[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |

V Bruselu dne 7.10.2005

KOM(2005) 133 v konečném znění

SDĚLENÍ KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU

Urychlení pokroku směřujícího k dosažení rozvojových cílů tisíciletí - financování rozvoje a účinnost pomoci

{SEK(2005) 453}{SEK(2005) 454}

SHRNUTÍ

Jednání na vysoké úrovni OSN (JVÚ), které má především zhodnotit pokrok dosažený při plnění deklarace tisíciletí, včetně rozvojových cílů tisíciletí (RCT), bude zahrnovat zvláštní setkání zaměřené na financování rozvoje (FR), které připraví dialog OSN na vysoké úrovni o FR. Každoroční monitorovací dotazník, který byl členským státům předložen v říjnu 2004, tyto skutečnosti zohlednil a zformuloval specifické otázky.

Na základě odpovědí členských států Komise 1) zaktualizuje stav realizace osmi „závazků z Barcelony“, které EU převzala v kontextu Konference o financování (FR) v Monterrey v roce 2002, 2) posoudí, které z nich je třeba obnovit (oficiální rozvojová pomoc ORP, nové zdroje financování, odpouštění dluhů) a kde pokrok v rámci Evropské unie nebo na mezinárodní scéně opravňuje revizi závazků (koordinaci, světové veřejné statky (SVS)) a 3) předloží konkrétní návrhy pro nové závazky EU.

Původní závazky týkající se objemu ORP, koordinace politik a harmonizace postupů, uvolnění pomoci, obchodní pomoci (OP) a odpouštění dluhů by mohly být splněny v roce 2006 a proto by mohl být nyní pravý čas na zvážení nových závazků na období následující. Současný stav prací na SVS a nových zdrojích financování by opravňoval úvahy o konkrétnějších závazcích. Vzhledem ke stavu diskuse o reformě mezinárodního finančního systému je však nepravděpodobné, že bude požadovaných výsledků dosaženo do roku 2006.

Sdělení vytyčuje cestu k možnému novému prozatímnímu cíli pro zvýšení objemu ORP v EU do roku 2010 a k novému cíli OSN pro ORP ve výši 0,7 % HND do roku 2015. Doporučuje nové způsoby pomoci a směry nových zdrojů financování a předkládá způsob, jak řešit zbývající problémy zadlužení zemí s nízkým důchodem (HIPC). Vzhledem ke SVS navrhuje přeformulování závazků EU. Co se týče koordinace a harmonizace, hlavní výzvou do budoucna je hodnověrná realizace rámce EU, který byl nedávno odsouhlasen, a výsledků nedávného fóra na vysoké úrovni o účinnosti pomoci, ale i konkrétní kroky v komplementaritě při poskytování pomoci. Závazek reformovat mezinárodní finanční systém je třeba posílit.

1. SOUVISLOSTI: DOHODA Z MONTERREY, PřÍSPěVEK EU A DALšÍ POSTUP

Konference o financování rozvoje v Monterrey se zabývala dvěma otázkami - potřebnými „prostředky” (tj. financováním) a nejefektivnějšími „způsoby” (tj. účinností pomoci) pro dosažení mezinárodně dohodnutých rozvojových cílů, včetně cílů deklarace tisíciletí. Jde o dva vzájemně se posilující cíle a pokroku je třeba dosáhnout v obou z nich. EU přispěla k dobrým výsledkům konference v Monterrey svými tzv. „Závazky z Barcelony“[1], které se skládají ze:

- Závazků týkajících se ORP, objemu a zdrojů – zvýšené objemy ORP, nové zdroje financování, iniciativy týkající se SVS a odpuštění dluhu vysoce zadluženým chudým zemím (HIPC),

- Závazků týkajících se účinnosti pomoci – užší koordinace politik a harmonizace postupů, uvolnění pomoci, obchodní pomoci (OP), reformy mezinárodního finančního systému.

Rada zmocnila Komisi k průběžnému sledování realizace závazků. Zpráva z roku 2003 byla součástí přípravy prvního dialogu OSN na vysoké úrovni o FR, který proběhl v říjnu 2003[2]. Zpráva z roku 2004[3] vyústila v listopadu 2004 ve zprávu EU „ Pokrok v koordinaci, harmonizaci a vyrovnání: příspěvek EU “, kterou v listopadu 2004[4] schválila Rada a která se stala důležitým podkladem pro jednání II. fóra na vysoké úrovni v Paříži v březnu 2005 (FVÚ II).

Základními úkoly JVÚ, u nichž se očekává, že EU významně přispěje, jsou i) přetrvávající mezera ve financování, ii) efektivní využívání ORP a iii) přetrvávající neudržitelná břemena zadlužení řady chudých zemí.

Podrobný popis stupně pokroku realizace závazků EU je uveden v samostatném pracovním dokumentu[5].

2. ZÁVAZEK ZVÝšIT FINANčNÍ ZDROJE ORP

2.1. Výsledky EU v roce 2003

Co se týče poměru ORP/HND, předpokládá závazek z Barcelony, že každý členský stát dosáhne individuálního základního cíle 0,33 %, čímž přispěje ke splnění společného cíle EU ve výši 0,39 % do roku 2006. V roce 2003 dosáhla EU v průměru 0,34 % ORP/HND. To je více než průměr zemí OECD/DAC (s výjimkou Norska a Švýcarska). Deset členských států buď dosáhlo nebo se zavázalo dosáhnout závazku 0,7% poměru ORP/HND. Pokles ORP v Rakousku, Dánsku, Irsku, Španělsku, Švédsku a Itálii zaznamenaný v roce 2003 je zčásti důsledkem výjimečného nárůstu ORP v roce 2002 způsobeného vyšším odpouštěním dluhů.

Diagram 1: Úroveň ORP v EU podle členských států v roce 2003

[pic]

Zdroj: Výroční zpráva OECD/DAC za rok 2004, statistické přílohy.

Diagram 2: Příspěvky vyjádřené v ORP/HDD za rok 2003: porovnání EU s ostatními členy DAC

[pic]

Zdroj: Výroční zpráva OECD/DAC za rok 2004, statistické přílohy.

Pokud jde o vlastní objem, ORP v roce 2003 ve 12 členských státech v porovnání s rokem 2002 vzrostla[6]. Tok ORP z EU-25 se zvýšil z 28,4 mld eur v roce 2002 na 33 mld eur v roce 2003, tedy o 4,6 mld eur za rok. V reálném vyjádření zvýšily nové členské státy svůj příspěvek o 53 %.

Přestože se toky ORP zvýšily, významný podíl nárůstu byl způsoben operacemi spojenými s oddlužováním. To není v souladu s duchem dohody z Monterrey, podle nějž by snaha o pomoc vysoce zadluženým chudým zemím (HIPC) „měla být plně financována z dodatečných zdrojů“. Z tohoto hlediska je třeba ještě prozkoumat účinky a dopady toků ORP na úsilí o oddlužení států jako je např. Irák. Dále je velmi důležité, aby výsledky současné diskuse o vymezení ORP nesnižovaly důvěryhodnost a měřitelnost závazků dárců učiněných v Monterrey.

Diagram 3: Toky ORP z EU a oddlužení v letech 2000-2003

[pic]

Zdroj: Výroční zpráva OECD/DAC za rok 2004, statistické přílohy.

2.2. Výhled ORP na rok 2006

Pokud budou závazky členských států dlouhodobě potvrzeny, dosáhla by EU jako celek v roce 2006 úrovně ORP ve výši 0,42 % HND, což by představovalo možnost přidělení 46,5 mld eur ročně. Z tohoto hlediska je zvláště znepokojující nízká výše ORP Itálie.

Tabulka 1: Úroveň ORP v EU v letech 2003-2006

[pic]

Zdroj: Výroční zpráva OECD/DAC za r. 2004, statistické přílohy a odpovědi členských států EU na dotazník z Monterrey

2.3. Nový prozatímní cíl pro rok 2010

Evropská rada potvrdila na svém zasedání v prosinci 2004 závazek EU vzhledem k RCT a pověřila Komisi, aby předložila Radě „ konkrétní návrhy na stanovení nových a přiměřených cílů ORP pro období 2009-2010 při zohlednění situace v nových členských státech “.

Komise navrhuje stanovit dva vzájemně provázané cíle, jichž by mělo být dosaženo do roku 2010:

1. individuální minimální hodnoty pro jednotlivé členské státy, odlišné pro státy, které již byly členy EU v roce 2002 (vzhledem k závazkům z Barcelony pro EU 15), a státy, které přistoupily později (EU 10)

2. společný průměr pro všechny členské státy (EU 25).

Tyto cíle musí být dostatečně náročné, aby spolehlivě zabezpečily možnost dosáhnout 0,7 % do roku 2015 . V souladu s požadavkem Rady na „ nové a přiměřené cíle “ a aby se podařilo odstranit nedostatky v plnění, mělo by se do roku 2010 dosáhnout poloviny zamýšlené hodnoty . Na základě přístupu použitého při stanovení závazků z Barcelony v roce 2002 Komise navrhuje:

3. pro všechny členské státy, které se podílely na závazcích z Barcelony (EU 15) a které stále ještě neplní následující základní úroveň, zvýšit ORP na novou individuální základní úroveň ve výši 0,51 % HND.

4. pro členské státy, které přistoupily po roce 2002 (EU 10) , aby do roku 2010 splnily individuální základní úroveň ORP ve výši 0,17 % HND a tím dosáhly poloviny cesty směrem k cíli 0,33 %, který má být podle „acquis z Barcelony“ dosažen v roce 2015.

Hodnota 0,51 % v roce 2010 představuje polovinu mezi 0,33 % v roce 2006 a 0,7 % v roce 2015. Tento návrh zajistí spravedlivé rozdělení zátěže mezi členské státy a jeho výsledkem bude společný průměr 0,56 % (EU 25), který podle odhadů přinese do roku 2010 dodatečných 20 miliard eur.

Tabulka 2 (opravená): navrhované nové cíle ORP v EU v letech 2006-2010

[pic] Ve světle výše uvedeného žádá Komise Radu, aby:

- pokračovala v úsilí provádět závazek z Barcelony týkající se ORP; vyzvala ty ze států EU 15, které tak dosud neučinily, aby vytvořily do roku 2006 pevný časový plán tak, aby bylo dosaženo poměru ORP/HND 0,7 % v souladu s cílem OSN,

- vyzvala členské státy , které vstoupily do Unie po závazcích z Barcelony (po březnu 2002), tedy EU 10, aby vytvořily pevný časový plán pro dosažení „acquis z Barcelony” do roku 2015,

- zajistila, aby další vývoj oddlužování na straně jedné a změny v definici ORP na straně druhé nenarušovaly důvěryhodnost závazků učiněných v Monterrey,

- odsouhlasila navrhované individuální a společné průběžné cíle pro rok 2010.

3. ÚčINNOST POMOCI: KOORDINACE, KOMPLEMENTARITA

Kroky vedoucí ke zvýšení účinnosti ORP by přinesly snížení transakčních nákladů, zajistily by vyšší hodnotu za vynaložené prostředky a umožnily by dlouhodobé závazky. To vše by zároveň znamenalo, že by na činnosti v přijímajících zemích bylo k dispozici více zdrojů. Většina členských států reformovala způsob, kterým stanoví priority, organizuje a realizuje svoji vnější pomoc. Reforma Komise již začala přinášet výsledky a bude nadále pokračovat, mj. v podobě zjednodušení nástrojů vnější pomoci, o němž se v současnosti diskutuje v souvislosti s finančními výhledy 2007 – 2013.

Pro mezinárodní proces koordinace bylo silným podnětem i druhé fórum na vysoké úrovni o účinnosti pomoci (FVÚ II) v Paříži v březnu 2005, které nabídlo souhrnný program k okamžité realizaci: mezinárodní dárci a přijímající země se dohodli na závazcích souvisejících s vlastnictvím, vyrovnáním, harmonizací, řízením zaměřeným na výsledky a vzájemnou odpovědností[7]. S ohledem na FVÚ II přijala EU, coby svůj příspěvek k fóru, komplexní rámec s časovým rozvrhem cílů[8]. Tento rámec vychází ze závěrů Rady o harmonizaci z listopadu 2004. EU se navíc v Paříži zavázala k dalším konkrétním cílům, zejména pak: 1) poskytovat veškerou pomoc na tvorbu kapacit formou koordinovaných programů a čím dál častěji využívat ujednání mezi více dárci, 2) poskytovat 50 % pomoci prostřednictvím systémů příslušné země, 3) předcházet vzniku nových subjektů pro provádění projektů, 4) zdvojnásobit procento pomoci poskytované pomocí rozpočtové podpory nebo celoodvětvových opatření a 5) snížit počet nekoordinovaných misí o 50 %. Tyto závazky je třeba zrealizovat postupně do roku 2010.

Pokrok však stále není dostatečně rychlý a rozpory mezi politickými závazky a konkrétní realizací přetrvávají. V řadě politicky citlivých oblastí, kde jde o životně důležité zájmy (tj. imigrace, výzkum), vystupuje EU daleko koordinovaněji než v případě rozvojové pomoci. To je paradoxní v oblasti, v níž poskytuje EU největší podíl ORP na světě (55 %) a kde se opakují výzvy k solidaritě a kolektivní reakci.

Dokonce i ve složitých oblastech, které jsou stále řešeny na mezivládní úrovni, jako je zahraniční a bezpečnostní politika, se EU dokázala shodnout na základu společných činností (Evropská bezpečnostní strategie). Je obtížné pochopit, že s ohledem na výše uvedené souvislosti dosud nebyl u takové oblasti politiky, jako je rozvoj, která se řídí přesnými pravidly Smlouvy (z Nice nebo ústavní smlouvy), zaznamenán další pokrok. Aby se podařilo posílit, provést a sledovat koordinaci a komplementaritu na úrovni EU, měla by EU usilovat o dohodu na skutečné Evropské rozvojové strategii nebo na rámci hlavních zásad a pravidel tak, aby se její obrovský objem pomoci zefektivnil a aby byl skutečně „evropský“. Existuje více modelů pružného rámcového uspořádání, které by mohly být snadno použity. Máme společné cíle (RCT) a shodli jsme se na prostředcích a některých standardních ukazatelích. V EU je třeba takový rámec a jeho pracovní režimy formalizovat. Tam, kde má pomoc EU „přidanou hodnotu“ v důsledku společného působení, měla by pomoc Společenství hrát (podobně jako v jiných oblastech politiky) roli katalyzátoru prostřednictvím lepších pracovních metod, jako jsou spolufinancování a institucionální spolupráce. Dárcovský atlas (Donor atlas) EU určil oblasti, kde dochází k rozdrobení, mezerám a zdvojením mezi dárci. Je nutný kvalitativní skok v realizaci koncepce dělby práce, kterou je třeba zajistit zvýšením komplementarity činností. K dělbě práce na úrovni jednotlivých států by napomohla tvorba víceletých společných programů EU, jak je popsána v závěrech Rady (ADWPH).

Bude také nezbytné, aby budoucí úsilí o zlepšení koordinace a komplementarity probíhalo za přispění soukromého sektoru a subjektů občanské společnosti.

Ve světle výše uvedeného vyzývá Komise Radu, aby:

- Podrobně sledovala provádění doporučení závěrů Rady z listopadu 2004.

- Zahájila diskusi o vytvoření dobrovolného rámce EU pro rozvojovou pomoc založeného na otevřené metodě koordinace umožňující kombinaci možností Společenství a národních akcí.

- Zvážila možnost pravidelně předkládat zprávu o stavu Unie ohledně účinnosti pomoci, kterou by připravovala Komise ve spolupráci s členskými státy.

- Zahájila pracovní rozpravu o komplementaritě, zejména o dělbě práce na úrovni jednotlivých států v rámci společných víceletých programových dokumentů.

4. Uvolnění pomoci

V Barceloně došlo ke shodě o tom, že Evropská unie učinila v oblasti své ORP významný pokrok k zajištění „vyšší hodnoty za vynaložené prostředky“. Členské státy uvolnily svou pomoc rozvojovým zemím tak, jak bylo uloženo doporučením Výboru pro rozvojovou pomoc OECD (DAC). Většina z nich navíc postupuje k dalšímu uvolňování. Ve fázi legislativního procesu jsou v současné době další návrhy na uvolnění pomoci ES. EU současně uskutečňuje i změny uvedené v příloze IV Dohody z Cotonou.

Komise připomíná, že na zakázky související s rozvojovou pomocí členských států se vztahují pravidla jednotného trhu ES a pravidla hospodářské soutěže a že hodlá aktivně zabezpečovat fungování jednotného trhu. Dvě studie zadané OECD/DAC a Komisí navíc zdůraznily, že pokračující uvolňování přinese další prospěch i pozitivní účinky.

Ve světle výše uvedeného vyzývá Komise Radu, aby:

- Urychleně dokončila práci v souvislosti s návrhem nařízení o uvolnění pomoci předloženého Komisí.

- Podporovala probíhající rozpravu na mezinárodní úrovni o dalším uvolňování pomoci nad rámec doporučení DAC se zvláštním důrazem na potravinovou pomoc, dopravu potravinové pomoci a přístup přijímajících zemí k pomoci dárců.

5. OBCHODNÍ POMOC (OP)

EU je největším světovým přispěvatelem iniciativ OP[9], který poskytuje téměř 50 % neboli 1 mld eur ročně, včetně klíčových programů zahrnujících více dárců, jako jsou Integrovaný rámec pro nejméně rozvinuté země (NRZ) a Světový svěřenecký fond z Dohá. V kvantitativním vyjádření tak EU postupně plní své závazky z roku 2002.

Úkolem je další zlepšování kvality a účinnosti OP a reakce na nové potřeby. V této souvislosti Evropská komise a některé členské státy zhodnotily své činnosti v oblasti OP v roce 2004[10]. Zejména bylo shledáno, že OP 1) měla v partnerských zemích za následek zlepšení znalostí o otázkách spojených s obchodem a přispěla k zlepšení výsledků vývozu a produktivity místních podniků; 2) musí být založena na komplexním posouzení potřeb ze strany přijímajících vlád i všech dárců; 3) by měla být pružnější, aby se přizpůsobila rychle se měnící situaci.

Do budoucna je třeba, aby se EU i širší dárcovské společenství zaměřily zejména na koordinaci plánování a účinné poskytování OP. V tomto směru jsou správnými kroky práce neformální odborné skupiny EU o rozvoji a obchodu a konstruktivní přínos kontrolní práce OECD/DAC. Na rok 2005 je plánováno společné vyhodnocení, které by mělo posoudit koordinaci EU v oblasti OP.

Sílí názor, že mnoho rozvojových zemí se bude muset vyrovnat se značnými náklady na přizpůsobení, aby se jim podařilo začlenit se do mnohostranného obchodního systému a využít prorůstového přínosu liberalizace obchodu dosažené při jednáních WTO o rozvojovém programu z Dohá. Hospodářského přizpůsobení a růstu založených na obchodu se podaří dosáhnout jen pomocí významného zvýšení financování OP a rozvoje strany nabídky. Komise bude usilovat i o vytvoření zvláštního nástroje, který by čerpal z nových zdrojů financování a který by především pomáhal propojit Afriku v oblasti infrastruktury a obchodu.

Ve světle výše uvedeného vyzývá EU Radu, aby schválila:

- Zlepšení koordinace v EU 1) jak na centrální úrovni, tak v jednotlivých oblastech, při zapojení přijímající země/oblasti a dalších klíčových dárců a 2) pokud jde o příspěvek EU do širších mezinárodních iniciativ, jako je např. Integrovaný rámec pro nejméně rozvinuté země, kde mohou být použity již existující koordinační kanály, např. odborná skupina EU pro obchod a rozvoj. To zahrnuje i zintenzívnění výměny informací při plánování a poskytování OP a výměnu „osvědčených postupů”.

- Posílení dialogu s přijímajícími zeměmi a zajistila, aby se obchodní politiky začlenily do vnitrostátních strategií snížení chudoby a rozvoje.

- Zlepšení tvorby programů OP pomocí systematického posouzení obchodních potřeb v případech, kde je vhodné, a po dohodě s partnerskými zeměmi.

- Zabezpečení pružnějších programů OP, které se mohou přizpůsobit měnící se situaci (například při řešení hygienických a rostlinolékařských otázek) a budou zahrnovat i nové metody poskytování , např. rozpočtovou a sektorovou podporu k 1) usnadnění přizpůsobení - včetně sociálních aspektů - reformám obchodní politiky, 2) posílení produktivního sektoru 3) podpoře mechanismů sociálního zabezpečení na ochranu chudých a 4) podpoře vzájemné provázanosti a podpory obchodního a environmentálního rámce, zaměřené na udržitelný rozvoj.

- Poskytnutí dodatečné podpory pro přizpůsobení obchodu a integraci s ohledem na pravděpodobně vysoké náklady na obchodní integraci, které musí rozvojové země nést.

- Prozkoumání možnosti pro financování horizontálních iniciativ OP , které by poskytly účinnější pomoc napříč zeměpisnými oblastmi nebo které by zapojily i vícestranné agentury.

6. SVěTOVÉ VEřEJNÉ STATKY

V roce 2003 vytvořily Francie a Švédsko mezinárodní pracovní skupinu (PS) zabývající se světovými veřejnými statky . Zainteresované strany se také zapojily prostřednictvím Skupiny přátel pracovní skupiny . Podle dotazníku z Monterrey je zřejmé, že do debaty se aktivně zapojilo 10 členských států EU a Komise. Závěrečná zpráva by měla obsahovat akční plán s časovým rozvrhem a úplným vyčíslením nákladů, aby se urychlilo poskytování šesti SVS.

Zjevně vzniká shoda mezi členskými státy 1) ohledně definice mezinárodních veřejných statků (MVS) a o významu zvolených šesti přednostních MVS pro rychlejší akci: obchod, znalosti, mír a bezpečnost, finanční stabilita, světové společně sdílené bohatství a vymýcení nakažlivých nemocí a 2) týkající se připravenosti prověřit akční plán s cílem zřídit společnou platformu EU pro poskytování a financování MVS, jakož i 3) v tom, že poskytování MVS by mělo být financováno z existující ORP pouze tehdy, má-li jejich poskytování vztah k rozvojovým cílům tisíciletí, třem pilířům udržitelného rozvoje a dalším odsouhlaseným rozvojovým úkolům.

Ve světle výše uvedeného vyzývá Komise Radu, aby:

- posoudila budoucí akční plán pracovní skupiny na základě návrhu Komise o společné platformě EU pro poskytování a financování MVS,

- dohodla, které MVS nespadají do oblasti rozvoje a měly by proto být financovány z jiných peněžních prostředků státních rozpočtů než ORP.

- aktualizovala závazek z Barcelony následujícím způsobem: dále pracovat na kolektivní mnohostranné činnosti tak, aby se zlepšilo poskytování prioritních mezinárodních veřejných statků, počínaje vytvořením akčního plánu na úrovni EU do roku 2006.

7. Nové zdroje financování a nové mechanismy poskytování

Evropská rada na svém jednání v prosinci 2004 souhlasila s úkolem „ prozkoumat nové způsoby financování “ a požádala Komisi, aby předložila relevantní návrhy z ohledem na JVÚ.

Mají-li rozvojové země dosáhnout RCT, je zapotřebí výrazně vyšší pomoci. Kromě nových a přiměřených cílů ORP pro rok 2010, které musí zůstat její první prioritou, musí EU definovat svou úlohu v mezinárodní rozpravě o nových zdrojích. Nesmí to však zpomalit činnosti týkající se zvyšujících se tradičních zdrojů financí.

Diskuse o nových zdrojích a způsobech financování musí být vedena cílem mobilizovat dodatečné a stabilnější zdroje financování a ve střednědobém časovém horizontu by měla vést k zabezpečení předvídatelných zdrojů financování, jakýchsi „vlastních zdrojů” rozvoje.

Některé členské státy se zapojují do prověřování různých typů nových finančních mechanismů. nejvýznamnější návrhy jsou:

- návrh Velké Británie na realizaci příslibů nárůstu pomoci formou předfinancování prostřednictvím „Mezinárodního finančního nástroje” (MFN) ,

- řada návrhů na mezinárodní zdanění obsažených v „Landauově zprávě” a práci „Lulovy skupiny” sdružující prezidenty Brazílie, Chile a Francie a předsedu vlády Španělska a

- dobrovolné možnosti , jako např. celosvětová loterie nebo charitativní dary .

Všechny tyto návrhy jistě zasluhují pozornost, musejí být však prověřeny z hlediska řady kritérií, aby bylo možno stanovit nejslibnější varianty. Takovými kritérii by mohly být: Kolik prostředků by se získalo díky každému z návrhů? Do jaké míry by byly tyto finance získány navíc? Jak stabilní a předvídatelné by byly? Jaký je jejich vliv na hospodářskou soutěž či na jednotlivá odvětví? Jaké jsou nevýhody, např. náklady na zavedení a správu atd.? Které z návrhů by byly realizovány nejrychleji? Je nezbytná (téměř) celosvětová podpora, nebo může být návrh realizován i na regionální úrovni, tj. v EU[11]?

MFN je navržen jako dočasný nástroj pro předfinancování závazků z Monterrey pomocí emise obligací na mezinárodních kapitálových trzích, s podporou závazných závazků dárců přispívat do nástroje pravidelnými platbami. Není určen k tomu, aby přinášel dodatečné zdroje nad rámec prostředků slíbených v Monterrey v roce 2002, ale mohl by pomoci překlenout nedostatek financování do roku 2015, který vznikne, pokud mají být RCT skutečně splněny. Podle názoru Komise zasluhuje návrh MFN pečlivé prostudování, ačkoli vzbuzuje určité obavy a řadu podrobností, jako jsou otázky režimu řízení, je ještě třeba vyjasnit. Myšlenka předfinancování je sice lákavá, protože by okamžitě shromáždila dodatečné zdroje, ale v takovém případě by bylo nutné zvýšit i absorpční schopnosti přijímajících zemí. V dárcovských a přijímajících zemích by se mohly objevit i mezigenerační důsledky. Náklady na nástroj by v konečném výsledku nesli budoucí daňoví poplatníci, ačkoli předkladatelé tvrdí, že náklady jsou nastaveny tak, aby odpovídaly rostoucím rozpočtům na rozvojovou pomoc, které se objeví v souladu se sliby učiněnými v Monterrey a později. Navíc po roce 2015 by se z rozpočtů na rozvojovou pomoc dárcovských zemí přispívajících do MFN vypláceli držitelé obligací MFN, což by mohlo přinést riziko snížení výše ORP dostupné pro rozvojové země. Rovněž není jasné, jaké účetní postupy by se používaly pro příspěvky dárců, přičemž alespoň pro členské státy EU je důležité, aby se nesnížila rozpočtová transparentnost.

V nedávné diskusi bylo předloženo několik návrhů na čistě dodatečné zdroje:

- daně související s životním prostředím, energetikou či dopravou, jako např. daně z námořní a letecké dopravy nebo daň/poplatek z emisí CO2,

- daně z měnových finančních transakcí, např. Tobinova daň,

- daně z potravin související se zdravím, např. daň z obsahu cukru v potravinách,

- zdanění obchodu se zbraněmi,

- zdanění zisku velkých mezinárodních společností.

Charitativní činnosti a sociální odpovědnosti podniků je také třeba věnovat pozornost. Takové akce vyjadřují zcela výjimečným způsobem solidaritu mezi lidmi a navíc vedou k získání významných peněžních částek. Podle názoru Komise je i zde široký prostor pro inovaci: mnohé bude muset přijít ze samotného dobrovolnického sektoru, např. používání internetových technologií ke zvýšení solidarity, ale Komise a vlády členských států mohou zvážit pomoc prostřednictvím daňových pobídek pro charitativní dary, twinning nebo podporu organizace dobrovolných zdrojů, jako je celosvětová loterie .

Ať již budou nakonec realizovány kterékoli z těchto možností, ať již z tradičních nebo z nových zdrojů, je potřeba zajistit zvýšené toky ORP. Aby bylo zajištěno, že tyto zvýšené zdroje napomohou snahám rozvojových zemí dosáhnout RCT nejefektivnějším způsobem, je třeba navrhnout nové formy pomoci , které budou předvídatelnější a stabilnější. Současné formy pomoci nezajišťují pružnost a předvídatelnost toků pomoci, kterou vyžadují partnerské země, aby mohly zahájit střednědobé investice potřebné k urychlení pokroku směřujícího ke splnění RCT.

Každý existující finanční nástroj má své výhody: projekty mohou zapojovat i nevládní subjekty a při rozpočtové podpoře většího rozsahu poskytují pružné zabezpečení financí v souladu s prioritami jednotlivých států. Žádný z nich však nekombinuje střednědobou předvídatelnost s pružností financování opakujících se nákladů ideálním způsobem. Oddlužení, i když tato kritéria splňuje, může vést k nesprávnému rozdělení zdrojů. Proto jsou potřebné nové způsoby, které by podpořily nezbytné reformy pro dosažení RCT. Pro tyto nové formy pomoci by měly být způsobilé ty země, které jsou na pomoci značným způsobem závislé: Měly by prokázat své odhodlání snížit chudobu realizací strategie ke snížení chudoby a hodnověrným systémem monitorování výsledků. Měly by dosáhnout potřebné ekonomické stability a prokázat dosažení pokroku v oblasti veřejných financí, správy a řízení.

Existuje několik mechanismů, u nichž se předpokládá, že by mohly zabezpečit dostatečnou předvídatelnost a současně umožnily dárcům dále přizpůsobit výši svých závazků na základě výsledků: podpora zaručená na tři až pět let s kontrolou uprostřed období, která stanoví úroveň podpory na následující období; smlouvy na desetileté období zajišťující minimální úroveň pomoci; tříleté klouzavé závazky atd. K pozastavení programů by mělo docházet pouze v případě nedodržení „podstatných náležitostí“ podmínek smluv o partnerství a spolupráci (např. porušení lidských práv).

Tyto návrhy je třeba po stránce technické i politické projednat s partnerskými zeměmi. Aby bylo možno tyto nové způsoby realizovat, musí být k dispozici dostatečně pružné a stabilní finanční zdroje, které by to umožnily.

U zemí vystavených vnějším šokům je třeba dále zvažovat mechanismy dočasné úlevy od dluhu.

Ve světle výše uvedeného vyzývá Komise Radu, aby schválila:

- urychlení prací na nejperspektivnějších možnostech získání dodatečných zdrojů financování,

- prozkoumání možností evropské iniciativy směřující k vývoji nových, předvídatelnějších a stabilnějších forem pomoci,

- podrobné prostudování inovačních návrhů k podpoře soukromých iniciativ (ze strany podniků i charitativních organizací).

8. Reforma mezinárodního finančního systému

Účinné sledování pokroku těchto zvláštních „závazků EU z Barcelony” je obtížné vzhledem k obecné a složité povaze celého projektu, jehož pokrok si vyžádá dlouhodobé úsilí. Zdá se však nezbytné formulovat společný postoj EU, aby se podařilo pokročit směrem ke splnění závazku z Monterrey k posílení odpovědnosti rozvojových zemí za vlastní budoucnost. Členské státy EU vyjádřily obecné uspokojení nad tím, že během posledních pěti let došlo ke zlepšení neformální koordinace mezi výkonnými řediteli z EU v MMF a Světové bance ve Washingtonu formou pravidelných koordinačních schůzek, k nimž je Komise přidružena. Hospodářský a finanční výbor (HFV) navíc vytvořil zvláštní podvýbor (SCIMF), jehož úkolem je koordinovat postoj EU k otázkám MMF a souvisejícím otázkám. Tento druh spolupráce v EU by měl být rozšířen i na regionální rozvojové banky s významným kolektivním podílem EU.

Je však třeba udělat ještě více. Některé členské státy již vyjádřily přání pokračovat v této oblasti i v budoucnu (např. lepším sdílením informací, harmonizovanějším přístupem).

Ve světle výše uvedeného vyzývá Komise Radu, aby:

- se dohodla na tom, aby byl co nejčastěji předkládán jednotný evropský postoj v mezinárodních finančních institucích (IFI) , aby se Evropská unie zviditelnila a zesílil její vliv (nebo hlas) v rámci IFI,

- vytvořila společný postoj EU k posílení hlasu rozvojových a transformujících se zemí v mezinárodním ekonomickém rozhodování.

9. Odpuštění dluhů

EU je na správné cestě co se týče podpory realizace rozšířené iniciativy HIPC a svůj závazek zcela plní. Nové členské státy přispívají potřebným způsobem HIPC jako věřitelé a některé přispěly do Svěřeneckého fondu HIPC. Většina členských států je odhodlána jít i nad rámec požadavků projektu HIPC a umožní 100% odpuštění dluhu u svých pohledávek pocházejících z doby před datem přeúvěrování (pre-cut off date).

Hlavní obavy ohledně situace zadlužení chudých států však zůstávají a vyžadují další zvážení[12] a kroky. V krátkodobém výhledu nebude celkové financování iniciativy HIPC plně zabezpečené, dokud věřitelé mimo Pařížský klub nepřispějí svým dílem k odpuštění dluhu. Dochází k obecné shodě, že iniciativa HIPC nebude stačit k dlouhodobému zajištění udržitelné úrovně dluhu chudých zemí , i když byla několikrát rozšiřována. Členové G7 se dohodli na zásadě případného úplného zrušení mnohostranného dluhu[13].

Je proto třeba soustředit úsilí k vytvoření do budoucna zaměřených strategií, které by vyřešily důležité otázky:

- Zrušení dluhu HIPC, i když je kritizováno, představuje nejinovativnější přístup z hlediska přesunu pomoci a transakčních nákladů. Potřeby financování však jdou vysoko nad rámec úplného zrušení dluhu. Zrušení dluhu je navíc špatným nástrojem z hlediska kritéria rozdělení pomoci, protože nejzadluženější země nejsou ani ty nejchudší, ani ty nejlépe spravované, ani ty nejpotřebnější.

- Některé země , zejména po skončení konfliktu , mohou být stále vyloučeny z iniciativy HIPC. Většina členských států souhlasí s tím, že tato skutečnost je znepokojivá, ale neexistuje jasný názor na možná řešení.

- Podrobný rozbor odhaluje, že některé země dokonce i poté, co opustí skupinu HIPC, zůstanou nadále v situaci ohrožení dluhem nebo se k ní mohou vrátit . Většina členských států souhlasí s dalším odpouštěním dluhu nebo není proti tomuto návrhu, ale názory na způsob realizace se liší.

- V EU existuje široká shoda v tom, že do budoucna zaměřený a stabilní rámec analýzy udržitelnosti dluhu (debt sustainability analysis, DSA) pro země s nízkým důchodem, který vypracovaly MMF a Světová banka, a jeho důsledné uplatňování je pro řešení výše zmíněných problémů klíčové.

- Rámec DSA také zdůrazňuje úzký vztah mezi udržitelností dluhu a zranitelností vůči vnějším šokům a Komise aktivně zkoumá nástroje, které by pomohly zemím zasaženým vnějšími šoky.

Ve světle výše uvedeného vyzývá Komise Radu, aby:

- podporovala - nad rámec realizace rozšířené iniciativy HIPC - tvorbu a realizaci alternativních a individuálně přizpůsobených možností pro ty země, které přestály konflikt, mají významné vnější nedoplatky a nebudou moci využít iniciativu HIPC, aby se mohly lépe vyrovnat s problémem nepevné institucionální struktury a nesplácením většiny dluhu ;

- prověřila možnost využít mimo jiné i dočasné úlevy od dluhové služby, aby se zmírnily účinky vnějších šoků v zemích ohrožených dluhy.

10. ZÁVěRY

EU je na správné cestě, aby dostála většině „závazků z Barcelony”. JVÚ OSN v září 2005 se zaměří na to, jak urychlit pokrok směrem k dosažení RCT, zejména v Africe. To staví rozšířenou EU před úkol, aby znovu prokázala své odhodlání řešit úkoly FR prostřednictvím posílení závazků EU. S návrhy obsaženými v tomto dokumentu hodlá Komise zahájit diskusi o vytvoření nového souboru závazků a dosáhnout shody o závazcích typu „Barcelona II”. Zatímco se toto sdělení zaměřuje na nástroje zlepšení FR, sdělení o soudržnosti politik[14] navrhuje další politická opatření, která lze učinit, aby bylo zajištěno dosažení RCT.

Annex 1

Summary | March 14, 2002: Council Conclusions on the International Conference on Financing for Development (Monterrey, Mexico, 18-22 March 2002) |

The Council of the European Union:

“1. Considering that the International Conference on Financing for Development represents an historic opportunity to make progress towards the achievement of the Millennium Development Goals for poverty reduction and the other internationally agreed development targets in a holistic manner.

2. Recalling the need for all international partners to reach the UN goal of 0.7% ODA/GNI and the European Council Presidency Conclusions in Gothenburg and Laeken, and recognizing that mobilizing international private and public resources for sustainable development is essential, that resources would need to be increased in order to reach the Millennium Development Goals, including according to World Bank estimates a doubling of ODA;

3. Stressing that the Conference should be based on a spirit of strengthened partnership in which developing countries take primary responsibility for their own development, ensuring democracy, human rights and the rule of law, while developed countries actively support them, thus contributing to the "global deal" that will be discussed at the Johannesburg Summit

4. Recognizing that the issue of aid effectiveness both by donors and recipients must be adequately addressed to ensure that increased ODA flows have a positive impact on development, and resources go effectively and efficiently to fighting poverty and reducing inequality.

5. Stressing that developing countries have primary responsibility to create a sound macroeconomic environment, an appropriate framework for investments and guarantee that funds received are properly and effectively managed, engaging themselves to ensure good governance, achieve high standards of transparency and eliminate corruption.

6. Recalling the importance to development financing of the Doha Development Agenda, which should address the specific concerns and priorities of developing countries, allowing them to realize the full benefits of participation in the world economy.

7. And thus, in order to achieve a successful outcome of the Conference, the Council stresses the value of the Monterrey Consensus, and affirms its willingness to make the following commitments;

a) In pursuance of the undertaking to examine the means and timeframe that will allow each of the Member States to reach the UN goal of 0.7% ODA/GNI, those Member States that have not yet reached the 0.7% target commit themselves - as a first significant step - individually to increasing their ODA volume in the next four years within their respective budget allocation processes, whilst the other Member States renew their efforts to remain above the target of 0.7% ODA, so that collectively an EU average of 0.39% is reached by 2006. In view of this goal, all the EU Member States will in any case strive to reach, within their respective budget allocation processes, at least 0.33% ODA/GNI by 2006.

b) To take concrete steps on coordination of policies and harmonization procedures before 2004, both at EC and Member States level, in line with internationally agreed best practices including by implementing recommendations from the OECD Development Assistance Committee Task Force on donor practice.

c) To implement the DAC recommendation on untying of aid to Least Developed Countries and continue discussions in view of further untying. The EU will also consider steps towards further untying of Community aid while maintaining the existing system of price preferences of the EU-ACP framework.

d) To increase assistance for long-term trade-related capacity building, productive capacity and measures addressing supply-side constraints in developing countries, as well as to provide immediate support for trade-related technical assistance in order to improve the negotiating capacity of developing countries in trade negotiations, including by commitments made at the WTO pledging Conference in Geneva on 11 March 2002.

e) To further work towards a participatory process at the global level, including the proposal of setting up a task force open to all actors on a temporary basis, designed to lead to the identification of relevant Global Public Goods.

f) To further explore innovative sources of financing and taking into account the conclusions of the Commission Globalization Report.

g) To influence the reform of the International Financial System by combating abuses of financial globalization, strengthening the voice of developing countries in international economic decision-making, and, while respecting their respective roles, enhancing the coherence between the UN, International Financial Institutions and WTO.

h) To pursue its efforts to restore debt sustainability in the context of the enhanced HIPC initiative, so that developing countries, and especially the poorest ones, can pursue growth and development unconstrained by unsustainable debt dynamics."

Website link: http://europa-eu-un.org/articles/en/article_1222_en.htm

Annex 2

Extract of the Conclusions of the General Affairs and External Relations Council of 22-23 November 2004 on the report of the Ad Hoc Working Party on Harmonisation:

RECALLING:

The Commission Communication of 5 March 2004 on 3translating the Monterrey Consensus into practice: the contribution by the European Union"[15];

Its Conclusions of 27 April 2004[16], which called for the establishment of an Ad-Hoc Working Party of the Council consisting of experts on Harmonisation (AHWPH), in order to examine in detail the Commission recommendations contained in the Commission Communication and other relevant proposals with a view to translating the Barcelona Commitment II into practice;

The decision adopted by the COREPER establishing the AHWPH and setting up its mandate[17];

That the Working Party was invited to report back to Council no later than November 2004, with a view to adoption by the Council of an EU Action Plan for Coordination and Harmonisation for submission to the Second High Level Forum on Harmonisation and Alignment for Aid Effectiveness to be held in Paris in 2005;

THE COUNCIL,

NOTING that the COREPER, on 18 November 2004 agreed on the Report presented by the AHWPH;

ENDORSES the report of the Ad-Hoc Working Party on Harmonisation entitled "Advancing Coordination, Harmonisation and Alignment: the contribution of the European Union";

INVITES the relevant Council bodies to continue the work for preparing the participation of the EU to the Second High Level Forum on Harmonisation and Alignment for Aid Effectiveness to be held in Paris in 2005;

REAFFIRMS its intention to monitor regularly the further progress made with the view to translating the Barcelona Commitment II into practice.

[1] Závěry Rady ze dne 14. března 2002 o konferenci OSN o financování rozvoje (Monterrey), viz Příloha 1.

[2] SEK(2003) 569, 15.5.2003.

[3] KOM(2004) 150 ze dne 5.3.2004.

[4] Závěry Rady pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy 22-23.11.2004; 14724/04 (Presse 325) s.37, viz Příloha 2.

[5] Pracovní dokument SEK(2005) 453: EU v návaznosti na „Závazky z Barcelony” a realizace Dohody z Monterrey.

[6] Belgie (o 62,9 %), Francie (o 30,5 %), Švédsko (o 27,6 %), Lucembursko (o 26,3 %), Velká Británie (o 23,4 %), Irsko (o 18,3 %), Německo (o 18,1 %), Řecko (o 14,4 %), Španělsko (o 13,7 %), Finsko (o 11,7 %), Nizozemsko (o 9,9 %) a Portugalsko (o 5,7 %).

[7] Pařížská deklarace o účinnosti pomoci, Fórum na vysoké úrovni, Paříž 28.2. - 2.3.2005.

[8] Viz příloha 2. Tyto závěry jsou založeny na doporučení zvláštní pracovní skupiny EU pro harmonizaci. Jsou podrobně popsány v pracovním dokumentu útvarů Komise.

[9] To uvádí databáze budování obchodní kapacity rozvojového programu z Dohá (TCBDB). EU poskytuje přibližně 50 % světové OP. Lví podíl pochází z ES, které vyčlenilo pro OP od roku 2001 v průměru 700 milionů eur ročně. V případě jednotlivých členských států je situace různorodá: některé svoji podporu OP zvýšily.

[10] UK ( hodnocení OP ze strany DFID), NL a D.

[11] Nejdůležitějšími otázkami se zabývá pracovní dokument útvarů Komise „Nové zdroje financování rozvoje - přehled možností“. (SEK(2005) 467).

[12] viz studie financovaná ES „Nad rámec iniciativy HIPC” z března 2004:http://www.europa.eu.int/comm/development/body/theme/hipc/docs/Beyond_HIPC_en.pdf#zoom=100.

[13] Závěry ministrů financí skupiny G7 o rozvoji, Londýn, 5. února 2005.

[14] KOM(2005) 134.

[15] Doc. 7108/04 - COM(2004) 150.

[16] Doc. 8973/04.

[17] Doc. 9188/04.