Ze závěrů studie vypracované dodavatelem vyplývá, že omezení hotovostních plateb by výrazně nezabránila financování terorismu, ačkoli by mohla být užitečná v boji proti praní peněz, a že rozdílná omezení na vnitrostátní úrovni mají významný negativní dopad na vnitřní trh tím, že narušují hospodářskou soutěž a vytvářejí nerovné podmínky pro některé podniky.

Tuto zápornou reakci lze vysvětlit tím, že se otázka týkala zavedení obecného zákazu, který by se potenciálně vztahoval na všechny občany (např. na rozdíl od zákazu vyrábět určité chemické látky, který se týká výlučně případných průmyslových výrobců). Dále je zřejmé, že veřejné konzultace zohledňují pouze názory respondentů, kteří se do průzkumu sami dobrovolně zapojí, na rozdíl od průzkumů veřejného mínění, ve kterých jsou respondenti kontaktováni proaktivně a systematicky.

Za druhé, vzhledem k tomu, že je hotovost stále hojně používána zejména některými hospodářskými odvětvími a mnoha malými a středními podniky, a to dokonce i pro provádění větších plateb, předpokládalo se, že by omezení hotovostních plateb mohlo mít na tato hospodářská odvětví a subjekty výrazný dopad. Z toho důvodu bylo druhým cílem konzultace získat názory zúčastněných stran, které působí v odvětvích nebo se zabývají činnostmi, jež jsou na hotovostních platbách významným způsobem závislé, a zejména zjistit, jak tyto zúčastněné strany hodnotí dopady, které by tato omezení měla na jejich činnost.

Za prvé se vycházelo z toho, že hotovost zůstává nejdostupnějším platebním prostředkem a v některých členských státech je hluboce spjata s vnímáním osobní svobody ze strany veřejnosti. Jakákoli změna politiky v této oblasti by proto představovala citlivé téma a dotýkala by se všech občanů. V této souvislosti bylo prvním a hlavním cílem konzultace získat názory široké veřejnosti na případné omezení plateb v hotovosti.

Většina členských států EU zavedla omezení plateb v hotovosti. Tato omezení se pohybují od stropů ve výši 500 EUR až po 15 000 EUR. Tato opatření jsou dosti různorodá a liší se co do svého druhu, stropů i rozsahu. Dále je důležité uvést, že se počet členských států EU s omezeními plateb v hotovosti v posledních letech rapidně zvýšil, a to ze 4 v roce 2008 na 17 v září 2017.

Podrobná analýza vybraných teroristických útoků z nedávné doby obsažená ve studii však rovněž zdůraznila, že omezení plateb v hotovosti by měla jen malý dopad na schopnost připravit tyto útoky.

Za prvé, pokud jde o finanční prostředky vynakládané na teroristické útoky, od útoků z 11. září byl zaznamenán klesající trend: náklady často činí méně něž 10 000 EUR, což představuje zlomek předpokládaného rozpočtu útoků z 11. září, který se pohyboval mezi 400 000 USD a 500 000 USD.

Za druhé, částky jednotlivých transakcí jsou v rámci tak nízkého rozpočtu často ještě nižší a omezení, která by se týkala pouze plateb s vysokou hodnotou, by se na ně tedy nevztahovala. Analýza případových studií obsažená ve studii tuto skutečnost významným způsobem prokazuje.

Dále je třeba poznamenat, že při posuzování dopadu zákazu plateb v hotovosti na terorismus a jinou trestnou činnost je třeba rozlišovat mezi dopadem na nelegální a legální transakce.

Nelegálními transakcemi jsou transakce, které jsou protiprávní (například nákup výbušnin), nebo se jedná o zdánlivě legální transakce, u kterých obě strany vědí, že slouží protiprávní činnosti. Jelikož již tyto transakce jsou protiprávní a strany ochotně riskují trestní stíhání a opatření pro prosazování práva, zdá se být nepravděpodobné, že by zákaz hotovostních plateb byl dodržován nebo by měl odrazující účinek. Pachatele trestné činnosti, kteří úmyslně porušují právní předpisy, pravděpodobně neodradí dodatečný zákaz týkající se platby v rámci transakce, a to zejména tehdy, kdy jsou postihy spojené s tímto dodatečným zákazem ve srovnání s postihy spojenými s hlavní trestnou činností zanedbatelné.

Legálními transakcemi jsou vedlejší transakce k hlavní trestné činnosti, které samy o sobě nejsou protiprávní (např. pronájem automobilu) a u kterých lze mít za to, že protistrana (např. společnost pronajímající automobily) neví o protiprávním účelu transakce (například přeprava výbušnin). V této souvislosti by zákaz provádět platby v hotovosti mohl být respektován protistranou nezapojenou do páchání trestné činnosti, což by vedlo k tomu, že bude platba v rámci dané transakce provedena jinými prostředky nebo nebude provedena vůbec. Jelikož jsou tyto transakce legální a běžné, lze bohužel předpokládat, že by provádění plateb zjistitelnými prostředky k odhalování podezřelé činnosti nemuselo nutně přispět. Je třeba dodat, že při přípravě nedávných teroristických útoků byla platba v rámci mnoha těchto běžných transakcí skutečně provedena zjistitelnými prostředky, aniž by to vzbudilo jakékoli podezření.

Lze tedy shrnout, že zákaz hotovostních plateb s vysokou hodnotou by přímo výrazně nezabránil financování terorismu nebo jiné trestné činnosti. Většiny transakcí by se tento zákaz netýkal, nebo by nebyl dodržován, nebo by byl dodržován pouze u transakcí, které jsou samy o sobě tak běžné, že by pravděpodobně nevyvolaly žádné podezření.

5.2.Závěry studie v souvislosti s daňovými úniky

Ačkoli je daňový únik často spojen s používáním hotovosti, není podle závěrů studie vztah mezi nimi vždy tak jednoznačný.

Za prvé, ačkoli existuje jistá souvislost mezi používáním hotovosti v ekonomice a mírou daňových úniků, hrají podle všeho důležitou roli i jiné faktory, kterými lze vysvětlit odlišné případy (např. Rakousko, které má nízkou míru daňových úniků, ale vysokou míru používání hotovosti).

Za druhé, i když je ve velké míře k financování terorismu a další trestné činnosti používána hotovost, provádí se velká část daňových úniků prostřednictvím bezhotovostních transakcí, přičemž je únik spojen se složitými právními strukturami a operacemi, které jsou často nadnárodního charakteru a nezahrnují použití hotovosti. V těchto případech by byl zákaz provádět hotovostní platby zcela neúčinný.

V situaci, kdy je hotovost použita pro účely daňového úniku, lze rozlišit dva případy. Omezení plateb v hotovosti by v obou případech zřejmě nesplňovalo účel snížení množství úniků. První případ zahrnuje transakce, kdy se na spáchání daňového úniku podílejí obě strany, například v případě nehlášené práce. Tyto transakce mohou mít vysokou hodnotu (např. vyplácení mezd), ale jelikož jsou obě strany již postižitelné tresty spojenými s daňovým únikem, měl by zákaz hotovostních plateb jen minimální odstrašující účinek. Druhý případ se týká transakcí, u kterých jejich hotovostní formu za účelem spáchání daňového úniku vyžaduje pouze jedna strana (obecně se jedná o prodávajícího), přičemž druhá strana není do daňového úniku nijak zapojena a neví o něm. Komise má za to, že v těchto případech by mohla být omezení hotovostních plateb účinná. Vzhledem k tomu, že se však často jedná o transakce s nízkou hodnotou (např. platby za stravování v restauracích), obecně by se na ně zákaz hotovostních plateb s vysokou hodnotou nevztahoval.

Lze tedy shrnout, že nebude-li stanoven velmi nízký strop, mělo by omezení hotovostních plateb s vysokou hodnotou na daňové úniky jen minimální dopad.

5.3.Závěry studie v souvislosti s praním peněz

Velká část trestné činnosti je páchána za účelem přinést zisk jednotlivcům nebo skupině, která tuto trestnou činnost páchá. Praní peněz spočívá v přeměně těchto výnosů z trestné činnosti za účelem zastření jejich nezákonného původu, v důsledku čehož vypadají peníze jako legální a lze je použít v reálné ekonomice. Ze studie vyplývá, že hotovostní transakce hrají při praní peněz důležitou roli, a to hlavně proto, že i přes stále rostoucí používání bezhotovostních platebních metod a měnící se charakter trestné činnosti (nárůst počítačové kriminality, internetových podvodů a nedovolených on-line trhů) získávají pachatelé trestné činnosti i nadále své výnosy v podobě velkých částek v hotovosti. Hotovost tak často představuje pro praní peněz výchozí bod, kdy je zapotřebí provádět hotovostní transakce, často prostřednictvím pořizování zboží s vysokou hodnotou. Důležitá úloha, kterou hraje hotovost v oblasti praní peněz, je rovněž zdůrazněna ve zprávě o nadnárodním posouzení rizik vypracované Evropskou komisí (viz zejména kapitoly 2.1.4 a 2.2.1).

Ačkoli by se omezení plateb v hotovosti nevztahovalo na všechny hotovostní transakce, mají transakce související s praním peněz často vysokou hodnotu. Zákaz nebo oznamovací povinnost by zamezily anonymním transakcím a praní peněz prostřednictvím nákupu zboží s vysokou hodnotou by bylo obtížnější. Celkovou hodnotu těchto transakcí ani dopad omezení plateb v hotovosti na praní peněz obecně však nelze přesně vyčíslit. V této souvislosti by oznamovací povinnost poskytovala informace donucovacím orgánům. Efektivita oznamovací povinnosti by však závisela na míře plnění povinností ze strany obchodníků s cenným zbožím a na tom, do jaké míry by byla oznámení skutečně analyzována a účelně využívána v podobě informací, skutečností nebo důkazů při vyšetřování praní peněz. Očekává se, že náklady na dodržování oznamovací povinnosti by byly vyšší než náklady vyplývající z prostého zákazu plateb v hotovosti.

Jedním ze specifických rysů praní peněz je jeho mezinárodní aspekt a skutečnost, že pachatelé trestné činnosti využívají rozdílů ve vnitrostátních právních předpisech týkajících se oznamování hotovostních transakcí a omezení plateb v hotovosti. Rozdíly v právních předpisech členských států EU v oblasti omezení plateb v hotovosti nejenže brání řádnému fungování vnitřního trhu (viz níže), ale rovněž poskytují příležitosti k obcházení kontrol v zemi původu, a to investováním do podniku využívajícího ve velké míře hotovost v jiném členském státě EU, v němž neexistují kontroly výdajů na hotovostním základě nebo se uplatňují v nižší míře. Jinak řečeno, existence omezení plateb v hotovosti v některých členských státech a jejich neexistence v jiných členských státech poskytuje možnost tato omezení obejít přesunem do jiného členského státu EU.

Lze tedy shrnout, že jednotná omezení hotovostních plateb s vysokou hodnotou, ať už ve formě zákazu, nebo oznamovací povinnosti, by podle všeho měla pozitivní dopad na boj proti praní peněz, přestože tento dopad nelze přesně vyčíslit. Vzhledem k tomu, že praní peněz zpravidla představuje vedlejší produkt jiné trestné či protiprávní činnosti, vztahoval by se tento pozitivní dopad nepřímo i na potírání těchto činností, přestože by na ně samotné tato omezení nedopadala.

5.4.Závěry studie v souvislosti s vnitřním trhem, narušením hospodářské soutěže a omezením plateb v hotovosti

Existence rozdílných omezení na vnitrostátní úrovni vede k otázce, zda tato omezení vedou k přesunům činností do jiného státu. Studie na tuto otázku odpovídá kladně.