Usnesení Evropského parlamentu ze dne 10. května 2007 o oblasti Afrického rohu: Regionální politické partnerství Evropské unie pro mír, bezpečnost a rozvoj (2006/2291(INI))



Úřední věstník 076 E , 27/03/2008 S. 0106 - 0114



P6_TA(2007)0180 Roh Afriky: politické a regionální partnerství Evropské unie pro mír, bezpečnost a rozvoj Usnesení Evropského parlamentu ze dne 10. května 2007 o oblasti Afrického rohu: Regionální politické partnerství Evropské unie pro mír, bezpečnost a rozvoj (2006/2291(INI)) Evropský parlament, - s ohledem na strategii EU "EU a Afrika: na cestě ke strategickému partnerství" (dále jen Evropská strategie pro Afriku), kterou Evropská rada přijala ve dnech 15.- 16. prosince 2005, - s ohledem na Společné prohlášení Rady a zástupců vlád členských států zasedajících v Radě, Evropského parlamentu a Komise o rozvojové politice Evropské unie: Evropský konsensus (dále jen Evropský konsensus o rozvoji), které bylo podepsáno dne 20. prosince 2005 [1], - s ohledem na Dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 [2], ve znění Dohody, kterou se mění Dohoda o partnerství, podepsané v Lucemburku dne 25. června 2005 [3] (dále jen Dohoda z Cotonou), a zejména na článek 8 této dohody, - s ohledem na strategii EU pro boj proti nedovolenému hromadění ručních palných a lehkých zbraní a střeliva do nich a proti nedovolenému obchodování s nimi, kterou přijala Evropská rada ve dnech 15.- 16. prosince 2005, - s ohledem na sdělení Komise "Strategie pro Afriku: Regionální politické partnerství Evropské unie pro mír, bezpečnost a rozvoj v oblasti Afrického rohu" (KOM(2006)0601), - s ohledem na svá usnesení o Dárfúru, zejména na usnesení ze dne 15. února 2007 [4], 28. září 2006 [5], 6. dubna 2006 [6], 23. června 2005 [7] a 16. září 2004 [8], - s ohledem na rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1706(2006) která navrhuje vyslání mírových sil do Dárfúru o síle 22000 mužů, - s ohledem na Dárfúrskou mírovou dohodu podepsanou v Abuji v Nigérii dne 5. května 2006, - s ohledem na rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1325 (2000) o ženách, míru a bezpečnosti, která se zabývá dopadem války na ženy, a protokol z Maputa o právech žen v Africe z 26. října 2005, - s ohledem na Úmluvu OSN o právech dítěte, která je závazná a platí bez výjimky, - s ohledem na výsledek jednání Rady pro obecné záležitosti a vnější vztahy ve dnech 12.- 13. února 2007, - s ohledem na své usnesení o Somálsku ze dne 6. července 2006 [9], - s ohledem na závěry předsednictví Evropské rady zasedající ve dnech 14.- 15. prosince 2006, - s ohledem na závěry z jednání Rady pro všeobecné záležitosti a vnější vztahy o Súdánu a Dárfúru dne 5. března 2007, - s ohledem na své usnesení ze dne 6. dubna 2006 o účinnosti pomoci a korupci v rozvojových zemích [10], - s ohledem na článek 45 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Výboru pro rozvoj a stanovisko Výboru pro zahraniční věci (A6-0146/2007), A. vzhledem k tomu, že na druhé schůzce EU a afrických států na nejvyšší úrovni, která se bude konat v roce 2007 v Lisabonu, by hlavy států a předsedové vlád měli přijmout společnou strategii Evropské unie a Afriky, která by byla výrazem vůle EU přeměnit svou strategii pro Afriku ve společnou strategii EU a Afriky; vzhledem k tomu, že Parlamentu zatím nebylo umožněno se těchto konzultací zúčastnit, B. vzhledem k tomu, že výše uvedené sdělení Komise o strategii pro Afriku vychází z myšlenky provázanosti otázek bezpečnosti a rozvoje; je v něm rovněž uvedeno, že rozvoj není možný bez trvalého míru a že mír nemůže být trvalý bez rozvoje, a jedním z jeho cílů je také sloužit jako vodítko pro přípravu strategických rámcových dokumentů k jednotlivým regionům a zemím, C. vzhledem k tomu, že Evropská strategie pro Afriku usiluje o vytvoření souhrnného a dlouhodobého rámce, v němž by se odehrávaly vztahy Evropské unie a afrického kontinentu, přičemž hlavním cílem je dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí a podporovat udržitelný rozvoj, bezpečnost a řádnou správu v Africe, D. vzhledem k tomu, že článek 8 Dohody z Cotonou vytváří rámec pro politický dialog o specifických politických problémech společného zájmu nebo obecného významu pro smluvní strany, a uvádí, že významnou úlohu v tomto dialogu mají hrát široce založené politiky na podporu míru a předcházení, řízení a řešení násilných konfliktů, E. vzhledem k tomu, že v článku 11 Dohody z Cotonou nazvaném "Politiky budování míru, předcházení konfliktům a jejich řešení" je stanoveno, že strany v rámci partnerství sledují aktivní, souhrnnou a integrovanou politiku budování míru a předcházení konfliktům a jejich řešení se zvláštním zaměřením na budování regionálních, subregionálních a vnitrostátních kapacit, Bezpečnostní rozměr F. vzhledem k tomu, že oblast Afrického rohu patří k regionům s nejvyšším rizikem vzniku konfliktů na světě a současně k regionům nejchudším, kde ozbrojené konflikty a politické krize vytvářejí neustálou nestabilitu a nejistotu a vzájemně se přiživují, vztahy mezi státy jsou obtížné, hranice jsou nestálé a sporné a nejsou dostatečně pevně stanoveny a zabezpečeny, státy poskytují útočiště, zázemí a vojenskou podporu skupinám účastnícím se ozbrojených konfliktů v sousedních státech a diplomaticky je uznávají, G. vzhledem k tomu, že základními příčinami konfliktů obvykle jsou porušování lidských práv, absence demokracie a právního státu, špatná vláda a korupce, napětí mezi národnostními skupinami, nevýkonná správa, organizovaný zločin a obchod s drogami a zbraněmi, nekontrolované a nezákonné šíření ručních a lehkých zbraní, a dále chudoba, nezaměstnanost a sociální, hospodářská a politická nespravedlnost a nerovnost, rychlý populační růst a špatné nebo nevhodné hospodaření s přírodními zdroji a jejich využívání, H. vzhledem k tomu, že konflikty v oblasti Afrického rohu získaly regionální rozsah a zapojují se do nich sousední státy i další země a rovněž se stále rozšiřuje jejich mezinárodní rozměr, Regionální struktury a vnější subjekty I. vzhledem k tomu, že hlavní součástí politické a bezpečností struktury a subjektem hrajícím hlavní roli v předcházení konfliktům v této oblasti je Mezivládní úřad pro rozvoj (IGAD), který je jedinou subregionální organizací, mezi jejímiž členy je i Somálsko, J. vzhledem k tomu, že Africká unie (AU) rozvíjí své kapacity, aby se mohla účastnit zprostředkování konfliktů a mírových misí, a vzhledem k tomu, že nejkonkrétnějším aspektem spolupráce EU a AU je Africký mírový nástroj (African Peace Facility), Rozvojový rozměr K. vzhledem k tomu, že chronická nestabilita v regionu podkopává jeho politický, sociální a hospodářský rozvoj a je jednou z hlavních překážek, které stojí v cestě dosažení rozvojových cílů tisíciletí, L. vzhledem k tomu, že země Afrického rohu patří k různým ekonomickým organizacím a iniciativám působícím v tomto regionu, jako je Východoafrické společenství (EAC) [11], Společný trh východní a jižní Afriky (COMESA) [12] a Iniciativa povodí Nilu [13], M. vzhledem k tomu, že problémy tohoto regionu jsou ještě zhoršeny regionálními dopady populačního růstu, klimatických změn a souvisejících tlaků na přírodní zdroje, zejména ropu, a napětím v důsledku konkurenčního boje o vodní zdroje Nilu a vysokého podílu kočujících pastevců, kteří uznávají spíše etnické a jazykové vazby než politické hranice a patří k nejutiskovanějším skupinám v regionu, N. vzhledem k tomu, že choroby související s chudobou, zejména HIV/AIDS, tuberkulóza (TBC) a malárie jsou jak hlavní příčinou, tak i důsledkem značné chudoby v regionu, O. vzhledem k tomu, že ve většině zemí v regionu navštěvuje základní školu méně než 50 % dětí, P. vzhledem k tomu, že v době konfliktů jsou ženy a děti nejzranitelnějšími osobami, jsou rovněž snadno vystaveny všem druhům porušování základních lidských práv, včetně násilí, etnického znásilňování, mučení a mrzačení pohlavních orgánů; vzhledem k tomu, že ve větší míře než muži trpí různými chorobami a je jim odmítán přístup ke vzdělání a přírodním zdrojům, 1. lituje, že v žádné z etap přípravy strategie EU-Afrika neproběhly řádné konzultace ani s Evropským parlamentem, ani s parlamenty afrických států a ani se Smíšeným parlamentním shromážděním AKT-EU nebo zástupci občanské společnosti, což zpochybňuje demokratickou legitimitu společného závazku; 2. připomíná, že vytvoření udržitelné koncepce, jak dosáhnout trvalého míru v oblasti Afrického rohu, vyžaduje sloučení všech stávajících nástrojů a právních rámců EU pro Afriku; vyzývá k plnému provádění článků 8 až 11 Dohody z Cotonou; Bezpečnostní rozměr 3. zdůrazňuje, že konflikty v oblasti Afrického rohu je nutno řešit v rámci komplexního přístupu k celému regionu, který bude vnímavý ke konfliktům a umožní formulovat komplexní odpověď na dynamiku regionu a konfliktní systémy; 4. zastává názor, že činnost EU v oblasti Afrického rohu nesmí být zaměřena pouze na otázky bezpečnosti, ale také na strukturální příčiny konfliktů, které souvisí se sociálním, politickým a hospodářským vyloučením, a rovněž na posílení bezpečnosti a spravedlnosti; 5. zdůrazňuje, že při řešení otázek bezpečnosti a provádění politik boje proti terorismu nesmí Evropa zanedbávat lidská práva a humanitární právo; vyzývá členské státy, aby odhalily a odsoudily veškerá "mezinárodní vydání" osob uvězněných v regionech podezřelých z terorismu; 6. vyzývá Radu a Komisi, aby učinily rozhodné kroky proti beztrestnosti v regionu, proti nedodržování lidských práv a porušování příměří a proti útokům na civilní obyvatelstvo, členy mírových sil a humanitární pracovníky a aby podporovaly zapojení Mezinárodního trestního soudu (ICC); 7. zdůrazňuje, že trvalý mír v Africkém rohu bude záviset také na odhodlání Evropské unie prosazovat v tomto regionu demokracii a lidská práva; vyzývá EU, aby veřejně odsoudila represivní režimy v tomto regionu; je hluboce znepokojen represivním postupem Etiopie - země, v níž má své sídlo Africká unie - vůči vedoucím představitelům opozice, novinářům, aktivistům v oblasti lidských práv a obyčejným lidem, kterého jsme svědky od zmanipulovaných voleb v roce 2005; Regionální snahy o mír 8. vyzývá k tomu, aby v zájmu upevnění přítomnosti EU v regionu byl jmenován představitel EU pro oblast Afrického rohu, který by byl pověřen koordinací iniciativ EU v tomto regionu a fungoval jako hlavní prostředník EU pro všechny státy Afrického rohu a předkládal pravidelné zprávy Parlamentu; 9. vybízí Komisi a Radu, aby dále pokročily při vytváření delegace EU při AU se sídlem v Etiopii, která doplní delegaci Evropské komise v Etiopii; 10. vyzývá Komisi a Radu, aby s ostatními stranami, které se účastní dění v regionu, zejména OSN, AU, IGAD, Ligou arabských států, USA a Čínou, zahájily konzultace o iniciativě svolat všeobecnou konferenci o bezpečnosti, míru a rozvoji, která by se zabývala těmito bezpečnostními problémy všech států Afrického rohu současně; zdůrazňuje, že tato iniciativa by měla sloužit jako východisko pro realizaci opatření s cílem vybudovat důvěru u obyvatelstva a mezi státy v regionu; 11. je pevně přesvědčen, že ve svém úsilí o řešení krize v oblasti Afrického rohu by EU měla nejprve hledat africká řešení, tj. řešení za účasti stávajících regionálních organizací AU a IGAD; zdůrazňuje však, že tyto organizace je třeba posilovat prostřednictvím rozvoje kapacit a budování institucí, a to zejména pomocí afrického mírového nástroje, pokud jde o předcházení konfliktům a jejich řešení; 12. připomíná, že má-li se zlepšit schopnost Afriky předcházet africkým konfliktům a tyto konflikty zvládat a řešit, je nutné přijmout konkrétní opatření na podporu realizace Programu AU pro mír a bezpečnost, a za tím účelem poskytovat Africkým pohotovostním silám a oddělení pro mír a bezpečnost Komise Africké unie technickou podporu, odborné poradenství a pomoc při budování institucí; 13. připomíná důležitou úlohu, kterou při potlačování korupce a podpoře řádné správy hrají regionální iniciativy, např. africký mechanismus vzájemného posuzování; zdůrazňuje, že je třeba, aby africké země tyto iniciativy realizovaly a aby Komise a členské státy poskytly k tomuto účelu odbornou a finanční pomoc; 14. vyzývá členské státy, aby prosazovaly právně závazný mezinárodní nástroj pro sledování a označování ručních a lehkých zbraní a munice a aby podporovaly regionální iniciativy boje proti nedovolenému obchodu s těmito zbraněmi a municí v rozvojových zemích; 15. vítá iniciativu organizace UNICEF, která vedla k uspořádání mezinárodní konference v Paříži (ve dnech 5. a 6. února 2007) o dětských vojácích, a zdůrazňuje potřebu skoncovat s nezákonným a nepřijatelným zneužíváním dětí v ozbrojených střetech; 16. zdůrazňuje nutnost zamezit ilegálnímu obchodu a zajistit lepší kontrolu prodeje ručních a lehkých zbraní; vítá skutečnost, že Valné shromáždění OSN přijalo dne 6. prosince 2006 rezoluci nazvanou "Směrem ke smlouvě o obchodu se zbraněmi: ustavení společných mezinárodních norem pro dovoz, vývoz a předávání konvenčních zbraní"; 17. vyzývá Komisi a Radu, aby stávající iniciativy k ozbrojení, demobilizaci a opětovné integraci a k reformě bezpečnostního sektoru rozšířily i na ostatní země a regiony; 18. zdůrazňuje, že je třeba podporovat úlohu nevládních organizací na národní i mezinárodní úrovni, úlohu komunitních organizací, místních hnutí a jiných nestátních činitelů při budování míru a předcházení konfliktům; Rozvojový rozměr a osy regionální integrace 19. zdůrazňuje, že prioritou musí být dosažení rozvojových cílů tisíciletí a realizace deklarace tisíciletí, a tedy snížení chudoby a že tato priorita se musí zřetelně projevit ve všech souvisejících politikách EU pro tento region; domnívá se však, že rozvojové cíle tisíciletí nelze chápat jako technický problém, který bude vyřešen prostým zvýšením přísunu peněz, aniž by se odhalily a řešily hlubší příčiny chudoby; 20. pevně věří, že státy Afrického rohu sdílejí kromě společných bezpečnostních problémů také společné úkoly v oblasti rozvoje, které vyžadují společný postup a mobilizaci politických činitelů i celých společností; zdůrazňuje, že tyto problémy mohou být plně vyřešeny pouze prostřednictvím společných akcí, jež jsou vnímavé ke konfliktům a jejichž cílem je nalézt společná řešení; 21. zdůrazňuje, že pokud se iniciativy a spolupráce v regionu zaměří na jednoznačně vymezené otázky společného zájmu, jako jsou pohyby migrantů, hraniční kontroly, zajištění dostatku potravin, přírodní zdroje, energie, životní prostředí, vzdělávání, infrastruktura, kontrola zbraní a rovnost pohlaví, budou sloužit jako pevný základ pro pozitivní politický dialog mezi státy Afrického rohu; 22. žádá Komisi, aby potřebám regionu věnovala náležitou pozornost nejen při přípravě strategických dokumentů k jednotlivým regionům a zemím AKT, ale také při zpracovávání tematických strategických dokumentů a ročních akčních programů v rámci nástroje pro rozvojovou spolupráci [14]; 23. vyzývá Komisi, aby zlepšovala koordinaci mezi svými odděleními a členskými státy v zájmu harmonizace činnosti v oblastech, jako je Partnerství EU a Afriky pro infrastrukturu a Iniciativa EU pro řádnou správu, a aby v těchto oblastech zajistila koordinaci s OSN, USA, Čínou a ostatními aktéry na mezinárodní scéně; 24. je znepokojen prognózami odborníků, kteří tvrdí, že přestože se Afrika podílí nejméně ze všech světadílů na vypouštění skleníkových plynů, ponese vzhledem k nedostatečné míře svého rozvoje a ke své chudobě následky globálního oteplování nejhůře; zdůrazňuje, že je nutné, aby mezinárodní společenství pomohlo tomuto regionu přizpůsobit se vážným dopadům změny klimatu; 25. připomíná, že integrální součástí rozvojových plánů a strategií boje proti chudobě a předcházení konfliktům v oblasti Afrického rohu musí být udržitelné hospodaření s přírodními zdroji včetně vody a přístup k energetickým zdrojům a jejich využívání; 26. zastává názor, že EU by měla podpořit jak udržitelné hospodaření s půdou, tak program pro zastavení šíření pouště, a to formou tematického programu v oblasti životního prostředí a udržitelného zacházení s přírodními zdroji; dále by měla poskytnout podporu nástroji pro vodu AKT-EU v zájmu zvýšení ochrany vodních zdrojů z hlediska životního prostředí; 27. vyzývá Radu a Komisi, aby usilovaly o navázání dialogu s Čínou, neboť tato země zvyšuje svou politickou a hospodářskou aktivitu v Africe a mohutně investuje do infrastruktury a rozvojových projektů, například v Súdánu; 28. žádá Radu a Komisi, aby podněcovaly EAC, COMESA a Iniciativu povodí Nilu k výměně informací o úloze jednotlivých států a o jejich činnostech, a to jak mezi sebou navzájem, tak se státy Afrického rohu a hlavními aktéry v regionu; vyzdvihuje pozitivní výsledky, které EAC, COMESA a Iniciativa povodí Nilu dosáhly například v oblasti hraničních kontrol, boje proti obchodu s ručními a lehkými palnými zbraněmi a jejich šíření, celní unie EAC, podpory obchodu a investic COMESA a spolupráce na udržitelném využívání vodních zdrojů povodí Nilu; 29. vítá záměr EU spolupracovat s různými partnery na řešení otázek migrace, uprchlíků a vnitřně vysídlených osob a je potěšen návrhem poskytovat více podpory hostitelským společenstvím, státům a organizacím působícím v této oblasti, aby dokázaly řešit krize plynoucí z migrace "jih-jih" a z přílivu uprchlíků; 30. domnívá se, že pro upevnění sociálně-ekonomické pozice místních komunit ve společnostech v období po skončení konfliktů má zásadní význam jejich zapojení do hospodářské činnosti ve venkovských i městských oblastech; 31. zdůrazňuje, že jednou z klíčových strategií k vymýcení chudoby a k podpoře hospodářského růstu musí být boj proti HIV/AIDS, TBC a malárii a proti zanedbávaným nemocem a mrzačení ženských pohlavních orgánů; zdůrazňuje, že činnost EU musí být navržena, aby se orientovala na znevýhodněné a zranitelné skupiny; Jednotlivé země Súdán 32. vyzývá Radu, Komisi a členské státy, aby přijaly plnou odpovědnost a co nejvíce se zasadily o ochranu lidí v oblasti Dárfúr před humanitární katastrofou způsobenou soustavným porušováním příměří všemi stranami, zejména násilím na civilním obyvatelstvu a útoky na pracovníky poskytující civilistům pomoc; 33. je vážně znepokojen vývojem situace v Dárfúru a vyzývá súdánskou vládu, aby zabránila arabským džandžavídským milicím v násilnostech na civilním obyvatelstvu; naléhavě žádá súdánské orgány, aby bez dalších odkladů usnadnily rozmístění mezinárodních sil složených ze sborů AU a OSN, a vyzývá ke stanovení data zahájení tohoto rozmisťování; 34. lituje toho, že podle zdrojů OSN došlo za posledních šest měsíců k přímému útoku ozbrojených skupin na třicet uprchlických táborů nevládních organizací a OSN a dvanáct humanitárních pracovníků bylo zabito; 35. vyzývá všechny strany konfliktu, aby si uvědomily, že jsou povinny dodržovat humanitární právo a umožnit humanitárním pracovníkům plný, bezpečný a neomezený přístup k všem potřebným lidem v Dárfúru a zabezpečit poskytování humanitární pomoci, zejména tzv. vnitřním uprchlíkům; 36. vyzývá k uplatnění režimu cílených ekonomických sankcí Rady bezpečnosti OSN, který zahrnuje zákaz cestovat, zmrazení aktiv a hrozbu ropného embarga; požaduje, aby bylo poskytnuto vybavení nutné k prosazení bezletové zóny nad Dárfúrem, která byla zřízena rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1591 (2005); 37. zdůrazňuje nutnost urychleně v praxi naplnit rozhodnutí súdánské vlády a OSN o rozmístění mezinárodních sil složených ze sborů AU a OSN, aby byla zvýšena bezpečnost a zlepšena ochrana civilního obyvatelstva, a vyzývá k brzkému rozmístění těchto jednotek; 38. vyzývá mezinárodní společenství, zejména OSN, EU a její členské státy, Spojené státy americké, Čínu, Indii, Ligu arabských států a AU, k zahájení mírových rozhovorů s cílem zlepšit Dárfúrskou mírovou dohodu a učinit ji přijatelnou pro všechny strany, tak aby se s ní mohly identifikovat; 39. zdůrazňuje, že neúspěch při řešení konfliktu v Dárfúru by měl dalekosáhlé důsledky nejen pro oblast východní Afriky, ale i pro ostatní relativně stabilní části Afriky, zejména pro střední Afriku a oblast Velkých jezer; 40. vyzývá mezinárodní společenství, aby se nezaměřovalo výlučně na konflikt v Dárfúru, ale i na ostatní konfliktní situace v Súdánu, a zejména aby uznalo křehkost míru v jižním Súdánu, jež je výsledkem pomalého provádění Souhrnné mírové dohody a vysokého rizika destabilizace způsobeného napětím mezi severem a jihem, konflikty mezi kmeny a šíření držení zbraní v celé společnosti; Somálsko 41. odsuzuje zahraniční intervence v Somálsku a žádá etiopskou vládu, aby stáhla ze země své vojenské jednotky; podporuje vyslání mírových sil AU v rámci komplexní politické dohody mezi stranami konfliktu, která povede k vytvoření vlády národní jednoty, která by byla schopna zapojit tu část Svazu islámských soudů, která je otevřena mírovému urovnání konfliktu a usmíření, a klanové vůdce, kteří nejsou v současné vládě; 42. zastává názor, že mírová mise AU v Somálsku (AMISOM) by měla být zasazena do kontextu širšího politického procesu, který by měl jak podporu obyvatelstva, tak pevně daný mandát, dostatečnou kapacitu, jednoznačné cíle a ústupovou strategii; 43. vítá podporu, kterou EU poskytuje operaci AMISOM, avšak zdůrazňuje, že příspěvek EU by měl být poskytnut pouze tehdy, zahájí-li somálské orgány proces politického dialogu a usmíření za účasti všech stran a začnou rychle řešit otázky usmíření, budování institucí a zajištění míru pro somálský lid; 44. zdůrazňuje, že ústřední úlohu hraje politický dialog za účasti všech stran, který povede k usmíření a k rekonstrukci země; vítá závazek prozatímní federální vlády Somálska, že svolá širokou konferenci o usmíření (Národní kongres o usmíření), jíž se zúčastní různé klany, náboženská společenství, organizace občanské společnosti, obchodní komunity a vůdčí političtí představitelé; zdůrazňuje, že cesta vpřed vede přes ustavení důvěryhodné vlády zastupující všechny občany; 45. žádá, aby byla přehodnocena úloha Mezinárodní kontaktní skupiny pro Somálsko, jíž se účastní EU, Itálie, Švédsko, Spojené království, OSN, AU, IGAD, Liga arabských států, Norsko, Spojené státy americké, Keňa a Tanzánie a která byla vytvořena v květnu 2006 jako fórum pro koordinaci činností mezinárodního společenství v Somálsku zaměřených na otázky veřejné správy a budování institucí, humanitární pomoc vysídleným osobám a obyvatelstvu, jež ji potřebuje, a zlepšení regionální stability a bezpečnosti; 46. vyzývá přechodnou federální vládu Somálska, aby zrušila výjimečný stav a znovu uvedla do funkce předsedu parlamentu, což jsou nezbytné předpoklady k zahájení procesu národního usmíření; 47. zdůrazňuje naléhavou potřebu, aby přechodná federální vláda Somálska za účelem rychlého dosažení politické stability a zajištění bezpečnosti na místní úrovni ustavila na základě zastupitelského principu správní orgány klíčových měst včetně Mogadiša a Kismaya, opustila záměr přinutit bojující strany k odevzdání zbraní, zejména v Mogadišu, a namísto toho vyjednala plán dobrovolného složení zbraní; 48. domnívá se, že požadavek Somalilandu na nezávislost by měl být posuzován v rámci celkových bezpečnostních souvislostí Somálska; Etiopie 49. vyzývá Radu a Komisi, aby naléhaly na etiopskou vládu, aby oznámila celkový počet osob, které jsou v této zemi ve vazbě, umožnila Mezinárodnímu výboru Červeného kříže tyto osoby navštívit a povolila všem zadržovaným osobám přístup k jejich rodinám, právní pomoci a lékařské péči nezbytné vzhledem k jejich zdravotnímu stavu a aby okamžitě a bezpodmínečně propustila všechny politické vězně, tj. novináře, odboráře, zastánce lidských práv a obyčejné občany, a plnila své závazky v oblasti lidských práv, demokratických zásad a právního státu; 50. vyzývá Etiopii, aby urychlila proces demarkace a delimitace svých hranic, jak byly stanoveny Komisí OSN pro státní hranice; Eritrea 51. žádá Radu a Komisi, aby zakročily proti eritrejské vládě, která musí propustit všechny politické vězně, rychle postavit zadržované osoby obviněné z konkrétních trestných činů před řádný soud a oznámit místo, kde jsou zadržovány osoby vězněné v tajných věznicích; 52. vybízí prezidenta Eritreje, aby udržoval časté kontakty s představiteli EU a velvyslanci různých členských států v Eritreji; Uganda 53. vyzývá Radu a Komisi, aby napomohly mírovému procesu v severní Ugandě, který vyžaduje, aby všechny strany konfliktu prokázaly, že se k mírovému procesu upřímně a trvale hlásí a že respektují dohodu o příměří, a aby skoncovaly s nepřátelskou a provokativní propagandou; 54. vyzývá k zahájení procesu skutečného usmíření, v jehož rámci bude třeba označit pachatele válečných zločinů; zdůrazňuje, že při stíhání osob, které se dopustily válečných zločinů, hraje ústřední úlohu Mezinárodní trestní soud; vyzývá Radu a Komisi, aby podporovaly místní procesy alternativního řešení sporů a usmíření v severní Ugandě a rovněž mezi obyvateli severu a zbytku země; * * * 55. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a členským státům Evropské unie a OSN, Africké unii a Mezivládnímu úřadu pro rozvoj. [1] Úř. věst. C 46, 24.2.2006, s. 1. [2] Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. [3] Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 27. [4] Přijaté texty, P6_TA(2007)0052. [5] Přijaté texty, P6_TA(2006)0387. [6] Úř. věst. C 293 E, 2.12.2006, s. 320. [7] Úř. věst. C 133 E, 8.6.2006, s. 96. [8] Úř. věst. C 140 E, 9.6.2005, s. 153. [9] Přijaté texty, P6_TA(2006)0322. [10] Úř. věst. C 293 E, 2.12.2006, s. 316. [11] Členy EAC jsou Uganda, Keňa a Tanzánie. [12] Členy COMESA jsou všechny země Afrického rohu s výjimkou Somálska. [13] Členy jsou Burundi, Konžská demokratická republika, Egypt, Eritrea, Etiopie, Keňa, Rwanda, Súdán, Tanzánie a Uganda. [14] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1905/2006 ze dne 18. prosince 2006, kterým se zřizuje finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci (Úř. věst. L 378, 27.12.2006, s. 41). --------------------------------------------------