Minimální doba, po kterou musí členské státy povolit užívání najatých vozidel se zahraniční registrační značkou podniky usazenými podle jejich právních předpisů, byla pro spolunormotvůrce nejspornější otázkou. Postoj Rady je založen na řešení ve dvou rovinách, jež spojuje minimální dobu nájmu s vnitrostátními pravidly pro registraci najatých vozidel. Členské státy by měly možnost buď povolit užívání najatých vozidel se zahraničními registračními značkami pouze po dobu třiceti po sobě následujících dnů (u členských států s požadavkem na registraci po 30 dnech nebo méně), nebo k užívání těchto vozidel poskytnout dva měsíce (u členských států s „velkorysejšími“ pravidly pro registraci). Rovněž by bylo možné dosáhnout úplné liberalizace (vůbec žádné požadavky na registraci zahraničních vozidel užívaných podniky členského státu), pokud si to členský stát přeje. Rada rovněž přijala pravidla, jež přepravním společnostem ukládají povinnost registrovat najatá vozidla, a to i vozidla najatá v jiném členském státě, než je členský stát usazení, ve vnitrostátních elektronických rejstřících podniků silniční dopravy.

Rada však nechtěla zahrnout vozidla, jež jsou k dispozici podniku a která byla najata (a která jsou registrována) v zahraničí. Tedy například je-li podnik usazen v členském státě, který plně tohoto omezení využívá, a pokud má k dispozici 120 vozidel, z nichž 20 je registrováno v jiném členském státě, pak může v jiném členském státě pronajmout pouze dalších pět vozidel, aby dosáhl celkového počtu 25 takových vozidel (25 % ze 120 – 20 = 25) namísto deseti dalších takových vozidel (25 % ze 120 = 30).

Komise je s to s postojem Rady souhlasit. Pojem „k dispozici“ (resp. „poskytnutý“) je natolik dobře zavedený (viz čl. 1 odst. 5 písm. d) bod iii) a čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1072/2009), že je nemožné mylně jej vykládat způsobem, který by umožňoval jeho záměnu s pojmem „vozidla vlastněná podnikem“. Pronajímá se mnoho nákladních automobilů; nájemci uplatňují právo na ekonomické vlastnictví, pronajímatel si však ponechává právní vlastnictví, tudíž není jasné, jak by mělo být „vlastnictví“ chápáno. „Vozidla, jež má podnik k dispozici“, je samozřejmě širší pojem než „vozidla vlastněná podnikem“, protože zahrnuje rovněž všechna vozidla držená na základě smlouvy o koupi na splátky, pronájmu či leasingu, a nikoli pouze vozidla v plném vlastnictví podniku. Tento pojem tudíž umožňuje vyšší počet najatých vozidel a zvyšuje flexibilitu pro přepravní společnosti, což by bylo dalším argumentem pro jeho podporu.

3.3. Přeprava uskutečňovaná pro vlastní potřebu

Postoj Rady umožňuje členským státům omezit užívání najatých vozidel k přepravě pro vlastní potřebu pouze v případě vozidel, jež jsou registrována v jiném členském státě, a to bez ohledu na hmotnost vozidla.

Komise může toto řešení přijmout, neboť vyloučí omezení pro domácí podniky uskutečňující přepravu pro vlastní potřebu domácími najatými vozidly. Tato omezení jsou možná podle stávající směrnice. Jedním z hlavních bodů návrhu Komise bylo vypuštění tohoto velmi omezujícího ustanovení, pro něž neexistuje tržní potřeba. Komise může přijmout řešení Rady, které povoluje omezení pouze pro přepravu uskutečňovanou pro vlastní potřebu vozidly se zahraničními registračními značkami. Toto omezení může být odůvodněné, jelikož členské státy nemohou nad těmito vozidly vykonávat žádnou kontrolu, protože nejsou registrována ve vnitrostátních rejstřících podniků silniční nákladní dopravy (které obsahují pouze profesionální přepravce, a nikoli provozovatele přepravy pro vlastní potřebu). Tato kontrola je možná u domácích vozidel užívaných k přepravě pro vlastní potřebu, neboť musí být registrována podle vnitrostátních pravidel pro registraci platných pro všechna vozidla.

4.Závěr

Postoj Rady je pro Komisi přijatelný. Odráží cíle návrhu Komise a výrazně zvýší flexibilitu podniků při užívání najatých vozidel, která jsou registrována v jiných členských státech, nebo při užívání těchto vozidel pro vlastní potřebu. Jedná se tedy o důležitý krok v provádění balíčku opatření v oblasti mobility I. Protože revidované právní předpisy pravděpodobně zvýší užívání najatých vozidel a tato vozidla jsou často novější a šetrnější k životnímu prostředí, je toto řešení přínosné i pro dosažení cílů Zelené dohody pro Evropu.