor ům uvedeným 
v příloze III tohoto na řízení.  
4. P ůvodní soud oznámí na řízení výkonu rozhodnut í opakovanými m ěsíčními srážkami 
ze mzdy nebo obdobných p říjmů nebo přikázáním pohledávky z ú čtu u peněžního 
ústavu doporu čenou zásilkou s doru čenkou těmto osobám: 
a) zam ěstnavateli povinného nebo bance, u níž má povinný b ěžný účet a 
b) nejpozd ěji pět dnů poté povinnému spole čně s rozhodnutím p ůvodního soudu a 
poučením podle vzoru uvedeného v p říloze III a. 
5. Po obdržení na řízení výkonu srážkami ze mzdy nebo p řikázáním pohledávky 
provede p říjemce první srážku ze mzdy či zaplacení pohledávky. Prokáže-li se, že je 
výkon rozhodnutí srážkami ze mzdy nebo p řikázáním pohledávky absolutn ě 
 
CS 26   CS nemožný, oznámí to p ůvodnímu soudu nejpozd ěji do 30 dn ů po obdržení na řízení 
nebo po provedení posledního výkonu rozhodnutí uvedenými zp ůsoby.  
6. Je-li proti povinnému (plátci výživného) na řízen výkon rozhodnutí srážkami ze mzdy 
nebo přikázáním pohledávky, je povinen informovat oprávn ěného (příjemce 
výživného) o jakékoliv zm ěně zaměstnavatele nebo ú čtu u peněžního ústavu.  
Článek 35 
Nařízení dočasného zablokování pen ěžních prost ředků na účtu 
1. Oprávn ěný (příjemce výživného) m ůže navrhnout soudu členského státu, který 
rozhodl ve v ěci hlavní, aby ur čitému pen ěžnímu ústavu na řídil dočasně zablokovat 
peněžní prost ředky na ú čtu, který vede, a jehož majitelem je povinný (plátce 
výživného). K podání tohoto návrhu a k na řízení dočasného zablokování pen ěžních 
prostředků na účtu se použijí formulá ře odpovídající vzor ům uvedeným v p říloze IV. 
2. Soud o návrhu oprávn ěného (příjemce výživného) rozhodne do osmi dn ů, aniž by o 
něm informoval povinného nebo je j vyslechl. Návrhu oprávn ěného vyhoví a na řídí 
dočasné zablokování pen ěžních prost ředků na účtu povinného, pokud návrh 
oprávněného není podle názoru soudu z řejmě bezdůvodný a existuje reálné riziko, že 
povinný nebude dluh na výživném plnit. 
3. Na řízení dočasného zablokování pen ěžních prost ředků na účtu u peněžního ústavu 
a) je doporu čeným dopisem s doru čenkou sděleno peněžnímu ústavu, u n ěhož má 
povinný b ěžný účet; 
b) jeho ú činkem je zablokování veškerého pohybu na ú čtu, jež znemožní, aby 
z něj majitel ú čtu vyplatil částku určenou v na řízení zablokování pen ěžních 
prostředků na účtu. 
4. Soud uv ědomí doporu čeným dopisem s doru čenkou oprávn ěného a povinného o 
nařízení dočasného zablokování pen ěžních prost ředků na účtu u peněžního ústavu, 
jakmile nastane ú činek popsaný v odst. 3 písm. b).  
5. Povinný m ůže navrhnout soudu, který zablokování pen ěžních prost ředků na účtu u 
peněžního ústavu na řídil, zrušení tohoto na řízení; soud musí o tomto návrhu 
rozhodnout do osmi dn ů. Soud m ůže návrhu povinného vyhov ět, popřípadě 
s podmínkou složení pen ěžité záruky.  
6. Na řízení dočasného zablokování pen ěžních prost ředků na účtu u peněžního ústavu se 
stane neú činným, jakmile soud na řídí jeho zrušení, anebo pokud do osmi dn ů 
nerozhodne o p říslušném návrhu, nejpozd ěji však k okamžiku vydání rozhodnutí ve 
věci hlavní. Na řízení dočasného zablokování pen ěžních prost ředků na účtu u 
peněžního ústavu m ůže být na návrh oprávn ěného nahrazeno podle článku 34 
nařízením výkonu rozhodnutí m ěsíčně se opakujícími srážkami ze mzdy nebo 
obdobných p říjmů nebo měsíčně se opakujícím p řikázáním pohledávky z ú čtu u 
peněžního ústavu, jakmile je vydáno rozhodnutí ve v ěci hlavní. 
 
CS 27   CS Rozhodnutí, kterým se ruší do časné zablokování pen ěžních prost ředků na účtu, se 
peněžnímu ústavu doru čí doporučeným dopisem s doru čenkou. 
Článek 36 
Pořadí pohledávek výživného 
Pohledávky výživného mají p řednost před všemi ostatními pohledávkami v ůči povinnému, 
včetně pohledávek za náklady výkonu rozhodnutí. 
Kapitola VII 
Veřejné listiny a dohody 
Článek 37 
Vykonatelnost ve řejných listin a dohod 
Veřejné listiny, které ur čitý členský stát p řijal a jsou v n ěm vykonatelné, jakož i dohody mezi 
stranami, které jsou vykonatelné v ur čitém členském stát ě, je nutno uznat a prop ůjčit jim 
stejný účinek vykonatelnosti jako rozhodnutím podle článku 25. 
Článek 38 
Výkon veřejných listin a dohod 
1. Ustanoveními kapitoly VI se v p řípadě potřeby řídí i uznávání a výkon 
vykonatelných ve řejných listin a dohod mezi stranami. P říslušný orgán členského 
státu, v němž je vykonatelná ve řejná listina nebo dohoda m ezi stranami, vystaví na 
návrh oprávn ěného s použitím formulá ře uvedeného v p říloze II tohoto na řízení 
příslušné potvrzení obsa hující výtah z dané ve řejné listiny či dohody mezi stranami. 
2. Oprávn ěný, který chce využít ustanovení článků 34 a 35, se m ůže obrátit na soud 
místa, kde má obvyklé bydlišt ě. 
 
CS 28   CS Kapitola VIII 
Spolupráce 
Článek 39 
Ústřední orgány 
1. Každý členský stát ur čí jeden nebo více úst ředních orgán ů, které mu budou 
nápomocny p ři provád ění tohoto na řízení, a stanoví jejich místní a v ěcnou 
příslušnost. 
2. Poté, co členský stát ur čí více ústředních orgán ů, sdělení se zasílají zpravidla p římo 
příslušnému úst řednímu orgánu. Není-li ur čité sdělení doru čeno příslušnému 
ústřednímu orgánu, je tento orgán povinen obdržené sd ělení předat příslušnému 
ústřednímu orgánu a odesilatele o tom uv ědomit. 
3. Členské státy sd ělí Komisi ve lh ůtě šesti měsíců od nabytí platnosti tohoto na řízení 
následující skute čnosti 
a) názvy a adresy úst ředních orgán ů ve smyslu tohoto článku a ur čené technické 
komunika ční prostředky, 
b) přípustné jazyky sd ělení ústředním orgán ům. 
Členské státy oznámí Komisi jakoukoli zm ěnu těchto údajů.  
Komise tyto informace zp řístupní ve řejnosti. 
Článek 40 
Obecné úkoly 
Ústřední orgány poskytují informa ce o vnitrostátních právních p ředpisech a postupech 
v oblasti vyživovací povinnosti a p řijímají opat ření ke zlepšení provád ění tohoto na řízení i 
k posílení jejich vzájemné spolupráce. K tomuto ú čelu je využívána Evropská soudní sí ť pro 
věci občanské a obchodní vytvo řená rozhodnutím Rady 2001/470/ES. 
Článek 41 
Spolupráce ve zvláštních p řípadech 
1. Úst řední orgány spolupracují v ur čených případech, aby uskute čnily cíle tohoto 
nařízení. Za tímto ú čelem přijímají přímo nebo prost řednictvím jiných orgán ů a 
organizací vhodná opat ření s cílem 
 
CS 29   CS a) získávání informací o 
i) situaci oprávn ěného (p říjemce výživného) a povinného (plátce 
výživného), zejména na základ ě článků 44 až 47 
ii) veškerých probíhajících řízeních nebo 
iii) vydaných rozhodnutích; 
b) poskytování informací a pomoci oprávn ěným (příjemcům výživného), kte ří 
jsou účastníky řízení probíhajícího na jejich území;  
c) usnad ňování smíru mezi oprávn ěnými (příjemci výživného) a povinnými 
(plátci výživného) cestou mediace nebo obdobnými prost ředky a přeshraniční 
spolupráce za tímto ú čelem. 
2. Oprávn ěný s obvyklým bydlišt ěm v určitém členském stát ě je na vlastní návrh 
zastupován: 
a) ústředním orgánem členského státu, na jehož výsostném území se nachází soud 
projednávající návrh ve v ěci vyživovací povinnosti 
b) ústředním orgánem členského státu výkonu. 
Ve smyslu tohoto odstavce zahrnuje zastupování veškeré úkony, jimiž lze dosáhnout 
rozhodnutí a ú činného vymožení pohledávky výživného. 
Článek 42 
Pracovní metoda 
1. Oprávn ěný (příjemce výživného) m ůže podat žádost o právní pomoc podle článku 41 
buďto přímo ústřednímu orgánu členského státu, anebo prost řednictvím úst ředního 
orgánu členského státu, v n ěmž má obvyklé bydlišt ě.  
Oprávněný může svou žádost p ředložit soudu v míst ě svého obvyklého bydlišt ě; 
soud se postará o její p ředání a provedení ve spojení úst ředním orgánem členského 
státu, který je pro n ěj příslušný. 
2. K návrhu na pomoc se p řipojí veškeré dostupné informace, které mohou usnadnit 
provedení návrhu.  
3. Aniž by byl dot čen odstavec 4, poskytují úst řední orgány a jiné orgány a organizace 
podle článku 41, jakož i osoby ur čené uvedenými orgány, tuto právní pomoc 
bezplatně.  
4. Od povinného (plátce výž ivného) lze požadovat částečné uhrazení náklad ů, které 
vznikly zastupováním ve smyslu čl. 41 odst. 2. Od oprávn ěného (příjemce 
výživného), který v členském stát ě svého obvyklého pobytu spl ňuje podmínky pro 
 
CS 30   CS částečné nebo plné osvobození od náklad ů řízení nebo poplatk ů, nesmí být takový 
příspěvek požadován.  
5. Každý úst řední orgán ponese své vlastní náklady. 
Článek 43 
Schůzky 
1. Aby se usnadnilo provád ění tohoto na řízení, jsou svolává ny pravidelné sch ůzky 
ústředních orgán ů. 
2. Svolávání t ěchto schůzek se provádí v souladu s rozhodnutím Rady 2001/470/ES o 
zřízení Evropské soudní sít ě pro věci občanské a obchodní. 
Článek 44 
Přístup k informacím 
1. Úst řední orgány umožní p řístup k informacím, které us nadní vymáhání pohledávek 
výživného za podmínek stanovených v této  kapitole. Tyto informace slouží 
následujícím ú čelům: 
a) zjišt ění, kde se zdržuje povinný (plátce výživného); 
b) zjišt ění majetkových pom ěrů povinného (plátce výživného), p ředevším výše a 
povahy jeho p říjmů; 
c) zjišt ění zaměstnavatele povinného (plátce výživného); 
d) zjišt ění účtů povinného (plátce výživného) u pen ěžních ústav ů. 
2. Aby bylo možno obdržet informace ozna čené v odstavci 1, je nutno použít údaje, 
které uchovávají orgány a instituce, jež jsou v členských státech p říslušné pro 
následující oblasti:  
a) dan ě a poplatky, 
b) sociální zabezpe čení, včetně odvodů sociálního pojišt ění zaměstnavateli a 
zaměstnanci, 
c) informa ční systémy evidence obyvatelstva, 
d) katastry nemovitostí (pozemkové knihy), e) registrace motorových vozidel, f) ústřední banky. 
 
CS 31   CS 3. Poskytování informací ozna čených v tomto článku nesmí za žádných okolností vést 
v členském stát ě k vytváření nových rejst říků nebo databází. 
Článek 45 
Předávání informací 
1. Oprávn ěný (příjemce výživného) se m ůže obrátit na úst řední orgán členského státu, 
v němž má obvyklé bydlišt ě, a který je oprávn ěn získávat informace, prost řednictvím 
soudu v míst ě svého obvyklého bydlišt ě; tento soud jeho žádost postoupí, má-li za to, 
že žádost spl ňuje předpoklady tohoto na řízení. 
2. P ředání informací si úst řední orgán vyžádá od jiného úst ředního orgánu formulá řem 
podle vzoru uvedeného v p říloze V tohoto na řízení. 
3. Žádost o poskytnutí informací podle čl. 44 odst. 1 písm. a) m ůže být podána kdykoli. 
O poskytnutí informací ve smyslu čl. 44 odst. 1 písm. b), c) a d) lze zažádat teprve 
tehdy, je-li oprávn ěný (příjemce výživného) schopen p ředložit ú řední potvrzení 
podle článku 28 nebo čl. 38 odst. 1. 
4. Krom ě formuláře, na nějž odkazuje ustanovení odstavce 1, si m ůže ústřední orgán, u 
nějž byla vyžádána pomoc, vyžád at od dožadujícího orgánu dopl ňující doklady, je-li 
to nutné k dosažení n ěkterého z cíl ů obsažených v čl. 44 odst. 1. 
5. Tyto dopl ňující doklady je nutno p řeložit, ledaže se dožádaný členský stát tohoto 
požadavku vzdá. Členské státy sd ělí Komisi do šesti m ěsíců od nabytí platnosti 
tohoto nařízení, zda požadují p ředkládání p řekladů podle ustanovení tohoto odstavce.  
Komise tyto informace zp řístupní ve řejnosti. 
Zažádá-li o informace oprávn ěný (příjemce výživného), který byl částečně nebo 
úplně osvobozen od náklad ů řízení a poplatk ů, vyhotoví p řeklad orgán, který byl 
požádán o pomoc, aniž by náklady na p řeklad účtoval oprávn ěnému (příjemci 
výživného). 
6. Orgán, který byl požádán o informace, je p ředá orgán ům, které si je vyžádaly. Není-
li dožádaný orgán schopen požadované informace poskytnout, sd ělí to s uvedením 
důvodů dožadujícímu orgánu. 
Článek 46 
Užití informací 
1. Úst řední orgán, který si vyžádal informace a kterému byly poskytnuty, je neprodlen ě 
předá soudu, jenž jej opat řením těchto informací pov ěřil podle čl. 45 odst. 1. Poté, co 
dožadující orgán p ředá obdržené informace soudu, zni čí jejich kopii, kterou m ěl v 
držení. 
 
CS 32   CS 2. Informace p ředaná podle ustanovení tohoto na řízení smí být soudem použita výlu čně 
jen k vynucení pohledávek výživného. Soud smí mimoto p ředat tuto informaci 
orgánům příslušným pro doru čení soudní nebo mimosoud ní písemnosti nebo pro 
výkon rozhodnutí, aniž  by ji však zp řístupnil oprávn ěnému (příjemci výživného). 
Příslušné orgány tuto informaci po použití neprodlen ě zničí. 
3. Informace p ředaná podle ustanovení tohoto na řízení je soudem uchovávána jen po 
dobu potřebnou k vynucení pohle dávky výživného. Lh ůta pro uchovávání informace 
nesmí překročit dobu jednoho roku. 
Článek 47 
Informování povinného (plátce výživného) 
Ústřední orgán, od n ějž byla informace vyžádána, uv ědomí povinného (plátce výživného) 
a) o tom, jakou informaci p ředal a jakým zp ůsobem byla opat řena, 
b) o totožnosti p říjemců této informace, 
c) o podmínkách, za nichž smí být podle tohoto na řízení daná informace použita, 
d) o právech a opravných prost ředcích, které má povinný (plátce výživného) 
k dispozici podle vnitrostátních právních p ředpisů vydaných k provedení 
směrnice 95/46/ES; 
e) o ozna čení a adrese kontrolního orgánu, který byl na základ ě směrnice 
95/46/ES z řízen v členském stát ě dožadujícího úst ředního orgánu i v členském 
státě dožádaného úst ředního orgánu,  
ledaže úst řední orgán, který si informace vyžádá, ve své žádosti p ředložené podle čl. 45 
odst. 2 výslovn ě uvede, že by informování povinného (p látce výživného) mohlo znesnadnit 
vynucení pohledávky výživného; v takovém p řípadě dožádaný orgán upustí od informování 
povinného (plátce výživného) na dobu, jež nesmí být delší 60 dn ů. 
Kapitola IX 
Obecná a záv ěrečná ustanovení 
Článek 48 
Vztahy k jiným nástroj ům Společenství 
1. Toto na řízení nahrazuje ve v ěcech vyživovací povinnosti na řízení (ES) č. 44/2001 a 
nařízení (ES) č. 805/2004. 
 
CS 33   CS 2. Článek 19 na řízení (ES) č. 1348/2000 se ve v ěcech vyživovací povinnosti nepoužije. 
3. Tímto na řízením nejsou s výjimkou odstavce 2 dot čena nařízení (ES) č. 1348/2000 a 
nařízení (ES) č. 1206/2001. 
Článek 49 
Vztahy k jiným nástroj ům 
Toto nařízení má ve vzájemných vztazích členských stát ů přednost p řed úmluvami a 
smlouvami uzav řenými v oblasti upravené tímto na řízením, k jejichž signatá řům náleží 
členské státy. 
Článek 50 
Změny příloh 
Veškeré zm ěny příloh tohoto na řízení se provedou konzulta čním postupem stanoveným 
v čl. 51 odst. 2. 
Článek 51 
Výbor 
1. Komisi je nápomocen výbor , který se skládá ze zástupc ů členských stát ů; výboru 
předsedá zástupce Komise. 
2. P ři odkazu na tento odsta vec se použije konzulta ční postup podle článku 3 
rozhodnutí 1999/468/ES s p řihlédnutím k ustanovení čl. 7 odst. 3 uvedeného 
rozhodnutí. 
Článek 52 
Přechodné ustanovení 
1. Ustanovení tohoto na řízení se použijí pouze na řízení zahájená, ve řejné listiny 
doručené a dohody uzav řené po jeho vstupu v platnost. 
2. Odchyln ě platí: 
a) články 12 až 21 týkající se použitelného práva se použijí na řízení probíhající 
k datu vstupu tohoto na řízení v platnost, pokud s tím všichni ú častníci výslovn ě 
souhlasí nebo sv ůj souhlas vyjád ří jakýmkoli jiným zp ůsobem nep řipouštějícím 
odchylný výklad. 
 
CS 34   CS b) články 27 a 36 týkající se výkonu rozhodnutí se použijí na rozhodnutí a ve řejné 
listiny, jež byly prohlášeny za vykonatelné v souladu s na řízením Rady (ES) č. 
44/2001 nebo byly ov ěřeny jakožto evropské exeku ční tituly v souladu s 
nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 k datu vstupu 
tohoto nařízení v platnost; 
c) články 39 až 47 týkající se spolupráce se použijí na všechna řízení probíhající 
k datu vstupu tohoto na řízení v platnost. 
Článek 53 
Vstup v platnost 
1. Toto na řízení vstupuje v plat nost dnem 1. ledna 2008. 
2. Toto na řízení se použije po čínaje dnem 1. ledna 2009, s výjimkou čl. 22 odst. 3, 
článku 39 a čl. 45. odst. 5, které se použijí po čínaje dnem, kdy toto na řízení vstoupí 
v platnost. 
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a p římo použitelné ve všech členských státech. 
V Bruselu 
 Za Radu 
 p ředseda/předsedkyně 
 
CS 35   CS PŘÍLOHA  
PŘÍLOHA I  
STRUČNÝ VÝTAH ROZHODNUTÍ VE V ĚCI VYŽIVOVACÍ POVINNOSTI  
(Článek 28 na řízení Rady … o p říslušnosti, použitelném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí 
a spolupráci ve v ěcech vyživovací povinnosti25) 
 
1. Členský stát 
AT □ BE □ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI □ FR □ HU □ [IE □] IT □ LT □ LU □ LV □ 
MT □ NL □ PL □ PT □ SE □ SI □ SK □ [UK □] 
 
2. Příslušný soud 
2.1. Jméno: 
2.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
2.3. Obec a PS Č: 
 
3. Žalobce 
3.1. Jméno: 
3.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
3.3. Obec a PS Č: 
3.4. Stát: 
3.5. Tel. (*): 
3.6. E-Mail (*): 
 
                                                 
25 Úř. věst. L… 
 
CS 36   CS 4. Žalovaný 
4.1. Jméno: 
4.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
4.3. Obec a PS Č: 
4.4. Stát: 
4.5. Tel. (*): 
4.6. E-Mail (*): 
(*) Fakultativní údaj.  
5. Rozhodnutí 
5.1. Výše pohledávky výživného 
Měna: □ euro □ [libra šterlink ů] □ kyperská libra □ česká koruna 
□ estonská koruna □ maďarský forint □ maltská lira □ lotyšský lats 
□ litevský litas □ slovenská koruna □ švédská koruna □ slovinský tolar 
polský zloty □ jiná měna (prosím vypište): ……………………………. 
5.2.Frekvence plateb 
5.2.1. Jednorázová platba celkové částky ……………………….  
5.2.2. Jednorázová splátka……………………….  
Výše jednorázové splátky………………………. 
5.2.3.Opakující se platba (udejte částku, pokud není totožná s částkou pohledávky výživného 
uvedenou v bod ě 5.1): 
týdenní……………………….  
měsíční……………………….  
jiná (uveďte podrobnosti): ……………………….  
5.3. Valorizace  
V případě valorizace částky uvedené v bod ě 5.2.3 udejte procentní sazbu valorizace: 
Valorizace uplatn ěna ode dne: 
 
Datum: 
Podpis a/nebo ú řední razítko p říslušného orgánu/organizace: 
 
CS 37   CS PŘÍLOHA II 
STRUČNÝ VÝTAH LISTI NY VYDANÉ VE V ĚCI VYŽIVOVACÍ POVINNOSTI 
(Článek 38 na řízení Rady … o p říslušnosti, použitelném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí 
a spolupráci ve v ěcech vyživovací povinnosti26) 
 
1. Členský stát 
AT □ BE □ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI □ FR □ HU □ [IE □] IT □ LT □ LU □ LV □ 
MT □ NL □ PL □ PT □ SE □ SI □ SK □ [UK □] 
 
2. Povaha listiny 
2.1. Veřejná listina……………………. □ 
vyhotovitel (název a místo instituce): 
dne: 
2.2. Dohoda stran….……………….. □ 
uzavřená v (místo): 
dne: 
 
3. Oprávn ěný (příjemce výživného) 
3.1. Jméno: 
3.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
3.3. Obec a PS Č: 
3.4. Stát: 
3.5. Tel. (*): 
3.6. E-Mail (*): 
 
                                                 
26 Úř. věst. L… 
 
CS 38   CS 4. Povinný (plátce výživného) 
4.1. Jméno: 
4.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
4.3. Obec a PS Č: 
4.4. Stát: 
4.5. Tel. (*): 
4.6. E-Mail (*): 
(*) Fakultativní údaj.  
5. Obsah listiny 
5.1. Výše pohledávky výživného 
Měna: □ euro □ [libra šterlink ů] □ kyperská libra □ česká koruna 
□ estonská koruna □ maďarský forint □ maltská lira □ lotyšský lats 
□ litevský litas □ slovenská koruna □ švédská koruna □ slovinský tolar 
polský zloty □ jiná měna (vypište prosím):…………………………… 
5.2.Frekvence plateb 
5.2.1.Jednorázová platba celkové částky ……………………….  
5.2.2.Jednorázová splátka……………………………………………  
Výše jednorázové splátky………………………. 
5.2.3.Opakující se platba (udejte částku, pokud není totožná s částkou pohledávky výživného 
uvedenou v bod ě 5.1): 
týdenní……………………………………………………………….  
měsíční ……………………………………………………….  
jiná (uveďte podrobnosti): ……………………………………….  
5.3. Valorizace  
V případě valorizace částky uvedené v bod ě 5.2.3 udejte procentní sazbu valorizace:  
Valorizace uplatn ěna ode dne:  
 
Datum: 
Podpis a/nebo ú řední razítko p říslušného orgánu/organizace: 
 
CS 39   CS PŘÍLOHA III 
NAŘÍZENÍ VÝKONU ROZHODNUTÍ M ĚSÍČNĚ SE OPAKUJÍCÍMI SRÁŽKAMI 
ZE MZDY NEBO OBDOBNÝCH P ŘÍJMŮ NEBO M ĚSÍČNĚ SE OPAKUJÍCÍM 
PŘIKÁZÁNÍM POHLEDÁVKY Z Ú ČTU U PEN ĚŽNÍHO ÚSTAVU 
(Článek 34 na řízení Rady … o p říslušnosti, použitelném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí 
a spolupráci ve v ěcech vyživovací povinnosti27) 
 
1. Členský stát 
AT □ BE □ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI □ FR □ HU □ [IE □] IT □ LT □ LU □ LV □ 
MT □ NL □ PL □ PT □ SE □ SI □ SK □ [UK □] 
 
2. Příslušný soud 
2.1. Jméno: 
2.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
2.3. Obec a PS Č: 
 
3. Žalobce 
3.1. Jméno: 
3.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
3.3. Obec a PS Č: 
3.4. Stát: 
3.5. Tel. (*): 
3.6. E-Mail (*): 
3.7. Bankovní spojení: 
IBAN (mezinárodní forma čísla účtu u peněžního ústavu): 
BIC/SWIFT (identifika ční kód banky): 
 
                                                 
27 Úř. věst. L… 
 
CS 40   CS 4. Povinný (plátce výživného) 
4.1. Jméno: 
4.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
4.3. Obec a PS Č: 
4.4. Stát: 
4.5. Tel. (*): 
4.6. E-Mail (*): 
(*) Fakultativní údaj.  
5. Návrh na na řízení výkonu rozhodnutí opakujícím i se srážkami ze mzdy nebo 
obdobných p říjmů nebo opakujícím se p řikázáním pohledávky z ú čtu u pen ěžního 
ústavu 
5.1. Datum rozhodnutí, jímž byla ur čena výše pohledávky výživného: 
5.2. Měsíční částka srážky ze mzdy (obdobného p říjmu) nebo p řikázané pohledávky: 
Měna: □ euro □ [libra šterlink ů] □ kyperská libra □ česká koruna 
□ estonská koruna □ maďarský forint □ maltská lira □ lotyšský lats 
□ litevský litas □ slovenská koruna □ švédská koruna □ slovinský tolar 
polský zloty □ jiná měna (prosím vypište): ……………………………. 
5.3. Valorizace  
V případě valorizace částky uvedené v bod ě 5.2.3 udejte procentní sazbu valorizace:  
Valorizace uplatn ěna ode dne:  
5.4. Adresát 
5.4.1. Pen ěžní ústav povinného (plátce výživného): 
IBAN (mezinárodní forma čísla účtu u peněžního ústavu): 
BIC/SWIFT (identifika ční kód banky): 
5.4.2. Zam ěstnavatel povinného (p látce výživného): 
 
 
CS 41   CS 6. Nařízení výkonu rozhodnutí opakujícími se  srážkami ze mzdy nebo obdobných 
příjmů nebo opakujícím se p řikázáním pohledávky z ú čtu u peněžního ústavu 
 Návrh na na řízení výkonu rozhodnutí opakujícím i se srážkami ze mzdy nebo 
obdobných p říjmů nebo opakujícím se p řikázáním pohledávky z ú čtu u pen ěžního 
ústavu se zamítá.  
 Nařizuje se, aby  
(adresát ozna čený v bod ě 5.4) 
srážel m ěsíčně  ze mzdy nebo obdobného p říjmu  přikázal z ú čtu u bankovního 
ústavu  
(jméno povinného – plátce výživného ozna čeného v bod ě 4) 
částku ve výši: 
(částka určená v bod ě 5.2) 
ve prospěch: 
(oprávněného uvedeného v bod ě 3).  
Nelze-li tento výkon srážkami ze mzdy nebo jiného obdobného p říjmu nebo p řikázáním 
pohledávky z bankovního ú čtu provést, je o tom nutno do 30 dn ů od obdržení této 
písemnosti, pop řípadě po posledním provedeném výkonu, uv ědomit soud uvedený 
v bodě 2 (ustanovení čl. 33 odst. 5 na řízení Rady … o p říslušnosti, použitelném právu, 
uznávání a výkonu rozhodnutí a spolupráci ve v ěcech vyživovací povinnosti). 
 
Datum: 
Podpis a/nebo ú řední razítko p říslušného orgánu/organizace: 
 
CS 42   CS PŘÍLOHA IIIa 
POUČENÍ POVINNÉHO (PLÁTCE VÝŽIVNÉHO), PROTI N ĚMUŽ BYL NA ŘÍZEN 
VÝKON ROZHODNUTÍ OPAKUJÍCÍMI SE SRÁŽKAMI ZE MZDY NEBO 
OBDOBNÝCH P ŘÍJMŮ NEBO OPAKUJÍCÍM SE P ŘIKÁZÁNÍM POHLEDÁVKY 
Z ÚČTU U PEN ĚŽNÍHO ÚSTAVU  
(ustanovení čl. 34 odst. 4 písm. b) na řízení Rady … o p říslušnosti, použitelném právu, 
uznávání a výkonu rozhodnutí a spolupráci ve v ěcech vyživovací povinnosti28) 
1. Přezkum 
Byl proti Vám na řízen výkon rozhodnutí opakujícími se srážkami ze mzdy nebo obdobných 
příjmů nebo opakujícím se p řikázáním pohledávky z ú čtu u pen ěžního ústavu. Toto 
rozhodnutí a rozhodnutí p ůvodního soudu Vám bylo doru čeno spole čně s tímto pou čením. 
Můžete podat návrh na p řezkoumání rozhodnutí p ůvodního soudu, nedostavil- li jste se k jeho 
jednání 
a) návrh na zahájení řízení nebo obdobný dokument Vám nebyl doru čen nebo 
b) bez vlastního zavin ění jste v d ůsledku zásahu vyšší moci nebo mimo řádných 
okolností nem ěl možnost pohledávku výživného pop řít. 
Právo na p řezkum je nutno uplatnit ve lh ůtě … od obdržení tohoto pou čení. 
2. Výkon 
Pokud Vám právo na p řezkum rozhodnutí p ůvodního soudu podle bodu 1 nesv ědčí nebo toto 
právo nehodláte uplatnit, ale nes ouhlasíte s výkonem tohoto rozhodnutí, m ůžete se v souladu 
ustanovením článku 19 na řízení Rady … o p říslušnosti, použitelném právu, uznávání a 
výkonu rozhodnutí a spolupráci ve v ěcech vyživovací povinnosti obrátit na soudy členského 
státu, v němž je výkon provád ěn. 
 
Datum: 
Podpis a/nebo ú řední razítko p říslušného orgánu/organizace: 
 
                                                 
28 Úř. věst. L ... 
 
CS 43   CS PŘÍLOHA IV 
NAŘÍZENÍ DO ČASNÉHO ZABLOKOVÁNÍ PEN ĚŽNÍCH PROST ŘEDKŮ NA ÚČTU 
U PENĚŽNÍHO ÚSTAVU 
(Ustanovení čl. 35 odst. 1 na řízení Rady … o p říslušnosti, použitelném právu, uznávání a 
výkonu rozhodnutí a spolupráci ve v ěcech vyživovací povinnosti29) 
 
1. Členský stát 
AT □ BE □ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI □ FR □ HU □ [IE □] IT □ LT □ LU □ LV □ 
MT □ NL □ PL □ PT □ SE □ SI □ SK □ [UK □] 
 
2. Příslušný soud 
2.1. Jméno: 
2.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
2.3. Obec a PS Č: 
 
3. Žalobce 
3.1. Jméno: 
3.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
3.3. Obec a PS Č: 
3.4. Stát: 
3.5. Tel. (*): 
3.6. E-Mail (*): 
 
                                                 
29 Úř. věst. L… 
 
CS 44   CS 4. Povinný (plátce výživného) 
4.1. Jméno: 
4.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
4.3. Obec a PS Č: 
4.4. Stát: 
4.5. Tel. (*): 
4.6. E-Mail (*): 
(*) Fakultativní údaj.  
5. Návrh na do časné zablokování pen ěžních prost ředků na účtu u peněžního ústavu 
5.1. Odůvodnění návrhu (pro č je nutno po čítat s nepln ěním pohledávky výživného 
povinným – plátcem výživného?) 
5.2. Částka, jejíž zablokování je navrhováno 
Měna: □ euro □ [libra šterlink ů] □ kyperská libra □ česká koruna 
□ estonská koruna □ maďarský forint □ maltská lira □ lotyšský lats 
□ litevský litas □ slovenská koruna □ švédská koruna □ slovinský tolar 
polský zloty □ jiná měna (prosím vypište): …………………………….  
5.3. Adresát (pen ěžní ústav povinného – plátce výživného): 
5.3.1. Název banky: 
5.3.2. IBAN (mezinárodní forma čísla účtu u peněžního ústavu) povinného: 
 
6. Nařízení dočasného zablokování pen ěžních prost ředků na účtu 
 Návrh na do časné zablokování pen ěžních prost ředků na účtu se zamítá. 
 Nařizuje se, aby  
(adresát ozna čený v bod ě 5.3) 
zakázal na ú čtu: 
(jméno povinného – plátce výživného ozna čeného v bod ě 4) 
veškerý pohyb, který by m ěl za následek, že z ůstatek účtu poklesne pod částku 
(částka určená v bod ě 5.2) 
 
Datum: 
Podpis a/nebo ú řední razítko p říslušného orgánu/organizace: 
 
CS 45   CS PŘÍLOHA V  
ŽÁDOST O INFORMACE 
(Článek 45 na řízení Rady … o p říslušnosti, použitelném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí 
a spolupráci ve v ěcech vyživovací povinnosti30) 
 
1. Členský stát 
AT □ BE □ CY □ CZ □ DE □ EE □ EL □ ES □ FI □ FR □ HU □ [IE □] IT □ LT □ LU □ LV □ 
MT □ NL □ PL □ PT □ SE □ SI □ SK □ [UK □] 
 
2. Žalobce 
2.1. Dožadující úst řední orgán 
2.1.1. Jméno: 
2.1.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
2.1.3. Obec a PS Č: 
2.1.4. Tel.: 
2.1.5. E-mail: 
2.2. Žádost se podává na dožádání tohoto soudu: 
2.2.1. Jméno: 
2.2.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
2.2.3. Obec a PS Č: 
2.2.4. Tel.: 
2.2.5. E-mail: 
 
                                                 
30 Úř. věst. L… 
 
CS 46   CS 3. Adresát – dožádaný úst řední orgán: 
3.1. Jméno: 
3.2. Ulice a číslo domu/poštovní schránka: 
3.3. Obec a PS Č: 
3.4. Stát: 
3.5. Tel.: 
3.6. E-mail: 
 
4. Vyžádané informace 
4.1. Povinný (plátce výživného) 
4.1.1. Jméno: 
4.1.2. Poslední známá adresa: 
4.1.3. Další užite čné informace (popis, jméno/název p ředchozího zam ěstnavatele, adresa 
členů rodiny pop řípadě údaje o motorovém vozidle, jehož je vlastníkem, nebo údaje o 
nemovitostech v jeho vlastnictví): 
Fotografie povinného je p řiložena ……………….…………………………  
4.2. Vyžádané informace 
4.2.1. Adresa povinného (plátce výživného) ……………….…………………  
4.2.2. Zam ěstnavatel povinného (p látce výživného): ……………….…………  
4.2.3. Účty povinného (plátce výživného) u pen ěžních ústav ů……...………....  
4.2.4. Odhad majetku povinného (plátce výživného):……….…………………  
4.2.5. Příjmy povinného (plátce výživného): ……….…………………………  
 
5. Přiložené podklady k získání informací ozna čených v bodech 4.2.2 až 4.2.5 (kopie): 
5.1. Rozhodnutí ………………………………………………………………..  
5.2. Veřejná listina …………………………………………………………  
5.3. Dohoda mezi stranami : ……………….………………………………….  
 
CS 47   CS  
DŮLEŽITÉ  (článek 47 na řízení Rady … o p říslušnosti, použitelném právu, uznávání a 
výkonu rozhodnutí a spolupráci ve v ěcech vyživovací povinnosti):  
Povinný se nesmí dozv ědět o předání údaj ů dříve, než o tom dožadující úst řední orgán 
informuje dožádaný úst řední orgán  
Povinný smí být informován o p ředání údaj ů  
 
Datum:  
Podpis a/nebo ú řední razítko p říslušného orgánu/organizace: