EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 25.4.2018 COM(2018) 241 final 2018/0114(COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterou se mění směrnice (EU) 2017/1132, pokud jde o přeshraniční přeměny, fúze a rozdělení (Text s významem pro EHP) {SWD(2018) 141 final}

{SWD(2018) 142 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU Odůvodnění a cíle návrhu Hospodářství EU potřebuje zdravé a prosperující společnosti, které mohou snadno působit na jednotném trhu. Tyto společnosti hrají klíčovou úlohu v podpoře hospodářského růstu, vytváření pracovních míst a přilákání investic v Evropské unii. Pomáhají zajišťovat vyšší ekonomickou i sociální hodnotu pro celou společnost. Aby bylo dosaženo tohoto cíle, společnosti musí pracovat v právním a správním prostředí, jež přispívá k růstu a je přizpůsobeno ke zvládání nových hospodářských a sociálních výzev globalizovaného a digitálního světa a současně také sledovat další oprávněné veřejné zájmy, jako je ochrana zaměstnanců, věřitelů a menšinových společníků a poskytnout orgánům veškerá nutná ochranná opatření pro boj proti podvodům či zneužívání. V souladu s uvedeným cílem předkládá Komise tento návrh společně s návrhem směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice (EU) 2017/1132, pokud jde o využívání digitálních nástrojů a postupů v právu obchodních společností – komplexní soubor opatření pro spravedlivá a moderní pravidla práva obchodních společností v EU jako klíčového faktoru umožňujícího plnění tohoto cíle. Svoboda usazování hraje zásadní roli v rozvoji jednotného trhu, neboť právnickým osobám umožňuje stabilně vykonávat hospodářské činnosti v jiných členských státech. Aby se podpořila přeshraniční mobilita společností v EU, je důležité vzít v úvahu jejich potřeby a charakteristiky. V EU existuje kolem 24 milionů společností, z nichž je přibližně 80 % společností s ručením omezeným. Asi 98–99% kapitálových společností jsou malé a střední podniky. V praxi však uplatňování práva usazování zůstává pro společnosti obtížné. Jedním z důvodů těchto potíží je skutečnost, že právo obchodních společností není dostatečně přizpůsobeno přeshraniční mobilitě v EU: neposkytuje společnostem, zejména malým a středním podnikům, optimální podmínky z hlediska jasného, předvídatelného a vhodného právního rámce, který by mohl vést ke zvýšené hospodářské aktivitě, zejména pro malé a střední podniky, jak to uznává strategie jednotného trhu z roku 2015. Restrukturalizace a transformace podniků, jako jsou přeshraniční přeměny, fúze a rozdělení, jsou součástí životního cyklu společností a představují pro ně přirozený způsob růstu, přizpůsobení se měnícímu prostředí a vyhledávání příležitostí na nových trzích. Současně nesou sebou rovněž následky pro zúčastněné strany společností, zejména pro zaměstnance, věřitele a akcionáře. Proto je důležité, aby ochrana zúčastněných stran držela krok s neustále rostoucí nadnárodní dimenzí podnikatelské sféry. V současné době však právní nejistota, částečná nepřiměřenost a také nedostatek pravidel upravujících některé přeshraniční operace společností znamená, že neexistuje jasný rámec pro zajištění účinné ochrany těchto zúčastněných stran. V této situaci ochrana poskytovaná zúčastněným stranám může být proto neefektivní nebo nedostatečná. Přeshraniční operace společností mohou být také usnadněny právním prostředím, které vytváří důvěru v jednotný trh poskytováním ochranných opatření proti zneužití. Z toho důvodu je důležité uvolnit potenciál jednotného trhu odstraněním překážek pro přeshraniční obchod, usnadněním přístupu na trhy, zvýšením důvěry a stimulováním hospodářské soutěže a současně poskytnout účinnou a přiměřenou ochranu zúčastněným stranám. Cíl tohoto návrhu je dvojí: poskytnout konkrétní a komplexní postupy pro přeshraniční přeměny, rozdělení a fúze v zájmu podpory přeshraniční mobility v EU a zúčastněným stranám společností současně zajistit náležitou ochranu v zájmu zabezpečení spravedlnosti jednotného trhu. Takové opatření je součástí vytváření hlubšího a spravedlivějšího jednotného trhu, který je jednou z priorit současné Komise. Přeshraniční přeměny Přeshraniční přeměna poskytuje účinné řešení pro společnosti, které se chtějí přemístit do jiného členského státu, aniž by ztratily svou právní subjektivitu, nebo musely znovu sjednávat své obchodní smlouvy. Přeměna je zajímavá zejména pro malé podniky, které nemají dost finančních prostředků pro vyhledávání drahého právního poradenství a provedení přeshraniční fúze. Toto odůvodnění se vztahuje zejména na přeshraniční přeměny na pozadí poslední judikatury Evropského soudního dvora. Soudní dvůr Evropské unie měl za to, že svoboda usazování obsažená v článku 49 SFEU znamená právo společností usazených v členském státě přemístit své sídlo do jiného členského státu prostřednictvím přeshraniční přeměny, aniž by ztratily svou právní subjektivitu. Zejména v posledním rozsudku ve věci Polbud Evropský soudní dvůr potvrdil právo společností provádět přeshraniční přeměny na základě svobody usazování. Evropský soudní dvůr byl toho názoru, že svoboda usazování je použitelná, když se samotné statutární sídlo bez skutečného sídla přemístí z jednoho členského státu do druhého, pokud členský stát nového zápisu společnosti schválí zápis společnosti do rejstříku, i když v něm společnost nevykonává hospodářskou činnost: v tomto případě článek 49 SFEU nevyžaduje takovou hospodářskou činnost jako nezbytný předpoklad pro její použitelnost. Evropský soudní dvůr rovněž připomenul, že při neexistenci harmonizace jsou členské státy oprávněny rozhodnout o kolizním kritériu pro společnost podle svého vnitrostátního práva, a tedy vůči přicházejícím společnostem uplatnit vlastní požadavky na založení společnosti. Evropský soudní dvůr dále připomenul svou předcházející judikaturu, přičemž skutečnost, že statutární či skutečné sídlo společnosti bylo zřízeno v souladu s právními předpisy členského státu s cílem využít výhodnějších právních předpisů, nepředstavuje jako taková zneužití. Ve věci Polbud bylo rozhodnuto, že vnitrostátní pravidlo, které nařizuje likvidaci společnosti jako nezbytnou podmínku pro její přeshraniční přemístění, je neodůvodněné, představuje neúměrné omezení a je tedy nezákonné. Rozsudek ve věci Polbud vysvětlil souvislosti přeshraničních přeměn. Evropský soudní dvůr jako orgán soudní moci však nemůže vytvořit žádný postup pro provádění takových přeměn, nebo stanovit související hmotněprávní podmínky. Když neexistuje harmonizace EU týkající se přeshraničních přeměn, vnitrostátní právní předpisy mohou stále ještě stanovit pravidla pro postup, který se musí dodržet, a pro ochranu menšinových společníků, věřitelů nebo zaměstnanců, nebo pro boj proti zneužití daní nebo jiného zneužití v případě přeshraniční přeměny společnosti. Je však nutné v každém jednotlivém případě posoudit, zda jsou tato pravidla v souladu s právem EU, zejména s právem usazování. Vede to k neuspokojivé situaci z hlediska právní jistoty, která negativně ovlivňuje společnosti, zúčastněné strany a členské státy. Společnosti, které chtějí přemístit své sídlo přes hranice, se v současné době musí opírat o právní předpisy členských států. Tyto právní předpisy, pokud existují, jsou často neslučitelné, nebo se obtížně spojují jeden s druhým. Kromě toho více než polovina členských států nestanoví žádná konkrétní pravidla umožňující přeshraniční přeměny. Má to negativní dopad zejména na malé a střední podniky, neboť ty mají často nedostatek finančních prostředků pro provedení přeshraničních postupů pomocí nákladných a komplikovaných alternativních metod. Znamená to rovněž, že ochrana zúčastněných stran, jako jsou zaměstnanci, věřitelé nebo menšinoví společníci, je často neúčinná nebo nedostatečná z důvodu chybějících, překrývajících se nebo rozporných pravidel. Pokud jde o ochranu zaměstnanců, za neexistence harmonizovaných ochranných opatření pro práva účasti zaměstnanců by společnosti mohly využít přeshraniční přeměnu a neexistenci příslušných záruk pro práva účasti zaměstnanců, když se přemisťují do jiného členského státu, ke snížení úrovně účasti nebo k jejímu zrušení. Kromě toho neexistence harmonizovaných pravidel může vést také ke zvýšenému využívání společností tvořených pouhou poštovní schránkou pro podvodné účely, což například v nejzávažnějších případech umožňuje organizacím organizovaného zločinu utajit a zastírat skutečné vlastníky společností za účelem praní výnosů z trestné činnosti. Normotvůrce EU musí proto zasáhnout a poskytnout pravidla pro přeshraniční přeměnu s odpovídajícími a přiměřenými ochrannými opatřeními pro zaměstnance, věřitele a společníky, aby se vytvořil dynamický a spravedlivý jednotný trh. Evropský parlament už k tomu vydal výzvu. Je důležité zejména, aby pracovníci nebo jejich zástupci byli zapojeni do postupu v souladu se zásadou č. 8 pilíře evropských sociálních práv: měli by být především včas informováni o otázkách, které se jich týkají v souvislosti s přeshraničními přeměnami společností a tyto otázky by se s nimi měly projednat. Mobilita společnosti musí jít ruku v ruce s ochranou práv stanovených vnitrostátními sociálními a pracovně právními předpisy. Vzhledem k probíhajícím jednáním jsou hlavní cíle harmonizovaných pravidel pro přeshraniční přeměny dvojí: – umožnit společnostem, zejména mikropodnikům a malým podnikům, uskutečnit přeshraniční přeměnu řádným, efektivním a účinným způsobem; – vhodně a přiměřeně chránit nejvíce postižené zúčastněné strany, jako jsou zaměstnanci, věřitelé a společníci.

Návrh by umožnil společnostem uskutečnit přeshraniční přeměnu změnou jejich právní formy jednoho členského státu na podobnou právní formu druhého členského státu. Tím by se mělo zajistit, že si společnosti zachovají svou právní subjektivitu v průběhu celého procesu, aniž by se musely zrušit nebo zlikvidovat ve výchozím členském státě a vytvořit nový subjekt v cílovém členském státě. Cílem je poskytnout konkrétní, strukturovaný a mnohovrstevný postup pro přeshraniční přeměny, který zajistí kontrolu zákonnosti přeshraniční přeměny, za prvé, ze strany příslušného orgánu výchozího členského státu a za druhé, cílového členského státu vzhledem ke všem příslušným skutečnostem a informacím. Rozhodujícím prvkem postupu je, že by zamezil přeshraniční přeměně, u níž se zjistilo, že představuje zneužití, a to zejména v případech, kdy představuje umělou konstrukci s cílem získat neoprávněné daňové zvýhodnění nebo nadměrně omezit zákonná nebo smluvní práva zaměstnanců, věřitelů nebo menšinových společníků. Prvním krokem v postupu by byla příprava projektu přeshraniční přeměny a dvě účelově zaměřené zprávy určené pro společníky a zaměstnance o důsledcích, které bude mít přeshraniční přeměna. Kromě toho střední a velké podniky by musely příslušný orgán požádat o určení nezávislého znalce, který by posoudil přesnost informací v projektu a zprávách zpracovaných společností. Písemná zpráva nezávislého znalce by poskytla také věcný základ posouzení, které má provést příslušný orgán, pokud jde kromě jiného o riziko zneužití uvedené výše. Zpráva znalce, která bude zveřejněna, nemůže obsahovat žádné důvěrné informace poskytnuté společností. Projekt a zprávy by se veřejně zpřístupnily a dotčené zúčastněné strany by k nim mohly dát své připomínky. Potom společnost přijme rozhodnutí na valné hromadě o tom, zda se má přeshraniční přeměna uskutečnit. Toto rozhodnutí spolu s příslušnými informacemi a dokumenty by posléze bylo předloženo příslušnému vnitrostátnímu orgánu výchozího členského státu, který je odpovědný za rozhodnutí, zda vydá osvědčení předcházející přeměně, či nikoliv. Kontrola prováděná tímto orgánem by se skládala ze dvou možných fází: během první fáze omezené na jeden měsíc by příslušný orgán přezkoumal, zda je přeshraniční přeměna zákonná. Orgán by určil, jestli jsou splněny všechny podmínky pro přeshraniční přeměnu stanovené ve směrnici a vnitrostátních právních předpisech, včetně kromě jiného, zda je společnost solventní, zda nezbytná většina společníků schválila přeměnu na valné hromadě a zda jsou zaměstnanci, menšinoví společníci a věřitelé chráněni v rozsahu stanoveném ve směrnici. Během této fáze by orgány rovněž určily, zda jde o umělou konstrukci. Pokud na konci jednoměsíční lhůty stanovené pro první fázi šetření nemá orgán žádné připomínky, vydá potvrzení předcházející přeměně. Je-li na konci jednoměsíční lhůty jisté, že přeshraniční přeměna je nezákonná, odmítne vydat osvědčení předcházející přeměně. Alternativně, má-li na konci jednoměsíční lhůty vážné obavy, že přeměna může být nezákonná, informuje společnost, že provede hloubkové posouzení týkající se existence výše uvedeného zneužití. Důkladné přezkoumání musí být uzavřeno a konečné rozhodnutí musí být přijato do dvou měsíců. Pokud je po takové kontrole vydáno osvědčení předcházející přeměně, bylo by neprodleně doručeno příslušnému orgánu cílového členského státu. Cílový členský stát by potom provedl kontrolu té části postupu, která se řídí jeho právními předpisy. Příslušný orgán cílového členského státu zajistí, aby společnost, která je předmětem přeměny, dodržela ustanovení jeho vnitrostátních právních předpisů o zakládání společností (například když společnost má skutečné sídlo na jeho území), a případně aby úprava účasti zaměstnanců byla stanovena zákonným způsobem. Jakmile se provede kontrola zákonnosti, společnost by byla zapsána do rejstříku cílového členského státu a vymazána z rejstříku výchozího členského státu. Poté by přeměna nabyla právních účinků. Veškeré kontakty mezi rejstříky by se měly uskutečňovat prostřednictvím systému propojení obchodních rejstříků (BRIS). Přeshraniční fúze Společnost může chtít také využít svobodu usazování a získat přínos z příležitostí, které poskytuje jednotný trh, a to provedením přeshraniční fúze. Společnosti mohou uskutečňovat přeshraniční fúze z různých důvodů, včetně reorganizací skupiny, snížení organizačních nákladů a také kvůli obchodním aspektům získání vyšších výnosů z rozsahu, budování pevné obchodní značky nebo součinnosti mezi různými obchodními činnostmi. Zavedením směrnice o přeshraničních fúzích byl stanoven harmonizovaný postup na úrovni EU pro kapitálové společnosti. Vedl k podstatnému zvýšení aktivity v oblasti přeshraničních fúzí v EU a EHP. Počet přeshraničních fúzí se od roku 2008 do roku 2012 zvýšil o 173 %, což ukazuje, že postup uvedený ve směrnici značně zvýšil přeshraniční činnost. Zúčastněné strany (např. právnické firmy, obchodní rejstříky a odbory), s nimiž byly uskutečněny rozhovory pro studii 2013 o uplatňování směrnice, uvítaly nové postupy a procesní zjednodušení a oznámily nižší výdaje a kratší lhůty zásluhou harmonizovaného rámce. Avšak nehledě na celkové kladné posouzení, v hodnocení fungování směrnice o přeshraničních fúzích byly zjištěny některé problémy, jež omezují plnou efektivnost a účinnost existujících pravidel. Strategie jednotného trhu z roku 2015 zmínila nejistoty týkající se práv obchodních společností jako jednu z překážek, na něž si malé a střední podniky stěžují na jednotném trhu, a uvedla, že Komise by měla „prozkoumat potřebu aktualizovat stávající předpisy o přeshraničních fúzích a možnost doplnit je o pravidla přeshraničního rozdělení společností“. Evropský parlament zdůraznil kladné účinky směrnice, která usnadnila přeshraniční fúze mezi kapitálovými společnostmi v Evropské unii a snížila související náklady a správní postupy. Evropský parlament však rovněž konstatoval, že je nutné ji revidovat, aby se zlepšilo její fungování. Hlavní zjištěné překážky se týkají chybějící harmonizace hmotněprávních pravidel, zejména pro ochranu věřitelů a menšinových společníků, a také neexistence zrychleného postupu (tj. zjednodušených postupů pro méně „složité“ fúze). Kromě toho bylo konstatováno, že postup pro přeshraniční fúzi nespojuje dostatečně digitální nástroje a procesy (např. týkající se předkládání listin veřejným orgánům nebo jejich vzájemné sdílení). Bylo rovněž kritizováno, že zaměstnanci nejsou dostatečně informováni o podrobnostech a důsledcích přeshraniční fúze. Tuto nedostatky potvrdily zúčastněné strany během konzultačního procesu. Co se týče ochrany věřitelů a menšinových společníků, stávající pravidla o přeshraničních fúzích stanoví minimální, většinou procesní pravidla, a hmotněprávní ochranu ponechávají na vnitrostátních právních předpisech. Proto přetrvávají rozdíly mezi právními předpisy členských států. Směrnice například pouze stanoví bez dalších upřesnění, že ochrana věřitelů podléhá vnitrostátním pravidlům. Směrnice podobně stanoví některá pravidla týkající se obecně společníků (např. informace prostřednictvím projektu fúze, zpráv znalců, hlasování na valných hromadách), ponechává však na rozhodnutí členských států, zda zavedou další ochranu pro menšinové společníky. Pokud jde o účast zaměstnanců na úrovni orgánů společnosti, stávající pravidla stanoví komplexní rámec. Pravidla však nevyžadují, aby fúzující společnosti poskytly zaměstnancům nějaké konkrétní a komplexní informace o přeshraniční fúzi. V současné době se situace zaměstnanců posuzuje pouze všeobecně ve zprávě vedení určené převážně společníkům. Pokud jde o zjednodušené postupy, současná pravidla poskytují omezené možnosti. Pravidla například umožňují upustit od zprávy nezávislého znalce, pokud s tím všichni společníci souhlasí, a nevyžadovat zprávu znalce nebo schválení valnou hromadou v případě fúze mezi mateřskou společností a její zcela vlastněnou dceřinou společností. Cílem tohoto návrhu je řešit uvedené nedostatky. Poskytuje harmonizovaná pravidla pro ochranu věřitelů a společníků. Společnost by musela zajistit předpokládanou ochranu věřitelů a společníků v projektu přeshraniční přeměny. Věřitelé, kteří by byli nespokojeni s poskytnutou ochranou, mohou příslušný správní nebo soudní orgán požádat o vhodná ochranná opatření. Mělo by se předpokládat, že věřitelé fúzujících společností nebudou poškozeni přeshraniční fúzí, pokud nezávislý znalec vyhodnotil jejich situaci a usoudil, že poškozeni nebudou, nebo když věřitelům bylo poskytnuto právo na zaplacení, a to buď od třetí strany poskytující záruku, nebo od společnosti vzniklé fúzí. Členské státy mohou stále uplatnit své právní předpisy týkající se ochrany platby daní nebo příspěvků sociálního zabezpečení, pokud se uvedená pravidla odlišují od ochrany poskytované tímto návrhem. Společníci, kteří nehlasovali pro přeshraniční fúze, nebo nemají hlasovací práva, by měli právo na vystoupení ze společnosti (převést své podíly) a na obdržení adekvátní náhrady. Členské státy by kromě toho měly také zajistit, aby společníci fúzujících společností, kteří nejsou proti přeshraniční fúzi, ale domnívají se, že navržený výměnný poměr podílů (akcií) byl nepřiměřený, mohou u soudu vznést námitky proti tomuto poměru stanovenému ve společném projektu přeshraniční fúze. Navržená pravidla kromě toho zajišťují, aby zaměstnanci byli náležitě informováni o důsledcích, které pro ně bude mít plánovaná přeshraniční fúze. Návrh rovněž zajišťuje použití digitálních nástrojů a postupů během celého procesu přeshraniční fúze a také výměnu příslušných informací prostřednictvím propojení obchodních rejstříků. A nakonec návrh zavádí další možnosti zjednodušených postupů, pokud je to možné. Přeshraniční rozdělení Společnost může chtít využit svobodu usazování provedením přeshraničního rozdělení. Podobně jako přeshraniční přeměny a fúze nabízí přeshraniční rozdělení pro společnosti způsob, jak změnit nebo zjednodušit svou organizační strukturu, přizpůsobit se měnícím tržním podmínkám a realizovat nové obchodní příležitosti v jiném členském státě. Potvrdili to respondenti konzultace z roku 2015 o přeshraničních fúzích a rozdělení. Současná situace v přeshraničních rozděleních však v členských státech EU rovněž skýtá velmi roztříštěný obraz. Neexistuje harmonizovaný právní rámec pro přeshraniční rozdělení společností, i když rozdělení hraje také významnou úlohu v hospodářském prostředí členských států.

Současný právní rámec EU poskytuje pravidla pouze pro přeshraniční fúze společností, zatímco přeshraniční rozdělení podléhají vnitrostátním pravidlům, pokud taková pravidla existují. V současné době jenom méně než polovina členských států má vnitrostátní pravidla pro přeshraniční rozdělení společností. Když neexistuje spolehlivý právní rámec pro přeshraniční rozdělení, společnosti čelí potížím při přístupu na trhy v jiných členských státech a často musí hledat nákladné alternativy pro přímé postupy. Rozdílné vnitrostátní požadavky ztěžují strukturování přeshraničních operací a činí je složitější a dražší. Dokonce, i když členské státy umožňují společnostem přeshraniční rozdělení, příslušné vnitrostátní předpisy jsou často odlišné nebo dokonce neslučitelné. V řadě členských států není provedení přímého přeshraničního rozdělení možné. Právní nejistota a nedostatek nebo složitost pravidel pro přeshraniční mobilitu společností také znamená, že neexistuje jasný rámec pro zajištění účinné ochrany zúčastněných stran. Může to vést dokonce k situaci, že by některé společnosti mohly zneužít svobodu usazování. Je tedy důležité vytvořit právní rámec, který zajistí vhodnou rovnováhu mezi potřebou poskytnout společnostem příznivé podnikatelské prostředí v EU, a potřebou současně ochránit oprávněné zájmy zúčastněných stran. Strategie jednotného trhu z roku 2015 zmínila nejistoty týkající se práv obchodních společností jako jednu z překážek, na něž si malé a střední podniky stěžují na jednotném trhu, a uvedla, že Komise by měla „prozkoumat potřebu aktualizovat stávající předpisy o přeshraničních fúzích a možnost doplnit je o pravidla přeshraničního rozdělení společnost“. Tato část návrhu se snaží zavést nový právní rámec upravující přeshraniční rozdělení. Jeho hlavním cílem je řešit otázky týkající se přeshraniční mobility a umožnit každé kapitálové společnosti provést přeshraniční rozdělení. Ustanovení týkající se přeshraničního rozdělení jsou inspirována existujícím rámcem směrnice o přeshraničních fúzích, jakož i existujícími pravidly pro vnitrostátní rozdělení. Pravidla jsou přizpůsobena k řešení situace, kdy je společnost rozdělena namísto toho, aby jedna nebo více společností převedly své jmění na jinou společnost. Cíle harmonizovaných pravidel o přeshraničních rozděleních současně zůstávají podobné jako v případě přeshraničních přeměn: – umožnit společnostem uskutečnit přeshraniční rozdělení řádným, efektivním a účinným způsobem; – vhodně a přiměřeně chránit nejvíce postižené zúčastněné strany, jako jsou zaměstnanci, věřitelé a společníci. Vzhledem k podobným rizikům obsaženým v přeshraničních rozděleních jako v případě přeshraničních přeměn by pro rozdělení byl potřebný také strukturovaný a mnohovrstevný postup, jako je navržen pro přeměny. Tento postup by zajistil kontrolu zákonnosti přeshraničního rozdělení prováděnou příslušným orgánem rozdělované společnosti a orgány nástupnických společností s ohledem na všechny příslušné skutečnosti a informace. Jako v případě přeměn, rozhodujícím prvkem postupu by bylo předcházet přeshraničnímu rozdělení, u něhož se zjistilo, že představuje zneužití, a to zejména tehdy, kdy představuje umělou konstrukci s cílem získat neoprávněné daňové zvýhodnění nebo nadměrně omezit zákonná nebo smluvní práva zaměstnanců, věřitelů nebo menšinových společníků. Vzhledem ke složitosti řešení rizik zneužití v situaci, kdy rozdělovaná společnost převádí jmění na existující společnosti v různých členských státech, bylo rozhodnuto regulovat pouze situaci, kdy jsou nové společnosti vytvořeny při přeshraničním rozdělení, a neupravovat v této fázi přeshraniční rozdělení sloučením, tj. situaci, kdy společnost převádí jmění na více než jednu existující společnost. Ve vnitrostátních souvislostech (kdy se takové situace řeší v současných pravidlech) zahrnuje tento postup přezkoumání ochrany zájmů zúčastněných stran v jednom členském státě, zatímco v přeshraničních souvislostech by to mohlo vyžadovat zapojení mnoha orgánů z různých členských států. Po získání prvních zkušeností s novými pravidly o přeshraničních rozděleních by se mohlo vyhodnotit, zda přeshraniční rozdělení sloučením začlenit rovněž do oblasti působnosti směrnice. Podobně jako v případě přeshraničních přeměn by prvním krokem v postupu bylo zpracování projektu přeshraničního rozdělení a dvou účelově zaměřených zpráv určených pro společníky a zaměstnance o důsledcích, které pro ně přeshraniční rozdělení bude mít. Kromě toho střední a velké podniky by musely příslušný orgán požádat o jmenování nezávislého znalce, který by přezkoumal přesnosti informací v projektu a zprávách zpracovaných společností. Písemná zpráva nezávislého znalce by poskytla také věcný základ posouzení, které má provést příslušný orgán, pokud jde kromě jiného o riziko zneužití uvedené výše. Zpráva znalce, která bude zveřejněna, nemůže obsahovat žádné důvěrné informace poskytnuté společností. Projekt a zprávy by se veřejně zpřístupnily a dotčené zúčastněné strany by k nim mohly dát své připomínky. Potom rozdělovaná společnost přijme rozhodnutí na valné hromadě o tom, zda se má přeshraniční rozdělení uskutečnit. Toto rozhodnutí spolu s příslušnými informacemi a listinami by posléze bylo předloženo příslušnému orgánu členského státu rozdělované společnosti, který je odpovědný za rozhodnutí, zda vydá osvědčení předcházející rozdělení, či nikoliv. Kontrola prováděná tímto orgánem by se skládala ze dvou možných fází: jedna by byla povinná a jedna dobrovolná. V první fázi omezené na jeden měsíc by příslušný orgán přezkoumal, zda je přeshraniční rozdělení zákonné. Orgán by určil, zda jsou splněny všechny podmínky pro přeshraniční rozdělení stanovené ve směrnici a vnitrostátních právních předpisech, včetně kromě jiného, zda je společnost solventní, zda nezbytná většina společníků schválila přeshraniční rozdělení na valné hromadě a zda jsou zaměstnanci, menšinoví společníci a věřitelé chráněni v rozsahu předepsaném ve směrnici. Rovněž by stanovil, zda jde o umělou konstrukci s cílem získat neoprávněné daňové zvýhodnění nebo nadměrně omezit zákonná nebo smluvní práva zaměstnanců, věřitelů nebo menšinových společníků. Pokud na konci jednoměsíční lhůty nemá orgán žádné připomínky, vydá osvědčení předcházející rozdělení; je-li jisté, že přeshraniční rozdělení je nezákonné, přijal by rozhodnutí, že odmítne vydat osvědčení předcházející rozdělení; nebo má-li vážné obavy, že rozdělení může být nezákonné, informoval by rozdělovanou společnost, že provede hloubkové posouzení týkající se existence výše uvedeného zneužití. Hloubkové posouzení musí být uzavřeno a konečné rozhodnutí musí být přijato do dvou měsíců od zahájení hloubkového šetření. V případě, že je po takové kontrole vydáno osvědčení předcházející rozdělení, bylo by neprodleně předáno příslušným orgánům členských států nástupnických společností. Příslušné orgány by potom provedly kontrolu té části postupu, která se řídí jejich příslušnými právními předpisy. Příslušné orgány členských států nástupnických společností musí zajistit, aby společnosti případně dodržely ustanovení jejich vnitrostátních právních předpisů o zakládání společností (například zda společnost má skutečné sídlo na jejich území). Měly by rovněž ověřit, zda úprava účasti zaměstnanců byla stanovena zákonným způsobem. Jakmile je ověření zákonnosti provedeno, rozdělení by se zapsalo a zaznamenalo do všech příslušných obchodních rejstříků. Veškeré kontakty mezi rejstříky by se měly uskutečňovat prostřednictvím systému propojení obchodních rejstříků (BRIS). Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Tímto návrhem se doplní a změní existující pravidla týkající se práva obchodních společností, které je teď kodifikováno ve směrnici (EU) 2017/1132. Jeho cílem je revidovat existující pravidla o přeshraničních fúzích a poskytnout společnostem vhodný a jasný právní rámec pro přeshraniční rozdělení nebo přemístění jejich sídla. Z procesního hlediska jsou navržená pravidla plně v souladu s existujícími pravidly, jejichž cílem je usnadnit přeshraniční činnost společností prostřednictvím přeshraničních fúzí; z hlediska hmotněprávního jsou navržená pravidla plně v souladu se zásadou svobody usazování obsaženou v článcích 49–55 SFEU a také s potřebou chránit zaměstnance, menšinové společníky a věřitele. Návrh je kromě toho v souladu s pravidly týkajícími se přeshraniční mobility stanovenými v nařízení Rady (ES) č. 2157/2001. Navržená pravidla navíc odpovídají přístupu přijatému v pravidlech EU o právech akcionářů stanovených ve směrnici 2007/36/ES a platných právních předpisech v nařízení 2015/848 o insolvenčním řízení. Použití digitálních nástrojů, a zejména výměna informací společností týkajících se přeshraničních přeměn, fúzí a rozdělení, mezi obchodními rejstříky prostřednictvím systému propojení obchodních rejstříků (systém BRIS) je plně v souladu s cílem digitalizace postupů práva obchodních společností v rámci jednotného digitálního trhu a doplňuje prvky digitalizace zahrnuté do návrhu na digitalizaci zaměřeného na podporu digitálních nástrojů a procesů po celou dobu životního cyklu společnosti. Navrhovaná pravidla jsou v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/38/ES ze dne 6. května 2009 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na úrovni Společenství a skupinách podniků působících na úrovni Společenství (přepracované znění), směrnicí Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění, směrnicí Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství, a jsou určena k doplnění těchto směrnic. V souladu se směrnicí 2001/23/ES mohou být také chráněna zejména práva zaměstnanců společností zapojených do přeshraniční fúze nebo rozdělení. Navržená pravidla jsou určena k zajištění doplňující ochrany pro zaměstnance poskytnutím větší transparentnosti a více informací pro zaměstnance o plánované přeshraniční přeměně, fúzi nebo rozdělení. Návrh dále přispěje k přeshraniční mobilitě společností harmonizováním hmotněprávních a procesních aspektů ochrany věřitelů a menšinových společníků a dále zvýší přeshraniční činnost posílením právní jistoty, a tudíž snížení náklady pro společnosti kvůli drahému právními poradenství a potřebě dodržovat pravidla členských států, která nejsou harmonizována. Soulad s jinými politikami Unie Tato iniciativa přispěje k úspěchu mnoha iniciativ Komise zaměřených na zlepšení fungování jednotného trhu jeho prohloubením a tím, že ho učiní spravedlivější, a na vytvoření digitální Evropy. Tato iniciativa podpoří také investiční plán pro Evropu, zejména jeho třetí pilíř, který se zaměřuje na zlepšení podnikatelského prostředí v Evropě odstraněním regulačních překážek pro investování na vnitrostátní úrovni i na úrovni EU; kromě toho pomůže unii kapitálových trhů tím, že učiní právní rámec pro společnosti jasnější, vhodnější a efektivnější, aby se stimulovaly investice v Evropě.

Tato iniciativa je současně v souladu s cílem vytvořit hlubší a spravedlivější hospodářskou unii a s jejím evropským pilířem sociálních práv, zejména zásadou č. 8, která stanoví řadu klíčových zásad a práv na podporu spravedlivých a dobře fungujících pracovních trhů a systémů sociálního zabezpečeníPředevším zvýšením transparentnosti pro příslušné zúčastněné strany, včetně zaměstnanců, přispěje iniciativa přímo k této zásadě stanovením, že zaměstnanci a jejich zástupci mají právo být včas informováni o otázkách, jež se jich týkají, a právo na projednání těchto otázek s nimi, zejména pokud jde o převod, restrukturalizaci a fúzi podniků a hromadné propouštění. Tato iniciativa je v souladu s cílem vytvořit spravedlivý a účinný systém zdanění právnických osob v Evropské unii.Rada přijala v posledních letech řadu opatření, aby zamezila vyhýbání se daňovým povinnostem právnických osob. Směrnice Rady 2015/2376, která stanoví povinnou automatickou výměnu informací o předběžných daňových rozhodnutích a předběžných posouzeních převodních cen mezi členskými státy. Kromě toho směrnice Rady 2016/881 stanoví povinnou automatickou výměnu informací o podávání zpráv nadnárodních podniků. Směrnice Rady (EU) 2016/1164 stanoví pravidla proti praktikám vyhýbání se daňovým povinnostem, které mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu , včetně ustanovení o zdanění při vystoupení ze společnosti, aby se společnostem zabránilo vyhýbat se daňovým povinnostem, když přemisťují aktiva. Dne 13. března 2018 bylo dosaženo politické dohody členských států v rámci Rady o návrhu Komise na směrnici o povinném zveřejňování režimů daňového plánování ze strany zprostředkovatelů a měl by být brzy přijat. Zejména zvýšená přeshraniční dostupnost informací týkajících se společností přispěje k zajištění spravedlivého zdanění v případě vytváření zisků. Ochranná opatření proti zneužití postupů pro přeměny a rozdělení za účelem vytvoření umělé konstrukce s cílem získat neoprávněné daňové zvýhodnění a přispěje k úsilím EU v oblasti boje proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem. Začleněním jasnějších a více harmonizovaných pravidel zaměřených na ochranu společníků společností a zvýšení kontroly zákonnosti přeshraničních přeměn tato iniciativa přináší také další krok ve zmírňujících opatřeních proti rizikům, jimž organizace organizovaného zločinu vystavují vytváření a činnosti podnikání právnických osob, jako jsou společnosti. Tato rizika Komise zdůraznila ve své zprávě o posouzení rizik praní peněz a financování terorismu, jež mají dopad na vnitřní trh a související přeshraniční činnosti, která byla přijata dne 26. června 2017 . Komise v této zprávě podtrhla zranitelnost podnikových struktur, jako jsou společnosti, vůči riziku pronikání organizací organizovaného zločinu a teroristických skupin. Tato iniciativa bude doplněna ambiciózními pravidly, která jsou už zavedena podle směrnice (EU) 2015/849 o předcházení využívání finančního systému pro účely praní peněz nebo financování terorismu, a podle níž by podnikové struktury měly zveřejnit své skutečné vlastníky pro subjekty odpovědné za uplatňování požadavků na boj proti praní peněz a financování terorizmu. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA Právní základ Návrh je založen na článku 50 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), který je právním základem pravomoci EU přijímat opatření v oblasti práva obchodních společností. Zejména čl. 50 odst. 2 písm. f) stanoví postupné odstraňování omezení svobody usazování a čl. 50 odst. 2 písm. g) stanoví koordinační opatření týkající se ochrany zájmů společníků nebo jiných zúčastněných stran společností. Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci) Existuje jasná přidaná hodnota řešení problémů spíše na úrovni EU než prostřednictvím jednotlivých opatření členských států. Hlavní potíže v provádění přeshraničních přeměn a rozdělení jsou z důvodu rozdílných, rozporných nebo překrývajících se vnitrostátních procesních pravidel a také pravidel týkajících se ochrany věřitelů, zaměstnanců (včetně účasti zaměstnanců) a menšinových společníků a nedostatečného využívání propojení obchodních rejstříků. Hlavní neúčinnost fungování existujících pravidel o přeshraničních fúzích je způsobena především rozdílnými, rozpornými nebo překrývajícími se vnitrostátními pravidly o ochraně věřitelů a menšinových akcionářů, nedostatečným využíváním propojení obchodních rejstříků nebo jinými nesoudržnostmi či právní nejistotou zapříčiněnou různými pravidly členských států, například účetními pravidly. Tyto problémy si z důvodu jejich samotné podstaty vyžadují opatření na úrovni EU. Členské státy jednající jednotlivě by nemohly uspokojivě odstranit potíže týkající se vytvoření efektivnějšího fungování přeshraničních operací, neboť vnitrostátní pravidla a postupy by musely být slučitelné, aby fungovaly v přeshraničních situacích a zvýšily přeshraniční operace. Tyto překážky nelze odstranit výlučně spoléháním se na přímé uplatňování článku 49 SFEU vzhledem k tomu, že by to znamenalo jejich řešení v každém jednotlivém případě prostřednictvím řízení proti dotčenému členskému státu pro porušení předpisů, a jelikož odstranění mnohých překážek si vyžaduje předcházející koordinaci vnitrostátních právních systémů, včetně zavedení správní spolupráce. Proto se zdá, že bez opatření na úrovni EU by byla možná pouze neharmonizovaná vnitrostátní řešení, takže společnosti, zejména malé a střední podniky, by se nadále potýkaly s rozdílnými vnitrostátními režimy, což by ztížilo účinné využívání svobody usazování, aniž by byla zajištěna odpovídající ochrana společníků, a výsledné náklady by postihly obzvláště společnosti, ale také zúčastněné strany, ať už zaměstnance, věřitele nebo menšinové společníky. Jelikož hmotněprávní úrovně ochrany zaměstnanců, menšinových společníků a věřitelů by byly stanoveny na vnitrostátní úrovni, musel by se na úrovni EU stanovit procesní rámec pro jejich provádění v případě přeshraničních operací z důvodu právní jistoty a efektivnosti takové ochrany. Vzhledem k výše uvedenému je cílený zásah EU v souladu se zásadou subsidiarity. Proporcionalita Pokud jde o zásadu proporcionality, navržená pravidla se jeví jako vhodná k dosažení cílů jasných a vyhovujících pravidel pro společnosti a rovněž poskytování ochrany pro zúčastněné strany, jak je to uvedeno v posouzení dopadů. Posouzení dopadů vysvětluje náklady a přínosy možností posuzovaných v něm pro společnosti, zúčastněné strany a členské státy zohledněním všech nezbytných prvků, včetně přínosů pro společnost a politické proveditelnosti. Například se odhaduje, že navržený postup přeshraniční přeměny povede k úsporám nákladů ve výši 12 000 – 19 000 EUR na operaci, a společnosti, které působí na vnitřním trhu, by mohly ušetřit celkem 176 – 280 milionů EUR za 5 let. Zdá se, že navržená opatření nejdou nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení cílů, a že kladné dopady navržených opatření převyšují případné záporné dopady (oddíl 6.3 posouzení dopadů). Výběr nástroje Právním základem pro platnost práva obchodních společností je článek 50 SFEU, který požaduje, aby Evropský parlament a Rada jednaly prostřednictvím směrnic. Směrnice (EU) 2017/1132 upravuje právo obchodních společností na úrovni EU. Z důvodů soudržnosti a důslednosti práva obchodních společností EU se tímto návrhem uvedená směrnice změní a doplní. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů Návrh zavádí nový právní rámec postupu pro přeshraniční přeměnu a rozdělení kapitálových společností.

Hodnocení ex-post týkající se existující směrnice o přeshraničních fúzích bylo provedeno podle hodnotících kritérií v souladu s požadavky na zlepšování právní úpravy. Hlavním vkladem do hodnocení byla studie „Uplatňování směrnice o přeshraničních fúzích“, kterou pro Komisi zpracoval externí dodavatel, další studie a dvě veřejné konzultace (v letech 2015 a 2017), jež shromáždily názory zúčastněných stran na fungování přeshraničních fúzí. Výsledkem analýzy bylo celkové kladné hodnocení směrnice o přeshraničních fúzích z hlediska účinnosti, účelnosti, relevanci, soudržnosti a přidané hodnoty EU. Směrnice o přeshraničních fúzích vedla celkově k podstatnému zvýšení aktivity v oblasti přeshraničních fúzí v souladu s jejím cílem usnadnit přeshraniční fúze a zvýšit příležitosti nabízené vnitřním trhem. Avšak nehledě na celkové kladné posouzení, hodnocení zjistilo některé problémy, jež omezují plnou účinnost a účelnost směrnice. Hlavní překážky se týkají chybějící harmonizace hmotněprávních pravidel, a to zejména pro ochranu věřitelů a menšinových společníků, a také neexistence zrychlených (tj. zjednodušených) postupů ve směrnici. Větší využívání propojení obchodních rejstříků by mohlo zvýšit součinnost a tudíž soudržnost s jinými právními předpisy týkajícími se práva obchodních společností. Tento návrh je v souladu s hodnocením a jeho cílem je řešit hlavní nedostatky existujících pravidel o přeshraničních fúzích, které v něm byly zjištěny. Konzultace se zúčastněnými stranami Komise aktivně komunikovala se zúčastněnými stranami a prováděla komplexní konzultace v celém procesu posuzování dopadů. Konzultační proces pozůstával z veřejné konzultace on-line, setkání zúčastněných stran, včetně diskusí s odborníky členských států, a z několika studií. Z informací shromážděných během nich vycházel tento návrh. V roce 2012 Komise uskutečnila veřejnou konzultaci s cílem posoudit klíčové zájmy zúčastněných stran s ohledem na evropské právo obchodních společností a určit, v čem by měly spočívat budoucí priority práva obchodních společností EU. Bylo obdrženo 496 odpovědí od široké škály zúčastněných stran, například veřejných orgánů, odborů, občanské společnosti, obchodních sdružení, svobodných povolání, investorů, univerzit, expertních skupin typu „think tank“, konzultantů a jednotlivců. Převážná většina zúčastněných stran se zaměřila na zlepšení podnikatelského prostředí a podporu přeshraniční mobility. Kromě toho byl důraz kladen také na zvýšení ochrany věřitelů, společníků a zaměstnanců v přeshraničních situacích a rovněž na zjednodušení zakládání podniků a podporu konkurence v oblasti právních předpisů. Podrobnější veřejná konzultace on-line o přeshraničním přemísťování sídla společností byla zahájena v roce 2013 s cílem získat důkladnější informace o nákladech vznikajících společnostem, které přemísťují svá sídla do zahraničí, a o rozsahu přínosů, které by v tomto ohledu mohlo mít opatření EU. Celkem bylo obdrženo 86 odpovědí od veřejných orgánů, odborů, občanské společnosti, podniků, obchodních organizací, jednotlivců a univerzit, které umožňují široké zastoupení společnosti. Odpovědi pocházely z 20 členských států EU a také ze zemí mimo EU. Bylo zjištěno, že většina respondentů, kteří by zvažovali možnost přemístit svůj podnik do zahraničí, by široce uvítala zavedení postupu pro přeměny. Jako důvod pro kladnou odpověď uváděli hospodářské přínosy, úsporu nákladů na vnitřním trhu a širší možnosti pro malé a střední podniky týkající se přeshraničního přemístění. Kromě toho většina ze 43 % respondentů měla za to, že judikatura Soudního dvora EU dostatečně nevyjasnila tuto otázku. V roce 2015 byla zahájena další veřejná konzultace, která se zaměřila na přeshraniční fúze a přeshraniční rozdělení, a bylo obdrženo 151 odpovědí. Co se týče přeshraničních rozdělení, respondenti široce uvítali zavedení nového postupu, neboť většina účastníků určila ochranu věřitelů, ochranu menšinových společníků a ochranu práv zaměstnanců jako hlavní problémy, s nimiž je třeba se zabývat. Přibližně 72 % respondentů, kteří vyjádřili své stanovisko, se domnívalo, že harmonizace právních požadavků týkajících se přeshraničních rozdělení by podnikům pomohla a usnadnila přeshraniční činnosti snížením nákladů přímo spojených s přeshraničním rozdělením. Procesní otázky a také ochrana zúčastněných stran byly uvedeny jako hlavní problémy k řešení. Kromě toho 68 % respondentů zmínilo právní nejistotu z důvodu chybějících pravidel EU jako hlavní překážku provedení přeshraničního rozdělení a 51 % respondentů uvedlo dobu trvání a složitost současných postupů jako vysoce problematickou. Co se týče přeshraničních fúzí, 88 % respondentů bylo pro harmonizaci ochrany věřitelů – z nichž 75 % upřednostňovalo koncepci úplné harmonizace. Převážná většina z nich měla za to, že záruka je nejlepší formou ochrany a že by se měl harmonizovat termín určující začátek doby ochrany věřitele. Kromě toho, co se týče ochrany menšinových společníků, 66% většina byla pro harmonizaci, z nichž 71 % bylo pro maximální harmonizaci. 70 % těch, kteří byli pro úplnou harmonizaci, se domnívalo, že menšinovým společníkům by se mělo poskytnout právo na vystoupení ze společnosti za odpovídající peněžitou náhradu. 62 % respondentů navíc uvítalo zavedení zrychleného postupu. Poslední veřejná konzultace o právu obchodních společností byla zahájena v roce 2017. Probíhala od 10. května 2017 do 6. srpna 2017. Obdrženo bylo 207 odpovědí. Vzhledem k připravované iniciativě se Komise snažila získat odpovědi na podrobné otázky o nedostatcích právního rámce EU a oblastech považovaných za priority pro respondenty. Výsledek konzultací ukázal širokou podporu přeshraničních přeměn od členských států a stejně tak i zúčastněných stran, neboť přibližně 85 % všech respondentů bylo toho názoru, že v této záležitosti by měl existovat nástroj EU. Pokud jde o rozčlenění zúčastněných stran, všechny veřejné orgány souhlasily s tím, že chybějící procesní pravidla pro přeměny představují samozřejmě překážky pro vnitřní trh a EU by měla tuto otázku řešit. Některé orgány konstatovaly, že se jich více dotýká otázka sídla než mechanismy ochrany zúčastněných stran a tvrdily, že podpoří iniciativu přeměny spíše v takovém rozsahu, aby společnosti mohly raději přemístit své skutečné sídlo pouze pro skutečné obchodní účely, než provést přemístění společností tvořených pouhou poštovní schránkou pro podvodné účely. Podnikatelské skupiny podpořily zavedení postupu přeměny s podobným procentním schválením jako veřejné orgány. Přibližně 44 % podnikatelských skupin se domnívalo, že jde o nejvyšší prioritu EU, 22 %, že jde o prioritu a 22 %, že jde o nízkou prioritu. Jak odbory, tak i a notáři, vyjádřili mírnou podporu novým procesním pravidlům týkajícím se přeměn (74 %, respektive 79 % je považovalo za nízkou prioritu EU). Odbory i CNUE (zastupující orgán notářů) horlivě zdůrazňovaly, že společnostem by se mělo povolit přemístění jejich statutárního sídla, pouze pokud je doprovázeno přemístěním jejich skutečného sídla, a odbory dále podtrhly potřebu horizontálního nástroje pro informování zaměstnanců, konzultaci a práva na účast. Akademičtí pracovníci byli ve velké míře pro zavedení postupu pro přeměny. Někteří akademičtí pracovníci uváděli, že členské státy by měly mít možnost určit vlastní požadavky uznané podle jejich právních předpisů a samozřejmě zda požadují, aby se přemístilo skutečné sídlo. Dále konstatovali, že by se co nejvíce měla používat digitalizace (tj. pro zveřejňování informací a pro komunikaci obchodních rejstříků). Jiní poukazovali na to, že členský stát by měl mít možnost blokovat přeměny z důvodů veřejného zájmu pouze za velmi výjimečných okolností. Co se týče přeshraničních fúzí, podobně jako ve veřejné konzultaci v roce 2015 většina zúčastněných stran, které odpověděly v konzultacích z roku 2017, označila za problematické stejné otázky: ochrana věřitelů, ochrana menšinových společníků a ochrana práv zaměstnanců. Většina vnitrostátních veřejných orgánů, které odpověděly na konzultace v roce 2017, byla toho názoru, že s existujícími pravidly pro přeshraniční fúze jsou problémy, které představují překážky pro vnitřní trh, ale v různé míře. Smíšené odpovědi byly poskytnuty na otázku, jak vysoká priorita se má udělit opatření EU na změnu existujících pravidel. Pokud jde o ochranná opatření, všechny vnitrostátní veřejné orgány, které odpověděly, zastávaly stanovisko, že by se měla řešit opatření na ochranu věřitelů, zatímco 70 % bylo toho názoru, že by bylo třeba řešit rovněž opatření na ochranu menšinových společníků. 80 % se domnívalo, že je důležité harmonizovat procesní i hmotněprávní aspekty ochrany věřitelů, a 50 % mělo za to, že je důležité, aby menšinoví společníci mohli fúzi blokovat a být proti výměně podílů (akcií). Podnikatelské organizace, které odpověděly na konzultace z roku 2017, také v široké míře uvítaly potřebu změnit směrnici o přeshraničních fúzích. Body, na které poukazovaly podnikatelské organizace, se týkaly zjednodušení pravidel (urychlený postup), harmonizovaných pravidel pro ochranu věřitelů a menšinových společníků, zjednodušených pravidel pro ochranu zaměstnanců a odstranění požadavku na podepsání listin za účasti notáře v případě fúze, jako je tomu v některých členských státech. Podobně byly odbory také přístupné změně pravidel pro přeshraniční fúze. Zajímaly se však především o posílení ochrany zaměstnanců ve formě více informací, konzultace a práv na účast. Naproti tomu byla převažující většina notářů toho názoru, že existující směrnice funguje velmi dobře a nevidí potřebu nějakých nových opatření EU v této oblasti. Pokud jde o přeshraniční rozdělení, všechny veřejné orgány, které odpověděly na konzultace, se vyjádřily ve prospěch nových pravidel pro přeshraniční rozdělení, přičemž 40 % považovalo iniciativu v této oblasti za nejvyšší prioritu EU. Podnikatelské organizace byly jednoznačně pro nová pravidla, 44 % je považovalo za nejvyšší prioritu a 26 % na ně nahlíželo jako na prioritu. Notáři vyjádřili mírnou podporu nové iniciativě. Odbory byly mimořádně skeptické, pokud jde o rozdělení, a to z důvodu rizika pro zaměstnance, tvrdily však, že pokud by se členské státy příznivě rozhodly pro rozdělení, musela by se posílit pravidla týkající se informací pro zaměstnance a konzultací s nimi. Převážná většina respondentů, která byla pro nový postup při přeshraničních rozděleních, uvedla jako obecnou připomínku, že postup by měl přísně dodržovat to, co je stanoveno v existující směrnici o přeshraničních fúzích. Kromě toho se názory zúčastněných stran shromažďovaly také během četných setkání. Proces konzultací o balíčku práva obchodních společností v rámci skupiny odborníků na právo obchodních společností (CLEG) začal v roce 2012. Od roku 2012–2014 se setkání skupiny odborníků na právo obchodních společností zaměřila na akční plán z roku 2012 pro právo obchodních společností a správu a řízení podniků, zatímco setkání v letech 2015 a 2016 se soustředila na prvky digitalizace. V roce 2017 se konala tři setkání skupiny odborníků na právo obchodních společností, na nichž byly konkrétně projednány příslušné otázky pro balíček práva obchodních společností (a to digitalizace, přeshraniční fúze, rozdělení a přeměny). Na těchto setkáních Komise požádala odborníky členských států o jejich názory na konkrétní otázky.

V roce 2017 Komise pozvala na setkání skupiny odborníků na právo obchodních společností nejenom odborníky členských států, ale také zástupce zainteresovaných stran, které se objevily ve veřejných konzultacích v letech 2013, 2015 a 2017. Zainteresované strany zastupovaly podniky, zaměstnance a právnická povolání. Zainteresované strany zdůraznily potřebu usnadnit přeshraniční operace s tím, že zájmy členů společností, zaměstnanců a věřitelů by se měly chránit odpovídajícími ochrannými opatřeními. Obecně je široká podpora iniciativy pro přeshraniční přeměny za předpokladu, že jsou zavedena dostatečná ochranná opatření. Co se týče fúzí, zástupci členských států obecně vyjádřili podporu iniciativy, ačkoli uvedli, že konkrétní řešení si vyžaduje podrobnější posouzení. I když žádná skupina zúčastněných stran nebyla proti revizi pravidel pro přeshraniční fúze, stanoviska se lišila ve stupni její priority. Pokud jde o přeshraniční rozdělení, zástupci členských států obecně vyjádřili podporu iniciativě, ačkoli se ukázalo, že konkrétní řešení, zejména pocházející z odlišných právních tradic, zůstávají k dalšímu posouzení. Mezi všemi zúčastněnými stranami vyjma odborů panovalo obecné mínění, že nový postup pro přeshraniční rozdělení by byl velmi užitečný a měl by přísně dodržovat to, co je stanoveno v existující směrnici o přeshraničních fúzích. Kromě setkání skupiny odborníků na právo obchodních společností se informace od zúčastněných stran získávaly rovněž prostřednictvím dvojstranných setkání. Na těchto setkáních zástupci odborů podtrhli význam zachování práv zaměstnanců na účast a skutečnost, že společnosti by se měly přemístit pouze za skutečným účelem, aby se zamezilo tomu, že společnosti tvořené pouhou poštovní schránkou se zakládají prostřednictvím přeshraničních operací. Zástupci podnikatelských organizaci vyjádřili velkou podporu pro iniciativu týkající se usnadnění mobility společností. Návrh řeší nejdůležitější otázky určené zúčastněnými stranami. Avšak vzhledem k tomu, že zúčastněné strany mají různé názory na podrobný přístup, jak by se otázky měly řešit, cílem návrhu je dosáhnout vhodné rovnováhy mezi těmito názory. Shromažďování a využití odborných poznatků Aby se pomohlo práci Komise, byla v květnu 2014 zřízena neformální skupina odborníků na právo obchodních společností (ICLEG) pro otázky práva obchodních společností. Členové skupiny odborníků byli vysoce kvalifikování a zkušení akademičtí pracovníci a právníci v oblasti práva obchodních společností z řady členských států. Komise využila také výsledky studie zpracované v roce 2017, která analyzovala konkrétní otázky přeshraničního přemístění sídla a přeshraničního rozdělení společností. Komise kromě toho získala zpětnou vazbu od odborníků na různých konferencích, včetně konference konané v září 2017 v Tallinnu v Estonsku, na 21. konferenci o právu obchodních společností a správě a řízení společností: digitální překračování hranic, a v říjnu 2017 v Trevíru v Německu konané výroční konferenci o evropském právu obchodních společností a správě a řízení společností. Posouzení dopadů Zprávu o posouzení dopadů zahrnující digitalizaci, přeshraniční operace a kolizní normy v právu obchodních společností přezkoumal Výbor pro kontrolu regulace dne 11. října 2017. Jeho záporné stanovisko bylo vydáno dne 13. října 2017. Navržená doporučení byla řešena v revidované verzi posouzení dopadů, která byla výboru předložena dne 20. října 2017. Kladné stanovisko s výhradami vydal výbor dne 7. listopadu 2017. Co se týče oblasti působnosti, která by stanovila, jaké typy společností by mohly mít přínos z harmonizovaných pravidel a postupů pro přeshraniční přeměny a rozdělení a změněných pravidel pro přeshraniční fúze, v posouzení dopadů bylo vysvětleno, proč existující oblast působnosti pravidel pro přeshraniční fúze (tj. kapitálové společností) zajišťuje nejefektivnější řešení pro veškeré přeshraniční operace, a to nehledě na některé výzvy, aby byla působnost rozšířena s cílem zahrnout sdružení a družstva. Je tomu tak proto, že existující údaje ukazují velmi omezené používání pravidel pro přeshraniční fúze jinými subjekty než kapitálovými společnostmi. 66 % nástupnických společností a 70 % fúzujících společností zapojených do přeshraničních fúzí byly společnosti s ručením omezeným, zatímco 32 procent nástupnických společností a 28 % fúzujících společností zapojených do přeshraničních fúzí byly akciové společnosti. Navíc by rozšíření oblasti působnosti vedlo k potenciálním praktickým potížím týkajícím se práva obchodních společností EU a účetních pravidel, které se vztahují pouze na kapitálové společnosti. Pokud jde o zavedení nových procesních pravidel pro přeshraniční proměny a rozdělení, v posouzení dopadů byla přezkoumaná možnost 0 (základní scénář), nemít žádná procesní pravidla pro přeshraniční přeměny a fúze, ve srovnání s možností č. 1, kterou by byly zavedeny harmonizované postupy EU s cílem umožnit společnostem provádět přímé přeshraniční přeměny a rozdělení. Neexistence procesních pravidel mimořádně ztěžuje, případně znemožňuje, přeshraniční přeměny a rozdělení. Vnitrostátní postupy pro přeshraniční přeměny a rozdělení existují pouze v omezeném počtu členských států a často nejsou ve vzájemném souladu. Společnosti se musí proto opírat o nákladné nepřímé postupy, analogické uplatňování směrnice o přeshraničních fúzích a judikaturu Soudního dvora EU, pokud jsou s nimi právníci a obchodní rejstříky obeznámeni. Zavedením nových procesních pravidel pro přeshraniční přeměny a rozdělení by se společnostem poskytla značná srozumitelnost a podstatně by se snížily náklady pro společnosti, které chtějí uskutečnit přeshraniční přeměnu nebo rozdělení. Kromě toho by se zajistila jasnost pro vnitrostátní obchodní rejstříky, aby se jednoznačně rozlišoval časový bod, kdy může být společnost zapsána v obchodním rejstříku v cílovém členském státě a vymazána z obchodního rejstříku v členském státě odchodu, což by zamezilo vzniku situací jako ve věci Polbud. Co se týče ochrany menšinových společníků, v posouzení dopadů se hodnotila možnost 0 (základní scénář) sestávající ze současných pravidel pro ochranu menšinových společníků ve srovnání s možnostmi č. 1 a 2. Možnost č. 1 by poskytla harmonizovaná pravidla na celém jednotném trhu. Vycházela by z pravidel o přeshraničních fúzích, ale kromě toho by stanovila harmonizovaná pravidla. Upřednostňovaná možnost č. 2 by zajistila stejná harmonizovaná pravidla jako možnost č. 1, ale členské státy by mohly stanovit další ochranná opatření. Tato možnost by zabezpečila nejvíce přizpůsobenou ochranu menšinových společníků. Ačkoli možnost č. 2 by potenciálně mohla společnostem způsobit určité náklady na dodržování právních předpisů, podstatně by snížila náklady a zátěž společností ve srovnání se základním scénářem, poskytla by více právní jistoty a zaručila menší potřebu právního poradenství, a tedy úsporu nákladů pro společnosti ve srovnání se základním scénářem. Upřednostňovaná možnost č. 2 zajišťuje nejlepší rovnováhu mezi snížením nákladů, vysokou úrovní ochrany a flexibilitou členských států. Co se týče ochrany věřitelů, v posouzení dopadů se zkoumala možnost 0 (základní scénář), ponechání existujících pravidel o přeshraničních fúzích beze změny a žádná pravidla EU o ochraně věřitelů v přeshraničních přeměnách a rozděleních, ve srovnání s možností č. 1, poskytnutí harmonizovaných pravidel pro ochranu věřitelů, a ve srovnání s možností č. 2, která by zajistila stejná harmonizovaná pravidla jako možnost č. 1, ale členské státy by mohly stanovit další ochranná opatření. Upřednostňovaná možnost č. 2 by zabezpečila nejlepší rovnováhu mezi snížením nákladů, vysokou úrovní ochrany a flexibilitou pro členské státy. Obě možnosti č. 1 a 2 by podstatně snížily náklady a zátěž společností ve srovnání se základním scénářem, neboť harmonizovaná pravidla pro ochranu věřitelů by zaručila větší právní jistotu a menší potřebu právního poradenství pro jakoukoli přeshraniční operaci. Možnost č. 1 by poskytla největší úspory pro společnosti, zatímco úspory v možnosti č. 2 by mohly být menší, jelikož členské státy by mohly stanovit další ochranná opatření, která by byla pro některé společnosti nákladná nebo tíživá (např. potřeba poskytnout záruky pro všechny věřitele). Z hlediska ochrany poskytované věřitelům by možnost č. 2 zajistila úplnější a cílenější ochranu než možnost č. 1 z důvodu možnosti dané členským státům hodnotit vnitrostátní specifika ochrany věřitelů a zavést více ochranných opatření. Pokud jde o informace pro zaměstnance, konzultaci s nimi a jejich účast, v posouzení dopadů byla srovnána možnost (základní scénář) uplatňování existujících pravidel o účasti zaměstnanců ve směrnici o přeshraničních fúzích ve srovnání s možností č. 1, která by uplatňovala existující pravidla na účast zaměstnanců v orgánech společnosti, od přeshraničních fúzí až po přeshraniční přeměny a rozdělení, a ve srovnání s možností č. 2, která by pozůstávala z cílených změn existujících pravidel pro přeshraniční fúze, a současně by zajistila konkrétní opatření pro patrná vyšší rizika pro zaměstnance v přeshraničních rozděleních a přeměnách. Upřednostňovaná možnost č. 2 se skládá z několika prvků, které se jako kombinovaný účinek snaží poskytnout potřebnou ochranu pro zaměstnance. Ochranná opatření by u všech přeshraničních operací obsahovala novou zvláštní zprávu zpracovanou vedením podniku s cílem popsat dopad přeshraniční fúze na pracovní místa a situaci zaměstnanců a tzv. pravidla „proti zneužití“ stanovující, že během 3 let po přeshraniční operaci by společnost nemohla oslabit systém účasti zaměstnanců, když vykonává následnou přeshraniční nebo vnitrostátní operaci. Pravidlo vychází z existujících pravidel pro přeshraniční fúze, bylo by však přizpůsobeno tak, aby zahrnovalo nejenom následné vnitrostátní přeměny, fúze nebo rozdělení, ale také jiné přeshraniční a vnitrostátní operace. Tato možnost by kromě toho zavedla konkrétní pravidla týkající se jednání v případě přeshraničních rozdělení a přeměn. V posouzení dopadů se analyzovaly náklady a přínosy těchto cílených změn a dospělo se k závěru, že omezené dodatečné náklady na dodržování právních předpisů pro společnosti z důvodů případného zpracování zprávy by byly vyváženy zvýšenou ochranou zaměstnanců a výslednými přínosy pro společnost. A nakonec se v posouzení dopadů rovněž zkoumala otázka, jak řešit rizika zneužití, včetně šíření společností tvořených „pouhou poštovní schránkou“ pro podvodné účely, například pro vyhýbání se pracovněprávním normám nebo platbám sociálního zabezpečení, a také pro agresivní daňové plánování. Během veřejné konzultace některé zúčastněné strany, zejména odbory, požadovaly řešení, na základě kterého by společnost provádějící přeshraniční přeměnu musela do cílového členského státu přemístit statutární sídlo spolu se skutečným sídlem. V posledním rozhodnutí soudu ve věci Polbud vyneseném po uzavření veřejných konzultací se však stanoví, že svoboda usazování se vztahuje na případy, kdy se přes hranice přemísťuje pouze statutární sídlo. Proto by takové řešení nemohlo přicházet v úvahu. V posuzování dopadů se tedy zkoumala možnost 0 (základní scénář), nemít žádná harmonizovaná pravidla, ve srovnání s možností č. 1, kterou by byla zavedena pravidla a postupy, podle nichž by členský stát musel v každém jednotlivém případě posoudit, zda předmětná přeshraniční přeměna představuje umělou konstrukci s cílem získat neoprávněné daňové zvýhodnění nebo nadměrně omezit zákonná nebo smluvní práva zaměstnanců, menšinových společníků nebo věřitelů. Upřednostňovaná možnost č. 1 by přímo přispěla k boji proti obcházení pravidel a tudíž proti zneužívání nebo podvodnému využívání společností tvořených pouhou poštovní schránkou. Ve srovnání se základním scénářem by možnost č. 1 byla součástí postupu, který společnostem umožní přeshraniční přeměnu, a proto by se doplňující náklady na dodržování předpisů nevztahovaly na posouzení případné umělé konstrukce. Pokud jde o členské státy, musely by tato pravidla provést a uplatňovat, což vyvolává určité správní a organizační náklady. Možnost č. 1 by vedla ke zvýšené ochraně zúčastněných stran. Zúčastněné strany by mohly představit své názory v rámci postupu a nakonec být chráněny proti obcházení pravidel podvodnými společnostmi. V posouzení dopadů se analyzovaly také možnosti týkající se kolizních norem. Upřednostňovanou možností byl v tomto ohledu nástroj, který harmonizuje příslušná pravidla, zejména pokud jde o kolizní kritérium, na základě místa založení společnosti, s dalšími specifickými pravidly, která poukazují na právo skutečného sídla a vztahují se jenom na společnosti usazené v EU. Avšak vzhledem k tomu, že v případech, kdy jasnost je nejvíc potřebná, a zejména když se zvláštní otázky týkající se práva platného pro kapitálové společnosti v přeshraničních situacích budou řešit v navržených právních předpisech o přeshraničních přeměnách, fúzích a rozděleních, bylo rozhodnuto nenavrhovat v daném okamžiku zvláštní právní akt o kolizních normách. Účelnost právních předpisů a zjednodušení Očekává se, že návrh poskytne značné přínosy ve formě zjednodušení pro podnikání na vnitřním trhu usnadněním přeshraniční mobility společností. Vytvoření komplexního souboru společných pravidel upravujících přeshraniční přeměny a rozdělení zefektivní a zjednoduší postupy a sníží náklady pro podniky, pokud jde o typ a obsah zpracovávaných dokumentů, různé procesy a související lhůty nebo jiné doplňující požadavky. Navržená pravidla o účasti zaměstnanců a pravidla o ochraně společníků a věřitelů zvýší právní jistotu a předvídatelnost těchto operací. Očekává se, že nová společná pravidla o přeshraničních rozděleních a přeměnách přinesou úspory ve výši 12 000 až 37 000 EUR (rozdělení) a 12 000 až 19 000 EUR (přeměny) v závislosti na velkosti společností a zapojených členských států. Navržené změny existujícího právního rámce EU pro přeshraniční fúze zjednoduší provádění přeshraničních fúzí společností a sníží náklady a administrativní zátěž zásluhou nového společného a efektivnějšího postupu. Navržená pravidla o ochraně společníků a věřitelů a pravidla zveřejňování informací zvýší právní jistotu a předvídatelnost. Snížení a zjednodušení nákladů bude mít kladný dopad zejména na mikropodniky a malé podniky.

Výměna informací předpokládaná v tomto návrhu se bude provádět prostřednictvím existujícího systému propojení ústředních, obchodních a podnikových rejstříků (BRIS). Proto se nepředpokládá žádný konkrétní vývoj IT. Základní práva Navržená pravidla této iniciativy zajistí plné dodržování práv a zásad stanovených v Listině základních práv Evropské unie a přispějí k uplatňování různých těchto práv. Hlavním cílem této iniciativy je zejména usnadnit právo usazování ve kterémkoli členském státě, jak je to stanoveno v čl. 15 odst. 2 listiny, a zajistit dodržování zásady nediskriminace z důvodu státní příslušnosti (čl. 21 odst. 2). Iniciativa se snaží posílit svobodu podnikání v souladu s právem Unie a vnitrostátními právními předpisy a postupy (článek 16). Právo na vlastnictví uvedené v článku 17 listiny je rovněž iniciativou posíleno prostřednictvím ochranných opatření zajištěných pro společníky. Ačkoliv iniciativa poskytne pravidla pro společnosti v rámci práva obchodních společností, přispěje také k právu pracovníku na informování a na projednání v podniku (článek 27 listiny) zajištěním více transparentnosti pro zaměstnance v případě přeshraničních operací společností. Ochrana osobních údajů bude také zajištěna v souladu s článkem 8 listiny. 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Nebyly zjištěny žádné velké náklady. Návrh způsobí náklady především pro vnitrostátní správní orgány spojené se zaváděním legislativních pravidel na vnitrostátní úrovni (příprava, konzultace, přijetí, přizpůsobení existujících pravidel) a rovněž se zavedením postupů kontroly. Co se týče přeshraničních přeměn a rozdělení, v členských státech, kde neexistují žádné přeshraniční postupy, by byl dopad větší než v ostatních členských státech, kde takové postupy existují a musely by se pouze přizpůsobit. Není žádný dopad na rozpočet EU. 5.DALŠÍ PRVKY Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv Komise pomůže členským státům provést navrhovaná pravidla a bude monitorovat jejich provádění. V této souvislosti bude Komise úzce spolupracovat s vnitrostátními orgány, např. odborníky na vnitrostátní právo obchodních společností v rámci skupiny odborníků na právo obchodních společností (CLEG). V tomto kontextu může Komise poskytnout pomoc a pokyny (např. uspořádáním seminářů za účelem provádění nebo poskytnutím právního poradenství na dvoustranném základě). Monitorování by pozůstávalo z analýzy trendů v činnostech přeshraničních operací společností oznamováním přeshraničních přeměn, fúzí a rozdělení prostřednictvím systému propojení obchodních rejstříků (BRIS), úhradou nákladů za přeshraniční přeměny, pokud je to možné, a zda a do jaké míry zúčastněné strany a jejich organizace projevují spokojenost s ochranou svých práv v příslušných přeshraničních operacích. Bude se monitorovat i vývoj judikatury Soudního dvora Evropské unie v této oblasti. Za účelem získání potřebného vkladu zúčastněných stran Komise by jim mohla zaslat dotazníky, nebo zorganizovat zvláštní průzkumy. Mělo by se uskutečnit hodnocení, aby se posoudil dopad navržených opatření a ověřilo, zda bylo cílů dosaženo. Provedla by ho Komise na základě informací shromážděných během monitorování a v případě potřeby na základě dalšího vkladu získaného od příslušných zúčastněných stran. Hodnotící zpráva by měla být vydána po získání dostatečných zkušeností z uplatňování návrhů. Poskytování informací pro monitorování a hodnocení by dotčeným zúčastněným stranám nemělo způsobit žádnou nadbytečnou administrativní zátěž. Informativní dokumenty (u směrnic) Návrhem se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1132 ze dne 14. června 2017 o některých aspektech práva obchodních společností. S cílem zajistit náležité provádění této složité směrnice by byl potřebný informativní dokument, např. ve formě srovnávacích tabulek. Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu Přeshraniční přeměny Článek 86a: tento článek popisuje oblast působnosti návrhu, která stanoví právní rámec EU upravující přeshraniční přeměny společností s ručením omezeným a akciových společností. Článek 86b: tento článek obsahuje definice. Definice přeshraniční přeměny vychází z judikatury Soudního dvora a znamená změnu z právní formy společnosti výchozího členského státu na právní formu cílového členského státu.

Článek 86c: toto ustanovení stanoví podmínky, za nichž lze provádět přeshraniční přeměny, jejich ověřování a použitelné právo. Stanoví zejména požadavek, že společnosti, které jsou předmětem insolvenčního nebo podobného řízení, nemohou provádět přeshraniční přeměnu upravenou v této směrnici. Kromě toho podle obecné zásady, že právo EU nemůže být uplatněno s cílem zdůvodnit zneužití práv, jak je to stanoveno v judikatuře Evropského soudního dvora, přeměnu nelze povolit, když se po přezkoumání každého jednotlivého případu a s ohledem na všechny příslušné skutečnosti a okolnosti zjistí, že představuje umělou konstrukci s cílem získat neoprávněné daňové zvýhodnění nebo nadměrně omezit zákonná nebo smluvní práva zaměstnanců, věřitelů nebo společníků. Článek 86d: ustanovení stanoví minimální rozsah informací poskytovaných v projektu přeshraniční přeměny, které budou veřejně zpřístupněny pro každou osobu zainteresovanou na této operaci. Projekt bude muset poskytnout informace týkající se změny formy společnosti a společnosti vzešlé z přeměny a také ochrany poskytované příslušným zúčastněným stranám: zejména společníkům, věřitelům a zaměstnancům. Tento článek zdůrazňuje důležitost projektu, ale co nejvíce usnadňuje rovněž jeho sestavení v tom, že společnostem dává možnost zpracovat jej, a to kromě úředního jazyka nebo jazyků dotčených členských států také v jazyku, který se nejvíce obecně používá v obchodních transakcích; členské státy mohou takto určit, jaká jazyková verze je rozhodující v případě rozdílů. Článek 86e: tento článek stanoví požadavek na zpracování zprávy pro společníky, v níž se podrobně vysvětluje cíl přeshraniční přeměny, plány společnosti a ochranná opatření pro společníky. Zpráva zahrnuje zejména dopad přeměny na činnost společnosti a její zájmy, na zájmy společníků a opatření na jejich ochranu. Zpráva by měla být k dispozici také zaměstnancům. V souladu se zásadou proporcionality může být od povinnosti vypracovat zprávu upuštěno, dohodnou-li se tak všichni společníci společnosti. Článek 86f: tento článek požaduje, aby společnost zpracovala zprávu, která se zabývá otázkami důležitými pro zaměstnance společnosti provádějící přeshraniční přeměnu. Zpráva vysvětluje důsledky přeshraniční přeměny na zaměstnance. Zpřístupní se zástupcům zaměstnanců nebo samotným zaměstnancům, pokud takové zástupce nemají. Ustanovení dále vysvětluje, že poskytnutím správy nejsou dotčeny použitelná informační a konzultační řízení již stanovená v acquis. Článek 86g: tento článek se týká přezkoumání nezávislým znalcem. Přesnost informací předložených v projektu přeshraniční přeměny a ve zprávách řídícího nebo správního orgánu podléhají posouzení nezávislým znalcem, kterého jmenuje příslušný orgán. Zpráva obsahuje také veškeré příslušné informace o společnosti a plánované přeshraniční přeměně a příslušnému orgánu umožňuje kromě jiného posoudit, zda operace představuje umělou konstrukci. Článek dále stanoví postup, lhůtu a pravomoci nezávislého znalce, včetně ochrany důvěrných informací. V souladu se zásadou proporcionality jsou mikropodniky a malé podniky osvobozeny od požadavku na zprávu nezávislého znalce. Článek 86h: tento článek stanoví pravidla pro zveřejnění projektu přeshraniční přeměny a zprávy nezávislého znalce, které by se měly bezplatně veřejně zpřístupnit. Zveřejnění bude současně obsahovat oznámení, v němž se společníci, věřitelé a zaměstnanci společnosti vyzývají, aby předložili připomínky. Požadavky na zveřejnění zaručí bezprostřední přístup k projektu za účelem ochrany příslušných zúčastněných stran. Tento článek stanoví zásadu, že projekt se zveřejní v obchodním rejstříku jako společný referenční bod pro zúčastněné strany. Členské státy mohou společnosti povolit zveřejnění projektu na její internetové stránce, ale v tomto případě se bude muset většina důležitých informací zveřejnit ještě v obchodním rejstříku. Článek umožňuje členským státům zabezpečit další zveřejnění ve vnitrostátním věstníku a účtovat za něj poplatky. Aby se usnadnil přístup ke zveřejněným informacím, zveřejněný projekt přeshraniční přeměny, oznámení a zpráva nezávislého znalce musí být bezplatně přístupné veřejnosti. Poplatky účtované za zveřejnění nesmí překračovat rámec správních nákladů na služby. Článek 86i: tento článek stanoví požadavek na schválení projektu přeshraniční přeměny valnou hromadou. Podobný požadavek je v případě přeshraničních fúzí. Členské státy mohou stanovit požadavky na kvalifikovanou většinu hlasů pro schválení projektu; požadavky na potřebnou většinu však nemohou překročit požadavky vztahující se na přeshraniční fúze. Článek 86j: tento článek stanoví ochranná opatření pro společníky a zakládá právo na vystoupení pro ty společníky, kteří jsou proti přeshraničním přeměnám. Vztahuje se to buď na ty, kteří nehlasovali pro přeshraniční přeměnu, nebo na ty, kteří nesouhlasí s přeměnou, ale nemají hlasovací práva. Jejich podíly by měla na žádost dotčených společníků nabýt společnost, zbývající společníci nebo třetí strany za odpovídající náhradu. Pokud se společníci domnívají, že poskytnutá peněžitá náhrada byla stanovena v odpovídající výši, mají právo napadnout její výši u soudu výchozího členského státu. Článek 86k: tento článek stanoví různá ochranná opatření pro věřitele. Členské státy mohou určit, že společnost provádějící přeměnu by měla učinit prohlášení jako součást projektu přeshraniční přeměny s uvedením, že přeměna se nedotkne schopnosti uspokojit závazky vůči třetím stranám a že věřitelé nebudou dotčeni. Věřitelé budou mít také právo požádat příslušný správní nebo soudní orgán o poskytnutí náležité ochrany. Orgány použijí vyvratitelnou domněnku, že věřitelé nejsou dotčeni, je-li ve zprávě nezávislého znalce učiněn závěr, že není přiměřené pravděpodobné, že by práva věřitelů byla dotčena, nebo pokud společnost nabídla právo na zaplacení vůči ručiteli, který je třetí stranou, nebo vůči přeměněné společnosti, původní hodnoty předmětné pohledávky za podmínky, že je lze uplatnit ve stejné jurisdikci jako původní pohledávku. Článek rovněž vysvětluje, že ustanovením o ochraně věřitelů není dotčeno uplatňování vnitrostátních právních předpisů týkajících se uspokojení nebo zajištění plateb dlužných veřejným subjektům.

Článek 86l: Tento článek se zabývá účastí zaměstnanců ve společnosti, která provádí přeměnu, kde operace vystavuje ochranu práv účasti ohrožení. Společnost bude muset v zásadě dodržet příslušná pravidla cílového členského státu, což neplatí, pokud jeho vnitrostátními právními předpisy nestanoví stejnou úroveň účasti zaměstnanců v řídících nebo dozorčích orgánech společnosti. Tento článek se také použije, jestliže počet zaměstnanců překračuje čtyři pětiny prahové hodnoty určené ve vnitrostátních právních předpisech výchozího členského státu, které stanovují právo na účast zaměstnanců podle článku 2 směrnice 2001/86/ES, nebo bez ohledu na počet zaměstnanců, pravidla o účasti zaměstnanců v cílovém členském státě nestanoví stejnou úroveň účasti. Je-li tomu tak, bude muset společnost zahájit jednání se zaměstnanci za účelem určení jejich účasti. Jednání budou povinná a jejich výsledkem bude muset být buď ujednání na míru upravující zapojení zaměstnanců, nebo v případě, že do 6 měsíců nebude dosaženo žádné dohody, budou se uplatňovat standardní pravidla o účasti zaměstnanců stanovená v příloze (zejména v části 3 písm. a)) směrnice 2001/86/ES. V souladu se směrnicí 2001/86/ES musí jednání začít co nejdříve po veřejném zpřístupnění projektu přeměny. Společnost bude muset nejméně po dobu tří let v podstatě zachovat práva účasti zaměstnanců v případě následných operací jako fúze, rozdělení nebo přeměna. Společnost bude povinna oznámit výsledek jednání svým zaměstnancům. Články 86m a 86n: tyto články upravují posouzení zákonnosti přeshraničních přeměn příslušným orgánem výchozího členského státu. Tento členský stát posoudí provedení přeshraniční přeměny z hlediska postupu upraveného příslušnými vnitrostátními právními předpisy. Pravidla jsou založena na odpovídajících zásadách stanovených v nařízení (ES) č. 2157/2001 o statutu evropské společnosti (SE) a v pravidlech týkajících se přeshraničních fúzí. Příslušný orgán výchozího členského státu uskuteční posouzení formálního provedení postupu ze strany společnosti a dodatečně určí, zda zamýšlená přeměna nepředstavuje umělou konstrukci uvedenou výše. Má-li orgán vážné obavy, že přeshraniční přeměna může představovat umělou konstrukci, může provést hloubkové posouzení. Článek 86o ukládá ustanovení týkající se přezkumu rozhodnutí přijatých příslušným vnitrostátním orgánem, pokud jde o vydání nebo odepření vydání osvědčení předcházejícího přeměně. Zabývá se rovněž dostupností takového rozhodnutí prostřednictvím systému propojení a předání osvědčení předcházejícího přeměně cílovému členskému státu digitálními prostředky komunikace. Článek 86p upravuje kontrolu zákonnosti přeshraniční přeměny cílovým členským státem. Orgán tohoto členského státu ověřuje zejména požadavky na založení společnosti a případně výsledky jednání o účasti zaměstnanců. Článek 86q upravuje mechanismy zveřejnění zápisu do rejstříku a informací, které musí být zapsány v rejstřících. Informace o zápisu do rejstříku by se měly mezi rejstříky vyměňovat automaticky, aby členský stát odchodu mohl neprodleně přijmout opatření pro vymazání společnosti ze svého obchodního rejstříku. Článek 86r stanoví, že přeshraniční přeměna nabývá účinnosti ode dne zápisu společnosti, která byla předmětem přeměny, do rejstříku v cílovém členském státě. Článek 86s: toto ustanovení popisuje důsledky přeshraniční přeměny. Článek 86t: ustanovení ukládá, aby členské státy stanovily pravidla o odpovědnosti nezávislého znalce. Článek 86u: platnost přeshraniční přeměny nelze napadnout, pokud byl dodržen postup pro přeshraniční přeměnu. Přeshraniční fúze

Článek 119 se mění, aby do definice byla zahrnuta přeshraniční fúze jako operace mezi společnostmi, v níž zanikající společnost převádí veškeré jmění do nástupnické společnosti bez vydání nových podíl (akcií). Taková operace spadá do oblasti působnosti tohoto článku, pokud fúzující společnosti vlastní stejná osoba, nebo vlastnická struktura ve všech fúzujících společnostech zůstává po provedení operace stejná. Článek 120 se rozšiřuje, aby zahrnul více situací, kdy jsou společnosti vyloučeny z oblasti působnosti, například když byla zahájena řízení o zrušení a likvidaci nebo insolvenční řízení, nebo dochází k pozastavení plateb. Článek 121 se mění vypuštěním odkazů na ochranu věřitelů a ochranu menšinových společníků, neboť to bude harmonizováno v rámci článků 126a a 126b. Článek 122 se mění, aby se upřesnilo, že společný projekt přeshraniční fúze zahrnuje také poskytnutí peněžité náhrady pro společníky, kteří nehlasovali pro fúzi, a rovněž ochranná opatření poskytnuta věřitelům. Kromě toho stanoví jazykový režim společných projektů přeshraničních fúzí. Vkládá se nový článek 122a, který zavádí pravidla o stanovení dne, od něhož se jednání fúzujících společností použije pro účely účetnictví. Změněný článek 123 ukládá jako výchozí pravidlo zveřejnění společného projektu fúzujících společností v obchodním rejstříku. Členské státy mají alternativně možnost osvobodit společnosti od povinnosti zveřejnění v obchodních rejstřících v případě, že zpřístupní projekt na svých internetových stránkách a v tomto ohledu splní specifické podmínky. V takovém případě musí společnosti v obchodních rejstřících zveřejnit některé konkrétní informace. Společnosti musí být v zásadě schopny předložit potřebné informace plně on-line, aniž by byla potřebná fyzická přítomnost u jakéhokoli vnitrostátního orgánu, pokud neexistuje skutečné podezření z podvodu. Přístup k těmto informacím musí být bezplatný. Členské státy mohou kromě toho zveřejnit společný projekt ve vnitrostátním věstníku a v tomto případě vnitrostátní rejstřík předloží vnitrostátnímu věstníku příslušné informace (zásada „pouze jednou“). Změněný článek 124 upřesňuje, že ve zprávě určené společníkům fúzující společnosti se vysvětlí dopady přeshraniční fúze na budoucí podnikání, strategický plán vedení a také na společníky. Ve zprávě se kromě toho vysvětlí výměnný poměr podílů (akcií) a popíší všechny zvláštní potíže ocenění a také nápravná opatření dostupná pro některé společníky. Zpráva musí být k dispozici také zaměstnancům. Zpráva nemusí být vyhotovena, pokud s tím souhlasí všichni společníci fúzujících společností. Nový článek 124a stanoví, že každá fúzující společnost poskytne zaměstnancům zprávu, která řeší otázky důležité pro ně v souvislosti s přeshraniční fúzí. Zástupci zaměstnanců nebo samotní zaměstnanci v případech, kdy zástupce nemají, budou mít právo vyjádřit své stanovisko. Stanovisko se musí předložit akcionářům a přiložit ke zprávě. Nový článek 126a stanoví ochranná opatření pro společníky. Zakládá právo těch společníků, kteří nesouhlasí s fúzí, na vystoupení ze společnosti. Vztahuje se to buď na ty, kteří nehlasovali pro schválení přeshraniční fúze, nebo na ty, kteří nesouhlasí s fúzí, ale nemají hlasovací práva. Společnost, zbývající společníci nebo třetí strany v dohodě se společností musí nabýt akcie společníků vykonávajících právo na vystoupení ze společnosti výměnou za odpovídající peněžitou náhradu. Jelikož existující pravidla pro přeshraniční fúze už stanoví jmenování nezávislého znalce (článek 125), tento znalec přezkoumá také přiměřenost peněžité náhrady. Domnívají-li se společníci, že nabídnutá peněžitá náhrada byla stanovena neadekvátně, jsou oprávněni požadovat u vnitrostátního soudu její přepočet. Společníci, kteří chtějí zůstat ve společnosti, mají právo vznést námitky proti výměnnému poměru podílů (akcií), což se vysvětlí a zdůvodní ve zprávě uvedené v článku 124. Nový článek 126b stanoví ochranná opatření pro věřitele. Za prvé, členské státy mohou požadovat od řídícího nebo správního orgánu fúzující společnosti, aby učinil prohlášení uvádějící, že jim nejsou známy žádné důvody, proč by společnost vzešlá z fúze nebyla schopna plnit své závazky. Za druhé, věřitelé, kteří nejsou spokojeni s ochranou poskytnutou pro ně v projektu fúze, mají právo požádat příslušný orgán o náležitá ochranná opatření. Příslušný orgán však použije vyvratitelnou domněnku, že věřitelé nejsou přeshraniční fúzí poškozeni, pokud společnost nabídla právo na zaplacení (vůči ručiteli, který je třetí stranou, nebo vůči společnosti vzniklé fúzí) rovnocenné hodnoty, jakou měla jejich původní pohledávka, které lze uplatnit ve stejné jurisdikci jako původní pohledávku, nebo když zpráva nezávislého znalce zpřístupněná věřitelům potvrdí, že společnost bude schopna uspokojit své věřitele. Ustanovením o ochraně věřitelů není dotčeno uplatňování vnitrostátních právních předpisů týkajících se uspokojení nebo zajištění plateb dlužných veřejným subjektům. Změněné články 127 a 128 stanoví, že pro účely osvědčení předcházejícího fúzi a kontroly zákonnosti přeshraniční fúze mohou společnosti oznamovat jakékoli informace a dokumenty v plném rozsahu on-line. Článek navíc stanoví, že osvědčení předcházející fúzi se musí prostřednictvím systému propojení rejstříků (BRIS) zaslat orgánu členského státu, který zkontroluje zákonnost přeshraniční fúze. Dále ukládá, že odsvědčení předcházející fúzi musí být přijato jako přesvědčivý důkaz, že právní jednání předcházející fúzi byla řádně provedena a související náležitosti splněny. Členské státy v případě skutečného podezření z podvodu mohou vyžadovat fyzickou přítomnost u příslušného orgánu. Článek 131 se mění vysvětlením, že veškeré jmění zanikající společnosti nebo fúzujících společností zahrnují všechny jejich smlouvy, úvěry, práva a povinnosti. Článek 132 se mění rozšířením zjednodušených formalit na situaci, v níž přeshraniční fúzi provádějí společnosti, kde jedna osoba drží všechny podíly (akcie). Kromě toho v případech, kdy není potřebná valná hromada v žádné z fúzujících společností, článek 132 stanoví konkrétní referenční datum pro zveřejnění společného projektu přeshraniční fúze a zpráv řídícího nebo správního orgánu fúzujících společností. Článek 133 odst. 7, který stanoví, že během 3 let po přeshraniční fúzi by společnost nemohla provádět následnou vnitrostátní fúzi, která by měla za následek podkopání systému účasti zaměstnanců, se mění tak, aby zahrnoval všechny možné následné vnitrostátní operace (tj. fúze, rozdělení a přeměny) a nejenom vnitrostátní fúze. Článek 133 se kromě toho mění doplněním povinnosti pro společnosti oznámit svým zaměstnancům, zda se společnost rozhodla uplatnit standardní pravidla, nebo zahájit jednání se zaměstnanci. V takovém případě společnost informuje zaměstnance o výsledcích jednání. Doplňuje se nový článek 133a, který řeší pravidla členských států o občanskoprávní odpovědnosti nezávislého znalce. Přeshraniční rozdělení Článek 160a stanoví oblast působnosti návrhu, která upravuje přeshraniční rozdělení společností s ručením omezeným a akciových společností.

Článek 160b obsahuje definice. Aby se zajistil soulad s existujícím acquis EU v oblasti práva obchodních společností, ustanovení právního rámce o přeshraničních rozděleních se vztahují na stejné společnosti jako ustanovení o přeshraničních přeměnách. Článek 160c uvádí další omezení pro uplatňování této kapitoly. Článek 160d stanoví podmínky, za nichž lze provádět přeshraniční rozdělení, jejich ověřování a platné právo. Ukládá zejména požadavek, že společnosti, které jsou předmětem insolvenčního nebo podobného řízení, nemohou být předmětem rozdělení upraveného touto směrnicí. Kromě toho podle obecné zásady, že právo EU nemůže být uplatněno s cílem zdůvodnit zneužití práv, jak je to stanoveno v judikatuře Evropského soudního dvora, přeshraniční rozdělení nelze povolit, když se po přezkoumání každého jednotlivého případu a s ohledem na všechny příslušné skutečnosti a okolnosti zjistí, že představuje umělou konstrukci s cílem získat neoprávněné daňové zvýhodnění nebo nadměrně omezit zákonná nebo smluvní práva zaměstnanců, věřitelů nebo společníků. Článek 160e: ustanovení uvádí minimální rozsah informací poskytovaných v projektu přeshraničního rozdělení, které budou veřejně zpřístupněné pro každou osobu zainteresovanou na této operaci. Projekt bude muset poskytnout informace týkající se rozdělované společnosti, sídla, rozdělení podílů (akcií) v nástupnických společnostech, výměnného poměru podílů (akcií), rozdělení jmění mezi nástupnické společnosti a také ochrany poskytované pro příslušné zúčastněné strany: společníky, věřitele a zaměstnance. Tento článek zdůrazňuje důležitost projektu, ale co nejvíce usnadňuje rovněž jeho sestavení v tom, že společnostem dává možnost zpracovat jej, a to kromě úředního jazyka nebo jazyků dotčených členských států také v jazyku, který se nejvíce obecně používá v obchodních transakcích; členské státy mohou takto určit, jaká jazyková verze je rozhodující v případě rozdílů. Článek 160f stanoví pravidla za účelem určení dne, od něhož se jednání rozdělované společnosti považuje pro účely účetnictví za jednání nástupnických společností. Článek 160g tento článek stanoví požadavek na zpracování zprávy pro společníky, v níž se podrobně vysvětluje cíl rozdělení, plány společnosti a ochranná opatření pro společníky. Zpráva zahrnuje zejména dopad rozdělení na činnost společnosti a její zájmy, na zájmy společníků a opatření na jejich ochranu. Zpráva by měla být k dispozici také zaměstnancům. V souladu se zásadou proporcionality může být od povinnosti vypracovat zprávu upuštěno, dohodnou-li se tak všichni společníci společnosti. Článek 160h: tento článek požaduje, aby společnost zpracovala zprávu, která se zabývá otázkami důležitými pro zaměstnance společnosti provádějící přeshraniční rozdělení. Tato zpráva popisuje a posuzuje dopad rozdělení na podmínky pracovních smluv zaměstnanců. Zpřístupní se zástupcům zaměstnanců nebo samotným zaměstnancům, pokud takové zástupce nemají. Ustanovení dále vysvětluje, že poskytnutím zprávy nejsou dotčeny použitelná informační a konzultační řízení již stanovená v acquis. Článek 160i se týká přezkoumání nezávislým znalcem. Přesnost informací předložených v projektu přeshraničního rozdělení a ve zprávách řídícího nebo správního orgánu podléhají posouzení ve zprávě nezávislého znalce, kterého jmenuje příslušný orgán. Zpráva obsahuje také veškeré příslušné informace o společnosti a plánovaném rozdělení a příslušnému orgánu umožňuje kromě jiného posoudit, zda operace představuje umělou konstrukci. Článek dále stanoví postup, lhůtu a pravomoci nezávislého znalce, včetně ochrany důvěrných informací. V souladu se zásadou proporcionality jsou mikropodniky a malé podniky osvobozeny od požadavku na zprávu nezávislého znalce. Článek 160j: tento článek stanoví pravidla pro zveřejnění projektu přeshraničního rozdělení a zprávy nezávislého znalce, které by se měly bezplatně veřejně zpřístupnit. Zveřejnění bude současně obsahovat oznámení, v němž se společníci, věřitelé a zaměstnanci společnosti vyzývají, aby předložili připomínky. Požadavky na zveřejnění zaručí bezprostřední přístup k projektu pro ochranu příslušných zúčastněných stran. Tento článek stanoví zásadu, že projekt se zveřejní v obchodním rejstříku jako společný referenční bod pro zúčastněné strany. Členské státy mohou společnosti povolit zveřejnění projektu na její internetové stránce, ale v tomto případě se bude muset většina důležitých informací zveřejnit ještě v obchodním rejstříku. Článek poskytuje členským státům možnost zajistit další zveřejnění ve vnitrostátním věstníku a účtovat za něj poplatky.

Aby se usnadnil přístup ke zveřejněným informacím, musí být zveřejněný projekt přeshraničního rozdělení, oznámení a zpráva nezávislého znalce bezplatně přístupné veřejnosti. Poplatky účtované za zveřejnění nesmí překračovat rámec správních nákladů na služby. Článek 160k: tento článek stanoví požadavek na schválení projektu přeshraničního rozdělení valnou hromadou rozdělovanou společnosti. Podobný požadavek je v případě přeshraničních fúzí. Členské státy mohou stanovit požadavky na kvalifikovanou většinu hlasů pro schválení projektu; avšak požadavky na potřebnou většinu nesmí překročit požadavky vztahující se na přeshraniční fúze. Článek 160l ukládá ochranná opatření pro akcionáře a zakládá právo na vystoupení pro ty společníky, kteří s přeshraničním rozdělením nesouhlasí. Vztahuje se to buď na ty, kteří nehlasovali pro přeshraniční rozdělení, nebo na ty, kteří nesouhlasí s rozdělením, ale nemají hlasovací práva. Společnost, zbývající společníci nebo třetí strany musí nabýt podíly (akcie) společníků vykonávajících právo na vystoupení ze společnosti výměnou za příslušnou peněžitou náhradu. Nezávislý znalec přezkoumá adekvátnost peněžité náhrady. Pokud se společníci domnívají, že poskytnutá peněžitá náhrada byla stanovena v neodpovídající výši, mají právo vznést námitky proti její výši u soudu výchozího členského státu. Společníci, kteří chtějí zůstat ve společnosti, mají právo vznést námitky také proti výměnnému poměru podílů (akcií), což se vysvětlí a zdůvodní ve zprávě uvedené v článku 160g. Článek 160m stanoví ochranná opatření pro věřitele. Členské státy mohou určit, že rozdělovaná společnost by měla učinit prohlášení jako součást projektu přeshraničního rozdělení s uvedením, že rozdělení se nedotkne schopnosti uspokojit závazky vůči třetím stranám a že věřitelé nebudou poškozeni. Věřitelé budou mít také právo požádat příslušný správní nebo soudní orgán o poskytnutí náležité ochrany. Orgány použijí vyvratitelnou domněnku, že věřitelé nejsou poškozeni, je-li ve zprávě nezávislého znalce učiněn závěr, že není přiměřené pravděpodobné, že by práva věřitelů byla poškozena, nebo pokud rozdělovaná společnost nabídla právo na zaplacení, a to buď od třetí strany poskytující záruku, nebo od rozdělené společnosti, původní hodnoty předmětné pohledávky za podmínky, že je lze uplatnit ve stejné jurisdikci jako původní pohledávku. Ustanovením o ochraně věřitelů není dotčeno uplatňování vnitrostátních právních předpisů týkajících se uspokojení nebo zajištění plateb dlužných veřejným subjektům. Článek 160n se zabývá účastí zaměstnanců v řídících nebo dozorčích orgánech společností zapojených do přeshraničního rozdělení, kdy přeshraniční rozdělení vystavuje riziku existující práva účasti v rozdělované společnosti. Účast pracovníků v nástupnických společnostech by v zásadě musela dodržet příslušná pravidla členských států, kde tyto společnosti budou zapsány, pokud vnitrostátní právní předpisy těchto členských států nestanoví stejnou úroveň účasti zaměstnanců ve správních orgánech nebo dozorčích orgánech společnosti, jaká existuje v rozdělované společnosti. Tento článek se také použije, když počet zaměstnanců překračuje čtyři pětiny prahové hodnoty určené ve vnitrostátních právních předpisech členského státu rozdělované společnosti, které stanoví právo na účast zaměstnanců podle článku 2 směrnice 2001/89/ES, nebo nehledě na počet zaměstnanců, pravidla o účasti zaměstnanců v členském státě nástupnických společností nestanoví stejnou úroveň účasti. Je-li tomu tak, bude muset společnost zahájit jednání se zaměstnanci za účelem určení jejich účasti v nástupnických společnostech. Jednání budou povinná a jejich výsledkem musí být buď ujednání na míru upravující zapojení zaměstnanců, nebo v případě, že do 6 měsíců nebude dosaženo žádné dohody, budou se uplatňovat standardní pravidla o účasti zaměstnanců stanovená v příloze (zejména v části 3 směrnice 2001/86 ES). V souladu se směrnicí 2001/86/ES musí jednání začít co nejdříve po veřejném zpřístupnění projektu přeshraničního rozdělení. Nástupnické společnosti budou muset nejméně po dobu tří let v podstatě zachovat práva účasti zaměstnanců v případě následných operací jako fúze, rozdělení nebo přeměny. Společnost bude povinna oznámit výsledek jednání svým zaměstnancům. Články 160o a 160p: tyto články upravují posouzení zákonnosti přeshraničního rozdělení příslušným orgánem členského státu, jehož jurisdikci podléhá rozdělovaná společnost. Tento členský stát posoudí provedení přeshraničního rozdělení z hlediska postupu upraveného příslušnými vnitrostátními právními předpisy. Pravidla jsou založena na odpovídajících zásadách stanovených v nařízení (ES) č. 2157/2001 o statutu evropské společnosti (SE) a v pravidlech týkajících se přeshraničních fúzí. Příslušný orgán členského státu uskuteční posouzení formálního provedení postupu ze strany společnosti a dodatečně určí, zda zamýšlené rozdělení nepředstavuje umělou konstrukci uvedenou výše. Má-li orgán vážné obavy, že přeshraniční rozdělení může představovat umělou konstrukci, měl by provést hloubkové posouzení. Článek 160q ukládá ustanovení týkající se přezkumu rozhodnutí přijatých příslušným vnitrostátním orgánem, pokud jde o vydání nebo odepření vydání osvědčení předcházejícího rozdělení. Řeší rovněž dostupnost takového rozhodnutí prostřednictvím systému propojení a zaslání osvědčení předcházejícího rozdělení cílovému členskému státu. Tyto články opravňují také k využívání digitální komunikace mezi obchodními rejstříky za účelem výměny rozhodnutí vydaných příslušnými orgány. Článek 160r upravuje kontrolu zákonnosti přeshraničního rozdělení každým dotčeným členským státem. Orgány nástupnických společností ověřují zejména požadavky na založení společnosti a případně výsledky jednání o účasti zaměstnanců.

Článek 160s stanoví opatření týkající se zápisu rozdělení do rejstříku a informací, které se musí veřejně zpřístupnit. Informace o zápisu do rejstříku by se měly mezi rejstříky vyměňovat automaticky prostřednictvím systému propojení rejstříků. Článek 160t: právní předpisy členského státu rozdělované společnosti stanoví datum, kdy přeshraniční rozdělení nabývá účinnosti. Článek 160u: toto ustanovení popisuje důsledky přeshraničního rozdělení. Článek 160v: ustanovení ukládá, aby členské státy stanovily pravidla o odpovědnosti nezávislého znalce. Článek 160w: platnost přeshraničního rozdělení nelze napadnout, pokud byl dodržen postup pro přeshraniční rozdělení. Podávání zpráv a přezkum Článek 3: stanoví povinnost Komise vyhodnotit tuto směrnici, včetně posouzení možnosti stanovení pravidel pro typy přeshraničních rozdělení, která nejsou zahrnuta do této směrnice. Členské státy přispějí ke zprávě předložením příslušných údajů. 2018/0114 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterou se mění směrnice (EU) 2017/1132, pokud jde o přeshraniční přeměny, fúze a rozdělení (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 50 odst. 1 a článek 2 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise,

po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1)Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1132 upravuje přeshraniční fúze kapitálových společností. Tato pravidla představují značný milník ve zlepšování fungování jednotného trhu pro společnosti a využívání svobody usazování. Hodnocení těchto pravidel však ukazuje, že je potřebná jejich změna, pokud jde o pravidla pro přeshraniční fúze. Kromě toho je také vhodné stanovit pravidla, která by upravovala přeshraniční přeměny a rozdělení. (2)Svoboda usazování je jednou ze základních zásad práva Unie. Podle čl. 49 druhého pododstavce Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) ve spojení s článkem 54 SFEU svoboda usazování společností zahrnuje kromě jiného právo založit a řídit takové společnosti za podmínek stanovených ve vnitrostátních právních předpisech členského státu usazení. Soudní dvůr Evropské unie k tomu podal výklad, že to zahrnuje právo společnosti založené podle práva jednoho členského státu přeměnit se na společnost jiného členského státu, pokud jsou splněny podmínky stanovené právem tohoto jiného členského státu, a zejména kritérium stanovené tímto jiným členským státem pro podřízení dotyčné společnosti jeho vnitrostátnímu právnímu řádu. (3)Při neexistenci harmonizace unijního práva, stanovení definice kolizního kritéria, které určuje rozhodné vnitrostátní právo pro společnost, spadá v souladu s článkem 54 SFEU do pravomocí každého členského státu. Článek 54 SFEU staví sídlo, ústřední správu a hlavní provozovnu společnosti na stejný stupeň podřízené provázanosti. Proto, jak bylo vysvětleno v judikatuře, pokud členský stát nového usazení, a to cílový členský stát, vyžaduje pouze přemístění sídla jako kolizní kritérium pro existenci společnosti podle jeho vnitrostátních právních předpisů, skutečnost, že se přemisťuje jenom sídlo (a ne ústřední správa nebo hlavní provozovna), nevylučuje jako taková použitelnost svobody usazování podle článku 49 SFEU. Výběr konkrétní formy společnosti v přeshraničních fúzích, přeměnách a rozděleních nebo výběr členského státu usazení je podstatný ve využívání svobody usazování zaručené Smlouvou o fungování Evropské unie jako součásti jednotného trhu. (4)Tento vývoj v judikatuře otevřel nové příležitosti pro společnosti na jednotném trhu za účelem podpory hospodářského růstu, účinné hospodářské soutěže a produktivity. Cíl jednotného trhu bez vnitřních hranic pro společnosti se musí současně také uvést do souladu s jinými cíli evropské integrace, jako je sociální ochrana (zejména ochrana pracovníků), ochrana věřitelů a ochrana