CS Úřední věstník Evropské unie C 168/10

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Evropské metropolitní oblasti – socioekonomické důsledky pro budoucnost Evropy

(2007/C 168/02)

Spolkové ministerstvo dopravy, veřejných prací a urbanismu požádalo dne 7. listopadu 2006 jménem nadcházejícího německého předsednictví Evropský hospodářský a sociální výbor o vypracování průzkumného stanoviska k tématu Evropské metropolitní oblasti – socioekonomické důsledky pro budoucnost Evropy.

Specializovaná sekce Hospodářská a měnová unie, hospodářská a sociální soudržnost, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 20. března 2007. Zpravodajem byl pan van IERSEL.

Na 435. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 25. a 26. dubna 2007 (jednání dne 25. dubna 2007), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko všemi 125 hlasy pro, nikdo nebyl proti a 5 členů se zdrželo hlasování.

Toto stanovisko navazuje na stanovisko ECO/120 „Metropolitní oblasti: sociálně-hospodářské dopady na budoucnost Evropy“ (1). Obě stanoviska tvoří jeden celek.

1. Závěry

1.1 Během posledních padesáti let se přetvářel evropský prostor a globalizace tyto změny dále urychluje s podstatnými důsledky pro metropolitní oblasti (2), které jsou těžištěm tohoto prostoru. Metropolitní oblasti mají nejlepší podmínky k tomu, aby reagovaly na výzvy plynoucí z těchto změn a nejlépe zužitkovaly příležitosti, které přinášejí.

1.2 EHSV zastává názor, že Rada a Komise by měly posoudit vývoj metropolitních oblastí i národní iniciativy v této oblasti a stanovit směr postupu. Dobře strukturovaná diskuse na evropské úrovni ukáže národní přístupy ve společné perspektivě, což též může stimulovat regionální subjekty.

1.3 EHSV je toho názoru, že lépe strukturovaná diskuse o evropských metropolitních oblastech a mezi nimi by měla motivovat tyto regiony k tomu, aby v souladu s národními programy reforem samy úspěšně prováděly lisabonskou a göteborgskou agendu.

1.4 EHSV konstatuje, že již několik let probíhá živá diskuse. Vztahy mezi velkými metropolemi a Lisabonskou strategií kladou nyní vyšší důraz na socioekonomický vliv těchto velkých metropolí. Jedná se o krok kupředu.

1.5 V mnohých zemích a regionech se veřejné orgány, stejně jako soukromý sektor a občanská společnost, snaží vytvořit podmínky nezbytné pro udržitelný rozvoj metropolitních oblastí a zajistit jejich konkurenceschopnost v Evropě i ve světě. Zvláštní pozornost si zasluhuje vývoj, ke kterému dochází v Německu. Universitní a další studie zpracované na spolkové úrovni přispívají k objektivnosti diskuse. Meziministerských konferencí k metropolitním oblastem se zúčastnily národní a regionální orgány.

1.6 Městská politika Komise a návrh Územní agendy Rady jsou krokem kupředu. Nabízejí rámec pro velkorysou městskou politiku. Agenda klade důraz na některé zvláštní rysy velkých metropolí. EHSV nicméně konstatuje, že návrh Územní agendy je v tomto směru ještě příliš neprůrazný.

1.7 Přes rozdílnost struktur a přístupů v různých zemích zůstávají úkoly a cíle velkých městských oblastí z velké části stejné.

1.8 Slabinou vyváženého rozvoje metropolitních oblastí je nedostatek identity a absence odpovídající správy. Stávající správní jednotky bývají často zastaralé. Brání pružnému přizpůsobování.

1.9 Mají-li být metropolitní oblasti úspěšné, je nezbytné zapojení více úrovní – národní, regionální i městské, což vyžaduje legitimitu decentralizovaných orgánů a též usnadní iniciativy soukromého sektoru a nevládních organizací.

1.10 EHSV znovu konstatuje absenci socioekonomických a environmentálních údajů o metropolitních oblastech srovnatelných v evropském měřítku. EHSV soudí, že stejně jako na úrovni evropské a národní je potřebné každoroční sledování dosažených výsledků evropských metropolitních oblastí z hlediska hospodářského, sociálního a environmentálního, aby bylo možné prohlubovat znalosti situace v každé z nich a mobilizovat dotčené metropolitní činitele.

2. Doporučení

2.1 EHSV se vyslovuje pro to, aby Komise připravila Zelenou knihu o metropolitních oblastech, která by doplnila Územní agendu a Strategické pokyny pro soudržnost, a podnítila tak evropskou diskusi na základě objektivní analýzy.

2.2 EHSV se vyslovuje pro to, aby bylo na nesnáze a ambice velkých metropolí i znalosti a zkušenosti členských států pohlíženo ze společného a evropského hlediska a osvědčené postupy byly šířeny.

2.3 EHSV považuje za nutné, aby Komise přijala politické rozhodnutí, kterým by byl Eurostat pověřen každoročně dodávat spolehlivé a srovnatelné údaje o všech metropolitních oblastech Evropské unie, a aby byly Eurostatu přiděleny dodatečné prostředky, se kterými by mohl toto nové zadání plnit.

2.4 Aby mohl Eurostat toto zadání co nejrychleji plnit, navrhuje EHSV zadat zkušební studii ESPON nebo jiné kompetentní organizaci; prověřily by se tím různé možné modely vymezení metropolitních oblastí za použití společných kritérií, získal by se tím omezený seznam proměnných, jejichž zpracování za období 1995-2005 by mohlo ihned začít v metropolitních oblastech s více než jedním milionem obyvatel a využívalo by se přitom zejména podrobných údajů obsažených v evropských průzkumech pracovních sil (3).

3. Odůvodnění

3.1 Ve svém stanovisku z roku 2004 EHSV upozornil na socioekonomické vlivy metropolitních oblastí (4), které jsou podle něj z velké části podceněny.

3.2 Smyslem tohoto stanoviska bylo připomenout orgánům Společenství neustálý a někdy pozoruhodný vývoj koncentrace obyvatelstva a ekonomických aktivit v metropolitních oblastech v Evropě i ve světě.

3.3 Ve stanovisku z roku 2004 se EHSV vyslovil pro to, aby se rozvoj evropských metropolí stal součástí agendy Společenství. EHSV byl mezi prvními, kdo zdůraznili přímou vazbu mezi postavením metropolí a prováděním Lisabonské strategie. Metropolitní oblasti jsou laboratořemi světového hospodářství. Jsou hnací silou hospodářství a střediskem tvůrčích a inovačních postupů.

3.4 Zároveň se v metropolích soustředí hlavní nesnáze, které bude muset Evropa překonávat v příštích letech. V metropolích se setkáváme zejména s jevy chudoby, sociálního vyloučení a prostorové segregace se všemi důsledky pro zaměstnanost a kriminalitu (mezinárodní) (5).

3.5 Působení metropolí posiluje množství výměn různého typu mezi nimi, jak v Evropě, tak ve světovém měřítku. Sítě, ke kterým metropole náležejí, přispívají k prohlubování evropské integrace.

3.6 Ve stanovisku z roku 2004 EHSV konstatuje, že chybějí srovnávací analýzy, které by dostatečně zpracovávaly jejich přednosti, slabé body, překážky a příležitosti.

3.7 Proto EHSV v roce 2004 trval na potřebné definici evropských metropolitních oblastí a na získání vhodných srovnatelných údajů včetně vyhodnocení hlavních ukazatelů Lisabonské strategie ve všech metropolích.

3.8 Ekonomika založená na znalostech a síťovitě propojená společnost zvyšuje přitažlivost metropolí pro osoby a aktivity. V některých členských státech probíhá na národní a regionální úrovni živá diskuse o politice, kterou je třeba uplatňovat ve vztahu k velkým metropolím a jejich správě. Tyto diskuse jsou tu a tam následovány konkrétními činnostmi prováděnými zdola nebo shora.

4. Reakce Komise v roce 2004

4.1 Roku 2004 EHSV vyzval Komisi k provedení ucelených analýz za účasti všech dotčených členů a k pravidelnému předkládání zpráv týkajících se socioekonomické situace metropolitních oblastí a jejich umístění v evropském žebříčku. To by umožnilo lepší vyhodnocení předností a slabých bodů velkých metropolí a tím i lepší definování politik a šíření osvědčených postupů.

4.2 Komise ve své reakci na návrhy EHSV uvádí, že sdílí obě konstatování formulovaná EHSV, tedy pokud se jedná o klíčovou úlohu metropolitních oblastí pro uskutečnění cílů Lisabonské strategie i pokud se jedná o neexistenci spolehlivých a v evropském měřítku srovnatelných údajů o těchto územních jednotkách (6).

4.3 Přes tento sdílený názor Komise dosud nezaujala k metropolitním oblastem cílenější a ucelenější přístup. Postupně se provádí městská politika, ale v jejím rámci se nerozlišuje mezi městy a metropolitními oblastmi. Údaje poskytnuté statistickými úřady jsou neúplné; vzhledem k tomu, že jsou získávány na základě vnitrostátních definic, nejsou vždy srovnatelné v evropském měřítku.

5. Diskuse a iniciativy na národní úrovni

5.1 V nedávné minulosti se uskutečnilo na národní nebo regionální úrovni několik iniciativ, které se zaměřily na vývoj metropolí. Tyto iniciativy často zahrnují různá opatření pro posílení harmonického rozvoje v oblasti infrastruktury, územního plánování, hospodářství a sociálních aspektů i rozvoje dopravní infrastruktury a telekomunikací mezi metropolitními oblastmi navzájem. V následujícím textu jsou uvedeny jako příklad některé iniciativy, které se uskutečnily v různých zemích. Tento přehled rozhodně není vyčerpávající.

5.1.1 Od roku 1993 se vede obsáhlá diskuse o metropolitních oblastech v Německu. Studie a universitní diskuse měly za cíl definovat příhodným a objektivním způsobem seznam funkcí, které velké metropole vykonávají, a identifikovat je s ohledem na tento seznam.

5.1.1.1 V této německé analýze se od tradičního přístupu vycházejícího ze správního členění území Německa na města, obce a spolkové země přešlo k odlišnému přístupu představujícímu nový pohled na Německo s novými Leitbilder, neboli hlavními vzory. Na základě hlavních směrů a akčních programů v oblasti politiky územního plánování (z let 1992 a 1995), které zdůraznily význam a poslání metropolitních oblastí, bylo v Německu stanoveno na základě rozhodnutí meziministerské konference spolkového ministra a zemských ministrů pro územní plánování z 30. června 2006 jedenáct metropolitních oblastí. První meziministerská konference k této záležitosti proběhla v roce 2003.

5.1.1.2 Na mapě německých metropolitních oblastí je zřetelný nesoulad mezi stávajícím administrativním uspořádáním a geografickými hranicemi metropolitních oblastí. Například metropolitní oblast Norimberku zahrnuje město Norimberk a soubor sousedících obcí městského i venkovského typu. Některé pokrývají částečně několik spolkových zemí, například Frankfurt/Rýn/Mohan a Hamburg. Jiné tvoří část jedné spolkové země, například Mnichov a Porúří. V určitém počtu případů již existuje vytváření tématického regionu, například v oblasti kultury, sportu, trvalé udržitelnosti, krajiny. Ve všech případech území zahrnuje města, významná i malá, a venkovské oblasti. Tímto způsobem je možné dobře vymezit území těchto metropolitních oblastí.

5.1.1.3 Zatím neexistují žádná specifická plánovaná opatření na státní úrovni. Metropolitní oblasti byly vyzvány, aby definovaly vlastní specifika a zužitkovaly je. Záměrem je rozvoj německých metropolitních oblastí jako nezávislých činitelů v evropských a mezinárodních souvislostech. Je zřejmé, že státní politiky, jako například politika železniční nebo letecké dopravy, mohou podpořit ambice těchto oblastí.

5.1.1.4 V zájmu zvýšení legitimity tohoto nového přístupu byly metropolitní oblasti vyzvány, aby zavedly systémy demokratického zastoupení podle svých specifik a vlastních představ. Oblasti mohou volně stanovit způsob provedení, ať již využijí přímou volbu, jak je tomu u oblasti Stuttgartu, nebo nepřímé zastoupení měst a obcí, jako v případě oblasti Norimberku.

5.1.1.5 Politické záměry, které mají být projednány a uskutečněny v rámci těchto metropolitních oblastí, které se ostatně vyznačují rozdílnými vlastnostmi, jsou tyto: zaručit kritickou hmotnost nutnou pro konkurenceschopnost, vytvořit podmínky pro účinnou správu, ujasnit rozdělení pravomocí, vyvinout polycentrickou územní organizaci, nalézt uspokojivou rovnováhu mezi urbanizací a ochranou venkovských oblastí, rozvinout dopravní infrastrukturu a zajistit mobilitu, podpořit inovace a hospodářské klastry, řídit technologická „rizika“ a přírodní rizika, disponovat nezbytnými zdroji pro veřejné investice, zlepšit mezinárodní přístupnost a zajistit regionu publicitu.

5.1.2 Ve Velké Británii nastal zájem o posílený rozvoj metropolí na počátku století. Roku 2004 bylo zveřejněno vládní prohlášení ke konkurenceschopnosti metropolitních oblastí s výjimkou Londýna (7). Záměrem bylo vytvoření podmínek pro posílení nezávislosti city-regions v mezinárodních souvislostech. Plánovaný proces však byl zablokován, především negativním výsledkem referenda o vytvoření regionálního shromáždění pro region Newcastle.

5.1.2.1 V současnosti se diskuse v Anglii zaměřuje na rozdělení pravomocí jednak mezi úrovní státní a regionální, jednak mezi městy a obcemi v nejlidnatějších regionech, které byly identifikovány jako budoucí metropolitní oblasti. Myšlenka na vytvoření city-regions je i nadále aktuální. Přes nejednoznačnost probíhající diskuse bude zanedlouho zveřejněna bílá kniha a připravuje se nová územní organizace na základě dohodnutých kritérií, srovnatelná s německým řešením.

5.1.2.2 Je třeba rozlišovat mezi politickou decentralizací a podporou rozvoje metropolí. Pro ten je příznačná pružnost a spojenectví obcí, které umožňuje společně zúročit možnosti a překonávat nesnáze. Dobrým příkladem je rozvoj v severní Anglii (v Manchesteru, Liverpoolu, Leedsu, Sheffieldu, Newcastlu a Yorku), který má podobu iniciativy vycházející zdola nazvané Northern Way. Pro tento rozvoj je příznačné jisté množství dohod v rámci metropolitní oblasti.

5.1.2.3 Přístup shora dolů navazující na místní a regionální iniciativy se považuje za nezbytný, protože četná strategická rozhodnutí lze přijímat pouze se společným souhlasem. Tato rozhodnutí mohou spadat do tří agend: do agendy konkurenceschopnosti, zaměřené na podporu nejvýkonnějších a nejméně výkonných regionů, do agendy sociální soudržnosti ve prospěch znevýhodněného obyvatelstva a do agendy životního prostředí, která zahrnuje opatření zaměřená zejména na zlepšení kvality života a ochranu přírodních zdrojů. V těchto třech oblastech jsou metropolitní oblasti považovány za nejvhodnější geografickou úroveň pro řízení těchto politik.

5.1.3 Ve Francii diskuse probíhá od roku 1960. Až donedávna bylo přijato jen málo konkrétních opatření, protože byl podceňován politický rozměr této diskuse. Obecně byl nedostatek vnímání politického rozměru typický pro celou Evropu.

5.1.3.1 Roku 2004 vyzvala DIACT (8) k předkládání metropolitních projektů, aby podnítila spolupráci velkých měst a podpořila hospodářský rozvoj metropolitních oblastí. Porota složená z ředitelů příslušných ministerstev a expertů vybrala patnáct metropolitních projektů připravených místními samosprávami. Během roku 2006 byly projekty upřesněny. V roce 2007 budou uzavřeny metropolitní smlouvy k uskutečnění strukturálních opatření za využití státních prostředků. Touto iniciativou DIACT uznala význam metropolitních regionů jako klíčových činitelů konkurenceschopnosti území.

5.1.4 V Itálii stejně jako ve Španělsku pokračuje regionalizace. Tento vývoj se sice netýká přímo metropolitních oblastí, vytváří však nové právní možnosti pro správu metropolí.

5.1.4.1 V Itálii bylo roku 1990 zákonem stanoveno vymezení čtrnácti metropolitních oblastí využitím přístupu shora dolů. Zákon nebyl použit v praxi. Nový zákon z roku 1999 povolil pro vytváření metropolitních oblastí iniciativy zdola. Vzniklo jediné shromáždění v regionu Bologna, které seskupuje dvacet obcí a disponuje rozpočtem. Ústavní reforma v roce 2001 umožnila založení tří metropolitních oblastí v okolí Říma, Neapole a Milána. Provádění této reformy bylo nedávno znovu obnoveno.

5.1.4.2 Ve Španělsku je územní diskuse ovlivňována územní samosprávou. V této oblasti mají výlučnou pravomoc nezávislé samosprávy. Jsou tedy zodpovědné také za metropolitní oblasti. Zároveň probíhá proces posilování velkých měst a také měření sil mezi centrální vládou, nezávislými samosprávami a metropolitními oblastmi, jako je Madrid, Barcelona a Valencia. Zvláštním případem je Bilbao, úspěšné z hlediska metropolizace, s partnerstvím veřejného a soukromého sektoru.

5.1.4.3 Vymezení metropolitních oblastí se neomezuje pouze na velké země, ani na jednotlivé země jako takové. Nejznámějším příkladem je metropolitní oblast Centrope, tj. Vídeň-Bratislava-Brno-Ráb (Györ), která se rozkládá na území čtyř zemí (!), a oblast Kodaň-Malmö (Dánsko a Švédsko). Obě oblasti zaznamenaly pokrok. V Nizozemsku v současné době probíhá obsáhlá diskuse o nejvhodnější správě oblasti Randstad, která by odstranila administrativní roztříštěnost blokující její infrastrukturní, územní a socioekonomický rozvoj.

5.1.5 V nových členských státech probíhá vývoj srovnatelný s vývojem ve výše zmíněných zemích. V Polsku vláda vymezila určitý počet metropolitních oblastí neboli city regions. Příkladem může být oblast Katowic, která nedávno získala zvláštní statut metropolitní oblasti. Městský a metropolitní rozvoj však obvykle probíhá nekontrolovaně a tedy nesystémově, protože nepodléhá přiměřené regionální správě. Některé metropole se proto začínají orientovat podle postupů a zkušeností zemí, které mají tradičně decentralizované politiky.

5.1.6 Obchodní a průmyslové komory (CCI) jako viditelní a aktivní zástupci obchodního sektoru na místní a regionální úrovni se rovněž účastní procesu metropolizace, zejména komory hlavních měst a komory city-regions. Všude se podílejí na přitažlivosti a hospodářském a kulturním vlivu ve svých územních celcích, přičemž zohledňují požadavky na kvalitu života a ochranu životního prostředí.

6. Vývoj na evropské úrovni

6.1 Prvořadým cílem Barrosovy Komise je provádění Lisabonské strategie. Podílejí se na něm všichni členové Komise. GŘ REGIO zařadilo Lisabonskou strategii na přední místo regionální politiky nového stylu; hlavním směrem činnosti je přitom městský rozvoj.

6.1.1 Lisabonská strategie a městský rozvoj se staly prioritami pro všechny regiony podporované programy Společenství. Tyto programy nejsou zaměřené výslovně na metropolitní oblasti. Pro tyto oblasti je jedním z nejvhodnějších programů URBACT (9).

6.1.2 Kromě programů GŘ REGIO mají pro metropole často význam specifické programy řízené dalšími GŘ, například GŘ pro výzkum, GŘ pro životní prostředí a GŘ pro energetiku a dopravu, jelikož i generální ředitelství se inspirují více než dříve cíli Lisabonské strategie. Programy se netýkají přímo metropolí jako takových, ale všechny programy zaměřené na zvýšení výkonnosti měst se vztahují také na metropole.

6.1.3 Pracovní skupina Rady zveřejnila v červnu 2006 první návrh územní agendy (10) Hlavní směry urbanizace evropské společnosti jsou zde dobře popsány. Stále zde však chybí jasné rozlišení mezi městy a metropolitními oblastmi.

6.2 Několik neformálních schůzek ministrů územního plánování se věnovalo výzvám (velkých) měst (11). Územní plánování patří k pravomocem Unie podle stávajícího znění Smlouvy podle čl. 175 odst. 2 v hlavě Životní prostředí (12).

6.3 Evropský parlament (13) zdůraznil, že ve městech a městských aglomeracích nebo oblastech žije 78 % obyvatel Evropské unie a jsou prostorem, kde se zároveň soustřeďují obtíže i tvoří budoucnost. Soudí, že jsou klíčovým činitelem regionálního rozvoje a uskutečňování záměrů z Lisabonu a Göteborgu.

6.3.1 Evropský parlament žádá, aby se všechna GŘ Komise pracující přímo či nepřímo na problematice měst zkoordinovala, aby mohla identifikovat konkrétní problémy městské reality v každé oblasti činností a společně objasnit, jaké jsou pozitivní účinky prováděných politik. Navrhuje vytvoření operační skupiny zástupců různých služeb a vyzývá k zahájení územního dialogu.

6.4 Výbor regionů upozorňuje evropské instituce s čím dál větší naléhavostí na nesnáze, se kterými se potýkají městské regiony. Jeho závěry vycházejí ze stejných motivů a stejných zásad, jako je tomu u EP a EHSV.

6.4.1 Výbor regionů upozorňuje na skutečnou situaci ve „funkčních regionech“ a v oblasti spolupráce partnerů přes administrativní hranice, státní, regionální a místní, kterou je třeba upřednostňovat prostřednictvím politik Společenství pomocí zvláštních podnětných opatření, jako je podpora projektů strategického rozvoje rozlehlých zón. Je zejména důležité vytvořit nové sítě spolupráce a posílit sítě existující mezi metropolitními a městskými oblastmi, především spoluprací nyní vyvíjenou v rámci iniciativy Interreg III, spoluprací, která se bude v období 2007-2013 zaměřovat na cíl územní spolupráce (14).

6.5 Ve svých prohlášeních z března a září 2006 zdůrazňuje síť METREX (15), že je nutné, aby byly metropolitní oblasti definovány a uznány jako klíčové složky Územní agendy Evropské unie. Vyzývá ke zjištění srovnatelných údajů o metropolitních oblastech srovnatelných v evropském měřítku. Žádá, aby Komise vypracovala zelenou knihu se třemi hlavními částmi: o hospodářské konkurenceschopnosti, o sociální soudržnosti a o ochraně životního prostředí. Soudí, že četné významné problémy, jako je změna klimatu, demografické stárnutí nebo přistěhovalectví, kterým Evropa musí čelit, nejsou účinně a uceleně řešitelné bez součinnosti metropolí. Zastává dále názor, že metropolitní oblasti mohou sehrát významnou úlohu při uskutečňování lisabonských cílů, zejména při zajištění konkurenceschopnosti Evropy na světovém kolbišti.

6.6 Počet regionů zastoupených v Bruselu během posledních patnácti let silně vzrostl (16). Na konferencích, které pořádají, často patří rozvoj a dosažené výsledky metropolitních oblastí k nejživěji projednávaným tématům.

6.7 Skupina regionů zastoupených v Bruselu se dokonce organizuje pod názvem regiony Lisabonské strategie.

6.8 V rámci programu ESPON v posledních letech vzniklo množství informací, údajů, ukazatelů a zpráv o evropských regionech. Vzhledem k tomu, že administrativní hranice regionů jsou velmi odlišné od hranic metropolitních oblastí, neposkytují však výsledky této velmi kvalitní práce činitelům zodpovědným za rozvoj, územní plánování a řízení metropolitních oblastí informace a analýzy nutné k definování vhodnějších politik k využití celého potenciálu, kterým metropole disponují.

6.9 GŘ pro regionální politiku a Eurostat zahájily projekt městského auditu, jehož cílem je získání spolehlivých a srovnatelných ukazatelů pro několik měst (17). EHSV vítá úsilí o získání údajů o městských zónách. Charakteristiky dodaných informací však dosud ještě neumožňují jejich širší využití (18).

7. Současná živá diskuse

7.1 EHSV konstatuje, že diskuse o metropolitních oblastech je v posledních letech daleko živější než dříve, a to ze dvou hlavních důvodů. Jedním je rychlé přibývání metropolí v celém světě, které dokládá, že se velmi rychle prosazuje nová organizace měst (19). Druhým důvodem je uznání vztahu mezi hospodářským, sociálním a environmentálním rozvojem velkých metropolí; tuto diskusi oživila také Lisabonská strategie.

7.2 Ve všech členských státech, malých i velkých, pokročilých i méně pokročilých, probíhají politické a sociální diskuse o co nejvhodnějším přístupu k této problematice.

7.3 Tyto diskuse probíhaly zprvu v národním kontextu. V nemalém počtu případů však došly orgány k poznání, že skutečný rozměr některých metropolí se neomezuje na území jednoho státu. Byly již zmíněny příklady metropolitních oblastí Kodaň-Malmö a Vídeň-Bratislava, je však třeba připomenout ještě oblasti identifikované francouzskými úřady, jako je oblast Méty-Lucemburk-Saarbrücken a Lille-Courtrai. V celé Unii roste počet přeshraničních regionů majících charakter metropolitní oblasti.

7.4 Navzdory zintenzivnění diskuse před několika roky EHSV konstatuje, že tyto nové struktury jsou teprve na počátku.

7.5 Velká většina měst a metropolitních oblastí, které chtějí zdůraznit svůj význam v evropském a světovém měřítku, prezentují svou situaci v národních nebo regionálních číslech, aniž by si vždy uvědomovala skutečný rozměr území, o kterém hovoří. To je jeden z důsledků rozdílu, který existuje mezi metropolitní oblastí a správním regionem nebo regiony, ke kterým náleží.

7.6 Přes rozdílnost národních a regionálních přístupů a struktur konstatuje EHSV zjevné sbližování, pokud se jedná o okruh problémů. Mezi nejčastěji projednávaná témata patří: — kritická hmotnost metropolitní oblasti, city region nebo sítě měst a obcí, — rovnováha mezi městskými územími a venkovskými územími tvořícími metropolitní oblast, — metropolitní funkce, — vzdělávání a odborná příprava, — kreativita, výzkum a inovace, — klastry a konkurenceschopnost podniků na mezinárodních trzích, — přitažlivost a přístup mezinárodního kapitálu, — významné infrastruktury, jejich financování a partnerství veřejného a soukromého sektoru, — dopravní sítě a telekomunikace spojující velké metropole v Evropě a ve světě, — kulturní vliv, — multikulturní společnost (imigrace) a problémy spojené s chudobou a vyloučením, — zaměstnatelnost pracovní síly a vytváření pracovních míst, — tovární výroba a služby s vysokou přidanou hodnotou, — klimatická změna, energetické řízení, snížení znečišťování a řízení odpadů, — odstranění znečištění a nové využití bývalých průmyslových prostor v souvislosti s restrukturalizací výrobních činností, — snižování nebezpečnosti, kriminality a hrozeb mezinárodního terorismu, — snižování nerovností mezi územími v rámci regionu, partnerství centra a periférie, — obtížné problémy správy.

7.7 Ne vždy má obyvatelstvo pocit sounáležitosti s metropolí. Evropským metropolitním oblastem chybí politická legitimita. Staré správní struktury nestačí, pocházejí z historických cyklů minulosti; ukazuje se však, že vlády členských států jsou velmi citlivé na odpor proti novým strukturám ze strany příjemců, zvláště stávajících politických a administrativních územních orgánů. Metropolitní oblasti však čelí nesmírným výzvám. Téměř všude je nutná nová organizace správy s cílem vytvořit celkovou strategii, která by umožnila překonat překážky a správně řídit vývoj.

V Bruselu dne 25. dubna 2007. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Dimitris DIMITRIADIS

(1) Úř. věst. C 302, 7.12.2004, s. 101.

(2) Je třeba odlišovat „metropoli“ od „metropolitní oblasti“. „Metropole“ je pojímána jako velké město či aglomerace, zatímco „metropolitní oblast“ představuje velké město či důležitá města s více centry, která jsou obklopena dalšími městy a venkovskými oblastmi. Z toho důvodu mají metropolitní zóny daleko větší rozlohu než metropole.

(3) První úspěšná zkouška již proběhla v rámci programu INTERREG II C roku 2000. Vztahovala se na 14 metropolitních oblastí severozápadní Evropy. Byla podkladem pro studii GEMACA.

(4) Stanovisko k tématu Metropolitní oblasti – socioekonomické důsledky pro budoucnost Evropy, Úř. věst. C 302, 7.12.2004, s. 101.

(5) Stanovisko CESE 1169/2006 k tématu Imigrace v rámci EU a integrační politika – spolupráce místních a regionálních zastupitelstev s organizacemi občanské společnosti, Úř. věst. C 138, 23.12.2006, s. 128.

(6) Odkaz na reakci Komise, DG REGIO, na stanovisko z vlastní iniciativy k tématu Metropolitní oblasti – socioekonomické důsledky pro budoucnost Evropy, Úř. věst. C 302, 7.12.2004, s. 101.

(7) Competitive Cities: where do the core cities stand? (Pojem core cities znamená metropole kromě Londýna, zejména na severozápadě země.)

(8) Délégation interministérielle à l'aménagement et à la compétitivité des territories (dříve DATAR).

(9) Komise v současnosti připravuje příručku věnovanou městské problematice.

(10) The Territorial State and Perspectives of the European Union Document, Towards a Stronger European Territorial Cohesion in the Light of the Lisbon and Gothenburg Ambitions (Stav a perspektivy území Evropské unie – k silnější evropské územní soudržnosti ve světle záměrů Lisabonu a Göteborgu), předběžný návrh, 26. června 2006.

(11) První neformální schůzka Rady ministrů územního plánování a vnitřních věcí, na které se zevrubně diskutovalo o výzvách pro města, se uskutečnila v listopadu 2004 v Rotterdamu. Po ní v květnu 2005 následovala neformální schůzka Rady v Lucemburku k tématu Stav a perspektivy území EU. Příští neformální schůzka Rady se uskuteční v květnu 2007 v Lipsku.

(12)

Článek 175

„1. Rada postupem podle článku 251 po konzultaci s Hospodářským a sociálním výborem a Výborem regionů rozhodne, jakou činnost bude Společenství vyvíjet, aby bylo dosaženo cílů uvedených v článku 174. 2. Odchylně od rozhodovacího postupu stanoveného v odstavci 1 a aniž je dotčen článek 95, přijme Rada na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem, Hospodářským a sociálním výborem a Výborem regionů jednomyslně: a) předpisy především fiskální povahy; b) opatření týkající se: — územního plánování, — hospodaření s vodními zdroji nebo týkající se přímo nebo nepřímo dostupnosti vodních zdrojů, — využívání půdy, s výjimkou hospodaření s odpady; c) opatření významně ovlivňující volbu členského státu mezi různými energetickými zdroji a základní skladbu jeho zásobování energií.“

(13) Evropský parlament: Usnesení o rozměru měst v souvislosti s rozšířením, 21. 9. 2005, Úř. věst. C 233, 28.9.2006, s. 127.

(14) Stanovisko Výboru regionů k tématu Politika soudržnosti a města: přínos měst a aglomerací pro růst a zaměstnanost v regionech, Úř. věst. C 206, 29.8.2006, s. 17.

(15) METREX, Síť evropských metropolitních regionů a oblastí, asociace sdružující na padesát velkých městských regionů.

(16) Mezi léty 1990 a 2006 se zvýšil z 20 na 199.

(17) Audit rozlišuje tři geografické úrovně: městský střed, širší městskou zónu a městskou čtvrt. Podle tvůrců projektu odpovídá širší městská zóna přibližně funkčnímu městskému regionu.

(18) Bylo získáno poměrně málo ukazatelů pro všechny širší městské zóny za stejný rok. Geografické hranice širší městské zóny jsou definovány podle vnitrostátních kritérií, což nezaručuje srovnatelnost ukazatelů podle evropského měřítka. Tyto hranice nebyly až do současnosti zveřejněny. Ukazatele se vztahují k již neaktuálnímu období (nejčerstvější údaje pocházejí z roku 2001). Prostředky, které dostal Eurostat k provedení tohoto významného projektu, zahrnujícího 27 zemí, 258 měst, 260 širších městských zón a 150 ukazatelů, jsou zjevně nedostatečné.

(19) Světová městská populace dnes již překračuje 3 miliardy osob. Čtyři sta metropolí má vyšší počet obyvatel než jeden milion; o století dříve bylo takových měst jen šestnáct.