Od roku 2014 byl společný rámec pro sledování a hodnocení rozšířen nad rámec rozvoje venkova tak, aby – poprvé – zahrnoval celou politiku. To vyzdvihlo řadu silných stránek:

Komplexní informace pro tuto zprávu poskytla rovněž průběžná hodnocení členských států týkající se jejich programů rozvoje venkova na období 2014–2020. Jejich hodnocení ex post, která mají být provedena v roce 2026, poskytnou vstupní informace pro neustálé posuzování výkonnosti SZP.

Hodnocení představují hlavní nástroj pro posouzení hmatatelných výsledků a dopadů politiky. Poskytují důkazy pro rozhodování a posilují transparentnost, osvojování znalostí a odpovědnost. Od roku 2014 do roku 2020 provedlo Generální ředitelství pro zemědělství a rozvoj venkova více než dvacet tematických hodnocení různých aspektů SZP . Hodnocení vycházejí z přípravných prací (podpůrných studií) provedených nezávislými externími dodavateli a z postřehů získaných během četných konzultací se zúčastněnými stranami.

To zahrnuje údaje o výstupech a výsledcích uvedené ve výroční zprávě o provádění SZP (shromážděné členskými státy) a údaje sledující kontext, v němž SZP působí, a to s využitím statistických údajů (především z Eurostatu). Periodicita údajů se liší v závislosti na zdroji.

Souhrnná produktivita faktorů v zemědělství EU vzrostla od roku 2013 do roku 2019 o 6 % (EU-27). SZP podpořila významné zvýšení produktivity práce (mezi roky 2013–2020 +24 %). Zvýšením celkového relativního objemu kapitálu, který je dostupný pro zemědělské podniky, a tudíž posílením jejich konkurenceschopnosti měla podpora investic zemědělských podniků nepřímý pozitivní dopad na jejich příjmy.

Špatné pracovní podmínky sezónních pracovníků v zemědělství někdy vedly k výzvám, aby byly platby SZP podmíněny dodržováním právních předpisů týkajících se pracovních podmínek. Ačkoli se rozdíl mezi příjmy ze zemědělské činnosti a průměrnou mzdou v celé ekonomice snížil, je i nadále značný. To oslabuje přitažlivost zemědělského hospodaření jako povolání a omezuje generační obměnu.

SZP na období 2014–2020 měla za následek významné přerozdělení přímých plateb menším zemědělcům a do oblastí s přírodními omezeními. Mezi roky 2017 a 2019 vzrostly platby na hektar pro zemědělce v nejmenší kategorii (se standardní produkcí v hodnotě nižší než 8 000 EUR) o 18 % v porovnání s obdobím 2011–2013.

Hodnocení byla založena na řádném a důsledném metodickém přístupu, včetně kvantitativních a kvalitativních analýz. Členské státy musely zjistit, jak získat důkazy pro zajištění větší orientace politiky na výsledky. Pro výdaje na rozvoj venkova však existovaly pouze kvantifikované cíle. Většina hodnocení nebyla s to vyčíslit příspěvek SZP k ukazatelům dopadů, a to kvůli omezeným údajům, časové prodlevě před tím, než se dopady projeví, vnějším faktorům a potížím při zjišťování příčinné souvislosti.

·nízká četnost: u některých ukazatelů jsou údaje dostupné pouze co čtyři až šest roků s časovými prodlevami mezi sběrem údajů a jejich zveřejněním,

Životní prostředí ovlivňuje mnoho vnějších faktorů a trvá určitý čas, než jsou patrné výsledky opatření. Posouzení čistého dopadu SZP v období 2014–2020, a tudíž příčinné souvislosti mezi provedenými opatřeními a výsledky je proto velmi obtížné. Neexistence příslušných ukazatelů ztěžuje odhad toho, jak SZP celkově prospěla krajině a přispěla k biologické rozmanitosti (ačkoli např. index polního ptactva vykazuje pomalejší pokles, není jasné, nakolik lze úbytek biologické rozmanitosti přičíst SZP). SZP má velký potenciál, pokud jde o prosazování postupů, které zlepšují kvalitu vody a půdy a omezují používání pesticidů a hnojiv na významné části orné půdy v EU. To prokazuje významný příspěvek politiky k trvalým změnám postupů zemědělců podporou meziplodin, zeleného porostu a plodin, které vážou dusík.

Nový program ekologizace, který přinesla reforma SZP z roku 2013, se snažil tuto záležitost řešit prostřednictvím dodatečné pobídky, a to spojením 30 % přímé podpory s postupy, které přispívají k udržitelnému hospodaření s přírodními zdroji. „Ekologizace“ byla úspěšná v tom, že zabránila dalšímu poškozování životního prostředí, pobídka ke změně zemědělských postupů (zejména povinnost týkající se diverzifikace plodin nebo zachování ploch využívaných v ekologickém zájmu) však nebyla pro všechny zemědělce důležitá. Ačkoli program ekologizace mohl potenciálně prosadit environmentální a klimatické postupy, díky rozhodnutí členských států a zemědělců se tento potenciál plně nevyužil.

Všechny zemědělské podniky dostávají základní platby bez ohledu na míru využívání vstupů. Tyto platby jsou proto často vnímány jako platby, jež jsou v rozporu s udržitelným hospodařením s přírodními zdroji. Toto vnímání ne vždy dokládají fakta. V důsledku oddělení podpory od produkce a jejího spojení s dodržováním standardních environmentálních a klimatických postupů nepředstavují základní platby pobídku k zvýšení intenzity produkce. To dokládá výše přímých plateb na hektar, kterou pobírá 10 % zemědělských podniků s nejintenzivnějším hospodařením, jež se snížily o 12 % na 451 EUR za hektar (mezi roky 2017 a 2019) oproti původní výši před reformou SZP v období 2011–2013. Naopak přímé platby pro 10 % nejextenzivněji hospodařících zemědělců v EU vzrostly o 23 %, a to na 154 EUR za hektar. Přímé platby ve výši 1 900 EUR na pracovníka v případě nejintenzivněji hospodařících zemědělských podniků jsou téměř o 78 % nižší než u zemědělských podniků s nejextenzivnějším hospodařením (7 700 EUR).

Vývoz EU sestává zejména z produktů s vysokou přidanou hodnotu, což podporuje zaručená kvalita a pověst produktů EU certifikovaných režimy jakosti EU. To producentům poskytuje jednoznačnou hospodářskou výhodu, pokud jde o uvádění na trh a vyšší tržby. Podpora propagačních programů byla účinná při zvyšování informovanosti o produktech EU a jejich zviditelňování, zejména na trzích s nejvyšším potenciálem růstu. Při podpoře konkurenceschopnosti byly účinné rovněž odvětvové politiky a politika EU v odvětví vína hrála úlohu při přechodu odvětví na zaměřování se na konkurenceschopnost a kvalitu namísto množství.

V roce 2019 připadalo na EU 18 % celosvětového vývozu zemědělsko-potravinářských výrobků. Po většinu období 2014–2020 oslabovaly konkurenční postavení sektoru zemědělských podniků v EU do jisté míry vnější faktory (včetně ruského zákazu dovozu produktů EU), obchod se zemědělsko-potravinářskými výrobky v EU však vykazoval vysoký stupeň odolnosti. Od roku 2018 se konkurenční postavení EU mírně zlepšilo a podíl EU na celosvětovém vývozu se zvýšil o jeden procentní bod.

Evropské inovační partnerství v oblasti zemědělské produktivity a udržitelnosti (EIP-AGRI) mělo pozitivní dopad díky využívání interaktivního inovačního modelu. Ten zahrnuje co nejlepší využívání různých druhů znalostí (praktické, vědecké, technické a organizační) a zapojuje uživatele výsledků projektů. Partnerství vedlo do září 2021 ke zřízení 2 085 operačních skupin (tj. místním interaktivním inovačním projektům).

Opatření v oblasti předávání znalostí, poradenství a inovací, která byla v období 2014–2020 přijata v rámci SZP, měla nízký podíl programování (3,5 % finančních prostředků přidělených na rozvoj venkova), poté zaznamenala prodlevy při provádění (rovněž kvůli administrativní zátěži), a tudíž nízké výdaje (po šesti letech bylo vynaloženo pouze 23 % plánovaných částek). Opatření se týkala přibližně 10 % zemědělských podniků a byla účinná při budování znalostí, zejména co se týče podmíněnosti a environmentální výkonnosti.

SZP usnadnila generační obměnu tím, že podpořila ekonomickou udržitelnost pracovních míst. To však samo o sobě nepostačuje k odstranění hlavních překážek vstupu do odvětví zemědělství, jimiž jsou přístup k půdě a kapitálu a přitažlivost pracovních a životních podmínek ve venkovských oblastech.

Pokles pracovních sil v zemědělství EU se zpomalil z –3,8 % ročně v období 2005–2011 na –1,4 % ročně mezi roky 2011 a 2019. Na konci roku 2019 činila zaměstnanost 9,1 milionu ekvivalentů plného pracovního úvazku. Stárnutí zemědělské populace představuje jednu z hlavních výzev, jíž zemědělské oblasti v EU čelí, neboť pouze 11 % zemědělců v EU je mladších 40 let (2016).

SZP poskytuje celkově širokou škálu nástrojů pro udržitelné hospodaření s přírodními zdroji a opatření v oblasti klimatu, členské státy však nevyužily všechny příležitosti ke zlepšení environmentální udržitelnosti hospodaření a zvýšení opatření v oblasti klimatu. SZP by mohla být účinnější se strategičtějším přístupem, cílenějšími opatřeními a financováním a v případě, že by příjemci byli ambicióznější při provádění a neomezovali změny na minimum.

Ačkoli jen velmi málo programů rozvoje venkova výslovně odkazuje na přizpůsobování se změně klimatu, roli přitom hraje řada opatření SZP. Velký význam má podpora, která je poskytována na rozmanitost plodin a systémy hospodaření, investice do přizpůsobování se novým klimatickým podmínkám, omezení eroze půdy a větší odolnost vůči záplavám vzhledem k rostoucímu počtu extrémních jevů, které mají negativní vliv na zemědělství.

Z analýzy vyplývá, že opatření ke zmírňování změny klimatu vyžadují především extenzivní systémy pastvy hospodářských zvířat, optimalizaci krmení, úpravu statkových hnojiv včetně anaerobního odbourávání a udržování zásob uhlíku zachováním trvalých travních porostů. Hlavní příspěvek systémů orné půdy představuje poskytování podpory plodinám, které vážou dusík (např. plochy využívané v ekologickém zájmu nebo vázaná podpora na bílkovinné plodiny), obhospodařování půdy s cílem chránit a zvýšit zásoby uhlíku v půdě a změny emisí N2O z půdy a statkových hnojiv. Obzvláště důležitá je ochrana půd s vysokým obsahem uhlíku na extenzivně obhospodařovaných plochách, jelikož u pastvin s intenzivním hospodařením nebo u zemědělských podniků hospodařících na orné půdě dosáhla SZP menšího snížení. To znamená, že velká pozornost je věnována ukládání uhlíku.

Emise skleníkových plynů ze zemědělství v EU od roku 1990 klesly o více než 20 %, od roku 2010 však stagnují. Ačkoli k dosažení klimatických cílů EU je i nadále nezbytné snižování celkových emisí v zemědělství, je třeba zdůraznit významné zvýšení efektivnosti produkce (tj. nižší emise na jednotku výstupu): zemědělská produkce od roku 2010 vzrostla o 9 %. To posiluje odolnost odvětví a potravinové zabezpečení.

Existuje prostor pro strategičtější využívání nástrojů SZP, nalezení více synergií a navázání na náležitě zavedené struktury pro výměnu znalostí a poradenství v některých členských státech.

4.Přechod k SZP založené na výkonnosti

1.8.Získané poznatky pro příští období SZP, 2023–2027

V roce 2021 schválily Evropský parlament a Rada novou podobu SZP, jež využívá mnoha poznatků odvozených z předchozí politiky v období 2014–2020.

Mezi deseti specifickými cíli nové SZP se na předních místech nachází prvek týkající se klimatu a biologické rozmanitosti. Nové zaměření na potraviny, zdraví a dobré životní podmínky zvířat zohledňuje výzvy, jimž čelí potravinářské systémy. V příštím období usiluje politika o modernizaci postupů, a to usnadněním výměny znalostí, inovací a digitalizace, což podporuje všechny cíle SZP v rámci tří dimenzí udržitelnosti (ekonomické, environmentální a sociální).

V rámci nové SZP musí každý členský stát začlenit všechny nástroje do jednoho plánu (strategického plánu SZP) a zahrnout je do důkazů. Nová SZP velkou měrou ukončuje univerzální přístup spočívající v přímé podpoře. Členské státy mohou postupovat při navrhování a kombinování nástrojů politiky pružněji. Pro zajištění účinných opatření v oblasti životního prostředí a klimatu, generační obměny a přerozdělení je pro tyto konkrétní oblasti vyhrazena určitá část podpory na úrovni EU.

Parlament a Rada zrušily některá omezení politiky na období 2014–2020 vztahující se na udržitelné hospodaření s přírodními zdroji a emise skleníkových plynů. Parlament a Rada posílily aspekty základních požadavků na platby SZP, odstranění nedostatků v ochraně zásob uhlíku, vysoce rozmanitých krajinných prvků a ochrany půdy. Existuje větší prostor pro dobrovolná opatření s ekologickými režimy v rámci přímých plateb, s přidáním nástroje pro dlouhodobý rozvoj venkova a s flexibilnějšími prémiemi na podporu dostatečné míry využití. Tyto změny by měly zemědělce přesvědčit, aby se zapojili do udržitelného zemědělství, namísto toho, aby jim říkali, jak to mají udělat. Jejich význam však bude záviset na kvalitě financovaných opatření. Pro lepší oslovení i větší využívání bude důležité snížení administrativní zátěže a zjednodušení postupů. Dodatečné záruky představují silné spojení s právními předpisy EU a povinnost členských států prokázat ve svých vnitrostátních plánech vyšší úroveň ambicí, než tomu bylo v předchozím období.

Politickou prioritou zůstává potravinové zabezpečení. Aby bylo zajištěno, že zemědělci jsou schopni produkovat potraviny všude v EU, představuje přímá podpora i nadále poměrně účinný nástroj k podpoře zemědělských příjmů v systému orientovaném na trh. Parlament a Rada schválily povinné přerozdělení 10 % přímých plateb členských států menším zemědělským podnikům. Snížení a omezení vysokých částek přímé podpory pro téhož příjemce je však pro členské státy i nadále dobrovolné. Poměrně obecná jsou také kritéria, která upravují, kdo může o přímé platby požádat.

S přihlédnutím k hodnocením a rostoucím obavám společnosti bude podpora SZP poprvé spojena s dodržováním základních sociálních a pracovních práv EU zemědělských pracovníků ze strany zemědělců.

Rostoucí přitažlivost zemědělských oblastí vyžaduje spojení této politiky s vnitrostátními politikami. Na takovémto integrovaném přístupu se musí zakládat zejména politika týkající se generační obměny v zemědělství, a to s podporou významného financování ze SZP.

Zemědělská politika musí být rovněž součástí větší transformace potravinářského systému, aby bylo dosaženo cílů, které prosazuje strategie „Od zemědělce ke spotřebiteli“ . Podobně dlouhodobá vize pro venkovské oblasti obsahuje mnoho poznatků získaných v souvislosti s územním rozvojem. To zase poskytuje další vstupní informace pro novou SZP.

Nový právní rámec představuje pevný základ, při přeměně cílů na skutečnost však bude od roku 2023 rozhodující kvalita strategických plánů a jejich provedení. Doporučení Komise z roku 2020 stanoví klíčové oblasti, na něž by se měly strategické plány zaměřit, se zohledněním cílů strategií Zelené dohody. Dalším milníkem v tomto procesu bude rok 2022, kdy bude Komise tyto plány posuzovat a schvalovat.

1.9.Nový rámec pro výkonnost, sledování a hodnocení

Nový rámec pro výkonnost a hodnocení má méně ukazatelů, jež jsou s ohledem na všechny oblasti a zdroje financování zjednodušeny. Rámec zahrnuje všechny cíle s kvantifikovanými cíli pro ukazatele výsledků, což umožní lepší sledování. Ukazatele výsledků vytvářejí vazby mezi opatřením EU a jeho účelem k měření pokroku při plnění cílů strategických plánů SZP. To poskytuje náležitý údaj o ročním pokroku, pokud jde o výkonnost SZP, k posouzení skutečného dopadu politiky však Komise používá rovněž podrobná hodnocení.

Nová SZP obsahuje řadu zlepšení směřujících ke zvýšení celkové kvality údajů: lepší využívání oznámení a statistik členských států; nové ukazatele týkající se biologické rozmanitosti, pesticidů a zdraví zvířat a nový družicový systém sledování plochy s cílem zvýšit spolehlivost ukazatelů výstupů. Budou se shromažďovat podrobnější údaje o zemědělských postupech a k dispozici budou lepší základní poznatky k objasnění příčinných souvislostí mezi cíli a ukazateli dopadů a výsledků. Nová SZP má omezit zátěž uloženou zemědělcům a správním orgánům tím, že zkoumá možnosti, jak sdílení údajů vylepšit.

Pro budoucí hodnocení budou první údaje o provádění politiky SZP na období 2023–2027 dostupné teprve v roce 2025. Vzhledem k problémům při slaďování politického cyklu s dobou potřebnou pro sběr údajů – včetně doby potřebné k tomu, aby se projevily účinky opatření EU – je důležité zaujmout k dostupnosti údajů a příspěvku hodnocení k posouzení výkonnosti dlouhodobý přístup.

5.Závěry

V období 2014–2020 zajistila opatření přijatá v rámci SZP přidanou hodnotu EU v ekonomické, environmentální, sociální a politické oblasti. To zahrnovalo zejména:

·podporu odpovídající životní úrovně zemědělců a řešení potřeb ve venkovských oblastech, zejména v odlehlých a řídce osídlených oblastech, tudíž posílení regionální a sociální soudržnosti,

·zajištění stálých dodávek bezpečných a zdravých potravin,