Tato zpráva je reakcí na výzvu uvedenou v 8. bodu odůvodnění uvedeného rozhodnutí, aby Komise (EK) do konce roku 2015 předložila Evropskému parlamentu a Radě zprávu hodnotící efektivitu současného systému evropských veřejných finančních institucí při podporování investic v Unii a jejím sousedství, a to včetně doporučení ohledně spolupráce mezi příslušnými bankami a optimalizace a koordinace jejich činností.

Článek 19 statutu EIB požaduje, aby EIB všechny žádosti o financování z vlastních zdrojů předkládala Komisi k vyjádření, než budou předloženy radě EIB ke schválení. V roce 1975 zřídila EK skupinu „Groupe Interservice BEI“ (GIB), jejímž prostřednictvím připravuje stanovisko přijímané ve sboru ohledně souladu žádostí o financování obdržených EIB s pravidly a politikami. To poskytuje EK silný a formální vliv na činnosti EIB v rané fázi přípravy projektu. Co se týče EBRD, pořádají se mezi ředitelem za EU a řediteli zastupujícími EIB a členské státy EU neformální koordinační setkání za účelem dosažení maximálního účinku společného 63% podílu členských států EU, EIB a EU a dohodnutí soudržného postoje v radě. Formální koordinace ohledně strategičtějších témat se dále uskutečňuje na zasedáních hospodářského a finančního výboru (EFC) v Bruselu. Na ranou fázi přípravy projektů EBRD nemá EK formální vliv, jaký má na projekty EIB díky postupu podle článku 19.

Pákový efekt na soukromé financování: Analýza dat ukázala, že skupina EIB a banka EBRD dokázaly využít pákový efekt na financování ze soukromého sektoru. Jejich úspěch při využívání pákového efektu na soukromé financování se však u jednotlivých odvětví, zemí a typů poskytovaných finančních produktů a nástrojů liší.

Analýza také prověřila vztah mezi oběma bankami, co se týče jejich spolupráce. Je důležité zdůraznit, že analýza ukázala, že mezi skupinou EIB a bankou EBRD existuje určitá forma výměny informací, koordinace nebo spolupráce téměř u všech operací. To lze připsat skutečnosti, že mezi nimi na všech úrovních, od technického personálu po nejvyšší úroveň vedení, existuje velmi hustá síť formálních i neformálních kontaktů. Obě instituce také usilují o předcházení překrývání práce, zejména u postupů hodnocení a hloubkových prověrek, ve vyjednávání, financování a sledování společně financovaných operací. Analýza také zjistila několik mechanismů formální i neformální vzájemné důvěry, které umožňují koordinaci činností mezi EBRD a skupinou EIB, především co se týče výměny informací o projektech a klientech, společného sledování a předkládání zpráv.

Navíc analýza prokázala, že vzrostl objem společně financovaných operací v oblastech, kde byly zjištěny téměř dokonalé součinnosti, pokud jde o odvětví (tj. obecní a environmentální infrastruktura, energetika a doprava). EK má svou úlohu při usnadňování komunikace a koordinace mezi EIB, EBRD a institucemi na jejich úrovni. Tato úloha by mola být dále posílena, pokud by se prozkoumaly mimo jiné možnosti dalšího zapojení EBRD do provádění finančních nástrojů financovaných EU v povolené míře, např. v rámci sdíleného řízení. Spolufinancování nebo společné investování by se však neměly považovat za cíl samy o sobě a neměly by být prosazovány u příliš malých operací nebo v situacích, kdy by vytěsnily soukromé financování, kdy není vhodné, aby potřebné finanční produkty poskytovala více než jedna mezinárodní finanční instituce, nebo tam, kde nejsou cíle politik mezinárodních finančních institucí v dokonalém souladu.

Pokud jde o doplňkovost a o komparativní výhody, sledovala analýza tato hlediska: zeměpisné hledisko, odvětvové pokrytí, charakter příjemců a poskytované finanční produkty. Analýza ukázala, že obě mezinárodní finanční instituce i instituce na jejich úrovni si uvědomují komparativní výhody – v závislosti na charakteru finančních transakcí, typech finančních produktů a rysech regionálních a vnitrostátních trhů – a zohledňují je při výběru potenciálních operací a stanovování příležitostí ke spolupráci.

5. ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ

Na základě výše uvedené analýzy je EK toho názoru, že stávající systém evropských institucí pro veřejné financování je při podporování investic v Evropě i jejím sousedství účinný: široká škála potřeb trhu je dobře uspokojována s významnými pozitivními účinky, mezinárodní finanční instituce zároveň vynakládají úsilí na využití pákového efektu na soukromé financování.

EK také uznává, že obě instituce, EBRD a skupina EIB, mají různé schopnosti, které se odvozují od jejich specifického know-how, obchodních modelů a struktur kapitálu. Usilují o předcházení zdvojování úsilí, zejména u postupů hodnocení a hloubkových prověrek, ve vyjednávání, financování a sledování financovaných operací. Dále byla také na úrovni institucí zjištěna formální výměna informací vyplývající z pravidelných operačních a institucionálních zasedání v rámci memoranda o porozumění.

Analýza prokázala, že jestliže to má smysl z pohledu investic a politik, tyto dvě instituce společně financují jednotlivé projekty prostřednictvím společných nástrojů nebo fondů. To zahrnuje především velké projekty (např. energetickou, dopravní a obecní infrastrukturu), kde jsou investiční náklady a rizika vysoká a každá z institucí může využít pákového efektu svých vlastních komparativních výhod, a operace, kde jsou cíle politik obou institucí v dokonalém souladu (opět by bylo možné zmínit projekty na energetickou, dopravní a obecní infrastrukturu, ale jde i o projekty zaměřené na příznivý dopad na změnu klimatu, jako jsou projekty pro energetickou účinnost a obnovitelnou energii i projekty podporující růst malých a středních podniků).

Celkově lze učinit závěr, že jsou si obě mezinárodní finanční instituce vědomy svých komparativních výhod, co se týče jejich jednotlivých mandátů, modelů úvěrování a politik stanovování cen a obecně tyto komparativní výhody dobře využívají.

Bez ohledu na celkově příznivé závěry činí EK tato doporučení (jejich odůvodnění lze nalézt v pracovním dokumentu útvarů Komise), aby se efektivita intervencí mezinárodních finančních institucí dále zvýšila.

Doporučení č. 1

Přestože již existuje úzký interinstitucionální dialog na vysoké úrovni v rámci finančních nástrojů EU , mohly by EBRD a skupina EIB dále posílit spolupráci na operační úrovni. Obě mezinárodní finanční instituce by měly dále stavět na stávajících součinnostech mezi jejich mandáty, obchodními modely a z nich vyplývajícími komparativními výhodami, zejména když používají zdroje EU v kombinovaných rámcích. Při spolupráci by měly mezinárodní finanční instituce využívat více standardizovaný nebo systematický přístup a minimalizovat vytváření ad hoc nástrojů. Rozhodnou-li se spolupracovat s EK či řídícími orgány jednotlivých členských států (včetně možného využití evropských strukturálních a investičních fondů (ESI fondy) pro období 2014–2020 ), měly by přednostně využít stávající strukturu finančních nástrojů EU nebo finančních nástrojů v rámci ESI fondů, ve vhodných případech včetně tzv. standardních nástrojů.

Aby se dále zlepšil dopad politiky a pákový efekt, měla by EK nadále hrát významnou úlohu při financování a zřizování společných nástrojů/fondů a při dohledu nad nimi, aniž bude nutně přímo zapojena do rozhodování o investicích nebo do jejich řízení. Především prostřednictvím kombinací s granty EU by mohlo být zapojení EK do zřizování společných nástrojů/fondů dále prohloubeno, zejména aby se vytvořila přidaná hodnota a podnítila se spolupráce s oběma mezinárodními finančními institucemi, přestože skupina EIB a banka EBRD také spolupracují bez zapojení fondů EU.

Navíc by při využívání fondů (včetně ESI fondů) měly obě mezinárodní finanční instituce v nejvyšší možné míře stavět na již existujících povinnostech předkládání zpráv na úrovni projektů, včetně dohody o finančním a správním rámci uzavřené mezi EK a skupinou EIB a rámcové správní dohody uzavřené mezi EK a EBRD, při plnění příslušných požadavků na předkládání zpráv pro fondy EU nebo ESI fondy. V tomto kontextu by administrativní zátěž žádného nového požadavku na předkládání zpráv neměla odrazovat soukromý sektor od účasti na financování operací mezinárodních finančních institucí.

Zároveň některé ekonomické účinky nejsou stávajícím systémem mezinárodních finančních institucí pro předkládání zpráv pokryty, například dopady na zaměstnanost u EBRD. Toto by se mohlo stát oblastí pro další sladění přístupu k předkládání zpráv mezi EK a oběma mezinárodními finančními institucemi, zejména v případech, kdy využívají zdroje EU. Dále by obě mezinárodní finanční instituce měly zlepšit a zracionalizovat vykazování pákového efektu, protože analýza zjistila rozcházející se metodiky pro výpočet údajů v této oblasti.

Doporučení č. 2

Analýza ukázala, že existuje mnoho příkladů, kdy se na sebe obě mezinárodní finanční instituce vzájemně spoléhají, například při výměně informací v rámci postupů hodnocení při sdílení hloubkových prověrek týkajících se společně financovaných projektů, u dohodnutého protokolu pro zadávání zakázek u společně financovaných projektů a u shody více mezinárodních finančních institucí ohledně předkládání zpráv týkajících se financování opatření v oblasti klimatu. Stále zde však je prostor pro posílení vzájemné důvěry, zejména co se týče společného vyjednávání smluv, koordinace a sdílení posouzení trhu a (jak již bylo uvedeno výše) dalšího slaďování požadavků na předkládání zpráv, především s cíli EU tam, kde se využívají zdroje EU. Přesto je však třeba řádně zvážit rozdíly v jejich mandátech a politických normách, které mohou omezovat rozsah, v jakém se jednotlivé instituce smějí spoléhat na hloubkovou prověrku a hodnocení provedené jinou institucí.

Do hry mohou vstoupit také hlediska řízení rizik a může kvůli nim být nutné, aby i při spolufinancování téhož projektu každá z institucí po svém postupu hodnocení provedla svou prověrku, aby mohla získat souhlas své rady. Proto se úplná vzájemná důvěra, zejména uznávání postupů nebo norem, nejeví jako cíl sám o sobě.

Doporučení č. 3