Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se mění rozhodnutí 2009/791/ES a 2009/1013/EU, kterými se Německu a Rakousku povoluje dále uplatňovat opatření odchylující se od článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty /* COM/2012/0475 final - 2012/0233 (NLE) */





DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU Odůvodnění a cíle návrhu Podle čl. 395 odst. 1 směrnice 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby uplatnil zvláštní opatření odchylující se od uvedené směrnice s cílem zjednodušit postup vyměřování daně nebo zabránit některým druhům daňových úniků či vyhýbání se daňovým povinnostem. Dopisy, které Komise zaevidovala dne 5. ledna 2012 a 16. dubna 2012, požádala Spolková republika Německo a Rakouská republika o povolení nadále uplatňovat opatření odchylující se od článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES s cílem vyloučit z práva na odpočet DPH odvedenou u zboží a služeb, které jsou z více než 90 % využity na neobchodní účely. V souladu s čl. 395 odst. 2 směrnice 2006/112/ES informovala Komise ostatní členské státy dopisem ze dne 4. dubna 2012 o žádosti Spolkové republiky Německo a dopisem ze dne 20. dubna 2012 o žádosti Rakouské republiky. Komise oznámila Spolkové republice Německo dopisem ze dne 11. dubna 2012 a Rakouské republice dopisem ze dne 23. dubna 2012, že má k dispozici všechny údaje potřebné k posouzení žádosti. Obecné souvislosti Článek 168 směrnice 2006/112/ES stanoví, že osoba povinná k dani má nárok na odpočet DPH zaplacené při nákupech pro účely svých zdaněných plnění. Ustanovení čl. 168a odst. 1 směrnice 2006/112/ES uvádí, že DPH u výdajů souvisejících s nemovitostí, která tvoří součást obchodního majetku osoby povinné k dani a která je užívána pro obchodní i neobchodní účely, je odpočitatelná pouze do výše podílu, v jakém je nemovitost užívána pro účely podnikání osoby povinné k dani. Podle čl. 168a odst. 2 směrnice 2006/112/ES mohou členské státy použít toto pravidlo rovněž ve vztahu k výdajům souvisejícím s dalším zbožím, které členské státy vymezí a které tvoří součást obchodního majetku. Opatření zamýšlené Spolkovou republikou Německo a Rakouskou republikou se však od těchto zásad odchyluje, neboť to z práva na odpočet zcela vylučuje DPH odvedenou osobou povinnou k dani u zboží a služeb, které jsou z více než 90 % využity na soukromé nebo neobchodní účely. Odchylující se opatření Spolkové republiky Německo bylo původně povoleno rozhodnutím Rady 2000/186/ES ze dne 28. února 2000[1] do 31. prosince 2002 a znovu bylo povoleno rozhodnutím Rady 2003/354/ES ze dne 13. května 2003[2] do 30. června 2004, rozhodnutím Rady 2004/817/ES ze dne 19. listopadu 2004[3] do 31. prosince 2009 a rozhodnutím Rady 2009/791/ES ze dne 20. října 2009[4] do 31. prosince 2012. Odchylující se opatření Rakouské republiky bylo původně povoleno pro období do 31. prosince 2009 rozhodnutím Rady 2004/866/ES ze dne 13. prosince 2004[5] a znovu povoleno do 31. prosince 2012 rozhodnutím Rady 2009/1013/EU ze dne 22. prosince 2009[6]. Ve svých současných žádostech Spolková republika Německo a Rakouská republika informovaly Komisi, že doposud uplatňují toto zvláštní opatření a že z jejich zkušeností plyne, že je velmi užitečné, pokud jde o zjednodušení výběru DPH a zabránění daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem. Odchylky jsou zpravidla udělovány na omezenou dobu, aby bylo možné posoudit, zda je zvláštní opatření přiměřené a účinné. V tomto ohledu má Komise na základě informací poskytnutých Spolkovou republikou Německo a Rakouskou republikou za to, že rozdělení týkající se obchodního a neobchodního použití v poměru 90 % a 10 % i nadále představuje pevný základ pro určení transakcí, při kterých lze obchodní využití považovat za zanedbatelné. V důsledku toho představuje dotčené zvláštní opatření zjednodušení pro daňové správy i pro podniky, neboť neexistuje potřeba sledování následného využití zboží a služeb, které byly při pořízení vyloučeny z odpočtu, zejména s ohledem na možné zdanění soukromého použití podle článků 16 nebo 26 směrnice 2006/112/ES nebo na opravu odpočtu daně v souladu s požadavky článků 184 až 192 uvedené směrnice. Opatření má pouze zanedbatelný dopad na výši daně splatné v posledním stupni spotřeby. Prodloužení platnosti opatření odchylujícího se od směrnice je proto přiměřené. Prodloužení by však mělo být časově omezeno, aby bylo možné zhodnotit, zda podmínky, na kterých se tato odchylka zakládá, jsou stále platné. Proto se navrhuje prodloužit odchylku do konce roku 2015 a uložit Spolkové republice Německo a Rakouské republice, aby spolu s žádostí o prodloužení předložily do 1. dubna 2015 zprávu obsahující vyhodnocení uplatňovaného rozdělení mezi obchodní a neobchodní využití, na němž je vyloučení z odečtení založeno, pokud by mělo dojít k dalšímu prodloužení, s nímž by se počítalo po roce 2015. Platnost rozhodnutí by však v každém případě skončila, pokud by členské státy měly nebo mohly použít pravidla Unie zavádějící omezení práva na odpočet, přijatá Radou poté, co toto rozhodnutí nabude účinnost. Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Článek 176 směrnice 2006/112/ES stanoví, že Rada rozhodne o tom, z jakých výdajů nelze daň odpočíst. Do té doby Rada povoluje členským státům zachovat vyloučení, která byla v platnosti k 1. lednu 1979. Proto existuje celá řada ustanovení „status quo“, která omezují právo na odpočet. V roce 2004 předložila Komise návrh[7], který obsahuje pravidla určující, které kategorie výdajů mohou být předmětem omezení práva na odpočet, ale Radě se ohledně tohoto návrhu dosud nepodařilo dospět k dohodě. Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nevztahuje se na tento návrh. 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ Konzultace se zúčastněnými stranami Nevztahuje se na tento návrh. Sběr a využití výsledků odborných konzultací Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. Posouzení dopadů Cílem návrhu je zjednodušit postup při vyměřování daně, a má proto potenciálně příznivý dopad na podniky i správní orgány. Toto řešení považuje Spolková republika Německo a Rakouská republika za vhodné opatření a je srovnatelné s jinými minulými a současnými odchylkami. 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU Shrnutí navrhovaných opatření Cílem návrhu je povolit Spolkové republice Německo a Rakouské republice i nadále uplatňovat opatření odchylující se od článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES s cílem vyloučit z práva na odpočet DPH odvedenou u zboží a služeb, které jsou osobou povinnou k dani z více než 90 % využity na neobchodní účely. Hraniční hodnota a nezbytnost existence odchylujícího se opatření mají být Spolkovou republikou Německo a Rakouskou republikou vyhodnoceny a výsledky předloženy při každé žádosti o prodloužení platnosti. Platnost rozhodnutí skončí dnem uvedeným v rozhodnutí nebo dnem, od kterého by členské státy měly nebo mohly použít pravidla Unie zavádějící omezení práva na odpočet, přijatá Radou, a to v závislosti na tom, který den nastane dříve. Právní základ Ustanovení čl. 395 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty. Zásada subsidiarity Návrh spadá do výlučné pravomoci Unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní. Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z těchto důvodů: Toto rozhodnutí se týká povolení uděleného členskému státu na základě jeho vlastní žádosti a nepředstavuje žádnou povinnost. Vzhledem k omezené oblasti působnosti odchylky je zvláštní opatření úměrné sledovanému cíli. Volba nástrojů Navrhované nástroje: rozhodnutí Rady Jiné prostředky by nebyly přiměřené z těchto důvodů: Podle článku 395 směrnice Rady 2006/112/ES je odchylka od společných pravidel pro DPH možná pouze v případě, že ji jednomyslně schválí Rada na návrh Komise. Rozhodnutí Rady je jediným vhodným nástrojem, neboť může být určeno jednotlivému členskému státu. 4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Návrh nebude mít nepříznivý dopad na vlastní zdroje Unie pocházející z DPH. 5. NEPOVINNÉ PRVKY Návrh obsahuje ustanovení o přezkumu a o skončení platnosti. 2012/0233 (NLE) Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se mění rozhodnutí 2009/791/ES a 2009/1013/EU, kterými se Německu a Rakousku povoluje dále uplatňovat opatření odchylující se od článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty[8], a zejména na čl. 395 odst. 1 uvedené směrnice, s ohledem na návrh Evropské komise, vzhledem k těmto důvodům: (1) Dopisem, který Komise zaevidovala dne 5. ledna 2012, požádalo Německo o povolení nadále uplatňovat zvláštní opatření, které bylo dříve povoleno rozhodnutím Rady 2009/791/ES[9], odchylující se od ustanovení směrnice 2006/112/ES upravujících právo na odpočet daně. (2) Dopisem, který Komise zaevidovala dne 16. dubna 2012, požádalo Rakousko o povolení nadále uplatňovat zvláštní opatření, které bylo dříve povoleno rozhodnutím Rady 2009/1013/EU[10], odchylující se od ustanovení směrnice 2006/112/ES upravujících právo na odpočet daně. (3) V souladu s čl. 395 odst. 2 druhým pododstavcem směrnice 2006/112/ES uvědomila Komise ostatní členské státy o žádosti Německa dopisem ze dne 4. dubna 2012. Dopisem ze dne 11. dubna 2012 uvědomila Komise Německo, že má k dispozici všechny údaje potřebné k posouzení žádosti. (4) V souladu s čl. 395 odst. 2 druhým pododstavcem směrnice 2006/112/ES uvědomila Komise ostatní členské státy o žádosti Rakouska dopisem ze dne 20. dubna 2012. Dopisem ze dne 23. dubna 2012 uvědomila Komise Rakousko, že má k dispozici všechny údaje potřebné k posouzení žádosti. (5) Odchylující se opatření uplatňované oběma členskými státy je určeno k úplnému vyloučení DPH odvedené u zboží a služeb, které jsou z více než 90 % využity na soukromé účely osoby povinné k dani či jejích zaměstnanců nebo obecně na neobchodní účely, z práva na odpočet daně. (6) Zvláštní opatření se odchyluje od článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES, jež upravují právo osob povinných k dani na odpočet DPH účtované za zboží a služby, které jsou jim dodávány a poskytovány pro účely jejich zdaněných plnění. Cílem zvláštního opatření je zjednodušit postup při vyměřování a vybírání DPH. Opatření má pouze zanedbatelný dopad na výši daně splatné v posledním stupni spotřeby. (7) Podle informací poskytnutých Německem a Rakouskem právní a skutkový stav, který odůvodňoval stávající uplatňování dotyčného zvláštního opatření, se nezměnil a nadále přetrvává. Německu a Rakousku by proto mělo být povoleno pokračovat v uplatňování tohoto zvláštního opatření v dalším období, které však bude časově omezeno do 31. prosince 2015, aby se umožnil přezkum nezbytnosti a účinnosti odchylujícího se opatření a hraniční hodnoty mezi obchodním a neobchodním využitím, na níž je opatření založeno. (8) Pokud bude Německo a Rakousko považovat další prodloužení pro období po roce 2015 za nezbytné, bude třeba, aby Komisi spolu s žádostí o prodloužení předložily do 31. března 2015 zprávu o uplatňování opatření obsahující vyhodnocení používané hraniční hodnoty tak, aby měla Komise dostatek času na posouzení žádosti a v případě, že by Komise předložila příslušný návrh, aby Rada měla dostatek času na přijetí rozhodnutí. (9) Dne 29. října 2004 přijala Komise návrh[11] směrnice Rady, kterou se mění směrnice 77/388/EHS (nyní směrnice 2006/112/ES), v němž byly sjednoceny kategorie výdajů, které lze vyjmout z práva na odpočet daně. Odchylující se opatření stanovené tímto rozhodnutím by mělo pozbýt platnosti dnem, od kterého by členské státy měly nebo mohly použít pravidla stanovená v takové pozměňující směrnici, kterou by Rada přijala po nabytí účinnosti tohoto rozhodnutí, pokud bude tento den předcházet dni skončení platnosti uvedenému v tomto rozhodnutí. (10) Odchylka bude mít pouze zanedbatelný dopad na celkovou výši daně vybírané na stupni konečné spotřeby a nebude mít nepříznivý dopad na vlastní zdroje Unie pocházející z daně z přidané hodnoty. (11) Rozhodnutí 2009/791/ES a 2009/1013/EU by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna, PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ: Článek 1 Články 1 a 2 rozhodnutí 2009/791/ES se nahrazují tímto: „Článek 1 Odchylně od článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES se Německu povoluje vyloučit DPH odvedenou za zboží a služby z práva na odpočet DPH, pokud se dotčené zboží a služby využijí z více než 90 % na soukromé účely osoby povinné k dani či jejích zaměstnanců nebo obecněji na neobchodní účely. Článek 2 1. Toto rozhodnutí pozbývá platnosti dnem, od kterého by členské státy měly nebo mohly použít pravidla Unie, kterými se řídí omezení práva osoby povinné k dani na odpočet daně, přijatá Radou po nabytí účinnosti tohoto rozhodnutí, nebo dnem 31. prosince 2015, a to v závislosti na tom, který den nastane dříve. 2. Žádost o prodloužení platnosti zvláštního opatření stanovené tímto rozhodnutím musí být Komisi předložena do 31. března 2015. Tato žádost bude doplněna zprávou obsahující vyhodnocení hraniční hodnoty používané ve vztahu k právu na odpočet DPH na základě tohoto rozhodnutí.“ Článek 2 Články 1 a 2 rozhodnutí 2009/1013/EU se nahrazují tímto: „Článek 1 Odchylně od článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES se Rakousku povoluje vyloučit DPH odvedenou za zboží a služby z práva na odpočet DPH, pokud se dotčené zboží a služby využijí z více než 90 % na soukromé účely osoby povinné k dani či jejích zaměstnanců nebo obecněji na neobchodní účely. Článek 2 1. Toto rozhodnutí pozbývá platnosti dnem, od kterého by členské státy měly nebo mohly použít pravidla Unie, kterými se řídí omezení práva osoby povinné k dani na odpočet daně, přijatá Radou po nabytí účinnosti tohoto rozhodnutí, nebo dnem 31. prosince 2015, a to v závislosti na tom, který den nastane dříve. 2. Žádost o prodloužení platnosti zvláštního opatření stanovené tímto rozhodnutím musí být Komisi předložena do 31. března 2015. Tato žádost bude doplněna zprávou obsahující vyhodnocení hraniční hodnoty používané ve vztahu k právu na odpočet DPH na základě tohoto rozhodnutí.“ Článek 3 Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2013. Článek 4 Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo a Rakouské republice. V Bruselu dne Za Radu předseda [1] Úř. věst. L 59, 4.3.2000, s. 12. [2] Úř. věst. L 123, 17.5.2003, s. 47. [3] Úř. věst. L 357, 2.12.2004, s. 33. [4] Úř. věst. L 283, 30.10.2009, s. 55. [5] Úř. věst. L 371, 18.12.2004, s. 47. [6] Úř. věst. L 348, 29.12.2009, s. 21. [7] KOM(2004) 728 v konečném znění. http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/cs/com/2004/com2004_0728cs01.pdf. [8] Úř. věst. 347, 11.12.2006, s. 1. [9] Úř. věst. L 283, 30.10.2009, s. 55. [10] Úř. věst. L 348, 29.12.2009, s. 21. [11] KOM(2004) 728 v konečném znění http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/site/cs/com/2004/com2004_0728cs01.pdf.