·Zboží v konsignačním skladu („call-off stock“): Rada vyzvala Komisi k předložení úprav stávajících pravidel DPH, které by zjednodušily a sjednotily zacházení s plněními v rámci přeshraničního obchodu v režimu konsignačního skladu. Režim konsignačního skladu v tomto kontextu označuje situaci, kdy prodejce přemístí zboží do skladu v jiném členském státě, kde je k dispozici známému pořizovateli, jenž se stává vlastníkem zboží až v okamžiku jeho vyzvednutí ze skladu.

Ve svých závěrech ze dne 25. května 2016 vzala Rada na vědomí vyjádření Komise uvedená v jejím akčním plánu v oblasti DPH, která se týkala směřování ke konečnému systému DPH, i záměr Komise předložit jako první krok v roce 2017 legislativní návrh konečného systému DPH pro přeshraniční obchod mezi podniky. Rovněž znovu připomněla své stanovisko, že zásada „zdanění dodání zboží nebo poskytnutí služby v členském státě původu“ by měla být nahrazena zásadou „zdanění v členském státě určení“. Také Evropský parlament uvítal záměr Komise navrhnout do roku 2017 konečný systém DPH, který bude jednoduchý, spravedlivý, spolehlivý, účinný a méně náchylný k podvodům.

Pokud jde o zavedení konečného systému pro mezipodnikový obchod uvnitř Unie, je návrh v souladu se zásadou proporcionality, tj. nepřekračuje meze toho, co je nezbytné ke splnění cílů stanovených Smlouvami, zejména pak k bezproblémovému fungování jednotného trhu. Co se týče testu subsidiarity, není možné, aby členské státy řešily problémy, například podvody a komplikovanost, bez návrhu na změnu směrnice o DPH.

Nemají-li správci daně členských států k dispozici správné údaje ze systému VIES, nejsou řádně informováni o příchodu nezdaněného zboží na jejich území a musí spoléhat na to, co jim přiznají jejich osoby povinné k dani. V případě nevyplnění příslušného seznamu u dodání mohou být nicméně uloženy pouze pokuty a samotné osvobození nelze zamítnout.

Jádrem současného přechodného režimu je osvobození od DPH v případě dodání zboží uvnitř Společenství, která jsou uvedena v ustanovení čl. 138 odst. 1 směrnice o DPH. Toto osvobození je zároveň zdrojem takzvaných řetězových podvodů. Konečný systém DPH pro obchod uvnitř Unie by tento problém měl vyřešit, v mezidobí si však členské státy vyžádaly prozatímní řešení. Především požadovaly, aby byl do směrnice o DPH jako hmotněprávní podmínka, kterou musí dodavatel žádající o osvobození splnit, přidán požadavek na platné identifikační číslo pro účely DPH přidělené pořizovateli v jiném členském státě, než je stát, v němž přeprava zboží začíná. Jde o zpřísnění oproti současnému stavu, kdy je dle výkladu Soudního dvora Evropské unie daňové identifikační číslo pro účely DPH pořizovatele pouze formální podmínkou práva na osvobození dodání uvnitř Společenství. Za současného stavu tak vznikají situace, kdy členské státy mohou v případě nesplnění podmínky uložit pouze pokuty nebo správní sankce, osvobození od daně jako takové však zamítnout nemohou.

Podle současných pravidel DPH se má za to, že podnik přemísťující své vlastní zboží do jiného členského státu za účelem vytvoření skladové zásoby pro zákazníka podnikl dodání zboží osvobozené od DPH v členském státě zahájení přepravy. Příchodem zboží vzniká pořízení uvnitř Společenství prováděné podnikem, který přemístil zboží podléhající DPH v příslušném jiném členském státě. Podnik, který zboží přemístil, je zpravidla povinen být v členském státě ukončení přepravy zboží identifikován pro účely DPH, aby mohl pořízení uvnitř Společenství vykázat ve svém přiznání k DPH. Když je zboží vyskladněno a dodáno pořizovateli, nastává druhé dodání, jehož místem je členský stát, v němž se nachází sklad.

Koncept certifikované osoby povinné k dani ustavuje osvědčení o tom, že určitý podnik lze obecně považovat za spolehlivého plátce daně. Význam tohoto konceptu spočívá v tom, že určitá zjednodušující pravidla, která by mohla vést k podvodům, budou platit jen tehdy, je-li do příslušného plnění zapojena certifikovaná osoba povinná k dani.

I když to v této fázi ještě není výslovně stanoveno, mohl nebo měl by systém dále zrušit souhrnné hlášení (tzv. seznam VIES), uplatňovat obecná pravidla fakturace členského státu dodavatele a harmonizovat některá pravidla související s fakturací (například pokud jde o dobu vystavování faktur), uskutečněním zdanitelného plnění a vznikem daňové povinnosti k DPH v souvislosti s „dodáním zboží uvnitř Unie“.

(1)V roce 1967, kdy Rada prostřednictvím směrnic Rady 67/227/EHS a 67/228/EHS přijala společný systém daně z přidané hodnoty (DPH), byl učiněn závazek zavést konečný systém DPH, který bude v celém Evropském společenství fungovat stejně jako v rámci jednoho členského státu. Protože pro takový systém nebyly nastaveny politické ani technické podmínky, když byly koncem roku 1992 zrušeny daňové hranice mezi členskými státy, byl v oblasti DPH přijat přechodný režim. Aktuálně platná směrnice Rady 2006/112/ES stanoví, že tato přechodná pravidla musí být nahrazena konečným režimem.

(2)Ve svém akčním plánu v oblasti DPH oznámila Komise záměr předložit návrh stanovující zásady konečného systému DPH pro přeshraniční mezipodnikový (B2B) obchod mezi členskými státy, který bude vycházet ze zdanění přeshraničních dodání zboží v členském státě určení.

(3)Pro tyto účely bude nutné nahradit současný systém sestávající z dodání osvobozeného od daně v členském státě zahájení přepravy zboží a zdaněného pořízení zboží uvnitř Společenství v členském státě určení systémem jediného dodání, které bude zdaňováno v členském státě určení v souladu s jeho sazbami DPH. DPH bude zpravidla účtována dodavatelem, který si bude moci ověřit platnou sazbu DPH kteréhokoli členského státu na internetu prostřednictvím webového portálu. Bude-li však osobou pořizující zboží certifikovaná osoba povinná k dani (subjekt, který byl členskými státy uznán spolehlivým plátcem daně), bude uplatňován mechanismus přenesení daňové povinnosti a k DPH z dodání uvnitř Unie bude povinná tato certifikovaná osoba povinná k dani. Konečný systém DPH bude dále vycházet z konceptu jednotné registrace (jednoho správního místa) podniků, který bude umožňovat zaplacení a odpočet splatné DPH.

(4)Tyto zásady by měly být stanoveny ve směrnici a měly by nahradit současné pojetí, podle kterého musí být konečný režim založen na zdanění v členském státě původu.

(5)Rada ve svých závěrech ze dne 8. listopadu 2016 vyzvala Komisi k zavedení jistých zdokonalení unijních pravidel DPH pro přeshraniční plnění, pokud jde o úlohu identifikačního čísla pro účely DPH v kontextu osvobození dodání uvnitř Společenství od daně, režim konsignačního skladu, řetězová plnění a doklady o přepravě pro účely osvobození plnění uvnitř Společenství od daně.

(6)Vzhledem k tomuto požadavku a skutečnosti, že zavádění konečného systému DPH pro obchod uvnitř Unie potrvá několik let, jsou tato opatření k harmonizaci a zjednodušení některých pravidel pro podniky vhodná.

(7)K zajištění účinného uplatňování těchto zdokonalení unijních pravidel DPH pro přeshraniční plnění i postupného přechodu na konečný systém pro obchod uvnitř Unie je nutné vytvořit status certifikované osoby povinné k dani.

(8)Současný systém nerozlišuje při uplatňování pravidel DPH mezi spolehlivými a méně spolehlivými osobami povinnými k dani. Udělení statusu certifikované osoby povinné k dani na základě určitých objektivních kritérií by mělo umožnit identifikovat spolehlivé osoby povinné k dani. Tento status by takovým osobám umožnil využívat některých pravidel, která jsou náchylná k podvodům a nevztahovala by se na jiné osoby povinné k dani.

(9)Přístup ke statusu certifikované osoby povinné k dani by měl vycházet z kritérií harmonizovaných na úrovni Unie a certifikace udělená jedním členským státem by tak měla platit v celé Unii.

(10)Některým osobám povinným k dani, na něž se vztahuje zvláštní režim vedoucí k jejich vyloučení z obecných pravidel DPH nebo které vykonávají hospodářskou činnost jen příležitostně, by vzhledem k tomuto zvláštnímu režimu nebo k této příležitostné činnosti status certifikované osoby povinné k dani udělován být neměl. Jinak by mohlo být narušeno řádné provádění navrhovaných změn.

(11)Režim konsignačního skladu označuje situaci, kdy v době přepravy zboží do jiného členského státu dodavatel již zná totožnost pořizovatele zboží, jemuž bude zboží dodáno v pozdější fázi po ukončení přepravy zboží v členském státě určení. Za současného stavu zde vzniká domnělé dodání (v členském státě zahájení přepravy zboží) a domnělé pořízení uvnitř Společenství (v členském státě ukončení přepravy zboží), po kterých následuje „domácí“ dodání v členském státě ukončení přepravy zboží, v němž musí být navíc dodavatel identifikován pro účely DPH. Aby se tomu zabránilo, měla by se tato plnění v případech, kdy probíhají mezi dvěma certifikovanými osobami povinnými k dani, za určitých podmínek považovat za vytvářející jediné dodání osvobozené od daně v členském státě zahájení přepravy a jediné pořízení uvnitř Společenství v členském státě ukončení přepravy.

(12)Pokud jde o identifikační číslo pro účely DPH při osvobozování dodání zboží v rámci obchodu uvnitř Společenství od daně, navrhuje se, aby jako hmotněprávní podmínky pro uplatnění osvobození od daně, nikoli pouze jako podmínky formální, platily vedle podmínky přepravy zboží mimo členský stát dodání také požadavky na to, že v systému výměny informací o DPH (VIES) musí být uvedeno identifikační číslo pro účely DPH osoby pořizující zboží, které jí přidělil jiný členský stát, než je členský stát zahájení přepravy zboží, a že toto číslo musí být uvedeno v souhrnném hlášení předkládaném dodavatelem. Seznam VIES je nezbytný k tomu, aby byl členský stát ukončení přepravy informován o přítomnosti zboží na jeho území, a je proto klíčovým prvkem v boji proti podvodům v Unii.

(13)Řetězová plnění znamenají po sobě následující dodání zboží, která jsou předmětem jediné přepravy uvnitř Společenství. Pohyb zboží uvnitř Společenství by zde měl být připsán pouze jednomu z dodání, a pouze toto dodání by mělo požívat osvobození od DPH udělovaného dodáním uvnitř Společenství. Ostatní dodání v řetězci byl měla být zdaněna a mohou vyžadovat identifikaci dodavatele pro účely DPH v členském státě dodání. Aby se v jednotlivých členských státech zabránilo uplatňování rozdílných postupů, které mohou vést ke dvojímu zdanění, nebo naopak nezdanění, a aby se zvýšila právní jistota hospodářských subjektů, mělo by se zavést společné pravidlo, že po splnění určitých podmínek by měla být přeprava zboží připsána jednomu dodání v řetězci plnění.

(14)Protože cílů této směrnice – lepšího fungování pravidel DPH v kontextu přeshraničního mezipodnikového obchodu a vymezení zásad konečného systému DPH – nemohou uspokojivě dosáhnout členské státy, a lze jich tudíž lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské Unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.

(15)Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice do vnitrostátního práva o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi nástrojů pro provedení směrnice do vnitrostátního práva. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.

(16)Směrnice 2006/112/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,

PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:

Článek 1

Směrnice 2006/112/ES se mění takto:

1) Vkládá se nový článek 13a, který zní: