CS Úřední věstník Evropské unie C 317/15

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Vztahy mezi EU a Bosnou a Hercegovinou: úloha občanské společnosti

(průzkumné stanovisko)

(2009/C 317/03)

Zpravodaj: pan Patrik ZOLTVÁNY

Dopisem ze dne 2. září 2008, v souladu s článkem 9 protokolu o spolupráci mezi EHSV a Evropskou komisí, požádala místopředsedkyně Evropské komise paní Margot Wallström a komisař pro rozšíření pan Olli Rehn Evropský hospodářský a sociální výbor, aby vypracoval průzkumné stanovisko k tématu

Vztahy mezi EU a Bosnou a Hercegovinou: úloha občanské společnosti.

Specializovaná sekce Vnější vztahy, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 23. června 2009. Zpravodajem byl pan Patrik ZOLTVÁNY.

Na 455. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 15. a 16. července 2009 (jednání dne 16. července 2009), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 147 hlasy pro a 1 člen se zdržel hlasování.

1. Hlavní doporučení stanoviska

1.1 Doporučení orgánům a institucím Evropské unie

— podporovat vládu Bosny a Hercegoviny při vytváření strategie pro rozvíjení občanské společnosti (1);

— zintenzivnit pomoc (i finanční) poskytovanou organizacím občanské společnosti v Bosně a Hercegovině, aby si mohly zachovat svou nezávislost na vládě a zajistit udržitelnost projektů, které provádějí;

— vytvářet vhodnější a účinnější režimy finanční podpory, aby se zkrátily dlouhé postupy pro podávání žádostí a přijímání rozhodnutí. To se rovněž vztahuje na nový mechanismus vytvořený Evropskou komisí na podporu rozvíjení občanské společnosti a dialogu. Podpora by měla být dostupná pro celou řadu zainteresovaných organizací a měla by být flexibilní tak, aby odpovídala jejich potřebám;

— urychlit jednání o bezvízovém režimu a aktivně podpořit plnění technických a jiných kritérií;

— rozlišovat mezi nevládními organizacemi a sociálními partnery při vytváření a přijímání podpůrných strategií;

— podporovat programy zaměřené na budování kapacit sociálních partnerů za účelem posílení jejich schopnosti vést účinný sociální dialog;

— aktivně podporovat sociální a občanský dialog v Bosně a Hercegovině;

— plnit úlohu aktivního prostředníka při přípravě nové ústavy;

— naléhat na provádění ratifikovaných mezinárodních textů a ústavy Bosny a Hercegoviny a zajistit, aby se odborové svazy a organizace zaměstnavatelů mohly registrovat na základě určeného právního základu, což by jim umožnilo efektivně fungovat;

— systematicky podporovat projekty prováděné organizacemi občanské společnosti, které jsou zaměřené na prosazování myšlenky evropské integrace v celé společnosti. Do systematické diskuse o problematice evropské integrace by měly být zapojeny všechny složky společnosti včetně občanské společnosti;

— podporovat projekty, jejichž cílem je přenos know-how a zkušeností z členských států EU do Bosny a Hercegoviny. Přispění „nových“ členských států střední a východní Evropy by mohlo mít skutečnou přidanou hodnotu. Instituce EU by měly více uznávat význam „partnerských projektů“ a více je podporovat. Nově vytvořený mechanismus pro podporu rozvíjení občanské společnosti a dialogu může tyto aktivity podpořit;

— umožnit představitelům organizací občanské společnosti Bosny a Hercegoviny navštěvovat instituce EU a bezplatně se účastnit konferencí a akcí pořádaných EU;

— zintenzivnit podporu regionálních sítí organizací občanské společnosti v zemích západního Balkánu a rozvíjet regionální programy;

— vést systematický dialog s dalšími sponzory, aby byla organizacím občanské společnosti Bosny a Hercegoviny a západnímu Balkánu jako celku poskytována cílená, účinná, efektivní a včasná pomoc;

— pořádat pravidelná setkání s představiteli organizací občanské společnosti, aby bylo možné flexibilněji reagovat na jejich očekávání a potřeby.

1.2 Podněty Evropského hospodářského a sociálního výboru

— vytvořit smíšený poradní výbor mezi EHSV a organizacemi občanské společnosti Bosny a Hercegoviny za účelem prosazování a podpory občanského dialogu v této zemi;

— aktivně se zapojit do nového programu pro dialog mezi národy generálního ředitelství EK pro rozšíření. EHSV by mohl připravit a pořádat studijní návštěvy představitelů organizací občanské společnosti Bosny a Hercegoviny v EU (zvláště v Bruselu);

— umožnit představitelům organizací občanské společnosti Bosny a Hercegoviny navštívit EHSV, aby se seznámili s jeho činností.

1.3 Doporučení politickým orgánům Bosny a Hercegoviny

— rozvíjet právní prostředí podporující občanskou společnost, a tím i organizace zaměstnavatelů a odborové organizace;

— vytvářet strategii pro rozvíjení občanské společnosti, což by bylo základem pro životaschopnou občanskou společnost jako nezbytný prvek zralé demokratické společnosti. Tato strategie by měla být vytvořena v úzké spolupráci s organizacemi občanské společnosti;

— udržovat systematický dialog s představiteli organizací občanské společnosti ohledně témat, která se jich týkají. Přístup vlády k občanské společnosti by měl být otevřenější;

— zavádět pro organizace občanské společnosti pobídky různého druhu, včetně finančních pobídek, za účelem podpory jejich rozvíjení a udržitelnosti jejich činnosti. Měl by být vytvořen transparentní grantový systém, který by organizacím občanské společnosti umožnil žádat o granty financované ze státního rozpočtu;

— zvyšovat úroveň dialogu a spolupráce se státními orgány, čímž by se zajistilo uznání organizací občanské společnosti;

— vyřešit problém registrace Konfederace odborových svazů Bosny a Hercegoviny (Confederation of Trade Unions of BiH);

— aktivně podporovat zřízení hospodářské a sociální rady na celostátní úrovni spolu s postupným vytvářením institucí na státní úrovni v této oblasti,

— urychlit práci na splnění podmínek pro bezvízový režim,

— zavést občanskou výchovu v oblastech činnosti občanské společnosti.

1.4 Doporučení organizacím občanské společnosti Bosny a Hercegoviny

— podporovat přístup zdola nahoru a spontánní organizování občanské společnosti, což přispěje k vyššímu ztotožnění společnosti s organizacemi občanské společnosti;

— zvyšovat povědomí o úloze občanské společnosti v politickém procesu;

— usnadnit vytváření sítí a budování partnerství, tj. výměnu informací, know-how a zkušeností;

— zlepšit znalosti a porozumění v oblasti integrace EU, jejích politik a institucí;

— zintenzivnit vzdělávání a odbornou přípravu v organizacích občanské společnosti;

— podporovat dialog mezi etnickými menšinami a mezi náboženskými vyznáními a zvýšit úroveň spolupráce, vytváření sítí a partnerství mezi organizacemi občanské společnosti.

2. Shrnutí vývoje stanoviska

2.1 Cíle Evropské unie v oblasti západního Balkánu

Západní Balkán patří mezi nejvýznamnější regionální priority zahraniční politiky Evropské unie. Hlavním cílem EU v oblasti západního Balkánu je zvýšení regionální stability a prosperity. Jako cíl neméně významný lze zmínit i přípravu zemí západního Balkánu na členství v EU. EU používá k dosažení tohoto cíle specifické nástroje předvstupní pomoci.

Proces stabilizace a přidružení vznikl, aby pomohl zemím tohoto regionu na jejich cestě do EU. Jeho součástí je politický dialog, významné obchodní preference a finanční pomoc. Zahrnuje rovněž vytvoření komplexního smluvního vztahu, který by měl zemím tohoto regionu pomoci v přípravách k jejich budoucímu přistoupení. Mezi cíle tohoto procesu patří rozvoj občanské společnosti a proces demokratizace, které by měly přispět k politické, hospodářské a institucionální stabilizaci regionu. Za důležitý krok k členství v EU se považuje podepsání dohody o stabilizaci a přidružení.

2.2 Evropský hospodářský a sociální výbor a západní Balkán

Evropský hospodářský a sociální výbor hraje důležitou roli v pomoci při rozvoji občanské společnosti v oblasti západního Balkánu. V roce 2004 zřídil kontaktní skupinu pro západní Balkán, která je jediným stálým a takto specificky zaměřeným orgánem EHSV, který se touto oblastí zabývá. Je součástí širší skupiny dalších orgánů EU, které v této oblasti působí, a soustředí se na přidanou hodnotu, jíž může přispět k obecným pracím EU na toto téma.

Hlavním cílem EHSV v oblasti západního Balkánu je sledování změn, k nimž v zemích západního Balkánu dochází v politické, hospodářské a sociální oblasti a ve vztazích mezi EU a západním Balkánem, konkrétněji pak provádění Soluňské agendy a vývoj procesu stabilizace a přidružení; podpora spolupráce mezi EHSV a západobalkánskými organizacemi občanské společnosti i národními hospodářskými a sociálními radami a obdobnými institucemi, podpora a zintenzivnění výměny osvědčených postupů mezi organizacemi občanské společnosti v EU a jejich protějšky v oblasti západního Balkánu.

3. Politický vývoj v Bosně a Hercegovině

3.1 Současná politická situace

Politický proces v Bosně a Hercegovině je stále poznamenán dědictvím války a Daytonské dohody, která vedla k založení samostatného státu Bosna a Hercegovina v jeho současné podobě. Konkurenční politické síly se snaží využívat daytonského ústavního řádu a zároveň překonávat jeho omezení. Mezinárodní společenství a stejně tak i sama Bosna a Hercegovina si stále více uvědomují potřebu modernizace a efektivnějšího způsobu vlády, ale političtí představitelé entit se na tomto procesu, jehož podpora je z velké části mezinárodní, podílejí nerovnou měrou.

Hlavní politickou výzvou následujících let bude pro tuto zemi ústavní reforma, bez níž bude jen obtížně dosažitelný další pokrok na cestě k demokratičtějšímu a účinněji fungujícímu státu, provedení komplexních reformních opatření a sblížení s EU. Vůle k provedení reformy daytonského ústavního řádu nemůže přijít zvenčí, přestože mezinárodní společenství a zejména pak sama EU jsou připraveny reformu podpořit. Musí být výsledkem konsensu zúčastněných politických subjektů Bosny a Hercegoviny a musí mít širokou podporu občanů. Tento proces, který může mít důsledky pro všechny oblasti, bude velmi citlivý a jeho dokončení si může vyžádat delší čas.

Je třeba říci, že názory politiků na budoucnost země se od sebe liší a že mezi občany odlišných etnických skupin stále ještě panuje značná vzájemná nedůvěra. Celkově převládla nacionalistická rétorika a vedoucí představitelé Bosny a Hercegoviny neučinili žádný pokrok směřující prostřednictvím reformy ústavního rámce k vytvoření spolehlivěji fungujících a nákladově únosných státních struktur, jež by napomohly procesu evropské integrace.

Kvůli obavám o politickou stabilitu Bosny a Hercegoviny a celého regionu bylo několikrát odloženo ukončení činnosti Úřadu vysokého zástupce. V únoru 2008 rozhodla Rada pro nastolení míru o tom, že jeho činnost bude ukončena podmínečně, a sice tehdy, bude-li v Bosně a Hercegovině dosaženo pokroku při řešení pěti konkrétních cílů a budou-li splněny další dvě podmínky (podepsání dohody o stabilizaci a přidružení a stabilní politická situace). S výjimkou konečného arbitrážního rozhodnutí o distriktu Brčko bylo při řešení těchto pěti cílů (2) dosaženo velmi malého pokroku.

3.2 Politické vztahy s EU a se sousedními zeměmi

3.2.1 Vztahy s Evropskou unií

Jednání o dohodě o stabilizaci a přidružení s Bosnou a Hercegovinou byla zahájena v listopadu 2005. K parafování dohody o stabilizaci a přidružení došlo dne 4. prosince 2007, k jejímu podepsání pak dne 16. června 2008 po té, co bylo dosaženo pokroku ve čtyřech klíčových oblastech stanovených Evropskou komisí a Radou v roce 2005 (3). Ještě než byla dohoda o stabilizaci a přidružení ratifikována všemi členskými státy EU, nabyly prostřednictvím prozatímní dohody účinnosti opatření dohody o stabilizaci a přidružení týkající se obchodu, použitelná od 1. července 2008. Na základě dohody o stabilizaci a přidružení došlo mj. k formálnímu zakotvení obchodních preferencí, udělovaných od roku 2000 (na autonomním základě) Evropskou unií bosenským výrobkům, a na straně Bosny a Hercegoviny k postupnému ukončování obchodních omezení a postupnému snižování cel uvalených na výrobky EU. Až doposud bylo provádění prozatímní dohody uspokojivé.

Souběžně s jednáními o dohodě o stabilizaci a přidružení byla připravena a dne 17. září 2007 podepsána dohoda o zjednodušení vydávání víz: v účinnost vstoupila v lednu 2008. Díky této dohodě došlo ke snížení a pro některé kategorie občanů dokonce k úplnému zrušení poplatků za vydání víz. Pro mnoho skupin občanů, mj. studenty, podnikatele, novináře atd., přinesla dohoda rovněž zjednodušení podmínek pro udělování víz. Debaty o zavedení bezvízového režimu pro bosenské občany byly Evropskou unií zahájeny dne 26. května 2008. Bosna a Hercegovina by měla pokročit v plnění všech kritérií, aby bylo možné dokončit jednání.

Co se týče předvstupní finanční pomoci, byl v září 2008 přijat pro Bosnu a Hercegovinu víceletý orientační plánovací dokument na období 2008–2010. Evropská komise vyčlenila v rámci programu nástroje předvstupní pomoci na rok 2008 pro Bosnu a Hercegovinu částku v celkové výši 74,8 milionů EUR. Hlavními oblastmi intervence jsou: posílení právního státu a struktury veřejné správy, hospodářský a sociální rozvoj a demokratická stabilizace. V rámci nástroje na podporu občanské společnosti bylo vyčleněno 6,5 mil. EUR na rozvoj občanské společnosti jakožto součást národních programů NPP 2007/2008. Organizace občanské společnosti v Bosně a Hercegovině také mohou mít přínos z regionálních aktivit a návštěvních programů financovaných z programu určeného pro více příjemců. Mimoto bylo uvolněno 5,7 milionů EUR z fondů Společenství na podporu rozpočtu Úřadu vysokého zástupce na období do června 2009.

Nástroj předvstupní pomoci a ostatní pomoc v rámci programu pomoci Společenství pro obnovu, rozvoj a stabilizaci uskutečňuje delegace EK v Sarajevu. Decentralizované řízení pomoci zůstává pro Bosnu a Hercegovinu střednědobým cílem. V přípravách na decentralizované provádění bylo zatím dosaženo jen malého pokroku. Národní fond a Centrální finanční a kontraktační jednotka při Ministerstvu financí byly personálně obsazeny pouze zčásti, přijímání dalších pracovníků pokračuje. Celkové instituční a politické prostředí v Bosně a Hercegovině vedlo k významným zpožděním při ratifikaci rámcové dohody o nástroji předvstupní pomoci. Řádné provedení této dohody není dosud zajištěno. V důsledku toho je zpožděno rovněž provádění programu nástroje předvstupní pomoci na rok 2007.

3.2.2 Vztahy s Chorvatskem

Vztahy s Chorvatskem se od roku 2000 zásadním způsobem změnily. Obě země uzavřely další dohody o návratu uprchlíků přes společnou hranici a podepsaly dohodu o volném obchodu, k jejímuž provedení došlo téměř okamžitě. V únoru 2008 přijal parlament Bosny a Hercegoviny dohodu s Chorvatskem o dvojím občanství. Odhaduje se, že přibližně 400 000 občanů Bosny a Hercegoviny má zároveň chorvatské občanství. Stále zbývá vyřešit pohraniční spory a nadále mezi oběma zeměmi existují překážky ohledně předávání případů a vydávání podezřelých v případech trestných činů a zločinů proti lidskosti.

3.2.3 Vztahy se Srbskem

Vztahy se Srbskem se od pádu Miloševičova režimu značně zlepšily, diplomatické styky byly navázány 15. prosince 2000. Během předsednictví Bosny a Hercegoviny v procesu spolupráce v jihovýchodní Evropě v roce 2003–2004 se ministři zahraničí zemí bývalé Jugoslávie setkali se svými protějšky z ostatních jihovýchodoevropských zemí a potvrdili svou snahu o budování dobrých sousedských vztahů, o stabilitu, bezpečnost a spolupráci v jihovýchodní Evropě.

V říjnu 2006, kdy v Bosně a Hercegovině probíhala volební kampaň, došlo k oficiálnímu posílení vazeb mezi Republikou srbskou a Srbskem, což 26. září 2007 vyvrcholilo podpisem upravené dohody o zvláštních sousedských vztazích v Banja Luce, kde nicméně obě strany zdůraznily, že dohoda v žádné případě nepodrývá suverenitu, územní celistvost a politickou nezávislost Bosny a Hercegoviny.

Potenciální napětí ve vztazích mezi Bosnou a Hercegovinou a Srbskem nicméně přetrvává. Po vyhlášení samostatnosti Kosova se v Republice srbské zvedla vlna antidaytonské rétoriky a separatistických projevů; 21. února 2008 vydalo Národní shromáždění Republiky srbské usnesení, v němž přirovnává postavení Republiky srbské v Bosně a Hercegovině k postavení Kosova v Srbsku a popisuje okolnosti, za jakých by se Republika srbská mohla oprávněně oddělit.

3.2.4 Regionální spolupráce

Vztahy s Černou Horou jsou dobré a stále intenzivnější. Byly podepsány dohody o spolupráci v oblasti obrany, policejní spolupráce, civilní ochrany a přeshraniční spolupráce.

Vztahy s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie jsou dobré, a to jak z dvoustranného, tak z regionálního hlediska. Byly uzavřeny dohody o zpětném přebírání osob, policejní spolupráci a civilní ochraně.

Vztahy s Albánií se zintenzivnily a Bosna a Hercegovina se rozhodla otevřít v Tiraně své velvyslanectví.

Bosna a Hercegovina se aktivně účastní programů regionální spolupráce a iniciativ, např. v rámci Středoevropské dohody o volném obchodu (CEFTA).

4. Hospodářský vývoj v Bosně a Hercegovině

4.1 Současný stav hospodářství v Bosně a Hercegovině

I přes obtížné politické poměry měla Bosna a Hercegovina po čtyři roky stálý hospodářský výkon, přičemž v roce 2008 se růst HDP odhadoval na 5,5 %. Inflace v prvním čtvrtletí roku 2007 činila pouhých 1,5 %, ve druhém pololetí roku 2007 se však v důsledku vzrůstajících cen potravin a dopravy začala zvyšovat, takže v prosinci dosahovala výše 4,9 % a do srpna 2008 se zvýšila až na 9,5 %. Schodek běžného účtu klesl z 21,3 % HDP v roce 2005 na 11,4 % HDP v roce 2006, v roce 2007 však opět narostl na 12,7 % HDP. Obchodní schodek poklesl z 49,6 % HDP v roce 2005 přibližně na úroveň 37 % HDP v roce 2006 a 2007. Vzhledem k tomu, že v roce 2007 došlo ke zpomalení nárůstu vývozu a vzrostl naopak objem dovozu a vzhledem k tomu, že v důsledku celosvětové finanční krize lze očekávat úbytek přímých zahraničních investic, není další zlepšení zatím příliš pravděpodobné. Celkový fiskální přebytek činil v roce 2006 3 % HDP, k čemuž přispěl hlavně nárůst státních příjmů plynoucí ze zavedení DPH. V roce 2007 se přebytek snížil na 1,3 % HDP a je možné, že rok 2008 skončí ve schodku, mj. v důsledku zvýšení vracení DPH.

Bosna a Hercegovina má podobně jako většina zemí v procesu transformace rostoucí ekonomiku, ale potýká se s rozsáhlou chudobou a sociálními problémy. Odhady nezaměstnanosti se pohybují v rozmezí od 16 do 44 %. Bosna a Hercegovina se potýká s důsledky finanční a hospodářské krize, která ohrožuje hospodářskou, sociální a etnickou situaci, jakož i vztahy v EU i v tomto regionu.

Struktura státní správy je těžkopádná a spotřebuje přes 50 % HDP. Nejednotná struktura, omezené prostředky, nedostatek zkušeností a nesystematický přístup k rozvoji národních kapacit podkopává schopnost vlády formulovat a provádět politická opatření.

EU je hlavním obchodním partnerem Bosny a Hercegoviny (obchodní výměna s EU představuje více než 50 % celkového obchodu Bosny a Hercegoviny). Lze očekávat, že s podpisem dohody o stabilizaci a přidružení a se vstupem prozatímní dohody v platnost se tento vztah ještě prohloubí a povede k dalšímu rozšiřování obchodní integrace s EU. Bosna a Hercegovina vyváží hlavně do Itálie, Německa a Slovinska. Z těchto zemí pak pochází i zboží dovážené do Bosny a Hercegoviny, menší měrou rovněž z Rakouska. Z Bosny a Hercegoviny se vyvážejí především kovy, dřevo a dřevěné výrobky, nerostné produkty a chemické látky. Dováží se především strojní zařízení, minerální produkty, potraviny a chemické látky.

5. Současný stav a úloha organizací občanské společnosti

5.1 Sociální dialog

5.1.1 Právní prostředí

Sociální dialog na úrovni Bosny a Hercegoviny oficiálně neexistuje. To je dáno tím, že současná ústava neobsahuje ustanovení, jež by umožnila zřízení vládních institucí na státní úrovni, které by se zabývaly sociální politikou či vzděláváním.

Bosna a Hercegovina ratifikovala všech osm základních úmluv Mezinárodní organizace práce (MOP). Svoboda sdružování je zaručena v ústavách Bosny a Hercegoviny, Federace Bosny a Hercegoviny a Republiky srbské. Obě entity mají samostatné pracovní právo, totéž platí i pro distrikt Brčko.

Zákon o sdruženích a nadacích, přijatý v Bosně a Hercegovině v prosinci 2001, ve svých ustanoveních nepočítá s registrací odborové federace na úrovni Bosny a Hercegoviny.

Podle zprávy Evropské komise o pokroku z roku 2008 však v této oblasti nebyl učiněn žádný pokrok. Skutečnost, že na státní úrovni neexistují žádné orgány, které by působily v oblasti zaměstnanosti a sociální politiky, zůstává překážkou rozvoje celostátní strategie zaměstnanosti. Republika srbská vznáší na základě ústavních argumentů soustavné námitky proti tomu, aby v otázkách vnitřního pracovního trhu byla ponechána nějaká role státu. Obě entity a distrikt Brčko vypracovaly strategie zaměstnanosti a projekty aktivních opatření v oblasti zaměstnanosti. Existuje mezi nimi však jen malá koordinace.

V oblasti sociálního dialogu je situace obdobná. Konfederace odborových svazů se nemohla zaregistrovat na celostátní úrovni. Podle současných právních předpisů je registrace odborových svazů synonymní s jejich uznáním – reprezentativností. Také právní základ a postup je stejný pro sociální partnery jako pro všechny jiné organizace občanské společnosti, jako jsou sdružení spotřebitelů či sportovní svazy, což je nepřiměřené. Složitá sociální organizace země i nadále ovlivňuje dialog mezi sociálními partnery a jak se zdá, žádná bezprostřední řešení se nenaskýtají. Nejasné podmínky právní registrace odborových svazů zabránily dalšímu pokroku na cestě ke kolektivnímu vyjednávání. Měl by být vypracován nový zákon, který by nahradil výše zmíněný zákon o sdruženích a nadacích, aby vláda již neměla nekontrolovanou pravomoc při rozhodování o tom, zda může být zaregistrována nová organizace.

5.1.2 Sociální partneři

5.1.2.1 Zaměstnavatelé

V případě Bosny a Hercegoviny je obtížné hovořit o organizacích zaměstnavatelů, jež by působily na celostátní úrovni. Jelikož na celostátní úrovni neexistuje ministerstvo práce a mnoho hospodářských otázek je v pravomoci vlád jednotlivých entit, na státní úrovni neexistuje oficiální koordinace či spolupráce mezi organizacemi zaměstnavatelů.

Dvěma hlavními organizacemi jsou Sdružení zaměstnavatelů Federace Bosny a Hercegoviny a Sdružení zaměstnavatelů Republiky srbské. Obě organizace jsou zapojeny do hospodářských a sociálních rad na úrovni entit. Hlavní problém, jemuž organizace zaměstnavatelů čelí jak uvnitř, tak navenek, je reprezentativita a účinné zastoupení zájmů jejich členů vůči státním orgánům.

5.1.2.2 Odborové svazy

Ve Federaci Bosny a Hercegoviny a v Republice srbské je míra sdružování v odborech u pracovníků zaměstnaných formálním způsobem dosti vysoká. Zatímco Konfederace nezávislých odborových svazů (Savez Samostalnih Sindikata Bosne i Hercegovine, SSSBiH) organizuje pracovníky ve Federaci Bosny a Hercegoviny, Konfederace odborových svazů Republiky srbské (Savez Sindikata Republike Srpske, SSRS) plní tutéž funkci v Republice srbské. Konfederace odborových svazů obou entit Bosny a Hercegoviny, Federace Bosny a Hercegoviny a Republiky srbské, na zakládající schůzi, která se konala v Sarajevu 24. června 2005, zřídily společnou zastřešující organizaci pro odborové svazy Bosny a Hercegoviny (KSBiH). KSBiH podala žádost o registraci na celostátní úrovni, tato otázka však dodnes nebyla vyřešena.

5.1.3 Hodnocení stávajících mechanismů

V důsledku neochoty povznést otázku sociálního dialogu na úroveň státu, zejména ze strany Republiky srbské (4), nedošlo na celostátní úrovni ke zřízení žádné hospodářské a sociální rady. Existují dva zákoníky práce, jeden pro každou entitu, a na celostátní úrovni neexistuje ministerstvo práce. Nejdůležitější problémy pro sociální partnery, jako jsou hospodářská politika, pracovní právo či vzdělávání, jsou v pravomoci entit a místní správy. V Bosně a Hercegovině dosud nebyl zřízen skutečný jednotný trh (a to ani trh práce). Hospodářské a sociální rady působí pouze na úrovni entit a jejich činnost je financována jejich vládou. Vytvoření hospodářské a sociální rady na celostátní úrovni dosud brání to, že nebyla uznána zastřešující organizace odborových svazů. Je třeba rovněž poznamenat, že možnosti sociálních partnerů jsou doposud omezené a je třeba, aby se jejich práce vnitřně dále profesionalizovala.

5.2 Občanský dialog

5.2.1 Právní prostředí

Bosna a Hercegovina má „omezenou“ historii rozvíjení občanské společnosti. Před válkou existovala řada veřejných organizací, činných hlavně v oblasti kultury a sportu. Během války a po jejím skončení zaměřila většina nevládních organizací svou činnost na rozdělování humanitární pomoci a na činnosti standardnějšího typu se začala přeorientovávat jen velmi pomalu.

Nevládní organizace se mohou registrovat na úrovni státu, entity, kantonu (v rámci Federace Bosny a Hercegoviny) nebo opštiny. Od roku 2002 povoluje zákon o sdruženích a nadacích nevládním organizacím registraci u Ministerstva spravedlnosti Bosny a Hercegoviny a působení v kterékoli části země. V důsledku těžkopádných postupů, které jsou nezbytné k získání registrace na celostátní úrovni, a také toho, že na úrovni entity (Republika srbská) není uznávána registrace uskutečněná na úrovni státu, dává však mnoho nevládních organizací přednost registraci na úrovni entity. Memorandum o porozumění mezi státem, vládami entit a distriktem Brčko, podepsané v roce 2004 za účelem zřízení společného rejstříku sdružení a nadací v Bosně a Hercegovině, podporuje „vzrůstající svobodu pohybu sdružení a nadací a zřizuje systém rychlého přístupu k informacím o všech nadacích a sdruženích“.

Zákon o sdruženích a nadacích byl pozměněn a vstoupil v platnost v roce 2008. Registrační předpisy z roku 2002 stále platí, což komplikuje postup registrace. Orgány Bosny a Hercegoviny se snaží je pozměnit s cílem snížit počet formulářů nezbytných pro registraci. V plánu je rovněž zavedení registrace on-line.

Podle studie, kterou zpracoval národní tým OSN (UNCT) (5), je jedním z hlavních problémů pro organizace občanské společnosti nedávno zavedený systém DPH. Zákonem o DPH, který v Bosně a Hercegovině nabyl účinnosti dne 1. ledna 2006, byla zavedena jednotná sazba daně ve výši 17 %, což představuje daňové zvýšení. Pokud organizace občanské společnosti někoho zaměstnávají, vztahují se na ně rovněž některé další odvody (sociální, zdravotní). Další daně se odvádějí z darů. Obecně panuje mínění, že daňové výjimky pro sektor občanské společnosti by byly vítaným krokem, který by organizacím občanské společnosti usnadnil práci.

Veřejné financování organizací občanské společnosti je dalším významným problémem. Ve většině případů se organizace občanské společnosti domnívají, že přidělování prostředků z veřejných fondů není dostatečně transparentní. Právní předpisy o dobrovolné činnosti dosud nevstoupily v platnost. Otázka řešení nedostatečného provádění právních předpisů a potřeba jejich harmonizace je i nadále kritická. Dle pozorování některých organizací občanské společnosti je proces navrhování právních předpisů v Bosně a Hercegovině neprůhledný a nepřístupný.

Organizace občanské společnosti nacházejí u politických orgánů jen slabou podporu s tím, že některé z nich považují občanskou společnost za svého protivníka. Také mezi místními orgány obecně chybí pochopení pro hodnoty a výhody partnerství s občanskou společností.

5.2.2 Situace v rámci různých zájmových skupin

Celkový počet registrovaných nevládních organizací v Bosně a Hercegovině se nyní blíží k 8 000 (6), avšak počet organizací, které jsou aktivní, je daleko nižší. Příjmy třetího sektoru se odhadují na 4,5 % HDP, přičemž provozní náklady činí 2,4 %. Pracovníci zaměstnaní v tomto sektoru představují 1,45 % ekonomicky aktivního obyvatelstva (7).

Převládající oblastí působení nevládních organizací je podpora lidských práv. Mezi další oblasti s významnou účastí nevládních organizací patří vzdělávání, otázky rovnosti mužů a žen, hospodářský rozvoj, humanitární pomoc, rozvoj občanské společnosti, zdravotnictví, děti a mládež a rozvoj obcí.

5.2.3 Hodnocení stávajících mechanismů

Určitý pokrok je patrný, pokud jde o institucionalizaci vztahu mezi státními orgány a nevládním sektorem na celostátní úrovni. Rada ministrů Bosny a Hercegoviny spolu s představiteli občanské společnosti podepsala dne 7. května 2007 dohodu o spolupráci mezi Radou ministrů Bosny a Hercegoviny a nevládním sektorem v Bosně a Hercegovině.

V říjnu 2007 byla v souladu s touto dohodou zřízena rada občanské společnosti. Přestože rada nereprezentuje občanskou společnost jako celek, má 31 dílčích sektorů, a je tak nejvýznamnějším fórem nevládních organizací v zemi. Je však třeba, aby státní orgány vyvinuly větší úsilí, aby mohla začít probíhat pravidelná a soustavná komunikace s občanskou společností a byla podnícena její účast na tvorbě politik.

6. Úloha organizací občanské společnosti v procesu integrace EU

6.1 Organizace občanské společnosti a proces evropské integrace

Evropská myšlenka není středem zájmu činnosti organizací občanské společnosti. Občané vnímají integraci Bosny a Hercegoviny do Evropské unie jako vzdálený projekt. Většina organizací občanské společnosti má omezenou zkušenost se spoluprací s partnery v zemích EU. Diskuse o EU je v Bosně a Hercegovině teprve na začátku. Organizace občanské společnosti zaměřují své projekty na priority stanovené sponzory, tj. mezinárodními organizacemi, vládami a místními dárci. Prosazování evropské integrace Bosny a Hercegoviny není v žádné z těchto skupin příliš viditelné, kromě činnosti mezinárodních nevládních organizací. Navzdory tomu podporuje 80 % občanů Bosny a Hercegoviny budoucí členství své země v EU, což je dobrý začátek, na němž mohou organizace občanské společnosti stavět svou činnost zaměřenou na plnění kritérií pro vstup do EU.

V Bruselu dne 16. července 2009 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Mario SEPI

(1) Podle definice Evropského hospodářského a sociálního výboru zahrnuje pojem „občanská společnost“ organizace zaměstnavatelů, organizace zaměstnanců a rovněž další nevládní organizace a zájmové skupiny.

(2) 1) Přijatelné a udržitelné vyřešení otázky rozdělení majetku mezi stát a ostatní úrovně státní správy; 2) přijatelné a udržitelné vyřešení otázky vojenského majetku; 3) provedení konečného arbitrážního rozhodnutí o distriktu Brčko; 4) fiskální udržitelnost (podpořená dohodou o stálé metodologii stanovování koeficientů ITA a zřízením Státní rady pro fiskální záležitosti); a 5) upevňování právního státu (prokázané přijetím národní strategie proti válečným zločinům, zákonu o cizincích a poskytování azylu a národní strategie pro reformu soudnictví).

(3) 1) Provedení policejní reformy v souladu s dohodou z října roku 2005 o restrukturalizaci policejních sborů; 2) úplná spolupráce s Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii (ICTY); 3) přijetí a provedení všech nezbytných právních předpisů v oblasti veřejnoprávního vysílání; a 4) vytvoření legislativního rámce a administrativních kapacit, které umožní řádné provedení dohody o stabilizaci a přidružení.

(4) Premiér Republiky srbské Milorad Dodik prohlásil 22. srpna 2007, že vláda Republiky srbské nepodpoří vytvoření sociální rady na úrovni Bosny a Hercegoviny, vzhledem k tomu, že hlavní hospodářské a sociální otázky se řeší na úrovni entit a zřízení této rady je politickou záležitostí.

(5) Hlavní závěry o úrovni spolupráce mezi agenturami OSN a organizacemi občanské společnosti v Bosně a Hercegovině (Main Findings on the Level of Cooperation Between the UN Agencies and Civil Society Organizations in BiH), leden 2007, pracovní dokument UNCT v Bosně a Hercegovině.

(6) Údaj pochází z února 2005 – údaje jsou obsaženy ve zprávě o projektu financovaném Evropskou unií „Studie mapující nestátní subjekty v Bosně a Hercegovině“ (Mapping Study of Non-State Actors in Bosnia-Herzegovina), září 2005.

(7) „Sektor zaměstnanosti, poskytování sociálních služeb a nevládních organizací. Stav a perspektivy pro Bosnu a Hercegovinu. Analýza a politické důsledky“ (Employment, social service provision and the non-governmental organisation (NGO) sector. Status and prospects for Bosnia and Herzegovina. Analysis and policy implications), kvalitativní studie č. 3, 2. dubna 2005; projekt ministerstva Spojeného království pro mezinárodní rozvoj v oblasti sociální politiky a politiky trhu práce.