ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Provádění plánu obnovy štikozubce novozélandského a humra severského ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Provádění plánu obnovy štikozubce novozélandského a humra severského /* KOM/2011/0260 konecném znení */





ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Provádění plánu obnovy štikozubce novozélandského a humra severského SHRNUTÍ Nařízení Rady (ES) č. 2166/2005 stanoví opatření pro obnovení populace štikozubce novozélandského a humra severského v Kantaberském moři a na západě Iberského poloostrova. Cílem tohoto plánu obnovy je zvýšit během deseti let objem biomasy reprodukující se populace štikozubce novozélandského nad 35 000 tun a snížit úmrtnost způsobenou rybolovem na hodnotu F = 0,27. Pokud jde o humra severského, cílem je obnovit do deseti let tuto populaci na úroveň bezpečných biologických limitů. Hlavními složkami plánu je 10% roční snížení úmrtnosti ryb a 15% omezení meziročních změn celkového přípustného odlovu. V posledních letech došlo k nárůstu objemu biomasy reprodukující se populace štikozubce novozélandského, a to především v důsledku environmentálních a biologických faktorů. Vědci odhadují, že úmrtnost způsobená rybolovem je i nadále příliš vysoká a že byly překračovány celkové přípustné odlovy, což naznačuje, že plán nebyl prováděn účinně. 1. ÚVOD Pro loďstva, která operují u atlantického pobřeží Iberského poloostrova, je štikozubec novozélandský ( Merluccius merluccius ) jedním z nejdůležitějších cílových druhů. Oblast jeho rozložení zahrnuje vody u atlantického pobřeží Iberského poloostrova, které spadají do divizí ICES (Mezinárodní rada pro průzkum moří) VIIIc a IXa. Historické výnosy klesly ze 30 000 tun na počátku sedmdesátých let dvacátého století na minimum 6700 tun v roce 2002, poté vzrostly na 16 000 tun v roce 2008. V roce 2003 klasifikovala rada ICES tuto populaci jako populaci mimo biologické limity a doporučila, aby byl proveden plán obnovy biomasy. Evropská unie následně v roce 2006 předložila plán obnovy této populace. V lednu 2006 vstoupilo v platnost nařízení Rady (ES) č. 2166/2005, kterým se stanoví opatření pro obnovení populace štikozubce novozélandského a humra severského ( Nephrops norvegicus ) v Kantaberském moři a na západě Iberského poloostrova a kterým se mění nařízení (ES) č. 850/98 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů. Cílem výše zmíněného plánu obnovy je zvýšit během deseti let objem biomasy reprodukující se populace štikozubce novozélandského nad 35 000 tun let a snížit úmrtnost způsobenou rybolovem na hodnotu F[1] = 0,27. Pokud jde o humra severského, cílem je obnovit do deseti let tuto populaci na úroveň bezpečných biologických limitů. Na základě příslušných doporučení Vědecko-technického a hospodářského výboru pro rybářství (VTHVR) a rady ICES tvoří hlavní složky plánu 10% roční snížení hodnoty úmrtnosti ryb a 15% omezení meziročních změn celkového přípustného odlovu. Na činnost plavidel lovících štikozubce novozélandského a humra severského se vztahují omezení intenzity rybolovu[2] stanovená v příloze IIB ročních nařízení Rady, jimiž se stanoví roční rybolovná práva pro určité populace ryb. Podle těchto ustanovení o intenzitě je činnost plavidel EU o celkové délce 10 metrů nebo větší, která mají na palubě regulovaná zařízení (vlečné sítě, dánské nevody a podobná zařízení o velikosti ok 32 mm nebo větší a tenatové sítě o velikosti ok 60 mm nebo větší a dlouhé lovné šňůry pro lov při dně) a záznamy, podle nichž celkové vykládky představují 5 tun štikozubce novozélandského nebo více a/nebo 2,5 tuny humra severského nebo více, omezena na určitý maximální počet dnů na moři. Maximální počet dnů na moři je každoročně upravován v přímé úměrnosti ke každoroční úpravě úmrtnosti způsobné rybolovem, která je podle odhadů rady ICES a výboru VTHVR v souladu s prováděním plánu. Od roku 2005 bylo v rámci režimu intenzity rybolovu uloženo 10% meziroční snížení maximálního počtu dnů rybolovu. 2. Základ této zprávy Tato zpráva vychází z požadavku stanoveného v článku 16 nařízení Rady (ES) č. 2166/2005, podle nějž Komise do 17. ledna 2010 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o závěrech týkajících se provádění plánu obnovy pro dotčené populace a odvětví rybolovu, obsahující dostupné socioekonomické údaje související s tímto plánem. Tato zpráva vychází především z hodnotící studie, kterou v říjnu 2010 vypracovala podskupina výboru VTHVR pro cíle a strategie řízení (SGMOS 10-06) a kterou výbor VTHVR potvrdil na 35. plenárním zasedání v listopadu 2010. Byly zohledněny také další složky, např. aktuální náležité vědecko-technické informace poskytnuté jak radou ICES, tak výborem VTHVR a závěry studie o řízení režimu intenzity v členských státech EU. Hodnocení plánu obnovy štikozubce novozélandského a humra severského provedené výborem VTHVR v říjnu 2010 odpovídá závěrům řady souvisejících technických zasedání, konkrétně i) posouzení referenčních hodnot provedenému radou ICES v únoru 2010, které validuje novou metodiku pro určení biologického stavu populace štikozubce novozélandského, ii) zasedání výboru VTHVR z června 2010, které se zabývalo různými možnostmi a vymezilo řadu pracovních činností v rámci příprav na hodnocení plánu, iii) přezkumu režimu intenzity provedenému výborem VTHVR (v září 2010) a iv) práci rady ICES za rok 2010 na hodnocení pravidel kontroly odlovu. Španělsko, Portugalsko a v mnohem menší míře také Francie jsou tři členské státy[3], které loví štikozubce novozélandského a humra severského v Kantaberském moři a na západě Iberského poloostrova. V této souvislosti byly údaje Španělska a Portugalska nezbytné, aby vědci výboru VTHVR a rady ICES mohli vyvodit závěry a formulovat doporučení ve vztahu k různým provedeným posudkům. V letech 2009 a 2010 Komise požádala dotčené členské státy, aby jí poskytly podrobné informace o odlovech a intenzitě rybolovu a sociálně-ekonomické údaje pro vědecké účely. Dostatečně kvalitní údaje však byly Komisi a výboru VTHVR sděleny teprve ve druhé polovině roku 2010. 3. BIOLOGICKÉ ÚVAHY 4. Štikozubec novozélandský Štikozubec obecný patří v komunitě živočichů žijících při dně v oblasti severovýchodního Atlantiku mezi přední dravce a loví především tresku modravou ( Micromesistius poutassou ), kranase ( Trachurus spp. ) a různých členů čeledi sleďovitých. Populace štikozubce novozélandského žije u atlantického pobřeží Iberského poloostrova, což odpovídá divizím ICES VIIIc a IXa. Ačkoli jsou populace štikozubce obecného v Atlantiku a Středozemním moři zpravidla považovány za odlišné kvůli rozdílům v biologii, neexistují žádné jednoznačné důkazy o tom, že by v severovýchodním Atlantiku žilo více populací štikozubce. Je pravděpodobné, že do určité míry dochází k přesunu mezi populacemi štikozubce novozélandského a severního. Z posouzení populace štikozubce novozélandského, která v roce 2010 provedla rada ICES, je zřejmé, že nebylo dosaženo očekávaného snížení úmrtnosti způsobené rybolovem (F) stanoveného plánem a že úmrtnost zůstává příliš vysoká, v současnosti se podle odhadů rady ICES pohybuje kolem hodnoty 0,74 (graf 1). Biomasa reprodukující se populace vzrostla z 12,7 tisíc tun v roce 2006 na 21,5 tisíc tun v roce 2010 a tento nárůst byl do velké míry způsoben tím, že se do populace v roce 2007 zařadila třída silného roku (přibližně 61 % nad průměrem regenerace v letech 1982–2010) (graf 1). Graf 1 – Změny v odlovech, vykládkách, regeneraci, úmrtnosti způsobené rybolovem a biomase reprodukující se populace štikozubce novozélandského v letech 1982 až 2010. [pic] Zdroj: ICES Advice 2010 (Doporučení ICES 2010), kniha 7, bod 7.4.1. Ukazatele regenerace[4] štikozubce souvisejí jak s environmentálními, tak biologickými faktory. K silné regeneraci dochází ve středních oceánografických scénářích a slabší regenerace bývá zaznamenána v krajních situacích. Z biologického hlediska je změna ve struktuře populace provázena kompenzační reakcí v poměru mezi věkem a velikostí dospělého jedince, protože úbytek velkých ryb lze kompenzovat silnější regenerací. V této souvislosti představuje již samotná skutečnost, že regenerace byla navzdory velmi nízké biomase reprodukující se populace dobrá, kompenzační účinek, který je výsledkem dlouhého období nadměrného rybolovu. Podle vědců jde o neobvyklý a nečekaný jev. Cíli plánu je dosáhnout do roku 2015 biomasy reprodukující se populace ve výši 35 000 tun, což se rovná úrovni preventivní biomasy, a úmrtnosti způsobené rybolovem F = 0,27 podle vědeckého posudku z roku 2004. Biologické simulace nicméně ukazují, že cíl F o hodnotě 0,27 bude splněn až v roce 2018, a to i v případě, že plán bude prováděn v plném rozsahu již od roku 2011. K dosažení cíle F do roku 2015 je potřeba rychleji snížit hodnotu F a více omezit celkový přípustný odlov. Cílem EU je dosáhnout do roku 2015 u každé populace maximálního udržitelného výnosu, jak bylo dohodnuto na Světovém summitu o udržitelném rozvoji v Johannesburgu v roce 2002. Pokud bude podle VTHVR provádění plánu nadále neúspěšné, je možné, že cíle F nebude dosaženo ani v případě, že bude zaveden přepracovaný plán a/nebo nový režim intenzity. Pokud jde o cíl týkající se biomasy, z pohledu na aktuální údaje o populaci a regeneraci je patrné, že bezpečné biologické limity mohou být na mnohem nižší úrovni biomasy, než se původně odhadovalo. Nicméně vzhledem k určitým nejistotám v použitém biologicko-matematickém modelu je třeba zacházet s úrovněmi biomasy opatrně. 5. Humr severský Humr severský je druh, který si hloubí nory a obývá bahnité dno v pevninských šelfových oblastech a na horním svahu. Oblast rozložení humra severského je více než hloubkou určena typem dna a teplotou moře. Tento druh je rozložen v místech s vhodným substrátem v mozaikové konfiguraci, kterou vědci definují jako funkční jednotky. Populace humra severského v těchto nezávislých funkčních jednotkách se často nacházejí v odlišném biologickém stavu, který vyžaduje různá řídicí opatření. Populace humra severského ve funkčních jednotkách 25 a 31 v Kantaberském moři a funkčních jednotkách 26–27 na západě Iberského poloostrova byly vyčerpány již na počátku plánu a jejich stav se ani poté nezlepšil. Rada ICES u těchto čtyř funkčních jednotek doporučila nulový odlov před obdobím plánu řízení i během něj. Odlovy tudíž nepříznivě ovlivnily stav těchto populací. Intenzita ve funkčních jednotkách 28–29 a ve funkční jednotce 30 na jihozápadě Iberského poloostrova a v Cádizském zálivu klesla především v důsledku změny cílů loďstev, která se na tento druh zaměřují (portugalské loďstvo lovící korýše a cádizské loďstvo provozující smíšený lov druhů žijících při dně), způsobené spíše nárůstem početního stavu garnely hlubokomořské ( Parapaeneus longirostris ) než snížením intenzity podle plánu. Biomasa ve funkčních jednotkách 28–29 podle odhadů vzrostla, ačkoli ve funkční jednotce 30 je stále na nízké úrovni. Ve funkčních jednotkách 28–29 klesly ohlášené odlovy, které na počátku plánu přesahovaly 400 tun, přibližně na 120 tun v roce 2009 v důsledku změny cílových druhů tohoto loďstva. 6. POPIS RYBOLOVU 7. Štikozubec novozélandský Štikozubce v Kantaberském moři a na západě Iberského poloostrova loví především španělská a portugalská plavidla (loďstva lovící vlečnými sítěmi, tenatovými sítěmi, dlouhými lovnými šňůrami a loďstva pro drobný rybolov) v rámci smíšeného rybolovu. Španělské loďstvo lovící vlečnými sítěmi je poměrně jednotné a používá hlavně dvě lovná zařízení: párové vlečné sítě a vlečné sítě pro lov při dně. Procentní podíl štikozubce ve vykládkách tohoto loďstva je poměrně malý, jelikož se loďstvo soustředí i na další důležité cílové druhy (např. na ďasovité ( Lophiidae ), pakambaly ( Lepidorhombus spp. ), humra severského, tresku modravou, kranase a makrelu obecnou ( Scomber scombrus )). Naopak loďstvo pro drobný rybolov je velmi různorodé a používá celou řadu různých lovných zařízení, např. vězence, velké a malé tenatové sítě, dlouhé lovné šňůry atd. Loďstvo pro drobný rybolov se v závislosti na použitém lovném zařízení soustředí na odlišné složky populace. Štikozubec je důležitou složkou odlovu těchto loďstev, především kvůli poměrně vysokým cenám, jichž může na iberských trzích dosáhnout. Štikozubce loví portugalské loďstvo lovící vlečnými sítěmi a loďstvo provozující smíšený drobný rybolov zaměřený také na jiné druhy ryb a korýše. Mezi ně patří kranasi, ďasovití, pakambaly, makrely, makrela japonská ( Scomber japonicus ), treska modravá, garnela anténová ( Aristeus antennatus ), garnela hlubokomořská a humr severský. Loďstvo lovící vlečnými sítěmi má dvě samostatné složky – loďstvo lovící vlečnými sítěmi (o velikosti ok 70 mm) ryby žijící při dně a loďstvo lovící vlečnými sítěmi (o velikosti ok 55 mm), které se soustředí na korýše. 8. Humr severský V mořích Biskajského zálivu a na západě Iberského poloostrova je humr severský loven v rámci smíšeného rybolovu vlečnou sítí pro lov při dně. Rybolov je celoroční a k největším vykládkám dochází na jaře a v létě. Humr severský je loven společně se štikozubcem, ďasovitými, kranasy, makrelou obecnou a treskou modravou. Vzhledem ke smíšené povaze rybolovu při dně v této oblasti mají na využívání humra severského vliv opatření pro řízení druhů kostnatých ryb. V jihozápadním a jižním Portugalsku (funkční jednotky 28–29) představuje rybolov humra ( Nephrops ) malé, ale hodnotné vedlejší úlovky při rybolovu, který se soustředí především na druhy ryb žijící při dně. Ve funkčních jednotkách 28–29 je provozován lov korýšů vlečnými sítěmi, který se zaměřuje především na hlubinné korýše. Tato plavidla mají licenci k lovu štikozubce novozélandského sítěmi o velikosti ok 70 mm a garnel sítěmi s kosočtvercovými oky o velikosti 55 mm. Tyto dva druhy mají různou tržní hodnotu. Podle jejich početního stavu se intenzita soustředí na jeden nebo druhý druh. Hlavním cílovým druhem je garnela hlubokomořská, humr severský je alternativou. Intenzita, s níž byly ve funkčních jednotkách 28–29 loveny populace humra severského, se podle odhadů rady ICES snížila, a to především v důsledku přesměrování intenzity na garnelu hlubokomořskou, tedy na druhý cílový druh loďstva lovícího korýše. Podle rady ICES tento přesun způsobil snížení hodnoty F u těchto populací humra severského. Ačkoli je podíl humra severského na celkových vykládkách okrajový, klesl od roku 2006 do roku 2009 o 44 % (z 0,23 % na 0,10 %). 9. REžIM INTENZITY RYBOLOVU Na činnost plavidel lovících štikozubce novozélandského a humra severského se vztahují omezení intenzity rybolovu vyjádřená dny na moři a stanovená v příloze IIB ročních nařízení Rady, jimiž se stanoví roční rybolovná práva pro určité populace ryb, jak je popsáno výše v bodě 1. Základní hodnota intenzity rybolovu byla stanovena pro jednotlivé typy lovných zařízení na základě činnosti loďstva v roce 2003 měřené v kilowattdnech na moři. Tyto nominální[5] údaje o intenzitě byly v průběhu let používány k výpočtu úprav intenzity. 10. Vývoj intenzity rybolovu a úmrtnosti způsobené rybolovem Jelikož štikozubec je loven v rámci smíšeného rybolovu a pro určité segmenty loďstva (např. plavidla lovící vlečnými sítěmi) může představovat jen malý procentní podíl celkových úlovků, nemusí omezením činnosti těchto plavidel dojít k maximalizaci rybolovného potenciálu loďstva. Bez ohledu na to vzrostl podíl štikozubce na celkových vykládkách mezi roky 2006 a 2009 o 46 % (ze 7,5 % na 11 %), pravděpodobně v důsledku vyššího početního stavu štikozubce v posledních letech. V důsledku omezení intenzity podle plánu celková nominální intenzita postupem let mírně klesá. Navzdory ročním omezením nominální intenzity rybolovu ve stejných 10% krocích se hodnota F (míra úmrtnosti způsobené rybolovem) u štikozubce fakticky nesnížila a zůstává příliš vysoká, v současné době je podle odhadů ICES přibližně 0,74 neboli 2,7krát vyšší než cíl (graf 1). Na druhé straně se podle vědeckých údajů objevují náznaky, že celkové přípustné odlovy mohou být v několika letech plánu překročeny a míry výmětu jsou vysoké. Podle odhadů rady ICES činily vykládky v roce 2009 19 200 tun a odlovy 22 400 tun, což znamená, že vykládky byly 2,4krát vyšší než celkový přípustný odlov ve výši 8 104 tun a odlovy přesáhly celkový přípustný odlov 2,8krát. Je zapotřebí, aby Evropská komise a zúčastněné členské státy podrobily tato zjištění dalšímu šetření. Výše uvedenou nečekaně vysokou úmrtnost štikozubce způsobenou rybolovem lze vysvětlit těmito argumenty: 11. Objevují se náznaky, že nebyl účinně proveden plán obnovy. Z vědeckých údajů vyplývá, že byly značně překročeny celkové přípustné odlovy. To může být zčásti způsobeno nedostatky ve vnitrostátních kontrolních systémech. Od roku 2006 Komise provedla řadu inspekcí španělského i portugalského kontrolního systému. Komise v současné době provádí šetření a audit španělského kontrolního systému. 12. Neúčinné a/nebo nesprávné řízení intenzity na vnitrostátní úrovni. Například podle čl. 26 odst. 6 nařízení (ES) č. 1224/2009 o kontrolním režimu se „dnem přítomnosti v oblasti rozumí každé nepřetržité období 24 hodin nebo jeho část, kdy je rybářské plavidlo přítomno v dané zeměpisné oblasti a nenachází se v přístavu...“ . To znamená, že jakýkoli zlomek dne se počítá jako celý den. Na tomto základě byly v roce 2003 stanoveny základní hodnoty v kilowattdnech. Jelikož teprve nedávno (v lednu 2010) vstoupilo v platnost nové nařízení o kontrolním režimu, pravidla pro zacházení se zlomky dnů před rokem 2010 je třeba ponechat na volném uvážení. 13. Intenzita rybolovu byla převedena na plavidla s vyššími mírami odlovu. Byl zaznamenán převod intenzity z aktivních zařízení na zařízení pasivní. Intenzita v kilowattdnech byla převedena v poměru 1:1, tato jednotka však není vhodná pro měření intenzity u pasivních zařízení. U řady pevných zařízení, např. u segmentu tenatových sítí, je navzdory jejich poměrně nízkému přínosu k celkové intenzitě v kilowattdnech odlov štikozubce na jednotku intenzity vyšší než například u loďstva lovícího druhy žijící při dně, od něhož byla intenzita převedena. Rozsáhlé rozšiřování sítí, které jsou trvale umístěny ve vodě, je příčinou značného soustavného tlaku způsobeného rybolovem. Je-li intenzita převedena v rámci téhož typu lovného zařízení, například od vlečných sítí na vlečné sítě na základě trvalého ukončení rybolovných činností, účinnější plavidla, která v loďstvu zůstanou, nahradí intenzitu méně účinných plavidel, která jsou vyřazena z provozu. 14. V případech, kdy byla intenzita (v kilowattdnech) převedena od plavidel lovících sítěmi na plavidla lovící vlečnými sítěmi výměnou za kvótu (v tunách štikozubce), plavidla lovící vlečnými sítěmi, která mají větší rybolovnou kapacitu a soustředí se hlavně na jiné druhy než na štikozubce, obdržela více intenzity, aby mohla pokračovat v odlovu jiných druhů a ve výmětech štikozubce, a plavidla lovící sítěmi obdržela větší kvótu, aby mohla pokračovat v lovu štikozubce na nízkých úrovních intenzity vyjádřené v kilowattdnech. 15. Vysoká míra výmětů způsobená buď i) biologickými příčinami (tj. větším početním stavem štikozubce), ii) legislativními omezeními (tj. limity kvóty), iii) poptávkou na trhu (tj. cenami štikozubce), nebo vi) použitým lovným zařízením a vlastnostmi plavidel. 16. Byla snížena a přizpůsobena nominální intenzita (kilowattdny), aniž by byla zohledněna skutečná[6] intenzita, která závisí na vlastnostech plavidla, lovných zařízeních, technologických zlepšeních a taktice rybolovu. To zahrnuje možné změny chování při rybolovu, kdy se plavidla v dobách, kdy se zvýší dostupná množství štikozubce, raději zaměřují na oblasti s větším početním stavem štikozubce nebo více využívají lovná zařízení, jimiž lze ulovit větší množství štikozubce. 17. Ne všechna plavidla podléhají omezením intenzity. Plavidla, na která se omezení intenzity vztahují (tedy plavidla o celkové délce 10 metrů nebo větší nebo plavidla, která na palubě vezou regulovaná lovná zařízení a uloví 5 tun štikozubce nebo více), jsou odpovědná za 71 % celkových úlovků štikozubce. Zbývající plavidla, která uloví 29 % celkového přípustného odlovu štikozubce, mohou svoji intenzitu neomezeně zvyšovat. Na druhé straně mohlo vyloučení plavidel o celkové délce kratší než 10 metrů z režimu intenzity zlepšit jejich přitažlivost pro investice, a tím zvýšit jejich počet a rybolovnou kapacitu. Neexistuje však žádný odhad rozsahu tohoto přesunu intenzity na menší plavidla. Rada původní návrh Komise omezit činnost plavidel o celkové délce kratší než 10 metrů nepodpořila. 18. Možná neshoda mezi úředně registrovaným výkonem motoru plavidla a jeho skutečným a pravděpodobně zvýšeným výkonem. Registrace výkonu motoru vychází z prohlášení výrobců a je ověřována (nikoli nutně měřena) organizacemi odpovědnými za námořní bezpečnost a osvědčování. 19. Počáteční základní hodnoty intenzity (v kilowattdnech) stanovené v roce 2003 byly vypočteny na základě předchozí činnosti plavidel. Jelikož se údaje postupem času zlepšily, počáteční základní hodnoty byly možná stanoveny nerealisticky vysoko. V tomto kontextu je možné, že jednotlivá omezení intenzity v prvních letech provádění plánu nebyla účinná. 20. DOPAD NA EKOSYSTÉM A SOCIÁLNě-EKONOMICKÉ ÚčINKY PLÁNU Vzhledem k tomu, že plán není prováděn v dostatečném rozsahu, jak je popsáno výše, nemá podle odhadu vědců žádný vliv na ekosystém. 21. Sociálně-ekonomické účinky plánu Vědci výboru VTHVR použili úřední dostupné údaje shromážděné pomocí rámce pro shromažďování údajů o rybolovu a vypočítali závislost každého loďstva na štikozubci, jakož i náklady na posádku a na pohonné hmoty a proměnné náklady jakožto podíl celkové hodnoty a ročního podílu na celkových vykládkách štikozubce. Za předpokladu, že by plán obnovy byl od roku 2006 prováděn dokonale, by úmrtnost způsobená rybolovem byla bývala v roce 2010 ve srovnání se současnou situací nižší než cíl (F = 0,27), biomasa reprodukující se populace by byla bývala 3krát vyšší a také příjmy z rybolovu a provozní zisky by byly bývaly vyšší (graf 2). To znamená, že plným prováděním plánu obnovy od roku 2006 by se byly zvýšily čisté současné zisky za celé období. Kromě toho by souhrnné čisté zisky všech segmentů byly po roce 2011 vždy vyšší, pokud by byl býval plán prováděn od roku 2006. Graf 2 – srovnávací prognózy úmrtnosti způsobené rybolovem, biomasy reprodukující se populace (SSB), výnosu vyjádřeného v hodnotě a provozních zisků. Tmavá nepřetržitá čára představuje dokonalé provádění plánu od roku 2006, tečkovaná čára představuje provádění plánu po roce 2011 a nepřetržitá čára s body představuje trajektorie související s hodnotami F maximalizující čisté současné zisky od roku 2006 (optimální-drastické provádění). [pic] Zdroj: Zpráva podskupiny výboru VTHVR pro cíle a strategie řízení (SGMOS) 10-06 s názvem „Hodnocení víceletého plánu pro štikozubce a humra (Nephrops) v oblastech VIIIc a IXa“ z října 2010. Čtyři roky po vstupu plánu v platnost nebyly zaznamenány žádné výrazné změny v kapacitě[7] loďstva. Ačkoli zisky loďstva byly ovlivněny velkými výkyvy cen štikozubce a pohonných hmot, nebyl zaznamenán žádný významný úbytek loďstva[8]. 22. ZÁVěRY Objevují se náznaky, že plán obnovy štikozubce novozélandského a humra severského nebyl účinný především kvůli nedostatkům při provádění. Podle rady ICES je míra úmrtnosti způsobené rybolovem (F) v roce 2010, tedy čtyři roky po provedení plánu v roce 2006, téměř trojnásobně vyšší než cíl (Fmax = 0,27). V této souvislosti nebyly celkové přípustné odlovy štikozubce řádně vynucovány. Podle odhadu vědců z rady ICES přesahují vykládky v roce 2010 2,2krát celkový přípustný odlov. Vzhledem k tomu, že regenerace zaznamenaná v roce 2007 byla neobvykle vysoká, jde o promarněnou příležitost obnovit populaci štikozubce ve stanoveném časovém rámci na udržitelnou úroveň. Pokud regenerace opět poklesne na dříve zaznamenané úrovně, bude nutné delší přechodné období nebo rychlejší snížení odlovů, aby bylo do roku 2015 dosaženo hodnoty Fmsy. Režim intenzity nedokázal účinně snížit tlak rybolovu na obě populace. I když nominální intenzita rybolovu u regulovaných lovných zařízení podle plánu klesla, skutečná intenzita vzrostla, a to především kvůli převodům intenzity na lovná zařízení, jimiž lze ulovit větší množství štikozubce na jednotku intenzity, a kvůli tomu, že značný počet plavidel nepodléhá omezením intenzity. Intenzita lovu populací humra severského se částečně snížila v důsledku přesunu intenzity na lov garnel spíš než kvůli omezením intenzity uloženým samotným plánem. Kvůli nedostatečnému provádění plánu v období let 2006–2010 klesly čisté stávající zisky o 20 % oproti scénáři, v jehož rámci by byl plán od roku 2006 prováděn v plném rozsahu. Aby byly lépe pochopeny ekonomické důsledky plánu, bylo by nezbytné analyzovat jej více v kontextu, zejména s ohledem na jiné druhy, které příslušná loďstva loví ve stejných či jiných lovištích. V souvislosti s možnou revizí plánu, která je plánována[9] na rok 2011, je třeba zabývat se skutečností, že dosud nebylo dosaženo cílového snížení úmrtnosti způsobené rybolovem. Kromě otázek týkajících se provádění, které je naléhavě třeba vyřešit, musí být rovněž zdokonalen režim intenzity. Je vhodné zavést režim intenzity, který zohledňuje segmenty loďstva podílející se na rybolovu, ať pomocí aktivních, nebo pasivních zařízení, a případně rozšířit působnost režimu intenzity na Cádizský záliv a na menší plavidla. Je třeba důkladně posoudit praxi výmětů, aby bylo možné množstevně vyjádřit její dopad na úmrtnost způsobenou rybolovem. Dalším účinným prostředkem ke kontrole tlaku rybolovu, zejména v oblastech, kde dochází k potěru, by bylo také sezónní ukončení rybolovu a ukončení rybolovu v reálném čase. Ochranným opatřením požadovaným pro jednotlivé jednotky populace by lépe odpovídalo řízení populací humra severského podle funkčních jednotek. Bylo by vhodné zařadit do plánu další druhy, např. ďasovité, neboť by se tím minimalizoval dopad tohoto smíšeného rybolovu na určité další populace. Cíl plánu je možné zrevidovat s ohledem na nejnovější vědecké poznatky. [1] Úmrtnost ryb (F) je tempo, jímž se v důsledku rybolovu snižuje početní stav populace. Jde přibližně o procentně vyjádřený roční úbytek. [2] V divizích ICES VIIIc a IXa s výjimkou Cádizského zálivu. [3] Španělsko disponuje 64 % celkového přípustného odlovu štikozubce novozélandského a 41 % celkového přípustného odlovu humra severského. Portugalsko disponuje 30 % celkového přípustného odlovu štikozubce novozélandského a 58 % celkového přípustného odlovu humra severského. Francie disponuje 6 % celkového přípustného odlovu štikozubce novozélandského a 1 % celkového přípustného odlovu humra severského. [4] Regenerace znamená počet nových ryb, o které se rozroste využitelný podíl populace v důsledku růstu či migrace menších ryb. [5] Nominální intenzita rybolovu je možná intenzita rybolovné jednotky definovaná plavidlem a typem použitého lovného zařízení. Jedná se o funkci vlastností registrovaného plavidla (v kW) a času stráveného na moři. [6] Skutečná intenzita rybolovu je funkcí parametrů charakterizujících rybářské plavidlo a jeho technologie, a to včetně nejen výkonu motoru měřeného v kW, ale také rysů trupu, vybavení paluby, elektroniky, ovládání plavidla, manipulace s úlovkem, věku plavidla a motoru, lovného zařízení a rybolovné činnosti (včetně taktiky rybolovu), o nichž se má za to, že nejvýrazněji ovlivňují úmrtnost ryb. [7] Rybolovná „kapacita“ je maximální základní kapitál (nebo rybolovný výkon), jenž je k dispozici v určitém lovišti, které je plně využíváno při maximální technické účinnosti v určitém období a za daného stavu zdrojů a podmínek na trhu. [8] Jako část celkového loďstva v počtu plavidel. [9] http://ec.europa.eu/governance/impact/planned_ia/docs/123_mare_southern_hake_en.pdf