Kromě toho musí být cíl Unie v oblasti energie z obnovitelných zdrojů ambicióznější. V čl. 1 odst. 2 písm. a) návrhu na změnu směrnice (EU) 2018/2001 přijatého dne 14. července 2021 již byl tento cíl zvýšen z 32 % na 40 %. Vzhledem k tomu, že se od té doby radikálně změnily tržní podmínky pro fosilní paliva používaná v energetice, vytápění a dopravě, a to i pokud jde o zvýšení cen a potřebu, aby EU postupně ukončila svou závislost na dovozu energie z Ruska, je však nezbytné cíl pro zastoupení obnovitelných zdrojů energie do roku 2030 zvýšit na 45 %, aby lépe přispívaly k tomuto záměru a k dosažení konkurenceschopných cen energie.

V důsledku těchto překážek může doba realizace projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů trvat až deset let. Předpokladem pro urychlení realizace projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů je proto zjednodušení a zkrácení povolovacího řízení, jak je stanoveno ve sdělení REPowerEU. Cílem návrhu je koordinovaným a harmonizovaným způsobem v celé EU dále zjednodušit a zkrátit správní postupy povolovacího řízení pro projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů. To je nezbytné k urychlení zavádění energie z obnovitelných zdrojů v celé EU s cílem zajistit dosažení ambiciózních cílů EU v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 a cíle klimatické neutrality do roku 2050.

Cíle Unie v oblasti energetické účinnosti a energie z obnovitelných zdrojů by měly odrážet naléhavou potřebu urychlit energetickou účinnost a zavádění energie z obnovitelných zdrojů, a měly by proto být zvýšeny. Tyto revidované cíle nahrazují změnu cílů navrženou v návrzích přepracovaného znění směrnice 2012/27/EU o energetické účinnosti a změny směrnice (EU) 2018/2011 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů, které byly přijaty dne 14. července 2021.

Klíčovou překážkou pro investice do obnovitelných zdrojů energie a související infrastruktury jsou zdlouhavé a složité správní postupy. Doba trvání a složitost povolovacího řízení se mezi jednotlivými technologiemi obnovitelné energie a mezi členskými státy značně liší. Zatímco členské státy mohou přijmout opatření k odstranění překážek, které existují na vnitrostátní úrovni, koordinovaný evropský přístup ke zkrácení a zjednodušení povolovacího řízení a správních postupů je zapotřebí k tomu, aby se nezbytné zavádění obnovitelných zdrojů energie urychlilo. To je zase nezbytné k tomu, aby EU dosáhla svých cílů v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 a svého dlouhodobého cíle klimatické neutrality, jakož i postupného ukončení své závislosti na ruských fosilních palivech a snížení cen energie. S ohledem na různé energetické politiky, priority a postupy jednotlivých členských států a s ohledem na naléhavost urychlení zavádění energie z obnovitelných zdrojů ve všech členských státech dosáhnou opatření na úrovni EU požadovaných cílů s větší pravděpodobností než samotná opatření na vnitrostátní nebo místní úrovni.

V návaznosti na nedávný geopolitický vývoj vydala Komise v březnu 2022 sdělení REPowerEU. V souladu se sdělením REPowerEU zveřejnila Komise doporučení o urychlení povolovacích řízení pro projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů spolu s pokyny, které mají členským státům pomoci urychlit povolování zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů. To poskytne členským státům nástroje, aby již začaly zkracovat dobu potřebnou pro schvalování žádostí pro zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů, a rychle tak reagovaly na bezprecedentní energetickou krizi způsobenou současnou geopolitickou situací. Kromě toho Komise předkládá tento návrh, aby zajistila, že projekty budou v celé Unii schvalovány jednodušším a rychlejším způsobem. Doporučení obsahující právní návrh dále poskytne předkladatelům projektů a investorům větší jistotu, zatímco členské státy by se již měly posunout směrem k urychlení povolovacího řízení v souladu s doporučením. Rychlé a účinné provedení doporučení může navíc hrát klíčovou úlohu při zajišťování toho, aby členské státy plnily své nové povinnosti vyplývající z tohoto návrhu.

– článek 3 tohoto návrhu by měl být považován za nahrazení ustanovení čl. 4 odst. 1 návrhu přepracovaného znění směrnice 2012/27/EU předloženého dne 14. července 2021. Bude-li přijat, měl by se odrazit v přepracovaném znění uvedené směrnice.

– článek 2 tohoto návrhu by měl být považován za doplněný do návrhu přepracovaného znění směrnice 2010/31/EU předloženého dne 15. prosince 2021. Bude-li přijat, měl by se odrazit v přepracovaném znění uvedené směrnice,

V návaznosti na rozsudek Evropského soudního dvora ve věci Komise v. Belgie (věc C-543/17) musí členské státy připojovat svá oznámení o vnitrostátních prováděcích opatřeních s dostatečně jasnými a přesnými informacemi a uvést, která ustanovení vnitrostátního práva provádějí která ustanovení směrnice. To musí být stanoveno pro každou povinnost, nikoli pouze na „úrovni článků“. Pokud by členské státy tuto povinnost splnily, nemusely by v zásadě Komisi zasílat další informativní dokumenty o provedení směrnice.

Nařízení (EU) 2018/1999 o správě energetické unie a opatření v oblasti klimatu zavedlo integrovaný rámec pro plánování, monitorování a podávání zpráv v oblasti energetiky a klimatu za účelem sledování pokroku při plnění cílů v oblasti klimatu a energetiky v souladu s požadavky na transparentnost stanovenými v Pařížské dohodě. Členské státy měly Komisi do konce roku 2019 předložit integrované vnitrostátní plány v oblasti energetiky a klimatu pokrývající pět rozměrů energetické unie na období 2021–2030. Od roku 2023 musí členské státy každé dva roky podávat zprávu o pokroku dosaženém při provádění plánů a navíc musí Komisi do 30. června 2023 oznámit své návrhy aktualizací plánů, přičemž konečná aktualizace má být provedena do 30. června 2024. Tento návrh nevytvoří nový systém plánování a podávání zpráv, ale bude podléhat stávajícímu rámci pro plánování a podávání zpráv podle nařízení (EU) 2018/1999. Budoucí revize nařízení o správě by umožnila konsolidaci těchto požadavků na podávání zpráv.

–pořádání setkání s odborníky z členských států, kteří jsou pověřeni provedením různých částí směrnice do vnitrostátního práva, s cílem projednat, jak je provést, a vyřešit pochybnosti, a to buď v rámci společné akce pro obnovitelné zdroje energie (CA-RES), společné akce pro energetickou náročnost budov (CA-EPBD) a společné akce pro energetickou účinnost (CA-EED) nebo ve formátu výboru,

Poté, co spolunormotvůrci tuto pozměňující směrnici přijmou, přijme Komise během lhůty pro provedení této směrnice následující opatření, aby usnadnila její provedení do vnitrostátního práva:

Článkem 2 se do směrnice 2010/31/EU vkládá nový článek 9a o povinnosti členských států zajistit, aby nové budovy byly připraveny na výrobu solární energie, a instalovat na budovy zařízení na výrobu solární energie. Tento nový článek 9a by měl být zohledněn v přepracovaném znění směrnice 2010/31/EU, k němuž Komise předložila návrh dne 15. prosince 2021.

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,

s ohledem na stanovisko Výboru regionů,

v souladu s řádným legislativním postupem,

vzhledem k těmto důvodům:

(1)V souvislosti se Zelenou dohodou pro Evropu stanovilo nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/1119 cíl, aby se Unie do roku 2050 stala klimaticky neutrální, jakož i cíl snížit do roku 2030 emise skleníkových plynů o 55 %. To vyžaduje transformaci energetiky a podstatně vyšší podíl obnovitelných zdrojů energie v integrovaném energetickém systému.

(2)Vzhledem k tomu, že odvětví energetiky dnes přispívá více než 75 % celkových emisí skleníkových plynů v Unii, hraje energie z obnovitelných zdrojů při plnění těchto cílů zásadní úlohu. Snížením těchto emisí skleníkových plynů přispívá energie z obnovitelných zdrojů rovněž k řešení problémů souvisejících s životním prostředím, jako je úbytek biologické rozmanitosti, a ke snižování znečištění v souladu s cíli akčního plánu pro nulové znečištění.

(3)Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/2001 stanoví závazný cíl Unie dosáhnout do roku 2030 podílu energie z obnovitelných zdrojů na hrubé konečné spotřebě energie Unie ve výši minimálně 32 %. Podle plánu pro dosažení cíle v oblasti klimatu by se podíl energie z obnovitelných zdrojů na hrubé konečné spotřebě energie musel do roku 2030 zvýšit na 40 %, aby bylo dosaženo cíle Unie v oblasti snižování emisí skleníkových plynů. V této souvislosti Komise v červenci 2021 navrhla v rámci balíčku, kterým se plní Zelená dohoda pro Evropu, zdvojnásobit podíl energie z obnovitelných zdrojů ve skladbě zdrojů energie v roce 2030 ve srovnání s rokem 2020 a dosáhnout alespoň 40 %. Plán učinit EU nezávislou na ruských fosilních palivech dlouho před koncem tohoto desetiletí nastínilo sdělení REPowerEU. V tomto sdělení se předpokládá, že do roku 2030 bude upřednostňována větrná a solární energie a zvýší se průměrná míra zavádění i další kapacita v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, aby bylo možné rozšířit výrobu zeleného vodíku. Ve sdělení Komise rovněž vyzvala spolunormotvůrce, aby pro energii z obnovitelných zdrojů zvážili vyšší nebo dřívější cíl. V této souvislosti je vhodné zvýšit cíl Unie v oblasti energie z obnovitelných zdrojů až na 45 %, aby výrazně vzrostlo současné tempo zavádění energie z obnovitelných zdrojů, čímž se urychlí postupné ukončování závislosti EU zvýšením dostupnosti cenově dostupné, bezpečné a udržitelné energie v Unii.

(4)Jednou z hlavních překážek pro investice do obnovitelných zdrojů energie a související infrastruktury jsou zdlouhavé správní postupy. Mezi tyto překážky patří složitost platných pravidel pro výběr lokalit a správní povolení pro projekty, složitost a doba trvání posouzení dopadů projektů na životní prostředí, problémy s připojením k distribuční soustavě, omezení týkající se úpravy technologických specifikací během povolovacího řízení nebo personální otázky orgánů udělujících povolení či provozovatelů distribuční soustavy. Aby se urychlilo zavádění projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, je nezbytné přijmout pravidla, která by zjednodušila a zkrátila povolovací řízení.

(5)Směrnice (EU) 2018/2001 zefektivňuje požadavky na zjednodušení správních postupů pro povolování zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů tím, že zavádí pravidla týkající se organizace a maximální doby trvání administrativní části povolovacího řízení pro projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, zahrnující všechna příslušná povolení k výstavbě, modernizaci a provozu zařízení a pro jejich připojení k distribuční soustavě.

(6)Aby se zajistilo, že Unie dosáhne svých ambiciózních cílů v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 a cíle klimatické neutrality do roku 2050, je nezbytné další koordinované a harmonizované zjednodušení a zkrácení správního řízení pro udělování povolení, přičemž je třeba zohlednit zásadu „neškodit“ obsaženou v Zelené dohodě pro Evropu. Zavedení kratších a jasně vymezených lhůt pro rozhodnutí, která mají přijmout orgány příslušné pro vydávání povolení pro zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů na základě úplné žádosti, urychlí zavádění projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů. Je však vhodné rozlišovat mezi projekty v oblastech, které jsou obzvláště vhodné pro zavádění projektů týkajících se energie z obnovitelných zdrojů, u nichž mohou být lhůty obzvláště zjednodušeny (vhodné oblasti pro obnovitelné zdroje energie), a projekty nacházejícími se mimo tyto oblasti.

(7)Některé z nejběžnějších problémů, jimž čelí předkladatelé projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, se týkají postupů zavedených na vnitrostátní nebo regionální úrovni pro posouzení dopadu navrhovaných projektů na životní prostředí. Je proto vhodné zjednodušit některé environmentální aspekty povolovacího řízení a postupů pro projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů.

(8)Rychlejší zavádění projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů by mohlo být podpořeno strategickým plánováním prováděným členskými státy. Členské státy by měly určit pozemní a mořské oblasti nezbytné pro instalaci zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů za účelem splnění svých vnitrostátních příspěvků k revidovanému cíli v oblasti energie z obnovitelných zdrojů pro rok 2030 stanovenému v čl. 3 odst. 1 směrnice (EU) 2018/2001. Tyto oblasti by měly odrážet odhadované trajektorie a celkovou plánovanou instalovanou kapacitu a měly by být určeny pomocí technologií pro energii z obnovitelných zdrojů stanovených v aktualizovaných vnitrostátních plánech členských států v oblasti energetiky a klimatu podle článku 14 nařízení (EU) 2018/1999. Při určování požadovaných pozemních a mořských oblastí by se měly zohlednit dostupnost obnovitelných zdrojů energie a potenciál, který různé pozemní a mořské oblasti nabízejí pro výrobu energie z obnovitelných zdrojů za použití různých technologií, předpokládaná celková poptávka po energii a poptávka v různých regionech daného členského státu a dostupnost příslušné síťové infrastruktury, skladování a další nástroje flexibility s ohledem na kapacitu potřebnou k obsloužení rostoucího množství energie z obnovitelných zdrojů.

(9)Členské státy by měly jako vhodné oblasti pro obnovitelné zdroje energie určit takové oblasti, které jsou obzvláště vhodné pro rozvoj projektů souvisejících se získáváním energie z obnovitelných zdrojů, přičemž by měly rozlišovat mezi různými technologiemi, a ve kterých se neočekává, že zavedení konkrétního druhu obnovitelného zdroje energie bude mít významný dopad na životní prostředí. Při určování vhodných oblastí pro obnovitelné zdroje energie by se členské státy měly v co největší možné míře vyhnout chráněným územím a vzít v úvahu plány obnovy. Členské státy mohou určit vhodné oblasti pro obnovitelné zdroje energie speciálně pro jeden nebo více typů konkrétních zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů a měly by uvést druh nebo druhy energie z obnovitelných zdrojů, které jsou vhodné k výrobě v jednotlivých vhodných oblastech pro obnovitelné zdroje energie.

(10)Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES bylo zavedeno posuzování vlivů na životní prostředí jako důležitý nástroj pro zahrnutí úvah o životním prostředí do přípravy a přijímání plánů a programů. Za účelem určení vhodných oblastí pro obnovitelné zdroje energie by členské státy měly vypracovat plán nebo plány, jež by vedle určení oblastí zahrnovaly platná pravidla a zmírňující opatření pro projekty, které se v jednotlivých oblastech nacházejí. Členské státy mohou vypracovat buď jediný plán pro všechny vhodné oblasti pro obnovitelné zdroje energie a technologie, nebo plány pro konkrétní technologie, v nichž bude určena jedna nebo více vhodných oblastí pro obnovitelné zdroje energie. Každý plán by měl podléhat posouzení vlivů na životní prostředí provedenému v souladu s podmínkami stanovenými ve směrnici 2001/42/ES s cílem posoudit dopady jednotlivých technologií obnovitelných zdrojů na příslušné oblasti určené v tomto plánu. Posouzení vlivů na životní prostředí v souladu se směrnicí 2001/42/ES za tímto účelem by členským státům umožnilo zaujmout integrovanější a účinnější přístup k plánování a zohlednit environmentální aspekty v rané fázi procesu plánování na strategické úrovni. To by přispělo k rychlejšímu a efektivnějšímu zavádění různých obnovitelných zdrojů energie a zároveň by minimalizovalo negativní dopady těchto projektů na životní prostředí.

(11)Po přijetí plánu nebo plánů vymezujících vhodné oblasti pro obnovitelné zdroje energie by měly členské státy sledovat významné vlivy provádění těchto plánů a programů na životní prostředí, aby mimo jiné v rané fázi identifikovaly nepředvídané nepříznivé účinky a byly schopny přijmout vhodná nápravná opatření v souladu se směrnicí 2001/42/ES.

(12)V příslušných případech zůstávají použitelná ustanovení Úmluvy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí („Aarhuská úmluva“) o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, zejména ustanovení o účasti veřejnosti a přístupu k právní ochraně.

(13)Určení vhodných oblastí pro obnovitelné zdroje energie by mělo zajistit, aby výroba energie z obnovitelných zdrojů v těchto oblastech spolu se stávajícími zařízeními na výrobu energie z obnovitelných zdrojů, budoucími zařízeními na výrobu energie z obnovitelných zdrojů mimo tyto oblasti a mechanismy spolupráce postačovala k dosažení příspěvku členských států k cíli Unie v oblasti energie z obnovitelných zdrojů stanovenému v čl. 3 odst. 1 směrnice (EU) 2018/2001.

(14)Ve stanovených vhodných oblastech pro obnovitelné zdroje energie by se na projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, které jsou v souladu s pravidly a opatřeními uvedenými v plánu nebo plánech vypracovaných členskými státy, měla vztahovat domněnka, že nemají významný vliv na životní prostředí. Proto by měla existovat výjimka z povinnosti provést zvláštní posouzení dopadů na životní prostředí na úrovni projektu ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU, s výjimkou projektů, které by mohly mít významný vliv na životní prostředí v jiném členském státě, nebo pokud o to požádá členský stát, který by mohl být významně zasažen. Pro členské státy, jejichž projekt by mohl mít významný přeshraniční dopad v zemi mimo EU, by měly platit povinnosti vyplývající z Úmluvy EHK OSN o posuzování vlivů na životní prostředí přesahujících hranice států ze dne 25. února 1991 podepsané v Espoo.

(15)Stanovení vhodných oblastí pro obnovitelné zdroje energie by mělo umožnit, aby zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů, jejich připojení k distribuční soustavě, jakož i společně umístěná zařízení pro skladování energie nacházející se v těchto oblastech mohla těžit z předvídatelnosti a zjednodušených správních postupů. Zejména projekty, které se nacházejí ve vhodných oblastech pro obnovitelné zdroje energie, by měly využívat zrychlené správní postupy, včetně tichého souhlasu v případě, že příslušný orgán nezareaguje na správní úkon ve stanovené lhůtě , pokud daný projekt nepodléhá posouzení vlivů na životní prostředí. Těmto projektům by měly být rovněž poskytnuty jasně vymezené lhůty a právní jistota, pokud jde o očekávaný výsledek řízení. Po podání žádosti o schválení projektu ve vhodné oblasti pro obnovitelné zdroje energie by měly členské státy tyto žádosti rychle prověřit s cílem zjistit, zda je vysoce pravděpodobné, že některý z těchto projektů povede k významným nepředvídaným nepříznivým vlivům s ohledem na ekologickou citlivost geografické oblasti, v níž se nacházejí, které nebyly zjištěny během posuzování vlivů plánu nebo plánů vymezujících vhodné oblasti pro obnovitelné zdroje energie na životní prostředí prováděného v souladu se směrnicí 2001/42/ES. Všechny projekty, které se nacházejí ve vhodných oblastech pro obnovitelné zdroje energie, by měly být po tomto procesu prověřování považovány za schválené. Pouze pokud mají členské státy jasné důkazy o tom, že určitý projekt může s vysokou pravděpodobností vést k významným nepředvídaným nepříznivým vlivům, měly by členské státy po odůvodnění takového rozhodnutí tento projekt podrobit posouzení vlivů na životní prostředí v souladu se směrnicí 2011/92/ES a případně se směrnicí 92/43/EHS. Vzhledem k potřebě urychlit zavádění obnovitelných zdrojů energie by toto posouzení mělo být provedeno do šesti měsíců.

(16)S ohledem na potřebu urychlit zavádění obnovitelných zdrojů energie by stanovení vhodných oblastí pro obnovitelné zdroje energie nemělo bránit probíhajícímu ani budoucímu zavádění projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů ve všech oblastech, které jsou k dispozici pro zavádění energie z obnovitelných zdrojů. Tyto projekty by měly i nadále podléhat povinnosti zvláštního posouzení dopadů na životní prostředí v souladu se směrnicí 2001/92/EU a měly by na ně být uplatněny postupy stanovené pro projekty týkající se energie z obnovitelných zdrojů nacházející se mimo vhodné oblasti pro obnovitelné zdroje energie. Aby se urychlilo udělování povolení v rozsahu nezbytném pro dosažení cíle v oblasti energie z obnovitelných zdrojů stanoveného ve směrnici (EU) 2018/2001, měly by být zjednodušeny a zefektivněny i postupy vztahující se na projekty mimo vhodné oblasti pro obnovitelné zdroje energie zavedením jasně vymezených maximálních lhůt pro všechny fáze řízení, včetně zvláštního posouzení vlivu na životní prostředí jednotlivých projektů.