Zpráva Komise - Analýza sankcí stanovených v právních předpisech členských států v případě vážného porušení sociálních předpisů v silniční dopravě /* KOM/2009/0225 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 15.5.2009 KOM(2009) 225 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE Analýza sankcí stanovených v právních předpisech členských států v případě vážného porušení sociálních předpisů v silniční dopravě ZPRÁVA KOMISE Analýza sankcí stanovených v právních předpisech členských států v případě vážného porušení sociálních předpisů v silniční dopravě (text s významem pro EHP) ÚVOD T ato zpráva analyzuje sankce stanovené v právních předpisech členských států v případě vážného porušení sociálních předpisů v silniční dopravě, jak je požadováno podle článku 10 směrnice 2006/22/ES[1] o minimálních podmínkách pro provedení předpisů v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě. Porušení se týkají dvou nařízení. Nařízení (ES) č. 561/2006[2] o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy obsahuje velmi přesná pravidla o maximální době řízení a minimální době odpočinku a přestávkách u řidičů z povolání. Nařízení (EHS) č. 3821/85[3] o záznamovém zařízení v silniční dopravě se týká instalace a používání tachografu. Nařízení (ES) č. 561/2006 vyžaduje, aby členské státy stanovily pravidla pro sankce za porušování obou nařízení. Sankce musí být účinné, přiměřené, odrazující a nediskriminační[4]. V 26. bodě odůvodnění tohoto nařízení je mimoto uvedeno, že ve společné škále opatření, která mají členské státy k dispozici, by měla být zahrnuta i možnost vozidlo odstavit, byla-li zjištěna závažná porušení. V nařízení však není uvedena žádná definice toho, co by se mělo považovat za závažné porušení. Směrnice 2006/22/ES původně obsahovala přílohu III s nevyčerpávajícím seznamem toho, co lze považovat za porušení. Tato příloha III byla nedávno nahrazena novou přílohou, a to směrnicí Komise 2009/5/ES[5]. Tato nová příloha III obsahuje pokyny týkající se kategorizace porušení obou nařízení. Členské státy musí Komisi informovat o předpisech, které stanovily pro sankce za porušení obou nařízení[6]. V době vypracovávání této zprávy Komisi o svých předpisech informovalo 26 členských států. Portugalsko své povinnosti dosud nesplnilo, proto bylo proti němu zahájeno řízení pro nesplnění povinností. Typ Y SANKCÍ Ve vnitrostátních právních předpisech jsou zmíněny různé druhy sankcí: finanční postihy, odstavení vozidla, zákaz řízení a odnětí svobody. Tyto sankce se mohou lišit rovněž pro řidiče a pro dopravce. Finanční postihy Všechny členské státy stanoví finanční postihy za porušení. Maximální výše pokut se mezi jednotlivými členskými státy značně liší, od pokuty v pevné výši 58,23 EUR na Maltě po 5 000 EUR a více v Rakousku, na Kypru, v Německu a Irsku. To znamená, že maximální výše pokuty může být v jedné zemi několikrát vyšší než v jiné. Tento nepoměr lze částečně objasnit sociálně-ekonomickými rozdíly mezi členskými státy, které znamenají, že stejná pokuta je v jedné zemi pro řidiče a dopravce odrazující a přiměřená, nikoli však nutně v jiné zemi. Toto odůvodnění však nelze použít například v případě poměrně vysokých sankcí ve Španělsku nebo Maďarsku. Finsko má v tomto ohledu jedinečný přístup, jelikož sankce se vypočítává na základě „denních pokut“. Tyto „denní pokuty“ berou v potaz mimo jiné činitele i denní příjem a počet dětí osoby, jíž je sankce uložena. Odstavení vozidla Jak bylo zmíněno výše, 26. bod odůvodnění nařízení (ES) č. 561/2006 výslovně odkazuje na odstavení vozidla jako jedno z opatření, jež mají být přijata v případě závažných porušení. Toto opatření může například zajistit, že si řidič vybere dostatečnou dobu odpočinku, aby splnil ustanovení nařízení (ES) č. 561/2006. Může rovněž dopravcům zabránit v tom, aby využívali konkurenční výhody plynoucí z nedodržování nařízení a pouhého hrazení pokut. Pouze 15 členských států však Komisi informovalo, že ve svých právních předpisech výslovně stanoví možnost odstavení vozidla (Bulharsko, Kypr, Česká republika, Německo, Dánsko, Řecko, Irsko, Itálie, Litva, Lucembursko, Polsko, Rumunsko, Španělsko, Švédsko a Spojené království). O statní sankce Sedm členských států v případě závažných porušení stanoví odnětí svobody, ačkoli některé z nich pouze v případě nezaplacení pokuty (Rakousko, Kypr, Dánsko, Francie, Irsko, Lucembursko a Spojené království). Právní předpisy v některých zemích zahrnují rovněž dočasné odnětí řidičského oprávnění (Bulharsko, Dánsko, Řecko, Itálie a Spojené království) nebo karty řidiče (Slovensko). Řada členských států uplatňuje taktéž vyšší nebo přísnější sankce v případě opakovaného porušení (Rakousko, Bulharsko, Francie, Itálie, Slovensko a Spojené království). Rakouské právní předpisy například stanoví možnost odnětí svobody, pokud dotyčná osoba již byla za podobné porušení potrestána. Sankce pro dopravce Čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 561/2006 stanoví, že dopravce odpovídá za porušení, kterých se dopustí jeho řidiči, a to i tehdy, pokud k tomuto porušení došlo na území jiného členského státu nebo třetí země. Ve většině členských států (Belgie, Bulharsko, Německo, Dánsko, Estonsko, Řecko, Finsko, Maďarsko, Irsko, Itálie, Litva, Lotyšsko, Polsko, Rumunsko, Slovinsko, Slovensko, Švédsko a Spojené království) právní předpisy obsahují rozdílné sankce pro řidiče a dopravce, přičemž postihy pro dopravce jsou vyšší nebo přísnější než sankce pro řidiče. Čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 561/2006 rovněž stanoví, že zasílatelé, speditéři, organizátoři turistických zájezdů, hlavní dodavatelé, subdodavatelé a agentury zprostředkovávající zaměstnání řidičům zajistí, aby byly smluvně dohodnuté přepravní plány v souladu s ustanoveními o době řízení a době odpočinku. Pouze v několika málo členských státech však právní předpisy týkající se sankcí odkazují na tyto hospodářské subjekty v dopravním řetězci (Dánsko, Estonsko, Finsko, Polsko a Švédsko). Analýza příslušných právních předpisů však bohužel neukazuje, jak jsou tyto sankce uplatňovány v praxi. Zásada extrateritoriality Čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 561/2006 zavedl rovněž zásadu extrateritoriality: je-li v jednom členském státě příslušnými orgány zjištěno porušení, za něž dosud nebyla uložena sankce, jsou příslušné orgány oprávněny uložit sankci i v případě, že k porušení došlo na území jiného členského státu nebo třetí země. Kvůli zásadě týkající se zákazu diskriminace musí být tato sankce stejná, jako kdyby k porušení došlo na území členského státu, který toto porušení zjistil. Ačkoli tato zásada poskytuje větší prostor pro vymáhání právních předpisů v sociální oblasti v silniční dopravě, může mít nepříznivý vedlejší účinek, pokud členské státy za stejné porušení ukládají velmi odlišné sankce. Dopravci, kteří se dopustili porušení, mohou upřednostňovat zaplacení pokuty za toto porušení v členském státě, který ukládá velmi nízké pokuty, než riskovat velmi vysoký postih v jiném členském státě. To by jim mohlo poskytnout konkurenční výhodu oproti ostatním dopravcům, kteří nařízení dodržují. VNITROSTÁTNÍ SYSTÉMY SANKCÍ Podle informací, které Komisi poskytly členské státy, se vnitrostátní systémy sankcí velmi liší. Lze provést základní rozlišení mezi členskými státy, jejichž právní předpisy nestanoví žádné rozdíly mezi jednotlivými porušeními, a členskými státy, jejichž právní předpisy rozlišují mezi zvláštními porušeními a ukládají za tato porušení jiné výše sankcí. Syst émy bez rozlišování sankcí Právní předpisy některých členských států jednoduše stanoví maximální a někdy minimální výši sankcí za porušení obecně. Nelze tudíž analyzovat sankce za závažná porušení. Některé členské státy Komisi informovaly pouze o těchto maximálních a někdy minimálních výších (Rakousko, Česká republika, Irsko, Lucembursko a Spojené království). Malta stanovila pokutu za porušení v pevné výši (58,23 EUR). Syst émy s rozlišováním sankcí V ostatních členských státech právní předpisy rozlišují přinejmenším mezi určitými druhy porušení a ukládají za ně různé sankce. Je nutno zmínit, že ne všechny členské státy, které uplatňují různé sankce za různá porušení, mají různé výše pokut za stejný typ porušení. Porušení ustanovení o době řízení a době odpočinku v nařízení (ES) č. 561/2006 V některých členských státech s diferencovaným systémem obsahují právní předpisy podrobný systém kategorizace porušení ustanovení o době řízení a době odpočinku v nařízení (ES) č. 561/2006. U stejného typu porušení se rozlišují dvě či více úrovní a pro každou úroveň jsou stanoveny zvláštní pokuty. Předpisy stanoví vyšší postih například v případě, je-li překročena denní doba řízení o dvě hodiny, než v případě, je-li denní doba řízení překročena pouze o hodinu. Tabulka v příloze I byla vyhotovena na základě informací poskytnutých Komisi. Pro členské státy, které stanoví různé sankce, jsou v ní porovnány pokuty za porušení článků 6 až 8 nařízení (ES) č. 561/2006, jak jsou stanovena v nové příloze III směrnice 2006/22/ES. Ukazuje rovněž rozdíly v částkách pokut ukládaných jednotlivými členskými státy. V krajních případech může být maximální částka za určitá porušení v jedné zemi více než desetinásobně vyšší než ve druhé. Překročení denní doby řízení o více než dvě hodiny může ve Španělsku vést k pokutě ve výši až 4 600 EUR, zatímco v Řecku maximální pokuta činí 400 EUR. Liší se rovněž způsob, jakým jsou v jednotlivých členských státech stanoveny úrovně. Meze jsou stanoveny v minutách nebo hodinách či procentuálně. Některé členské státy stanoví pouze dvě různé úrovně, např. Estonsko, Francie a Slovensko. Jiné mají více úrovní, např. Maďarsko, s 5 úrovněmi pro překročení denní doby řízení: o 5 %, o 5–10 %, o 10–15 %, o 15–20 % nebo o více než 20 %. Španělské právní předpisy například stanoví zvláštní částky za každou hodinu překračující dobu řízení v období dvou týdnů, která je v nařízení (ES) č. 561/2006 stanovena na 90 hodin: doba řízení v délce více než 111 hodin by vedla k pokutě ve výši 1 620 EUR, a to kromě odstavení vozidla. Pokud jsou stanoveny více než dvě úrovně, zvýšení uložených sankcí může být lineární nebo progresivní. V Nizozemsku například pokuta za překročení týdenní doby řízení činí 110 EUR za hodinu, zatímco v Řecku je pokuta za překročení denní doby řízení o dvě hodiny více než dvojnásobkem pokuty v případě jejího překročení o hodinu. Belgie má zvláštní systém pro stanovení pokut za překročení denní doby řízení a za nepřerušenou dobu řízení, který bere v úvahu dva parametry. V případě denní doby řízení určuje výši pokuty nejdelší doba odpočinku během denní doby řízení. Při překročení denní doby řízení o čtyři hodiny je uložena vyšší pokuta (450 EUR), pokud řidič měl nepřerušenou dobu odpočinku kratší než tři hodiny, než v případě, měl-li řidič nepřerušenou dobu odpočinku v délce šesti hodin (310 EUR). Pokud členské státy takto rozlišují mezi porušeními, lze odvodit, co považují za závažnější porušení. Lze proto vyvodit závěr, že předpisy týkající se porušení doby řízení a doby odpočinku se mezi jednotlivými členskými státy neliší, pokud jde o to, jaká porušení musí být považována za závažnější než jiná, i když lze zaznamenat určité menší rozdíly. K doložení těchto rozdílů lze uvést, že porušení, které by podle kategorizace obsažené v nové příloze III směrnice 2006/22/ES bylo posuzováno jako menší porušení dodržování přestávek, vede v Belgii k nižší pokutě než menší porušení denní doby odpočinku; v Nizozemsku se na obě porušení vztahuje stejná sankce, zatímco v Polsku existuje vyšší postih. Obecně se však rozumí samo sebou, že čím více je překročena maximální doba řízení nebo čím méně je dodržena minimální doba odpočinku, tím je porušení vážnější. Rozdíly existují zejména ve dvou aspektech: rozdílné úrovně jednotlivých sankcí a částek pokut stanovených za porušení. Jak bylo uvedeno výše, určení úrovní se znatelně liší a je založeno na hodinách/minutách nebo procentuálních podílech a existují různé počty úrovni. Co se týká částek pokut, rozdíly jsou velmi jasné, jak dokládá příloha I. Porušení nařízení (EHS) č.3821/85 (nařízení o tachografech) Zatímco předpisy týkající se porušení nařízení (ES) č. 561/2006 jsou v jednotlivých členských státech dosti podobné, pokud jde o to, co se považuje za závažnější, v případě porušení nařízení (EHS) č. 3821/85 je situace jiná. Pokud právní předpisy členských států obsahují různé kategorie porušení, tyto se obvykle mezi jednotlivými členskými státy značně liší a neshodují se rovněž s kategorizací uvedenou v nové příloze III směrnice 2006/22/ES. Z dodatečných informací poskytnutých členskými státy se zdá, že existují významné rozdíly nejen ve výši pokut, které lze uložit, nýbrž rovněž ve způsobu, jakým jsou porušení zařazena do kategorií. Tyto rozdíly v kategorizaci udává tabulka v příloze II. U určitých porušení, která směrnice 2006/22/ES považuje za „velmi závažná“, některé členské státy nahlásily nejnižší úroveň sankcí za porušení nařízení (EHS) č. 3821/85. Tak je tomu například v případě, je-li řidič držitelem více než jedné platné karty řidiče (porušení G7 v příloze III směrnice 2006/22/ES). V tomto případě Estonsko, Bulharsko a Litva uplatňují nejnižší úroveň sankcí. K dalším příkladům patří případy, kdy je nesprávně používán přepínací mechanismus tachografu nebo není-li řidič schopen předložit záznamy karty řidiče, pokud je jejím držitelem (porušení G22 nebo I4). U velké většiny porušení, která jsou ve směrnici 2006/22/ES považována za menší porušení, na druhou stranu většina členských států neuplatňuje nejnižší úroveň sankcí. Pokud například řidič při sobě nemá dost papíru na výtisky, což je porušení, které je ve směrnici 2006/22/ES hodnoceno jako menší porušení (porušení G5), Maďarsko uplatňuje nejvyšší výši pokuty. Pouze u porušení, která zahrnují podvodné jednání s ohledem na tachograf (porušení J1 až J3), a v případech, kdy podniky neuchovávají záznamové listy (porušení G6 a G10), je kategorizace ve většině členských států podobná, přičemž za tato velmi závažná porušení je ukládána nejvyšší úroveň sankcí. Podobně jako u nařízení (ES) č. 561/2006 se v případě porušení nařízení (ES) č. 3821/85 částky pokut velmi liší, včetně maximálních ukládaných pokut. Manipulace s tachografem je například v Litvě postihována pokutou až do výše 586 EUR, avšak v Polsku pokutou ve výši 2 460 EUR, přičemž v obou případech je uložena maximální pokuta. V jiných zemích může být pokuta ještě vyšší: ve Španělsku činí pokuta za takovéto porušení 4 601 EUR, v Itálii až 6 232 EUR a ve Francii až 30 000 EUR (s dodatečnou možností odnětí svobody až na 1 rok). Lze proto vyvodit závěr, že v případě porušení nařízení (EHS) č. 3821/85 se mezi jednotlivými členskými státy nejenže velmi liší částky pokut ukládaných za závažná porušení, nýbrž stejně tak se liší i kategorizace, tj. vymezení toho, co se považuje za závažné porušení. ZÁVěRY Předpisy o sankcích za závažná porušení právních předpisů v sociální oblasti se mezi jednotlivými členskými státy znatelně liší, co se týká typů sankcí, výše pokut a kategorizace porušení. Ačkoli všechny členské státy používají jako sankci pokuty, ne všechny z nich umožňují například odstavení vozidla nebo odnětí svobody. V některých členských státech je možné odnětí řidičského oprávnění nebo karty řidiče. Při zkoumání, jak členské státy odstupňovávají různé typy nebo úrovně porušení, je situace ještě složitější. Částky pokut se mezi jednotlivými členskými státy významně liší, v krajních případech až v poměru 1:10. Tyto rozdíly lze pouze částečně vysvětlit sociálně-ekonomickými rozdíly, které znamenají, že stejná pokuta je v jedné zemi přiměřená a odrazující, nikoli však nutně v jiné zemi. Zatímco u porušení dob řízení a dob odpočinku je poměrně jasné, jaká porušení je nutno považovat za závažnější než jiná, v případě porušení nařízení (EHS) č. 3821/85 se kategorizace porušení mezi jednotlivými členskými státy značně liší. Některá porušení jsou považována za závažná v jedné zemi, zatímco v jiné nikoli. Sankce ukládané za porušení pravidel nařízení (EHS) č. 3821/85 neodpovídají v mnoha členských státech pokynům Komise týkajícím se kategorizace porušení, která jsou obsažena ve směrnici Komise 2009/5/ES, kterou se mění příloha III směrnice 2006/22/ES. Pro řidiče a dopravce v mezinárodní přepravě je proto velmi obtížné získat jasnou představu ohledně závažnosti možných porušení, pokud nedodrží některá ustanovení nařízení (ES) č. 561/2006 a nařízení (EHS) č. 3821/85, jelikož sankce, které jim hrozí v jednotlivých členských státech, poskytují rozdílnou zpětnou vazbu. Komise považuje tuto situaci vyplývající z rozhodnutí zákonodárců za neuspokojivou, pokud jde o rovné podmínky pro řidiče a dopravce. Nová příloha směrnice 2006/22/ES, která byla zavedena směrnicí Komise 2009/5/ES, představuje základ pro společné pochopení toho, co by se mělo považovat za závažné porušení, a co nikoli. Členské státy se vybízejí, aby podnikly nezbytné kroky k zajištění harmonizovanějšího uplatňování sociálních předpisů v silniční dopravě, tudíž k jejich většímu dodržování. Komise bude na této záležitosti dále pracovat, zejména podporou dialogu mezi členskými státy ohledně výkladu a uplatňování sociálních předpisů v silniční dopravě v jednotlivých členských státech, a to prostřednictvím výboru stanoveného v nařízení (ES) č. 561/2006 a s přihlédnutím k omezené působnosti, kterou se členské státy a zákonodárci rozhodli Komisi poskytnout. PŘÍLOHA I Přehled pokut ukládaných za porušení článků 6 až 9 nařízení (ES) č. 561/2006 v členských státech, které ve svých právních předpisech stanoví různé pokuty za různé úrovně porušení Závažné porušení | Menší porušení | PŘÍLOHA III Přehled právních aktů v členských státech ČLENSKÝ STÁT | LEGISLATIVNÍ AKTY | Rakousko | 57. Bundesgesetz, mit dem das Kraftfahrgesetz 1967 geändert wird (28. KFG Novelle) | Belgie | Arrêté royal du 27 Avril 2007, Moniteur Belge du 7 Mai 2007 | Bulharsko | Kapitola 8 zákona o silniční dopravě | Kypr | Zákon o sledování doby řízení a doby odpočinku řidičů některých vozidel z roku 2007 (zákon č. 86(I)/2007) | Česká republika | § 35 zákona č. 111/1994 Sb. o silniční dopravě ve znění pozdějších předpisů a zákon č. 200/1990 Sb. o přestupcích ve znění pozdějších podpisů | Německo | Fahrpersonalgesetz (pozměněný dne 6.7.2007) | Dánsko | Nařízení obsahující ustanovení o době řízení a době odpočinku v silniční dopravě BEK č. 328 ze dne 28.3.2007, konsolidovaný zákon č. 1100 ze dne 8.11.2006 | Estonsko | Změny zákona o dopravě přijaté estonským parlamentem dne 20. září 2007 | Řecko | Zákon č. 3446/2006 o zřízení a fungování orgánů pro kontrolu silničního provozu – reformy týkající se osobní dopravy a jiné předpisy (vládní věstník 49/A) | Španělsko | Usnesení ze dne 19. dubna 2007 (BOE 10.5.2007) a Ley 16/1987 de 30 de Julio, de ordenacion de los transportes terrestres | Finsko | Zákon o silniční dopravě a zákon o vozidlech | Francie | Contraventions: Article R48-0 du code de procédure pénale et le décret n° 86/1130 du 17 octobre modifié Délits: Ordonnance 58/1310 du 23 décembre 1958 modifié | Maďarsko | § 20 odst. 1 zákona č. 1/1988 v platném znění a § 1 nařízení vlády č. 557/2007 (III.31) | Irsko | Nařízení Evropských společenství (silniční doprava) (pracovní podmínky a bezpečnost silničního provozu) z roku 2008 (S.I. č. 62 z roku 2008) | Itálie | Pravidla silničního provozu a zákon č. 286/2006 ze dne 29.11.2006 | Litva | §§ 142 a 1424 litevského zákona o přestupcích | Lucembursko | Règlement grand-ducal du 23 mars 2007 | Lotyšsko | Zákon o přestupcích | Malta | Předpisy o motorových vozidlech (silniční přeprava zboží) (65.19) | Nizozemsko | Pravidla pro ukládání pokut podle zákona o pracovní době a vyhláška o pracovní době (pracovníci v dopravě) (silniční doprava) | Polsko | Zákon o silniční dopravě ze dne 6. září 2001 Zákon č. 29. července 2005 o systému digitálních tachografů | Portugalsko | Dosud nepřijato | Rumunsko | Ordonanta de govern Nr 37/2007 | Slovinsko | Zákon o pracovní době a povinných dobách odpočinku osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě a o záznamovém zařízení v silniční dopravě | Slovensko | Zákon o pracovní době v dopravě | Švédsko | Nařízení (2004:865) o dobách řízení, dobách odpočinku a tachografech atd. | Spojené království | Část VI zákona o dopravě z roku 1968 (ve znění pozdějších předpisů) | [1] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES ze dne 15. března 2006 o minimálních podmínkách pro provedení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě, Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 35. [2] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85, Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 1. [3] Nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě, Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 8. [4] Čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 561/2006. [5] Směrnice Komise 2009/5/ES ze dne 30. ledna 2009, kterou se mění příloha III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES o minimálních podmínkách pro provedení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě, Úř. věst. L 29, 31.1.2009, s. 45. [6] Podle čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 561/2006. [7] Podle směrnice Komise 2009/5/ES, kterou se mění příloha III směrnice 2006/22/ES: VZP = velmi závažné porušení, ZP = závažné porušení, MP = menší porušení. [8] Maďarsko: jelikož je kategorizace založena na procentuálních podílech, jednotlivé kategorie neodpovídají přesně harmonizované kategorizaci. [9] Slovinsko: pokuty stanovené pro řidiče. [10] Podle směrnice Komise 2009/5/ES, kterou se mění příloha III směrnice 2006/22/ES: VZP = velmi závažné porušení, ZP = závažné porušení, MP = menší porušení.