Doporučení pro

DOPORUČENÍ RADY

k národnímu programu reforem Finska na rok 2013 a stanovisko Rady k programu stability Finska na období 2012–2017

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 121 odst. 2 a čl. 148 odst. 4 této smlouvy,

s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,

s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1176/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy[2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,

s ohledem na doporučení Evropské komise[3],

s ohledem na usnesení Evropského parlamentu[4],

s ohledem na závěry Evropské rady,

s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,

po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem,

vzhledem k těmto důvodům:

(1) Dne 26. března 2010 schválila Evropská rada návrh Evropské komise zahájit novou strategii pro růst a zaměstnanost, Evropa 2020, založenou na intenzivnější koordinaci hospodářských politik, která se zaměří na klíčové oblasti, v nichž je třeba přijmout opatření k posílení evropského potenciálu pro udržitelný růst a konkurenceschopnost.

(2) Dne 13. července 2010 přijala Rada na základě návrhů Komise doporučení o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Unie (na období 2010–2014) a dne 21. října 2010 přijala rozhodnutí o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států[5], které společně tvoří „integrované hlavní směry“. Členské státy byly vyzvány, aby vzaly integrované hlavní směry v úvahu v rámci svých vnitrostátních politik v oblasti hospodářství a zaměstnanosti.

(3) Dne 29. června 2012 přijaly hlavy států a předsedové vlád rozhodnutí o Paktu pro růst a zaměstnanost, který představuje jednotný rámec pro opatření na úrovni členských států, EU a eurozóny a využívá veškerých možných pák, nástrojů a politik. Rozhodli o přijetí opatření na úrovni členských států, jež má být zejména vyjádřením závazku naplnit cíle strategie Evropa 2020 a realizovat doporučení pro jednotlivé země.

(4) Dne 6. července 2012 přijala Rada doporučení k národnímu programu reforem Finska na rok 2012 a vydala stanovisko k aktualizovanému programu stability Finska na období 2011–2015.

(5) Dne 28. listopadu 2012 přijala Komise roční analýzu růstu[6], která zahájila evropský semestr koordinace hospodářských politik pro rok 2013. Dne 28. listopadu 2012 Komise na základě nařízení (EU) č. 1176/2011 přijala zprávu mechanismu varování[7], ve které je Finsko uvedeno mezi členskými státy, u nichž bude proveden hloubkový přezkum.

(6) Dne 14. března 2013 potvrdila Evropská rada priority pro zajištění finanční stability, fiskální konsolidace a opatření na podporu růstu. Zdůraznila potřebu další diferencované fiskální konsolidace podporující růst, návratu ke standardním podmínkám pro poskytování úvěrů ekonomice, podpory růstu a konkurenceschopnosti, řešení nezaměstnanosti a sociálních dopadů krize a modernizace veřejné správy.

(7) Dne 10. dubna 2013 zveřejnila Komise výsledky hloubkového přezkumu[8] Finska podle článku 5 nařízení (EU) č. 1176/2011. Komise ve své analýze dospěla k závěru, že ve Finsku panuje makroekonomická nerovnováha, kterou je třeba sledovat a řešit na politické úrovni. Zvláště značné zhoršení salda běžného účtu a slabá exportní výkonnost v důsledku restrukturalizace průmyslu, jakož i nákladové a nenákladové faktory konkurenceschopnosti vyžadují trvalou pozornost.

(8) Dne 18. dubna 2013 předložilo Finsko svůj program stability na období 2012–2017 a národní program reforem na rok 2013. Vzhledem k jejich vzájemným vazbám byly oba programy posuzovány současně.

(9) Na základě hodnocení programu stability podle nařízení Rady (ES) č. 1466/97 došla Rada k závěru, že veřejné finance Finska jsou celkově zdravé a že byla vynaložena snaha ke zvýšení příjmů a kontrole výdajů s cílem přiblížit se k střednědobému rozpočtovému cíli. Makroekonomický scénář, na němž jsou založeny rozpočtové projekce programu, je realistický. Projekce růstu pro rok 2013 se podobá jarní prognóze Komise, zatímco projekce pro rok 2014 je o 0,6 procentních bodů vyšší než tato prognóza. Cílem rozpočtové strategie nastíněné v programu jsou vyvážené finance ústředních vládních institucí a dosažení klesající tendence poměru vládního dluhu k HDP do roku 2015. Program zahrnuje změnu střednědobého rozpočtového cíle z 0,5 % na –0,5 %. Nový střednědobý rozpočtový cíl je v souladu s Paktem o stabilitě a růstu. Program předpokládá, že střednědobého rozpočtového cíle bude dosaženo do roku 2014 a že do roku 2017 bude udržen. Na základě (nově vypočteného) strukturálního salda vycházejícího z informací uvedených v programu Finsko v roce 2012 nesplnilo původní střednědobý rozpočtový cíl a nesplní ani nový střednědobý rozpočtový cíl v roce 2013. Program předpokládá, že se (nově vypočtené) strukturální saldo sníží z –1 % HDP v roce 2012 na –0,9 % HDP v roce 2013. V období 2014–2017 by mělo zůstat mezi –0,6 % a –0,7 % HDP. Čisté výdaje Finska v roce 2012 vzrostly o 0,4 %, což je stále pod stanovenou referenční hodnotou výdajového kritéria. Vzhledem k zápornému růstu reálného HDP v roce 2012 je nízké tempo strukturální korekce považováno za dostatečné. V roce 2013 se (nově vypočtené) strukturální saldo Finska zlepšuje a čisté výdaje by se měly odchýlit od výdajového kritéria pouze o 0,1 % HDP. Vzhledem k velké záporné mezeře výstupu Finska je to považováno za přiměřené. V roce 2014 se má (nově vypočtené) strukturální saldo Finska dále zlepšit až na úroveň –0,6 % HDP, čímž se dostatečně přiblíží k střednědobému rozpočtovému cíli (podle jarní prognózy Komise má Finsko v roce 2014 tento cíl dokonce zcela naplnit). Celkově by tak byl zajištěn soulad s preventivní složkou Paktu o stabilitě a růstu. Konsolidovaný hrubý veřejný dluh byl v roce 2012 na úrovni 53 % HDP a podle programu se během programového období udrží pod 60 % HDP. V letech 2016 a 2017 program předpokládá pokles úrovně zadlužení. Nejvýznamnějším problémem fiskální politiky zůstává dlouhodobá udržitelnost. Mezera udržitelnosti související se stárnutím populace a dotýkající se důchodů a zdravotní a dlouhodobé péče byla vzata na vědomí a musí být nepřetržitě sledována.

(10) Růst produktivity veřejných služeb neodpovídá růstu produktivity širší ekonomiky a zároveň se zvyšuje zátěž spojená se stárnutím populace. Přestože byly stanoveny principy reformy obcí, zůstane slučování dobrovolné, ačkoliv budou dostupné finanční pobídky ústřední vlády. Předpokládá se, že probíhající reforma sociálních a zdravotnických služeb nepovede k významnému snížení stávajícího počtu zdravotních obvodů.

(11) Byla zavedena opatření ke snížení nezaměstnanosti mládeže a dlouhodobě nezaměstnaných, jako například záruky pro mládež, časově omezený program na zvyšování kvalifikace mladých lidí a pilotní program pro dlouhodobě nezaměstnané. Tato opatření byla v roce 2013 doplněna o dodatečnou finanční podporu pro učňovské vzdělávání coby součást iniciativy „Záruka pro mladé lidi“ a jsou vzhledem k očekávanému růstu nezaměstnanosti vítána. Tato opatření je nyní třeba zavádět způsobem jasně zaměřeným na zlepšení dovedností a postavení cílových skupin na trhu práce. Pro zajištění udržitelnosti veřejných financí a pokrytí budoucí poptávky po pracovní síle je nutné zvýšit míru zaměstnanosti starších pracovníků. Velikost populace v produktivním věku se ve Finsku zmenšuje. Bylo dohodnuto několik opatření zaměřených na způsoby předčasného odchodu do důchodu, jako například zvýšení věkové hranice pro vznik nároku na částečný starobní důchod, zrušení možnosti sníženého důchodu a zvýšení věkové hranice pro odchod do důchodu u lidí, kteří byli určitou dobu nezaměstnaní. Prodlužování střední délky života však bylo rychlejší, než se očekávalo při přípravě důchodové reformy v roce 2005, a postupně by se mohlo ukázat, že současné zákonem stanovené věkové rozmezí pro odchod do důchodu je příliš nízké a důchody nedostatečné. Vláda se ve svém programu zavázala zvýšit do roku 2025 skutečný věk odchodu do důchodu na 62,4 let, což je vzhledem k střední délce života a demografickým problémům stále málo. Provádění těchto dohodnutých opatření zůstává v krátkodobém horizontu prioritou.

(12) Regulační bariéry v odvětví služeb jsou ve Finsku stále ještě restriktivní a koncentrace na trhu je v důležitých odvětvích, například maloobchodu, vysoká. Plánované změny zákona o hospodářské soutěži týkající se dominantního postavení prodejců potravin, cíle programu zdravé hospodářské soutěže zajišťující větší dohled v tomto odvětví a odstranění zbytečných omezení hospodářské soutěže ze stávající legislativy, například zákona o územním plánování a stavbách, by měly pomoci současné problémy řešit. Účinnost politiky hospodářské soutěže a výhody z ní plynoucí by obecně mělo zlepšit i sloučení úřadu na ochranu hospodářské soutěže a úřadu na ochranu spotřebitele spolu s navýšením rozpočtu a rozšířením pravomocí tak, aby byla zajištěna neutralita hospodářské soutěže mezi veřejnými a soukromými subjekty. Pokuty za porušení hospodářské soutěže jsou ve Finsku tradičně nízké a průzkum plánovaný na rok 2013 by měl poskytnout základ pro další reformy, které by zvýšily jejich odrazující účinky.

(13) Růst produktivity ve Finsku i nadále zaostává za růstem mezd a zároveň klesá konkurenceschopnost v mezinárodním měřítku, což dokládá klesající tržní podíl finského exportu. Zatímco investice do výzkumu, rozvoje a inovací jsou stále vysoké, zásadní problém je i nadále v efektivitě, s jakou se výsledky výzkumu promítají do inovací a zakládání nových společností s vysokým růstovým potenciálem, jež mohou proniknout na rychle rostoucí exportní trhy a posílit zahraniční konkurenceschopnost. Z krátkodobého hlediska by Finsko mělo provádět politiky a zavést opatření ke zlepšení systému výzkumu a inovací, jež v poslední době přijalo, jakož i nový akční plán, a navrhnout případné další reformy vycházející ze stávajících hodnocení a připravovaných prognóz. Bylo zjištěno, že k položkám, jež zvyšují vstupní náklady finských producentů, patří ceny energií a práce. Růst mezd byl v posledních letech mírný v důsledku tripartitní dohody o mzdách, jejíž platnost končí v roce 2013. Je proto znepokojivé, že sociální partneři dosud neuzavřeli žádnou novou dohodu.

(14) V kontextu evropského semestru provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Finska. Posoudila program stability i národní program reforem a předložila hloubkový přezkum. Vzala v úvahu nejen jejich význam pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku ve Finsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny EU, a to vzhledem k nutnosti posílit celkovou správu ekonomických záležitostí v Evropské unii tím, že pro rozhodování členských států budou poskytnuty vstupy na úrovni EU. Její doporučení v rámci evropského semestru jsou promítnuta do níže uvedených doporučení 1 až 5.

(15) Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability Finska a její stanovisko[9] je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení 1.

(16) Na základě výsledků hloubkového přezkumu Komise a tohoto posouzení Rada přezkoumala finský národní program reforem a program stability. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 o prevenci a nápravě makroekonomické nerovnováhy jsou promítnuta zejména do níže uvedených doporučení 3, 4 a 5.

(17) V kontextu evropského semestru provedla Komise rovněž analýzu hospodářské politiky eurozóny jako celku. Na jejím základě Rada vydala konkrétní doporučení určená členským státům, jejichž měnou je euro. Finsko by mělo rovněž zajistit, aby byla tato doporučení realizována včas a v plném rozsahu,

DOPORUČUJE, aby Finsko v období 2013–2014 provedlo tato opatření:

1. Uskutečňovat prorůstovou fiskální politiku a zachovat zdravou fiskální pozici podle plánu, tak aby bylo zajištěno splnění střednědobého rozpočtového cíle během programového období. Pokračovat v ročním hodnocení velikosti mezery udržitelnosti související se stárnutím populace a přizpůsobit veřejné příjmy a výdaje dlouhodobým cílům a potřebám. Zajistit nákladovou efektivitu a udržitelnost dlouhodobé péče a více se zaměřit na prevenci, rehabilitaci a samostatný život.

2. Zajistit účinné provádění probíhajících správních reforem týkajících se struktury obcí, jež přinese vyšší produktivitu a úspory nákladů v oblasti veřejných služeb, včetně sociálních služeb a zdravotní péče.

3. Přijmout další kroky ke zvýšení míry zaměstnanosti starších pracovníků, a to i zlepšením jejich zaměstnatelnosti a omezením možností předčasného odchodu do důchodu, a sladit minimální zákonem stanovený věk odchodu do důchodu s prodlouženou střední délkou života. Provádět stávající opatření ke zlepšení postavení mladých lidí a dlouhodobě nezaměstnaných na trhu práce se zvláštním zaměřením na rozvoj pracovních dovedností a pečlivě sledovat jejich dopad.

4. Nadále usilovat o posílení hospodářské soutěže na trhu se zbožím a službami, zejména v odvětví maloobchodu, a to pomocí nového programu na podporu zdravé hospodářské soutěže.

5. Podpořit schopnost Finska vytvářet v rychle se měnícím prostředí inovativní produkty, služby a společnosti s vysokým růstovým potenciálem a pokračovat v diverzifikaci průmyslu směrem k energeticky méně náročným odvětvím. Podporovat v současném pomalu rostoucím prostředí sladění vývoje reálných mezd a produktivity, při plném respektování úlohy sociálních partnerů a vnitrostátní praxe.

V Bruselu dne

Za Radu

předseda

[1] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

[2] Úř. věst. L 306, 23.11.2011, s. 25.

[3] COM(2013) 376 final.

[4] P7_TA(2013) 0052 a P7_TA(2013) 0053.

[5] Rozhodnutí Rady 2013/208/EU ze dne 22. dubna 2013.

[6] COM(2012) 750 final.

[7] COM(2012) 751 final.

[8] SWD(2013) 123 final.

[9] Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1466/97.