[pic] | EVROPSKÁ KOMISE |

V Bruselu dne 7.12.2010

KOM(2010) 721 v konečném znění

SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ

Budoucí role regionálních iniciativ

SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ

Budoucí role regionálních iniciativ

1. SOUVISLOSTI

Regionální iniciativy zřídila na jaře 2006 na žádost Evropské komise skupina evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství jako předběžný krok v přechodu od vnitrostátních trhů s elektřinou a plynem k jednotnému trhu s energií. Bylo vytvořeno sedm regionů trhu s elektřinou[1] a tři regiony trhu se zemním plynem.

Zásluhou regionálních iniciativ vzniklo fórum pro regulační orgány, provozovatele sítí a další zúčastněné strany sousedních zemí, ve kterém mohou projednávat otázky společného zájmu. Mnoho regionálních iniciativ dosáhlo pokroku ve velké řadě různých otázek. V regionech trhu s elektřinou se hlavní pozornost soustředí na řízení přetížení, vyrovnávání a transparentnost. V regionech trhu se zemním plynem se řeší otázky propojení, interoperability, transparentnosti, uzlů a zabezpečení dodávek.

Pět let po jejich založení považuje Komise za užitečné regionální iniciativy zhodnotit a posoudit, zda by jejich účinnost a příspěvky k dokončení vnitřního trhu mohly být dále zesíleny změnami procesu, složení či řízení. Takový přezkum je rovněž vhodný v souvislosti se vstupem v platnost třetího balíčku opatření týkajících se vnitřního trhu s energií (rovněž nazývaného třetí energetický balíček)[2]. Třetí energetický balíček poskytuje nové nástroje k tvorbě evropské politiky prostřednictvím kodexů sítě, které Komise může učinit závaznými postupem projednávání ve výborech, a mění institucionální strukturu zřízením Agentury pro spolupráci energetických regulačních orgánů. V loňském roce Komise zahájila studii o regionálních iniciativách[3]. Souběžně s ní předložila skupina evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství strategický dokument o roli regionálních iniciativ[4]. Rovněž některé zúčastněné strany zveřejnily své zprávy o regionální spolupráci[5] a Komise spolu se skupinou evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství zorganizovala v červenci konferenci o regionálních iniciativách[6].

Na základě závěrů studií a debaty je cílem sdělení zjistit názory zúčastněných stran na možnosti, jak posílit účinnost regionálních iniciativ.

V návaznosti na toto sdělení a v závislosti na reakcích všech zúčastněných stran, ke kterým může dát sdělení podnět, je možné, že Komise zahájí iniciativu podle čl. 12 odst. 3 nařízení o elektřině a nařízení o plynu[7]. Podle tohoto článku může Komise nově vymezit zeměpisné oblasti, na něž se vztahují jednotlivé struktury regionální spolupráce, v rámci širšího procesu reformy úkolů a řízení regionálních iniciativ, do něhož přispějí všichni účastníci, Komise, skupina evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství, Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů, provozovatelé přenosových a přepravních soustav, členské státy a zúčastněné subjekty na základě svých rolí a kompetencí.

2. ÚKOLY A PRIORITY REGIONÁLNÍCH INICIATIV

Dosud se regionální iniciativy ve velké míře řídily přístupem „zdola nahoru“, přičemž si každý region stanovil vlastní priority. Tento dobrovolný přístup měl důležité výhody, protože regionům umožnil soustředit se na vlastní konkrétní problémy. Například jiho-jihovýchodní region trhu s plynem se v reakci na přerušení dodávek plynu v lednu 2009 mohl zaměřit na problematiku zabezpečení dodávek.

Tento přístup rovněž umožnil otestovat nová řešení v jednom regionu, předtím než se použijí jinde. Například řešení, která pomohla překonat problémy propojení objemů (tzv. „volume coupling“) mezi dánským a německým trhem s elektřinou, přispěla k dosažení shody ohledně přínosů vyplývajících z propojení objemů.

Regiony též zavedly opatření EU s konkrétním přeshraničním rozměrem. Regiony trhu s elektřinou například pracovaly na zavedení požadavků ohledně pokynů k řízení přetížení. Severozápadní region trhu s plynem pokročil v zavádění dalších požadavků transparentnosti nad rámec těch, které jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1775/2005. Je pravděpodobné, že pokrok v provádění by byl bez regionálního přístupu menší či pomalejší.

Dobrovolný přístup „zdola nahoru“ měl nicméně i výrazné nedostatky, které byly zjištěny hned na začátku[8]. Vždy existuje určité riziko, že různé regiony budou podobné problémy řešit odlišným způsobem bez jasné perspektivy postupné integrace. Například pokud každý region zřídí svůj vlastní aukční úřad s vlastní strukturou, vlastním řízením atd., aniž by zohlednil konvergenci s podobnými strukturami v jiných regionech, mohl by být z dlouhodobějšího hlediska ohrožen vnitřní trh s energií.

Ze studie zadané Komisí vyplývá, že z důvodu absence jasného mandátu spojené s dalšími faktory mj. v souvislosti s řízením nebyly regionální iniciativy schopny provádět zamýšlený přístup „zdola nahoru“ zcela účinně.

Regionálním iniciativám by proto měly být poskytnuty další politické pokyny vedle těch, jež jsou uvedeny v této části.

Zejména je třeba, aby se regionální iniciativy zaměřovaly pouze na problémy, u nichž mohou jednoznačně vytvořit přidanou hodnotu. S ohledem na omezené zdroje by též bylo vhodnější, aby svou činnost soustředily na konkrétní priority, u nichž lze dosáhnout výrazného pokroku.

a. Provádění acquis EU včetně kodexů sítě

V minulosti věnovaly regionální iniciativy pro elektřinu mnoho času provádění těch částí acquis, které vyžadují přeshraniční koordinaci (především přeshraniční přetížení, přidělování přeshraniční kapacity a transparentnost). Navzdory dosaženým pokrokům v těchto oblastech však činnost regionálních iniciativ zatím nevedla k tomu, aby členské státy zcela plnily požadavky nařízení (ES) č. 1228/2003. Z toho důvodu Komise v červnu 2010 zahájila řízení pro porušení Smlouvy, v němž vyzvala dvacet členských států, aby neprodleně provedly a uplatnily předpisy o jednotném trhu[9]. Proto by měly regionální iniciativy v první řadě zrychlit řádné provedení druhého energetického balíčku[10], tj. otázek týkajících se přeshraniční koordinace.

V budoucnu by regionální iniciativy mohly hrát roli nejen při provádění konkrétních ustanovení z třetího energetického balíčku, ale i při provádění právních předpisů vycházejících z třetího energetického balíčku, což jsou nové přílohy nařízení a kodexy sítě. Poté, co budou kodexy přijaty postupem projednávání ve výborech, stanou se právně závaznými a budou tvořit součást acquis EU. Jelikož však může proces přijetí trvat delší dobu, mohla by se integrace trhu podpořit, kdyby regionální iniciativy začaly provádět ty prvky kodexů sítě, u nichž lze očekávat, že se během posledních etap přijímacího procesu nezmění. Regionální iniciativy by měly v takovém případě zajistit, aby včasná implementace nevyloučila pozdější úpravy. Regiony by mohly v provádění přeshraničních aspektů acquis postupovat různým tempem, a to samozřejmě za podmínky, že všechny regiony dodrží lhůty pro provedení požadované právními předpisy.

Včasné provedení v jednom regionu může představovat užitečný zkušební model, jak lze nové kodexy provést nejlépe, kolik času jejich provedení vyžaduje a jaké praktické překážky je třeba překonat. Získané zkušenosti mohou usnadnit a urychlit provádění v ostatních regionech. Dobrým příkladem v této souvislosti je dosavadní pokrok dosažený středozápadním regionem trhu s elektřinou v propojování trhů a pokrok středozápadního regionu dosažený při uplatňování přidělování kapacity na základě toků.

Aby se v jednotlivých regionech zabránilo výkladu nebo uplatňování některých ustanovení acquis odlišným způsobem či způsobem, který komplikuje budoucí integraci s ostatními regiony, měla by Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů aktivně dohlížet na jednotné provádění kodexů a dalších právních předpisů acquis ve všech regionech.

Regionální iniciativy v oblasti elektrické energie by měly sledovat společný cíl, jímž je úplné propojení trhů v celé EU do roku 2015. Propojení trhů je způsob, jak podpořit integraci trhu. Lze ho dosáhnout snadněji (a tudíž i rychleji), pokud budou země, které propojení trhů zatím nevyužívají, spolupracovat na regionální úrovni, aby se tak zapojily do propojování trhů EU.

Jakou roli může hrát propojení trhů při podpoře integrace trhu mezi vyrovnávacími zónami v oblasti plynu, se projedná v diskusi o cílovém modelu trhu s plynem. K propojení trhů by mělo dojít do roku 2015 na základě činnosti regulačních orgánů. Tímto směrem se již podnikají důležité kroky, např. zpřístupnění pevné kapacity v režimu na následující den a sloučení výstupní a vstupní kapacity k vytvoření jedné kapacity od uzlu k uzlu.

V případě elektřiny dosáhly středozápadní region a severní region úplného propojení trhů v listopadu 2010. Jsou proto na předním místě v provádění.

Způsob, jakým je třeba trhy propojit na úrovni EU, by však měly regiony prodiskutovat například na florentském a madridském fóru. Diskuse o způsobu, jak dosáhnout propojení trhů, by se měly konat co nejdříve, aby se v pozdější fázi předešlo technickým problémům.

b. Regionální otázky: Investice do infrastruktury, regionální vyrovnávání a zabezpečení dodávek

V závislosti na konkrétních tržních podmínkách v jednotlivých regionech bude zapotřebí, aby se každý region zabýval vlastními specifickými problémy, ačkoli se takové problémy mohou stát později relevantními i pro jiné regiony. Z hlediska celkové energetické politiky EU je třeba prioritně zvážit tři otázky: regionální investice do infrastruktury, regionální vyrovnávání a zabezpečení dodávek.

Komise představila svou vizi ohledně potřeb rozvoje infrastruktury ve sdělení[11] „Priority energetických infrastruktur do roku 2020 a na další období – návrh na integrovanou evropskou energetickou síť“, v němž navrhla, aby regionální iniciativy hrály klíčovou roli při stanovování priorit infrastruktury ve svých regionech a při koordinaci přeshraničních investic obvykle do nových propojovacích vedení. K podpoře přeshraničních investic je nutné jasně stanovit investiční potřeby, zavést odpovídající regulační rámec a vyřešit otázky plánování a povolení. Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů hraje důležitou roli při usnadňování spolupráce mezi regulačními orgány, pokud jde o regulační aspekty investičních rozhodnutí. Regionální iniciativy mají rovněž podpůrnou úlohu, jelikož ve spolupráci s Komisí a Agenturou pro spolupráci energetických regulačních orgánů poskytují platformu pro regulační orgány, provozovatele přenosových a přepravních soustav, uživatele sítě a členské státy. Kromě toho by mělo být nadále možné řešit uvedené problémy ad hoc mimo oblast působnosti regionálních iniciativ, pokud jsou v takovém případě efektivněji a účinněji podporovány přeshraniční investice.

Takové investice mohou též být obzvláště významné pro zabezpečení dodávek (například investice umožňující fyzické zpětné toky plynu). Nařízení o zabezpečení dodávek plynu uznává potřebu regionální spolupráce.

Regionální iniciativy by se dále mohly zaměřit na konsolidaci vyrovnávacích zón v závislosti na výsledku diskuse o cílovém modelu trhu s plynem.

Regionální spolupráce je rozhodující pro zvýšení integrity sítí, zamezení technickým poruchám a výpadkům a účinné řešení případných problémů s minimálními negativními dopady pro uživatele a výrobce.

c. Pilotní testování

V případě problémů, kterými se rámcové pokyny a kodexy sítě zatím nezabývají, mohou regionální iniciativy představovat důležité místo pro zkoušení nových řešení. Pilotní testování může vést k iniciativě spočívající ve vytvoření nových závazných pravidel, např. prostřednictvím nových kodexů sítě.

Regionální pilotní projekty mohou být užitečné pro rychlejší vybudování inteligentních sítí či přeshraničního maloobchodního trhu. Evropská iniciativa pro distribuční soustavu elektřiny založená v rámci strategického plánu pro energetické technologie (plánu SET) vytvořila rámec, na jehož základě síť ENTSO pro elektřinu představila podrobný plán pro příští roky. Regionální iniciativy by mohly hrát užitečnou roli při realizaci projektů výzkumu a rozvoje (viz plán[12]). Regiony by v závislosti na vlastních konkrétních potřebách samozřejmě mohly volně provádět pilotní testování i v jiných oblastech.

3. POčET REGIONů

Regiony trhu s elektřinou byly stanoveny v rozhodnutí 2006/770/ES, kterým se změnily zásady řízení přetížení uvedené v příloze nařízení (ES) č. 1228/2003[13]. Regiony v oblasti plynu nebyly formálně vymezeny žádným závazným rozhodnutím. Regiony trhu s plynem byly výsledkem neformální konzultace mezi Komisí, regulačními orgány, provozovateli přepravních soustav a dalšími zúčastněnými stranami. V praxi se ukázalo, že se regionům trhu s plynem podařilo dosáhnout pokroku i bez formálního rozhodnutí, kterým by se regiony a jejich úkoly stanovily.

V budoucnu existují dvě alternativy. První alternativou je stanovit složení regionů trhu s plynem a jejich úkoly formálním rozhodnutím, což by mělo hlavní výhodu v tom, že by nedocházelo k diskusím a nejistotě a bylo by přesněji určeno, co se od dotčených členských států a jejich subjektů v oblasti energetiky očekává. Druhou alternativou je zachovat neformální vymezení regionů trhu s plynem, což by mělo hlavní výhodu v tom, že by existovala větší flexibilita ohledně složení regionů v budoucnu a jejich úkolů.

Kromě nástroje k vymezení regionů vyvstává otázka ohledně jejich složení. Složení regionů by mělo být určeno na základě jejich úkolů. Je-li cílem regionu dosáhnout pokroku v určitých konkrétních prioritách, bude tomu muset odpovídat i tvar regionu.

Zdá se, že tvar současných regionů trhu s elektřinou je vhodný k řešení výše navržených priorit a zjevně neexistuje žádný důvod složení současných sedmi regionů měnit. Až budou postupem času vybudována dostatečná propojovací vedení, která umožní fyzicky spojit příslušné regiony, mohlo by však být vhodné sloučit region Francie-Spojené království-Irsko se středozápadním regionem a baltský region se severním regionem.

V oblasti plynu existují pádné důvody změnit tvar současného jiho-jihovýchodního regionu. Ze studie zadané Komisí vyplývá, že: „V důsledku heterogenního tvaru a rozdílných zájmů členů byl region (jih-jihovýchod) postižen pravděpodobně více než ostatní nevýhodami dobrovolného konceptu spolupráce typického pro regionální iniciativy, tedy určitou organizační volností a nedostatečnou angažovaností“ . Vzhledem k důležitosti budování nové plynárenské infrastruktury a nových propojovacích vedení pro vytvoření vnitřního trhu s plynem a zabezpečení dodávek Komise navrhuje rozdělit současný region „jih, jihovýchod“ na tři nové regiony trhu s plynem včetně baltských států a severských zemí následujícím způsobem:

- nový středojižní region: IT, AT, SK, SI, HU, RO, BG, EL;

- nový středovýchodní region: DE, PL, CZ, SK, AT;

- nový region BEMIP (plán propojení baltského trhu s energií): SE, FI, EE, LV, LT, PL, DE, DK.

Změna tvaru může dočasně narušit práci regionu na řešení provozních otázek. Bylo by nicméně vhodnější strukturu odpovídajícím způsobem upravit a zřídit nové účinnější regiony, i když to bude trvat několik měsíců, než nadále zachovávat strukturu, která podle všeho nepřinese požadované výsledky.

Jedním z důvodů, proč připojit Itálii k současnému jižnímu regionu (zahrnujícímu Francii a Pyrenejský poloostrov), je například skutečnost, že tento region by se stal hlavní bránou pro vstup zemního plynu ze severní Afriky. Změna by mohla mít pozitivní účinek na likviditu v tomto novém jižním regionu. Jako země na rozhraní by Itálie mohla pomoci zajistit nezbytnou soudržnost obou jižních regionů.

Kromě problematiky uspořádání trhu a provádění acquis by se každý region měl zaměřit na budování nových propojovacích vedení.

Podoba a členství současného severozápadního regionu se zdají být vhodné a neměly by se měnit.

Je důležité zdůraznit, že regionální iniciativy by neměly vylučovat další formy spolupráce mezi provozovateli přenosových a přepravních soustav, regulačními orgány či členskými státy, jako je iniciativa zemí v oblasti severních moří týkající se mořských sítí, kterou podepsalo Německo, Spojené království, Francie, Dánsko, Švédsko, Nizozemsko, Belgie, Irsko a Lucembursko. Skutečnost, že členský stát patří do jednoho regionu, mu nebrání spolupracovat s jedním nebo více členskými státy z jiného regionu, pokud tato spolupráce není v rozporu s prací regionů.

Kromě toho, jak rovněž zmiňuje skupina evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství, existují dobré důvody k tomu, aby regiony spolupracovaly na některých otázkách, např. na propojení trhů mezi středozápadními a severskými zeměmi. Taková spolupráce by však neměla brzdit práci a výsledky regionů. Dává-li jeden region „dobrý příklad“, měly by se ostatní regiony snažit tento příklad následovat (se zohledněním, je-li třeba, specifických regionálních podmínek).

Je celkem pravděpodobné, že počet regionů a jejich složení bude nutno časem znovu změnit. Přinejmenším z teoretického hlediska budou regiony opravdu úspěšné tehdy, až jich už nebude zapotřebí.

Pravidelné posouzení činnosti regionů a jejich složení by mohlo být provedeno při příležitosti florentského a madridského fóra.

4. OTÁZKY ŘÍZENÍ

1. Struktura jednotlivých regionů

Současná struktura řízení regionálních iniciativ se skládá ze tří subjektů. V každém regionu se nachází regionální koordinační výbor, který zahrnuje všechny vnitrostátní regulační orgány regionu. Regionální koordinační výbor plní úlohu celkového koordinátora úkolů, které musí region řešit, zajišťuje vedení a určuje strategii. Prováděcí skupina je složena z vnitrostátních regulačních orgánů a hlavních zúčastněných subjektů. Navrhuje a podniká konkrétní kroky k řešení prioritních otázek, které určuje regionální koordinační výbor. Skupina zúčastněných stran se skládá ze všech zúčastněných subjektů.

Ze studie o regionálních iniciativách vyplývá, že je potřeba více politických pokynů. Velmi často lze pokroku v regionálních iniciativách dosáhnout pouze se zapojením vlád, aby bylo možné změnit vnitrostátní právní a regulační rámce a získat podporu na politické úrovni např. pro přeshraniční projekty infrastruktury. Účast členských států v regionálních iniciativách by též měla minimalizovat riziko možného vzniku většího počtu různých fór, kdy členské státy zakládají ad hoc struktury mimo rámec regionálních iniciativ.

Od svého vstupu v platnost by Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů měla hrát v regionálních iniciativách aktivní roli, aby byla práce v různých regionech účinná a jednotná.

Rovněž Komise musí poskytnout politické pokyny, má-li podporovat vytvoření vnitřního trhu s energií a plnit svou roli strážkyně Smluv a acquis EU tak, jak se od ní žádá. Komise musí být schopna předkládat návrhy ohledně všech nových úkolů, kterými se má region zabývat.

Řízení regionálních iniciativ by se mohlo posílit vytvořením regionálního řídícího výboru, který by zahrnoval Agenturu pro spolupráci energetických regulačních orgánů, Komisi i členské státy a regulační orgány z daného regionu a existoval by vedle regionálního koordinačního výboru, a rozšířením regionálního koordinačního výboru o Agenturu pro spolupráci energetických regulačních orgánů a Komisi. Regionální řídící výbor by měl dvojí oblast působnosti: podporoval a posiloval by spolupráci na regionální úrovni a poskytoval by podporu a pomoc na vysoké úrovni při přípravě pracovního plánu regionu, který by vypracoval regionální koordinační výbor v souladu s plánem Agentury pro spolupráci energetických regulačních orgánů, určením důsledků vyplývajících z politických cílů v oblasti zabezpečení dodávek, konkurenceschopnosti a udržitelnosti a podporoval by provádění kodexů sítě s ohledem na novou roli regionálních iniciativ při usnadňování provádění a podpoře včasného provádění dalších projektů, jakož i budování infrastruktury na regionální úrovni. Regionální řídící výbor by mohl na vysoké úrovni podněcovat provádění, vyskytnou-li se problémy. Čistě regulační záležitosti by zůstaly v odpovědnosti regulačního koordinačního výboru.

Podle potřeby by regionální koordinační výbor a regionální řídící výbor mohly v závislosti na probíraných tématech a projektech zvát na svá jednání provozovatele přenosových a přepravních soustav, energetické burzy či další zúčastněné strany. Včasné zapojení zástupců tohoto odvětví by zaručilo, že bude možné všechna strategická a politická rozhodnutí prakticky provést, a současně by rozptýlilo pochyby zmíněné ve studii Komise, že zúčastněné strany jsou v současné době zapojovány příliš pozdě.

Prováděcí skupina a skupina zúčastněných stran by měly nadále fungovat jako doposud, aby činnost regionálního koordinačního výboru a regionálního řídícího výboru doplňovaly.

2. Řízení a soudržnost v rámci všech regionů

Není důležitá jen jasná řídící struktura uvnitř regionů. Stejně tak důležité je i zaručit soudržnost činností napříč regiony. Skupina evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství dosud pravidelně zveřejňovala zprávy o soudržnosti a konvergenční zprávy, avšak není jasné, do jaké míry regiony tyto zprávy zohledňovaly.

Soudržnost činností různých regionů bude v první řadě probíhat na základě pokynů „shora dolů“, které budou konkrétně vycházet z rámcových pokynů a kodexů sítě. Ty budou v případě elektřiny realizací referenčního modelu vytvořeného poradní skupinou ad hoc skupiny evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství. Bude navíc třeba ověřit jednotné uplatňování kodexů sítě ve všech regionech. Pokud se budou regiony zabývat záležitostmi, které kodexy sítě (zatím) neřeší, bude zapotřebí všeobecných pokynů, aby nebyl ohrožen vnitřní trh s energií.

Není nutné vytvořit další strukturu k zajištění soudržnosti napříč regiony. Zaprvé, některé členské státy jsou záměrně součástí více než jednoho regionu, a to jak v regionech trhu s plynem, tak v regionech trhu s elektřinou. Tyto členské státy budou automaticky usilovat o soudržnost, aby zabránily provádění různých řešení na různých hranicích. Zadruhé bude v tomto ohledu hrát důležitou roli Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů a též Komise bude zajišťovat politické vedení mimo jiné prostřednictvím účasti v novém regionálním řídícím výboru. Protože se na florentském a madridském fóru schází Komise, skupina evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství / Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (dále jen „agentura ACER“), Evropská síť provozovatelů přenosových a přepravních soustav, vnitrostátní regulační orgány, členské státy a obchodní sdružení tohoto odvětví, mohou tato fóra rovněž představovat vhodné platformy pro udávání politických směrů regionům a monitorování soudržnosti. Navíc může být vhodné vytvořit pracovní programy pro nadcházející rok či roky. Pracovní program by měl být zaslán agentuře ACER, která posoudí soudržnost pracovních programů regionů s ostatními pracovními programy, rámcovými pokyny a kodexy sítě. V případě nesrovnalostí agentura ACER informuje Komisi, aby Komise mohla k dotyčným pracovním programům přijmout závazná pravidla podle čl. 7 odst. 3 poslední věty nařízení (ES) č. 713/2009. Tato úloha agentury ACER spočívající v přezkumu by měla být zmíněna v jejím pracovním programu. Podle čl. 7 odst. 3 nařízení ACER je jedním z úkolů agentury ACER vytvořit rámec, podle kterého mohou vnitrostátní regulační orgány spolupracovat. Kromě toho musí agentura ACER sledovat regionální spolupráci mezi provozovateli přenosových či přepravních soustav (čl. 6 odst. 9 nařízení ACER). Zdá se proto být vhodné, aby agentura ACER od března 2011 převzala roli skupiny evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství spočívající v koordinování regionálních iniciativ. Stejně tak jako tato skupina dnes bude muset agentura ACER spoléhat na vnitrostátní regulační orgány, které jsou jejím členem a které působí jako hnací síla regionálních iniciativ.

Kromě toho je důležité, aby se činnost regionálních iniciativ promítala do celkové práce agentury ACER.

5. DALšÍ KROKY

Toto sdělení posoudilo fungování regionálních iniciativ a jejich činnost přispívající k vytvoření vnitřního trhu s energií pět let po jejich založení. Určilo možné směry týkající se přezkoumání jejich role, vyjasnění otázek ohledně členství a posílení jejich účinnosti. Jako důležitá etapa na cestě ke skutečně integrovanému jednotnému trhu s energií hrají regionální iniciativy klíčovou roli při vytváření budoucí energetické politiky EU a při budování integrovaných energetických sítí, které budou vyhovovat požadavkům příštích desetiletí.

Komise vyzývá Evropský parlament, Radu a všechny zúčastněné strany, aby do 15. února 2011 vyjádřily k politickým směrům představeným v tomto sdělení své stanovisko.

Na základě této zpětné vazby Komise zváží možné legislativní či politické iniciativy k posílení spolupráce na regionální úrovni v druhém pololetí 2011.

[1] V roce 2008 byl rovněž zřízen region energetického společenství ( Energy Community Region ).

[2] Viz www.ec.europa.eu/energy/gas_electricity/third_legislative_package_en.htm, balíček se skládá ze směrnic 2009/72/ES a 2009/73/ES, nařízení (ES) č. 713/2009, (ES) č. 714/2009 a (ES) č. 715/2009.

[3] Studie byla zveřejněna na internetových stránkách GŘ ENER: „From regional markets to a single European market“ („Od regionálních trhů k jednotnému evropskému trhu“, duben 2010): www.ec.europa.eu/energy/gas_electricity/studies/electricity_en.htm.

[4] „Strategy for delivering a more integrated European energy market: The role of the ERGEG Regional Initiatives.“ („Strategie k dosažení integrovanějšího evropského trhu s energií: role regionálních iniciativ skupiny evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství“), dokument skupiny evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství obsahující závěry. E10-RIG-10-04, ze dne 21. května 2010 (www.energy-regulators.eu/portal/page/portal/EER_HOME/EER_PUBLICATIONS/CEER_ERGEG_PAPERS/Cross-Sectoral/2010/E10-RIG-10-04_Strategy_Conclusions_21-May-10.pdf).

[5] Viz například zpráva sdružení Eurelectric: http://www.eurelectric.org/Download/Download.aspx?DocumentFileID=62455.

[6] Viz http://www.energy-regulators.eu/portal/page/portal/EER_HOME/EER_INITIATIVES/Regional_Initiatives_Conferences/2010%20RI%20Conference.

[7] Viz nařízení (ES) č. 714/2009 a (ES) č. 715/2009.

[8] Viz příprava ročních zpráv o soudržnosti a konvergenčních zpráv.

[9] Viz tisková zpráva IP/10/836 ze dne 24. června 2010.

[10] Balíček se skládá ze směrnic 2003/54/ES a 2003/55/ES a nařízení (ES) č. 1228/2003, (ES) č. 1775/2005.

[11] Sdělení KOM(2010) 677 ze dne 17. listopadu 2010 http://ec.europa.eu/energy/infrastructure/strategy/doc/com(2010)0677_en.pdf.

[12] https://www.entsoe.eu/fileadmin/user_upload/_library/news/EEGI_Implementation_plan_May_2010.pdf

[13] Rozhodnutí Komise ze dne 9. listopadu 2006, kterým se mění příloha nařízení (ES) č. 1228/2003 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou, Úř. věst. L 312, 11.11.2006, s. 59–65.