Zpráva Komise Evropskému parlamentu a Radě - Šestá zpráva o stavu nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem v Evropské Unii SEK(2008)2416 /* KOM/2008/0542 konečném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 8.9.2008 KOM(2008)542 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ ŠESTÁ ZPRÁVA O STAVU NAKLÁDÁNÍ S RADIOAKTIVNÍM ODPADEM A VYHOŘELÝM PALIVEM V EVROPSKÉ UNII SEK(2008)2416 ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ ŠESTÁ ZPRÁVA O STAVU NAKLÁDÁNÍ S RADIOAKTIVNÍM ODPADEM A VYHOŘELÝM PALIVEM V EVROPSKÉ UNII 1. Úvod Komise ve svém sdělení „Energetická politika pro Evropu“[1] ze dne 10. ledna 2007 zdůraznila, že jaderná energie představuje důležitou problematiku odpadu, která by měla být v budoucnu zahnuta do rámce Společenství. Jak je uvedeno v novém jaderném ukázkovém programu[2], nedílné součásti balíčku předloženého Komisí, „odpad je v zásadě otázkou životního prostředí a zdraví; proto musí být nakládání s radioaktivním odpadem a jeho zneškodnění předmětem kontroly, která se vztahuje na všechny projekty, jež by mohly mít dopad na člověka a jeho životní prostředí“, a diskuse by se měla hlavně zaměřit na „záruku, že členské státy zavedou vnitrostátní plány nakládání s radioaktivním odpadem“. Ve svých závěrech ze dne 8. května 2007 týkajících se jaderné bezpečnosti a bezpečného nakládání s vyhořelým jaderným palivem a radioaktivním odpadem Rada vyžaduje, aby jednotlivé členské státy EU „zavedly a pravidelně aktualizovaly vnitrostátní programy bezpečného nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem, které se vztahují na veškeré radioaktivní odpady v jejich jurisdikci a na všechny fáze nakládání s nimi“. Třicetiletý výzkum dostatečně prokázal, že geologické ukládání nyní představuje nejrychlejší a nejudržitelnější způsob dlouhodobého nakládání s vysoce radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem podléhajícím přímému ukládání, ačkoliv výzkum a vývoj zaměřený na uplatnění v praxi musí nadále pokračovat v oblastech, jež označily hlavní výzkumné organizace zúčastněných stran a jež koordinoval 7. rámcový program Euratomu. Tato zpráva podává přehled o současném stavu nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem v EU, přičemž vychází ze šesté situační zprávy „Nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem v Evropské unii“[3]. Rovněž navrhuje opatření na úrovni Společenství a jednotlivých států s cílem pokročit se zaváděním zařízení na odstraňování radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva. 2. Nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem 2.1. Strategie a postupy Strategie a postupy členských států v oblasti nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem odráží jejich historický, vědecký a technický vývoj. V současné době využívá pět států možnost přepracování vyhořelého paliva a dva státy aktivně využívají možnost jeho přímého ukládání. Ve většině států neexistuje v oblasti vyhořelého paliva žádná definitivní strategie, pouze opatření, jež mají zajistit bezpečný průběh dlouhé doby uložení (50–100 let). U nejnebezpečnější kategorie odpadu, vysoce radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva podléhajícího přímému ukládání, je pokrok v rámci projektů zaměřených na ukládání patrný jen v malém počtu členských států, konkrétně ve Finsku, Švédsku a Francii. Je pravděpodobné, že v těchto zemích budou zařízení na odstraňování odpadu v provozu do roku 2025. Do roku 2040 snad bude následovat Německo a Belgie. Zbývající země jsou v tomto směru méně vyspělé. Mnohé z nich takového pokroku nedosáhly kvůli politické citlivosti této otázky, kvůli nedostatečným vědeckým, technickým a finančním zdrojům a/nebo z jiných historických a společenských důvodů. Příklad Finska ukazuje, že i malé jaderné programy si mohou dovolit své vlastní vnitrostátní úložiště. V tomto případě pomohla spolupráce se švédským jaderným programem snížit náklady. Za účelem optimalizace nákladů se objevuje čím dál více nadnárodních iniciativ na podporu národních řešení na základě společné práce, programů a předávání znalostí, jakož i úvah o řešeních regionálních jak na mezinárodní úrovni, tak na úrovni EU. K posunu v této oblasti přispěly výzkum a demonstrace v rámci evropských rámcových programů. Podobná situace existuje u nízko a středně radioaktivního odpadu s dlouhým poločasem rozpadu, neboť i u tohoto odpadu se upřednostňuje ukládání do úložišť v hlubinných geologických formacích, a to buď do stejného úložiště, do něhož se ukládá vysoce radioaktivní odpad / vyhořelé palivo, nebo do úložiště samostatného. U této kategorie odpadu by geologické hlubinné úložiště mohlo do roku 2014 zprovoznit Německo. V případě kategorií nejméně nebezpečného odpadu, nízko a středně radioaktivního a velmi nízce radioaktivního odpadu s krátkým poločasem rozpadu, jsou v sedmi ze šestnácti členských států s jadernými elektrárnami v současnosti v provozu zařízení na odstraňování těchto kategorií odpadu. Bude-li se však pokračovat ve stávajících plánech, mohla by být do roku 2020 zařízení na odstraňování těchto typů odpadu v provozu ve všech státech s výjimkou Nizozemska. 2.2. Postoj veřejnosti Poslední průzkum agentury Eurobarometer[4] týkající se radioaktivního odpadu ukázal, že 93 % občanů EU chce nyní realizovat řešení umožňující dlouhodobé nakládání s vysoce radioaktivním odpadem, zatímco jen 43 % z nich věří, že nejvhodnějším řešením je hlubinné podzemní ukládání. Tento průzkum spolu s posledním průzkumem agentury Eurobarometer[5] týkajícím se jaderné bezpečnosti naznačil, že nevyřešená otázka radioaktivního odpadu je jednou z obav, kterou evropští občané v souvislosti s jadernou energií pociťují. Realizace geologického ukládání vyžaduje dlouhodobý politický závazek, moderní koncepce řízení, uplatňování postupného přístupu a včasné zapojení zúčastněných stran na celonárodní a místní úrovni pro zajištění důkladných konzultací a přijatelnosti. Takové moderní koncepce řízení se staly úspěšným základem finského a švédského přístupu. 3. Závěry Komise je toho názoru, že mnoho oblastí vědy a techniky, které mají význam pro geologické ukládání, je již dostatečně vyspělých, takže je třeba podpořit a usnadnit přechod k jeho realizaci. Odkládání definitivního rozhodnutí o způsobu řešení, označované jako strategie „počkáme a uvidíme“, je nepřijatelné kvůli možným dopadům nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem na zdraví a bezpečnost, jakož i na mínění evropských občanů. Velmi vítány jsou všechny iniciativy, které podporují a usnadňují posun směrem k označení a zprovoznění bezpečných úložišť odpadu. Komise věří, že proces rozhodování o definitivním způsobu ukládání odpadu by urychlila regionální a mezinárodní spolupráce. Přestože jsou však regionální řešení lákavá z hlediska úspor z rozsahu, neboť mohou vést ke značným úsporám nákladů a zdrojů, je jasné, že daná země musí být ochotná stát se sídlem takového regionálního střediska, což je podmíněno jeho politickou a sociální přijatelností. Komise se dále domnívá, že návrhy řešení na ukládání radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva od zemí, které nejsou členy EU, by se neměly z technických a hospodářských důvodů, ale ani z důvodu bezpečnosti a zabezpečení podporovat. To platí především v situaci, kdy stát, který je potenciálním příjemcem odpadu, nemá zavedeny stejné technické, politické a společenské požadavky a podmínky, jaké jsou dány na úrovni EU. Nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem je součástí udržitelného rozvoje vnitrostátních jaderných programů, zahrnujícího plánování a konstrukci jaderných zařízení a jejich vyřazování z provozu. V souvislosti s budoucím využíváním jaderné energie je strategie nakládání s odpadem tématem prvořadé důležitosti. Nedávno zřízená Evropská skupina na vysoké úrovni pro jadernou bezpečnost a nakládání s odpadem[6] mimo jiné vytvořila pracovní skupinu pro nakládání s odpadem, kterou svým jménem pověřila tím, aby v zájmu evropských občanů zlepšila způsob nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem a vyřazování elektráren z provozu. Šestá situační zpráva „Nakládání s radioaktivním odpadem a vyhořelým palivem v Evropské unii“ tvoří věcný základ pro to, aby pracovní skupina docílila v oblasti bezpečnosti nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem společného porozumění a případně navrhla společný postoj. Tato zpráva by měla napomoci tomu, aby v Radě a Evropském parlamentu byla obnovena diskuse o právních předpisech Evropské unie. [1] KOM(2007) 1 v konečném znění. [2] KOM(2006) 844 v konečném znění. [3] KOM([…]) […] v konečném znění. [4] Zvláštní průzkum agentury Eurobarometer 297 (2008). [5] Zvláštní průzkum agentury Eurobarometer 271 (2007). [6] Rozhodnutí Komise ze dne 17. července (2007/530/Euratom), Úř. věst. L 195, s. 44.