Jak ukazuje obrázek 2 , lze pozorovat pomalý, ale setrvalý nárůst počtu závodů, na něž se směrnice vztahuje. To je nutno zasadit do souvislostí třech kol rozšiřování (2004, 2007 a 2013), neustálého zvyšování znalostí o nebezpečných látkách, hospodářského růstu a lepšího provádění. Údaje o závodech s podlimitním množstvím byly hlášeny teprve od vykazovaného období 2009–2011.

Členské státy oznámily, že pod směrnici Seveso II spadá celkem 11 297 závodů. To představuje čistý nárůst o 983 závodů ve srovnání s rokem 2011 (10 314 závodů), z nichž většina jsou závody s podlimitním množstvím (ZSPM) (756) a zbývající jsou závody s nadlimitním množstvím (ZSNM) (227). I když téměř všechny členské státy zaznamenaly nárůst, významný podíl v počtu nových závodů mělo Německo (+859 závodů). Dostupné údaje však nepředkládají vysvětlení, proč k nárůstu došlo (možné důvody by mohly být například hospodářský růst, lepší provádění nebo přísnější klasifikace nebezpečných látek).

Informace o bezpečnostních opatřeních a o správném chování v případě havárie musí být pravidelně poskytovány osobám, které mohou být postiženy závažnou havárií, aniž by o tyto informace dotčené osoby musely žádat. Směrnice nestanoví, kdo je za poskytování informací odpovědný ani jak má probíhat. Maximální prodleva mezi opakováním těchto informací veřejnosti je pět let, tedy o dva roky více než vykazované období. Pokud tedy nebyly informace poskytnuty během vykazovaného období, nenaznačuje to automaticky nesoulad s požadavky.

Většina členských států uvedla, že informace jsou poskytovány formou letáků a dále používají i jiné způsoby komunikace (např. webové stránky, veřejná setkání). Pět členských států uvedlo, že informace jsou k dispozici pouze online, tímto způsobem se však nemusí dostat ke všem osobám, které mohou být potenciálně zasaženy. I když některé z těchto členských států poskytují informace také na žádost příslušným orgánům nebo v prostorách provozovatele, nemusí to být v souladu se smyslem vyjádření „aniž by o tyto informace museli žádat“. Rovněž je třeba poznamenat, že stále více členských států využívá v případě havárie mobilní řešení, jako jsou varovné aplikace, SMS nebo sociální média, kterými všechny v postižené oblasti upozorňuje a poukazuje na žádoucí bezpečnostní chování.

3.Statistické údaje o závažných haváriích pocházející z databáze eMARS

Počet závažných havárií je jedním z klíčových ukazatelů při měření výsledků směrnice Seveso II a jejího cíle, kterým je předcházení závažným haváriím. Údaj samotný však není významný, neboť je třeba mít na zřeteli, že hodnocení ovlivňují i jiné faktory, jako například rostoucí počet závodů nebo dopad havárií (zdravotní, environmentální, ekonomický). Zejména v případě posledně jmenovaných faktorů je k dispozici jen málo údajů, což omezuje možnost situaci vyhodnotit. V neposlední řadě znemožňuje vyvození spolehlivých závěrů relativně nízký počet srovnatelných havárií s podobnými příčinami a dopady.

V letech 2000 až 2014 bylo do databáze eMARS nahlášeno celkem 490 havárií. Z tohoto množství bylo 421 závažných havárií, které splnily alespoň jedno kritérium přílohy VI směrnice Seveso II. Z toho vyplývá, že dojde v průměru ke 30 závažným haváriím ročně. Přibližně k 70 % závažných nehod došlo v závodech s nadlimitním množstvím. Jak lze vidět na obrázku 10 , celkový počet závažných havárií zůstává relativně stabilní navzdory zvýšení počtu provozů, na které se vztahuje směrnice Seveso II. Z obrázku 11 navíc vyplývá, že počet smrtelných úrazů se od roku 2000 snížil, což by mohlo naznačovat, že dopad havárií se pravděpodobně zmenšuje. Zejména je povzbudivé, že po roce 2004 nebyla zaznamenána žádná úmrtí mimo pracoviště.

Důvody hlášení závažných havárií se v průběhu let zásadně nezměnily. Mezi nebezpečnými jevy, které se objevují při hlášených haváriích, je zjevně nejčastějším únik toxických látek. To souvisí se skutečností, že se ve většině havárií vyskytuje toxická nebo hořlavá látka. Shromážděné údaje také vzhledem k počtu závodů ukazují, že k závažným haváriím je nejvíce náchylné odvětví petrochemických a ropných rafinérií.

Databáze eMARS obsahuje omezené informace o sociálně-ekonomických důsledcích (např. ztrátách na majetku, poškození životního prostředí, ztrátě zaměstnání, poškození pověsti, dlouhodobém dopadu na okolí). Takové údaje do jisté míry zahrnuje pouze 124 ze 490 hlášených nehod. Běžně se jedná pouze o okamžitý dopad (např. ztráty na pojištěném majetku) a neberou se v potaz širší nebo dlouhodobé dopady (např. ztráta zaměstnání, škody na životním prostředí). Zásadnější informace o sociálně-ekonomických důsledcích jsou veřejně přístupné pouze pro malý počet výjimečně závažných havárií. Úřad pro zdraví a bezpečnost Spojeného království vyvinul metodiku pro modelování ekonomických důsledků pro některé dopady závažných havárií. I když to vylučuje určité důležité dopady (včetně škod na životním prostředí), uplatnění tohoto přístupu na Evropskou unii naznačuje roční dopad v řádu několika miliard EUR. Zlepšení znalostí o sociálně-ekonomických důsledcích by bylo užitečné pro lepší pochopení účinků a přínosů legislativního rámce, ale systematičtější shromažďování informací by si vyžádalo značné úsilí.

4.Závěry a další postup

Vzhledem k velmi vysoké míře industrializace v Evropské unii přispěla směrnice Seveso II k dosažení nízké četnosti závažných havárií. Obecně je považována za referenční směrnici pro politiku týkající se průmyslových havárií a je v mnoha zemích po celém světě vzorem legislativy.

Výše uvedený rozbor potvrzuje, že směrnice Seveso II funguje správně. Praktické provádění a prosazování směrnice Seveso II se ve většině oblastí dále zlepšilo a zejména průmysloví provozovatelé do značné míry splňují požadavky směrnice týkající se bezpečnostních zpráv a vnitřních havarijních plánů. Jak bylo zjištěno v předchozích vykazovaných obdobích, v několika málo členských státech je však v některých oblastech stále zapotřebí dalšího úsilí. Jedná se zejména o vypracování a zkoušení vnějších havarijních plánů, poskytování informací veřejnosti a kontroly. Přestože tyto nedostatky mohly zvýšit nebezpečí, neexistují žádné důkazy, že v těchto členských státech vedly k vyššímu počtu závažných havárií.

Navzdory nárůstu počtu závodů, na které se vztahuje směrnice Seveso II, se celkový roční počet závažných havárií ustálil na zhruba 30 a podle všeho jejich dopad klesá.

Při revizi směrnice Seveso II vzala Komise v úvahu zjištění týkající se předchozího vykazovaného období, což vedlo k přijetí směrnice Seveso III. Nová směrnice posiluje právo veřejnosti na dostatečnou informovanost a některá ustanovení se nově vztahují rovněž na závody s podlimitním množstvím. Směrnice zahrnuje podrobná pravidla, která zaručují přiměřené konzultace jednotlivých projektů s veřejností, a zavádí přísnější pravidla pro kontroly. Očekává se tedy, že dodržování směrnice Seveso III přispěje k potřebným zlepšením popsaným v této zprávě.

Komise bude pečlivě sledovat pokrok v těchto otázkách a bude i nadále nápomocna členským státům ve zlepšování úrovně jejich plnění požadavků, jak prostřednictvím různých podpůrných činností, tak příslušnými donucovacími opatřeními.