Návrh rozhodnutí Rady kterým se povoluje Rakousku uplatňovat opatření odchylné od článku 21 Šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu /* KOM/2004/0535 konecném znení */





Návrh ROZHODNUTÍ RADY kterým se povoluje Rakousku uplatňovat opatření odchylné od článku 21 Šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (předlozená Komisí) ODŮVODNĚNÍ 1. Podle článku 27 Šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1997 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1] smí Rada, jednajíc jednomyslně na základě návrhu Komise, povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvlástní opatření odchylná od ustanovení Směrnice s cílem zjednodusit postup účtování daně nebo zabránit určitým typům nelegálních nebo legálních daňových úniků. [1] Úř. věst. č. L 145, 13.6.1977, s. 1, směrnice naposledy pozměněná směrnicí č. 2003/92/ES (Úř. věst. č. L 260, 11.10.2003, s. 8) 2. V zádosti předlozené Komisi a zaregistrované generálním tajemníkem Komise dne 3.3.2004 pozádala rakouská vláda o povolení zavést tři opatření odchylná od čl. 21 odst. 1 písm. a) směrnice č. 77/388/EHS. 3. V souladu s čl. 27 odst. 2 Šesté směrnice Komise dopisem z 26.3.2004 informovala o zádosti vznesené rakouskou vládou ostatní členské státy a dopisem z 30.3.2004 oznámila Rakousku, ze má vsechny informace, které povazuje za nezbytné pro posouzení zádosti. 4. Čl. 21 odst. 1 směrnice č. 77/388/EHS, ve znění článku 28g této směrnice, stanoví, ze ve vnitřním systému je daň z přidané hodnoty (DPH) obvykle povinen uhradit plátce, který dodává zbozí nebo sluzby, jez dani podléhají. 5. Účelem odchylky pozadované Rakouskem je přenést na příjemce odpovědnost za úhradu daně z přidané hodnoty splatné ve třech konkrétních případech: za prvé daně za dodání zbozí, které poskytl jeden plátce DPH druhému jako záruku, při realizaci této záruky; za druhé daně za dodání zbozí po postoupení výhrady vlastnictví nabyvateli a vyuzití tohoto práva tímto nabyvatelem; a za třetí daně za dodání nemovitého majetku prodaného jinému plátci DPH při soudním prodeji majetku ve veřejné drazbě, rozhodl-li se poskytovatel podle článku 13 C Šesté směrnice zatízit prodej DPH. Pozadovaná opatření mají zabránit určitým typům nelegálních nebo legálních daňových úniků v popsaných oblastech. 6. Zbozí je často poskytováno jedním plátcem DPH druhému jako záruka. Obvykle jde o situaci, kdy má poskytovatel záruky omezenou schopnost uhradit své závazky, včetně dluzných daní. Kdyz příjemce záruky vyuzije svých práv a prodá záruku třetí straně, vzniká tímto prodejem zároveň dodávka ručitele příjemci záruky. V takovém případě má příjemce záruky prospěch jak z výtězku z prodeje zbozí, které představovalo záruku, tak z odpočtu daně na vstupu při převodu zbozí z ručitele na něj. Obvykle nehradí ručiteli splatnou daň z obratu za dodání zbozí. A i kdyby ručiteli nějakou část výtězku z prodeje vrátil, pořád neexistuje zádná záruka, ze ručitel tento výtězek pouzije na úhradu daně z obratu. V praxi v takovýchto případech stát často přichází o výtězek z DPH, poněvadz příjemci záruky není mozno odepřít jeho právo uplatnit odpočet a ručitel přitom nemůze být potahován k odpovědnosti, protoze je insolventní nebo přestal existovat. Počet takovýchto případů znemozňuje rakouské daňové správě přijmout vhodná fiskální a nefiskální opatření zaměřená na zesílení administrativního dohledu nad podniky. Tato opatření by byla nedostatečná, protoze by rakouská daňová správa nebyla schopna identifikovat tolik nevyhovujících podniků nebo by je nalezla přílis pozdě na to, aby se jí podařilo získat uslou DPH. Rozsah problémů, s nimiz se potýká rakouská správa, si zádá legislativní opatření. Uvazované převedení odpovědnosti za úhradu DPH na příjemce se týká pouze podniků, které mohou bězně vyuzívat svého práva na odpočet, a netýká se soukromých osob. Podobná odchylka jiz byla přiznána Německu (rozhodnutí Rady č. 2002/439/ES ze dne 2. června 2002 - Úř. věst. č. L 151/12, 11. června 2002). 7. Druhá moznost se týká dodání zbozí po postoupení výhrady vlastnictví nabyvateli a vyuzití tohoto práva tímto nabyvatelem: v případech, kdy má kupující zbozí omezenou schopnost uhradit své dluhy za nákup, si můze dodavatel vyhradit vlastnictví a postoupit své právo na realizaci této výhrady a nárokování kupní ceny třetí straně, obvykle bance, jako záruku za půjčku, kterou třetí strana poskytne kupujícímu. Přestane-li kupující hradit splátky půjčky, banka vyuzije své výhrady vlastnictví; tím vlastně dochází k dodání zbozí původním kupujícím bance. V takovém případě banka obvykle nezaplatí původnímu kupujícímu daň z obratu splatnou za dodávku zbozí, ale pouzije tyto prostředky k vyrovnání půjčky kupujícího, s tím důsledkem, ze rakouské finanční úřady nedokází od původního kupujícího vybrat DPH. A i kdyby banka původnímu kupujícímu nějakou část výtězku z prodeje vrátila, pořád neexistuje zádná záruka, ze kupující pouzije tento výtězek na úhradu daně z obratu. Proto je tento případ podobný výse popsanému případu realizace záruky. V praxi dochází k tomu, ze ve větsině těchto případů původní kupující vyhlásí platební neschopnost nebo přestanou existovat dříve, nez je rakouské finanční úřady odhalí a dokází od nich DPH vybrat. 8. Třetí moznost se týká dodání nemovitého majetku prodaného jinému plátci DPH ve veřejné drazbě při soudním prodeji majetku v rámci likvidace podniku, kterému dotyčný nemovitý majetek patřil. Důlezité jsou ty případy, v nichz se prodávající rozhodl uvalit na prodej DPH, přestoze v době dodání nebyl ve finanční situaci, která by mu umozňovala uhradit finančnímu úřadu daň, kterou vyfakturoval kupujícímu. Kupující můze obvykle vyuzít svého práva uplatnit odečet a prodávající nezaplatí finančním úřadům zádnou DPH. Výsledkem je to, ze věřitelé prodávajícího dostanou více peněz od svého dluzníka, nez by dostali normálně, kdyby byl prodej od DPH osvobozen. To je vsak ke skodě finančních úřadů, které nemohou od prodávajícího vybrat DPH, protoze ten mezitím vyhlásil bankrot. Rozsah tohoto problému, s nímz se potýká rakouská správa, si zádá legislativní opatření. Nemovitý majetek je zbozí vysoké hodnoty; proto je také zdanitelná částka a ztráta na DPH - dokonce i z jediné transakce - značně vysoká. Zrusení moznosti hradit z prodeje nemovitého majetku DPH není řesením. Hodnota nemovitého majetku obvykle obsahuje skrytou DPH a zachování této moznosti je proto nezbytné, má-li systém DPH zůstat neutrální. Z tohoto důvodu a vzhledem k poměrně značné rizikovosti celého problému se uvazovaný přesun odpovědnosti za úhradu DPH na příjemce jeví jako nejvhodnějsí řesení této konkrétní situace. Pozadovaná odchylka odbourává ztráty na DPH, protoze finanční úřady jednomu z dotčených ekonomických subjektů zádnou DPH neplatí. Toto řesení téz odbourává dvojí daňovou odpovědnost dodavatele a příjemce, s níz můze být spojeno vyssí ekonomické riziko pro příjemce, nese-li společnou odpovědnost. Toto řesení téz zbavuje finanční úřady obtízných postupů spojených s výběrem DPH, v jejichz rámci se úřady mohly obrátit na příjemce pouze tehdy, pokud nebylo mozné vybrat DPH od dodavatele. Zároveň díky němu začíná být zbytečná daňová odpovědnost třetí osoby, jako je notář, která obvykle vede k vyssím finančním nákladům pro dodavatele i příjemce. Jelikoz se odchylka bude ve skutečnosti týkat pouze dodávek mezi plátci, je omezena pouze na přesně vymezené případy; v praxi se moznost zatízit dodávku DPH vyuzívá pouze tehdy, můze-li příjemce normálně vyuzít svého práva uplatnit odpočet. Podobné odchylky jiz byly přiznány Německu (rozhodnutí Rady č. 2002/439/ES ze dne 2. června 2002 - Úř. věst. č. L 151/12, 11. června 2002 a č. 2004/291/ES ze dne 30. března 2004 - Úř. věst. č. L 94/59, 30. března 2004). Návrh ROZHODNUTÍ RADY kterým se povoluje Rakousku uplatňovat opatření odchylné od článku 21 Šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o zalození Evropského společenství, s ohledem na Šestou směrnici Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [2], a zejména na čl. 27 odst. 1 této směrnice, [2] Úř. věst. č. L 145, 13.6.1977, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí č. 2003/92/ES (Úř. věst. č. L 260, 11.10.2003, s. 8) s ohledem na návrh Komise [3], [3] Úř. věst. č. C , , s. . vzhledem k těmto důvodům: (1) v zádosti předlozené Komisi a zaregistrované generálním tajemníkem Komise dne 3.3.2004 pozádala rakouská vláda o povolení zavést tři opatření odchylná od čl. 21 odst. 1 písm. a) směrnice č. 77/388/EHS; (2) účelem odchylky pozadované Rakouskem je přenést na příjemce odpovědnost za úhradu daně z přidané hodnoty splatné ve třech konkrétních případech: za prvé daně za dodání zbozí, které poskytl jeden plátce DPH druhému jako záruku, při realizaci této záruky; za druhé daně za dodání zbozí po postoupení výhrady vlastnictví nabyvateli a vyuzití tohoto práva tímto nabyvatelem; a za třetí daně za dodání nemovitého majetku jinému plátci DPH při soudním prodeji majetku ve veřejné drazbě, rozhodl-li se poskytovatel podle článku 13 C Šesté směrnice zatízit prodej DPH. Pozadovaná opatření mají zabránit určitým typům nelegálních nebo legálních daňových úniků v popsaných oblastech; (3) je-li zbozí poskytováno jedním plátcem DPH druhému jako záruka, jde obvykle o situaci, kdy má poskytovatel záruky omezenou schopnost uhradit své závazky, včetně dluzných daní. Kdyz příjemce záruky, který obdrzel jako záruku zbozí, vyuzije svých práv a prodá záruku třetí straně, vzniká tímto prodejem zároveň dodávka ručitele příjemci záruky. V takovýchto případech stát často přichází o výtězek z DPH, poněvadz příjemci záruky není mozno odepřít jeho právo uplatnit odpočet a ručitel přitom nemůze být potahován k odpovědnosti, protoze je insolventní nebo přestal existovat. Rozsah problémů, s nimiz se potýká rakouská správa, si zádá legislativní opatření. Uvazované převedení odpovědnosti za úhradu DPH na příjemce se týká pouze podniků, které mohou bězně vyuzívat svého práva na odpočet, a netýká se soukromých osob. Podobná odchylka jiz byla přiznána Německu (rozhodnutí Rady č. 2002/439/ES ze dne 2. června 2002 [4]); [4] Úř. věst. č.L 151, 11.06.2002 , s. 12 (4) v případech, kdy má kupující zbozí omezenou schopnost uhradit své dluhy za nákup, si můze dodavatel vyhradit vlastnictví a postoupit své právo na realizaci této výhrady a nárokování kupní ceny třetí straně, obvykle bance, jako záruku za půjčku, kterou třetí strana poskytne kupujícímu. Přestane-li kupující hradit splátky půjčky, banka vyuzije své výhrady vlastnictví; tím vlastně dochází k dodání zbozí původním kupujícím bance. V takovém případě banka obvykle nezaplatí původnímu kupujícímu daň z obratu splatnou za dodávku zbozí, ale pouzije tyto prostředky k vyrovnání půjčky kupujícího, s tím důsledkem, ze rakouské finanční úřady nedokází od původního kupujícího vybrat DPH, protoze původní kupující je obvykle v platební neschopnosti nebo přestane existovat dříve, nez ho rakouské finanční úřady odhalí a dokází od něj DPH vybrat. Proto je tento případ podobný výse popsanému případu realizace záruky; (5) stát přichází o DPH i v případech prodeje nemovitého majetku jinému plátci DPH ve veřejné drazbě při soudním prodeji majetku v rámci likvidace podniku, kterému dotyčný nemovitý majetek patřil, rozhodl-li se prodávající uvalit na prodej DPH, přestoze v době dodání nebyl ve finanční situaci, která by mu umozňovala uhradit finančnímu úřadu daň, kterou vyfakturoval kupujícímu. Kupující můze obvykle vyuzít svého práva uplatnit odečet a prodávající nezaplatí finančním úřadům zádnou DPH. Rozsah tohoto problému, s nímz se potýká rakouská správa, si zádá legislativní opatření. Nemovitý majetek je zbozí vysoké hodnoty; proto je také zdanitelná částka a ztráta na DPH - dokonce i z jediné transakce - značně vysoká. Hodnota nemovitého majetku obvykle obsahuje skrytou DPH a zachování moznosti zatízit jeho prodej DPH je proto nezbytné, má-li systém DPH zůstat neutrální. Z tohoto důvodu a vzhledem k poměrně značné rizikovosti celého problému se uvazovaný přesun odpovědnosti za úhradu DPH na příjemce jeví jako nejvhodnějsí řesení této konkrétní situace. Pozadovaná odchylka odbourává ztráty na DPH, protoze finanční úřady jednomu z dotčených ekonomických subjektů zádnou DPH neplatí. Toto řesení téz odbourává dvojí daňovou odpovědnost dodavatele a příjemce, s níz můze být spojeno vyssí ekonomické riziko pro příjemce, nese-li společnou odpovědnost, a zbavuje finanční úřady obtízných postupů spojených s výběrem DPH, v jejichz rámci se úřady mohly obrátit na příjemce pouze tehdy, pokud nebylo mozné vybrat DPH od dodavatele. Zároveň díky němu začíná být zbytečná daňová odpovědnost třetí osoby, jako je notář, která obvykle zvysuje finanční náklady pro dodavatele i příjemce. Jelikoz se odchylka bude ve skutečnosti týkat pouze dodávek mezi plátci, je omezena pouze na přesně vymezené případy. Podobné odchylky jiz byly přiznány Německu (rozhodnutí Rady č. 2002/439/ES ze dne 2. června 2002 [5] a č. 2004/291/ES ze dne 30. března 2004 [6]); [5] Úř. věst. č.L 151, 11.06.2002 , s. 12 [6] Úř. věst. č.L 94, 30.03.2004, s. 59 (6) dotyčná odchylka nemá vliv na výsi daně z přidané hodnoty splatné ve fázi konečné spotřeby a nemá nepříznivý dopad na vlastní zdroje Evropských společenství z daně z přidané hodnoty, PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ: Článek 1 Odchylně od čl. 21 odst. 1 písm. a) směrnice č. 77/388/EHS, ve znění článku 28g této směrnice, se Rakousku tímto povoluje určit příjemce dodávek zbozí stanovených v článku 2 tohoto rozhodnutí za osobu odpovědnou za úhradu daně z přidané hodnoty. Článek 2 V následujících případech můze být příjemce dodávky určen za osobu odpovědnou za úhradu daně z přidané hodnoty: 1. dodání zbozí, které poskytl jeden plátce DPH druhému jako záruku, při realizaci této záruky; 2. dodání zbozí po postoupení výhrady vlastnictví nabyvateli a vyuzití tohoto práva tímto nabyvatelem; 3. dodání nemovitého majetku prodaného jinému plátci DPH ve veřejné drazbě při soudním prodeji majetku v rámci likvidace podniku, kterému dotyčný nemovitý majetek patřil, vyuzil-li prodávající práva zatízit dodávku DPH. Článek 3 Toto rozhodnutí pozbývá účinnosti 31. prosince 2008. Článek 4 Toto rozhodnutí je určeno Rakousku. V Bruselu dne Za Radu předseda