EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 22.6.2022 COM(2022) 304 final 2022/0195(COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o obnově přírody (Text s významem pro EHP) {SEC(2022) 256 final} - {SWD(2022) 167 final} - {SWD(2022) 168 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA SOUVISLOSTI NÁVRHU Odůvodnění a cíle návrhu Navzdory úsilí EU a mezinárodním snahám pokračuje úbytek biologické rozmanitosti a degradace ekosystémů alarmujícím tempem, což škodí lidem, hospodářství i klimatu. Tato skutečnost je důkladně zdokumentována, zejména ve zprávách Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) a Mezivládní vědecko-politické platformy pro biologickou rozmanitost a ekosystémové služby, ve zprávě o pokroku ohledně dosahování cílů z Aiči a ve zprávě Ekonomika biologické rozmanitosti: hodnocení prof. Dasgupty. Zdravé ekosystémy poskytují potraviny a potravinové zabezpečení, čistou vodu, propady uhlíku a ochránu před přírodními katastrofami způsobenými změnou klimatu. Jsou nezbytné pro naše dlouhodobé přežití, dobré životní podmínky, prosperitu a bezpečnost a tvoří základ odolnosti Evropy. Obnova ekosystémů spolu s úsilím o omezení obchodu s volně žijícími a planě rostoucími druhy a konzumace těchto druhů rovněž pomůže předcházet možným budoucím infekčním onemocněním se zoonotickým potenciálem a zvyšovat odolnost vůči nim, čímž se sníží rizika šíření nákaz a pandemií, a přispěje k podpoře úsilí EU i celosvětového úsilí o uplatňování přístupu „jedno zdraví“, který uznává úzkou vazbu mezi lidským zdravím, zdravím zvířat a zdravou odolnou přírodou. Zpráva IPCC z roku 2022 poukázala zejména na skutečnost, že svět a Evropa mají krátkou a rychle se vytrácející možnost zajistit budoucnost vhodnou pro život, neboť nárůst extrémů počasí a klimatu má určité nezvratné následky vzhledem k tomu, že přírodní i lidské systémy se ocitají za hranicí toho, čemu jsou ještě schopny se přizpůsobit. Tento stav věcí si žádá provedení naléhavých opatření na obnovu poškozených ekosystémů s cílem zmírnit dopady změny klimatu, zejména obnovou poškozených mokřadů a řek i lesních a zemědělských ekosystémů. Nedávný geopolitický vývoj dále zdůraznil potřebu zajistit potravinové zabezpečení a odolnost potravinových systémů. Nárůst cen komodit a obavy ohledně celosvětového zabezpečení potravin vyžadují, aby se řešila slabá místa, jako je závislost na dovozu, a urychlil se přechod k potravinovým systémům, které jsou udržitelné a odolné. Z důkazů vyplývá, že obnova agroekosystémů má z dlouhodobého hlediska pozitivní dopad na potravinovou produktivitu a obnova přírody funguje jako pojistka k zajištění dlouhodobé udržitelnosti a odolnosti EU. V závěrečné zprávě Konference o budoucnosti Evropy zveřejněné dne 9. května 2022 občané ve svých návrzích týkajících se zemědělství, produkce potravin, biologické rozmanitosti a ekosystémů a znečištění požadovali zejména „vytváření, obnovu, lepší správu a rozšiřování chráněných oblastí – v zájmu zachování biologické rozmanitosti“, „ochranu hmyzu, zejména původního a opylujícího hmyzu, mimo jiné ochranou před invazními druhy a lepším prosazováním stávajících právních předpisů“ a dále „stanovení závazných vnitrostátních cílů pro opětovné zalesňování využívající původní stromy a místní flóru ve všech členských státech EU, s přihlédnutím k různým vnitrostátním podmínkám a zvláštnostem“. Pokud jde o návrhy týkající se informací, povědomí, dialogu a životního stylu, občané zejména žádali „zahrnutí produkce potravin a ochrany biologické rozmanitosti do vzdělávání, včetně výhod nezpracovaných potravin oproti zpracovaným, a podporu pro školní zahrady, dotace pro projekty zahradničení ve městech a vertikální zemědělství“ a „zvážení toho, zda by biologická rozmanitost měla být povinným školním předmětem, a zvyšování povědomí o biologické rozmanitosti prostřednictvím mediálních kampaní a motivačních „soutěží“ v celé EU“. K dosažení cílů EU v oblasti klimatu a biologické rozmanitosti do roku 2030 a do roku 2050 a k zajištění odolnosti potravinových systémů je proto třeba přijmout rozhodnější opatření. K dosažení cílů EU v oblasti klimatu a biologické rozmanitosti do roku 2030 a do roku 2050 a k zajištění odolnosti potravinových systémů je proto třeba přijmout rozhodnější opatření. Zelená dohoda pro Evropu se zavazuje k ochraně a obnově přírody. V dohodě se uvádí, že Komise určí opatření, včetně opatření právních, která by členským státům pomohla zlepšit a obnovit dobrý ekologický stav poškozených ekosystémů a ekosystémů bohatých na uhlík. Zelená dohoda rovněž zdůraznila, že veškerá opatření a politiky Evropské unie by měly společně usilovat o to, aby EU dosáhla úspěšného a spravedlivého přechodu k udržitelné budoucnosti. Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 stanovila cíle pro další ochranu přírody v EU. Zdůraznila však, že samotná ochrana nestačí; je třeba vyvinout větší úsilí, aby se zvrátil úbytek biologické rozmanitosti a aby příroda v celé EU byla opět zdravá, a to nejen na chráněných územích. Komise se proto zavázala navrhnout právně závazné cíle pro obnovu degradovaných ekosystémů EU, zejména těch, které mají největší schopnost odstraňovat a ukládat uhlík a předcházet vzniku přírodních katastrof a omezovat jejich dopad. Evropská unie dosud úbytek biologické rozmanitosti zastavit nedokázala. Z nedávné studie dokončené v rámci hodnocení strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020 vyplývá, že EU v letech 2011–2020 nedokázala úbytek biologické rozmanitosti zastavit. Nesplnila dobrovolný cíl obnovit do roku 2020 alespoň 15 % poškozených ekosystémů (v souladu s cílem z Aiči č. 15 Úmluvy o biologické rozmanitosti). Vyhlídky pro biologickou rozmanitost a ekosystémy jsou neradostné a ukazují, že současný přístup nefunguje. Evropský parlament a Rada rovněž trvají na zintenzivnění úsilí o obnovu ekosystémů, jak vyplývá ze závěrů Rady z prosince 2019 a z usnesení Evropského parlamentu z ledna 2020. Parlament ve svém usnesení vyzval Komisi, aby se odklonila od dobrovolných závazků a navrhla ambiciózní a inkluzivní strategii, která by pro EU a její členské státy zavedla právně závazné (a tudíž vymahatelné) cíle. Ve svém usnesení ze dne 9. června 2021 Evropský parlament velmi uvítal závazek Komise vypracovat legislativní návrh týkající se obnovy přírody, včetně závazných cílů pro obnovu. Obnova ekosystémů je rovněž prioritou v rámci mezinárodní agendy. Vize 2050 v rámci Úmluvy o biologické rozmanitosti, Úmluva OSN o boji proti desertifikaci, Agenda pro udržitelný rozvoj 2030 (Cíle udržitelného rozvoje) i Dekáda OSN pro obnovu ekosystému vyzývají k ochraně a obnově ekosystémů. Obnova bude rovněž nezbytná k tomu, aby EU splnila své závazky vyplývající z Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Pařížské dohody. Jsou-li ekosystémy jako rašeliniště, mokřady, oceány a lesy v dobrém stavu, mohou odstraňovat a ukládat velké množství oxidu uhličitého a také významně přispívat ke snížení dopadu změny klimatu. Návrh nařízení o obnově přírody stanoví zastřešující cíl: přispívat k soustavné, dlouhodobé a trvalé obnově biologicky rozmanité a odolné přírody v pevninských i mořských oblastech EU obnovou ekosystémů a přispívat k dosažení cílů Unie v oblasti zmírňování změny klimatu a přizpůsobování se této změně a ke splnění mezinárodních závazků EU. K dosažení tohoto cíle návrh stanoví několik závazných cílů a povinností v oblasti obnovy, a to pro širokou škálu ekosystémů. Tato opatření by se měla do roku 2030 týkat alespoň 20 % pevninských a mořských oblastí EU a do roku 2050 všech ekosystémů, jež potřebují obnovu. Návrh je dále podporován prováděcím rámcem, který má převést cíle v činy tím, že se připraví a provedou národní plány na obnovu přírody. Cílem návrhu je umožnit Unii, aby urychleně jednala a začala s obnovou ekosystémů na základě závazných cílů a povinností, které již lze měřit a monitorovat. Díky tomu budou členské státy schopny začít s obnovou ihned. Později lze zařadit další ekosystémy vypracováním společných metod za účelem stanovení dalších cílů prostřednictvím změn tohoto nařízení. Návrh tak otevírá cestu obnově a zachování široké škály ekosystémů v EU do roku 2050, s měřitelnými výsledky do roku 2030 a 2040. Dále umožňuje EU, aby přispěla k zastavení úbytku biologické rozmanitosti a návratu zdravé přírody. Umožňuje také, aby EU ukázala svou celosvětovou vedoucí úlohu při ochraně přírody, zejména na konferenci smluvních stran Úmluvy o biologické rozmanitosti, která se bude konat později během roku 2022. •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Cílem návrhu je doplnit stávající environmentální politiku. Je vytvořen tak, aby účinně fungoval v součinnosti s právními předpisy EU v oblasti životního prostředí. Návrh bude rovněž podnětem ke zlepšení koordinace a uplatňování těchto předpisů.

Konkrétně návrh doplní tyto dokumenty: směrnice o ochraně ptáků a o ochraně přírodních stanovišť stanovením lhůt ke splnění cílů a požadavkem, aby členské státy obnovily ekosystémy i mimo síť Natura 2000, rámcovou směrnici o vodě stanovením dodatečných požadavků na obnovu kontinuity toku a pro zajištění dobrých podmínek v záplavových územích, směrnici o mořském prostředí zvláštními opatřeními a podrobnými cíli pro konkrétní mořská stanoviště, jež potřebují obnovu, nařízení o invazních nepůvodních druzích. Bude rovněž na podrobné úrovni úzce spolupracovat se společnou rybářskou politikou a zajistí potřebnou soudržnost a doplňkovost tam, kde je to relevantní. Návrh je přímo spojen s novou Lesní strategií EU do roku 2030 a přispívá k ní svými opatřeními na obnovu, která zvýší biologickou rozmanitost a odolnost lesů díky konkrétním cílům a povinnostem pro lesní stanoviště. Co se týče společné zemědělské politiky, návrh vychází z konkrétních cílů pro travní stanoviště, která spadají do oblasti působnosti směrnice 92/43/EHS, a obecněji pro agroekosystémy EU na základě důkazů o zlepšování souboru ukazatelů, které podporují biologickou rozmanitost. Návrh má jasné vazby na půdní strategii EU, protože řada suchozemských ekosystémů je závislá na půdním základě a je s ním ve vzájemné interakci. Veškeré další cíle související s půdou budou začleněny do budoucích právních předpisů upravujících půdu. Navrhovaný cíl zvrátit úbytek opylovačů navíc pomůže dosáhnout cílů iniciativy EU týkající se opylovačů. Cíle návrhu na rozšíření sídelní zeleně budou mít přímý dopad na strategii v oblasti zelené infrastruktury. Politická opatření v rámci dalších environmentálních strategií, jako je akční plán pro oběhové hospodářství Čistší a konkurenceschopnější Evropa a akční plán pro nulové znečištění ovzduší, vod a půdy, pomohou zmírnit tlak na ekosystémy omezováním různých forem znečišťujících látek. Opatření, jako je doporučení Rady o učení v zájmu ekologické transformace a udržitelného rozvoje (které má Rada přijmout dne 16. června 2022), mohou přispět k vytvoření nezbytných znalostí, dovedností a postojů, pokud jde o udržitelnost životního prostředí, mimo jiné na podporu obnovy přírody. Soulad s ostatními politikami Unie Obnova ekosystémů a zvyšování biologické rozmanitosti je základním kamenem Zelené dohody pro Evropu. Zajištění zdravých ekosystémů a boj proti změně klimatu jsou spolu nerozlučně spjaty. Globální oteplování má přímý dopad na ekosystémy a působí dlouhodobé či nevratné účinky, například úbytek ekosystémů. Politiky EU v oblasti klimatu, jako je evropský právní rámec pro klima, návrhy obsažené v balíčku „Fit for 55“ (zejména návrh nařízení o využívání půdy, změnách ve využívání půdy a lesnictví) zdůrazňují zásadní význam přírodních propadů pro pohlcování a ukládání uhlíku. Aby toho bylo možné účinně dosáhnout, musí být ekosystémy jako mokřady a lesy v dobrém stavu. Lze tedy očekávat, že toto nařízení významnou měrou přispěje k politikám v oblasti klimatu. Obnovou dobrého stavu ekosystémů se rozumí přírodě blízká řešení, jež pomohou zmírnit změnu klimatu a naplnit cíle strategie EU pro přizpůsobení se změně klimatu. Biologicky rozmanitější a zdravější ekosystémy jsou odolnější vůči změně klimatu a rovněž účinně předcházejí katastrofám a snižují rizika s nimi spojená. V rámci evropského právního rámce pro klima členské státy přijmou a provedou vnitrostátní adaptační strategie, jež podporují přírodě blízká řešení a adaptaci založenou na ekosystémech. Národní plány na obnovu přírody založené na tomto návrhu budou úzce spolupracovat s vnitrostátními adaptačními strategiemi podle evropského právního rámce pro klima a právních předpisů o civilní ochraně Unie. Tyto plány, strategie a předpisy se budou se navzájem posilovat. Zemědělství, lesnictví a rybolov jsou odvětví, která závisí na dobrém stavu ekosystémů. Agroekosystémy v dobrém stavu poskytují bezpečné, udržitelné, výživné a cenově dostupné potraviny. Zvyšují odolnost zemědělství vůči změně klimatu a environmentálním rizikům a zároveň vytvářejí pracovní místa (například v oblasti ekologického zemědělství, venkovského cestovního ruchu a rekreace). Lesní ekosystémy v dobrém stavu nabízejí mnoho výhod. Poskytují například dřevo a potraviny, zachycují a ukládají uhlík, stabilizují půdu, čistí ovzduší a vodu a snižují dopad přírodních katastrof, jako jsou přírodní požáry a choroby způsobené škůdci. Udržování mořských ekosystémů v dobrém stavu významně podporuje biologickou rozmanitost tím, že poskytuje důležité oblasti pro tření a líhnutí ryb a nabízí zdravé potraviny z moří a oceánů. Zdravé mořské ekosystémy rovněž zmírňují změnu klimatu tím, že snižují dopad přírodních katastrof v pobřežních oblastech. Některé cíle a ukazatele stanovené v tomto návrhu mají zajistit lepší kompatibilitu opatření v oblasti biologické rozmanitosti a opatření v rámci dalších politik EU. Tyto politiky zahrnují novou společnou zemědělskou politiku (SZP) (s jejími pravidly pro zlepšení životního prostředí v zemědělství, jakož i možnostmi financování, které jsou k dispozici v rámci strategických plánů SZP na období 2023–2027), strategii „Od zemědělce ke spotřebiteli“ pro spravedlivý, zdravý a ekologický potravinový systém a společnou rybářskou politiku. Návrh je rovněž spjat s regionální politikou EU, která může financovat obnovu ekosystémů prostřednictvím Evropského fondu pro regionální rozvoj, a dále s programem Horizont Evropa, který podporuje investice do výzkumu a inovací v oblasti biologické rozmanitosti a ekosystémů. Návrh může rovněž Evropské unii pomoci, aby ukázala svou celosvětovou vedoucí úlohu, mobilizovala mezinárodní společenství a přijala opatření k zastavení úbytku biologické rozmanitosti po celém světě. Očekává se, že konference smluvních stran (COP15) Úmluvy o biologické rozmanitosti vytvoří nový celosvětový rámec pro biologickou rozmanitost, který bude obsahovat ambiciózní cíle pro obnovu. Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 představuje návod, jak tyto plány v EU uskutečnit a jak ukázat odhodlání EU na globální úrovni. Návrh vysílá světovému společenství jasný signál, že EU svůj závazek bere vážně a že usiluje o zakotvení cílů pro obnovu ekosystému v právních předpisech; zároveň by mohl posloužit jako inspirace ostatním zemím, aby v oblasti obnovy přírody a ochrany biologické rozmanitosti přijaly podobně smělou politiku. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA Právní základ Právním základem tohoto návrhu je čl. 192 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, který stanoví, jak by měl být prováděn článek 191 Smlouvy. Článek 191 Smlouvy stanoví následující cíle politiky EU v oblasti životního prostředí:

–zachování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí, –ochrana lidského zdraví, –uvážlivé a racionální využívání přírodních zdrojů, –podpora opatření na mezinárodní úrovni určených k řešení regionálních a celosvětových problémů životního prostředí, a zejména boj proti změně klimatu. Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci) Opatření na úrovni EU jsou opodstatněná z důvodu rozsahu a přeshraniční povahy úbytku biologické rozmanitosti a degradace ekosystémů, jejich dopadů na veřejnost a ekonomických rizik. Pro významnou obnovu biologické rozmanitosti a ekosystémů jsou nezbytná pravidla a povinnosti, jež budou mít platnost v celé EU. Nedostatečný pokrok ve strategii v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020 ukazuje, že dobrovolné závazky členských států nedostačují k dosažení cílů EU pro obnovu ekosystémů. K řešení úbytku biologické rozmanitosti a degradace a k dosažení úspor z rozsahu je zapotřebí rozsáhlých koordinovaných opatření. Například práce na úrovni EU má zásadní význam pro ozdravení opylovačů: jedná se o problém v celé EU, který nelze vyřešit, pokud se mu věnuje pouze několik členských států. Opatření na úrovni EU jsou rovněž nezbytná vzhledem k tomu, že mnoho suchozemských a mořských živočichů je velmi mobilních. Obnova jednoho ekosystému prospívá sousedním nebo propojeným ekosystémům a jejich biologické rozmanitosti, protože mnoho druhů prosperuje v propojených sítích ekosystémů ve velkém zeměpisném měřítku. Opatření v rámci EU jsou rovněž potřebná k doplnění stávajících právních požadavků a k tomu, aby pomohla EU dosáhnout jejích cílů stanovených v rámci jiných právních předpisů EU v oblasti životního prostředí a klimatu. Proporcionalita Návrh je v souladu se zásadou proporcionality, protože nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cíle – tedy nasměrovat biologickou rozmanitost v EU do roku 2030 na cestu k obnově. Stanovení právně závazných cílů a povinností pro obnovu ekosystémů na úrovni EU by přineslo soudržnost opatření potřebných v celé EU k dosažení celkového cíle. Monitorování a podávání zpráv o pokroku ze strany Komise přinese další výhody a zefektivní společná opatření EU a členských států. Souhrnem lze říci, že návrh stanoví jeden zastřešující cíl a cíle a povinnosti týkající se jednotlivých ekosystémů, které jsou v souladu s rozsahem daných cílů. Aby se zajistilo, že EU těchto cílů dosáhne, stanoví návrh prováděcí opatření, hodnocení a přezkumy. Volba nástroje K dosažení dlouhodobého cíle je zapotřebí spíše legislativní, nikoli nelegislativní přístup. Cílů tohoto návrhu lze nejlépe dosáhnout prostřednictvím nařízení, aby se zajistila přímá použitelnost právních předpisů. Členské státy mají povinnost přispět k dlouhodobému cíli zavedením národních plánů na obnovu přírody, jež stanoví opatření na obnovu nezbytná ke splnění cílů a povinností týkajících se jednotlivých ekosystémů. Vzhledem k tomu, že nařízení není nutno provádět ve vnitrostátním právu, znamená to, že v porovnání se směrnicí mohou být opatření na obnovu zahájena v praxi dříve. Opatření, jež mají členské státy přijmout, jsou v nařízení popsána přesněji a podrobněji, takže daná opatření, jež mají členské státy přijmout, budou mnohem přesněji vymezena a tím se dosáhne větší soudržnosti v rámci celé Unie. Na rozdíl od směrnic nařízení určují nejen cíl, kterého mají členské státy dosáhnout, ale také přesněji popisují právní požadavky a způsoby, jak daného cíle dosáhnout. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů V hodnocení strategie v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020 byla za důvod selhání obnovy ekosystémů označena skutečnost, že cíle vedoucí k obnově byly dobrovolné, nikoli právně závazné. Z toho pak plyne nedostatek odhodlání a nízká politická priorita, což představuje výrazné překážky pro přidělování finančních prostředků a zdrojů na činnosti obnovy. Ve směrnici o ochraně ptáků a ve směrnici o ochraně přírodních stanovišť navíc nejsou dány žádné lhůty pro zachování či obnovu příznivého stavu přírodních stanovišť a druhů z hlediska ochrany. Směrnice rovněž neobsahují konkrétní požadavky na obnovu ekosystémů, které se nacházejí mimo síť Natura 2000. Aby byly popsané nedostatky odstraněny, ukládá tento návrh povinnost obnovit některé druhy a stanoviště jak v rámci sítě Natura 2000, tak i mimo ni, a to v jasně stanovené lhůtě. Ohledně směrnice o mořském prostředí dospěla zpráva Komise z roku 2020 o prvním cyklu provádění směrnice k závěru, že jejího široce definovaného cíle je velice obtížné dosáhnout. Důvodem je nedostatek konkrétních opatření a nedostatečně podrobné monitorování konkrétních stanovišť nebo druhů v kombinaci s neexistencí konkrétních cílů. Vymezení cílů pro obnovu v tomto nařízení podpoří cíle směrnice o mořském prostředí a její provádění.

Kontrola účelnosti rámcové směrnice o vodě dospěla k závěru, že obtíže při provádění směrnice jsou částečně dány skutečností, že stav vodních útvarů je ovlivněn rozptýleným znečištěním z okolních stanovišť. Rámcová směrnice o vodě nutně nevyžaduje, aby členské státy odstranily překážky, které mohou narušit přirozené propojení říční/jezerní soustavy. Mnoho suchozemských ekosystémů a několik stanovišť a druhů chráněných na základě směrnice o ochraně ptáků a směrnice o ochraně přírodních stanovišť však přímo závisí na téměř přirozeném stavu vodních ekosystémů. Tento návrh doplňuje rámcovou směrnici o vodě tím, že stanoví cíle pro obnovu a další zvláštní požadavky týkající se řek a záplavových území. Požadavek tohoto návrhu na nezhoršování stavu navíc odpovídá stávajícímu požadavku rámcové směrnice o vodě přijmout opatření, jež zabrání zhoršování stavu všech vodních útvarů. Konzultace se zúčastněnými stranami V souladu s pokyny pro zlepšování právní úpravy vychází toto nařízení a doprovodné posouzení dopadů z rozsáhlého konzultačního procesu. Komise shromáždila názory široké škály zúčastněných stran, zejména zástupců členských států, organizací na ochranu životního prostředí, výzkumných ústavů, zemědělských a lesnických sdružení a zástupců podniků. Konzultace se uskutečnily v rámci otevřené veřejné konzultace, na pěti pracovních setkáních pro zúčastněné strany a na setkáních se zúčastněnými stranami a členskými státy. Z různých stanovisek vyplynuly cenné informace a poznatky, které pomohly připravit posouzení dopadů i tento návrh. Počáteční posouzení dopadů Počáteční posouzení dopadů navrhovaného nařízení bylo zveřejněno dne 4. listopadu 2020. Zúčastněné strany a veřejnost se k této iniciativě mohly vyjádřit do 2. prosince 2020. Komise obdržela 132 reakcí, zejména od nevládních organizací, podnikatelských sdružení a organizací, organizací na ochranu životního prostředí a veřejnosti. Veřejná konzultace Komise uspořádala v období od 11. ledna do 5. dubna 2021 veřejnou online konzultaci a obdržela 111 842 reakcí. Konzultace měla shromáždit názory na hlavní aspekty a přístup k přípravě návrhu Komise na závazné cíle pro obnovu. Z výsledků vyplývá, že právně závazné cíle obnovy mají jednoznačnou podporu: 97 % je pro obecné cíle EU pro obnovu přírody v rámci všech ekosystémů, 96 % je pro cíle týkající se jednotlivých ekosystémů nebo stanovišť. Podpora pro zastřešující cíl obnovy i pro konkrétní cíle EU pro ekosystémy je tedy téměř úplná. Pracovní setkání zúčastněných stran Od konce roku 2020 do září 2021 se uskutečnilo pět samostatných pracovních setkání se zástupci členských států a zúčastněnými stranami. Na nich se diskutovalo o možnostech politiky a byly shromážděny názory na možnosti cílů pro obnovu a způsob, jakým by tyto cíle měly být uskutečněny. Pracovní setkání se zabývala možnými sociálními, hospodářskými a širšími environmentálními dopady, jakož i předběžnými zjištěními podpůrné studie o posouzení dopadů. Sběr a využití výsledků odborných konzultací Návrh vychází z nejnovějších vědeckých poznatků. Posouzení dopadů doprovázející tento návrh je podloženo studií vypracovanou týmem externích odborníků. Tým odborníků ve všech fázích studie úzce spolupracoval s Komisí. Komise využila k vypracování tohoto návrhu také mnoho dalších zdrojů informací, zejména výsledky výzkumných a inovačních projektů EU a uznávané mezinárodní zprávy (např. zprávy citované v oddíle 1). Do vypracování tohoto právního návrhu a jeho posouzení dopadů byly úzce zapojeny Evropská agentura pro životní prostředí a Společné výzkumné středisko, které poskytly zvláštní odborné znalosti. Agentura například na základě oficiálních údajů, jež oznámily členské státy podle článku 17 směrnice o ochraně přírodních stanovišť, vypracovala informace týkající se potřeb obnovy. Posouzení dopadů Tento návrh je založen na posouzení dopadů. Poté, co byly vyřešeny otázky vznesené v záporném stanovisku Výboru pro kontrolu regulace ze dne 16. července 2021, bylo k posouzení dopadů vydáno dne 28. října 2021 kladné stanovisko (s výhradami, které byly zohledněny). Posouzení dopadů se věnovalo následujícím možnostem politiky: 1)Základní scénář: Tato možnost politiky předpokládá realistické provádění politik v rámci Zelené dohody pro Evropu a strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 a dalších souvisejících stávajících politik – s výjimkou právně závazných cílů pro obnovu. 2)Stanovení zastřešujícího právně závazného cíle pro obnovu ekosystémů: Tato možnost jasně vymezuje zastřešující právně závazný cíl obnovit ekosystémy. Tento cíl je definován následovně: do roku 2050 je určité procento ekosystémů v EU obnoveno a udržováno v dobrém stavu. Cíl zároveň určuje právně závazné milníky pro roky 2030 a 2040. 3)Stanovení právně závazných cílů týkajících se jednotlivých ekosystémů: Tato možnost stanoví cíle a povinnosti pro více ekosystémů, stanovišť a skupin druhů, které by měly být obnoveny do roku 2030, 2040 a 2050. Pro každý z hlavních typů ekosystémů EU jsou stanoveny cíle a povinnosti, jež budou přímo použitelné na úrovni členských států. 4)Právně závazné cíle týkající se jednotlivých ekosystémů se zastřešujícím cílem: Tato možnost je kombinací cílů týkajících se jednotlivých ekosystémů zahrnutých v možnosti č. 3 a varianty možnosti č. 2, konkrétně zastřešujícího cíle „přispívat k soustavné, dlouhodobé a trvalé obnově biologicky rozmanité a odolné přírody v pevninských i mořských oblastech Unie obnovou ekosystémů“, přičemž opatření na obnovu přírody by se měla do roku 2030 v souhrnu týkat nejméně 20 % pevninských a mořských oblastí EU a do roku 2050 všech ekosystémů, jež potřebují obnovu. Tím je definován zastřešující cíl, o jehož dosažení by Unie měla usilovat, jenž je spojen se souborem cílů a povinností členských států týkajících se jednotlivých ekosystémů. Možnost č. 4 byla považována za nejlepší možnost politiky, neboť se jedná o nejúčinnější, nejefektivnější a politicky nejvíce soudržnou možnost. Díky zastřešujícímu cíli jsou konkrétní cíle dosažitelnější a riziko, že nebudeme jednat vůbec, je ze všech možností nejnižší. Kromě toho tato možnost snižuje ve všech typech ekosystémů riziko, že se opatření zpozdí, neboť umožňuje, aby se co nejvíce opatření přijímalo již nyní, pokud je to možné. Tím se snižuje riziko odkládání opatření, což by poškodilo životní prostředí, hospodářství i společnost.

Upřednostňovaná možnost tedy umožňuje EU jednat rychle a zahájit obnovu ekosystémů na základě cílů, které již lze měřit a sledovat. Jakmile budou vypracovány společné metody pro hodnocení dobrého stavu ekosystémů v EU, mohou být v budoucnu změnou nařízení stanoveny další cíle založené na těchto společných metodách. Tato upřednostňovaná možnost právního návrhu zajistí, že EU dosáhne svých cílů pro obnovu ekosystémů v navrhované lhůtě a nákladově efektivním způsobem. U každého z hlavních typů ekosystémů převažují přínosy nad náklady. Například u vnitrozemských a pobřežních mokřadů se odhaduje, že již samotné peněžní přínosy z ukládání uhlíku převyšují odhadované náklady na obnovu ekosystému. Pokud se zahrnou odhady pro další ekosystémové služby, pak je poměr přínosů k nákladům ještě lepší. Obecně lze říci, že přínosy obnovy rašelinišť, mokřin, lesů, vřesovišť, křovin, travních porostů, řek, jezer, nivních stanovišť a pobřežních mokřadů uvedených v příloze I budou činit odhadem cca 1 860 miliard EUR (s odhadovanými náklady cca 154 miliard EUR). Opatření budou podle odhadů rovněž znamenat významný přínos pro mořské a městské ekosystémy, lesy a agroekosystémy a pro obnovu opylovačů. Například hodnota opylování plodin hmyzem byla v EU odhadnuta na cca 5 miliard EUR ročně. Kromě toho existuje mnoho dalších přínosů, včetně biologické ochrany proti škodlivým organismům a celkového zlepšení biologické rozmanitosti. Na základě posouzení environmentálních, sociálních a hospodářských dopadů lze dovodit, že některé skupiny zúčastněných stran mohou být zpočátku ovlivněny více než jiné. Nařízení proto vyžaduje, aby členské státy v rámci svých národních plánů na obnovu přírody zajistily účast veřejnosti a stanovily, jak mají být zohledněny potřeby místních společenství a zúčastněných stran. Zdroje, které členské státy budou potřebovat k dosažení svých cílů pro obnovu přírody, mohou pocházet ze zdrojů EU, vnitrostátního financování i soukromých zdrojů. Dopad na rozpočet členských států bude záviset na potřebách obnovy přírody a na provedení souvisejících opatření na obnovu. Tyto náklady lze částečně snížit získáním finančního krytí z EU nebo ze soukromých zdrojů. Na obnovu přírody je například k dispozici široká škála finančních prostředků EU a očekává se, že nařízení o taxonomii usnadní větší využití soukromých prostředků. Budou rovněž zapotřebí zdroje na vypracování národních plánů na obnovu přírody, včetně fáze konzultací a monitorování. U podávání zpráv návrh minimalizuje administrativní zátěž tím, že plně využívá stávající požadavky na podávání zpráv a možnosti digitalizace těchto procesů. Efektivitu a snižování nákladů lze dále výrazně zlepšit co největším využitím nových technologií, jako je dálkový průzkum Země, satelitní služby a produkty programu Copernicus, geografické informační systémy, senzory a zařízení in situ, analýza a zpracování dat a umělá inteligence. Tyto technologie zvyšují rychlost, efektivitu a soudržnost většího množství procesů monitorování a podávání zpráv. Návrh se mírně odchyluje od možnosti č. 4, neboť některé možné cíle stanovené v oblasti půdy budou později předmětem samostatných právních předpisů, jak bylo oznámeno v rámci Strategie EU pro půdu. Účelnost právních předpisů a zjednodušení V souladu se závazkem Komise ke zlepšování právní úpravy byl tento návrh vypracován inkluzivním způsobem na základě principů transparentnosti a průběžné spolupráce se zúčastněnými stranami. V souladu se zásadou „jeden přijmout – jeden zrušit“ byly analyzovány správní dopady. Správní náklady vzniknou především EU a orgánům veřejné správy členských států. Patří sem náklady na průzkum ekosystémů, vypracování národních plánů na obnovu přírody, správu a monitorování ekosystémů vybraných pro obnovu a náklady na podávání zpráv. V rámci posouzení dopadů byla výše správních nákladů odhadnuta na cca 14 miliard EUR do roku 2050. Základní práva Návrh dodržuje základní práva a zejména ctí zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie. Přispívá k dosažení cíle práva na vysokou úroveň ochrany životního prostředí a ke zlepšení kvality životního prostředí v souladu se zásadou udržitelného rozvoje stanovenou v článku 37 Listiny. 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Provedení návrhu bude vyžadovat lidské zdroje v Komisi, jak je uvedeno v připojeném legislativním finančním výkazu. Očekává se, že lidské zdroje, které budou v rámci Komise potřeba, budou financovány z prostředků, které jí byly již přiděleny. Provádění bude rovněž vyžadovat podporu od Evropské agentury pro životní prostředí, jež bude potřebovat dodatečné zdroje, jak je uvedeno ve finančním výkazu. Tento návrh obsahuje články, které uvádějí podrobnosti o dalších činnostech, jež budou k provádění nařízení zapotřebí, včetně zmocnění k přijímání aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů (například za účelem vytvoření jednotného formátu národních plánů na obnovu přírody nebo za účelem revize příloh). Ve finančním výkazu obsaženém v tomto návrhu jsou uvedeny podrobné rozpočtové důsledky a potřebné lidské a správní zdroje. 5.DALŠÍ PRVKY Prováděcí plány a způsob monitorování, hodnocení a podávání zpráv Dodržování předpisů a jejich prosazování bude monitorováno prostřednictvím:

–informací poskytovaných členskými státy o jejich pokroku při plnění cílů a povinností stanovených v návrhu, –provádění opatření na obnovu, jak je stanoví členské státy v národních plánech na obnovu přírody, –trendů v obnovovaných oblastech. Komise bude vypracovávat zprávy o pokroku na základě informací od členských států a dalších údajů shromážděných Komisí (např. ze satelitních služeb programu Copernicus). Uplatňování nařízení bude do roku 2035 podrobeno přezkumu, aby se zajistilo, že jsou jeho cíle plněny a že má zamýšlený dopad. V případě potřeby bude nařízení změněno, například s cílem doplnit další právně závazné cíle pro obnovu ekosystémů na základě nových metod posuzujících stav těchto ekosystémů. Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu V článku 1 je popsán zastřešující cíl: přispívat k nepřetržité, dlouhodobé a trvalé obnově biologicky rozmanité a odolné přírody v pevninských i mořských oblastech Unie obnovou ekosystémů. Tím se stanoví rámec, v němž členské státy zavedou opatření na obnovu, která se budou do roku 2030 týkat alespoň 20 % pevninských a mořských oblastí EU a do roku 2050 všech ekosystémů, jež potřebují obnovu. Vychází se přitom z hlavního záměru stanoveného ve strategii v oblasti biologické rozmanitosti, tj. že do roku 2050 budou všechny ekosystémy obnovené, odolné a náležitě chráněné a že milníkem je nasměrovat biologickou rozmanitost v Evropě do roku 2030 na cestu k obnově. Obecně se uznává, že obnova přírody významně přispěje k dosažení cílů EU v oblasti zmírňování změny klimatu a přizpůsobení se této změně, k předcházení přírodním katastrofám a zmírňování jejich dopadu a ke splnění mezinárodních závazků EU. Přístupem použitým pro rámec popsaný v článku 1 je vycházet v první řadě z typů přírodních stanovišť chráněných směrnicí o ochraně přírodních stanovišť, u nichž již existují metody posuzování dobrého stavu. Na základě uvedených metod lze proto stanovit cíle pro obnovu těchto stanovišť. Článek 4 stanoví cíle pro obnovu suchozemských, pobřežních a sladkovodních ekosystémů a článek 5 stanoví cíle pro obnovu mořských ekosystémů (mezi něž patří i další mořské oblasti kromě těch, které upravuje směrnice o ochraně přírodních stanovišť). Tyto cíle se zaměřují na obnovu a znovuvytvoření oblastí, jakož i na obnovu stanovišť druhů. Obnova jde ruku v ruce s ochranou a údržbou, a proto je v článku 4 i 5 stanovena povinnost zajistit, aby se stav ekosystémů před obnovou ani po ní nezhoršoval. U typů stanovišť nebo ekosystémů, na něž se nevztahuje směrnice o ochraně přírodních stanovišť, není dosud zavedena definice dobrého stavu. V článcích 6 až 10 jsou však stanoveny další konkrétní cíle a povinnosti, které budou vyžadovat dodatečná opatření na obnovu. Článek 6 stanoví cíle, které zajistí nulovou čistou ztrátu a více sídelní zeleně ve městech, v menších městech a na předměstích. K dosažení těchto cílů přispívá zajištění jednak minimální úrovně stromového porostu a jednak zeleně, jež bude integrována do nové výstavby i stávajících budov a infrastruktury. Zeleň a stromové porosty tvoří základní prvky městské zelené infrastruktury a přináší lidem žijícím ve městech, v menších městech a na předměstích ekologické, sociální a ekonomické výhody. Článek 7 stanoví povinnost odstraňovat říční bariéry. To přispěje k přirozenému podélnému a bočnímu propojení řek a k cíli EU dosáhnout 25 000 km volně tekoucích řek. Pomůže to rovněž obnovit říční oblasti a záplavová území. Článek 8 stanoví povinnost zvrátit úbytek opylovačů a zajistit, aby populace opylovačů vykazovala rostoucí tendenci, dokud nebude dosaženo uspokojivé úrovně. To bude založeno na metodě monitorování opylovačů, která bude stanovena. V zájmu zlepšení biologické rozmanitosti agroekosystémů a lesních ekosystémů ukládají články 9 a 10 jednotlivým členským státům povinnost dosáhnout rostoucího trendu u souboru ukazatelů, které jsou zvláště důležité pro biologickou rozmanitost těchto ekosystémů. Cíle a povinnosti pro obnovu stanovené v článcích 6 až 10 doplňují cíle stanovené v článcích 4 a 5, a budou tedy mít vliv i na území, na nichž se nachází typy stanovišť chráněné směrnicí o ochraně přírodních stanovišť. Články 11 a 12 popisují požadavky na národní plány členských států na obnovu přírody. Opatření na obnovu by měla být plánována strategicky, aby co nejúčinněji přispívala k obnovení přírody v celé EU a ke zmírňování změny klimatu a přizpůsobení se této změně. Je důležité, aby členské státy připravily své národní plány na obnovu přírody na základě nejspolehlivějších a nejnovějších dostupných vědeckých poznatků. Články 13, 14 a 15 stanoví, že členské státy musí své národní plány na obnovu přírody předložit k posouzení Komisi a že před jejich přijetím budou muset připomínky Komise zohlednit. Je zde rovněž popsán proces přezkumu a pravidelné revize národních plánů na obnovu přírody. Články 17 a 18 obsahují požadavky na monitorování a podávání zpráv. Článek 19 obsahuje ustanovení o změně příloh nařízení.

Články 20 a 21 stanoví podmínky, za nichž může Komise přijímat akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty. Článek 22 stanoví přezkum nařízení do 31. prosince 2035. Článek 23 stanoví vstup tohoto nařízení v platnost a jeho použitelnost. 2022/0195 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o obnově přírody (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, s ohledem na stanovisko Výboru regionů, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1)Je nezbytné stanovit na úrovni Unie pravidla pro obnovu ekosystémů, aby se zajistilo obnovení biologické rozmanitosti a odolnosti přírody na celém území Unie. Obnova ekosystémů rovněž přispívá k cílům Unie v oblasti zmírňování změny klimatu a přizpůsobování se této změně. (2)Zelená dohoda pro Evropu stanovila ambiciózní plán přeměny Unie na spravedlivou a prosperující společnost s moderní a konkurenceschopnou ekonomikou účinně využívající zdroje, jejímž cílem je chránit, zachovávat a posilovat přírodní kapitál Unie a chránit zdraví a dobré životní podmínky občanů před environmentálními riziky a jejich dopady. V rámci Zelené dohody pro Evropu přijala Komise Strategii EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030. (3)Unie a její členské státy jakožto smluvní strany Úmluvy o biologické rozmanitosti schválené rozhodnutím Rady 93/626/EHS se zavázaly k dlouhodobé strategické vizi přijaté konferencí smluvních stran v roce 2010 rozhodnutím X/2 Strategický plán pro biologickou rozmanitost na období 2011–2020, podle níž má být do roku 2050 biologická rozmanitost ceněna, chráněna, obnovena a užívána rozumně a mají se udržovat ekosystémové služby a zdravá planeta a přinést výhody, které jsou zásadní pro všechny lidi. (4)[bude doplněn cíl v oblasti obnovy podle nového globálního rámce pro biologickou rozmanitost, který bude dohodnut na 15. zasedání konference smluvních stran Úmluvy o biologické rozmanitosti]

(5)Cíle udržitelného rozvoje OSN, zejména cíle 14.2, 15.1, 15.2 a 15.3, zmiňují potřebu zajistit zachování, obnovu a udržitelné využívání suchozemských ekosystémů a vnitrozemských sladkovodních ekosystémů a jejich služeb, zejména lesů, mokřadů, hor a suché půdy. (6)Valné shromáždění Organizace spojených národů v usnesení ze dne 1. března 2019 označilo období 2021–2030 za Desetiletí OSN pro obnovu ekosystémů s cílem podpořit a rozšířit úsilí o prevenci, zastavení a zvrácení degradace ekosystémů po celém světě a zvyšování povědomí o důležitosti obnovy ekosystémů. (7)Cílem strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 je zajistit, aby do roku 2030 byla biologická rozmanitost v Evropě na cestě k obnově, což bude přínosné pro člověka, planetu, klima i naše hospodářství. Strategie stanoví ambiciózní plán EU na obnovu přírody s řadou klíčových závazků, včetně závazku předložit návrh právně závazných cílů EU pro obnovu přírody s cílem obnovit poškozené ekosystémy, zejména ty s největším potenciálem zachycovat a ukládat uhlík, a předcházet dopadu přírodních katastrof a snižovat ho. (8)Ve svém usnesení ze dne 9. června 2021 Evropský parlament velmi uvítal závazek vypracovat legislativní návrh se závaznými cíli pro obnovu a dále vyjádřil názor, že kromě celkového cíle pro obnovu by měl tento návrh zahrnovat specifické cíle pro obnovu ekosystémů, přírodních stanovišť a druhů, které by se vztahovaly na lesy, travní porosty, mokřady, rašeliniště, opylovače, volně tekoucí řeky, pobřežní oblasti a mořské ekosystémy. (9)Ve svých závěrech ze dne 23. října 2020 Rada uznala, že předcházení dalšímu úbytku současného stavu biologické rozmanitosti a poškozování přírody bude mít zásadní význam, nebude však k navrácení přírody do našeho života stačit. Rada zopakovala, že jsou zapotřebí ambicióznější cíle v oblasti obnovy přírody, jak se navrhuje v novém plánu EU na obnovu přírody, který zahrnuje opatření na ochranu a obnovu biologické rozmanitosti nad rámec chráněných území. Rada rovněž uvedla, že na základě posouzení dopadů očekává návrh právně závazných cílů pro obnovu přírody. (10)Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 stanoví závazek právně chránit nejméně 30 % pevniny, včetně vnitrozemských vod, a 30 % mořských oblastí v Unii, přičemž alespoň jedna třetina by měla být přísně chráněna, včetně všech zbývajících původních lesů a pralesů. Kritéria a pokyny pro určení dalších chráněných území členskými státy (dále jen „kritéria a pokyny“), které vypracovala Komise ve spolupráci s členskými státy a zúčastněnými stranami, zdůrazňují, že pokud obnovované oblasti splňují kritéria pro označení za chráněné území nebo se očekává, že je budou splňovat, jakmile obnovení dosáhne svého plného účinku, měly by tyto obnovené oblasti rovněž přispět k cílům Unie v oblasti chráněných území. Kritéria a pokyny rovněž zdůrazňují, že chráněná území mohou významně přispět k cílům v oblasti obnovy stanoveným ve strategii EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 tím, že vytvoří podmínky pro úspěšné dosažení obnovy. To platí zejména pro oblasti, které se mohou obnovit přirozeně tím, že se zastaví nebo omezí některé tlaky vyvolávané lidskou činností. Zavedení přísné ochrany takovýchto oblastí, včetně oblastí v mořském prostředí, bude v některých případech postačovat k obnově jejich přírodních hodnot. Kromě toho je v kritériích a pokynech zdůrazněno, že se očekává, že všechny členské státy přispějí k dosažení cílů Unie týkajících se chráněných území stanovených ve Strategii EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030, a to v míře, která je úměrná přírodním hodnotám těchto území a jejich potenciálu pro obnovu přírody. (11)Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 stanoví cíl zajistit, aby nedocházelo ke zhoršování vývoje nebo stavu chráněných přírodních stanovišť a druhů a aby alespoň 30 % druhů a přírodních stanovišť, které v současné době nejsou v příznivém stavu, do roku 2030 do této kategorie spadalo nebo vykazovalo silný pozitivní trend směřující k tomu, že do ní spadat budou. Pokyny vypracované Komisí ve spolupráci s členskými státy a zúčastněnými stranami na podporu dosažení těchto cílů zdůrazňují, že u většiny těchto přírodních stanovišť a druhů bude pravděpodobně zapotřebí vyvinout úsilí na jejich zachování a obnovu, a to buď zastavením současných negativních trendů do roku 2030 nebo zachováním současného stabilního či pozitivního vývoje, nebo zabráněním úbytku stanovišť a druhů s příznivým stavem z hlediska ochrany. Tyto pokyny dále zdůrazňují, že uvedené úsilí v oblasti obnovy je třeba v první řadě plánovat, provádět a koordinovat na vnitrostátní nebo regionální úrovni a že při výběru a upřednostňování druhů a stanovišť, jejichž stav má být do roku 2030 zlepšen, je třeba usilovat o synergie s dalšími unijními a mezinárodními cíli, zejména s cíli politiky v oblasti životního prostředí a klimatu. (12)Ve zprávě Komise o stavu přírody z roku 2020 se uvádí, že Unie zatím nedokázala zastavit úbytek chráněných typů stanovišť a druhů, jejichž zachování je pro Unii důležité. Tento úbytek je způsoben především upuštěním od extenzivního zemědělství, zintenzivněním postupů hospodaření, změnou hydrologických režimů, urbanizací a znečištěním, jakož i neudržitelnými lesnickými činnostmi a využíváním druhů. Závažné a rostoucí hrozby pro původní flóru a faunu v Unii představují dále invazní nepůvodní druhy a změna klimatu. (13)Je vhodné stanovit zastřešující cíl pro obnovu ekosystémů, a podpořit tak hospodářskou a společenskou transformaci, vytváření vysoce kvalitních pracovních míst a udržitelný růst. Biologicky rozmanité ekosystémy, jako jsou mokřady, sladkovodní, lesní a zemědělské ekosystémy, ekosystémy s řídkou vegetací, jakož i mořské, pobřežní a městské ekosystémy, přinášejí v dobrém stavu řadu základních ekosystémových služeb, přičemž přínosy obnovení poškozených ekosystémů do dobrého stavu ve všech pevninských i mořských oblastech zdaleka převyšují náklady na obnovu. Tyto služby přispívají k široké škále socioekonomických přínosů v závislosti na hospodářských, sociálních, kulturních, regionálních a místních charakteristikách. (14)Statistická komise Organizace spojených národů na svém 52. zasedání v březnu 2021 přijala systém integrovaných environmentálních hospodářských účtů – ekosystémové účetnictví (SEEA EA). SEEA EA představuje integrovaný a komplexní statistický rámec pro organizaci údajů o přírodních stanovištích a krajinách, měření rozsahu, stavu a služeb ekosystémů, sledování změn přírodního bohatství ekosystémů a usouvztažnění těchto informací s hospodářskou a jinou lidskou činností. (15)Zajištění biologicky rozmanitých ekosystémů a boj proti změně klimatu jsou spolu nerozlučně spjaty. Příroda a přírodě blízká řešení, včetně přírodních zásob a propadů uhlíku, jsou pro boj s klimatickou krizí zásadní. Klimatická krize ovšem již nyní výrazně přispívá ke změně suchozemských i mořských ekosystémů a Unie se musí připravit na rostoucí intenzitu, četnost a rozšíření jejích dopadů. Zvláštní zpráva Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) o dopadech globálního oteplování o 1,5 °C poukázala na to, že některé dopady mohou být dlouhodobé nebo nezvratné. Šestá hodnotící zpráva IPCC uvádí, že obnova ekosystémů bude mít zásadní význam pro pomoc v boji proti změně klimatu, jakož i pro snižování rizik pro potravinové zabezpečení. Mezivládní vědecko-politická platforma pro biologickou rozmanitost a ekosystémové služby (IPBES) ve své globální hodnotící zprávě o biologické rozmanitosti a ekosystémových službách z roku 2019 označila změnu klimatu za hlavní hybnou sílu změn přírody a očekává, že její dopady se v nadcházejících desetiletích budou zvyšovat a v některých případech převýší dopady jiných faktorů změny ekosystémů, jako je změna ve využívání půdy a moří. (16)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/1119 stanoví závazný cíl dosáhnout do roku 2050 klimatické neutrality v Unii a poté usilovat o dosažení negativních emisí a upřednostňovat rychlé a předvídatelné snižování emisí a zároveň podporovat pohlcování pomocí přirozených propadů. Obnova ekosystémů může významně přispět k zachování, řízení a posilování přírodních propadů a ke zvýšení biologické rozmanitosti a současně podpořit boj proti změně klimatu. Nařízení (EU) 2021/1119 dále vyžaduje, aby příslušné orgány Unie a členské státy zajistily trvalý pokrok při zvyšování adaptační kapacity, posilování odolnosti a snižování zranitelnosti vůči změně klimatu. Rovněž vyžaduje, aby členské státy začlenily přizpůsobení do všech oblastí politiky a podporovaly přírodě blízká řešení a přizpůsobení založené na ekosystémech. (17)Sdělení Komise o přizpůsobení se změně klimatu z roku 2021 zdůrazňuje potřebu podporovat přírodě blízká řešení a uznává, že nákladově efektivního přizpůsobení se změně klimatu lze dosáhnout ochranou a obnovou mokřadů a rašelinišť, pobřežních a mořských ekosystémů, rozvojem sídelní zeleně a výstavbou zelených střech a zdí a podporou udržitelného obhospodařování lesů a zemědělské půdy. Větší množství biologických ekosystémů vede k vyšší odolnosti vůči změně klimatu a poskytuje účinnější formy snižování a prevence katastrof. (18)Politika Unie v oblasti změny klimatu je momentálně revidována tak, aby se řídila plánem navrženým v nařízení (EU) 2021/1119, který spočívá ve snížení čistých emisí do roku 2030 alespoň o 55 % ve srovnání s rokem 1990. Cílem návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení (EU) 2018/841 a (EU) 2018/1999, je zejména posílit příspěvek odvětví půdy k celkovým ambicím v oblasti klimatu do roku 2030 a sladit cíle, pokud jde o započítávání emisí a jejich pohlcování v odvětví využívání půdy, změn ve využívání půdy a lesnictví (dále jen „LULUCF“), se souvisejícími politickými iniciativami v oblasti biologické rozmanitosti. Tento návrh zdůrazňuje potřebu ochrany a posílení přirozeného pohlcování uhlíku, zlepšení odolnosti ekosystémů vůči změně klimatu, obnovení degradované půdy a ekosystémů a zavodňování rašelinišť. Dále je jeho cílem zlepšit monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a jejich pohlcování v půdě, na kterou se vztahuje ochrana a obnova. V této souvislosti je důležité, aby ekosystémy ve všech kategoriích využití půdy, včetně lesů, travních porostů, orné půdy a mokřadů, byly v dobrém stavu, aby dokázaly účinně zachycovat a ukládat uhlík. (19)Geopolitický vývoj dále zdůraznil potřebu zajistit odolnost potravinových systémů. Je prokázáno, že obnova agroekosystémů má z dlouhodobého hlediska pozitivní dopad na potravinovou produktivitu a že obnova přírody funguje jako pojistka k zajištění dlouhodobé udržitelnosti a odolnosti EU. (20)V závěrečné zprávě Konference o budoucnosti Evropy občané vyzývají Unii, aby chránila a obnovovala biologickou rozmanitost, krajinu a oceány, odstranila znečištění a podporovala znalosti, povědomí, vzdělávání a dialog o životním prostředí, změně klimatu, využívání energie a udržitelnosti. (21)Obnova ekosystémů spolu s úsilím o omezení obchodu s volně žijícími a planě rostoucími druhy a konzumace těchto druhů rovněž pomůže předcházet možným budoucím infekčním onemocněním se zoonotickým potenciálem a zvyšovat odolnost vůči nim, čímž se sníží rizika šíření nákaz a pandemií, a přispěje k podpoře úsilí EU i celosvětového úsilí o uplatňování přístupu „jedno zdraví“, který uznává úzkou vazbu mezi lidským zdravím, zdravím zvířat a zdravou odolnou přírodou. (22)Půda je nedílnou součástí suchozemských ekosystémů. Sdělení Komise z roku 2021 „Strategie EU pro půdu do roku 2030“ uvádí potřebu obnovit degradovanou půdu a posílit biologickou rozmanitost půdy. (23)Cílem směrnice Rady 92/43/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES je zajistit dlouhodobou ochranu, zachování a přežití nejcennějších a nejohroženějších druhů a přírodních stanovišť v Evropě, jakož i ekosystémů, jejichž jsou součástí. Klíčovým nástrojem pro provádění cílů těchto dvou směrnic je síť Natura 2000, která byla zřízena v roce 1992 a je největší koordinovanou sítí chráněných území na světě. (24)Pro určení dobrého stavu typů stanovišť chráněných podle směrnice 92/43/EHS a stanovení dostatečné kvality a kvantity stanovišť druhů spadajících do oblasti působnosti uvedené směrnice již existuje příslušný rámec a pokyny. Cíle pro obnovu u těchto typů přírodních stanovišť a stanoviště druhů lze stanovit na základě uvedeného rámce a pokynů. Tato obnova však nebude stačit ke zvrácení úbytku biologické rozmanitosti a k obnovení všech ekosystémů. Proto by měly být stanoveny další povinnosti založené na konkrétních ukazatelích s cílem posílit biologickou rozmanitost v rozsahu širších ekosystémů.

(25)Na základě směrnice 92/43/EHS a směrnice 2009/147/ES a s cílem podpořit dosažení cílů stanovených v uvedených směrnicích by členské státy měly zavést opatření na obnovu, aby zajistily obnovení chráněných stanovišť a druhů, včetně volně žijících ptáků, ve všech oblastech Unie, a to i mimo sítě Natura 2000. (26)Cílem směrnice 92/43/EHS je zachovat a obnovit příznivý stav z hlediska ochrany u přírodních stanovišť a volně žijících druhů živočichů a rostlin v zájmu Unie. Směrnice však nestanoví lhůtu pro dosažení tohoto cíle. Podobně ani směrnice 2009/147/ES nestanoví lhůtu pro obnovu populací ptáků v Unii. (27)Proto by měly být stanoveny lhůty pro zavedení opatření na obnovu v rámci lokalit sítě Natura 2000 i mimo ně s cílem postupně zlepšovat stav chráněných typů přírodních stanovišť v celé Unii a znovu je vytvářet, dokud nebude dosaženo příznivého referenčního areálu potřebného k tomu, aby bylo u těchto stanovišť v Unii dosaženo příznivého stavu z hlediska ochrany. S cílem poskytnout členským státům nezbytnou flexibilitu při provádění rozsáhlého úsilí o obnovu přírody je vhodné seskupit typy přírodních stanovišť podle ekosystému, k němuž patří, a stanovit pro skupiny typů stanovišť časově vymezené a kvantifikované cíle podle jednotlivých oblastí. To členským státům umožní rozhodnout, která stanoviště budou v rámci dané skupiny obnovena jako první. (28)Podobné požadavky by měly být stanoveny pro stanoviště druhů, které spadají do oblasti působnosti směrnice 92/43/EHS, a pro stanoviště druhů volně žijících ptáků, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2009/147/ES, se zvláštním ohledem na propojení mezi obojími těmito stanovišti, aby populace daných druhů mohly prosperovat. (29)Je nezbytné, aby opatření na obnovu typů stanovišť byla přiměřená a vhodná k co nejrychlejšímu dosažení dobrého stavu a příznivého referenčního areálu s cílem dosáhnout příznivého stavu z hlediska ochrany. Je důležité, aby opatření na obnovu byla taková, jaká jsou nezbytná k dosažení časově vymezených a kvantifikovaných cílů podle jednotlivých oblastí. Je rovněž nezbytné, aby opatření na obnovu stanovišť druhů byla přiměřená a vhodná pro co nejrychlejší dosažení jejich dostatečné kvality a kvantity s cílem dosáhnout pro daný druh příznivého stavu z hlediska ochrany. (30)Je důležité zajistit, aby opatření na obnovu zavedená podle tohoto nařízení vedla ke konkrétnímu a měřitelnému zlepšení stavu ekosystémů, a to jak na úrovni jednotlivých oblastí podléhajících obnově, tak na vnitrostátní úrovni i na úrovni Unie. (31)Aby bylo zajištěno, že opatření na obnovu jsou účinná a že jejich výsledky lze v průběhu času měřit, je nezbytné, aby oblasti, na něž se vztahují tato opatření na obnovu s cílem zlepšit stav stanovišť spadajících do oblasti působnosti přílohy I směrnice 92/43/EHS, znovu tato stanoviště vytvořit a zlepšit jejich propojenost, vykazovaly soustavné zlepšování až do dosažení dobrého stavu. (32)Je rovněž nezbytné, aby oblasti, na něž se vztahují opatření na obnovu s cílem zlepšit kvalitu a kvantitu stanovišť druhů spadajících do oblasti působnosti směrnice 92/43/EHS, jakož i stanovišť volně žijících ptáků spadajících do oblasti působnosti směrnice 2009/147/ES, vykazovaly soustavné zlepšování, a přispěly tak k dosažení dostatečné kvantity a kvality stanovišť těchto druhů. (33)Je důležité zajistit postupné zvětšování oblastí pokrytých typy stanovišť spadajícími do oblasti působnosti směrnice 92/43/EHS, které jsou v dobrém stavu, na celém území členských států a Unie jako celku, dokud nebude pro každý typ stanoviště dosaženo příznivého referenčního areálu a nejméně 90 % tohoto areálu na úrovni členského státu bude v dobrém stavu, aby tyto typy stanovišť mohly v Unii dosáhnout příznivého stavu z hlediska ochrany. (34)Je důležité zajistit postupné zvyšování kvality a kvantity stanovišť druhů, které spadají do oblasti působnosti směrnice 92/43/EHS, jakož i stanovišť volně žijících ptáků spadajících do oblasti působnosti směrnice 2009/147/ES na území členských států a v konečném důsledku v celé Unii, dokud nebudou dostačovat k zajištění dlouhodobého přežití těchto druhů. (35)Vzhledem k současným potřebám obnovy a k nutnosti nezvyšovat potřeby obnovy v budoucnu je důležité, aby se stav oblastí pokrytých typy stanovišť spadajícími do oblasti působnosti tohoto nařízení oproti současnému stavu nezhoršoval. Je však vhodné zvážit možnost poškození oblastí pokrytých těmito typy stanovišť v důsledku zásahu vyšší moci, jakož i nevyhnutelné přeměny stanovišť, které jsou přímo způsobeny změnou klimatu nebo nastanou v důsledku plánu nebo projektu převažujícího veřejného zájmu, pro něž nejsou k dispozici žádná méně škodlivá alternativní řešení, což se posoudí případ od případu, nebo v důsledku plánu či projektu schváleného v souladu s čl. 6 odst. 4 směrnice 92/43/EHS. (36)Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 zdůrazňuje potřebu důraznějších opatření na obnovu poškozených mořských ekosystémů, včetně ekosystémů bohatých na uhlík a důležitých oblastí tření a líhnutí ryb. Strategie rovněž oznamuje, že Komise navrhne nový akční plán na zachování rybolovných zdrojů a ochranu mořských ekosystémů. (37)Typy mořských stanovišť uvedené v příloze I směrnice 92/43/EHS jsou definovány široce a zahrnují mnoho ekologicky odlišných podtypů s různým potenciálem obnovy, takže je pro členské státy obtížné zavést vhodná opatření na obnovu na úrovni těchto typů stanovišť. Typy mořských stanovišť by proto měly být dále specifikovány pomocí příslušných úrovní klasifikace mořských stanovišť v rámci Evropského informačního systému o přírodě (EUNIS). Členské státy by měly stanovit příznivé referenční areály pro dosažení příznivého stavu z hlediska ochrany u každého z těchto typů přírodních stanovišť, pokud již tyto referenční areály nejsou řešeny v jiných právních předpisech Unie. (38)Pokud ochrana pobřežních a mořských stanovišť vyžaduje regulaci činností v oblasti rybolovu nebo akvakultury, použije se společná rybářská politika. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 zejména stanoví, že společná rybářská politika musí provádět ekosystémový přístup k řízení rybolovu, aby zajistila, že nepříznivé dopady rybolovných činností na mořský ekosystém budou minimalizovány. Uvedené nařízení rovněž stanoví, že cílem této politiky je zajistit, aby při činnostech v oblasti akvakultury a rybolovu nedocházelo ke zhoršování mořského prostředí. (39)V zájmu dosažení cíle soustavné, dlouhodobé a trvalé obnovy biologicky rozmanité a odolné přírody by členské státy měly plně využívat možnosti, které jim společná rybářská politika nabízí. V rámci výlučné pravomoci Unie, pokud jde o zachování biologických mořských zdrojů, mohou členské státy přijmout nediskriminační opatření pro zachování a řízení populací ryb a udržení nebo zlepšení stavu mořských ekosystémů z hlediska ochrany v pásmu 12 námořních mil. Kromě toho mají členské státy s přímým zájmem na řízení možnost dohodnout se na předložení společných doporučení na opatření pro zachování zdrojů, která jsou nezbytná ke splnění povinností podle práva Unie v oblasti životního prostředí. Tato opatření budou posouzena a přijata v souladu s pravidly a postupy stanovenými v rámci společné rybářské politiky. (40)Směrnice 2008/56/ES vyžaduje, aby členské státy spolupracovaly dvoustranně a v rámci mechanismů regionální a místní spolupráce, též prostřednictvím regionálních úmluv pro mořské prostředí, a pokud jde o opatření v oblasti rybolovu, rovněž v kontextu regionálních skupin zřízených na základě společné rybářské politiky. (41)Je důležité, aby byla rovněž zavedena opatření na obnovu stanovišť některých mořských druhů, například žraloků a rejnoků, které spadají do oblasti působnosti Úmluvy o ochraně stěhovavých druhů volně žijících živočichů, ale nespadají do oblasti působnosti směrnice 92/43/EHS, neboť mají v ekosystému důležitou funkci. (42)Na podporu obnovy a zabránění zhoršování suchozemských, sladkovodních, pobřežních a mořských stanovišť mají členské státy možnost označit další oblasti jako „chráněná území“ nebo „přísně chráněná území“, provádět další účinná opatření na ochranu jednotlivých oblastí a podporovat soukromá opatření na ochranu půdy. (43)Městské ekosystémy představují přibližně 22 % rozlohy Unie a tvoří oblast, v níž žije většina občanů Unie. Sídelní zeleň zahrnuje městské lesy, parky a zahrady, městské farmy, ulice se stromořadími, městské louky a městské živé ploty a poskytuje důležitá stanoviště pro biologickou rozmanitost, zejména rostliny, ptáky a hmyz včetně opylovačů. Poskytuje rovněž životně důležité ekosystémové služby, jako je snižování a řízení rizika přírodních katastrof (např. povodní, efektu městských tepelných ostrovů), ochlazování, rekreace, filtrace vody a vzduchu a dále zmírňování změny klimatu a přizpůsobování se této změně. (44)Je třeba výrazně posílit opatření k zajištění toho, aby sídelní zeleň již nebyla vystavována riziku degradace. Aby se zajistilo, že sídelní zeleň bude i nadále poskytovat nezbytné ekosystémové služby, měl by se zastavit její úbytek a měla by být obnovována a zvětšována, mimo jiné lepším začleněním zelené infrastruktury a přírodě blízkých řešení do územního plánování a začleněním zelené infrastruktury, jako jsou zelené střechy a zelené stěny, do návrhů budov.

(45)Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 vyžaduje větší úsilí o obnovu sladkovodních ekosystémů a přirozených funkcí řek. Obnova sladkovodních ekosystémů by měla zahrnovat úsilí o obnovu přirozeného podélného a příčného propojení řek, jakož i jejich břehových oblastí a záplavových území, mimo jiné odstraněním překážek, s cílem podpořit dosažení příznivého stavu z hlediska ochrany u řek, jezer a nivních stanovišť a druhů žijících na těchto stanovištích chráněných podle směrnic 92/43/EHS a 2009/147/ES a splnění jednoho z klíčových cílů strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030, konkrétně obnovení nejméně 25 000 km volně tekoucích řek. Při odstraňování překážek by se členské státy měly primárně zabývat zastaralými překážkami, tedy těmi, které již nejsou zapotřebí pro výrobu energie z obnovitelných zdrojů, vnitrozemskou plavbu, zásobování vodou nebo jiné využití. (46)V Unii v posledních desetiletích dramaticky poklesl počet opylovačů, přičemž třetina druhů včel a motýlů zaznamenala pokles populace a každý desátý druh se nachází na pokraji vyhynutí. Opylovači mají zásadní význam pro fungování suchozemských ekosystémů, dobré životní podmínky lidí a potravinové zabezpečení, neboť opylují plané i pěstované rostliny. Hmyzím opylovačům je přímo přisuzována roční zemědělská produkce EU v hodnotě téměř 5 000 000 000 EUR. (47)Poté, co Evropský parlament a Rada vyzvaly k řešení úbytku volně žijících opylovačů, Komise 1. června 2018 zahájila iniciativu EU týkající se opylovačů. Zpráva o pokroku při provádění iniciativy ukázala, že při řešení příčin úbytku opylovačů přetrvávají významné problémy, včetně používání pesticidů. Evropský parlament a Rada vyzvaly k přijetí důraznějších opatření k řešení úbytku opylovačů a k vytvoření celounijního rámce pro monitorování opylovačů a ke stanovení jasných cílů a ukazatelů ohledně závazku zvrátit úbytek opylovačů. Evropský účetní dvůr doporučil, aby Komise vytvořila vhodné mechanismy řízení a monitorování pro opatření týkající se hrozeb pro opylovače. (48)Cílem návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o udržitelném používání přípravků na ochranu rostlin [bude přijato 22. června 2022, doplnit název a číslo přijatého aktu, až bude k dispozici] je regulovat jeden z faktorů úbytku opylovačů tím, že se zakáže používání pesticidů v ekologicky citlivých oblastech, z nichž mnohé spadají do působnosti tohoto nařízení, například v oblastech, kde se vyskytují druhy opylovačů, které jsou podle evropských červených seznamů klasifikovány jako ohrožené vyhynutím. (49)K poskytování bezpečných, udržitelných, výživných a cenově dostupných potravin jsou zapotřebí udržitelné, odolné a biologicky rozmanité zemědělské ekosystémy. Zemědělské ekosystémy s bohatou biologickou rozmanitostí rovněž zvyšují odolnost zemědělství vůči změně klimatu a environmentálním rizikům a zároveň zajišťují bezpečnost potravin a potravinové zabezpečení a vytvářejí nová pracovní místa ve venkovských oblastech, zejména pracovní místa spojená s ekologickým zemědělstvím a venkovským cestovním ruchem a rekreací. Unie proto musí zlepšit biologickou rozmanitost své zemědělské půdy prostřednictvím řady stávajících postupů, které jsou prospěšné pro posílení biologické rozmanitosti nebo jsou s ní slučitelné, včetně extenzivního zemědělství. Extenzivní zemědělství má zásadní význam pro zachování mnoha druhů a stanovišť v oblastech s bohatou biologickou rozmanitostí. Existuje mnoho postupů extenzivního zemědělství, které mají četné a významné přínosy pro ochranu biologické rozmanitosti, ekosystémových služeb a krajinných prvků, například přesné zemědělství, ekologické zemědělství, agroekologie, agrolesnictví a pěstování trvalých travních porostů s nízkou intenzitou. (50)Je třeba zavést opatření na obnovu s cílem posílit biologickou rozmanitost zemědělských ekosystémů v celé Unii, a to i v oblastech, které nejsou pokryty typy stanovišť, které spadají do oblasti působnosti směrnice 92/43/EHS. Vzhledem k tomu, že neexistuje společná metoda pro posuzování stavu zemědělských ekosystémů, která by umožnila stanovení specifických cílů pro obnovu zemědělských ekosystémů, je vhodné stanovit obecnou povinnost zlepšovat biologickou rozmanitost zemědělských ekosystémů a měřit plnění této povinnosti na základě stávajících ukazatelů. (51)Populace polních ptáků představují dobře známý a obecně uznávaný klíčový ukazatel zdraví zemědělských ekosystémů, a proto je vhodné stanovit cíle pro jejich obnovu. Povinnost dosáhnout těchto cílů by se vztahovala na členské státy, nikoli na jednotlivé zemědělce. Členské státy by jich měly dosáhnout zavedením účinných opatření na obnovu na zemědělské půdě, přičemž by měly při jejich navrhování a provádění v praxi spolupracovat se zemědělci a dalšími zúčastněnými stranami a podporovat je. (52)Krajinné prvky s vysokou rozmanitostí na zemědělské půdě, včetně ochranných pásů, půdy ležící ladem (se střídáním plodin nebo bez něj), živých plotů, stromů rostoucích jednotlivě i ve skupinách, stromořadí, mezí, políček, struh, potoků, malých mokřadů, teras, mohyl, kamenných zídek, rybníčků a kulturních prvků, poskytují prostor pro volně žijící rostliny a živočichy včetně opylovačů, zabraňují erozi a vyčerpávání půdy, filtrují vzduch a vodu, podporují zmírňování změny klimatu a přizpůsobování se této změně a zemědělskou produktivitu plodin závislých na opylování. Produktivní stromy, které jsou součástí agrolesnických systémů na orné půdě, a produktivní prvky v neproduktivních živých plotech lze rovněž považovat za krajinné prvky s vysokou biologickou rozmanitostí, pokud nejsou ošetřovány hnojivy nebo pesticidy a pokud sklizeň probíhá pouze v době, kdy neohrozí vysokou úroveň biologické rozmanitosti. Proto by měl být stanoven požadavek na zajištění rostoucího trendu u podílu zemědělské půdy s krajinnými prvky s vysokou rozmanitostí. Takový požadavek by Unii umožnil splnit jeden z dalších klíčových závazků strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030, konkrétně pokrýt alespoň 10 % zemědělské plochy s krajinnými prvky s vysokou rozmanitostí. Rostoucího trendu by mělo být dosaženo i u dalších stávajících ukazatelů, jako je index populace motýlů žijících v travních porostech a zásoba organického uhlíku v minerální složce orné půdy. (53)Cílem společné zemědělské politiky (SZP) je podporovat a posilovat ochranu životního prostředí, včetně biologické rozmanitosti. Jedním z jejích specifických cílů je přispívat k zastavení úbytku biologické rozmanitosti a k obratu tohoto trendu, posilovat ekosystémové služby a zachovat stanoviště a krajiny. Nový standard podmíněnosti SZP č. 8 týkající se dobrého zemědělského a environmentálního stavu (DZES 8) vyžaduje, aby příjemci plateb na plochu měli alespoň 4 % orné půdy na úrovni zemědělských podniků vyčleněna na neprodukční plochy a prvky, včetně půdy ležící ladem, a aby zachovali stávající krajinné prvky. Tento 4% podíl pro soulad s uvedeným standardem DZES lze snížit na 3 %, jestliže jsou splněny určité podmínky. Uvedená povinnost přispěje k tomu, aby členské státy dosáhly pozitivního trendu v oblasti krajinných prvků s vysokou rozmanitostí na zemědělské půdě. Kromě toho mají členské státy v rámci SZP možnost zavést ekoschémata pro zemědělské postupy prováděné zemědělci na zemědělských plochách, které mohou zahrnovat zachování a vytváření krajinných prvků nebo neprodukčních ploch. Podobně mohou členské státy do svých strategických plánů SZP zahrnout agroenvironmentálně-klimatické závazky, včetně posílené správy krajinných prvků nad rámec podmíněnosti DZES 8 a/nebo ekoschémat. Rovněž projekty LIFE v oblasti přírody a biologické rozmanitosti pomohou nasměrovat biologickou rozmanitost na evropské zemědělské půdě do roku 2030 na cestu k obnově, a to podporou provádění směrnice 92/43/EHS a směrnice 2009/147/ES, jakož i strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030. (54)Obnova a zavodňování zemědělsky využívané organické půdy (tj. půdy využívané jako travní porosty a orná půda), která tvoří odvodněná rašeliniště, pomáhá dosáhnout významných přínosů v oblasti biologické rozmanitosti, významného snížení emisí skleníkových plynů a dalších přínosů pro životní prostředí a zároveň vytváří rozmanitou zemědělskou krajinu. Členské státy si mohou vybrat z široké řady opatření na obnovu zemědělsky využívaných odvodněných rašelinišť, od přeměny orné půdy na trvalé travní porosty a extenzifikační opatření doprovázená omezeným odvodňováním až po plné zavodnění s možností obhospodařování mokřadních stanovišť nebo vysazení vegetace vytvářející rašelinu. Nejvýznamnější přínosy pro klima vznikají obnovou a zavodňováním orné půdy a dále pak obnovou intenzivních travních porostů. Aby se umožnilo pružné provádění cíle obnovy pro zemědělsky využívaná odvodněná rašeliniště, mohou členské státy jako příspěvek k dosažení cílů pro zemědělsky využívaná odvodněná rašeliniště započítat rovněž opatření na obnovu a zavodňování odvodněných rašelinišť v oblastech těžby rašeliny a do určité míry též obnovu a zavodňování odvodněných rašelinišť u jiných způsobů využití půdy (například lesů). (55)Aby bylo možné plně využít přínosů pro biologickou rozmanitost, měla by obnova a zavodňování oblastí odvodněných rašelinišť přesahovat oblasti mokřadních typů stanovišť uvedených v příloze I směrnice 92/43/EHS, které mají být obnoveny a znovu vytvořeny. Údaje o rozsahu organických půd a o jejich emisích a pohlcování skleníkových plynů jsou monitorovány a zpřístupňovány prostřednictvím zpráv o odvětví LULUCF v národních inventurách skleníkových plynů, které členské státy předkládají v rámci UNFCCC. Obnovená a zavodněná rašeliniště mohou být i nadále produktivně využívána alternativními způsoby. Například paludikultura, tj. obhospodařování mokřadních stanovišť, může zahrnovat pěstování různých druhů rákosu, některých forem dřeva, pěstování borůvek a brusinek, pěstování rašeliníku a pastvu vodních buvolů. Tyto postupy by měly být založeny na zásadách udržitelného hospodaření a měly by být zaměřeny na posílení biologické rozmanitosti, aby mohly mít vysokou hodnotu jak z finančního, tak z ekologického hlediska. Paludikultura může být rovněž přínosná pro některé druhy, které jsou v Unii ohroženy, a může rovněž usnadnit propojení mokřadních oblastí a populací souvisejících druhů v Unii. Financování opatření na obnovu a zavodnění odvodněných rašelinišť a na kompenzaci možných ztrát příjmů může pocházet z nejrůznějších zdrojů, včetně výdajů v rámci rozpočtu Unie a unijních programů financování. (56)Nová strategie EU v oblasti lesnictví do roku 2030 poukázala na potřebu obnovit biologickou rozmanitost lesů. Lesy a jiné zalesněné plochy pokrývají více než 43,5 % rozlohy EU. Lesní ekosystémy s bohatou biologickou rozmanitostí jsou zranitelné vůči změně klimatu, ale jsou rovněž přirozeným spojencem při přizpůsobování se změně klimatu a rizikům souvisejícím s klimatem a boji proti nim, mimo jiné díky svým funkcím souvisejícím se zásobami a propady uhlíku, a poskytují mnoho dalších životně důležitých ekosystémových služeb a přínosů, jako je poskytování stavebního a jiného dřeva, potravin a dalších nedřevních produktů, regulace klimatu, stabilizace půdy, regulace eroze a čištění ovzduší a vody. (57)Je třeba zavést opatření na obnovu s cílem posílit biologickou rozmanitost lesních ekosystémů v celé Unii, včetně oblastí, které nejsou pokryty typy stanovišť spadajícími do oblasti působnosti směrnice 92/43/EHS. Vzhledem k tomu, že neexistuje společná metoda pro posuzování stavu lesních ekosystémů, která by umožnila stanovit konkrétní cíle pro obnovu lesních ekosystémů, je vhodné stanovit obecnou povinnost zlepšovat biologickou rozmanitost v lesních ekosystémech a měřit plnění této povinnosti na základě stávajících ukazatelů, jako je množství stojícího a ležícího mrtvého dřeva, podíl lesů s nerovnoměrnou strukturou z hlediska stáří, propojení lesů, indikátor běžných druhů lesních ptáků a zásoby organického uhlíku. (58)Cíle pro obnovu a povinnosti týkající se stanovišť a druhů chráněných podle směrnic 92/43/EHS a 2009/147/ES, opylovačů a sladkovodních, městských, zemědělských a lesních ekosystémů by se měly vzájemně doplňovat a působit v součinnosti, aby se dosáhlo zastřešujícího cíle obnovy ekosystémů v pevninských i mořských oblastech Unie. Opatření na obnovu, která jsou nezbytná k dosažení jednoho specifického cíle, v mnoha případech přispějí též ke splnění dalších cílů nebo povinností. Členské státy by proto měly opatření na obnovu plánovat strategicky, aby maximalizovaly jejich účinnost při přispívání k obnově přírody v celé Unii. Opatření na obnovu by měla být rovněž plánována tak, aby řešila zmírňování změny klimatu a přizpůsobování se této změně a prevenci a kontrolu dopadu přírodních katastrof. Měla by usilovat o optimalizaci ekologických, hospodářských i sociálních funkcí ekosystémů, včetně jejich produkčního potenciálu, s přihlédnutím k jejich přínosu k udržitelnému rozvoji příslušných regionů a komunit. Je důležité, aby členské státy vypracovaly podrobné národní plány na obnovu přírody založené na nejlepších dostupných vědeckých důkazech a aby byla veřejnosti včas a účinně poskytnuta příležitost se na přípravě těchto plánů podílet. Členské státy by měly zohlednit zvláštní podmínky a potřeby na svém území, aby mohly plány reagovat na příslušné tlaky, hrozby a příčiny úbytku biologické rozmanitosti, a měly by spolupracovat s cílem zajistit přeshraniční obnovu a propojení. (59)Aby byla zajištěna synergie mezi různými opatřeními, která byla a mají být zavedena za účelem ochrany, zachování a obnovy přírody v Unii, měly by členské státy při přípravě svých národních plánů na obnovu přírody zohlednit: ochranná opatření stanovená pro lokality Natura 2000 a akční programy zahrnující opatření na různém stupni priorit vypracované v souladu se směrnicemi 92/43/EHS a 2009/147/ES; opatření pro dosažení dobrého ekologického a chemického stavu vodních útvarů zahrnutá do plánů povodí vypracovaných v souladu se směrnicí 2000/60/ES; strategie pro mořské prostředí k dosažení dobrého stavu prostředí ve všech mořských oblastech Unie vypracované v souladu se směrnicí 2008/56/ES; národní programy omezování znečištění ovzduší vypracované podle směrnice (EU) 2016/2284; národní strategie a akční plány v oblasti biologické rozmanitosti vypracované v souladu s článkem 6 Úmluvy o biologické rozmanitosti, jakož i opatření pro zachování zdrojů přijatá v souladu s nařízením 1380/2013 a technická opatření přijatá v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1241. (60)Aby byla zajištěna soudržnost mezi cíli tohoto nařízení a směrnice (EU) 2018/2001, nařízení (EU) 2018/1999 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES, pokud jde o podporu energie z obnovitelných zdrojů, zejména při přípravě národních plánů na obnovu přírody, měly by členské státy zohlednit potenciál projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů přispívat ke splnění cílů pro obnovu přírody. (61)Vzhledem k tomu, jak důležité je důsledně řešit dvojí výzvu související s úbytkem biologické rozmanitosti a se změnou klimatu, měla by obnova biologické rozmanitosti zohledňovat využívání energie z obnovitelných zdrojů a naopak. Sdělení REPowerEU: společná evropská akce pro cenově dostupnější, bezpečnější a udržitelnější energii stanoví, že by členské státy měly urychleně zmapovat, posoudit a zajistit dostupné suchozemské a mořské oblasti vhodné pro projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, odpovídající jejich vnitrostátním plánům v oblasti energetiky a klimatu, podíl na plnění revidovaných cílů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů do roku 2030 a další faktory, jako je dostupnost zdrojů, síťová infrastruktura a cíle strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti. Komisí předložený návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice (EU) 2018/2001 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů, směrnice 2010/31/EU o energetické náročnosti budov a směrnice 2012/27/EU o energetické účinnosti, a doporučení Komise o urychlení postupů udělování povolení pro projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů a usnadnění smluv o nákupu elektřiny, přijaté dne 18. května 2022, rovněž stanoví určení vhodných oblastí pro obnovitelné zdroje energie. Jedná se o konkrétní místa, ať už na pevnině nebo na moři, která jsou obzvláště vhodná pro instalaci zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů, s výjimkou spalovacích zařízení na biomasu, u nichž se neočekává, že by zavedení určitého druhu energie z obnovitelných zdrojů mělo vzhledem ke zvláštnostem vybraného území významný dopad na životní prostředí. Členské státy by měly upřednostnit umělé a zastavěné plochy, jako jsou střechy, plochy dopravní infrastruktury, parkoviště, skládky, průmyslové areály, doly, umělé vnitrozemské vodní útvary, jezera nebo nádrže, a případně městské čistírny odpadních vod a dále znehodnocenou půdu, kterou nelze využívat pro zemědělství. Při určování vhodných oblastí pro obnovitelné zdroje energie by se členské státy měly v co největší možné míře vyhnout chráněným územím a zohlednit své plány na obnovu přírody. Členské státy by měly koordinovat vypracování národních plánů na obnovu přírody s určením vhodných oblastí pro obnovitelné zdroje energie. Během přípravy plánů na obnovu přírody by členské státy měly zajistit synergie s již určenými vhodnými oblastmi pro obnovitelné zdroje energie a zajistit, aby fungování těchto vhodných oblastí, včetně povolovacích postupů platných v těchto vhodných oblastech stanovených ve směrnici (EU) 2018/2001, zůstalo beze změny. (62)Aby byla zajištěna synergie s opatřeními na obnovu, která již byla v členských státech naplánována nebo zavedena, měly by národní plány na obnovu přírody tato opatření uznávat a zohledňovat. Vzhledem k naléhavosti vyplývající ze zprávy Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) z roku 2022, pokud jde o přijetí opatření na obnovu poškozených ekosystémů, by členské státy měly tato opatření provádět souběžně s přípravou plánů na obnovu přírody. (63)Národní plány na obnovu přírody by měly rovněž zohledňovat výsledky výzkumných projektů relevantních pro posouzení stavu ekosystémů, určení a zavedení opatření na obnovu a pro účely monitorování. (64)Je vhodné zohlednit zvláštní situaci nejvzdálenějších regionů Unie uvedených v článku 349 Smlouvy o fungování Evropské unie, který stanoví zvláštní opatření na podporu těchto regionů. Jak předpokládá strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030, ochraně a obnově ekosystémů nejvzdálenějších regionů by měla být věnována zvláštní pozornost vzhledem k jejich mimořádně bohaté hodnotě biologické rozmanitosti.

(65)Evropská agentura pro životní prostředí (dále jen „EEA“) by měla podporovat členské státy při přípravě národních plánů na obnovu přírody, jakož i při sledování pokroku při plnění cílů a povinností v oblasti obnovy přírody. Komise by měla posoudit, zda jsou národní plány na obnovu přírody přiměřené k dosažení těchto cílů a povinností. (66)Zpráva Komise o stavu přírody z roku 2020 ukázala, že podstatná část informací oznámených členskými státy v souladu s článkem 17 směrnice Rady 92/43/EHS a článkem 12 směrnice 2009/147/ES, zejména informací o stavu z hlediska ochrany a trendech u přírodních stanovišť a druhů, které chrání, pochází z částečných průzkumů nebo je založena pouze na odborném úsudku. Uvedená zpráva rovněž ukázala, že stav několika typů stanovišť a druhů chráněných podle směrnice 92/43/EHS je stále neznámý. Vyplnění těchto nedostatků ve znalostech a investice do monitorování a dohledu jsou nezbytné jako základ silných a vědecky podložených národních plánů na obnovu přírody. V zájmu zvýšení včasnosti, účinnosti a soudržnosti různých metod monitorování by monitorování a dohled měly co nejlépe využívat výsledky výzkumných a inovačních projektů financovaných Unií a nové technologie, jako je monitorování na místě a dálkový průzkum Země s využitím družicových údajů a služby poskytované v rámci Kosmického programu Unie (EGNOS / Galileo a Copernicus). Plnění cílů pro obnovu podpoří mise EU „Obnova našich oceánů a vod“, „Přizpůsobení se změně klimatu“ a „Dohoda o půdě pro Evropu“. (67)Za účelem monitorování pokroku při provádění národních plánů na obnovu přírody, zavedených opatření na obnovu, oblastí, na něž se opatření na obnovu vztahují, a údajů o seznamu překážek narušujících kontinuitu toku řek by měl být zaveden systém vyžadující, aby členské státy vytvořily, pravidelně aktualizovaly a zpřístupnily příslušné údaje o výsledcích tohoto monitorování. Elektronické podávání zpráv Komisi by mělo využívat systém Reportnet agentury EEA a mělo by se usilovat o to, aby administrativní zátěž všech subjektů byla co nejmenší. Aby byla zajištěna vhodná infrastruktura pro přístup veřejnosti, podávání zpráv a sdílení údajů mezi orgány veřejné správy, měly by členské státy v příslušných případech založit specifikace údajů na specifikacích uvedených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES, směrnici Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES a směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1024. (68)Aby bylo zajištěno účinné provádění tohoto nařízení, měla by Komise na požádání podporovat členské státy prostřednictvím Nástroje pro technickou podporu, který poskytuje individuálně uzpůsobenou technickou podporu pro navrhování a provádění reforem. Technická podpora zahrnuje například posílení správní kapacity, harmonizaci legislativních rámců a sdílení příslušných osvědčených postupů. (69)Komise by měla podávat zprávy o pokroku dosaženém členskými státy při plnění cílů pro obnovu přírody a povinností stanovených v tomto nařízení na základě celounijních zpráv o pokroku vypracovaných agenturou EEA, jakož i dalších analýz a zpráv poskytnutých členskými státy v příslušných oblastech politiky týkajících se ochrany přírody, moří a vody. (70)Aby se zajistilo dosažení cílů a povinností stanovených v tomto nařízení, je nanejvýš důležité, aby byly provedeny odpovídající soukromé a veřejné investice do obnovy přírody a členské státy by měly do svých vnitrostátních rozpočtů začlenit výdaje na cíle v oblasti biologické rozmanitosti, a to i ve vztahu k nákladům příležitosti a přechodu vyplývajícím z provádění národních plánů na obnovu přírody, a měly by zohlednit, jak jsou využívány finanční prostředky Unie. Pokud jde o financování Unií, výdaje z rozpočtu Unie a programů financování Unie, jako jsou Program pro životní prostředí a oblast klimatu (LIFE), Evropský námořní, rybářský a akvakulturní fond (ENRAF), Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV), Evropský zemědělský záruční fond (EZZF), Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR), Fond soudržnosti a Fond pro spravedlivou transformaci, jakož i rámcový program Unie pro výzkum a inovace Horizont Evropa, přispívají k cílům v oblasti biologické rozmanitosti a mají ambici vyčlenit na cíle v oblasti biologické rozmanitosti 7,5 % ročních výdajů v rámci víceletého finančního rámce na období 2021–2027 v roce 2024 a 10 % v letech 2026 a 2027. Dalším zdrojem financování na ochranu a obnovu biologické rozmanitosti a ekosystémů je Nástroj pro oživení a odolnost . Pokud jde o program LIFE, měla by být zvláštní pozornost věnována vhodnému využívání strategických projektů na ochranu přírody jako zvláštního nástroje, který by mohl podpořit provádění tohoto nařízení prostřednictvím účinného a účelného začleňování dostupných finančních zdrojů. (71)K dispozici je řada unijních, vnitrostátních i soukromých iniciativ ke stimulaci soukromého financování, například Program InvestEU, který nabízí příležitosti k mobilizaci veřejných i soukromých finančních prostředků, mimo jiné na podporu zlepšování stavu přírody a biologické rozmanitosti prostřednictvím projektů zelené a modré infrastruktury, a uhlíkové zemědělství jako ekologický obchodní model. (72)Členské státy by měly při přípravě a provádění svých národních plánů na obnovu přírody podporovat spravedlivý a celospolečenský přístup, a to začleněním procesů pro účast veřejnosti a zohledněním potřeb místních komunit a zúčastněných stran. (73)Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/2115 mají strategické plány SZP přispívat k dosažení dlouhodobých vnitrostátních cílů stanovených v legislativních aktech uvedených v příloze XIII nebo z nich vycházejících a být s těmito cíli v souladu. Toto nařízení o obnově přírody by mělo být zohledněno, až bude Komise v souladu s článkem 159 nařízení (EU) 2021/2115 do 31. prosince 2025 provádět přezkum seznamu stanoveného v příloze XIII uvedeného nařízení. (74)V souladu se závazkem obsaženým v 8. akčním programu pro životní prostředí na období do roku 2030 by členské státy měly na vnitrostátní úrovni postupně rušit dotace, které škodí životnímu prostředí, a co nejlépe využívat tržní nástroje a nástroje pro ekologické sestavování rozpočtu, včetně nástrojů nezbytných k zajištění sociálně spravedlivé transformace, a podporovat podniky a další zúčastněné strany při vytváření standardizovaných účetních postupů pro přírodní kapitál. (75)K zajištění nezbytných úprav tohoto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o změny příloh I až VII za účelem přizpůsobení skupiny přírodních stanovišť, aktualizace informací o indikátoru běžných druhů polních ptáků, jakož i přizpůsobení seznamu ukazatelů biologické rozmanitosti pro zemědělské ekosystémy, seznamu ukazatelů biologické rozmanitosti pro lesní ekosystémy a seznamu mořských druhů nejnovějším vědeckým poznatkům a příkladům opatření na obnovu. Je obzvláště důležité, aby Komise během přípravných prací vedla náležité konzultace, též na odborné úrovni, a aby tyto konzultace probíhaly v souladu se zásadami stanovenými v Interinstitucionální dohodě ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů. Evropský parlament a Rada zejména v zájmu zajištění rovné účasti na vypracovávání aktů v přenesené pravomoci obdrží veškeré dokumenty současně s odborníky z členských států a jejich odborníci budou mít systematicky přístup na setkání expertních skupin Komise, jež se věnují přípravě aktů v přenesené pravomoci. (76)Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci k upřesnění metody monitorování opylovačů, stanovení metod monitorování ukazatelů pro zemědělské ekosystémy uvedených v příloze IV tohoto nařízení a ukazatelů pro lesní ekosystémy uvedených v příloze VI tohoto nařízení, vypracování rámce pro stanovení uspokojivých úrovní opylovačů, ukazatelů pro zemědělské ekosystémy uvedených v příloze IV tohoto nařízení a ukazatelů pro lesní ekosystémy uvedených v příloze VI tohoto nařízení, stanovení jednotného formátu národních plánů na obnovu přírody, stanovení formátu, struktury a podrobných opatření pro poskytování údajů a informací Komisi elektronickou formou. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011. (77)Komise by měla provést hodnocení tohoto nařízení. Podle bodu 22 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů by toto hodnocení mělo být založeno na kritériích účinnosti, účelnosti, relevance, soudržnosti a přidané hodnoty EU a mělo by sloužit jako základ pro posouzení dopadů možných dalších opatření. Kromě toho by Komise měla posoudit potřebu stanovení dalších cílů pro obnovu na základě společných metod pro posuzování stavu ekosystémů, na něž se nevztahují články 4 a 5, a to s přihlédnutím k nejnovějším vědeckým poznatkům. (78)Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodu rozsahu a účinků tohoto nařízení může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů, PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ: KAPITOLA I VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ Článek 1

Předmět

1.Toto nařízení stanoví pravidla, která mají přispět k: a)soustavné, dlouhodobé a trvalé obnově biologicky rozmanité a odolné přírody v pevninských i mořských oblastech Unie obnovou ekosystémů; b)dosažení zastřešujících cílů Unie v oblasti zmírňování změny klimatu a přizpůsobování se této změně; c)plnění mezinárodních závazků Unie. 2.Toto nařízení stanoví rámec, na jehož základě členské státy neprodleně zavedou účinná opatření na obnovu podle jednotlivých oblastí, která budou do roku 2030 společně pokrývat alespoň 20 % pevninských a mořských oblastí Unie a do roku 2050 všechny ekosystémy, které potřebují obnovu. Článek 2

Zeměpisná působnost Toto nařízení se vztahuje na ekosystémy uvedené v článcích 4 až 10: a)na území členských států; b)ve vodách, na mořském dně a v podzemí na straně směřující k moři od základní linie, od níž se měří šíře teritoriálních vod, až po nejvzdálenější hranici oblasti, ve které členský stát vykonává svrchovaná práva v souladu s Úmluvou Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982. Článek 3

Definice Pro účely tohoto nařízení se rozumí: 1)„ekosystémem“ dynamický celek společenství rostlin, živočichů a mikroorganismů a jejich neživého prostředí, tvořící dohromady funkční jednotku, který zahrnuje typy stanovišť, stanoviště druhů a populace druhů; 2)„stanovištěm druhu“ prostředí definované specifickými abiotickými a biotickými faktory, ve kterém druh žije v kterékoli fázi svého biologického cyklu; 3)„obnovou“ proces aktivní nebo pasivní podpory obnovy ekosystému směrem k dobrému stavu nebo do dobrého stavu, obnovy typu stanoviště na nejvyšší dosažitelnou úroveň stavu a k dosažení příznivého referenčního areálu, obnovy stanoviště druhu do dostatečné kvality a kvantity nebo obnovy populací druhů na uspokojivou úroveň, a to jako prostředek k zachování nebo zvýšení biologické rozmanitosti a odolnosti ekosystémů; 4)„dobrým stavem“ stav, v němž klíčové vlastnosti ekosystému, zejména jeho fyzikální, chemický, strukturální a funkční stav a vlastnosti jeho pevninského a mořského prostředí odrážejí vysokou úroveň ekologické celistvosti, stability a odolnosti nezbytné k zajištění dlouhodobého zachování daného ekosystému; 5)„příznivým referenčním areálem“ celková rozloha typu stanoviště v dané biogeografické oblasti nebo mořské oblasti na vnitrostátní úrovni, která je považována za minimální rozlohu nezbytnou k zajištění dlouhodobé životaschopnosti daného typu stanoviště a jeho druhů, a všech jeho významných ekologických variant v jeho přirozeném areálu rozšíření, kterou tvoří rozloha daného typu stanoviště, a pokud tato rozloha není dostatečná, rozloha území nezbytného pro znovuvytvoření daného typu stanoviště; 6)„dostatečnou kvalitou stanoviště“ kvalita stanoviště druhu, která umožňuje splnění ekologických požadavků druhu v kterékoli fázi jeho biologického cyklu, aby se dlouhodobě udržoval jako životaschopná složka svého stanoviště v přirozeném areálu rozšíření;

7)„dostatečnou kvantitou stanoviště“ kvantita stanoviště druhu, která umožňuje splnění ekologických požadavků druhu v kterékoli fázi jeho biologického cyklu, aby se dlouhodobě udržoval jako životaschopná složka svého stanoviště v přirozeném areálu rozšíření; 8) „opylovačem“ volně žijící živočich, který přepravuje pyl z prašníku jedné rostliny na bliznu jiné rostliny, což umožňuje oplodnění a tvorbu semen; 9)„poklesem populací opylovačů“ snížení četnosti nebo rozmanitosti opylovačů nebo snížení obojího; 10)„místní správní jednotkou“ neboli „LAU“ správní jednotka členského státu na nižší úrovni, než je správní jednotka provincie, regionu nebo státu, stanovená v souladu s článkem 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003; 11)„městy“ LAU, kde alespoň 50 % obyvatelstva žije v jednom nebo více městských centrech, měřeno podle stupně urbanizace stanoveného v souladu s čl. 4b odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1059/2003; 12)„menšími městy a předměstími“ LAU, kde v městském centru žije méně než 50 % obyvatelstva, ale alespoň 50 % obyvatel žije v městském klastru, měřeno na základě stupně urbanizace stanoveného v souladu s čl. 4b odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1059/2003; 13)„sídelní zelení“ všechny zelené zastavěné oblasti; listnaté lesy; jehličnaté lesy; smíšené lesy; přírodní travní porosty; rašeliniště a vřesoviště; přechodové lesy a křoviny a řídce porostlé plochy, které se nacházejí ve městech a v menších městech a na předměstích, vypočteno na základě údajů poskytnutých službou monitorování území programu Copernicus, jak je stanoveno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/696; 14)„korunovým zápojem sídelní zeleně“ celková rozloha stromového porostu ve městech a menších městech a předměstích vypočtená na základě údajů o hustotě stromového porostu poskytnutých službou monitorování území programu Copernicus, jak je stanoveno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/696. 15)„vhodnou oblastí pro obnovitelné zdroje energie“ vhodná oblast pro obnovitelné zdroje energie ve smyslu čl. 2 bodu 9a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2018/2001/EU. KAPITOLA II CÍLE PRO OBNOVU A SOUVISEJÍCÍ POVINNOSTI Článek 4

Obnova suchozemských, pobřežních a sladkovodních ekosystémů 1.Členské státy zavedou opatření na obnovu, která jsou nezbytná ke zlepšení do dobrého stavu u oblastí typů stanovišť uvedených v příloze I, které v dobrém stavu nejsou. Tato opatření se zavedou do roku 2030 na nejméně 30 % rozlohy každé skupiny typů stanovišť uvedených v příloze I, která není v dobrém stavu, podle kvantifikace v národním plánu na obnovu přírody uvedeném v článku 12, do roku 2040 nejméně na 60 % této rozlohy a do roku 2050 nejméně na 90 % této rozlohy. 2.Členské státy zavedou opatření na obnovu, která jsou nezbytná pro znovuvytvoření typů stanovišť uvedených v příloze I v oblastech, kde se tyto typy stanovišť nevyskytují. Tato opatření se zavedou na územích představujících do roku 2030 alespoň 30 % dodatečné celkové rozlohy potřebné k dosažení celkového příznivého referenčního areálu u každé skupiny typů stanovišť uvedených v příloze I podle kvantifikace v národním plánu na obnovu přírody uvedeném v článku 12, do roku 2040 alespoň 60 % této rozlohy a do roku 2050 100 % této rozlohy. 3.Členské státy zavedou opatření na obnovu pro suchozemská, pobřežní a sladkovodní stanoviště druhů uvedených v přílohách II, IV a V směrnice 92/43/EHS a pro suchozemská, pobřežní a sladkovodní stanoviště volně žijících ptáků, na něž se vztahuje směrnice 2009/147/ES, která jsou nezbytná ke zlepšení kvality a kvantity těchto stanovišť, včetně jejich znovuvytvoření, a ke zvýšení propojenosti, dokud nebude dosaženo dostatečné kvality a kvantity těchto stanovišť. 4.Určení nejvhodnějších oblastí pro opatření na obnovu v souladu s odstavci 1, 2 a 3 tohoto článku se zakládá na nejlepších dostupných poznatcích a nejnovějších vědeckých důkazech o stavu typů stanovišť uvedených v příloze I, měřeno podle struktury a funkcí, které jsou nezbytné pro jejich dlouhodobé zachování, včetně jejich typických druhů, jak je uvedeno v čl. 1 písm. e) směrnice 92/43/EHS, a o kvalitě a kvantitě stanovišť druhů uvedených v odstavci 3 tohoto článku. Oblasti, v nichž jsou typy stanovišť uvedené v příloze I v neznámém stavu, se považují za oblasti, které nejsou v dobrém stavu. 5.Opatření na obnovu uvedená v odstavcích 1 a 2 zohlední potřebu lepšího propojení mezi typy stanovišť uvedenými v příloze I a ekologické požadavky druhů uvedených v odstavci 3, které se na těchto typech stanovišť vyskytují. 6.Členské státy zajistí, aby oblasti, na něž se vztahují opatření na obnovu v souladu s odstavci 1, 2 a 3, vykazovaly soustavné zlepšování stavu typů stanovišť uvedených v příloze I, dokud nebude dosaženo dobrého stavu, a soustavné zlepšování kvality stanovišť druhů uvedených v odstavci 3, dokud u těchto stanovišť nebude dosaženo dostatečné kvality. Členské státy zajistí, aby se stav oblastí, v nichž bylo dosaženo dobrého stavu a v nichž bylo dosaženo dostatečné kvality stanovišť daného druhu, nezhoršoval. 7.Členské státy zajistí, aby se stav oblastí, v nichž se vyskytují typy stanovišť uvedené v příloze I, nezhoršoval.

8.Mimo lokality sítě Natura 2000 je nesplnění povinností stanovených v odstavcích 6 a 7 odůvodněné, pokud je způsobeno: a)vyšší mocí; b)nevyhnutelnými změnami stanoviště, které jsou přímo způsobeny změnou klimatu, nebo c)v důsledku projektu převažujícího veřejného zájmu, u něhož nejsou k dispozici žádná méně škodlivá alternativní řešení, což se posoudí případ od případu. 9.U lokalit sítě Natura 2000 je nesplnění povinností stanovených v odstavcích 6 a 7 odůvodněné, pokud je způsobeno: a)vyšší mocí; b)nevyhnutelnými změnami stanoviště, které jsou přímo způsobeny změnou klimatu, nebo c)v důsledku plánu nebo projektu schváleného v souladu s čl. 6 odst. 4 směrnice 92/43/EHS. 10.Členské státy zajistí: a)zvětšování rozlohy stanovišť v dobrém stavu u typů stanovišť uvedených v příloze I, dokud nebude alespoň 90 % v dobrém stavu a dokud nebude dosaženo příznivého referenčního areálu pro každý typ stanoviště v každé biogeografické oblasti na území daného státu; b)rostoucí trend směrem k dostatečné kvalitě a kvantitě suchozemských, pobřežních a sladkovodních stanovišť druhů uvedených v přílohách II, IV a V směrnice 92/43/EHS a druhů, na něž se vztahuje směrnice 2009/147/ES. Článek 5

Obnova mořských ekosystémů 1.Členské státy zavedou opatření na obnovu, která jsou nezbytná ke zlepšení do dobrého stavu u oblastí typů stanovišť uvedených v příloze II, které v dobrém stavu nejsou. Tato opatření se zavedou do roku 2030 na nejméně 30 % rozlohy každé skupiny typů stanovišť uvedených v příloze II, která není v dobrém stavu, podle kvantifikace v národním plánu na obnovu přírody uvedeném v článku 12, do roku 2040 nejméně na 60 % této rozlohy a do roku 2050 nejméně na 90 % této rozlohy. 2.Členské státy zavedou opatření na obnovu, která jsou nezbytná pro znovuvytvoření typů stanovišť uvedených v příloze II v oblastech, kde se tyto typy stanovišť nevyskytují. Tato opatření se zavedou na územích představujících do roku 2030 alespoň 30 % dodatečné celkové rozlohy potřebné k dosažení celkového příznivého referenčního areálu u každé skupiny typů stanovišť podle kvantifikace v národním plánu na obnovu přírody uvedeném v článku 12, do roku 2040 alespoň 60 % této rozlohy a do roku 2050 100 % této rozlohy. 3.Členské státy zavedou opatření na obnovu pro mořská stanoviště druhů uvedených v příloze III a přílohách II, IV a V směrnice 92/43/EHS a pro mořská stanoviště volně žijících ptáků, na něž se vztahuje směrnice 2009/147/ES, která jsou nezbytná ke zlepšení kvality a kvantity těchto stanovišť, včetně jejich znovuvytvoření, a ke zvýšení propojenosti, dokud nebude dosaženo dostatečné kvality a kvantity těchto stanovišť. 4.Určení nejvhodnějších oblastí pro opatření na obnovu v souladu s odstavci 1, 2 a 3 se zakládá na nejlepších dostupných poznatcích a nejnovějších vědeckých důkazech o stavu typů stanovišť uvedených v příloze II, měřeno podl