EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 18.11.2020 COM(2020) 694 final 2016/0365(COD) SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU



podle čl. 294 odst. 6 Smlouvy o fungování Evropské unie



týkající se postoje Rady k přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady o rámci pro ozdravné postupy a řešení krize ústředních protistran a změně nařízení (EU) č. 1095/2010, (EU) č. 648/2012 a (EU) 2015/2365



2016/0365 (COD) SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU



podle čl. 294 odst. 6 Smlouvy o fungování Evropské unie



týkající se postoje Rady k přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady o rámci pro ozdravné postupy a řešení krize ústředních protistran a změně nařízení (EU) č. 1095/2010, (EU) č. 648/2012 a (EU) 2015/2365 1.Souvislosti Datum předání návrhu Evropskému parlamentu a Radě (dokument COM(2016) 0856 final – 2016/0365 COD): 28. listopadu 2016 Datum vydání stanoviska Evropského hospodářského a sociálního výboru: 29. března 2017 Datum vydání stanoviska Evropské centrální banky: 20. září 2017 Datum přijetí postoje Evropského parlamentu v prvním čtení: 27. března 2019 Datum předání pozměněného návrhu: — Datum přijetí postoje Rady: 17. listopadu 2020 2.Cíl návrhu Komise Ústřední clearingová protistrana představuje infrastrukturu finančních trhů, která působí jako protistrana pro obě strany transakce v rámci finančního nástroje. Ústřední protistrany provádí clearing řady finančních nástrojů. Pro finanční systém mají zásadní význam, neboť řídí významné množství rizik protistrany. Touto svou činností propojují řadu bank, další finanční protistrany a podniky (účastníky clearingového systému). Počet transakcí zpracovávaných ústředními protistranami roste od roku 2009, kdy se skupina G-20 zavázala standardizovat mimoburzovní deriváty, jejichž clearing provádějí ústřední protistrany. Selhání ústřední protistrany je velmi nepravděpodobné, ale pokud by k němu došlo, mělo by rozsáhlý dopad na finanční stabilitu. Za účelem řešení potenciálních rizik selhání ústřední protistrany přijala Komise dne 28. listopadu 2016 legislativní návrh týkající se ozdravných postupů a řešení krize ústředních protistran. Tento návrh vychází z nařízení o infrastruktuře evropských trhů (EMIR) a je založen na koncepčním rámci směrnice o ozdravných postupech a řešení krize bank. V právu Unie provede mezinárodní normy stanovené v dokumentech „Klíčové atributy účinných režimů řešení problémů pro finanční instituce“ a „Pokyny týkající se řešení krize ústředních protistran a plánování řešení krize ústředních protistran“, které vydala Rada pro finanční stabilitu a ke kterým se EU zavázala v rámci skupiny G-20. Cílem návrhu je zajistit, aby ústřední protistrany i vnitrostátní orgány zemí EU byly připraveny a měly k dispozici nástroje pro rozhodné jednání v případě krizového scénáře. Navrhované nařízení stojí na třech pilířích: připravenosti (ozdravné plány a plány řešení krize, pravomoci ke zlepšení způsobilosti k řešení krize), pravomocích včasného zásahu a harmonizované sadě nástrojů k řešení krize pro vnitrostátní orgány příslušné k řešení krize. Tato nová pravidla zajistí zachování zásadních funkcí ústředních protistran při současném zachování finanční stability a pomohou zabránit tomu, aby náklady na řešení krize selhávajících ústředních protistran dopadly na daňové poplatníky. 3.Připomínky k postoji Rady Postoj Rady odráží politickou dohodu, ke které dospěly Evropský parlament a Rada dne 23. června 2020. Komise tuto dohodu podporuje. Uvedená politická dohoda zavedla několik změn, které se odchylují od původního návrhu Komise, přičemž mezi ně patří tyto body: A. Správa a řízení i. Členství v kolegiu k řešení krize Politická dohoda potvrzuje složení kolegia k řešení krize založené na rozšíření složení stávajícího kolegia dohledu, bere však v úvahu úpravy zahrnuté na základě přezkumu nařízení EMIR v říjnu 2019. Kolegium k řešení krize proto mezi hlasující členy zahrnuje nejen členy kolegia dohledu podle revidovaného nařízení EMIR, tedy orgány příslušné k řešení krize ústřední protistrany a jakýchkoli interoperabilních ústředních protistran a orgány příslušné k řešení krize členů clearingového systému ústřední protistrany ze tří členských států, které do jeho fondu pro riziko selhání přispívají největší měrou, ale coby pozorovatele také: –příslušné orgány a orgány příslušné k řešení krize dalších členů clearingového systému, –příslušné orgány nebo orgány příslušné k řešení krize klientů z kteréhokoli členského státu, jenž dosud není zastoupen v kolegiu,

–další emisní centrální banky a –případně příslušný orgán mateřské společnosti. V prvních třech případech by žádost o účast v kolegiu k řešení krize měla být odůvodněna systémovými dopady selhání ústřední protistrany v příslušných členských státech a dopady na jejich emitované měny. Cílem tohoto rozšířeného složení je podpořit spolupráci a sdílení informací mezi orgány a zajistit, aby při plánování řešení krize byly vzaty v potaz zájmy většího počtu potenciálně dotčených zúčastněných stran. ii. Informace ex ante Politická dohoda stanoví, že orgány příslušné k řešení krize informují kolegium k řešení krize ex ante o opatřeních k řešení krize, která hodlají přijmout, a o tom, zda se tato opatření odchylují od plánu řešení krize. Informování kolegia k řešení krize ex post pak tento rámec doplňuje o zdůvodnění jakékoli odchylky, jakmile to po přijetí opatření k řešení krize bude možné. Tento informační proces by se měl stát hlavním prvkem transparentnosti rámce pro rozhodování a zajistit orgánům dotčených členských států možnost vyhodnotit dopady řešení krize ústřední protistrany a předjímat je. iii. Závazné zprostředkování ozdravných plánů, plánů řešení krize a opatření k zajištění způsobilosti k řešení krize orgánem ESMA Jak je navrhováno, je většina rozhodnutí vnitrostátních příslušných orgánů a orgánů příslušných k řešení krize v souvislosti s přípravnými fázemi podmíněna společným rozhodnutím hlasujících členů kolegia dohledu a kolegia k řešení krize. Takového společného rozhodnutí by mělo být dosaženo během čtyř měsíců. Při absenci společného rozhodnutí by příslušné vnitrostátní orgány ústřední protistrany mohly rozhodnout samostatně, s výjimkou případů, kdy by byl Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) požádán o závazné zprostředkování. Jako práh pro žádost o závazné zprostředkování orgánem ESMA v souvislosti s otázkami, které jsou spojeny s ozdravnými plány a plány řešení krize, stanoví politická dohoda prostou většinu hlasujících v kolegiu dohledu nebo kolegiu k řešení krize. Dané řešení je považováno za vyvážený kompromis mezi tím, aby takovouto žádost mohl orgánu ESMA zaslat jakýkoli člen kolegia, například podle mechanismu stanoveného směrnicí o ozdravných postupech a řešení krize bank, a požadovanou dvoutřetinovou většinou hlasujících členů kolegia, jako je tomu v případě nařízení EMIR. To by mělo příslušným kolegiím umožnit efektivní práci s cílem přijímat v přípravné fázi rozhodnutí, která budou odrážet zájmy jejich členů, a zároveň v nejobtížnějších případech využívat mechanismu zprostředkování. iv. Mandáty orgánu ESMA Politická dohoda vyžaduje, aby orgán ESMA vypracoval regulační technické normy, které by měly určit: –obsah písemných ujednání a postupů pro fungování kolegií k řešení krize, –metodiku pro výpočet a udržování výše dodatečných předem financovaných vyčleněných vlastních zdrojů, které má využít ústřední protistrana, která je předmětem ozdravných postupů, jakož i postupy, na jejichž základě ústřední protistrana v případě, že takové zdroje nejsou k dispozici, požádá o příspěvky od členů clearingového systému, kteří neselhali, a následně takové prostředky těmto členům clearingového systému uhradí, –metodiku posuzování ozdravných plánů, –obsah plánů řešení krize, –pořadí přidělení, maximální dobu a maximální podíl ročních zisků ústřední protistrany v rámci mechanismu náhrad v ozdravných postupech, –prvky důležité pro provádění ocenění, –metodiku pro výpočet rezervy na dodatečné ztráty, která má být součástí prozatímního ocenění,

–minimální prvky, které by měly být zahrnuty do reorganizace podnikatelské činnosti, kritéria, která musí plán reorganizace podnikatelské činnosti splňovat, –metodiku pro konečné ocenění podle zásady, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení, –podmínky, za nichž členové clearingového systému postoupí odškodnění svým klientům v souladu se zásadou smluvní symetrie. Dohoda rovněž vyžaduje, aby orgán ESMA vypracoval pokyny, které stanoví nebo podpoří: –minimální seznam kvalitativních a kvantitativních ukazatelů pro zahájení ozdravných opatření, –scénáře, které mají být pro účely ozdravného plánu zváženy, –sblížení postupů k řešení krize týkajících se posouzení způsobilosti k řešení krize, –jednotné uplatňování podmínek pro použití opatření včasného zásahu, –sblížení postupů dohledu a postupů k řešení krize pro případ okolností, kdy se má za to, že ústřední protistrana selhává nebo by selhat mohla, –metodiku, podle které má orgán příslušný k řešení krize určit ocenění smluv, jež budou ukončeny, –druhy a obsah ustanovení uvedených v dohodách o spolupráci se třetími zeměmi, –okolnosti, za nichž může příslušný orgán požádat ústřední protistranu, aby se po události jiné než selhání zdržela určitých výplatních operací. B. Včasný zásah, ozdravné plány a nástroje i. Další spoluúčast Nařízení EMIR zavedlo do mechanismu alokace ztrát ústředních protistran úroveň vlastních zdrojů ústřední protistrany, které je třeba využít dříve než příspěvky členů clearingového systému, kteří neselhali, do fondu pro riziko selhání. První spoluúčast je stanovena ve výši 25 % kapitálových požadavků ústřední protistrany a jejím cílem je zajistit, že vlastníci a akcionáři ústřední protistrany budou nad jejími činnostmi a postupy řízení rizik vykonávat řádný dohled. Politická dohoda zavádí další úroveň vlastních zdrojů ústřední protistrany, tj. druhou spoluúčast, která má být využita ústřední protistranou dříve, než v rámci ozdravného postupu uplatní výzvu k doplnění likvidity nebo srážku variační marže. Tato druhá spoluúčast je stanovena ve výši mezi 10 % a 25 % kapitálových požadavků ústřední protistrany založených na riziku za podmínek stanovených v nařízení EMIR. Metodika pro výpočet druhé spoluúčasti a podmínky pro její držení budou specifikovány v aktu Komise v přenesené pravomoci na základě regulační technické normy vypracované orgánem ESMA, a to při zohlednění: –struktury a vnitřní organizace ústředních protistran a povahy, rozsahu či složitosti jejich činností, –struktury pobídek pro akcionáře a vedení ústředních protistran, členy clearingového systému a klienty, –skutečnosti, zda je vhodné, aby ústřední protistrany v závislosti na měnách, v nichž jsou denominovány finanční nástroje, u nichž provádějí clearing, na měnách přijímaných jako kolaterál a na riziku, které z jejich činností vyplývá, využívaly širší investiční politiku, –mezinárodních souvislostí a zavedených postupů v jiných jurisdikcích.

Širší investiční politika, umožněná v souladu s podmínkami, které orgán ESMA v rámci regulační technické normy vypracuje, s sebou může nést další rizika likvidity. V případě, že aktiva, do nichž byla investována druhá spoluúčast, nejsou okamžitě k dispozici pro absorpci ztrát, proto tato politická dohoda umožňuje ústředním protistranám postupovat při alokaci členům clearingového systému tak, jak je stanoveno v jejich ozdravných plánech, aby byla zajištěna kontinuita kritických clearingových služeb. Ústřední protistrany následně budou povinny poskytnout členům clearingového systému náhradu až do výše druhé spoluúčasti. ii. Srážky variační marže a výzvy k doplnění likvidity v rámci ozdravného postupu Politická dohoda v příslušných případech předpokládá využívání srážek variačních marží v závislosti na činnostech ústřední protistrany a využívání výzev k doplnění likvidity v rámci ozdravného postupu. Zohledňuje tak současnou praxi většiny ústředních protistran, a to s cílem zlepšit ochranu daňových poplatníků. Zároveň politická dohoda posiluje transparentnost ozdravných opatření pro zúčastněné strany a také zapojení těchto stran do přípravy ozdravných plánů. Dále též vypracovává rámec pro použití ozdravných opatření tím, že zavádí několik prvků monitorování a kontroly ze strany příslušných orgánů. iii. Jiné: Účast klientů v dražbách; omezení odměn Politická dohoda zahrnuje pravomoc včasného zásahu, která umožňuje příslušnému orgánu rozšířit oblast dražeb pro klienty a umožnit jim, aby podávali cenové nabídky na pozice selhávajícího člena clearingového systému. Příslušný orgán ústřední protistranu požádá o vydání pokynu členům clearingového systému, aby vyzvali své klienty k přímé účasti v dražbách pořádaných danou ústřední protistranou. Tato možnost je k dispozici za předpokladu, že povaha dražby tuto výjimečnou účast odůvodňuje a že klient je schopen ústřední protistraně prokázat, že s členem clearingového systému uzavřel odpovídající smluvní vztah, aby mohl provádět a zúčtovávat transakce, které z dražby mohou vyplynout. Příslušné orgány jsou rovněž oprávněny omezit nebo zakázat jakoukoli výplatu odměn z kapitálu, včetně výplaty dividend a zpětných odkupů ústřední protistranou, a omezit, zakázat nebo zmrazit jakékoli výplaty pohyblivé složky odměny vrcholnému vedení. C. Nástroje k řešení krize i. Výzvy k doplnění likvidity pro řešení krize Politická dohoda kromě výzev k doplnění likvidity, se kterými se počítá v rámci ozdravných opatření ústřední protistrany, potvrzuje také výzvu k doplnění likvidity pro řešení krize, která je vyhrazena pro orgány příslušné k řešení krize. Maximální expozice členů clearingového systému vzhledem k jejich dodatečnému finančnímu závazku je navýšena na dvojnásobek jejich příspěvků do fondu ústřední protistrany pro riziko selhání. Tento přístup je v souladu s nařízením EMIR (čl. 43 odst. 3), které požaduje, aby členové clearingového systému ústřední protistrany měli vůči ústřední protistraně omezené expozice. Politická dohoda rovněž vyjasňuje využívání výzvy k doplnění likvidity pro řešení krize v případě událostí jiných než selhání a stanoví strop pro případ, kdy ústřední protistrany mají více fondů pro riziko selhání. ii. Srážky počáteční marže Politická dohoda stanoví uzavřený seznam nástrojů k řešení krize a výslovně vylučuje využívání srážek počáteční marže. Tento přístup je v souladu s nařízením EMIR (čl. 45 odst. 4), které stanoví, že ústřední protistrana nesmí k pokrytí ztrát vzniklých selháním člena clearingového systému použít marže složené členy clearingového systému, kteří neselhali. Rovněž usnadňuje prosazování opatření k řešení krize v jurisdikcích hlavních třetích zemí, kde jsou počáteční marže při uplatnění místních pravidel a předpisů z insolvenčního řízení výslovně vyloučeny. D. Záruka vyplývající ze zásady, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení, než do jakého by se dostal při likvidaci Cílem záruky vyplývající ze zásady, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení, je ochrana základních práv akcionářů ústředních protistran, členů clearingového systému a dalších věřitelů při řešení krize. V souladu s mezinárodními pokyny stanovenými Radou pro finanční stabilitu porovnává politická dohoda ztráty, které vznikly akcionářům, členům clearingového systému a dalším věřitelům ústřední protistrany při řešení krize se ztrátami, které by jim reálně vznikly v případě, kdy by ústřední protistrana byla zlikvidována v běžném úpadkovém řízení, a to v návaznosti na plné uplatnění příslušných smluvních povinností a jiných ujednání v jejích provozních předpisech. Co se týče ocenění, vyžaduje politická dohoda, aby hypotetické uplatnění zásady, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení, zohlednilo obchodně přiměřený odhad přímých reprodukčních nákladů, které členům clearingového systému vznikly, aby mohli znovu otevřít srovnatelné čisté pozice na trhu. Dohoda také vyžaduje, aby pro odhad takovýchto ztrát byla použita vlastní metodika tvorby cen ústřední protistrany, s výjimkou případů, kdy tato metodika stanovení cen neodráží skutečné podmínky na trhu. Politická dohoda rovněž zavádí pojem „smluvní symetrie“, kterým se ochrana poskytovaná zárukou vyplývající ze zásady, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení, rozšiřuje i na klienty. Stanoví, že jestliže smluvní ujednání umožňují členům clearingového systému přenést nepříznivé důsledky uplatnění nástrojů k řešení krize na své klienty, musejí tato smluvní ujednání rovněž na rovnocenném a přiměřeném základě zahrnovat právo klientů na náhradu, kterou obdrží členové clearingového systému, a to v rozsahu, v jakém se týká pozic klientů. Toto ustanovení se rovněž vztahuje na nepřímé clearingové služby. E. Odškodnění pro členy clearingového systému, kteří neselhali Politická dohoda potvrzuje možnost orgánu příslušného k řešení krize požadovat od ústřední protistrany, aby členy clearingového systému, kteří neselhali, odškodnila za ztráty vyplývající z použití nástrojů k alokaci ztrát, pokud by tyto ztráty byly vyšší než ty, které by člen clearingového systému, který neselhal, nesl v souladu s provozními předpisy ústřední protistrany. Toto odškodnění by bylo omezeno na případy, kdy by člen clearingového systému, který neselhal, měl nárok vyplývající ze zásady, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení. Odškodnění může mít podobu nástrojů účasti, dluhových nástrojů nebo nástrojů uznávajících nárok na budoucí zisky ústřední protistrany.

S cílem motivovat členy clearingového systému k podpoře ozdravného procesu zohledňuje mechanismus pro odškodnění veškeré nevypořádané smluvní závazky členů clearingového systému vůči ústřední protistraně. Odškodnění bude odečteno od jakéhokoli nároku uplatňovaného členy clearingového systému na základě zásady, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení. Tím se sníží protiplnění, která by členské státy musely platit členům clearingového systému v případě, že by tito členové přispěli na řešení krize větším množstvím prostředků, než o které by přišli v případě úpadku. F. Zpětné získání veřejných prostředků Politická dohoda přidává několik podmínek pro využití vládních stabilizačních nástrojů v podobě kapitálové podpory a dočasného veřejného vlastnictví. Jedna z důležitých podmínek se vztahuje k odpisu a konverzi jakýchkoli zbývajících nástrojů účasti, dluhových nástrojů nebo dalších nezajištěných závazků ze strany orgánu příslušného k řešení krize před použitím vládních stabilizačních nástrojů nebo současně s ním. Členské státy by rovněž před použitím vládních stabilizačních nástrojů měly zavést komplexní a věrohodná ujednání pro zpětné získání veřejných prostředků během vhodného časového období. Politická dohoda nařizuje zpětné získání jakýchkoli veřejných prostředků použitých jako vládní stabilizační nástroje, jakož i veškerých oprávněných výdajů, které orgánu příslušnému k řešení krize vznikly v souvislosti s použitím nástrojů nebo pravomocí k řešení krize. Patří mezi ně též výdaje související s možnými nároky vyplývajícími ze zásady, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení. V politické dohodě je rovněž uveden výčet hlavních zdrojů pro zpětné získání prostředků. Za účelem doplnění těchto zdrojů pak politická dohoda zavádí mechanismus „odloženého vymáhání“ jakýchkoli zbývajících smluvních závazků zúčastněných stran vůči ústřední protistraně, konkrétně členů clearingového systému nebo mateřských společností, které by nebyly vymoženy v průběhu procesu řešení krize zahrnujícího využití veřejných prostředků. Takovéto částečné vymožení povoluje politická dohoda v následujících situacích: –plné uplatnění nevypořádaných smluvních závazků není v přiměřeném časovém rámci možné, –plné uplatnění nevypořádaných smluvních závazků by mělo za následek významné nepříznivé účinky na finanční systém, případně by přispělo k šíření krize, nebo –uplatnění nástrojů k řešení krize by bylo pro včasné dosažení účelů řešení krize vhodnější. Orgán příslušný k řešení krize bude mít stále možnost vymáhat tyto zbývající smluvní závazky za účelem zpětného získání veřejných prostředků až do 18 měsíců poté, kdy byla ústřední protistrana považována za ústřední protistranu, která selhala nebo u níž je selhání pravděpodobné, jestliže již důvody pro upuštění od jejich vymáhání pominuly. G. Nakládání s ústředními protistranami jako se součástmi skupiny Politická dohoda ruší možnost skupinových ozdravných plánů, avšak zesiluje požadavek, aby orgány v kontextu posuzování nebo navrhování ozdravných plánů a plánů řešení krize braly v úvahu prvky vzájemné propojenosti uvnitř skupin. Dohoda konkrétně požaduje, aby ústřední protistrany připravily scénáře ozdravného postupu, ve kterých nebude k dispozici finanční podpora, na níž se nakonec se svými skupinami nebo mateřskými společnostmi dohodly. H. Změny nařízení EMIR a dalších aktů Politická dohoda přináší několik změn stávajících legislativních aktů. Mezi nejdůležitější patří následující změny. i. Pozastavení povinnosti clearingu V souladu s přepracovanou verzí nařízení EMIR upravuje politická dohoda nařízení EMIR tak, aby bylo v případě řešení krize možné pozastavit nejen provádění clearingu, ale též obchodních povinností. ii. Referenční hodnoty týkající se úrokových sazeb Politická dohoda zavádí změnu nařízení EMIR tak, aby existovala výjimka z povinnosti clearingu nebo maržových požadavků u tzv. starších obchodů, jestliže tyto obchody měly být obnoveny pouze pro účely provedení reformy referenčních úrokových sazeb organizované Radou pro finanční stabilitu nebo za účelem přípravy na provedení této reformy. Tato změna plní mezinárodní dohodu, která byla uzavřena mezi Radou pro finanční stabilitu, Basilejským výborem pro bankovní dohled a Mezinárodní organizací komisí pro cenné papíry a která poskytnutí takovéto úlevy doporučuje.