DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

V návaznosti na rozhodnutí o liberalizaci vízového režimu pro země západního Balkánu navrhla Komise v roce 2011 zavést v nařízení Rady (ES) č. 539/2001 „vízovou ochrannou doložku“, která by umožňovala bezodkladně a na základě řádně definovaných kritérií dočasně pozastavit na krátké období osvobození od vízové povinnosti pro státní příslušníky třetí země, aby tak bylo možné řešit případné problémy, kdy jeden nebo více členských států čelí náhlému a podstatnému nárůstu nelegální migrace, neodůvodněných žádostí o azyl nebo zamítnutých žádostí o zpětné převzetí předložených členskými státy dotčené třetí zemi.

Dne 11. prosince 2013 přijaly Evropský parlament a Rada nařízení (EU) č. 1289/2013, které změnilo nařízení (ES) č. 539/2001 tím, že zavedlo tzv. „mechanismus pozastavení“ a upravilo stávající mechanismus vzájemnosti.

Jak je uvedeno v článku 1a nařízení (ES) č. 539/2001 tento mechanismus pozastavení umožňuje v mimořádné situaci, jakožto krajní případ, dočasně pozastavit osvobození od vízové povinnosti pro státní příslušníky třetí země. Tento mechanismus může spustit kterýkoli členský stát na základě oznámení Komisi, že se během šestiměsíčního období potýká ve srovnání se stejným obdobím předchozího roku či obdobím posledních šesti měsíců před zavedením osvobození od vízové povinnosti pro uvedenou zemi s okolnostmi, které vedou k mimořádné situaci, již tento členský stát není schopen sám vyřešit.

Těmito okolnostmi je konkrétně podstatný a náhlý nárůst počtu:

–státních příslušníků uvedené třetí země, o nichž se zjistí, že v daném členském státě pobývají neoprávněně;

–neodůvodněných žádostí o azyl podaných státními příslušníky uvedené třetí země, jestliže takový nárůst vede ke zvláštním tlakům na azylový systém členského státu;

–zamítnutých žádostí o zpětné převzetí předložených členským státem uvedené třetí zemi ohledně jejích státních příslušníků.

V oznámení Komisi musí členský stát uvést důvody pro spuštění tohoto mechanismu, poskytnout příslušné údaje a statistiky, jakož i vysvětlení předběžných opatření, která přijal k nápravě situace. Komise poté informuje Radu i Evropský parlament a posoudí danou situaci a rozsah problému (počet zasažených členských států, dopad na celkovou migrační situaci v Unii).

Komise může s ohledem na dopad, který by pozastavení osvobození od vízové povinnosti mělo na vnější vztahy Unie a jejích členských států s dotyčnou třetí zemí, a v úzké spolupráci s danou třetí zemí v zájmu nalezení alternativního dlouhodobého řešení, rozhodnout, že je třeba přijmout opatření. V takovém případě pak Komise musí do tří měsíců od obdržení oznámení přijmout prováděcí akt, jímž se dočasně pozastavuje osvobození státních příslušníků dotyčné třetí země od vízové povinnosti na dobu šesti měsíců.

Před koncem tohoto šestiměsíčního období musí Komise předložit zprávu Evropskému parlamentu a Radě. Ke zprávě může být připojen legislativní návrh na změnu nařízení (ES) č. 539/2001 za účelem přesunutí dané třetí země na seznam zemí s vízovou povinností (příloha I), čímž se státní příslušníci dané země podrobí stálé vízové povinnosti. V takovém případě lze prodloužit dočasné pozastavení zrušení vízové povinnosti nejvýše o dvanáct měsíců.

V kontextu současné migrační situace v Evropské unii a úspěšného dokončení několika dialogů o liberalizaci vízového režimu se sousedními zeměmi (Gruzií, Ukrajinou, Kosovem, Tureckem) vzneslo několik členských států otázku, zda stávající mechanismus pozastavení poskytuje nezbytnou flexibilitu pro přijetí opatření v určitých mimořádných situacích. Zejména tvrdily, že

–možné důvody pro pozastavení jsou příliš omezené a například nezahrnují situaci, kdy třetí země nespolupracuje při zpětném přebírání státních příslušníků třetí země, kteří přešli přes její území, je-li taková povinnost zpětného převzetí stanovena v dohodě o zpětném přebírání osob uzavřené mezi Unií nebo členským státem a dotčenou třetí zemí,

–oprávnění spustit mechanismus pozastavení prostřednictvím oznámení, které nařízení přiznává výhradně členským státům, by mělo být rozšířeno na Komisi,

–referenční období a lhůty jsou příliš dlouhé, což brání rychlé reakci v mimořádných situacích.

S ohledem na nedávné návrhy Komise na uvolnění vízového režimu s Gruzií, Ukrajinou, Tureckem a Kosovem a nedávná jednání s členskými státy se Komise rozhodla, že za účelem revize současného mechanismu pozastavení předloží návrh na změnu nařízení (ES) č. 539/2001.

Hlavním cílem je posílit mechanismus pozastavení, a to tak, aby pro členské státy bylo jednodušší oznámit okolnosti vedoucí k možnému pozastavení a aby Komisi bylo umožněno mechanismus spustit z vlastního podnětu. Konkrétně by používání tohoto mechanismu mělo být usnadněno zkrácením referenčních období a lhůt v zájmu rychlejšího postupu a rozšířením možných důvodů pozastavení, které by měly zahrnovat podstatný nárůst počtu zamítnutých žádostí o zpětné převzetí státních příslušníků třetích zemí, kteří přešli přes uvedenou třetí zemi, je-li taková povinnost zpětného převzetí stanovena v dohodě o zpětném přebírání osob uzavřené Unií nebo členským státem a dotčenou třetí zemí. Komise by rovněž měla mít možnost spustit daný mechanismus v případě, že třetí země nespolupracuje v oblasti zpětného přebírání, zejména pokud byla mezi danou třetí zemí a Unií uzavřena dohoda o zpětném přebírání osob.