CS Úřední věstník Evropské unie C 353/15

Zveřejnění žádosti podle čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin

2013/C 353/08

Tímto zveřejněním se přiznává právo podat proti žádosti námitku podle článku 51 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (1).

JEDNOTNÝ DOKUMENT

NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 510/2006

o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (2)

„PIRANSKA SOL“

ES č.: SI-PDO-0005-01098-27.02.2013

CHZO ( ) CHOP ( X )

1. Název

„Piranska sol“

2. Členský stát nebo třetí země

Slovinsko

3. Popis zemědělského produktu nebo potraviny

3.1 Druh produktu

Třída 1.8 Ostatní produkty přílohy I Smlouvy (koření atd.)

3.2 Popis produktu, k němuž se vztahuje název uvedený v bodě 1

„Piranska sol“ je mořská sůl získávaná výhradně ze solných pánví Sečovlje a Strunjan. Produkuje se na přírodní vrstvě složené z řas a minerálů (tzv. petola), což výrazně ovlivňuje barvu a jakost tohoto produktu. Sůl se produkuje tradičně již více než 700 let za použití tradičních nástrojů, pouze ručně a sbírá se každodenně. Díky dennímu vyhrabávání soli se u produktu „Piranska sol“ vyvíjejí menší, nepříliš tvrdé krystaly o velikosti, která není obvykle větší než 6,3 mm.

Během krystalizace se vytvářejí bílé až šedé krystalky soli, které mohou obsahovat zbytky nečistot přírodního původu. Metoda sběru způsobuje, že krystalky soli jsou jemné a rychle se rozpouštějí. Při mletí mají zrnka soli zřetelné aroma moře.

Solný květ („fleur de sel“) produktu „Piranska sol“ krystalizuje na povrchu solného roztoku v krystalizačních nádržích, což mu dodává charakteristickou krystalickou strukturu s malým obsahem mořské vody. Tvar krystalů a obsah slané vody napomáhají rychlému rozpouštění.

Parametr Hodnota Jednotka Objemová hustota před uskladněním max. 950 kg/m3 NaCl (v suchém stavu) min. 95 % Mg2+ min. 0,2 % Ca2+ min. 0,1 % Olovo (Pb) < 2 mg/kg Kadmium (Cd) < 0,5 mg/kg Arsen (As) < 0,5 mg/kg Rtuť (Hg) < 0,1 mg/kg Měď (Cu) < 2 mg/kg

3.3 Suroviny (pouze u zpracovaných produktů)

—

3.4 Krmivo (pouze u produktů živočišného původu)

—

3.5 Specifické kroky při produkci, které se musejí uskutečnit ve vymezené zeměpisné oblasti

Všechny fáze produkce produktu „Piranska sol“ od využívání základní struktury solné pánve přes přípravu „petoly“ až po zpracování soli (napouštění solných nádrží, výrobu solného roztoku, krystalizaci, ruční vyhrabování, dekantaci, sušení, mletí a prosévání) musí probíhat ve vymezené zeměpisné oblasti.

3.6 Zvláštní pravidla pro krájení, strouhání, balení atd.

—

3.7 Zvláštní pravidla pro označování

—

4. Stručné vymezení zeměpisné oblasti

„Piranska sol“ se vyrábí na slovinském pobřeží v zeměpisné oblasti přírodního parku Sečoveljské saliny a přírodní rezervace Strunjan v obcích Piran a Izola.

5. Souvislost se zeměpisnou oblastí

5.1 Specifičnost zeměpisné oblasti

Klima této zeměpisné oblasti je středomořské. Vzhledem k terénu a otevřenosti zálivu a údolí vůči hlavním směrům větrů je poměr dešťů a denního odpařování v obou solných pánvích ve srovnání s okolními oblastmi vyváženější. K nejdůležitějším větrům patří teplý mistrál vanoucí přes den směrem od moře do údolí a bóra, která vane v noci v opačném směru.

Dno solných pánví tvoří mladé usazeniny – organické jílovité bahno – které přináší do Sečovlje řeka Dragonja a do Strunjanu potok Roja. Tento sediment je hlavním materiálem použitým pro vybudování struktury solných pánví, tedy hrází a kanálů. Dno odpařovacích nádrží tvoří jíl, zatímco krystalizační nádrže mají jílovité dno vytvořené mladými sedimenty, což na něm umožňuje vypěstovat vysoce kvalitní vrstvu „petoly“. „Petola“ je zvláštností solných pánví Sečovlje a Strunjan.

První písemný záznam o piranských solných pánvích pochází už z roku 804. Zakládací listina města Piran z roku 1274, z níž se zachovaly jen některé části, obsahuje řadu předpisů týkajících se solných pánví a potvrzuje právo města sůl produkovat a prodávat. Statuty města Piran z roku 1358 uvádějí, že vzhledem k hnědému zbarvení, kterou dodává soli „Piranska sol“ jíl, je nutné solné nádrže opravit. Za pomoci pracovníků vyrábějících sůl na ostrově Pag se začala sůl produkovat na „petole“, čímž se její kvalita zlepšila a sůl byla čistší a bělejší.

Nestabilní situace začátkem 18. století vedla po 300 letech pokroku a rozvoje k úpadku piranských solných pánví. V 19. století se solné pánve dostaly pod rakousko-uherskou správu, produkce soli přestala být omezována, zvýšily se prodejní ceny a byl zaveden povinný nákup veškeré vyrobené soli. Solné pánve tak opět získaly své původně výsadní postavení. Po pádu rakousko-uherské monarchie připadly solné pánve Itálii a později Jugoslávii.

5.2 Specifičnost produktu

Pro výrobu produktu „Piranska sol“ je charakteristické dodržování více než sedmsetleté tradice.

Jeho hlavním rysem je produkce na „petole“, základní vrstvě, která se připravuje přesně stanoveným postupem, včetně správného podkladu pro samotnou „petolu“, od konce předchozí sezóny až do počátku krystalizace. „Petola“ je 1 cm silná, uměle vypěstovaná vrstva sestávající ze sinic, sádry, uhličitanů a v menší míře také z jílu. „Petola“ má dvojí úlohu – zaprvé zabraňuje mísení soli s bahnem, čímž se dosáhne čistší a bělejší soli, a zadruhé působí jako biologický filtr, který zamezuje tomu, aby se v krystalcích soli usazovaly stopové prvky těžkých kovů. „Petola“ musí být stejné výšky, aby vrstva solného roztoku nebyla hluboká a zůstávala rovnoměrná.

Pro produkt „Piranska sol“ je rovněž charakteristické, že sběr probíhá každý den formou ručního shrabávání krystalů na malé kuželovité kupy. Denní vyhrabávání krystalů za použití tradičního nástroje (dřevěných hrábí zvaných „gavero“) zabraňuje tomu, aby se z krystalů vytvořila silná tvrdá vrstva, což je typické pro mechanicky sbíranou mořskou sůl. Vytvořené krystalky, které často obsahují malé množství původní mořské vody, jsou proto lehčí a jemnější. Velikost krystalků není obvykle větší než 6,3 mm. „Piranska sol“ se nerafinuje ani neproplachuje, její minerální složení je tudíž přirozeně vyvážené a bez přídavných látek.

5.3 Příčinná souvislost mezi zeměpisnou oblastí a jakostí nebo vlastnostmi produktu (u CHOP) nebo specifickou jakostí, pověstí nebo jinou vlastností produktu (u CHZO)

V průběhu století se technika produkce soli z mořské vody ustálila na používání nádrží s postupným odpařováním. Základní technologie zůstala dodnes nezměněná a rozdíly mezi jednotlivými solnými pánvemi ve Středozemí jsou ve velké míře způsobeny klimatickými, geologickými a místními environmentálními podmínkami. Nejvýznamnější rozdíly spočívají v metodách sběru soli v krystalizačních nádržích, kde vývoj celého procesu závisí hlavně na mikroklimatu konkrétních solných pánví. V příznivých klimatických podmínkách lze využít nepřetržitého procesu krystalizace, zatímco ve špatných klimatických podmínkách s rizikem letních bouřek a silných srážek se sůl musí sklízet každý den. To je i případ piranských pánví. Tradiční produkce soli „Piranska sol“ se během historie solných pánví sice několikrát změnila, ale v důsledku klimatických podmínek a díky mnohaletým zkušenostem pracovníků se vyvinul a udržel denní sběr. Každodenní sběr soli znamená, že vrstva solných krystalů na dně nádrže je pouze několikamilimetrová přibližně ve velikosti samotných krystalů. Díky metodě každodenního vyhrabávání má sůl svoji charakteristickou krystalickou formu a často obsahuje původní mořskou vodu. Její krystaly jsou lehčí a jemnější než krystaly mořské soli vyloučené v tvrdé vrstvě.

Během produkce soli „Piranska sol“ se při práci s jílem, při přípravě podkladu pro „petolu“, při jejím pěstování a péči o ni používají tradiční ruční techniky. Používají se dřevěné nástroje, které nejsou chemicky ošetřeny ani natřeny. Při sběru solného květu se používá velmi lehký nástroj.

Za klidného počasí krystalizuje solný květ na povrchu krystalizačních nádrží ve formě tenké, jemné vrstvičky. Krystaly mají výrazně pyramidální strukturu a obsahují trochu vody, čímž se mnohem rychleji rozpouštějí.

Ve 14. století byly solné pánve v Pagu mnohem modernější než v Piranu a proslavily se svou bílou solí produkovanou na základní vrstvě zvané „petola“. Protože v té době měla sůl z piranských solných pánví nahnědlý odstín způsobený jílem, dostali pracovníci solných pánví v Pagu povolení vybudovat v Piranu stejné pánve jako v Pagu, tj. s produkcí soli na „petole“ (Statut města Piran z roku 1358). Tradiční proces přípravy „petoly“ na jílovitém podkladu byl jedním z největších objevů 14. století a výrazně přispěl ke kvalitě a barvě produkované soli. Jíl přinášela do Sečovlje řeka Dragonja a do Strunjanu potok Roja z flyšové pahorkatiny Šavrinski Gričevje ve vnitrozemí. Od té doby byla „Piranska sol“ pro svoji čistotu a bílou barvu bez příměsi jílu ceněna jako důležitý obchodní artikl v celé široké zeměpisné oblasti.

Při produkci této soli převažuje ruční práce. Během generací přizpůsobily rodiny drobných zemědělců z okolí solných pánví a obyvatelé Piranu svůj život sezónním pracím v těchto pánvích a své znalosti si předávali z generace na generaci. Zkušenosti a znalosti – uchovávání celého místního prostředí, zvláštní techniky přípravy solných nádrží, zejména pravidelné kroky při produkci „petoly“ během celého roku, metoda sběru soli, její přesun, napouštění a doplňování nádrží správným množstvím solného roztoku o správné koncentraci – to vše významně přispělo ke konečné jakosti a charakteristickým rysům produktu „Piranska sol“.

Její pověst a vysokou kvalitu potvrzuje řada literárních děl, brožur a článků ve slovinském i cizím tisku (např. Gambero Rosso, New Western Cuisine, the Slovenia Times, WaSaBi a the New York Times).

„Piranska sol“ se po celá staletí produkuje v dokonalém souladu s okolním prostředím, jemuž dodává přírodní i kulturní hodnotu.

Odkaz na zveřejnění specifikace

(čl. 5 odst. 7 nařízení (ES) č. 510/2006 (3))

http://www.mko.gov.si/fileadmin/mko.gov.si/pageuploads/podrocja/Varna_in_kakovostna_hrana_in_krma/zasciteni_kmetijski_pridelki/Specifikacije/Piranska_sol_spec-nova_potrjena_2012.pdf

(1) Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) Úř. věst. L 93, 31.3.2006, s. 12. Nahrazeno nařízením (EU) č. 1151/2012.

(3) Viz poznámka pod čarou 2.