Sdělení Komise Evropskému Parlamentu, Radě, Evropskému Hospodářskému a Sociálnímu Výboru a Výboru Regionů - Evropské hodnoty v globalizovaném světě - Příspěvek Komise k říjnovému setkání hlav států a vlád /* KOM/2005/0525 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 20.10.2005 KOM(2005) 525 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁřSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONů Evropské hodnoty v globalizovaném světě Příspěvek Komise k říjnovému setkání hlav států a vlád Obsah 1. Úvod 3 2. Jednota a rozmanitost při utváření hospodářské a sociální politiky 4 3. Dokončení transformace – současný stav a stávající a budoucí výzvy 5 3.1. Stávající politiky nepřinesly sociální spravedlnost pro všechny 5 3.2. Globalizace 6 3.3. Stárnutí obyvatelstva 9 4. Možnosti řešení 10 4.1. Kdo by měl dělat co? Úloha Evropy 12 4.2. Návrhy změn 13 4.2.1. Úroveň EU 13 4.2.2. Vnitrostátní úroveň 14 4.2.3. Nové partnerství EU a členských států 14 5. Závěr 16 Úvod Evropa musí reformovat a modernizovat svá politická opatření, aby mohla zachovat své hodnoty. Modernizace je nezbytná pro udržení její tradičně vysoké úrovně prosperity, sociální soudržnosti, ochrany životního prostředí a kvality života. V současnosti existují dvě Evropy – na jedné straně Evropa dynamická, inovativní a otevřená, Evropa mobilních komunikací 3G nebo internetu a na straně druhé Evropa s 19 miliony nezaměstnanými, dětskou chudobou a stagnujícím růstem, kde příliš mnoho jedinců nemůže nabízených příležitostí a prosperity využívat. To je znepokojivá dualita, která po půlstoletí míru a lepší životní úrovně zpochybňuje četné úspěchy Evropské unie a jejích členských států. Po dobu několika desetiletí po vytvoření Evropského společenství přispívaly stávající struktury k dosahování výsledků, které odpovídaly ambicím Společenství v jeho tehdejší podobě. Realita je však stále více jiná. Růst se zpomaluje, strukturální nezaměstnanost zůstává vysoká, zvětšují se nerovnosti. Pokud se nebudeme schopni změnit, budou tlaky globální konkurence, dopad nových technologií a stárnutí našeho obyvatelstva rozdíl mezi těmito dvěma Evropami a mezi Evropou a světem zvětšovat. Náš hospodářský úspěch a finanční životaschopnost našich sociálních systémů – důchodů, sociálního zabezpečení, zdravotnictví – je v ohrožení. Nejedná se pouze o hospodářství nebo veřejné finance – je to především otázka sociální spravedlnosti. Jedná se o to, jakou Evropu chceme pro naše děti – a jak za ni zaplatíme. Zachovat stávající stav není řešení. Prostřednictvím růstu a většího počtu Evropanů pracujících v produktivnějším zaměstnání můžeme dosáhnout výsledků, které odpovídají očekáváním a hodnotám Evropanů. Přijetím opatření v nejdůležitějších oblastech podpoříme evropskou integraci. Růst a zaměstnanost jsou skutečně evropským programem. Potřeba změny je všeobecně uznávána – například v reformním procesu zahájeném v Lisabonu v březnu 2000. Tato analýza však ještě nebyla plně zrealizována v praxi. Evropa si již nemůže dovolit dále čekat, protože pět let po Lisabonu je situace ještě naléhavější[1]. Celosvětová konkurence, zejména z Asie, se zintenzívnila. Špičkovými vědomostmi se už nevyznačuje pouze Evropa nebo Severní Amerika. Na indických univerzitách absolvuje studium každoročně více než čtvrt milionu inženýrů. Předpokládá se, že výdaje na výzkum v Číně dohoní do roku 2010 výdaje, které jsou na výzkum poskytovány v EU. Dobrou zprávou je, že nezačínáme od nuly. V mnoha členských státech již byly zahájeny významné reformy. Tyto reformy jsou založeny na stabilitě zajišťované eurem a hospodářskou a měnovou unií. Všechny členské státy se zavázaly, že reformní proces prohloubí a urychlí. A máme novou lisabonskou strategii pro růst a zaměstnanost, která byla zahájena letos. Kromě toho je Evropská unie mimořádně dobře vybavena na to, aby mohla této transformaci pomoci. Hospodářská a měnová unie a euro zajišťují výchozí stabilitu a nízkou inflaci. Evropa nyní může jakožto největší obchodní blok na světě využít svých rozměrů, aby přispěla k nalezení ambiciózních a vyvážených řešení mezinárodních problémů od změny klimatu až po obchod. Financování z prostředků EU a programy EU mohou hrát významnou úlohu při podpoře vnitrostátních opatření, v důsledku čehož je potřeba dohodnout se do konce tohoto roku na budoucích finančních výhledech ještě důležitější. Naše vnější nástroje, od rozšíření po rozvojovou politiku, mohou šířit prosperitu a bezpečnost za stávající hranice Evropy. Pouze částečná řešení jsou vyloučena. Žádná země těmto výzvám nedokáže čelit sama. Budeme-li jednat na evropské a vnitrostátní úrovni společně, můžeme dát Evropě budoucnost. Můžeme mít silný hlas a šířit evropskou vizi a evropské hodnoty mezi našimi partnery po celém světě. JEDNOTA A ROZMANITOST PřI UTVÁřENÍ HOSPODÁřSKÉ A SOCIÁLNÍ POLITIKY Každý z našich sociálních modelů je založen na společných evropských hodnotách. Jsou to základy našeho specifického evropského přístupu k hospodářské a sociální politice. Každý ze členských států EU vyvinul vlastní přístup s ohledem na svůj historický vývoj a kolektivní rozhodnutí. Každý stát spojil dohromady společné prvky, jako jsou například veřejné důchody, zdravotní a dlouhodobá péče, sociální ochrana, vzdělávání, regulace trhu práce a přerozdělování prostřednictvím daňových politik. Členské státy jsou odpovědné za utváření a realizaci těchto různých služeb. V rámci EU existují značné rozdíly. Například Litva, Lotyšsko a Irsko vydávají na systémy sociální ochrany 14 až 15 % HDP, Spojené království a Belgie 27 % a Francie a Švédsko 30 %. Úroveň veřejných důchodů v rámci takových systémů se v EU značně liší, od 31 až 37 % průměrného výdělku v Irsku, Spojeném království a Belgii až po více než 70 % v Rakousku, Finsku, Maďarsku, Itálii, Lucembursku, Portugalsku a Španělsku. Tato zpráva si neklade za cíl vybrat určité „modely“, nýbrž poukazuje na to, že i) žádná země dosud nevyřešila všechny problémy a ii) že každý systém má výrazně evropské vlastnosti, na nichž bychom měli dále stavět. - Za prvé, hospodářská a sociální politika každého členského státu je založena na sdílených hodnotách , jako jsou solidarita a soudržnost, rovné příležitosti a boj proti všem formám diskriminace, adekvátní bezpečnost a ochrana zdraví při práci, všeobecná dostupnost vzdělání a zdravotní péče, kvalita života a pracovních podmínek, udržitelný rozvoj a zapojení občanské společnosti. Tyto hodnoty představují evropskou volbu ve prospěch sociálního tržního hospodářství . Odrážejí se ve smlouvách EU, v jejích opatřeních a právních předpisech a rovněž v Evropské úmluvě o lidských právech a v naší Listině základních práv. - Za druhé, evropští občané očekávají od státu více než občané v Asii nebo Americe. Veřejný sektor hraje zpravidla v organizaci a financování vnitrostátních systémů významnou úlohu, buď prostřednictvím regulace nebo vládních výdajů . Kromě toho všechny členské státy hrají důležitou úlohu při zajišťování vysoce kvalitních služeb obecného zájmu , které byly klíčovým prvkem hospodářského a sociálního rozvoje. 25 členských států EU vynakládá na veřejné výdaje v oblasti sociální ochrany v průměru 27 % HDP, zatímco Spojené státy 15 % a Japonsko 17 %. - Za třetí, vnitrostátní systémy posiluje silný „evropský rozměr“ . Na rozdíl od jiných regionů ve světě jsou zdejší vnitrostátní systémy posilovány opatřeními na evropské úrovni (jako je například stabilita zajišťovaná makroekonomickou politikou, dynamika vytvářená vnitřním trhem a sociální agendou a soudržnost podporovaná financováním strukturálních opatření z prostředků EU). - Za čtvrté, mezi vládami, průmyslem a odbory existuje zakotvená tradice sociálního dialogu a partnerství – přestože se mechanismy jejich fungování v jednotlivostech ve členských státech značně liší. Na evropské úrovni se toto odráží ve smlouvách EU a například v pravidelných trojstranných sociálních vrcholných schůzkách. Lze však současné problémy řešit pomocí stávajících přístupů? Dokončení transformace – současný stav a stávající a budoucí výzvy Současné politiky se musejí potýkat s realitou nových technologií, stárnutí obyvatelstva a globalizace. Stárnutí obyvatelstva znamená, že se dožíváme vyššího věku v lepším zdravotním stavu, globalizace vytváří příležitosti pro spotřebitele i pro podniky. Stárnoucí populace však představuje problém pro finanční udržitelnost stávajících systémů a globalizace ohrožuje naši konkurenceschopnost. Je Evropa připravena na změnu? Stávající politiky nepřinesly sociální spravedlnost pro všechny I bez nových problémů je pro vlády v důsledku neuspokojivé hospodářské výkonnosti již dnes těžké plnit očekávání občanů. - 19 milionů nezaměstnaných je nepřijatelné číslo . Nízká úroveň zaměstnanosti ve spojení s nepřijatelně vysokou a přetrvávající mírou nezaměstnanosti v mnoha členských státech představuje největší sociální problém, s nímž se musíme potýkat. Nejvíce jsou tím postiženi mladí lidé, ženy, přistěhovalci a starší pracovníci (ve věku od 55 do 64 let) – míra zaměstnanosti žen je například v průměru o 13 % nižší než míra zaměstnanosti mužů. Navzdory reformám důchodových systémů a programům předčasného odchodu do důchodu bylo v roce 2003 zaměstnáno pouze 40,2 % starších pracovníků (ve věku od 55 do 64 let); v USA činilo toto procento 60 % a v Japonsku 62 %. Graf 1: Délka nezaměstnanosti v 19 zemích OECD (2003) [pic] | Rychlejší opětovné nalezení zaměstnání Pomalejší opětovné nalezení zaměstnání Zdroj: OECD (2004). Statistiky pracovní síly 1983–2003. - Vněkterých členských státech brzdí trhy práce a hospodářkou výkonnost nedostatky ve vzdělávacích systémech, výzkumu, inovaci a produktivitě . Lidé nemají schopnosti, které podniky potřebují. Důležité jsou znalosti a technologie, avšak ačkoliv se nám podařilo zvýšit počet absolventů oborů matematika a přírodní vědy, příliš málo z nich se rozhodne nastoupit na vědeckou dráhu a ti, kteří se pro ni rozhodnou, často za tímto účelem odcházejí do USA. Dvě třetiny rozdílů v životní úrovni mezi USA a EU jsou zapříčiněny nízkou produktivitou v této oblasti. Investice do výzkumu rostou v Číně každý rok o 20 %. - V oblasti vstupu na trh práce a odchodu z něj existují příliš velké překážky. Předpisy v oblasti zaměstnanosti a sociální instituce musejí pomoci poskytnout těm, kteří jsou mimo trh práce, a těm, kteří na něj právě vstoupili, více příležitostí získat lepší a jistější zaměstnání. - Rozdíl mezi bohatými a chudými v EU je značný, a to jak v rámci členských států, tak mezi nimi. Přes 25 % občanů EU žije v regionech, jejichž výstup je nižší než 75 % průměru EU. V Evropě jako celku roste rozdíl mezi nejbohatší a nejchudší pětinou obyvatelstva. Jedno z pěti dětí žije v ohrožení chudobou a toto riziko je větší u dětí matek samoživitelek a u dětí, které žijí v domácnostech, kde jsou rodiče nezaměstnaní. Globalizace Globalizace není nic nového. Ovšem rychlost, jakou dnes probíhá, je mimořádná. Každý den pociťujeme dopad rozvoje nových hospodářských gigantů, jako jsou Čína, Indie a jiné země. A EU stále nedohání Spojené státy. - Objem světového obchodu rostl v desetiletí od roku 1992 o více než 8 % ročně a objevili se noví obchodní giganti. Před dvaceti lety pocházelo pouze 10 % průmyslových výrobků z rozvojových a rozvíjejících se zemí. Do roku 2020 by pouze podíl Číny a Indie mohl činit 50 %. Podíl Číny a Indie na celosvětovém obchodu se zbožím se zvyšuje. Údaje ukazují, že v roce 2004 podíl Číny na celosvětovém obchodu se zbožím převýšil podíl Japonska. Graf 2: Podíl na celosvětovém obchodu se zbožím (kromě obchodu uvnitř EU-25) [pic] | Zdroj: Statistická databáze WTO a MMF (DOTS). - Čína a Indie přitahují nové investice do výzkumu a rychle se zbavují své image ekonomik vyznačujících se nízkými náklady a levným zbožím . Zatímco klíčovou hnací silou růstu Číny je vysoký objem vývozu jejích výrobků, úspěch Indie je viditelnější v oblasti služeb. V obou případech zaznamenává klíčový sektor vývozu rostoucí objem technologií, jak ukazuje podíl technologicky náročných výrobků a služeb na celkovém vývozu Číny a Indie. Graf 3: Podíl vývozu technologicky náročných výrobků | Graf 4: Podíl vývozu služeb v oblasti informačních a komunikačních technologií | (% vývozu průmyslových výrobků) | (% vývozu komerčních služeb) | [pic] | [pic] | Čína ▬ ▪ ▪ ▬ Indie ▪ ▪ ▪ ▪ svět ▬▬▬ | Čína ▬ ▪ ▪ ▬ Indie ▪ ▪ ▪ ▪ svět ▬▬▬ | Zdroj: Global Development Indicators (Ukazatele globálního rozvoje) Světové banky. Poznámka: Vývoz komerčních služeb v oblasti informačních a komunikačních technologií zahrnuje počítačové, informační a komunikační služby a služby jiné než doprava, cestování, pojišťovnictví a finanční služby. - Výkonnostní rozdíl ve srovnání s USA se nesnižuje. To platí nejen v oblasti životní úrovně, růstu a zaměstnanosti, ale i v klíčových oblastech – jako jsou například investice do výzkumu a vývoje a nových technologií, počet vydaných patentů a procento obyvatelstva s vysokoškolským vzděláním. Evropa rovněž zaostává v zavádění nových technologií důležitých pro zlepšování produktivity. - Průkopníkem globalizace jsou finanční trhy. Obchod a investice se vyvíjejí společně a při tom podporují integraci finančních trhů. Zahraniční přímé investice vzrostly z 5 % celosvětového HDP v roce 1985 na více než 15 % na konci 90. let. Čína, která ještě v roce 1990 získala velmi málo zahraničních přímých investic – kolem 1,4 %, byla v roce 2003 jejich největším příjemcem, před Francií a USA. Další známkou internacionalizace je skutečnost, že 100 největších mezinárodních společností ve světě zaměstnává téměř polovinu své pracovní síly mimo svou domovskou zemi. - K podnícení tohoto rychlého růstu přispěly technologie a otvírání trhů v Evropě i na celém světě. Větší objem obchodu, těžící z levnějších komunikačních nákladů a dopravy, usnadňuje podnikům získávání zboží a služeb z jiných částí světa – což otvírá příležitosti pro tamní vývozce, ale rovněž to představuje nové konkurenční tlaky. Revoluce v oblasti širokopásmových technologií (a také jazykové a technologické schopnosti v zemích, jako je Indie) umožňují obchodovat se stále větší škálou služeb – což podporuje externí zajišťování celé řady služeb ze strany podnikatelských subjektů EU a přitahuje do EU další obchod a investice. - Jedním z faktorů úspěchu nových hospodářských subjektů jsou značné rozdíly v nákladech na práci. Tak výrazné rozdíly odrážejí z velké části velmi rozdílnou úroveň pracovní produktivity. Znamená to, že Evropa nemůže očekávat, že bude konkurovat pouze náklady – musí spíše zvýšit produktivitu a kvalitu a opírat se při tom o své technologické přednosti a schopnost konkurovat výrobky a službami, při jejichž výrobě či poskytování hrají důležitou úlohu znalosti. Graf 5: Celkové náklady na práci (2002) [pic] Průměrná hodinová odměna v USD – vypočtená podle tržních směnných kurzů pro pracovníky v průmyslové výrobě v roce 2002. Zdroj : OECD (2005), s využitím těchto zdrojů: Databáze OECD STAN a U.S Department of Labor, Bureau of Labor Statistics, Foreign Labor Statistics (Ministerstvo práce USA, Úřad pro pracovní statistiky, statistiky práce v zahraničí), listopad 2004, s výjimkou mzdových údajů pro Indii, kde se jedná o odhady založené na údajích Oxford Economic Forecasting z roku 2001 a 2003. - Celosvětová poptávka po energii roste, avšak situace v oblasti dodávek je stále velmi napjatá. Ceny ropy a zemního plynu se ve srovnání s cenami před pěti lety zdvojnásobily. Růst v Číně a v Indii zvýšil v těchto zemích globální spotřebu energie a zároveň se zvýšila spotřeba v USA. Do dvaceti pěti let bude EU pravděpodobně až 90 % ropy a zemního plynu dovážet. Spojení vysokých cen a spoléhání na externí dodávky představuje riziko, že se předpokládaný růst v budoucnosti ještě více zpomalí. Mezi naším vnímáním globalizace a naším chováním je rozpor. Globalizace představuje zdroj obav, zejména v těch zemích EU, které mají vysokou nezaměstnanost, avšak většina pracovních míst se vytváří a ztrácí v rámci ekonomiky dané země, nikoliv v důsledku přemístění výroby do jiné části světa. Musíme si uvědomit, že globalizace je poháněna bytostně lidskou touhou – touhou miliard lidí po lepším životě pro sebe a své rodiny. Globalizace je poháněna námi všemi, rozhodnutími, která děláme, a příležitostmi poznat nové věci, které nám nabízí. A globalizace neznamená, že když jedni bohatnou, musíme my chudnout. Prosperita je dynamickým konceptem. Globalizace nabízí příležitost celkové bohatství zvětšit, aby z něj mohl mít užitek každý. Obavy spojené s globalizací jsou však reálné a musejí být řešeny, nikoliv ignorovány. Globalizace také vrhá světlo na stávající slabé stránky. Potvrzuje potřebu dobře fungujících trhů a opatření, která zmírňují nepříznivé dopady způsobené globálními konkurenčními tlaky. Vyzdvihuje rovněž potřebu strukturálních reforem, aby byla EU i nadále atraktivním místem pro investice, zejména pro investice do výzkumu a inovačních činností v oblasti vysoce hodnotných výrobků a služeb, kde naše podniky vynikají. Stárnutí obyvatelstva Bude-li pokračovat dosavadní vývoj, bude stávající Evropská unie v roce 2050 méně početná a starší, částečně v důsledku nižší porodnosti. Zároveň se však bude dále prodlužovat průměrná délka života; do roku 2050 bude předpokládaná průměrná délka života 81 let pro muže a 86 let pro ženy. V uplynulých letech sice do Unie přišlo poměrně hodně přistěhovalců, avšak přistěhovalectví samo o sobě nepředstavuje dlouhodobé řešení klesající porodnosti a stárnutí našeho obyvatelstva. - Evropská populace bude starší. Do roku 2050 bude v Evropě možná o 48 milionů méně lidí ve věku 15–64 let a o 58 milionů více lidí ve věku nad 65 let. V průběhu následujících desetiletí již v Evropě nebudou na jednoho staršího člověka připadat čtyři lidé v produktivním věku, jak tomu bylo v roce 2004, nýbrž pouze dva. Porodnost ve většině členských států klesá a nebude-li přijato více opatření, která vycházejí vstříc rodinám, je pravděpodobné, že se tato tendence bude měnit jen pomalu. - V důsledku méně početné pracovní síly bude klesat růst. Od roku 2015 bude zmenšující se pracovní síla působit jako brzda potenciálního růstu v Unii, který se do roku 2040 sníží ze současných 2 až 2,5 % na pouhých 1,25 % . Tento dopad bude ještě výraznější v deseti nových členských státech, které do EU vstoupily nedávno. - Nižší růst přijde právě v době, kdy začnou vzrůstat náklady související se stárnutím obyvatelstva . V případě zachování stávajících systémů uvádějí prognózy, že například výdaje na důchody, zdravotní a dlouhodobou péči související se stárnutím vzrostou v nadcházejících desetiletích o 4 až 8 % HDP. Tento nárůst může být v některých zemích EU ještě vyšší. Více než polovina všech členských států EU, z nichž většina je součástí eurozóny, se potýká s výraznými riziky v oblasti udržitelnosti svých veřejných financí. Pro EU jako celek to znamená neudržitelné zvyšování veřejného zadlužení nebo nepřijatelné zvyšování daní a/nebo menší rozsah poskytovaných služeb nebo dávek. Graf 6: Dopad stárnutí obyvatelstva na potenciální úroveň růstu | [pic] | Zdroj: Evropská komise. | Členské státy a orgány EU přijímají za účelem řešení problematiky stárnutí obyvatelstva různá opatření. Na vnitrostátní úrovni byly v několika členských státech zahájeny významné reformy důchodových systémů a programů předčasného odchodu do důchodu. Na úrovni EU zajišťují makroekonomické politiky cestu ke stabilitě a zdravým veřejným financím, díky čemuž by měly být členské státy schopny lépe zvládat budoucí zvyšování výdajů. Dlouhodobou hospodářskou výkonnost by měla zlepšit realizace dohodnutých reforem (v rámci lisabonské agendy) a zároveň také probíhá důležitá diskuse o tom, jaká vhodná opatření by měly přijmout vlády a sociální partneři na podporu „aktivního stárnutí“ a lepšího sladění pracovního a soukromého života. Možnosti řešení Před zvážením způsobů reakce na výše popsané problémy je třeba uznat, že tyto problémy lze řešit pouze tehdy, když bude zlepšení hospodářské výkonnosti podpořeno efektivními sociálními systémy. Existuje mnoho příkladů těchto navzájem se posilujících vazeb: - Stárnutí obyvatelstva. Chceme, aby pracovalo více lidí a aby byli déle produktivní. K tomu však potřebují schopnosti, které by jim umožnily plně využít nových technologií. A musíme vytvářet pracovní místa a zároveň dát lidem příležitost, aby tato místa mohli přijmout. To platí zejména pro osoby, které nemohou pracovat bez existence cenově dostupné péče o děti, ale zároveň to také znamená například revizi daňových a dávkových systémů, aby se lidem vyplatilo pracovat. - Globalizace a změna. Naše podniky těží z otevřenějších trhů a technologických inovací, uvnitř i mimo EU. Musíme však pomoci jednotlivcům prostřednictvím vhodných opatření na podporu osob, jejichž pracovní místa zanikla; musíme jim pomoci najít rychle nová pracovní místa. To je zvláště důležité pro osoby, které mají nedostatečné školní vzdělání a potřebují později v životě nové dovednosti. - Mobilita . V globalizovaném světě se stárnoucím obyvatelstvem bude zapotřebí větší mobilita v Evropské unii (v rámci členských států i mezi členskými státy navzájem), zejména aby se zlepšila možnost lidí najít pracovní uplatnění a naučit se a využít nové dovednosti. Totéž platí pro pracovníky pocházející ze zemí, které nejsou členy EU. Znamená to odstranit překážky na cestě k novým příležitostem. Zároveň musejí být přijata opatření za účelem vymýcení diskriminace a podpory integrace. Z výše uvedeného tedy vyplývá, že se nám tyto nové problémy podaří vyřešit pouze tehdy, když si lidé osvojí nový přístup k práci a naše sociální systémy nový přístup k lidem. Toho můžeme dosáhnout za předpokladu, že hospodářskou reformu bude doprovázet modernizace sociálních systémů. Dlouhodobá udržitelnost našich sociálních systémů Evropská rada na svém zasedání dne 22. a 23. března 2005 požádala Komisi, aby „se zamyslela nad tím, jak zajistit udržitelné financování našeho sociálního modelu“. Členské státy financují své sociální systémy prostřednictvím různých kombinací přímých daní, nepřímého zdanění a příspěvků na sociální zabezpečení. Odpovědnost za vymezení většiny aspektů daňové politiky a stanovení daňových sazeb zůstává i nadále bez omezení na členských státech. Jak se mohou přizpůsobit novým okolnostem? Mohly by zvýšit daně. Avšak vzhledem k rozměru rozpočtových problémů, s nimiž se vnitrostátní systémy budou potýkat, není zvýšení daní vždy reálným řešením pro budoucnost a svoboda členských států uzpůsobovat samostatně daňové sazby by mohla být omezena globalizací. Dalším řešením je snížit výdaje, ale to by mohlo v jiných případech ohrozit náš závazek investovat do znalostí, sítí a lidských zdrojů. Bez ohledu na zvolenou kombinaci řešení je zapotřebí zabývat se důkladně možnostmi zefektivnění stávajících daňových systémů v celé EU. Efektivitu daňových systémů by mohl výrazně zlepšit koordinovanější přístup na úrovni EU a účinnější správní spolupráce mezi členskými státy. To by mohlo pomoci udržet v EU hospodářskou činnost a „mobilní“ hodnoty (kapitál, společnosti) bez rizika, že by se daňová zátěž soustředila na méně mobilní faktory, jako je práce. Společně s členskými státy již byla zahájena práce na vytvoření společného konsolidovaného základu daně z příjmu právnických osob, jednodušších a jednotnějších daňových předpisů pro přeshraniční činnost a lepšího systému pro výměnu informací. Struktura daní zvolená členskými státy by mohla mít také dopad na udržitelné financování našich sociálních systémů. V letech 1970–1999 se reálné zdanění práce zvýšilo, zatímco zdanění kapitálu a spotřeby zůstalo v zásadě stabilní. Toto vysoké zdanění práce je pravděpodobně překážkou pro vytváření dalších pracovních míst, zejména míst pro nekvalifikovanou pracovní sílu; avšak rozšíření daňového základu prostřednictvím zvýšení zaměstnanosti je pro vlády stále nejefektivnější způsob, jak zvýšit příjmy a zároveň nemuset zvyšovat daňové sazby. Přesun od zdanění práce na zdanění spotřeby a/nebo znečištění by rovněž mohl jako součást širší strategie přispět ke zvýšení úrovně zaměstnanosti. Kdo by měl dělat co? Úloha Evropy V současnosti jsou oblasti odpovědnosti víceméně jasně rozděleny. Členské státy jsou primárně odpovědné za tvorbu a realizaci svých sociálních systémů. Unie má řadu oblastí odpovědnosti na vnitřním trhu a také přispívá k širší soustavě cílů od zaměstnanosti a soudržnosti až po výzkum a inovace, tedy k opatřením, která ovlivňují úspěch vnitrostátních systémů. Hospodářská opatření a opatření v oblasti sociálního zabezpečení nemohou být prováděna odděleně, avšak ne všechna rozhodnutí je zapotřebí přijímat na stejné úrovni. Neměli bychom podceňovat potenciál Evropské unie napomáhat procesu modernizace . Při koncipování mezinárodní reakce na globalizaci je dopad samostatného jednání jednotlivých členských států minimální. Avšak Evropa – 25 zemí, které sdílejí stejné hodnoty, a silné orgány, které jednají společně – má reálnou šanci ovlivňovat globalizaci v oblasti obchodu, mezinárodních pracovních pravidel nebo řešení celosvětových zdravotních nebo bezpečnostních rizik. Evropa má co nabídnout – je to největší obchodní blok na světě, nejvýznamnější dárce pomoci, který usměrňuje vývoj v oblasti sociální spravedlnosti a lidských práv po celém světě, a vedoucí zastánce multilaterálních řešení environmentálních a jiných problémů udržitelného rozvoje. Tuto nesmírnou výhodu nemá žádná jiná země nebo region. Unie představuje klíčový mezistupeň – mezi vnitrostátními opatřeními a mezinárodními pravidly. Je úspěšným příkladem „globalizace“ v regionálním měřítku. Slouží jako vhodný prostor pro účinnou regulaci a solidaritu, v jehož rámci výhody regionální integrace poskytují lepší příležitost těžit z globalizace. Náš jednotný trh se 450 miliony lidmi poskytuje nové příležitosti pro růst, zaměstnanost a investice, zatímco díky doprovodným opatřením můžeme pomáhat členským státům tlumit dopady změny. Rozšíření podporuje účinnost našeho jednání na mezinárodní úrovni a zároveň posiluje důvod pro větší – nikoliv menší integraci v rámci Unie. Rozhodujícím způsobem přispělo k posílení ekonomik přistupujících zemí a otevřelo dveře novým příležitostem pro růst, zaměstnanost a investice. Evropská unie má navíc k dispozici jedinečný soubor nástrojů. - Právní předpisy , jejichž účelem je podněcovat hospodářské změny, například uskutečněním jednotného trhu, a zajišťovat, aby tyto změny byly doprovázeny vytvořením standardů ochraňujících naše hodnoty a kvalitu života. - Výkonné pravomoci , například aby EU mohla uplatnit svou váhu při obchodních jednáních tak, jak by toho žádný členský stát nebyl osamoceně schopen, a donucovací pravomoci a soudní systém nezbytný pro zajištění toho, aby se naše legislativní cíle proměnily v realitu, k užitku všech Evropanů. - Pravomoci v oblasti hospodářské soutěže a státní podpory , které se ještě zvýšily v důsledku nedávných reforem provedených touto Komisí, zajišťují rovné podmínky pro malé i velké evropské podniky, pomáhají zlepšovat jejich konkurenceschopnost, stimulovat inovace a růst a zaručují spotřebitelům široký výběr zboží a služeb za dostupné ceny. - Rozpočet , který je nezbytný pro podporu evropské hospodářské, sociální a územní soudržnosti, evropských informačních technologií, energetických a dopravních sítí, vzdělání a evropských výzkumných a inovačních průmyslových projektů, jako je například satelitní systém GALILEO. - Prostor svobody, bezpečnosti a práva , který přispívá k vytvoření podmínek pro konkurenceschopnost v Evropě, například prostřednictvím lepšího řízení legálního přistěhovalectví na úrovni EU, aby se uplatnil plný potenciál evropských ekonomik. - Vnější nástroje , od rozšíření a evropskou politiku sousedství až po rozvojovou politiku, které nám umožňují stimulovat růst a šířit naše hodnoty za naše hranice. Z hospodářských výhod nedávných rozšíření těží nové i stávající členské státy. - Dohled na úrovni EU a koordinační pravomoci v rámci naší hospodářské a měnové unie , které zajišťují, aby se v oblasti makroekonomických politik všechny členské státy ubíraly stejným směrem, byť různou rychlostí. - Katalyzátor nových myšlenek a reforem, přičemž ústřední úlohu zde hraje Komise, v partnerské spolupráci se členskými státy, jejímž účelem je podpořit nové přístupy ke změně. Návrhy změn Co tedy můžeme dělat na vnitrostátní a evropské úrovni? Hospodářská modernizace, modernizace trhu práce a sociální modernizace je náročná a zároveň nezbytná, avšak výchozím bodem opatření musí být větší soudržnost a koordinace mezi jednotlivými rozhodovacími subjekty a rovněž mezi hospodářskou a sociální politikou. Pokud jde o opatření , je nezbytné uvědomit si, že úsilí o hospodářskou reformu nebo reformu trhu práce je úsilím o sociální spravedlnost; jedná se o dvě strany stejné mince. Pokud jde o rozhodovací subjekty , řada rozhodnutí je a měla by být přijímána a prováděna na vnitrostátní nebo nižší úrovni, přičemž některá rozhodnutí přísluší jasně EU, na základě pravomocí stanovených v evropských smlouvách. Následující odstavce se zaměřují to, co je třeba učinit a na jaké úrovni. Úroveň EU - Dokončení vnitřního trhu, včetně trhu se službami, telekomunikacemi, energií a finančními službami . Vnitřní trh přináší evropskému hospodářství větší dynamiku a výběr. Úkolem, který před námi stojí, je rozšířit množství výhod vnitřního trhu na odvětví služeb za účelem vytvoření větší konkurence a dalšího zlepšování naší hluboce zakotvené tradice cenově dostupných a vysoce kvalitních služeb obecného zájmu. Pokroku je rovněž zapotřebí dosáhnout v oblasti patentu Společenství. - Vytvoření otevřenějších a spravedlivějších trhů v rámci EU prostřednictvím pokračujícího provádění pravidel v oblasti hospodářské soutěže a státní podpory. - Podpora podnikání , prostřednictvím podmínek, které umožní zakládání a prosperitu evropských podniků, zejména malých a středních podniků. - Zlepšení právního rámce na úrovni EU a také na vnitrostátní úrovni, aby se podniky a občané zbavili zbytečných nákladů a byrokracie, a zaměření právních předpisů EU na oblasti, kde mohou být nejúčinnější a přinést přidanou hodnotu. - Otevření trhů třetích zemí pro evropské výrobce , zejména prostřednictvím dokončení ambiciózní a vyvážené dohody v rámci kola v Dohá. Musíme podporovat volný a spravedlivý obchod, z něhož bude těžit nejen Evropa, ale i nejchudší země. - Dohoda o finančních výhledech do konce tohoto roku za účelem zajištění například víceletých programů pro soudržnost, rozvoj venkova, vzdělávání, výzkum, inovace, mobilitu a bezpečnost a dohoda o novém Fondu pro přizpůsobení globalizaci , který by zajištěním rychlé, na lidi zaměřené reakce na naléhavé problémy vyplývající z globalizace mohl doplňovat strukturální fondy. - Zajištění řádného fungování HMU jakožto klíčového předpokladu pro tvorbu růstu a zaměstnanosti . - Zlepšení evropského hospodářského řízení a posílení koordinace hospodářské a sociální politiky , například posílením nástrojů, jako jsou integrované hlavní směry EU pro růst a zaměstnanost a podpořením jejich interakce účinnější koordinací na úrovni EU v oblasti sociální ochrany. Musíme usilovat o to, abychom byli schopni lépe sledovat pokrok ve členských státech a poskytovat podporu v oblastech, kde je to potřeba. Vnitrostátní úroveň - Provedení dohodnutých strukturálních reforem a opatření v rámci obnovené lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost . - Zvýšení úrovně zaměstnanosti a snížení nezaměstnanosti , zejména prostřednictvím aktivních opatření na trhu práce a podpory flexibility a adaptability zaměřené spíše na ochranu lidí než na ochranu pracovních míst; musíme věnovat zaměstnanci stejnou pozornost jako pracovnímu místu. - Adaptace důchodového a zdravotního systému a systému dlouhodobé péče za účelem uspokojení měnících se potřeb a zajištění adekvátní ochrany a všeobecného přístupu ke kvalitní péči a aktualizace způsobu, jakým stát a jeho občané sdílejí rizika a odpovědnost. Vnitrostátní systémy ochrany by se měly zabývat novými skutečnostmi, jako je například situace rodičů samoživitelů a rozpad vztahu. Měly by rovněž přijímat opatření vstřícná rodinám, která mají za cíl pozdvihnout nízkou úroveň porodnosti v EU a zajišťují cenově dostupnou péči o děti , aby měly ženy a rodiče samoživitelé větší možnost najít zaměstnání a udržet si ho. - Nalezení inovačních řešení pro nízkopříjmové skupiny osob , například: „dorovnávat“ výdělky na úroveň existenčního minima; zvyšovat produktivní potenciál pracovníků, aby mohli více vydělávat – to znamená, že stát bude mít ještě aktivnější odpovědnost za podporu schopnosti profesního zařazení a snížení dlouhodobé nezaměstnanosti a nezaměstnanosti mládeže. Nové partnerství EU a členských států Je jasné, že ani EU ani členské státy nemohou změny uskutečnit samostatně. Níže uvedené odstavce představují konkrétní návrhy koordinovanějšího přístupu mezi národní a nadnárodní úrovní v nových oblastech, v nichž je zapotřebí přijmout opatření, jak pro hospodářskou, tak pro sociální politiku. Komise je připravena zvážit rozvoj nových partnerství na podporu evropských opatření v těchto oblastech. Jedná se o tyto návrhy: - Vytvoření prostředí, které podporuje inovace . Znalosti, výzkum, dovednosti a vzdělání budou nástrojem úspěchu v podmínkách globalizace. Tyto prvky jsou rovněž ústředním bodem snah pomoci lidem přizpůsobovat se po celý život měnícímu se světu. Musíme se zamyslet nad způsoby rozvoje efektivních evropských projektů v této oblasti a stavět při tom na úspěchu a zkušenostech z projektů Airbus nebo Galileo. Tyto projekty by měly být doprovázeny podporou vynikajících výsledků na našich univerzitách a užší spoluprácí mezi univerzitami a podnikatelským sektorem . - Formulace dlouhodobé a soudržné energetické politiky. Nový přístup, který se bude touto oblastí zabývat jako celkem, z hlediska využití energie i zabezpečení a různorodosti dodávek, a vytvoří vazbu mezi energetikou a dalšími politikami, jako je výzkum, zemědělství a životní prostředí, příkladem může být bioenergetika. To je nezbytný prvek zajištění environmentálně udržitelného hospodářského růstu. - Vyčlenění více zdrojů (veřejných i soukromých) na vzdělávání, odbornou přípravu a kvalifikaci; nové přístupy k „jistotě“ pracovního místa, které se namísto na ochranu určitých pracovních míst zaměřují na poskytování potřebné kvalifikace, aby se lidé dokázali po celý svůj produktivní život přizpůsobovat změnám. - Podpora obnovení sociálního dialogu na všech úrovních. Tento dialog by měl hrát rozhodující úlohu při mobilizaci široké podpory a společného chápání problémů, s nimiž se potýkáme, a navrhovaných řešení. Vzhledem k úzké vazbě mezi opatřeními na úrovni EU a na vnitrostátní úrovni by měli sociální partneři lépe sdělovat, čeho by chtěli na každé úrovni dosáhnout. - Podpora úsilí o řešení sociálních důsledků hospodářské restrukturalizace . Reformy vnitřního trhu, modernizace trhů práce a adaptace sociálních systémů – to vše jsou nezbytné prvky při zvládání globalizace a tvorby růstu a zaměstnanosti. Vnitrostátní úsilí musí být podpořeno ucelenou škálou opatření a programů EU za účelem odůvodnění změny a mobilizace podpory, například prostřednictvím sociálního dialogu. - Zvýšená spolupráce mezi členskými státy za účelem posílení efektivity a udržitelnosti daňových systémů, která zajistí vyšší výběr příjmů, zjednoduší život daňových poplatníků a zlepší hospodářskou výkonnost. Z toho vyplývá potřeba modernizace a zjednodušení stávajících systémů. Výše uvedená opatření musí být prováděna s ohledem na zachování zdravých makroekonomických politik, které zajišťují stabilitu, zdravé veřejné finance a nízkou inflaci. Takové politiky vytvářejí vhodné podmínky pro růst, zaměstnanost a investice; udržováním inflace pod kontrolou přispívají k sociální soudržnosti a postupným snižováním celkové úrovně veřejného zadlužení umožňují členským státům, aby lépe zvládly budoucí náklady spojené se stárnutím obyvatelstva. Závěr Potřeba reformy a modernizace je jasná. Zvýšenou poptávku po sociálních službách a problémy jejich financování pocítí všechny členské státy. Musíme modernizovat, abychom mohli zajistit vysoce kvalitní vzdělání a zdravotní péči, uspokojivé pracovní příležitosti pro všechny a adekvátní důchody. Modernizace nám dá odvahu těžit z výhod globalizace. Evropa při tom musí hrát ústřední úlohu a Komise zajistí, že tomu tak bude. Ujme se iniciativy, v neposlední řadě v rámci svého „plánu D“ pro dialog s občany, aby vysvětlila, proč je v této chvíli důležitější než kdykoliv předtím řešit problémy, s nimiž se potýkáme, na evropské úrovni. Komise je připravena spolupracovat s členskými státy a dalšími subjekty za účelem vytvoření cestovní mapy, která načrtne cestu k moderní Evropě, jež přinese hospodářskou prosperitu a sociální spravedlnost. Prostřednictvím modernizace zachováme naše hodnoty. [1] Jobs, Jobs, Jobs, Creating more employment in Europe (Práce, práce, práce. Vytváření více pracovních příležitostí v Evropě), pracovní skupina na vysoké úrovni pro zaměstnanost, listopad 2003 a Facing the Challenge (Čelení výzvě), pracovní skupina na vysoké úrovni, listopad 2004.