ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o hodnocení financí Unie na základě dosažených výsledků /* COM/2014/0383 final */





Obsah ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o hodnocení financí Unie na základě dosažených výsledků Contents 1. Úvod. 3 2. Přehled dosažených výsledků. 4 2.1 Vnitřní politiky Unie. 4 2.1.1 KONKURENCESCHOPNOST PRO HOSPODÁŘSKÝ RŮST A ZAMĚSTNANOST (rozpočtová položka 1A) 4 2.1.2 SOUDRŽNOST PRO RŮST A ZAMĚSTNANOST (rozpočtová položka 1B) 13 2.1.3 OCHRANA PŘÍRODNÍCH ZDROJŮ A HOSPODAŘENÍ S NIMI (rozpočtová položka 2) 19 2.1.4 SVOBODA, BEZPEČNOST A PRÁVO (rozpočtová položka 3A) 24 2.1.5 OBČANSTVÍ (rozpočtová položka 3B) 26 2.2 Vnější politiky Unie (rozpočtová položka 4) 28 3. RÁMEC PRO SLEDOVÁNÍ, PODÁVÁNÍ ZPRÁV A HODNOCENÍ – VÍCELETÝ FINANČNÍ RÁMEC NA OBDOBÍ 2014–2020 33 4. ZÁVĚRY. 34 1. Úvod Podle článku 318 Smlouvy o fungování Evropské unie je Komise povinna každoročně předkládat Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu o financích Unie založenou na dosažených výsledcích. Tato čtvrtá hodnotící zpráva podle článku 318 (dále jen „hodnotící zpráva“ nebo „zpráva“) vychází ze žádostí orgánu udělujícího absolutorium, nejnověji v jeho usnesení o udělení absolutoria na rok 2012 a v jeho usnesení ze dne 26. února 2014[1], které se týkaly jejího obsahu a struktury. Uskutečnila se další práce s cílem zlepšit zaměření zprávy na výkonnost hlavních finančních programů, na základě údajů nahlášených a posouzených v roce 2013. Rozlišuje se mezi vnitřními a vnějšími politikami a v oddíle týkajícím se vnitřních politik se zpráva zaměřuje na údaje o výkonnosti, které jsou důležité pro strategii Evropa 2020. Jak bylo uvedeno v nedávném hodnocení Komise týkajícím se strategie Evropa 2020, v kontextu krize a jiných dlouhodobých trendů ovlivňujících růst byl pokrok při plnění cílů strategie Evropa 2020 smíšený[2]. Tato zpráva poskytuje dostupné údaje o výkonnosti s ohledem na přispění finančních programů ke strategii Evropa 2020, ačkoli přesné přispění každého finančního programu k plnění cílů strategie Evropa 2020[3] nelze specifikovat a ačkoli strategie Evropa 2020 nebyla v době navrhování programů víceletého finančního rámce na období 2007–2013 ještě přijata. Rok 2013 byl posledním rokem víceletého finančního rámce na období 2007–2013, na úplné změření výsledků a dopadů programů je však ještě příliš brzy. Důvodem je skutečnost, že závěrečná hodnocení a hodnocení ex post zabývající se těmito otázkami jsou naplánována v období 2014–2016. Jsou však k dispozici údaje o ukazatelích, které měří, nakolik provádění programů směřuje k dosažení cíle, a dokončena byla řada hodnocení poskytujících zpětnou vazbu ohledně výkonnosti. Zpráva zkoumá výsledky, jichž bylo dosaženo u hlavních finančních programů (oddíl 2). S výhledem do budoucna shrnuje zpráva rámec pro sledování, podávání zpráv a hodnocení pro víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (oddíl 3). Zprávu doplňují dva pracovní dokumenty útvarů Komise. První z nich (SWD1) poskytuje analýzu a popis rámců pro sledování, podávání zpráv a hodnocení pro finanční programy v období 2014–2020, což splňuje závazek přijatý v hodnotící zprávě z minulého roku. Na základě žádosti Účetního dvora hodnotí druhý dokument (SWD2) dosavadní pokrok při provádění akčního plánu pro vývoj hodnotící zprávy podle článku 318, který je připojen ke zprávě z minulého roku. 2. Přehled dosažených výsledků Následující oddíl podává přehled o výsledcích, jichž bylo v roce 2013 dosaženo u hlavních finančních programů. Je strukturován podle rozpočtových položek. U rozpočtových položek, které souvisejí s vnitřními politikami EU, poskytuje: 1. informace o hlavních finančních programech a jejich souvislosti se strategií Evropa 2020; 2. posouzení dostupných výsledků, co se týče výkonnosti; 3. popis operačních aspektů výkonnosti. U vnějších politik EU se zpráva zaměřuje na hlavní úspěchy finančních programů spojených s cíli vnějších politik. V souladu s pokyny orgánu udělujícího absolutorium podává tato zpráva přehled, a nikoli úplný a podrobný popis pokroku, jehož bylo v daném roce dosaženo při plnění cílů jednotlivých finančních programů víceletého finančního rámce na období 2007–2013. Takovéto podrobné informace, včetně shrnutí hodnocení provedených v roce 2013, jsou k dispozici ve výročních zprávách o činnosti jednotlivých útvarů Komise. 2.1 Vnitřní politiky Unie 2.1.1 KONKURENCESCHOPNOST PRO HOSPODÁŘSKÝ RŮST A ZAMĚSTNANOST (rozpočtová položka 1A) Cíle programů a strategie Evropa 2020 Hlavními programy v rozpočtové položce „Konkurenceschopnost pro hospodářský růst a zaměstnanost“ (na něž v roce 2013 připadalo 91 % výdajů ve výši 15,7 miliardy EUR v rámci této rozpočtové položky) jsou „sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace“ (dále jen „7. RP“); „rámcový program pro konkurenceschopnost a inovace“; „transevropské sítě“; „program celoživotního učení“ a „Evropský energetický program pro hospodářské oživení“ (EEPR). Tyto finanční programy přispívají k prioritám inteligentního a udržitelného růstu strategie Evropa 2020. V rámci těchto priorit se finanční programy mimoto zabývají společnými potřebami, jež byly určeny ve strategii Evropa 2020: potřebou zvýšit finanční prostředky EU (např. 7. RP prostřednictvím partnerství veřejného a soukromého sektoru a společných programů s členskými státy) a potřebou vytvořit nové finanční nástroje k získávání kapitálu pro inovativní podniky a malé a střední podniky (např. finanční nástroje v rámci 7. RP, programu pro konkurenceschopnost a inovace a programu EEPR poskytují malým a středním podnikům a inovativním podnikům záruky, rizikový kapitál a úvěry). Pokud jde o prioritu inteligentního růstu strategie Evropa 2020, přispívají programy k různým hlavním cílům a ke stěžejním iniciativám „Unie inovací“ (podporou výzkumu a inovací prostřednictvím 7. RP a programu pro konkurenceschopnost a inovace) a „Mládež v pohybu“ (prostřednictvím akcí Marie Curie pro programy mobility výzkumných pracovníků a studentů a programu celoživotního učení). Výzkumná politika EU prostřednictvím 7. RP přispívá k jednomu z hlavních cílů strategie Evropa 2020, jímž je zvýšení investic do výzkumu a vývoje na 3 % HDP. Tento cíl financování výzkumu ve výši 3 % HDP pravděpodobně nebude splněn. V průběhu let se mírně snižovaly zejména výdaje podniků na výzkum a vývoj. V tomto kontextu se Komise nadále snažila posilovat výzkum a technologický rozvoj v Unii, též prostřednictvím financování ze 7. RP. 7. RP se snažil mobilizovat rozpočet EU zvýšením finančních prostředků pomocí nových způsobů kombinování soukromých a veřejných prostředků. Na základě 7. RP vznikla řada dlouhodobých partnerství veřejného a soukromého sektoru. „Iniciativa pro inovativní léčiva“ (IIL) má podpořit Evropu jako nejpřitažlivější místo pro farmaceutický výzkum a vývoj, a tím zlepšit přístup pacientů k inovativním léčivům; iniciativa v oblasti letectví a letecké dopravy (Clean Sky) usiluje o rozvoj nákladově efektivních letadel šetrných k životnímu prostředí a iniciativa pro palivové články a vodík (FCH) se zaměřuje na urychlení vývoje palivových článků a vodíkových technologií v Evropě s cílem umožnit jejich komerční využití v časovém rámci 2010 až 2020. ARTEMIS a ENIAC pro vestavěné počítačové systémy a nanoelektroniku podporují rozsáhlé mezinárodní výzkumné činnosti. Vznikla rovněž řada partnerství veřejného a soukromého sektoru, která společně mobilizují finanční prostředky členských států a EU. K dispozici jsou údaje o výkonnosti společného programu „Asistované žití v přirozeném prostředí“, který se zaměřuje na informační a komunikační technologie a inovace pro stárnoucí obyvatelstvo. Finanční nástroj pro sdílení rizik v 7. RP je společný finanční nástroj EU/EIB, který se zaměřuje na velké projekty (společnosti se střední tržní kapitalizací[4] a velké společnosti, partnerství veřejného a soukromého sektoru, výzkumné infrastruktury atd.), a pilotní nástroj pro sdílení rizik zavedený společně EU a EIF, který se zaměřuje na malé a střední podniky a malé společnosti se střední tržní kapitalizací. Nástroj podporuje investice do výzkumu, vývoje a inovací, a to poskytováním úvěrů nebo záruk. 7. RP přispívá k výzkumnému úsilí Evropy rovněž posilováním lidských zdrojů. Financování poskytuje Evropská rada pro výzkum (ERV) na základě jediného kritéria, kterým je vědecká excelence. V rámci zvláštního programu „Lidé“ 7. RP dosáhlo v roce 2013 financování pracovních míst ve výzkumu poskytované prostřednictvím akcí Marie Curie celkové výše 854,9 milionu EUR v platbách (+21 % v porovnání s rokem 2012). Program celoživotního učení (vyčleněné výdaje v roce 2013 ve výši 1,34 miliardy EUR) přispívá ke stěžejní iniciativě Mládež v pohybu a k dalšímu z hlavních cílů strategie Evropa 2020, jímž je zvýšení podílu obyvatel ve věku od 30 do 34 let, kteří mají ukončené terciární vzdělání, na nejméně 40 % a snížení podílu dětí, které předčasně ukončují školní docházku, na méně než 10 %. Při plnění tohoto cíle strategie Evropa 2020 bylo dosaženo určitého pokroku, ačkoli z jiných ukazatelů vyplývá, že se v posledních letech zhoršila účast dospělých osob na vzdělávání, zaměstnatelnost i ekonomická situace mladých lidí. Pokud jde o prioritu udržitelného růstu strategie Evropa 2020, finanční programy v této rozpočtové položce přispěly ke stěžejní iniciativě „Evropa účinněji využívající zdroje“ s cílem snížit emise skleníkových plynů a zajistit dodávky energie (program Inteligentní energie – Evropa v rámci programu pro konkurenceschopnost a inovace a Evropský energetický program pro hospodářské oživení), odstranit kritické překážky v dopravě a dekarbonizovat odvětví dopravy (TEN-T a Marco Polo). Vesmírné programy Galileo a Copernicus přispěly ke stěžejní iniciativě „Průmyslová politika pro éru globalizace“. V rámci programu pro konkurenceschopnost a inovace přispívá program Inteligentní energie – Evropa k hlavnímu cíli strategie Evropa 2020 v oblasti klimatu a energie, přičemž současně zvyšuje konkurenceschopnost EU a rozvíjí dovednosti pracovníků v odvětví energetiky. Evropský energetický program pro hospodářské oživení (EEPR; platby v roce 2013 ve výši 201,6 milionu EUR) má zajistit větší spolehlivost dodávek energie a pomoci snížit emise skleníkových plynů. Program EEPR poskytuje rozsáhlé granty vysoce strategickým projektům ve třech oblastech energetiky: propojování plynárenských a elektrických sítí (43 projektů), větrné energie na moři (9 projektů) a zachycování a ukládání uhlíku (6 projektů). V rámci tohoto programu byl mimoto v roce 2011 zřízen finanční nástroj, jenž má usnadnit přístup k financování v odvětví energetické účinnosti (Evropský fond pro energetickou účinnost) a na nějž byla vymezena částka ve výši 146 milionů EUR z programu. Program transevropských dopravních sítí (TEN-T) přispěl k cíli „urychlit provádění strategických projektů, kde má EU přidanou hodnotu, aby bylo možné odstraňovat zásadní překážky, zejména v přeshraničním styku a u intermodálních uzlů (města, přístavy, logistická centra)“[5]. Cílem programu TEN-T s platbami ve výši 759,3 milionu EUR v roce 2013 je dokončení 30 tzv. prioritních projektů nebo os usnadňujících mobilitu zboží a cestujících. Program Marco Polo II (platby v roce 2013 ve výši 17,5 milionu EUR) má omezit značnou část očekávaného ročního nárůstu mezinárodní silniční nákladní dopravy financováním nákladů souvisejících s přechodem od silniční dopravy na jiné druhy dopravy. A konečně, v rámci stěžejní iniciativy strategie Evropa 2020 „Průmyslová politika pro éru globalizace“ pracuje Komise na vytvoření „účinné kosmické politiky, která poskytne nástroje k vyřešení některých klíčových globálních problémů, a především k dokončení programů Galileo a GMES“[6]. Je poskytováno financování na evropský systém družicové navigace a evropský systém pozorování Země (GALILEO, GMES-COPERNICUS). Podíl EU na navazujícím světovém trhu globálních družicových navigačních systémů se neustále zvyšuje a od roku 2010 vzrostl z 24 % na 30 %. Je pravděpodobné, že cíle strategie Evropa 2020 (33 %) bude dosaženo. V minulých letech si evropské odvětví výroby kosmických zařízení a odvětví nosných raket celkově vedly na světových obchodních trzích dobře, přičemž podíl na trhu se v případě družic zvýšil a v případě komerčního využívání nosných raket se pohyboval na ustálené úrovni okolo 50 %. Výkonnost programů 7. RP, program celoživotního učení a rámcový program pro konkurenceschopnost a inovace: přispění k inteligentnímu růstu V 7. RP na období 2007–2013 bylo 130 007 žadatelům poskytnuty finanční příspěvky EU v celkové výši 41,26 miliardy EUR. U 98 % dokončených projektů se podařilo dosáhnout původních cílů a ke každému dokončenému projektu vychází v průměru 5,7 publikace. Téměř 6 000 dokončených projektů společně vedlo ke vzniku 1 261 práv duševního vlastnictví. V 7. RP byla zvláštní pozornost věnována účasti podniků, a zejména malých a středních podniků, aby bylo zajištěno, že výzkum uspokojuje potřeby podniků a že následuje obchodní využití výsledků. Zapojení průmyslu do výzkumných projektů založených na spolupráci bylo obzvláště vysoké v odvětví energetiky a dopravy s mírou financování v každé oblasti blížící se 50 %. Ve výzkumu založeném na spolupráci přesáhl procentní podíl projektů, které vedly k patentovým přihláškám či jiným druhům duševního vlastnictví, stanovené cíle (s výjimkou tématu potraviny, zemědělství/rybolov a biotechnologie). V 7. RP byly malé a střední podniky aktivní zejména ve zvláštním programu „Spolupráce“ (16 492 účastníků z řad malých a středních podniků, kteří obdrželi finanční příspěvek EU v celkové výši 4,7 miliardy EUR) a ve zvláštním programu „Kapacity“ (6 502 účastníků z řad malých a středních podniků, kteří obdrželi finanční příspěvek EU v celkové výši 1,3 miliardy EUR). Malým a středním podnikům bylo přiděleno celkem 17 % rozpočtu zvláštního programu „Spolupráce“, což překračuje cílovou hodnotu ve výši 15 %. Partnerství veřejného a soukromého sektoru, která byla založena v rámci 7. RP, vytvořila značné pákové efekty. V případě iniciativy IIL byl příspěvek EU ve výši 1 miliardy EUR doplněn především příspěvky ve formě věcného plnění v hodnotě rovněž nejméně 1 miliardy EUR, které poskytli členové Evropské federace farmaceutického průmyslu a asociací (EFPIA). Rozpočet společné technologické iniciativy „Clean Sky“ ve výši 1,6 miliardy EUR poskytly z poloviny Komise (v hotovosti) a z poloviny letecký průmysl (příspěvek ve formě věcného plnění). V případě společného podniku FCH byl příspěvek EU ve výši 470 milionů EUR doplněn příspěvkem soukromého sektoru a ostatních účastníků rovněž ve výši 470 milionů EUR. Na partnerství veřejného a soukromého sektoru ARTEMIS a ENIAC přidělily EU a zúčastněné členské státy rovněž v období 2008–2013 částku vyšší než 1,547 miliardy EUR, přičemž soukromý sektor přidal na výzkum a vývoj částku přesahující 2,529 miliardy EUR. Tato partnerství veřejného a soukromého sektoru byla hodnocena kladně, pokud jde o fungování a dosažené výsledky. Druhé průběžné hodnocení iniciativy IIL v roce 2013 dospělo například k závěru, že iniciativa IIL úspěšně prokázala životaschopnost rozsáhlých partnerství veřejného a soukromého sektoru se zapojením mnoha zúčastněných stran v oblasti výzkumu a vývoje biomedicíny a je nyní obecně vnímána jako vůdčí partnerství veřejného a soukromého sektoru ve zdravotnictví. Druhé průběžné hodnocení společného podniku FCH v roce 2013 dospělo k závěru, že společný podnik FCH zajistil přiměřenou strukturu řízení, navázal účinný dialog mezi odvětvím a výzkumem týkající se společného strategického programu a úspěšně tento program provedl. Rovněž hodnocení ARTEMIS a ENIAC v polovině období dospěla k závěru, že relevantnost, kvalita projektů a účelnost jsou i nadále vysoké. Hodnocení však doporučilo, aby byly programy jednoznačněji zakotveny v evropské strategii pro elektronické součásti a systémy a aby bylo vynaloženo větší úsilí o lepší soudržnost a koordinaci mezi jednotlivými projekty i v rámci nich, aby se zlepšilo řízení projektů a aby se lépe měřily dopady a úspěchy projektů. Tato doporučení byla vzata v úvahu v následném programu. Společný program „Asistované žití v přirozeném prostředí“ vytvořil kritické množství činností v oblasti výzkumu a inovací s více než 120 zahájenými projekty a získal celkem více než 650 milionů EUR[7]. Podařilo se mu rovněž zajistit silné zapojení průmyslu s více než 40% účastí malých a středních podniků. Při hodnocení programu v roce 2013 byl vyvozen závěr, že existují slibné důkazy o tržním potenciálu výrobků a služeb, jež zmíněné projekty přinesly. V návrhu následného programu byla zohledněna klíčová doporučení, například zlepšení měření a monitorování programu v zájmu lepšího posuzování dopadů a další sladění následného nástroje s jinými příslušnými iniciativami. Druhé hodnocení v polovině období zjistilo, že finanční nástroj pro sdílení rizik v 7. RP umožnil významný nárůst podnikových investic do inovačních projektů a do výzkumu a vývoje. Další soukromé investice do výzkumu a inovací (tj. multiplikační efekt) činily 34,1 miliardy EUR oproti očekávaným 30 miliardám EUR. Ukázalo se, že tento nástroj je pro společnosti zabývající se výzkumem, vývojem a inovacemi přitažlivý, přičemž splnil nebo překročil cíle týkající se objemů úvěrů, zlepšil své geografické pokrytí a umožnil EIB zvýšit kapacitu pro poskytování rizikovějších úvěrů. Kladně byl hodnocen přístup vycházející z poptávky, který byl při provádění finančního nástroje pro sdílení rizik přijat. Hodnocení obsahuje několik doporučení, včetně lepšího zaměření specifických finančních produktů na inovativní společnosti se střední tržní kapitalizací, posílení poradenské činnosti v souvislosti s pilotními projekty a systému řízení. Pokud jde o společnost se střední tržní kapitalizací, Komise reagovala větším zaměřením pozornosti na malé i větší společnosti se střední tržní kapitalizací ve finančních nástrojích programu Horizont 2020. Rovněž poradenská činnost v souvislosti s pilotními projekty se v rámci programu Horizont 2020 značně rozšířila a systém řízení byl posílen. Od roku 2007 financovala Evropská rada pro výzkum více než 4 300 výzkumných pracovníků 64 národností a jejich týmy, kteří v rámci 7. RP pracují téměř v 600 hostitelských institucích ve 29 zemích EU a v přidružených zemích. Mezi příjemci grantů ERV je osm nositelů Nobelovy ceny a tři držitelé Fieldsovy medaile. Celkem 134 příjemců grantů ERV je držiteli dalších prestižních mezinárodních vědeckých cen a ocenění. Ve vzájemně hodnocených vlivných odborných časopisech bylo v období od roku 2008 do roku 2013 zveřejněno více než 20 000 článků, jejichž autoři uvedli, že získali financování ERV. Z analýzy vyplývá, že přibližně 10 % článků, jejichž autoři uvedli, že získali financování ERV, patří k nejvlivnějším vědeckým publikacím ve světě (1 % nejčastěji citovaných publikací) v porovnání s méně než 1 % u všech článků zveřejněných v EU. Každý příjemce grantu ERV zaměstnává v průměru šest dalších výzkumných pracovníků a přispívá tak k odborné přípravě nové generace vynikajících výzkumných pracovníků. Tyto údaje potvrzují vysoké ocenění vědecké kvality výstupů tohoto programu a jeho vysokou přidanou hodnotu v porovnání s obdobnými programy. Akce Marie Curie podpořily v období 2007–2013 (jak bylo plánováno) přibližně 50 000 výzkumných pracovníků (zhruba 10 000 doktorandů) 136 různých národností, kteří pracují ve více než 81 zemích, a to prostřednictvím stipendií a jiných opatření. Ukazatelé dopadů potvrzují cílenou vzestupnou tendenci v počtu výzkumných pracovníků, kteří pracují v EU. Více než 50 % financovaných projektů se přímo zabývá hlavními společenskými problémy, které jsou vymezeny ve strategii Evropa 2020 (např. změna klimatu). Všechny ukazatele svědčí o pokroku při plnění cílů programu a všechny kromě jednoho (účast žen) dosáhly cílové hodnoty, či ji dokonce překračovaly. Průběžné hodnocení potvrdilo vysokou přidanou hodnotu akcí Marie Curie při vytváření mezinárodních sítí mezi výzkumem, akademickou obcí a podnikatelskou sférou, a to zajištěním lepšího profesního rozvoje výzkumných pracovníků, kteří jsou příjemci podpory, a zvýšením objemu, rozsahu a špičkové úrovně výzkumu[8]. V roce 2013, dva roky po ukončení svých stipendijních programů, mělo podle odhadů 95 % jejich účastníků zaměstnání, což překračuje cílovou hodnotu, a příjemci stipendií rovněž uváděli zlepšení ve své kariéře. Program byl přitažlivý nejen pro špičkové univerzity, nýbrž i pro přední novátory ze soukromého sektoru. Účast na aktivitách individuální mobility v rámci programu celoživotního učení je v souladu s cílovými hodnotami, nebo je překračuje, s výjimkou podprogramu pro účastníky dalšího vzdělávání (Grundtvig). Podprogram Erasmus, který podporuje mobilitu a spolupráci mezi vysokoškolskými institucemi, splnil svůj cíl tří milionů studentů v akademickém roce 2012/2013, s více než 250 000 studenty (+9 %) včetně více než 48 000 stáží v podnicích (+18 %) jen v roce 2013. To představuje 5 % celkového ročního počtu absolventů vysokých škol v Evropě. Pokud jde o kvalitu, 97 % bývalých studentů programu Erasmus pokládá studium v zahraničí za výhodu na trhu práce. V roce 2013 přispěla spolupráce se třetími zeměmi v rámci programu Erasmus Mundus ke zvýšení celosvětové přitažlivosti systémů vzdělávání a výzkumu v EU. Ze 100 nejlépe umístěných univerzit z EU v Šanghajském žebříčku se jich do společných programů Erasmus Mundus zapojilo 96 (což je více než stanovený cíl 93 univerzit). Celková účast v období 2009–2013 však zaostává za cílovými hodnotami, zejména kvůli omezení programů s USA a Kanadou v důsledku hospodářské krize. Ze závěrečného hodnocení rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace vyplývá, že se tento program stal významným nástrojem pro prosazování inovací, zejména proto, že je koncipován jako poměrně otevřený proces, který se nezaměřuje jen na technologický rozvoj, nýbrž nabízí vyváženější perspektivu a pokrývá stejně jako vývoj ve výrobě i vývoj v odvětví služeb a vedle produktů se zabývá i procesy a obchodními modely. Současná hospodářská krize zdůraznila důležitost hlavních cílů programu, jakož i přetrvávající aktuálnost mnoha otázek, jež měl program řešit, což zvyšuje naléhavost potřeby navazovat na myšlenky, které se osvědčily a prokázaly svou účinnost, jako například finanční nástroje. Poptávka po finančních nástrojích rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace byla vysoká od samého začátku programu a přidělený rozpočet byl plně využit. Do září 2013 poskytl záruční mechanismus malých a středních podniků („SMEG“) úvěry 275 113 společnostem, a 340 malých a středních podniků využilo mechanismus pro inovativní malé a střední podniky a malé a střední podniky s vysokým růstem („GIF“). Je pravděpodobné, že cílový počet příjemců bude překročen a cíl usnadnění přístupu k finančním prostředkům pro zakládání malých a středních podniků a pro jejich růst bude splněn. Bylo zjištěno, že mechanismus GIF a nástroje mechanismu SMEG pro úvěry a mikroúvěry odpovídají potřebám evropských malých a středních podniků, jelikož uspokojují poptávku po finančních prostředcích, jež by jinak nebyla pokryta, a přispívají k zakládání malých a středních podniků a k jejich růstu. Mají vysoký pákový efekt. V případě mechanismu SMEG připadaly na jedno euro z rozpočtu Unie výsledné finanční prostředky ve výši 32 eur a v případě mechanismu GIF připadaly na jedno euro výsledné kapitálové investice ve výši 6,7 eura. Program Inteligentní energie – Evropa v rámci programu pro konkurenceschopnost a inovace, EEPR, TEN-T; Marco Polo: přispění k udržitelnému růstu (Evropa účinně využívající zdroje) Významného pákového efektu bylo dosaženo u rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace rovněž prostřednictvím programu Inteligentní energie – Evropa (dále jen „IEE“). V roce 2013 získaly projekty programu IEE zaměřené na krátkodobé dopady, z programu částku ve výši 42 milionů EUR. Díky tomu se ročně ušetří 165 000 t fosilních paliv a téměř 500 000 t CO2 a uskuteční se investice ve výši téměř 500 milionů EUR. Tento pákový efekt potvrzuje výsledky závěrečného hodnocení programu IEE, které konstatovalo, že program byl relevantní a užitečný, že reagoval na měnící se potřeby, problémy a překážky související s udržitelnou energetikou v Evropě a že celkově byla jeho opatření kvalitní. Hodnocení dospělo k závěru, že program představoval užitečný nástroj, který by měl být zachován. Iniciativa „BUILD UP Skills“ (Rozvoj dovedností) – dovednosti pracovníků ve stavebnictví v oblasti energie Díky iniciativě „BUILD UP Skills“ podporované z programu Inteligentní energie – Evropa v rámci programu pro konkurenceschopnost a inovace spojilo 30 národních projektových týmů (EU-28 + Norsko a Bývalá jugoslávská republika Makedonie) více než 1 600 organizací z celé Evropy za účelem stanovení strategií odborné přípravy pracovníků ve stavebnictví. Podle počátečních výsledků potřebují více než 3 miliony řemeslníků v Evropě zvýšit svou kvalifikaci v oblasti energie z obnovitelných zdrojů nebo energetické účinnosti, aby bylo dosaženo energetických cílů EU 20–20–20. Každý vnitrostátní projekt určil hlavní překážky odborné přípravy pracovníků a klíčová opatření k jejich odstranění. Nyní byla zahájena druhá fáze, která má podpořit vytvoření nebo modernizaci systémů odborné přípravy ve 21 zemích[9]. V roce 2013 byl v rámci Evropského energetického programu pro hospodářské oživení (EEPR) dokončen značný počet projektů, především v oblasti plynu a elektřiny. Financování z programu EEPR určené na propojování plynárenských a elektrických sítí přispělo k integraci vnitřního trhu s plynem a elektřinou a ke zvýšení kapacit propojování sítí. Program je vysoce relevantní – Evropská rada na zasedání v březnu 2014 vyzvala k dalšímu zlepšení propojení se vzdálenějšími a/nebo hůře propojenými částmi jednotného trhu[10]. Program EEPR přispěl k umístění prvních velkých větrných elektráren daleko od pobřeží na volném moři. Provádění programu se potýkalo s problémy v důsledku složitosti příslušných technologií (zejména pokud jde o integraci větrné energie na moři do elektroenergetické soustavy a zachycování a ukládání uhlíku), nedostatečného přijetí ze strany veřejnosti, záležitostí týkajících se zadávání veřejných zakázek a přístupu k dlouhodobému financování. Podprogram pro zachycování a ukládání uhlíku čelí velké nejistotě, která může ohrozit jeho úspěšné provedení. Zkušenosti získané při provádění programu EEPR Komise zohlednila při přípravě nového nařízení o transevropských energetických sítích. Hodnocení Evropského fondu pro energetickou účinnost (finančního nástroje v rámci programu EEPR) v polovině období zjistilo, že nástroj zajistil přidanou hodnotu poskytováním dlouhodobého financování, prosazováním tržních investic a kvalitních investic a podporou lepšího pochopení dynamiky na trhu energetické účinnosti[11]. Má rovněž významný pákový efekt. Ke každým 100 eurům v rámci financování EU poskytují další investoři více než 110 eur. Střednědobý cíl TENT-T pro rok 2013 uvedení sedmi prioritních projektů do provozu byl z velké části splněn. Kromě pěti prioritních projektů, které jsou již v provozu, se v roce 2013 stala plně funkční vysokorychlostní železniční osa Paříž – Brusel – Kolín nad Rýnem – Amsterdam – Londýn a významného pokroku bylo dosaženo u dalšího projektu, železniční osy Berlín – Verona/Milán – Bologna – Neapol – Messina – Palermo. Dokončení druhého prioritního projektu TEN-T Prioritní osou číslo dvě je projekt první přeshraniční vysokorychlostní tratě pro osobní železniční dopravu v Evropě spojující hlavní města Francie, Belgie, Německa, Nizozemska a Spojeného království. Síť „Paříž – Brusel – Kolín nad Rýnem – Amsterdam – Londýn“ značně zkracuje dobu cesty mezi těmito pěti zeměmi, a poskytuje tudíž cestujícím skutečnou alternativu k letecké a silniční dopravě. Zajišťuje rovněž lepší spojení mezi některými klíčovými letišti v Evropě – Brusel, Frankfurt, Kolín nad Rýnem/Bonn, Paříž Charlese de Gaulle a Amsterdam Schiphol. Projekt byl dokončen, aniž by zůstaly nevyřešené finanční nebo environmentální problémy. Vysokorychlostní trať výrazně zlepšila spojení mezi Spojeným královstvím a evropskou pevninou a významně zkrátila dobu cesty mezi městy v nejhustěji obydlené části Evropy. Přispívá rovněž k podpoře intermodální přepravy využívající železniční a leteckou dopravu, a pomáhá tudíž dosáhnout cílů EU v oblasti dopravní politiky[12]. Naopak program Marco Polo sice zajistil významný přechod na jiný druh dopravy vyjádřený v miliardách tunokilometrů, účelnost a míra využití tohoto programu však nebyly zcela uspokojivé. Program Marco Polo I dosáhl 46% plánovaného přechodu[13], a ačkoli projekty programu Marco Polo II dosud probíhají, je pravděpodobné, že celkové výsledky programu budou podobné. Tato situace má více příčin, včetně specifické koncepce programu a rovněž složitých podmínek na trhu. Program byl navržen tak, aby byly chráněny veřejné prostředky, a proto evropské společnosti musí nést hlavní provozní investiční rizika samy. Společnosti rovněž považují program za příliš složitý. Jelikož řešení v oblasti multimodální dopravy jsou obvykle spojena s vyššími riziky a vyžadují vyšší investice než čistě silniční doprava, ukázalo se, že program je obzvláště citlivý na dopady hospodářské krize a výsledné klesající objemy dopravy. Jelikož se však platby provádějí na základě dosažených výsledků, program přesto představuje účinné využití veřejných prostředků s odhadovanými přínosy každého investovaného eura pro životní prostředí ve výši 13 eur (konečný výsledek programu Marco Polo I). Vzhledem k výsledkům programu a měnícímu se kontextu dopravní politiky však bude tento přístup k financování EU pro služby nákladní dopravy ukončen. Galileo a GMES-Copernicus: přispění k udržitelnému růstu: „Průmyslová politika pro éru globalizace“ Evropský družicový navigační systém Galileo a evropský systém pozorování země GMES-Copernicus, které přispívají k realizaci stěžejní iniciativy „Průmyslová politika pro éru globalizace“, se v roce 2013 posunuly z fáze vývoje do provozní fáze. To představuje důležitý krok, který EU poskytne strategickou infrastrukturu pro využívání předpokládaného obrovského ekonomického potenciálu navazujících služeb a aplikací. Čtyři družice systému Galileo dosáhly své první autonomní pozice. Po celém světě byla zřízena řada pozemních stanic. V roce 2013 úspěšně skončila fáze ověřování systému Galileo. Zatímco pozemní segment systému Galileo byl zaváděn podle plánu, problémy se objevily při výrobě družic. U soukromého dodavatele se vyskytly technické problémy a dvě plánovaná vypuštění v roce 2013 bylo nutno odložit (tj. celkem čtyři družice). To svědčí o významu náležitého řízení rizik a lepší správy a řízení všech dotčených stran. Po vyřešení technických problémů s družicemi se nyní konsoliduje budoucí časový plán jejich vypouštění. Co se týká programu GMES-Copernicus, za účelem monitorování Země začaly plně fungovat dvě ze šesti služeb programu GMES-Copernicus (krizové řízení a monitorování území). Údaje pro krizové služby a monitorování území jsou nyní pro uživatele GMES k dispozici bezplatně. Při průběžném hodnocení v roce 2013, které posuzovalo počáteční provozní činnosti GMES (GIO), bylo zjištěno, že ačkoli kvůli rozpočtovým omezením fungují pouze dvě služby, zdá se, že GIO představuje účinný mechanismus pro rozvoj plně funkčních služeb[14], přičemž program GMES zvyšuje přidanou hodnotu EU tím, že poskytuje výstupy, jichž by nemohlo být dosaženo na čistě vnitrostátní úrovni. V roce 2013 poskytoval systém GMES cenné služby záchranným týmům, které byly nasazeny při záplavách v Německu, České republice a Maďarsku a při lesních požárech v Portugalsku. Operační aspekty výkonnosti Byly posouzeny různé aspekty provádění programů 7. RP. Přínosy plynoucí z externího zajištění provádění 7. RP prostřednictvím agentur byly zaznamenány ve dvou hodnoceních: hodnocení fungování Výkonné agentury Evropské rady pro výzkum (ERCEA) odhadlo úspory vyplývající z přenesení úkolů na agenturu ERCEA v období 2009–2012 na 45 milionů EUR. Hodnocení Výkonné agentury pro výzkum potvrdilo úspory v období 2009–2012 ve výši 106,4 milionu EUR. Zpětná vazba ohledně výkonnosti, pokud jde o to, zda Komise zajistila efektivní provádění 7. RP, byla poskytnuta ve zvláštní zprávě Účetního dvora[15]. Účetní dvůr dospěl k závěru, že Komise podnikla řadu kroků pro zjednodušení pravidel, je však třeba učinit ještě více a některé aspekty provádění 7. RP jsou negativně ovlivněny nedostatečnou konzistentností. Bylo zjištěno, že se pozornost zaměřila zejména na zajištění vysoké kvality výdajů, a méně na efektivnost. Účetní dvůr podotkl, že procesy je třeba dále zkrátit, a ačkoli se doba pro udělení grantu (tj. podpis smluv) zkracuje, v prvních pěti letech 7. RP existovaly mezi jednotlivými útvary velké rozdíly. Komise všechna doporučení Účetního dvora přijala a většina z nich byla zohledněna při přípravě nástupce 7. RP. V zájmu zajištění jednotného provádění 7. RP a s cílem napomoci při koordinaci a provádění programu Horizont 2020 bylo například zřízeno společné centrum podpory, které má všem generálním ředitelstvím, která se zabývají výzkumem, výkonným agenturám a společným podnikům provádějícím program Horizont 2020 poskytovat vysoce kvalitní služby v oblasti právní podpory, auditů ex post, informačních systémů a operací, podnikových procesů a informací a údajů o programech. Je prováděn společný reprezentativní vzorek kontrol ex post vztahujících se na všechny části 7. RP. 2.1.2 SOUDRŽNOST PRO RŮST A ZAMĚSTNANOST (rozpočtová položka 1B) Cíle programu a strategie Evropa 2020 „Soudržnost pro růst a zaměstnanost“ zahrnuje strukturální fondy: Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) a Evropský sociální fond (ESF) a rovněž Fond soudržnosti. S prostředky ve výši 349 miliard EUR představuje politika soudržnosti 36 % rozpočtu Unie na období 2007–2013 a je jedním z nejviditelnějších nástrojů financování EU, které mají významně přispět k zaměstnanosti a růstu v Evropě. S částkou více než 270 miliard EUR představují EFRR a Fond soudržnosti téměř 80 % celkového rozpočtu v této rozpočtové položce, zatímco prostředky přidělené ESF činí přibližně 75 miliard EUR. Všechny tři fondy, které podléhají sdílenému řízení, jsou prováděny prostřednictvím programů, které jsou řízeny na vnitrostátní nebo regionální úrovni. Tyto fondy přispívají ke všem cílům strategie Evropa 2020. Jedním z hlavních cílů podpory z EFRR bylo zvýšení efektivnosti podniků, a to napomáháním při investování do nového strojního zařízení a vybavení nebo při vývoji nových produktů. EFRR byl v mnoha částech EU využit rovněž na podporu používání informačních a komunikačních technologií v malých a středních podnicích, zavádění digitálního přístupu k veřejným službám a investic do širokopásmového připojení s cílem zlepšit přístup k internetu nebo v některých případech zajistit přístup k internetu tam, kde dříve nebyl. EFRR a Fond soudržnosti poskytovaly i nadále podporu pro významné oblasti investic, jako je rozvoj dopravní a environmentální infrastruktury, a podporovaly také energetickou účinnost a účinné využívání zdrojů. K hlavním oblastem podpory z ESF patří začlenění na trh práce a členské státy využívaly ESF k podpoře aktivních politik na trhu práce. V EU-12, kde jsou rozpočty na aktivní politiky na trhu práce nízké (méně než 0,5 % HDP), představují výdaje ESF na aktivní politiky na trhu práce více než polovinu celkového financování vyhrazeného na tyto politiky (54,1 % v období 2007–2010). Mnoho členských států zaměřilo své činnosti v rámci ESF na zakládání podniků nezaměstnanými osobami a osobami ze znevýhodněných skupin a rovněž na udržitelnost a kvalitu práce samostatně výdělečně činných vlastníků podniků a mikropodnikatelů. Podnikání začlenilo do svých operačních programů v programovém období 2007–2013 jako prioritu sedmnáct členských států. V souladu se svým závazkem zaměřit podporu ze strukturálních fondů na stěžejní iniciativu strategie Evropa 2020 „Evropská platforma pro boj proti chudobě a sociálnímu vyloučení“ vyčlenila Komise 20 % prostředků z ESF na cíl snížení počtu osob ohrožených chudobou a sociálním vyloučením do roku 2020 nejméně o 20 milionů osob. Jak však potvrdilo hodnocení Komise týkající se pokroku při provádění strategie Evropa 2020, dosažení tohoto cíle bude problematické, jelikož počet osob v EU, které jsou ohroženy chudobou a sociálním vyloučením (tj. osob ohrožených finanční chudobou, osob žijících v podmínkách materiální deprivace nebo v domácnostech nezaměstnaných), vzrostl ze 114 milionů v roce 2009 na 124 milionů v roce 2012[16]. Výkonnost programů Podle národních zpráv o provádění programů politiky soudržnosti byly strukturální fondy hlavním nástrojem při udržování zaměstnanosti a omezování nezaměstnanosti. Intervence EFRR napomohly při vytváření pracovních příležitostí, zejména podporou výzkumu, inovací a malých a středních podniků. Údaje z monitorování ukazují, že v období od roku 2007 do roku 2012 bylo podle odhadu vytvořeno 594 000 dodatečných pracovních míst. Nejvyšší počet nových pracovních příležitostí byl nahlášen v Německu, Spojeném království, Maďarsku, Španělsku, Itálii a Polsku[17]. V celé EU byla provedena řada opatření EFRR na podporu podniků a jejich kapacit v oblasti inovací. Výsledky hodnocení ukazují, že ze všech intervencí spolufinancovaných z EFRR je hlavním zdrojem vytváření pracovních příležitostí podpora podniků[18]. Podle posledních výročních zpráv členských států o provádění obdrželo do konce roku 2012 podporu z EFRR téměř 200 000 podniků, z toho téměř 80 000 nových podniků, a v malých a středních podnicích bylo vytvořeno více než 260 000 pracovních míst[19]. Do konce roku 2012 umožnily investice EFRR do informačních a komunikačních technologií přístup k širokopásmovému připojení dalším více než 5 milionům osob, z toho přibližně v polovině případů v méně rozvinutých oblastech. To přispívá k zmenšení digitální propasti, která je v řadě zemí stále poměrně velká, zejména v zemích EU-12 a v jižných členských státech EU-15. Členské státy hlásí pokrok při provádění infrastrukturních investic z Fondu soudržnosti a EFRR, výstupy však u většiny projektů v oblasti dopravní a environmentální infrastruktury zaostávají za cílem, zejména v EU-12. Příklad úspěchu v Estonsku: Zdokonalení železniční sítě spolufinancované EU vedlo do konce roku 2012 ke zkrácení doby přepravy na některých úsecích sítě o 31 %, přičemž cílem je další zkrácení, a to o 45 % do konce roku 2015[20]. V odvětví dopravy byla v období 2007–2013 částka ve výši přibližně 42 miliard EUR určena na silniční infrastrukturu, včetně TEN-T a celostátních, regionálních a místních komunikací. Na železniční infrastrukturu byla určena částka ve výši přibližně 23 miliard EUR, včetně projektů TEN-T. V důsledku takto rozsáhlého financování bylo dosaženo některých významných výstupů, zejména zdokonalení stávajících železničních tratí, kdy rekonstruováno nebo modernizováno bylo více než 2 300 km železničních tratí. Rekonstruováno bylo rovněž více než 30 000 km silnic. V zemích, na něž se vztahuje Fond soudržnosti, však výstavba nových železničních tratí značně zaostává, a dosud bylo dokončeno pouze 59 km z celkem 253 km. Potíže byly zjištěny v Polsku v souvislosti s nedostatečným rozvojem projektů, omezenou správní kapacitou, problémy a prodlevami při provádění, v Rumunsku a ve Slovinsku při zadávání zakázek a rovněž ve Slovinsku se zdlouhavými postupy územního plánování. V oblasti životního prostředí, v níž se prostředky přidělené na programy v období 2007–2013 blížily 50 miliardám EUR, došlo v mnoha členských státech při provádění projektů ke zpoždění, zejména v případech, kde jsou investice řízeny na obecní úrovni. Nejčastější problémy jsou spojeny s veřejnými zakázkami, postupy plánování a omezenou schopností řídit projekty a v některých případech rovněž s nedostatečným spolufinancováním kvůli pokračujícímu hospodářskému útlumu. Problémy byly zjištěny zejména v Bulharsku, kde míra vyplácení prostředků v odvětví vodního hospodářství dosáhla pouze 11 %, což znamená značné zaostávání za cíli, a v Rumunsku. K odstranění těchto nedostatků Komise požadovala významné odvětvové a organizační reformy a vybízela k využívání veškerých zdrojů technické pomoci, které jsou k dispozici u různých mezinárodních finančních institucí. Příklady úspěchu: Itálie: Projekty spolufinancované z EFRR vedly k lepšímu čištění odpadních vod pro více než 1 milion osob, tj. přibližně 13 % celkového počtu obyvatel v konvergenčních regionech a téměř 40 % obyvatel na Sicílii a v oblasti Basilicata, kde se uskutečnila většina investic. Malta: Čistírna odpadních vod na jihu vybudovaná s pomocí finančních prostředků EU, která je schopna vyčistit 80 % odpadních vod vytvořených na ostrově, vedla ke zlepšení stavu pobřežních vod na jihu země z třídy 3 na třídu 1 a Malta se stala první zemí ve Středomoří, která čistí veškeré odpadní vody vypouštěné do moře. V odvětví energetiky, v němž byly prostředky z EFRR a Fondu soudržnosti ve výši přibližně 4,5 miliardy EUR přidělené na programy v období 2007–2013 vynaloženy na projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů (větrná, solární, biomasa, hydroelektrárny, geotermální), se dodatečná kapacita pro výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů do konce roku 2012 zvýšila o 2 400 MW. Ke zvýšení energetické účinnosti jsou mimoto naplánovány významné investice do bytových domů a veřejných budov a údaje o jejich efektivnosti na základě hodnocení mají být k dispozici do konce roku 2015. Příklad úspěchu v Rakousku: Podpořené projekty vedly v 55 závodech používajících biopaliva ke zvýšení výrobní kapacity o 89 MW, tj. 20 %, což vedlo k potenciálnímu snížení emisí skleníkových plynů odpovídajícímu množství CO2, které vyprodukuje přibližně 33 000 automobilů. EFRR uskutečňuje rovněž investice do sociální infrastruktury v oblastech, jako je vzdělávání, zdraví, péče o děti a bydlení, které doplňují „měkká“ opatření financovaná z ESF. V nových členských státech jsou investice EFRR do sociální infrastruktury v mnoha případech jediným zdrojem určeným na modernizaci a reformu veřejných služeb, zatímco v EU-15 se obvykle jedná o doplňkový zdroj. Velká část investic z ESF v období 2007–2013 má podporovat přístup k zaměstnanosti – na tento účel byla přidělena částka ve výši téměř 23 miliard EUR. Zjištění[21] z důkladných hodnocení, která jsou k dispozici, prokazují, že s intervencemi ESF jsou spojeny významné čisté rozdíly, pokud jde o zaměstnanost a nezaměstnanost. Bylo například zjištěno, že jednotlivci účastnící se intervencí podpořených z ESF najdou s větší pravděpodobností zaměstnání než kontrolní skupiny – s určitými důkazy, že tento účinek je výraznější u znevýhodněných skupin osob. Vnitrostátní zprávy o provádění uvádějí, že 2,4 milionu osob, které se zúčastnily opatření podpořených z ESF, našlo zaměstnání do šesti měsíců od skončení intervence. Odhaduje se, že do konce prosince 2012 s podporou z ESF souviselo více než 5,7 milionu nástupů do zaměstnání. V řadě hodnocení byly vyzdviženy rovněž „měkké“ výsledky spojené s intervencemi ESF týkajícími se přístupu k zaměstnání, včetně posíleného postavení jednotlivců při hledání zaměstnání a motivace ke vstupu na trh práce. V závěrečné zprávě odborné sítě pro hodnocení ESF týkající se úspěchů ESF v období 2007–2013 se uvádí, že v některých členských státech bylo významných výsledků dosaženo rovněž ve vztahu k nově založeným podnikům a osobám, které zahájily samostatnou výdělečnou činnost, a to téměř v 550 000 případech. V této oblasti politiky zaměřené zejména na zvýšení přizpůsobivosti bylo zaznamenáno více než 13,1 milionu účastníků, přičemž nejvýznamnější skupinu tvořili zaměstnanci s více než 8,5 milionu osob, z toho bylo téměř 847 000 osob samostatně výdělečně činných, což prokazuje význam podpory z ESF pro začínající podniky v rámci politiky týkající se přizpůsobivosti, kde byla na zvýšení přizpůsobivosti pracovníků, společností, podniků a podnikatelů v období 2007–2013 přidělena částka ve výši přibližně 13 miliard EUR. Ve většině členských států využili mladí lidé podporu z ESF ve větší míře, než odpovídá jejich podílu v obyvatelstvu – mladí lidé tvořili více než 30 % všech účastníků opatření v rámci ESF; v Německu více než 50 % a v Maďarsku, Francii a Dánsku téměř 40 %. Ve Švédsku, Portugalsku a na Kypru naopak tento údaj činí 15 % či méně, což odráží vnitrostátní politická rozhodnutí. Z hodnocení vyplývá, že příjemci podpory z ESF oceňují poskytnutou službu nebo podporu, a existují důkazy o tom, že intervence ESF na podporu lidských zdrojů v podnicích čelících propouštění nebo obecněji omezování výdajů pomohly stabilizovat úrovně zaměstnanosti v těchto subjektech. Navzdory významným investicím do zvyšování kvalifikací a poskytování kvalifikací stávajícím zaměstnancům však nejsou k dispozici žádné důkazy o účincích na produktivitu v jednotlivých podnicích nebo o pozitivních přínosech pro jejich příjmy a pracovní mobilitu. Intervence ESF podpořily rovněž politiky v oblasti sociálního začleňování (zavedení strategií aktivního začleňování, přístupů k sociálním investicím a účinnější a účelnější využívání sociálních rozpočtů) s cílem napomoci skupinám s méně snadným přístupem na trh práce (např. mladým lidem, rodičům samoživitelům, migrantům a starším osobám). ESF financoval rovněž rozvoj sociálních služeb se zaměřením se na vyšší kvalitu a lepší dostupnost pro znevýhodněné skupiny, například v Lotyšsku, Rumunsku a Španělsku. V období 2007–2013 byla částka z ESF ve výši přibližně 13 miliard EUR zaměřena na zlepšení sociálního začleňování znevýhodněných osob. Ačkoli většina zpráv odborné sítě pro hodnocení ESF týkajících se jednotlivých zemí hodnotí výkonnost financování EU v oblasti politiky sociálního začleňování jako nejnižší, počty nástupů do zaměstnání spojené s intervencemi v oblasti sociálního začleňování jsou značné – údaje hovoří o více než 164 000 případech (většinou ve Španělsku). Jedná se o oblast financování EU, v níž je obzvláště obtížné určit jednoznačně rozsah, v jakém financovaná opatření přispívají k celkovým politickým cílům. Oblast sociálního začleňování a vzdělávání spadá především do pravomoci jednotlivých členských států a zaměření investic v oblasti sociálního začleňování se v jednotlivých členských státech liší, což ztěžuje určení přidané hodnoty intervence. Celkově se očekává, že programy politiky soudržnosti na období 2007–2013 budou nejméně do konce roku 2015 zajišťovat vytváření pracovních příležitostí a inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění. Stejně jako u ostatních programů v minulém víceletém finančním rámci musí být ještě provedena hodnocení ex post týkající se výkonnosti programů, v tomto případě mají být dokončena do konce roku 2015. Až poté bude možné podat jednoznačnější přehled o přispění jednotlivých programů k celkovým cílům. Operační aspekty výkonnosti Od začátku hospodářského útlumu přijala Komise v zájmu rychlejšího provádění politiky soudržnosti řadu opatření s cílem zajistit, aby byly plně mobilizovány všechny zdroje na podporu úsilí členských států a regionů o hospodářské oživení, a rovněž sladit zásahy spolufinancované EU s cíli strategie Evropa 2020. V posledních letech došlo k dvěma významným druhům úprav původních programových plánů – tematickému přeprogramování a cílenému snížení požadavků na vnitrostátní spolufinancování. Do konce roku 2013 byla na podporu nejnaléhavějších potřeb a k posílení určitých intervencí z jedné tematické priority do jiné přerozdělena částka vyšší než 45 miliard EUR – tj. 13 % celkových finančních prostředků. Pokud jde o investiční témata, změny vedly k navýšení finančních prostředků pro inovace a výzkum a vývoj, obecnou podporu podnikání, udržitelnou energetiku, sociální infrastrukturu, silnice a trh práce, včetně zaměstnanosti mládeže. Tyto změny jsou v souladu se strategií Evropa 2020 a reagují na potřebu většího zaměření finančních nástrojů EU na tyto oblasti. Komise mimoto u některých členských států (ES, GR, IE, IT, LT a PT a v menší míře BE, FR a UK) v období 2011–2012 schválila snížení požadavků na vnitrostátní spolufinancování. To snížilo požadavek na vnitrostátní veřejné výdaje z částky ve výši 143 miliard EUR na 118 miliard EUR, tj. pokles o 18 %, přičemž důvodem bylo uznání, že rozpočty členských států jsou napjaté a že po zmírnění zátěže na vnitrostátní finance by mohly být dokončeny investice, které již byly zahájeny. V zájmu dalšího zvýšení přidané hodnoty financování EU a prokázání viditelnějších výsledků usilovala Komise rovněž o podporu a usnadnění integrovaného využívání investic z ESF a EFRR. Řada členských států se již rozhodla uplatňovat integrovaný přístup v hlavních oblastech týkajících se sociálního začleňování, jako je přechod z péče o děti v institucionálním prostředí na komunitní péči a rovněž integrace marginalizovaných společenství, jako jsou Romové. Komise se řídila také klíčovými doporučeními vyplývajícími ze čtyř tematických zvláštních zpráv Evropského účetního dvora, které se týkaly oblastí intervence programů EFRR / Fondu soudržnosti, a to energetické účinnosti, projektů v oblasti infrastruktury pro nakládání s komunálním odpadem, regenerace zanedbaných průmyslových a vojenských lokalit a silnic[22]. Všechny čtyři zprávy dospěly k závěru, že bylo dosaženo očekávaných výstupů a že projekty byly provedeny podle plánu, avšak s určitým zpožděním nebo překročením výdajů. Doporučení Účetního dvora určila rovněž nutnost většího zaměření se na účinnost, účelnost a hospodárnost projektů při stanovování investičních priorit; důkladnější analýzy potřeb při výběru projektů a lepších a transparentnějších ukazatelů výkonnosti. Právní rámec na období 2014–2020 Komisi umožňuje uplatnit některá hlavní doporučení Účetního dvora, konkrétně: větší zaměření se na výsledky spolufinancovaných programů s vazbou mezi klíčovými opatřeními společného strategického rámce a doporučeními pro jednotlivé země v rámci evropského semestru; uzavření dohod o partnerství s členskými státy, které budou zahrnovat analýzu rozdílů a potřeb rozvoje; předběžné podmínky a výroční zprávy o ukazatelích výstupů na úrovni prioritní osy, a to na základě společné definice ukazatelů. 2.1.3 OCHRANA PŘÍRODNÍCH ZDROJŮ A HOSPODAŘENÍ S NIMI (rozpočtová položka 2) Cíle programů a strategie Evropa 2020 Druhá rozpočtová položka zahrnuje podporu pro zemědělství, rozvoj venkova, rybolov a ochranu životního prostředí a v období 2007–2013 na ni připadalo 43 % výdajů EU. Většina zdrojů (34 % celkových výdajů EU) je přidělena na přímou podporu zemědělců v rámci společné zemědělské politiky (SZP). Evropský rybářský fond je hlavním nástrojem financujícím společnou rybářskou politiku. Zvláštní financování v oblasti životního prostředí je poskytováno prostřednictvím nástroje LIFE+. Společná zemědělská politika (SZP) má podporovat inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění v odvětví zemědělství a ve venkovských oblastech EU v souladu se strategií Evropa 2020. Skládá se ze dvou oblastí nebo „pilířů“: 1. výdajů souvisejících s trhem a přímých plateb pro zemědělce a 2. rozvoje venkova. Cílem společné rybářské politiky (SRP) je zajistit, aby byly činnosti v oblasti rybolovu a akvakultury dlouhodobě udržitelné z hlediska životního prostředí a aby byly řízeny způsobem, který je v souladu s cíli týkajícími se dosažení hospodářských přínosů, sociálních přínosů a přínosů v oblasti zaměstnanosti a přispívání k dostupnosti dodávek potravin. Prostřednictvím Evropského rybářského fondu poskytuje EU finanční podporu odvětví rybolovu (veškeré činnosti v oblasti produkce, zpracování a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh) a na udržitelný rozvoj oblastí závislých na rybolovu. S rozpočtem ve výši přibližně 300 milionů EUR ročně financuje program LIFE+ projekty, které mají s ohledem na řešení environmentálních problémů a problémů souvisejících se změnou klimatu ověřit inovativní přístupy nebo ukázat nové přístupy či uplatňovat osvědčené postupy. Na podporu strategie Evropa 2020 prosazuje prioritní oblast „příroda a biologická rozmanitost“ programu opatření, která přispívají k zastavení a pokud možno zvrácení úbytku biologické rozmanitosti, zatímco jeho prioritní oblast „životní prostředí“ přispívá k přechodu k hospodářství odolnému vůči změnám klimatu a účinně využívajícímu zdroje a podnikům, zejména malým a středním, nabízí možnost ověřit nové techniky a metodiky před jejich zavedením do výrobního řetězce. Prioritní oblast „informace“ spolufinancuje projekty související s komunikačními kampaněmi a kampaněmi na zvyšování informovanosti o otázkách životního prostředí, ochrany přírody nebo zachování biologické rozmanitosti. Výkonnost programů Údaje prokazují, že přímá podpora zemědělců (v rámci prvního pilíře SZP) stabilizuje příjmy zemědělských podniků, a přispívá tudíž k jejich hospodářské životaschopnosti. Na přímé platby připadala v roce 2012 v průměru téměř polovina příjmů rodinného hospodářství (48 %). Ačkoli v roce 2013 se v EU-28 reálný zemědělský příjem na pracovníka snížil o 1,3 %, v předchozích deseti letech vzrostl téměř o 30 %. Pokles v roce 2013 je zapříčiněn zejména vyšším reálným růstem kupních cen prostředků zemědělské výroby (+0,7 %), zatímco ceny dosažené u prodeje zemědělských produktů byly stálé. Reformy SZP od roku 1992 zlepšily tržní orientaci zemědělství EU a snížily výdaje na vývozní náhrady a veřejné intervence. Podíl subvencovaného vývozu na celkovém vývozu se snížil z 1,9 % v roce 2007 na 0,1 % v roce 2012. Hodnota obchodu se zemědělskými produkty mezi EU a zbytkem světa vzrostla z 80 miliard EUR v roce 2008 na více než 120 miliard EUR v roce 2013. V roce 2013 byla provedena řada hodnocení týkajících se různých prvků SZP. Hodnocení dopadů evropského programu „Mléko do škol“[23] a opatření SZP v odvětví včelařství [24] potvrdila přiměřenost použitých nástrojů k dosažení politických cílů a rovněž přidanou hodnotu EU s určitými doporučeními k dalšímu zlepšení, pokud jde o doplňkovost se souvisejícími režimy a iniciativami. Evropský program „Mléko do škol“ byl považován za přiměřený nástroj k zvýšení spotřeby mléka u dětí, a tudíž zlepšení jejich stravovacích návyků. Většina členských států uvedla, že evropský program „Mléko do škol“ byl hlavním podnětem k zavedení a provádění obdobného programu v jejich zemích. Co se týká opatření v odvětví včelařství, hodnocení dospělo k závěru, že tato opatření přispěla kladně k produktivitě a příjmům včelařů a rovněž ke stabilizaci úrovně produkce medu v EU v kontextu rostoucích produkčních nákladů, hrozeb pro přežití včelstev a silné mezinárodní konkurence ze strany třetích zemí. Hodnocení strukturálních dopadů přímé podpory[25] posoudilo, jak změny, které zavedla reforma z roku 2003 zahrnující oddělení podpory od produkce, ovlivnily takové aspekty, jako jsou pracovní síly, kapitál a obchodní strategie evropských zemědělských podniků. Hodnocení ukázalo nepřímé dopady, jako je zvětšení ekonomické velikosti zemědělských podniků a větší specializace. Oddělení podpory od produkce mimoto vedlo ke změně zaměření na produkci s vyšší ziskovostí. Hodnocení dospělo k závěru, že reforma, a zejména oddělení podpory od produkce, zřejmě společně s jinými faktory přispěla k nižší intenzitě využívání pracovních sil. Shrnutí vnitrostátních a regionálních hodnocení v polovině období[26] zveřejněné v roce 2013 změřilo pokrok a dopady opatření pro rozvoj venkova v (rámci druhého pilíře SZP) v období 2007–2013. Toto shrnutí vycházelo z hodnocení, která členské státy provedly v roce 2010, a dospělo k závěru, že využívání opatření pro rozvoj venkova bylo pomalejší, než se očekávalo, a bezproblémové provádění bylo nahlášeno jen u poměrně málo opatření. Nejrychleji byla zavedena opatření s méně technickými požadavky a s kontinuitou s předchozím obdobím. U opatření pro rozvoj venkova byly posouzeny rovněž hospodářské, environmentální a sociální dopady / dopady na kvalitu života, bylo však obtížné spolehlivě zhodnotit celkové dopady programů, jelikož programy budou prováděny až do konce roku 2015. Pokud jde o hospodářské dopady, zhruba ve dvou třetinách zpráv byl zjištěn čistý kladný dopad na růst a vytváření pracovních příležitostí. V některých zprávách byly vyvozeny kladné environmentální dopady, dopady programů rozvoje venkova na životní prostředí jsou však vyčísleny jen ojediněle. Opatření v oblasti kvality života byla ve venkovských komunitách vysoce oceňována, jejich změření se však ukázalo jako obtížné. Jelikož programy budou prováděny až do konce roku 2015, jednoznačnější přehled o přispění opatření pro rozvoj venkova k celkovým cílům bude možné podat až po dokončení shrnutí hodnocení ex post týkajících se vnitrostátních a regionálních programů rozvoje venkova v období 2007–2013 (v roce 2017). Hodnocení v polovině období byla provedena příliš brzy v době trvání programů, než aby mohla podpořit spolehlivé celkové posouzení dopadů a výkonnosti programů rozvoje venkova. Tato hodnocení však poskytují informace o provádění programů. V této fázi poskytují dostupné údaje o pokroku programů rozvoje venkova neúplnou představu. Z lepších služeb podpořených programem mělo například doposud prospěch 83 milionů osob ve venkovských oblastech (94 % cílové hodnoty). S využitím podpory bylo obnoveno 34 000 vesnic, což přesahuje konečný cíl ve výši 27 000 na konci období. Na druhou stranu dostupné zprávy sice zmiňují, že v rámci opatření pro rozvoj venkova bylo vytvořeno 45 000 pracovních míst, to však představuje pouze 19 % konečné cílové hodnoty; obdobně bylo dosud podpořeno pouze 36 000 z celkem 77 000 plánovaných mikropodniků[27]. V oblasti společné rybářské politiky (SRP) je hlavním nástrojem k zajištění rovnováhy mezi rybolovnou kapacitou a zdroji trvalé zastavení rybolovných činností. V období od ledna 2007 do května 2013 bylo s financováním z Evropského rybářského fondu vrakováno více než 4 000 plavidel[28], což přispělo k významnému omezení velikosti loďstva. Zpětné hodnocení opatření Evropského rybářského fondu v oblasti vrakování plavidel a dočasného zastavení činnosti však vyzdvihlo nedostatečnou účelnost a účinnost stávajících programů vrakování při zajišťování rovnováhy mezi rybářským loďstvem EU a zdroji[29]. Co se týká režimů dočasného zastavení činnosti, hodnocení dospělo k závěru, že veřejné financování bylo užitečnější při zajišťování politické přijatelnosti režimů než při skutečném omezování objemu rybolovu. Podpora z Evropského rybářského fondu určená na akvakulturu a na zpracování produktů rybolovu a akvakultury je velmi významná. Společně představuje téměř jednu třetinu závazků Evropského rybářského fondu. Obě odvětví jsou zisková, ačkoli z hlediska objemu se produkce akvakultury v EU nezvyšuje. Co se týká zpracování, roste objem i hodnota produkce. Zaměstnanost v odvětví akvakultury je z hlediska počtu pracovních míst v ekvivalentu plného pracovního úvazku stálá. Pracovní místa na částečný úvazek jsou nahrazována stálejším zaměstnáním na plný pracovní úvazek. To vysvětluje, proč se přispění Evropského rybářského fondu k vytváření pracovních míst jeví jako omezené, ačkoli pro dotyčné zaměstnance to představuje důležitý vývoj. Odvětví akvakultury v EU se mimoto stává kapitálově náročnějším a veřejná podpora v rámci Evropského rybářského fondu tento proces doprovází. Co se týká zpracování, dopad Evropského rybářského fondu na pracovní místa je skromný – mezi rokem 2007 a 2010 bylo vytvořeno více než 3 400 pracovních příležitostí[30]. Finanční podpora z Evropského rybářského fondu určená pro komunity závislé na rybolovu je prováděna prostřednictvím místních akčních skupin v oblasti rybolovu. Nedávná studie odhaduje, že místní akční skupiny v oblasti rybolovu vytvořily v období 2010–2013 nejméně 7 300 pracovních míst, přičemž dalších 12 500 pracovních míst bylo zachováno. Založeno bylo více než 200 nových společností. Příklad: Projekty místních akčních skupin v oblasti rybolovu poskytující ekonomický impulz tradičním rybářským podnikům v regionech „Fisch vom Kutter“ je malý inovativní projekt zahrnující 21 rybářských podniků z aktivního regionu na pobřeží Baltského moře. S podporou z Evropského rybářského fondu vytvořily tyto podniky systém přímého prodeje ryb z regionu. Pomocí dynamických internetových stránek posílají rybáři na moři prostřednictvím SMS na internetové stránky údaje o svých úlovcích a předpokládané době přistání. Zákazníci tudíž vidí, kde, kdy a jaké čerstvé ryby si mohou koupit přímo z člunu po jeho připlutí do přístavu. Dotčení rybáři zaznamenali vyšší ceny svých ryb. Některé rybářské podniky vytvořily rovněž další činnosti a rozšířily sortiment produktů (např. část úlovku udí a vaří) a tyto podniky hlásí o 30 až 50 % více zákazníků. Hodnocení ex post týkající se nástroje LIFE na úrovni projektů ukázalo, že prioritní oblast „příroda“ programu LIFE byla velmi důležitý při podpoře politiky EU v oblasti ochrany přírody, zejména při provádění směrnic o ptácích a o ochraně přírodních stanovišť a sítě Natura 2000. Projekty v prioritní oblasti „příroda“ jsou celkově účelné a jejich dopady a udržitelnost jsou vysoké. Díky projektům v prioritní oblasti „příroda“ programu LIFE se populace celosvětově nejohroženějšího druhu kočkovitých šelem, rysa pardálového, ve Španělsku ztrojnásobila a je připraveno obnovení populace v Portugalsku. Pro účely ochrany přírody bylo zajištěno 13 000 ha půdy. V prioritní oblasti „životní prostředí“ programu LIFE prokázaly projekty jako „Icarre 95“ potenciál skutečných výrobních metod „od kolébky ke kolébce“, jejichž prostřednictvím bude v budoucnu zavedena podpora účinného využívání recyklovatelných materiálů v průmyslové výrobě. Jiné projekty, například projekt „Ze střechy na silnici“ (From Roof to Road), pomohly rozvíjet podnikání účinně využívající zdroje, v tomto případě používání bitumenu ze starých střech na silniční povrchy. Co se týká prioritní oblasti „informace“, závěrečné hodnocení programu LIFE+ potvrdilo, že program hrál důležitou úlohu rovněž při zvyšování informovanosti, řádné správě a účasti veřejnosti na řešení záležitostí v oblasti životního prostředí v EU. Operační aspekty výkonnosti V oblasti ochrany přírodních zdrojů a hospodaření s nimi vydal Evropský účetní dvůr řadu zvláštních zpráv týkajících se koncepce a provádění programů. V programech na období 2014–2020 byla vzata v úvahu zjištění a doporučení Účetního dvora v souvislosti s přímými platbami vázanými na produkci. Jako výjimku z obecné zásady SZP týkající se plateb, podle níž je podpora oddělena od produkce zemědělských podniků, mohou členské státy v omezeném rozsahu a za určitých podmínek nadále poskytovat platby vázané na produkci. Evropský účetní dvůr (zvláštní zpráva č. 10/2013) kritizoval skutečnost, že členské státy mají při zavádění přímých plateb vázaných na produkci příliš široký prostor pro uvážení. Členské státy neposkytly dostatečné důkazy, aby prokázaly, že zavedená opatření jsou nezbytná a relevantní, a rámec pro sledování (cíle a ukazatele) nebyl dostatečný, aby bylo možno tato opatření náležitě posoudit v budoucnu. Pro období 2014–2020 předpokládá Komise zavedení společného rámce pro sledování a hodnocení obou pilířů SZP v zájmu lepšího měření výkonnosti politiky. V koncepci návrhů na politiku rozvoje venkova v období 2014–2020 zohlednila Komise kritiku Účetního dvora související s výkonností opatření pro rozvoj venkova, která EU spolufinancuje v rámci druhého pilíře SPZ[31]. Opakovaně byla kritizována skutečnost, že se členské státy při výběru projektů často řídí spíše potřebou utratit přidělený rozpočet než kvalitou samotných projektů v zájmu dosažení výsledků. Účetní dvůr rovněž zjistil, že cíle výdajů na rozvoj venkova nebyly dostatečně jasné a že neexistovaly dostatečné informace a podávání zpráv o dosažených výsledcích s cílem prokázat, nakolik bylo dosaženo cílů a nakolik byl rozpočet EU vynaložen účelně a účinně. Účetní dvůr rovněž podotkl, že dostupné údaje z monitorování a hodnocení nebyly využívány dostatečně k zvýšení účelnosti a účinnosti výdajů na rozvoj venkova. Pokud jde o podporu v rámci rozvoje venkova na zvýšení hospodářské hodnoty lesů, zjistil Účetní dvůr nedostatky v koncepci opatření a vyvodil závěr, že jen několik projektů výrazně zvýšilo hospodářskou hodnotu lesů. Komise vzala v úvahu nedostatky zjištěné Účetním dvorem rovněž při navrhování složky „životní prostředí“ nového programu LIFE[32]. Účetní dvůr zjistil, že složka „životní prostředí“ programu LIFE+ není dostatečně dobře koncipována a prováděna. Hlavní problémy souvisely s kvalitou procesu výběru projektů a neexistencí vhodných ukazatelů. V reakci na to má být nový program LIFE lépe strukturován a má být strategičtější, jednodušší a pružnější. Nový program LIFE bude vybírat především projekty, které prokazují osvědčené postupy a inovativní nebo demonstrační postupy s cílem zvýšit přidanou hodnotu na evropské úrovni. Od roku 2018 bude zcela upuštěno od orientačního rozdělení prostředků mezi členské státy. V zájmu poskytování lepších informací o výsledcích a dopadech programu v budoucnu byl do nařízení o novém programu LIFE zařazen soubor ukazatelů výkonnosti, který je ve víceletém pracovním programu LIFE na období 2014–2017 doplněn ukazateli výstupů pro jednotlivé prioritní oblasti a případně tematické priority. 2.1.4 SVOBODA, BEZPEČNOST A PRÁVO (rozpočtová položka 3A) Cíle programů a strategie Evropa 2020 Na tuto rozpočtovou položku připadá 0,8 % celkového víceletého rámce na období 2007–2013. V roce 2013 činila finanční podpora pro tuto oblast politiky 1,45 miliardy EUR v závazcích. Tato rozpočtová položka zahrnuje finanční programy, které podporují různé rozměry politiky Komise v oblasti migrace, azylu a hranic, boje proti trestné činnosti a terorismu a politiky v oblasti spravedlnosti. V oblasti migrace, azylu a hranic přidělil obecný program „Solidarita a řízení migračních toků“ na období 2007–2013 částku ve výši téměř 4 miliard EUR s cílem zajistit spravedlivé rozdělení povinností mezi země EU, pokud jde o finanční zátěž, která vyplývá z integrované správy vnějších hranic Unie a provádění společné azylové a přistěhovalecké politiky. V rámci tohoto obecného programu je Evropský fond pro integraci státních příslušníků třetích zemí nástrojem, který je nejpříměji svázán s hlavním cílem strategie Evropa 2020 týkajícím se zvýšení míry zaměstnanosti žen a mužů ve věku 20 až 64 let na 75 %, včetně prostřednictvím lepší integrace legálních migrantů. Podporou činností, jako jsou jazykové kurzy a kurzy občanské orientace, budování kapacit a výměny mezi členskými státy, napomáhá Evropský fond pro integraci státních příslušníků třetích zemí při postupném sbližování míry zaměstnanosti státních příslušníků třetích zemí a občanů EU. Doplňuje Evropský sociální fond. Rámcový program „Bezpečnost a ochrana svobod“ podporuje účinnou evropskou přeshraniční spolupráci v boji proti trestné činnosti a terorismu a lepší prevenci trestné činnosti. Program Předcházení trestné činnosti a boj proti ní (ISEC) s rozpočtem ve výši 600 milionů EUR na období 2007–2013 je zaměřen na prevenci trestné činnosti a její potírání (terorismus, obchod s lidmi, zneužívání dětí, počítačová kriminalita, nedovolený obchod s drogami a se zbraněmi, úplatkářství a podvody). V oblasti spravedlnosti má šest programů souvisejících s civilním soudnictvím, trestním soudnictvím, základními právy a občanstvím, potíráním násilí páchaného na dětech, mladých lidech a ženách (Daphne), zákazem diskriminace a rovností žen a mužů (Progress) a politikou pro kontrolu drog přispět mimo jiné k hlavnímu cíli strategie Evropa 2020 týkajícímu se zvýšení míry zaměstnanosti osob v produktivním věku na 75 %. K příkladům patří financování zvláštních opatření k odstranění rozdílů v odměňování žen a mužů a prosazování rovné účasti žen a mužů na ekonomickém rozhodování a rovněž financování v oblasti zákazu diskriminace a integrace Romů. Výkonnost programů V roce 2013 byly všechny programy v této rozpočtové položce prováděny podle plánu s nahlášenou mírou plnění rozpočtu blížící se 100 %. V oblasti migrace, azylu a hranic podporoval Evropský návratový fond (v rámci programu „Solidarita a řízení migračních toků“) dobrovolný návrat navracených osob do jejich země původu. Počet dobrovolných návratů se zvýšil. V roce 2012 představovaly dobrovolné návraty 41,1 % (z celkového počtu návratů) v porovnání s 38,4 % v roce 2011. K tomuto nárůstu přispěla finanční podpora z programu, jelikož v některých zemích program podpořil zavedení programů dobrovolného návratu, které dříve neexistovaly. Evropský uprchlický fond (rovněž v rámci programu „Solidarita a řízení migračních toků“) podporuje členské státy při přijímání žadatelů o azyl a osob požívajících mezinárodní ochrany a nesení důsledků jejich přijetí. Nedávné údaje ukazují, že členské státy, které usilují o zvýšení přijímací kapacity a úspěšné začlenění osob požívajících mezinárodní ochrany na jejich území, využívají více financování EU. Evropský uprchlický fond se využívá rovněž na podporu členských států v jejich úsilí o znovuusídlení uprchlíků: v roce 2013 se členské státy v rámci Evropského uprchlického fondu zavázaly k znovuusídlení více než 3 900 osob v porovnání s 3 000 osob v roce 2012. Potenciál programu „Solidarita a řízení migračních toků“ byl omezen hospodářským útlumem. To potvrzují nejnovější dostupné údaje, které prokazují, že rozdíl v míře zaměstnanosti státních příslušníků třetích zemí a občanů EU byl v posledních pěti letech poměrně stálý a že míra zaměstnanosti občanů z jiného členského státu EU je podstatně vyšší (65,1 %) než v případě státních příslušníků třetích zemí (53,9 %)[33]. V oblasti boje proti trestné činnosti a terorismu napomáhá financování EU při usnadňování spolupráce mezi donucovacími orgány a ostatními subjekty. Pravidelné financování je poskytováno například na činnost celosvětové sítě odborníků na vyhledávání majetku z trestné činnosti, včetně odborníků z USA (síť CARIN). K inovativním projektům podporovaným Komisí patří nakládání s konfiskovaným majetkem a opětovné použití majetku pocházejícího z trestné činnosti pro sociální účely. Příklad financování v oblasti vnitřních věcí: Podpora z Evropského uprchlického fondu pro členské státy, které se potýkají s náhlým příchodem vysokého počtu státních příslušníků třetích zemí, kteří mohou potřebovat mezinárodní ochranu. Koncem léta a na podzim roku 2013 čelilo Bulharsko nebývalému přílivu migrantů a žadatelů o azyl, což na jeho azylový systém kladlo mimořádně vysoké a neodkladné nároky. Bulharský azylový systém, jehož přijímací kapacita činí přibližně 1 250 osob ročně, nemohl zvládnout více než 7 000 žádostí o mezinárodní ochranu. Bulharské orgány následně požádaly o podporu EU v podobě mimořádných opatření v rámci Evropského uprchlického fondu. S tímto financováním Bulharsko během plánované šestiměsíční doby trvání mimořádné podpory v rámci Evropského uprchlického fondu významně zvýšilo a zlepšilo kapacitu svého azylového systému, pokud jde o zajištění přiměřeného ubytování pro žadatele o azyl, a rozšířilo kapacitu pro vyřizování žádostí o mezinárodní ochranu. V této souvislosti obdrželo Bulharsko podporu rovněž z Evropského návratového fondu a Evropského fondu pro vnější hranice. V oblasti spravedlnosti sledují činnosti podporované prostřednictvím výdajových programů vývoj politiky EU v oblasti spravedlnosti a usilují o vybudování evropského prostoru práva ve prospěch všech. Stále více právníkům v EU je poskytována odborná příprava týkající se práva EU nebo práva jiného členského státu. Při vzdělávání soudců hraje významnou úlohu Evropská síť pro justiční vzdělávání. S cílem napomoci při vytváření podmínek pro rovnou účast žen na trhu práce, zlepšit přístup ke spravedlnosti, chránit práva dětí, Romů, obětí násilí a obětí trestných činů a pomáhat jim podporovala Komise i v roce 2013 projekty členských států v této oblasti. Granty na provozní náklady v této souvislosti obdržely nadnárodní sítě, jako je evropská síť vnitrostátních orgánů pro rovné zacházení – EQUINET, Evropská ženská lobby, organizace Missing Children Europe, Victim Support Europe, Notaries of Europe, European Digital Rights. V současnosti jsou shromažďovány důkazy pro hodnocení, které se týkají výsledků financovaných opatření v oblasti spravedlnosti a které mají být podle plánu zpřístupněny na konci roku 2014. Příklad financování v oblasti spravedlnosti: ECRIS (Evropský informační systém rejstříků trestů) – podpora EU usnadňující účinnou výměnu informací o rozsudcích v trestních věcech mezi členskými státy Systém ECRIS byl zaveden v dubnu 2012 s podporou z programu „Trestní soudnictví“. Systém umožňuje soudcům a žalobcům snadný přístup ke komplexním informacím o minulé trestné činnosti všech občanů EU, bez ohledu na to, ve které zemi EU byla dotyčná osoba v minulosti odsouzena. Tím, že je znemožněno, aby pachatelé trestných činů své trestné minulosti unikli jednoduše tím, že se přestěhují z jedné země EU do druhé, může systém sloužit rovněž k předcházení trestné činnosti. V roce 2013 například irská policie ve své zprávě o výsledcích projektu potvrdila, že systém ECRIS pomohl maximalizovat přesnost a úplnost údajů v rejstříku trestů, což Irsku rovněž umožňuje poskytovat ostatním členským státům lepší informace. Neexistují žádné zvláštní operační aspekty související s prováděním programů ani zprávy Evropského účetního dvora z roku 2013 týkající se výkonnosti, o nichž by bylo možno podat zprávu. 2.1.5 OBČANSTVÍ (rozpočtová položka 3B) Cíle programů a strategie Evropa 2020 Výdaje v položce „Občanství“ přispívají k prioritě strategie Evropa 2020 týkající se inteligentního růstu. Program „Mládež v akci“ (v roce 2013 výdaje ve výši 148 milionů EUR) je příspěvkem ke stěžejní iniciativě „Mládež v pohybu“ a jeho cílem je poskytnout mladým lidem více příležitostí prostřednictvím neformálního učení s evropským rozměrem. Financování je poskytováno rovněž na ochranu spotřebitele a zdraví. V oblasti ochrany spotřebitele podporovala Komise v roce 2013 spotřebitelské organizace na úrovni EU, aby zajistila náležité zastoupení zájmů spotřebitelů na úrovni EU. Na program Kultura připadaly v roce 2013 výdaje ve výši 61 milionů EUR a tento program poskytoval spolufinancování na kulturní činnosti na evropské úrovni, včetně projektů mezinárodní kulturní spolupráce, literárních překladů a podpory kulturních subjektů evropského zájmu. Program MEDIA 2007 a program MEDIA Mundus (v roce 2013 výdaje ve výši 116,5 milionu EUR) pomáhají posilovat posílit konkurenceschopnost evropského audiovizuálního odvětví usnadněním přístupu k financování, podporou používání digitálních technologií a posílením celosvětové spolupráce mezi profesionály z EU a ze zemí mimo Evropu. Program „Evropa pro občany“ má podporovat součinnost mezi evropskými občany, zvýšit toleranci a vzájemné porozumění a přiblížit Evropu občanům propagováním evropských hodnot a úspěchů při současném uchovávání vzpomínky na její minulost. Výkonnost programů Program „Mládež v akci“, který přispívá ke stěžejní iniciativě „Mládež v pohybu“ a kterého se od roku 2007 zúčastnil téměř 1 milion mladých lidí, potvrdil i v roce 2013 svou přitažlivost pro cílovou populaci, neboť podpořil ještě více mladých lidí a pracovníků s mládeží. Program přispěl k faktickému uznání neformálního učení a od roku vydal 265 000 „pasů mládeže“ (Youthpass) – osvědčení výsledků učení v rámci programu „Mládež v akci“ – vydanými od roku 2007. Podle průzkumu dopadů pasu mládeže z roku 2013 souhlasilo přibližně 80 % účastníků programu „Mládež v akci“ s tím, že pas mládeže zvýšil užitečnost financovaných projektů při osvědčování výsledků neformálního učení. Podle nejnovějších dostupných údajů z monitorovacího průzkumu se 67 % účastníků domnívá, že se jejich vyhlídky na získání zaměstnání díky programu „Mládež v akci“ zvýšily. Hodnocení finančního příspěvku EU v období 2007–2011 v rámci programu Spotřebitelé pro dvě organizace na úrovni EU – „Evropskou asociaci pro koordinaci zastoupení spotřebitelů při normalizaci“ (ANEC) a „Evropskou organizaci spotřebitelů“ (BEUC) – zjistilo, že tyto organizace významně přispěly k zastupování zájmů spotřebitelů a zaručily konzistentnost vstupních údajů spotřebitelských organizací na úrovni EU a lepší dialog mezi různými zúčastněnými stranami. V rámci programu Spotřebitelé byla finanční podpora EU poskytnuta rovněž na provádění společných činností členských států v oblasti dozoru nad trhem se zaměřením se na zkoušky výrobků, posuzování rizik, sledování trhu a výměnu odborných znalostí a osvědčených postupů. V roce 2013 dokončilo devatenáct zemí EU takovéto společné projekty v oblasti prosazování pravidel v řadě oblastí, jako jsou například dětské kostýmy a napodobeniny potravin. Co se týká veřejného zdraví, hodnocení programu Zdraví [34] v polovině období prokazuje, že většina financovaných opatření měla dopady v celé EU. Ze shromážděných důkazů vyplývá, že se přidaná evropská hodnota programu objevuje většinou v oblastech, jako je výměna znalostí a vytváření sítí mezi zdravotnickými pracovníky z různých zemí EU, mimo jiné FI, IT, LT, NL a DE, pokud jde o záležitosti související například se zdravotními informacemi a ukazateli, podporou zdraví (např. v souvislosti s HIV/AIDS a bezpečností krve, tkání, buněk a orgánů) a zdravotní bezpečností (např. Evropská síť pro hodnocení zdravotního rizika vyplývajícího z expozice elektromagnetickým polím). Hodnocení také umožnilo ověřit sedm kritérií přidané hodnoty EU, která byla rozsáhle používána ke stanovení prioritních oblastí činnosti v rámci nového programu na období 2014–2020. Nový program se proto více zaměřuje na souvislost mezi zdravím a cíli strategie Evropa 2020. Počátkem roku 2014 bylo zahájeno závěrečné hodnocení programu za období 2008–2013 a jeho výsledky budou k dispozici v roce 2015. Program Kultura byl prováděn podle plánu, včetně významných souvisejících opatření v oblasti šíření a spolupráce se třetími zeměmi se zaměřením na Austrálii a Kanadu. Odhadovalo se, že v důsledku financování bylo v roce 2012 mobilních několik tisíc umělců / kulturních pracovníků, v oběhu bylo několik tisíc kulturních děl a zapojeno bylo přibližně 1 900 organizací, a to jako koordinátoři nebo spoluorganizátoři, přičemž velká pozornost byla věnována mezikulturnímu dialogu. Činnosti v rámci programů MEDIA a MEDIA Mundus byly v roce 2013 prováděny podle pracovních programů. Každé investované euro z programu MEDIA 2007 vedlo k získání šesti eur ze soukromých finančních zdrojů a nejvyššího multiplikačního efektu – 14 – dosáhlo u financování sítě kin. Garanční fond výroby v audiovizuálním odvětví v rámci programu MEDIA funguje v devíti zemích. V roce 2013 pokračovala podpora digitalizace poskytovaná vybraným provozovatelům nezávislých kin, která promítají většinou evropské filmy, s 200 podpořenými promítacími plátny (+44). Jak potvrdilo průběžné hodnocení, program MEDIA 2007 dosáhl svého hlavního cíle, tj. posílit konkurenceschopnost evropského filmového průmyslu, a významně přispívá k podpoře kulturní rozmanitosti v Evropě. Filmy podpořené z programu MEDIA mají na předních festivalech nadprůměrnou úspěšnost. V roce 2013 získaly dva filmy podpořené z programu MEDIA Oscara a ze třinácti filmů podpořených z programu MEDIA, které byly uvedeny na Mezinárodním filmovém festivalu v Cannes, byly tři filmy mezi vítězi. V květnu 2013 byla dokončena studie[35], která měřila dopady programu „Evropa pro občany“. Respondenti se obecně vyjadřovali velmi kladně, pokud jde o dopady jejich účasti na informovanost a povědomí o životě lidí v ostatních evropských zemích. 89,1 % se domnívá, že je více informováno o evropské kultuře, identitě a dědictví, 88,2 % pociťuje větší solidaritu s ostatními Evropany a 77,5 % se cítí být více Evropany. V porovnání s předchozí studií z roku 2009 byly výsledky v roce 2013 pozitivnější, což prokazuje vyšší účinnost programu. Neexistují žádné zvláštní operační aspekty související s prováděním programů ani zprávy Evropského účetního dvora z roku 2013 týkající se výkonnosti, o nichž by bylo možno podat zprávu. 2.2 Vnější politiky Unie (rozpočtová položka 4) Cíle programů a strategické cíle politiky vnější pomoci V roce 2013 se celosvětová nestabilita měřená počtem konfliktů (zahrnujících spory, nenásilné krize, násilné krize, omezené války a války) v porovnání s rokem 2012 zvýšila ze 405 konfliktů po celém světě na 414[36], včetně 20 válek a 25 omezených válek. K tomuto nárůstu přispěla řada faktorů, jako je složitost konfliktních situací, rozsáhlé přehlížení mezinárodního humanitárního a uprchlického práva, pokračující demografický tlak a urbanizace, změna klimatu, soutěžení o zdroje, vysoké a nestálé ceny potravin a energie, bezpečnostní hrozby a špatná veřejná správa. Úspěchy výdajových programů podporujících různé rozměry vnějších politik Unie, jichž bylo dosaženo v roce 2013, je nutno posoudit v tomto kontextu. Některé finanční programy (humanitární pomoc a mechanismus civilní ochrany[37]) poskytují okamžitou pomoc a podporu bezprostředně po katastrofách a v krizových situacích. Jiné mají dlouhodobější zaměření a podporují rozvojovou politiku Komise a zahraniční a bezpečnostní politiku Unie. V „Agendě pro změnu“ v rámci rozvojové politiky EU z roku 2011 oznámila EU větší zaměření nástrojů financování (v roce 2013 částka ve výši 8,3 miliardy EUR) na hlavní cíl rozvojové politiky EU: odstranění chudoby v kontextu udržitelného rozvoje, včetně plnění rozvojových cílů tisíciletí. V roce 2011 přijala EU rovněž nový přístup k poskytování rozpočtové podpory partnerským zemím s cílem zvýšit účinnost tohoto způsobu pomoci. V roce 2013 byla podpora na rozvojovou politiku EU poskytována zejména prostřednictvím Evropského rozvojového fondu pro země v Africe, Karibiku a Tichomoří (45 % plateb) a nástroje pro rozvojovou spolupráci (27 % plateb). Podpora na evropskou politiku sousedství byla poskytována prostřednictvím evropského nástroje sousedství (23 % plateb). V oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky patří k hlavním nástrojům operace v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky a nástroj stability. Další nástroj vnější pomoci (nástroj předvstupní pomoci) podporuje proces přistoupení kandidátských zemí a potenciálních kandidátských zemí. Podpora politiky rozšiřování EU prostřednictvím nástroje předvstupní pomoci (NPP) v roce 2013 činila přibližně 1,95 miliardy EUR. Stávající program rozšiřování se týká západního Balkánu a Turecka, jelikož Island se rozhodl jednání o přistoupení k EU přerušit. V roce 2013 se členem EU stalo Chorvatsko. Výkonnost programů Nástroje financování humanitární pomoci a civilní ochrany byly celkově uplatňovány podle plánu, ačkoli platby nemohly zcela uspokojit zjištěné potřeby. Byla přijata opatření ad hoc, která umožnila zachování operací v místě. V roce 2013 nabyly potřeby v oblasti humanitární pomoci nových rozměrů a humanitární pomoc EU překročila částku ve výši 1,3 miliardy EUR a byla poskytnuta 124 milionům příjemců; to stanovený cíl ve výši 107 milionů osob překračuje o 15 %. 16 % rozpočtu na humanitární pomoc (o 6 % více než je stanovený cíl ve výši 10 %) je určeno na zapomenuté krize, které unikají pozornosti mezinárodního společenství dárců. Až donedávna spadala do této kategorie například pomoc pro Středoafrickou republiku. V roce 2013 byla dokončena řada hodnocení, včetně hodnocení týkajícího se poskytování přístřeší obětem katastrof, jež dospělo k závěru, že se humanitární zásahy EU potřebou přístřeší zabývají soudržně a poskytují účinnou přímou operativní podporu. Hodnocení doporučila zlepšit přístup založený na partnerství, který zahrnuje spolupráci s nevládními organizacemi provádějícími humanitární akce, při němž se na určování priorit, rozhodování a odpovědnosti v oblasti koordinace transparentním způsobem podílejí všechny zúčastněné strany. Zapotřebí je rovněž silnější vazba s dlouhodobějšími řešeními nebo ústupovými strategiemi. Finanční programy podporující rozvojovou politiku EU byly prováděny podle plánu s výjimkou evropského nástroje sousedství, kde nebyla splněna řada specifických cílů souvisejících s cíleným pokrokem v oblasti řádné správy věcí veřejných, posilování spolupráce s EU a prosazování demokracie, lidských práv a právního státu, které byly stanoveny pro oblast jižního sousedství[38]. Důvodem byla především krize v tomto regionu. Ačkoli není snadné přisoudit pokrok v oblasti rozvojových cílů tisíciletí přímo nástrojům EU, přispění rozvojového financování EU na hlavní cíle tisíciletí v období 2007–2012 (poslední aktualizace) lze doložit těmito příklady: Rozvojový cíl tisíciletí 1 „odstranit extrémní chudobu a hlad“, kde bylo ve všech oblastech s výjimkou subsaharské Afriky dosaženo cíle spočívajícího ve snížení počtu obyvatel žijících s méně než 1,25 USD na den v období 1990–2015 o polovinu. K dosažení tohoto cíle pomohly v období 2007–2012 rozvojové nástroje 46,5 milionu osob prostřednictvím sociálních transferů – peněžních nebo věcných dávek poskytovaných pravidelně nejchudším osobám a nejohroženějším osobám, pokud jde o zabezpečení potravin. Jen v roce 2012 byla na zvýšení odolnosti a zlepšení udržitelného zemědělského rozvoje poskytnuta částka ve výši 1,6 miliardy EUR. Cílem této podpory bylo bojovat proti podvýživě, rozšířit potravinový nástroj a zlepšit přístup u osob, které jsou ohroženy hladem. Ke splnění rozvojového cíle tisíciletí 2 „zpřístupnit základní vzdělání pro všechny“, kde bylo významného pokroku dosaženo s ohledem na cíl spočívající v zajištění toho, aby děti mohly dokončit základní vzdělávání, podpořily rozvojové nástroje 13,7 milionu žáků základního vzdělávání; vyškoleno bylo 1,2 milionu učitelů a postaveno nebo rekonstruováno bylo 37 000 škol. Při plnění rozvojového cíle tisíciletí 4 „omezit dětskou úmrtnost“, kde byl důležitý pokrok zaznamenán při snižování úmrtnosti dětí do pěti let, rozvojové nástroje zajistily, že 18,3 milionu dětí mladších 1 roku bylo očkováno proti spalničkám a že bylo vybudováno, rekonstruováno nebo vybaveno více než 8 500 zdravotnických středisek a zařízení. Zatím není možné plně posoudit dopady změn politiky, které byly oznámeny v agendě pro změnu v roce 2011. V roce 2013 však byly zpřístupněny některé výsledky hodnocení, které potvrzují řadu aspektů nového zaměření[39]. Hodnocení týkající se financování na rozvoj soukromého sektoru a pomoci související s obchodem ukázalo, že ačkoli podpora pomohla mnoha třetím zemím dosáhnout pokroku a prohloubit jejich integraci se světem, důvodem byly rozmanité vnější faktory spojené s politickými preferencemi a prioritami vlád v dotyčných zemích. Největší pokrok byl zaznamenán v zemích (země jižního sousedství EU a země v Asii), v nichž je soukromý a veřejný sektor silně orientován na obchod. V nejméně rozvinutých zemích a v nestabilních situacích se pomoci související s obchodem daří při zvyšování objemu obchodu, méně však při jeho diverzifikaci. Dobrých výsledků bylo nicméně dosaženo v oblasti institucionálních reforem a reforem regulačního rámce v zájmu lepšího podnikatelského prostředí, především v zemích jižního sousedství, kde pobídku k reformám poskytlo spojení s obchodní dohodou. V důsledku zjištění hodnocení přizpůsobí EU svůj přístup situaci, zejména úrovni rozvoje dané země. Vyšší účinnost intervencí EU by měla zajistit systematická analýza trhu a dopad podpory EU může zvýšit lepší začleňování snižování chudoby a vytváření pracovních příležitostí do pomoci související s obchodem a podpora na rozvoj soukromého sektoru. Zdá se, že nová politika v oblasti rozpočtové podpory začíná nést ovoce, zejména co se týká používání smluv o budování státu v nestabilních zemích, které jsou nyní prováděny jeden rok. Hodnocení v roce 2013, která se týkala Tanzanie a Jižní Afriky, potvrzují význam rozpočtové podpory. Zejména hodnocení Tanzanie ukazuje, že tento nástroj bývá velmi účinný, je-li nutné zvýšit zdroje na řešení základních potřeb. Bylo zjištěno, že dodatečné finanční prostředky poskytnuté prostřednictvím rozpočtu mají pozitivní dopad na hospodářský růst, na oblast vzdělávání a na nepříjmovou chudobu. Hodnotitelé dospěli k závěru, že financování projektů ani sdružené financování by nemohlo dosáhnout stejných výsledků se stejnou účinností, účelností a udržitelností. V případech, kdy výstupem je zajištění přiměřené údržby silnic nebo vyšší platy učitelů, je mimoto rozpočtová podpora patrně jediným způsobem pomoci. Hodnocení pro Jižní Afriku i Tanzanii však ukázala, že politický dialog a opatření v oblasti budování kapacit mohly být účinnější a že v řadě důležitých oblastí přetrvávají v koncepci politiky a při provádění reforem nedostatky. V případě Tanzanie jsou tyto záležitosti řešeny prostřednictvím akčního plánu, který vypracovali společně dárci rozpočtové podpory a tanzanská vláda. Plán určuje odpovědnost za každou činnost a odpovídající lhůtu pro provedení. Audit výkonnosti, který Účetní dvůr provedl v Egyptě (zvláštní zpráva č. 4/2013), mimoto zjistil, že rozpočtová podpora, která byla Egyptu poskytnuta v období 2007–2013, nebyla při prosazování lepšího řízení veřejných financí účelná, jelikož dosud neexistuje dostatečná transparentnost rozpočtů a účelně fungující audit a korupce je i nadále obecně rozšířená. Komise je odhodlána zabývat se zjištěnými problémy při sjednávání nového akčního plánu s Egyptem a na operace rozpočtové podpory v Egyptě již uplatňuje přísnější kritéria způsobilosti. Nástroje financování EU podporující zahraniční a bezpečnostní politiku EU byly v průběhu roku 2013 plně využívány vzhledem k zhoršující se bezpečnostní situaci v různých částech světa. Z hlediska geografického pokrytí patří subsaharská Afrika a Blízký východ a severní Afrika k hlavním oblastem intervencí spojených s mnoha aspekty nestability a krizemi, které se v těchto regionech vyskytují. Zatímco na celosvětové úrovni se počet a intenzita konfliktů zvýšily, ukazatele dopadů prokazují celkové snížení intenzity konfliktů tam, kde byly prováděny hlavní operace v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky. Například v Kosovu, v němž se uskutečnila největší operace z hlediska rozpočtu, se intenzita konfliktu na stupnici od 1 do 5 snížila z úrovně 4 („násilná krize“) na úroveň 1 („spor“), a to na základě rozhovorů, které zprostředkovala EU, a dohody o usmíření, jíž bylo dosaženo v dubnu 2013. Mise EU je jedním z hlavních prvků při zajišťování stability v Kosovu. V rámci nástroje stability bylo zahájeno 45 akcí s celkovou částkou ve výši 214 milionů EUR ve složce krátkodobé reakce na krize a 26 milionů EUR ve složce složky napomáhající dlouhodobé připravenosti na krize. Hodnocení v roce 2013 týkající se složky napomáhající dlouhodobé připravenosti na krize dospělo k závěru, že tato složka je nezbytným prvkem komplexní struktury EU pro mír, bezpečnost a rozvoj a měla by být do této struktury plně začleněna. Hodnocení zjistilo, že tato složka umožňuje EU řešit konfliktní situace v nejširším smyslu a že jednotlivé projekty skutečně vytvořily nebo posílily schopnost organizací přispívat k snahám o budování míru a posílily koncepci komunity odborníků z praxe. Příklad opatření v reakci na krizi v Sýrii V souvislosti s přetrvávající krizí v Sýrii byla podpora z nástroje stability poskytována v Sýrii i v sousedních zemích. V Turecku, Iráku, avšak zejména v Jordánsku a Libanonu pomáhal nástroj stability podpořit orgány při přijímání a hostování rostoucího počtu syrských uprchlíků. Uprchlíkům je poskytována rovněž přímá pomoc, například zlepšováním životních podmínek. V samotné Sýrii jsou přístup a ostatní podmínky poskytování nehumanitární podpory jednoznačně problematičtější. Nástroj stability však poskytl určitou přímou pomoc v podobě primární zdravotní péče, většího zabezpečení potravin a základního vzdělávání. Na podporu procesu přistoupení kandidátských a potenciálních kandidátských zemí byly v roce 2013 přijaty v souladu s plánem poslední programy v rámci NPP až na dvě výjimky: národní program pro Bosnu a Hercegovinu byl omezen kvůli nedostatečnému pokroku v oblasti politických závazků a program pro Island byl ukončen v souvislosti s rozhodnutím země proces přistoupení přerušit. Celkové závěry z druhého metahodnocení pomoci z NPP v období 2007–2010[40] potvrdily, že NPP užitečně napomáhá změnám a pomáhá budovat kapacity přistupujících zemí během procesu přistoupení, což má za následek postupný pozitivní rozvoj v regionu. Účelnost pomoci z NPP v období 2007–2010 je obecně dobrá, zejména v zemích s centralizovaným řízením. Navíc bylo shledáno, že NPP je prováděn účinně. Hodnocení ukázalo, že NPP dosahuje nejlepších výsledků, pokud se řídí požadavky souvisejícími s acquis, neboť to zajišťuje politicky schválenou institucionální strukturu a mandát. V zájmu zlepšení dopadů a udržitelnosti a zvýšení přidané hodnoty bylo uznáno, že NPP musí být spojen s jednoznačnou politickou strategií a trvalým pokrokem v procesu přistoupení. Hodnocení doporučuje silnější vazbu mezi politickým dialogem a financováním z NPP, přijetí víceletého přístupu založeného na výsledcích v následném programu s cílem umožnit urychlení procesu, zaručit, aby výstupy skutečně přispívaly k udržitelným výsledkům, a zajistit určitou míru pružnosti při provádění. Doporučuje se rovněž, aby byla pomoc přizpůsobena absorpční kapacitě příjemců, a to s využitím více posouzení kapacit ve fázi programování. Komise mnoho doporučení přijala a použila je při vypracovávání následného programu NPP II. Operační aspekty výkonnosti V oblasti humanitární pomoci a civilní ochrany je nanejvýš důležitá rychlost zásahu, takže je možné poskytnout okamžitou pomoc, která má pomoci pokrýt primární potřeby. V roce 2013 byla průměrná rychlost zásahů od přijetí nabídky po nasazení v rámci mechanismu civilní ochrany EU v souladu s cílem, který je stanoven na méně než 36 hodin. Schopnost Unie reagovat rychle a koordinovaně byla usnadněna zřízením střediska Evropské komise pro koordinaci odezvy na mimořádné události (dále jen „středisko“) v květnu 2013. Středisko funguje nepřetržitě, což posiluje schopnost EU reagovat v případě katastrofy shromažďováním informací o katastrofách v reálném čase, sledováním nebezpečí a zajištěním účinné koordinace zásahů. Na Filipínách středisko například zajistilo dodání personálu a materiální pomoci z více než dvaceti zúčastněných států a rovněž přepravu prostředků civilní ochrany do regionu, což potvrdilo jeho přidanou hodnotu. V souladu s cíli Komise v oblasti řízení byla v roce 2013 větší část projektů nástroje stability (72 %) v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky přijata v kontextu krize do tří měsíců. To EU umožnilo provést včasné zásahy v případě některých závažných krizí. V oblasti vnější pomoci usiluje Komise rovněž o zlepšení koordinace, kdy je lidem postiženým velkými humanitárními krizemi pomoc poskytována prostřednictvím různých finančních nástrojů, jak dokládá následující příklad: Koordinace v rámci Komise při mobilizaci různých nástrojů vnější pomoci EU Krize v Sýrii vyžadovala od samého počátku mobilizaci všech nástrojů EU v oblasti vnější spolupráce. Aby se zamezilo zbytečnému překrývání, byla zajištěna koordinace mezi útvary Komise poskytujícími financování. Tento mechanismus koordinace poskytuje pravidelnou příležitost pro včasnou výměnu informací o probíhajících a plánovaných činnostech. Takto byla určena řada činností, kdy nástroj stability mohl vhodně doplnit nástroj humanitární pomoci, například zajištěním bezpečnosti v jordánských uprchlických táborech nebo poskytnutím velmi potřebné pomoci v oblasti severní Sýrie, v níž režim v Damašku ukládá humanitárním organizacím vážná omezení. 3. RÁMEC PRO SLEDOVÁNÍ, PODÁVÁNÍ ZPRÁV A HODNOCENÍ – VÍCELETÝ FINANČNÍ RÁMEC NA OBDOBÍ 2014–2020 Parlament a Rada nyní přijaly všechny právní základy programů nového víceletého finančního rámce. Rámce pro sledování, hodnocení a podávání zpráv pro tyto programy jsou vymezeny v připojeném pracovním dokumentu útvarů Komise. V legislativním procesu se usilovalo o zachování posílených cílů, ukazatelů a milníků obsažených v návrzích Komise. Komise současně vyvinula vnitřní nástroje řízení – plány řízení a výroční zprávy o činnosti generálních ředitelství – s cílem poskytovat více informací o výkonnosti finančních programů. Podobně jako u předchozího víceletého finančního rámce jsou hlavní cykly sledování a podávání zpráv roční. Zprávy za první čtyři roky existence programů se zaměří na pokrok při provádění programů a na výstupy. V roce 2016 a 2017 budou zpravidla provedena průběžná hodnocení zaměřená na dosažený pokrok, problémy při provádění a první údaje o výkonnosti programů. Tato hodnocení by měla určit potřebné úpravy při dalším provádění programů a při navrhování programů pro příští finanční období. Tyto první údaje o výkonnosti mohou poskytnout rovněž vstupní údaje pro návrh Komise na přezkum/revizi víceletého finančního rámce na období 2014–2020 v roce 2016. Závěrečná hodnocení a hodnocení ex post budou zpravidla následovat v letech 2020 až 2024 a poskytnou hlavní informace o výkonnosti programů a jejich dopadech na společnost a hospodářství. Časová prodleva mezi zahájením programů formou vyplacení finančních prostředků a zahájením provádění financovaných činností a možností změřit dopady těchto činností je systémový problém. Při analýze minulého a nastiňování budoucího pokroku bude veškerá hodnotící činnost, jakož i audity výkonnosti prováděné Účetním dvorem, stejně jako dříve využívat získané poznatky. 4. ZÁVĚRY Hodnocení, audity výkonnosti, údaje z monitorování, zprávy členských států a jiné zprávy poskytují průřezové údaje a představu o pokroku a výkonnosti hlavních programů přispívajících k cíli strategie Evropa 2020. Komise obecně dodržuje plán provádění jednotlivých programů, s tím, že občas pokrok zaostává za stanovenými milníky a ukazateli. Mnoho informací a údajů se v této fázi týká spíše výstupů a opatření, která jsou přijímána, než výsledků a dopadů na cíle programů, první ukazatele celkové výkonnosti však potvrzují očekávání na základě koncepce programů a pokroku, jehož bylo dosaženo při jejich provádění. Je obtížné změřit, nakolik je pokrok s ohledem na celkové strategické cíle politiky přímým a výlučným výsledkem opatření financovaných z výdajových programů, je však potvrzena přidaná hodnota společných cílů a koordinace opatření ze strany EU, jež přispívají k vyšší účinnosti a účelnosti. Hospodářský útlum jednoznačně zpomalil pokrok při plnění hlavních cílů EU u důležitých záměrů, jako je snížení počtu osob ohrožených chudobou a sociálním vyloučením. V reakci na krizi přijala Komise různá opatření k urychlení provádění a ke sladění financování EU s cíli strategie Evropa 2020. Je zřejmé, že navzdory tomu nebyly výdajové programy EU samotné schopny hospodářský útlum zvrátit. Tato zpráva uvádí mnoho příkladů, kdy finanční programy snížily negativní dopady krize na společnosti a členské státy. Různé finanční nástroje například malým a středním podnikům a inovativním podnikům umožnily nadále investovat do budoucna. V mnoha členských státech byla podpora z evropských strukturálních fondů rovněž hlavním nástrojem podpory aktivních politik na trhu práce. Obdobně, ačkoli financování EU přispělo k důležitým strategickým cílům politiky, rozsáhlé financování v rámci Evropského energetického programu pro hospodářské oživení určené na propojování plynárenských a elektrických sítí teprve začalo přispívat ke zmírňování dalekosáhlého problému energetické bezpečnosti a ke konsolidaci vnitřního trhu s energií, přičemž k dalšímu zlepšení propojení se vzdálenějšími a/nebo hůře propojenými částmi jednotného trhu bude zapotřebí ještě mnohé učinit. Komise při úpravě provádění programů a při přípravě následných programů využila vstupní údaje ze všech dostupných hodnotících dokumentů, jako jsou například hodnocení a zvláštní zprávy Účetního dvora. Příkladem je lepší stanovování cílů na úrovni programů a projektů a analýza ex ante týkající se potřeb a přidané hodnoty EU. Komise rovněž požadovala, aby byla větší pozornost věnována úče