Finanční prostředky na základě tohoto nařízení by měly být použity také na financování akcí souvisejících s mobilitou ve vzdělávání směrem do třetích zemí, ze třetích zemí nebo mezi třetími zeměmi v rámci programu Erasmus, jakož i na spolupráci a politický dialog s těmito zeměmi v oblasti vzdělávání a kultury způsobem, který je v souladu s nařízením o programu Erasmus a nařízením o programu Kreativní Evropa.

Záruka pro vnější činnost, financovaná tímto nařízením a NPP III, bude rovněž krýt tvorbu rezerv na makrofinanční pomoc pro řešení krizí platební bilance v příslušných zemích. Tvorba rezerv záruky pro vnější činnost na makrofinanční pomoc by měla být přiměřená k řešení politických výzev a hospodářské nestability těchto zemí, přičemž jako referenční bod se bere roční objem úvěrů dohodnutý během přezkumu víceletého finančního rámce na roky 2014–2020 v polovině období. Tato neprogramovatelná podpora by měla být doplňkem jiných způsobů pomoci stanovených v tomto nařízení.

Kromě toho je třeba usilovat o synergie s akcemi prováděnými v rámci jiných programů EU, aby se maximalizoval dopad kombinovaných intervencí. Interakce a doplňkovost s takovými programy by měla umožnit posílený dopad Unie. Akce financované v rámci tohoto návrhu by měly být v souladu s akcemi prováděnými v rámci nástroje předvstupní pomoci III, rozhodnutí o zámořských zemích a územích, evropského nástroje pro jadernou bezpečnost jako doplňku nástroje pro sousedství a rozvojovou a mezinárodní spolupráci na základě Smlouvy o Euratomu, společné zahraniční a bezpečnostní politiky a nově navrženého evropského mírového nástroje, který je financován mimo rozpočet Unie. Humanitární pomoc, jak je uvedena v článku 214 Smlouvy o fungování Evropské unie, nebude financována v rámci tohoto návrhu; činnosti humanitární pomoci budou i nadále financovány na základě nařízení o humanitární pomoci.

Při provádění tohoto nařízení bude zajištěn soulad s jinými oblastmi vnější činnosti a s ostatními politikami EU, spolu se soudržností politik ve prospěch rozvoje. Jak je uvedeno v Agendě 2030, znamená to zohlednit dopad všech politik týkajících se udržitelného rozvoje, a to na všech úrovních – na úrovni jednotlivých zemí, v rámci Unie, v jiných zemích i na globální úrovni.

Nedávné přezkumy a hodnocení vnějších nástrojů ukázaly jejich přidanou hodnotu a relevantnost. Zároveň však zdůraznily příležitosti ke zlepšení, zejména potřebu zjednodušit způsoby práce a umožnit EU flexibilněji reagovat na nepředvídatelné okolnosti. Získané poznatky a rostoucí problémy přiměly Komisi změnit strukturu nástrojů financování vnější činnosti a začlenit činnosti v současnosti financované z Evropského rozvojového fondu do rozpočtu. Díky tomuto návrhu bude EU moci i nadále hrát aktivní roli mimo jiné při podpoře lidských práv, stabilizace, rozvoje, bezpečnosti, odstraňování základních příčin nelegální migrace, obchodu, boje proti změně klimatu a ochrany životního prostředí. Tuto úlohu však bude moci plnit komplexnějším způsobem, přičemž bude mít k dispozici větší flexibilitu umožňující přesunout zdroje tam, kde to bude vyžadovat vývoj mezinárodní situace.

V souladu se sdělením nazvaným „Nový, moderní víceletý finanční rámec pro Evropskou unii, která efektivně naplňuje své priority po roce 2020“ a s posouzením dopadů, které je přiloženo k tomuto nařízení, by všechny výše uvedené nástroje měly být spojeny do jednoho všeobecného nástroje, s výjimkou grantů na makrofinanční pomoc a části nástroje pro spolupráci v oblasti jaderné bezpečnosti.

Z hlediska aktivace byl plán vnějších investic schopen přilákat významné soukromé investice pro životaschopné podnikatelské projekty, jejichž cílem je reagovat na potřeby udržitelného rozvoje a které mají omezené veřejné finanční prostředky. Záruka Evropského fondu pro udržitelný rozvoj přispívá ke zvýšení investic, které jsou zapotřebí v partnerských zemích, a to i ve vysoce rizikových oblastech a odvětvích, a měla slibný začátek. Evropský fond pro udržitelný rozvoj plus (EFSD+) a záruka pro vnější činnost by měly dále navazovat na tuto pozitivní zkušenost.

Pokud jde o soudržnost s členskými státy, přezkum dospěl k závěru, že je možné další posílení společného programování. To by však v některých případech vyžadovalo větší angažovanost vlád partnerských zemí i členských států.

Tyto nástroje stanoví oblast působnosti, cíle a postupy provádění politik. Zpráva o přezkumu v polovině období ukázala, že jejich aktivační charakter jim umožňuje pokrýt většinu potřeb a cílů vnější činnosti EU. Mohly by mít prospěch z lepšího zohlednění vývoje, jako je např.: nový rámec politiky zahrnující všeobecné pokrytí agendy pro rok 2030, migrační/uprchlická krize a promítání vnitřních politik do vnější politiky. Kromě toho je třeba věnovat větší pozornost vazbám mezi rozvojem a bezpečností a celkovou úrovní ambiciózních plánů vnější činnosti na zachování míru a bezpečnosti.

V posouzení dopadu bylo rovněž uvedeno, že většina nástrojů kromě těch, jež jsou velmi specifické povahy, jako je humanitární pomoc s její zásadou neutrality, by mohla být sloučena do jediného nástroje; konkrétně jde o tyto nástroje: společné prováděcí nařízení, nástroj pro rozvojovou spolupráci, Evropský rozvojový fond, Evropský fond pro udržitelný rozvoj, vnější úvěrový mandát EIB, evropský nástroj sousedství, evropský nástroj pro demokracii a lidská práva, záruční fond, nástroj přispívající ke stabilitě a míru a nástroj partnerství. Nástroje, které by měly zůstat oddělené: nástroj předvstupní pomoci; humanitární pomoc; rozpočet společné zahraniční a bezpečnostní politiky; zámořské země a území, včetně Grónska; mechanismus civilní ochrany Unie; iniciativa Humanitární dobrovolníci EU; podpora tureckého společenství na Kypru; rezerva na pomoc při mimořádných událostech a nový evropský mírový nástroj.

–flexibilita ERF by se měla pokud možno přesunout do rozpočtu EU a

Analýza dospěla k závěru, že výhody vyplývající ze zastavení financování rozvojových činností prostřednictvím Evropského rozvojového fondu mimo rozpočet EU by převažovaly nad nevýhodami, pokud by se splnily určité předpoklady. Mezi ně patřily:

V roce 2018 provedla Komise posouzení dopadu, které se týkalo vnější činnosti v rámci okruhu víceletého finančního rámce na období 2014–2020 „Globální Evropa“ a ve kterém se zaměřila na hlavní navrhované změny v oblasti vnější činnosti, mezi něž mimo jiné patří sdružení vícero nástrojů do jediného všeobecného nástroje a zahrnutí činností, jež jsou v současnosti financovány z Evropského rozvojového fondu, do rozpočtu EU.

Zjednodušení: EU se dostalo silné podpory k dalšímu zjednodušování celkové architektury nástrojů. Také by měla pokračovat ve svém úsilí o zjednodušení těžkopádných správních a finančních postupů. Občanská společnost a místní orgány zdůraznily, že stávající postupy a pravidla mají významné důsledky pro jejich schopnost zapojit se do rozvojové spolupráce.

Flexibilita: Zúčastněné strany se shodly, že nové finanční nástroje by měly flexibilněji reagovat na nepředvídané výzvy a krize. Zejména zdůraznily, že je třeba usnadnit přesun finančních prostředků mezi regiony a způsoby poskytování pomoci. Nicméně rovněž bylo zdůrazněno, že větší flexibility by nemělo být dosaženo na úkor předvídatelnosti, odpovědnosti zemí a zaměření na dlouhodobé cíle v oblasti rozvoje. Někteří respondenti se za účelem zajištění flexibility a předvídatelnosti vyslovili pro dostatečné rezervy.

Zjednodušení neznamená, že by kontrola nebo odpovědnost byly menší. Interinstitucionální rovnováha by byla plně zachována. Začleněním činností v současnosti financovaných z Evropského rozvojového fondu do rozpočtu EU by se rozpočtové a kontrolní pravomoci Evropského parlamentu spíše rozšířily.

Sdružení řady nástrojů do jednoho všeobecného nástroje bude příležitostí racionalizovat systémy řízení a dohledu, čímž by snížila administrativní zátěž orgánů EU a členských států. Místo zaměření na četné procesy programování by se diskuse soustředily více na cíle politiky a spolupráci s externími partnery. Kromě toho v případě akcí, které obdrží kumulativní financování z různých programů Unie, bude proveden pouze jediný audit zahrnující všechny dotčené programy a jejich příslušná pravidla provádění.

Všeobecný nástroj by zajistil zeměpisně a tematicky komplexnější přístup, který by usnadnil provádění různých politik transregionálním, víceodvětvovým a globálním způsobem. EU by usnadnila soudržné reakce a synergie a zároveň odstranila tematickou a zeměpisnou roztříštěnost.

Jak konstatovala Komise a potvrdila zpětná vazba od partnerů během otevřené veřejné konzultace, současná struktura nástrojů financování vnější činnosti je příliš složitá. Spojení řady nástrojů do jednoho všeobecného nástroje by poskytlo příležitost racionalizovat jejich systémy řízení a dohledu, čímž by se snížila administrativní zátěž všech zúčastněných stran. Zjednodušené systémy dohledu by příslušným orgánům umožnily lepší, komplexnější pohled na vnější výdaje EU.

Pokud jde o volbu partnerů mimo Unii, může se Komise rozhodnout, že bude v rámci nepřímého řízení při provádění specifické akce spolupracovat s mezinárodními organizacemi, partnerskými zeměmi nebo subjekty z jiných třetích zemí, pokud je daná spolupráce v zájmu Unie a cílů takové akce a pokud jsou dodržena pravidla a podmínky stanovené ve finančním nařízení. O takové volbě by musela rozhodnout Komise. Členské státy a třetí země mohou navíc přispívat na záruku pro vnější činnost, a jejich subjekty by tak potenciálně mohly být způsobilými protistranami pro její provádění. V případě třetích zemí jiných než smluvních stran Dohody o Evropském hospodářském prostoru, podléhají tyto příspěvky schválení Komisí. Podmínky tohoto příspěvku by měly být uvedeny v dohodě mezi Komisí a třetí zemí.

Co se týče příjemců finančních prostředků ze zemí mimo Unii, jsou způsobilými pro financování z prostředků Unie subjekty z rozvojových zemí a území, které jsou hlavními příjemci tohoto nařízení. Způsobilé mohou být i jiné třetí země, a to za podmínek stanovených v článku 24 tohoto návrhu, jež jsou v souladu s mezinárodními závazky Unie týkajícími se účinnosti pomoci, zejména ve vztahu k doporučením OECD k poskytování oficiální rozvojové pomoci a fóru na vysoké úrovni v Nairobi v roce 2016. Článek 24 stanoví obecné pravidlo, že subjekty z třetích rozvojových zemí mohou být příjemci finančních prostředků podle tohoto nařízení pouze na základě vzájemnosti přístupu ke své vlastní rozvojové pomoci, který se uzná prostřednictvím rozhodnutí Komise. Programy pro stabilitu a mír a pro demokracii a lidská práva, jakož i akce rychlé odezvy jsou otevřené subjektům ze všech zemí, neboť zájmem Unie je, aby její nabídka byla co nejširší s ohledem na celosvětový rozsah opatření, složité okolnosti, za nichž je pomoc poskytována, a nutnost rychle jednat. Mezinárodní organizace jsou rovněž způsobilé.

Hodnocení se budou provádět včas, aby je bylo možné promítnout do rozhodovacího procesu. Hodnocení nástroje pro sousedství a rozvojovou a mezinárodní spolupráci by mělo být provedeno, jakmile bude k dispozici dostatek informací o jeho výkonnosti.

V rámci závazků Unie k provádění Pařížské dohody a cílů udržitelného rozvoje OSN by mělo toto nařízení přispět k začlenění opatření v oblasti klimatu do politik Unie. Boj proti změně klimatu patří mezi velké celosvětové výzvy, které naléhavě vyžadují opatření na vnitrostátní i mezinárodní úrovni. V této souvislosti je cílem Unie vynaložit alespoň 25 % svého rozpočtu na boj proti změně klimatu. V zájmu přispění k tomuto cíli se očekává, že akce podle tohoto nařízení přispějí 25 % svého celkového finančního krytí k cílům v oblasti klimatu.

(24)V souladu s konsensem by Unie a její členské státy měly zintenzivnit společné programování v oblasti rozvojové spolupráce s cílem zvýšit kolektivní dopad tím, že spojí své zdroje a kapacity. Společné programování by mělo být založeno na angažovanosti, zapojení a odpovědnosti partnerských zemí. Ve všech vhodných případech by se Unie a její členské státy měly snažit podporovat partnerské země prostřednictvím společného provádění.

(23)Hlavní přístup k akcím financovaných v rámci tohoto nařízení by měl být založen na zeměpisných programech, aby se maximalizoval dopad pomoci Unie a aby se činnost Unie přiblížila partnerským zemím a jejich obyvatelům. Tento obecný přístup by měly doplňovat tematické programy a případně akce rychlé odezvy.

(22)Finanční prostředky z tohoto nařízení by měly být použity k financování akcí v rámci mezinárodního rozměru programu Erasmus, jejichž provádění by mělo probíhat podle nařízení o programu Erasmus.

(21)Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Tohoto cíle by mělo být dosaženo zajištěním soudržnosti a doplňkovosti mezi nástroji financování vnější činnosti Unie, zejména nástroje předvstupní pomoci III, nástroje humanitární pomoci, rozhodnutí o zámořských zemích a územích, evropského nástroje pro jadernou bezpečnost jako doplňku nástroje pro sousedství a rozvojovou a mezinárodní spolupráci na základě Smlouvy o Euratomu, společné zahraniční a bezpečnostní politiky a nově navrženého evropského mírového nástroje, který je financován mimo rozpočet Unie, jakož i vytvořením synergií s dalšími politikami a programy Unie. To případně zahrnuje soudržnost a doplňkovost s makrofinanční pomocí. Aby se maximalizoval dopad kombinovaných intervencí za účelem dosažení společného cíle, mělo by být možné na základě tohoto nařízení kombinovat financování s jinými programy Unie, pokud tyto příspěvky nebudou pokrývat stejné náklady.

(20)Toto nařízení by mělo podporovat provádění modernizované dohody o přidružení se zeměmi skupiny afrických, karibských a tichomořských států (AKT) a umožnit EU a jejím partnerům ze zemí AKT, aby vytvořily další pevná spojenectví pro klíčové globální výzvy. Toto nařízení by mělo zejména podpořit pokračování zavedené spolupráce mezi EU a Africkou unií v souladu se společnou strategií EU-Afrika a vycházet z budoucí dohody mezi EU a zeměmi AKT po roce 2020, mimo jiné prostřednictvím kontinentálního přístupu k Africe.

(16)Aby se zajistilo, že zdroje směřují tam, kde je jich nejvíce zapotřebí, zejména do nejméně rozvinutých zemí, nestabilních zemí a zemí zasažených konfliktem, mělo by toto nařízení přispívat ke kolektivnímu cíli, kterým je dosažení 0,20 % hrubého národního důchodu Unie pro nejméně rozvinuté země v časovém rámci Agendy 2030.

(15)Toto nařízení by mělo přispět ke kolektivnímu cíli EU, a sice poskytnout v časovém rámci Agendy 2030 0,7 % hrubého národního důchodu jako oficiální rozvojovou pomoc. V tomto ohledu by nejméně 92 % finančních prostředků v rámci tohoto nařízení mělo přispět k akcím navrženým tak, aby splňovaly kritéria oficiální rozvojové pomoci stanovená Výborem pro rozvojovou pomoc Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj.

(14)Bude-li to možné a vhodné, měly by být výsledky vnější činnosti Unie monitorovány a hodnoceny na základě předem definovaných, transparentních a měřitelných ukazatelů pro jednotlivé země, které jsou přizpůsobeny specifikům a cílům nástroje a které by, pokud možno, měly být založeny na rámci pro výsledky partnerské země.

(8)Provádění tohoto nařízení by se mělo řídit pěti prioritami stanovenými v globální strategii zahraniční a bezpečnostní politiky Evropské unie (dále jen „globální strategie“), předložené dne 19. června 2016, která představuje společnou vizi a rámec Unie pro jednotnou a odpovědnou vnější angažovanost ve spolupráci s dalšími partnery za účelem prosazování jejích hodnot a zájmů. Unie by měla posilovat partnerství, podporovat politický dialog a kolektivní reakci na problémy globálního významu. Její činnost by měla podpořit zájmy a hodnoty Unie ve všech aspektech, včetně zachovávání míru, předcházení konfliktům, posilování mezinárodní bezpečnosti, odstraňování základních příčin nelegální migrace a pomoci obyvatelstvu, zemím a regionům, které čelí přírodním nebo člověkem způsobeným katastrofám, podpory obchodní politiky, hospodářské diplomacie a hospodářské spolupráce, prosazování digitálních řešení a technologií a podpory mezinárodního rozměru politik Unie. Při prosazování svých zájmů by Unie měla dodržovat a podporovat zásady uznávání vysokých sociálních a environmentálních norem, právního státu, mezinárodního práva a lidských práv.

(5)Unie zajistí soudržnost politik ve prospěch rozvoje v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie. Unie by měla zohledňovat cíle rozvojové spolupráce v politikách, které by mohly mít vliv na rozvojové země, což bude zásadním prvkem strategie pro dosažení cílů udržitelného rozvoje stanovených v Agendě pro udržitelný rozvoj 2030 (dále jen „Agenda 2030“), přijaté Organizací spojených národů v září 2015. K zajištění soudržnosti politik v oblasti udržitelného rozvoje zakotvených v Agendě 2030 je zapotřebí zohlednit dopad všech politik týkajících se této oblasti, a to na všech úrovních – na úrovni jednotlivých zemí, v rámci EU, v jiných zemích i na globální úrovni.

(25)Zatímco demokracie a lidská práva včetně rovnosti žen a mužů a posilování postavení žen by měly být zohledňovány po celou dobu provádění tohoto nařízení, pomoc Unie v rámci tematických programů pro lidská práva a demokracii a organizace občanské společnosti by měla mít zvláštní doplňující a dodatečnou úlohu, která vyplývá z její globální povahy a z nezávislosti akcí na souhlasu vlád a orgánů veřejné moci dotčených třetích zemí.

(26)Organizace občanské společnosti by měly zahrnovat celou řadu aktérů s různými úlohami a mandáty, jež zahrnuje všechny nestátní neziskové subjekty, které jsou nestranné a nenásilné, a jejichž prostřednictvím se občané sdružují, aby sledovali společné cíle a ideály, ať již politické, kulturní, sociální nebo hospodářské. Působí na místní, národní, regionální a mezinárodní úrovni a zahrnují formální a neformální organizace ve městech i na venkově.

(27)Toto nařízení stanoví finanční krytí tohoto nástroje, které má představovat hlavní referenční částku ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení pro Evropský parlament a Radu během ročního rozpočtového procesu.

(28)Vzhledem k významu boje proti změně klimatu v souladu se závazky Unie k provádění Pařížské dohody a cílů udržitelného rozvoje OSN by mělo toto nařízení přispět k začlenění opatření v oblasti klimatu do politik Unie a k dosažení celkového cíle 25 % výdajů v rámci rozpočtu EU na podporu cílů v oblasti klimatu. Očekává se, že akce podle tohoto nařízení přispějí 25 % svého celkového finančního krytí k cílům v oblasti klimatu. Relevantní akce budou identifikovány během provádění tohoto nařízení a celkový příspěvek na základě tohoto nařízení by měl být součástí příslušných hodnocení a postupů přezkumu.

(29)Je nezbytné posílit spolupráci v oblasti migrace s partnerskými zeměmi a využít výhod řádně řízené legální migrace a účinně řešit nelegální migraci. Taková spolupráce by měla přispět k zajištění přístupu k mezinárodní ochraně, řešení základních příčin nelegální migrace, posílení správy hranic a k úsilí v boji proti nelegální migraci, obchodování s lidmi a převaděčství migrantů a případně k činnostem v oblasti navracení, zpětného přebírání a opětovného začlenění, a to na základě vzájemné odpovědnosti a plného dodržování humanitárních závazků a závazků v oblasti lidských práv. Účinná spolupráce třetích zemí s Unií v této oblasti by tedy měla být nedílnou součástí obecných zásad tohoto nařízení. Zvýšení soudržnosti mezi migrační politikou a politikami rozvojové spolupráce je důležité k zajištění toho, aby rozvojová pomoc pomáhala partnerským zemím řídit migraci efektivněji. Toto nařízení by mělo přispívat ke koordinovanějšímu, komplexnějšímu a strukturovanějšímu přístupu, maximalizovat synergie a uplatňovat potřebné aktivační prvky.

(30)Toto nařízení by mělo Unii umožnit reagovat na výzvy, potřeby a příležitosti týkající se migrace a doplňovat migrační politiku EU. Za tímto účelem, a aniž jsou dotčeny nepředvídané okolnosti, by mělo být 10 % finančního krytí přiděleno na řešení základních příčin nelegální migrace a násilného vysídlování a na podporu správy a řízení migrace, včetně ochrany práv uprchlíků a migrantů v rámci cílů tohoto nařízení.

(31)Na toto nařízení by se měla vztahovat horizontální finanční pravidla přijatá Evropským parlamentem a Radou na základě článku 322 Smlouvy o fungování Evropské unie. Tato pravidla jsou stanovena ve finančním nařízení a určují zejména postup pro sestavování a plnění rozpočtu prostřednictvím grantů, zadávání veřejných zakázek, cen, nepřímého plnění, finanční pomoci, rozpočtové podpory, svěřenských fondů, finančních nástrojů a rozpočtových záruk a stanoví kontroly odpovědnosti účastníků finančních operací. Pravidla přijatá na základě článku 322 SFEU se týkají také ochrany rozpočtu Unie v případě všeobecných nedostatků, pokud jde o dodržování zásad právního státu v členských státech a ve třetích zemích, protože dodržování zásad právního státu je nezbytným předpokladem pro řádné finanční řízení a účinné financování z prostředků EU.

(32)Formy financování a způsoby provádění podle tohoto nařízení by měly být voleny na základě jejich schopnosti dosáhnout specifických cílů akcí a přinášet výsledky, při zohlednění zejména nákladů na kontroly, administrativní zátěže a očekávaného rizika nesouladu. To by mělo zahrnovat zvážení používání jednorázových částek, paušálních sazeb a jednotkových nákladů, jakož i financování nesouvisejícího s náklady podle čl. 125 odst. 1 finančního nařízení.

(33)Nový Evropský fond pro udržitelný rozvoj plus (dále jen „EFSD+“) založený na jeho předchůdci, EFSD, by měl tvořit integrovaný finanční balíček, který poskytuje finanční kapacitu ve formě grantů, rozpočtových záruk a finančních nástrojů po celém světě. EFDS+ by měl podporovat plán vnějších investic a spojovat operace kombinování zdrojů a rozpočtových záruk kryté zárukou pro vnější činnost, včetně těch, které kryjí rizika vlády spojená s úvěrovými operacemi dříve prováděnými podle vnějšího úvěrového mandátu Evropské investiční banky. Evropská investiční banka s ohledem na její úlohu podle smluv a její zkušenosti za poslední desetiletí v podpoře politik Unie by měla zůstat přirozeným partnerem Komise pro provádění operací v rámci záruky pro vnější činnost.

(34)V souladu s příslušnými orientačními programovými dokumenty by cílem EFSD+ měla být podpora investic jako prostředku, který přispěje k dosažení cílů udržitelného rozvoje prostřednictvím udržitelného a inkluzivního hospodářského a sociálního rozvoje, a podpora socioekonomické odolnosti v partnerských zemích se zvláštním zaměřením na vymýcení chudoby, udržitelný a inkluzivní růst, vytváření důstojných pracovních míst, hospodářské příležitosti, dovednosti a podnikání, socioekonomická odvětví, mikropodniky a malé a střední podniky, jakož i řešení konkrétních socioekonomických základních příčin nelegální migrace. Zvláštní pozornost by měla být věnována zemím, které byly označeny jako nestabilní země nebo země zasažené konfliktem, nejméně rozvinuté země a silně zadlužené chudé země.

(35)EFSD+ by měl maximalizovat adicionalitu financování, řešit selhání trhu a nepříznivé investiční situace, přinášet inovativní produkty a umožnit příliv finančních prostředků ze soukromého sektoru. Zapojení soukromého sektoru do unijní spolupráce s partnerskými zeměmi prostřednictvím EFSD+ by mělo přinášet měřitelné a dodatečné dopady na rozvoj, aniž by došlo k narušení trhu, a mělo by být nákladově efektivní a založeno na vzájemné odpovědnosti a na sdílení rizik a nákladů. EFSD+ by měl fungovat jako „jednotné kontaktní místo“ pro přijímání návrhů na financování od finančních institucí a veřejných nebo soukromých investorů a poskytování širokého spektra finanční podpory pro způsobilé investice.

(36)Záruka pro vnější činnost by měla být zřízena na základě stávající záruky EFSD a Záručního fondu pro vnější vztahy. Záruka pro vnější činnost by měla podporovat operace EFSD+ kryté rozpočtovými zárukami, makrofinanční pomoc a úvěry poskytované třetím zemím na základě rozhodnutí Rady 77/270/Euratom. Tyto operace by měly být podporovány z prostředků v rámci tohoto nařízení, jakož i z prostředků v rámci nařízení (EU) č..../... (NPP III) a nařízení (EU) č..../... (EINS), jež by se měly vztahovat rovněž na tvorbu rezerv a závazků vyplývajících z úvěrů v rámci makrofinanční pomoci a úvěrů třetím zemím uvedených v čl. 10 odst. 2 nařízení o evropském nástroji pro jadernou bezpečnost. Při financování operací EFSD+ by měly být upřednostněny operace, které mají velký dopad na vytváření pracovních míst a jejichž poměr nákladů a přínosů přispívá k udržitelnosti investic. Operace podporované zárukou pro vnější činnost by měly být případně doprovázeny důkladným předběžným hodnocením environmentálních, finančních a sociálních aspektů v souladu s požadavky na zlepšování právní úpravy. Záruka pro vnější činnost by neměla sloužit k poskytování základních veřejných služeb, kteréžto je i nadále odpovědností vlády.

(37)Aby se umožnila flexibilita, zvýšila přitažlivost pro soukromý sektor a maximalizoval dopad investic, měla by se s ohledem na způsobilé protistrany stanovit odchylka od pravidel pro způsoby plnění rozpočtu Unie stanovených ve finančním nařízení. Tyto způsobilé protistrany by rovněž mohly být subjekty, které nejsou pověřeny uskutečňováním partnerství veřejného a soukromého sektoru, a mohly by jimi být rovněž soukromoprávní subjekty v partnerské zemi.

(38)Aby se zvýšil dopad záruky pro vnější činnost, měly by mít členské státy a smluvní strany Dohody o Evropském hospodářském prostoru možnost poskytovat příspěvky v hotovosti nebo ve formě záruky. Příspěvky ve formě záruky by neměly překročit 50 % částky operací zaručených Unií. Neměla by se vytvářet rezerva na finanční závazky vyplývající z této záruky a likviditní polštář by měl být zajišťován společným rezervním fondem.

(39)Vnější činnosti jsou často prováděny ve vysoce nestálém prostředí, což vyžaduje průběžně a rychlé přizpůsobení měnícím se potřebám partnerů EU a globálním výzvám v oblasti lidských práv, demokracie a řádné správy věcí veřejných, bezpečnosti a stability, změny klimatu a životního prostředí, oceánů a migrační krize a jejích základních příčin. Sladění zásady předvídatelnosti s nutností rychle reagovat na nové potřeby ve svém důsledku znamená přizpůsobení finančního provádění programů. Aby se zvýšila schopnost EU reagovat na nepředvídané potřeby a na základě úspěšných zkušeností Evropského rozvojového fondu (ERF), měla by určitá částka zůstat nepřidělena jako rezerva pro nově se objevující výzvy a priority. Měla by být uvolněna v souladu s postupy stanovenými v tomto nařízení.

(40)Při dodržení zásady, že rozpočet Unie se sestavuje každoročně, by mělo toto nařízení zachovat možnost uplatňování flexibility, kterou již umožňuje finanční nařízení u jiných politik, konkrétně převody a opětovné přidělení finančních prostředků, aby se zajistilo účinné využití prostředků Unie jak pro občany EU, tak pro partnerské země, a maximalizovaly se tak prostředky EU dostupné pro intervence EU v oblasti vnější činnosti.

(41)Podle článku 83 rozhodnutí Rady…/… (zámořské země a území) by osoby a subjekty usazené v zámořských zemích a územích měly být způsobilé pro financování podle tohoto nařízení, s výhradou jeho pravidel a cílů případných režimů použitelných na členský stát, s nímž je příslušná zámořská země a území spojena. Kromě toho by měla být podporována spolupráce v oblastech společného zájmu mezi partnerskými zeměmi a zámořskými zeměmi a územími jakož i nejvzdálenějšími regiony Unie podle článku 349 Smlouvy o fungování Evropské unie.

(42)Aby se posílila odpovědnost partnerských zemí za jejich rozvojové procesy a udržitelnost vnější pomoci, měla by Unie v příslušných případech upřednostňovat využívání vlastních institucí, systémů a postupů partnerských zemí, a to u všech aspektů projektového cyklu spolupráce.

(43)Roční nebo víceleté akční plány a opatření uvedené v článku 19 představují pracovní programy podle finančního nařízení. Roční nebo víceleté akční plány sestávají ze souboru opatření, která jsou seskupena do jediného dokumentu.

(44)V souladu s finančním nařízením, nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013, nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95, nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 a nařízením Rady (EU) 2017/1939 mají být finanční zájmy Unie chráněny prostřednictvím účinných a přiměřených opatření, včetně prevence, odhalování, nápravy a vyšetřování nesrovnalostí včetně podvodů, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených či nesprávně použitých finančních prostředků a případného ukládání správních sankcí. Zejména může Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) provádět v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 883/2013 a nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96 správní vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, aby zjistil, zda nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání poškozujícímu finanční zájmy Unie. V souladu s nařízením (EU) 2017/1939 může Úřad evropského veřejného žalobce vyšetřovat a stíhat podvody a jiné trestné činy poškozující finanční zájmy Unie, jak je stanoveno ve směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1371. V souladu s finančním nařízením musí všechny osoby nebo subjekty, které přijímají finanční prostředky Unie, plně spolupracovat při ochraně finančních zájmů Unie, udělit Komisi, úřadu OLAF a Evropskému účetnímu dvoru nezbytná práva a potřebný přístup a zajistit, aby třetí osoby podílející se na vynakládání finančních prostředků Unie udělily rovnocenná práva; z tohoto důvodu by dohody se třetími zeměmi a územími i mezinárodními organizacemi a jakékoli smlouvy nebo dohody vyplývající z provádění tohoto nařízení měly obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a úřad OLAF k provádění auditů, kontrol a inspekcí na místě v souladu s jejich pravomocemi a zajišťují, aby třetí osoby podílející se na vynakládání finančních prostředků Unie udělily rovnocenná práva.