CS Úřední věstník Evropské unie C 248/60

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu „Mezikulturní dialog a Romové: klíčová úloha žen, výchovy a vzdělávání“ (dodatkové stanovisko)

2011/C 248/10

Zpravodajka: paní SIGMUND

Dne 24. února 2009 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s čl. 29 písm. a) prováděcích předpisů k jednacímu řádu, rozhodl vypracovat dodatkové stanovisko k tématu

Mezikulturní dialog a Romové: klíčová úloha žen, výchovy a vzdělávání.

Specializovaná sekce Zaměstnanost, sociální věci, občanství, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 27. května 2011.

Na 472. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 15. a 16. června 2011 (jednání dne 16. června 2011), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 127 hlasy pro, 2 hlasy byly proti.

1. Závěry a doporučení

1.1 Výbor činí z poslední věty ve sdělení Komise ze dne 5. dubna 2011 (1) zásadu svého konání v rámci těchto návrhů.

1.2 Zdůrazňuje, že od nynějška by již neměly být vypracovávány žádné strategie pro Romy či analýzy o Romech, nýbrž že by měla být přijata konkrétní opatření prováděná za účasti Romů nebo organizací, jež je zastupují.

1.3 Výbor je připraven se v rámci svých pravomocí do těchto opatření zapojit, resp. se jako doposud ujímat vlastních iniciativ v úzké spolupráci s romskými organizacemi (např. slyšení, semináře atd.).

1.4 Výbor bude rozvíjet své vztahy s institucemi, organizacemi a jinými subjekty působícími v této oblasti a bude usilovat o přijetí společných dalších kroků (2).

1.5 Výbor považuje mezikulturní dialog za vhodný nástroj pro integraci a zapojení Romů, a to jak co se týče chápání úlohy romských žen v tomto procesu, tak v oblasti výchovy a vzdělávání.

1.6 Výbor bude – i prostřednictvím svých stávajících sítí – hledat možnosti, jak by se mohl zapojit do místních iniciativ nebo k nim sám dát podnět.

2. Souvislosti a přístup k této problematice

2.1 EHSV ve svém průzkumném stanovisku ze dne 9. července 2008 (3) vyjádřil řadu doporučení k rychlejší integraci romské menšiny v Evropě. Doporučil zde dvojí přístup v oblasti výchovy a vzdělávání romských dětí – koordinovaný mezi úrovní EU a úrovní jednotlivých členských států – a vyzval Komisi k uplatňování průřezové strategie a financování informačních kampaní. Za jedinou možnou cestu označil aktivní zapojení zástupců Romů do tohoto procesu.

2.2 Evropská komise (4) tento přístup přijala a poukázala na konstatování EHSV (5), že „začlenění romské problematiky do všech příslušných politik EU a jednotlivých členských států je cestou k završení procesu začleňování, která slibuje největší úspěch“.

2.3 Toto dodatkové stanovisko je založeno na zásadě mezikulturního dialogu, který staví na dobrovolnosti a nepředpojatosti obou stran, tj. v tomto případě romské menšiny v Evropě a evropského neromského obyvatelstva. Předpokladem tohoto mezikulturního dialogu je, že se obě strany budou zabývat jak společnými rysy, tak odlišnostmi v tradicích a způsobu života s cílem dospět k lepšímu pochopení skutečné reality a navrhnout uskutečnitelná řešení.

2.4 Obsahově se toto stanovisko zaměřuje na první a z pohledu EHSV nejdůležitější pilíř integrace (6), tzn. na výchovu a vzdělávání, a v této souvislosti pojednává rovněž o zvláštní úloze žen pro integraci Romů.

2.5 Výbor podporuje strategii Evropské platformy pro začleňování Romů, především deset společných základních zásad pro začleňování Romů, jež tato platforma definovala v roce 2009 (7).

3. Obecné připomínky

3.1 Jedním z častých hesel používaných pro popis evropského integračního projektu je „jednota v rozmanitosti“. V tomto ohledu jsou Romové působivým příkladem evropské kulturní rozmanitosti, přičemž tento aspekt ještě posiluje skutečnost, že samotní Romové (8) v sobě spojují různé kulturní identity (9).

3.2 Výbor se od roku 1999 (10) hlásí k širšímu pojetí kultury, které vedle umění, tradic a kulturního dědictví zahrnuje i výchovu, vzdělávání, vědu, výzkum atd. I výchova a vzdělávání tedy má zvláštní význam pro mezikulturní dialog, obzvláště v případě Romů.

3.3 K argumentům proti multikulturalismu (11) Výbor namítá, že dané výroky jsou sice v jistém ohledu správné, jsou ale zavádějící, jelikož se nedají aplikovat na Evropskou unii, již spojuje společná hlavní kultura (12).

3.4 V rámci tohoto chápání kultury coby všeobecného vyznávání společných hodnot se nabízí závěr, že evropská identita je především identitou kulturní, což potvrzuje článek 2 Smlouvy o Evropské unii stanovící hodnoty EU. Mezikulturní dialog je tudíž vhodným nástrojem k trvalému přispění k integraci obecně a integraci Romů zvlášť. Mimořádnou pozornost si dle Výboru zasluhuje pojem tolerance.

3.5 Tolerance znamená právo druhého člověka na to být jiný, a to jak co se týče výkonu tohoto práva, tak jeho respektování. To má stejnou důležitost pro Romy i pro neromské obyvatelstvo. V mezikulturním dialogu však má tolerance ještě další zásadní význam – vztahuje se nejen k řešení případných rozporů v pravidlech, ale vyžaduje také citlivost vůči odlišnosti druhého člověka, a vytváří tak schopnost empatie, jež je potřebná pro soužití lidí.

3.6 Iniciativy Evropské komise a Evropského parlamentu ke zlepšení situace Romů (13) jsou skvělým nástrojem pro vytvoření legislativního a politického rámce pro opatření a programy. Ve své podstatě jsou však opatřeními přicházejícími shora, jež nepovedou k dosažení kýženého úspěchu bez odpovídajících iniciativ občanské společnosti směřujících zdola nahoru za případné podpory ze strany celostátních, regionálních a místních veřejných orgánů.

3.7 Z tohoto pohledu Výbor vítá poslední sdělení Komise, podporuje zejména v něm uvedenou výzvu, že nyní je zapotřebí činů, a zdůrazňuje, že tato nutnost konat se netýká jen celostátních, regionálních a místních veřejných orgánů, ale také a především aktérů občanské společnosti na obou stranách.

3.8 Na úrovni EU a na mezinárodní úrovni již byly na integraci Romů vynaloženy značné částky. Následně se však přišlo na to, že úspěšnost se neodvíjí od výše investovaných prostředků. Dle Výboru to souvisí i s tím, že na úrovni EU sice probíhají a proběhly četné iniciativy, konference a setkání na toto téma, které jsou často obsahově kvalitní, doporučená opatření však nejsou prováděna uspokojivým způsobem. Příčinou této okolnosti je také nedostatečné zapojení dotyčných Romů a jejich organizací v daném místě.

3.9 Výbor by chtěl v rámci svých pravomocí přispět k odstranění tohoto nepoměru mezi dobrými strategickými návrhy a neodpovídajícími taktickými prováděcími opatřeními. Z tohoto důvodu se bude snažit využít své funkce mostu k občanům a s pomocí svých sítí a organizací zastupovaných členy Výboru přispět v místních akcích k tomu, aby se zvýšila ochota přijímat nabízené služby a plnit povinnosti.

4. Úloha romských žen

4.1 Z různých zpráv vyplývá, že výchovu dětí v předškolním věku v romských rodinách mají obecně na starosti převážně matky (14), zatímco po zahájení školní docházky se na výchově začínají podílet i otcové. Dívky jsou většinou nadále vychovávány matkami i po nástupu do školy. Fáze utváření však u dětí spadá především do období předškolního věku, proto je pro všechny děti důležité, aby byly již doma připravovány na školní docházku. Z tohoto důvodu je nutné přijmout opatření, pomocí nichž by byly matky informovány o významu výchovy a vzdělávání dětí, obzvláště dívek, a poučeny o tom, jakým konkrétním způsobem mohou své děti na školu připravit.

4.2 Tato opatření ale mohou být úspěšná jen tehdy, pokud bude k dispozici nabídka (zejména na místní úrovni) zohledňující různé tradice. Sem patří povinnost veřejných orgánů nabízet vhodné vzdělávací programy a zabraňovat segregaci.

4.3 Kromě toho bude zapotřebí zavést programy pro předávání dovedností a vědomostí („capacity building“), které by romským ženám umožnily tuto důležitou úlohu skutečně plnit.

4.4 V tradičních romských rodinách žije pod jednou střechou několik generací. Na výchovu dětí zde mají vliv také prarodiče, často větší než rodiče. Jeví se tedy důležité zapojit i prarodiče, protože jsou vzorem pro příští generace.

4.5 Podaří-li se využít této utvářecí schopnosti romských žen pro budoucnost jejich dětí, dosáhne se tím i dalšího účinku. Taková konkrétní opatření a iniciativy totiž přispívají k odbourávání stereotypů o romských ženách, které jsou příliš často posouvány do role předmětu, ať již jako oběti diskriminace, domácího násilí či jiné formy špatného zacházení nebo znevažování. Tato situace je samozřejmě závažná a nesmí být přehlížena. Stejně tak samozřejmá je nezbytnost přijmout vhodná opatření proti těmto negativním projevům. Výbor však pokládá rovněž za důležité poukázat na aktivní úlohu romských žen v rámci jejich společenství a na jejich význam coby aktivních subjektů mimo tato společenství při účasti na mezikulturním dialogu.

4.6 Výbor bude podporovat iniciativy ve prospěch tohoto chápání vlastní identity u romských žen a v rámci svých možností přispěje k tomu, aby byly romským ženám zpřístupněny informace či nástroje, které by jim usnadnily plnění dané úlohy při začleňování jejich rodin.

4.7 Výbor proto bude hledat možnosti, jak svým zapojením do místních akcí nejen zprostředkovávat konkrétní informace, ale i zajistit odpovídající motivaci k účasti.

5. Výchova a vzdělávání

5.1 Cílem je zajistit sociální začlenění znevýhodněných skupin romského společenství, aniž by tím ztratily svou romskou kulturní identitu. Dobré vzdělání má rozhodující význam ze dvou důvodů. Zaprvé vzdělávání může a mělo by občanům zprostředkovávat základní společné hodnoty, jež umožňují úspěšné soužití různých etnických skupin. Takovou hodnotou je i otevřenost vůči jiným kulturám. Zadruhé může být vzdělávání jako takové důležitým integračním nástrojem, neboť v ideálním případě znamená interakci mezi různými kulturami. I když nikdy není pozdě na to nabýt nových znalostí a dovedností, je důležité, aby se s kvalitním vzděláváním začalo v co nejranější fázi života. Silné uvědomění si sebe sama a své úlohy ve větší skupině a tím i ve společnosti je klíčem k úspěchu dítěte v pozdějším životě.

5.2 Opatření a politiky by měly usilovat o rovnoprávný přístup ke kvalitnímu vzdělání pro Romy a všechny ostatní menšinové skupiny obyvatelstva a měly by jej zaručit, poněvadž cílem je ostatně poskytnout jim dovednosti potřebné pro uplatnění na trhu práce, včetně sociálních dovedností. Lidem musí být umožněno samostatně utvářet svůj život a jednat jako odpovědní občané, kteří jsou si vědomi svých práv a povinností a jsou s to je vykonávat.

5.3 Neúčast na trhu práce ovšem není jen sociálním problémem, ale má také značný finanční dopad. Vzhledem k tomu nejsou výdaje na výchovu a vzdělávání, i když v zásadě představují náklady, ve své podstatě pouze výdaji, nýbrž v prvé řadě smysluplnými investicemi do budoucna.

5.4 Evropská rada vede v rámci svého programu pro výchovu a vzdělávání romských dětí rovněž vzdělávací program pro mediátory a školní asistenty, na němž se podílí i Komise. Výbor je připraven vystupovat během budoucí institucionální spolupráce coby prostředník v této oblasti. Mohl by např. pomáhat informovat o programu a jeho výsledcích prostřednictvím svých stávajících prostředků komunikace nebo by mohl prezentovat příklady osvědčených postupů z tohoto programu v zemích, jež zatím nejsou do projektu Evropské rady zahrnuty.

5.5 V této souvislosti je známo, že míra předčasného ukončení školní docházky je u Romů mnohem vyšší než u neromských žáků (15), bude tedy nutné promyslet ve spolupráci s příslušnými úřady opatření ke zlepšení této situace.

6. Vzdělávání – příklady z jednotlivých států

6.1 Většina členských států EU vydala přísné zákony proti diskriminaci a o rovném postavení s cílem dostát evropským normám. Bohužel i přesto dochází k diskriminaci na místní úrovni a vnitrostátní právní předpisy často nejsou doplněny mechanismy pro podávání stížností a prohlášení o neplatnosti diskriminačních praktik pro případ, že se někdo cítí být diskriminován. Je třeba poukázat i na to, že slabá kontrola znamená, že stačí, když daný stát provede pouze kosmetické úpravy, které existující segregaci ještě zhoršují.

6.2 To však neznamená, že žádný členský stát EU neusiluje o lepší dostupnost určitých základních práv, včetně práva na vzdělání, pro své romské občany nebo že žádný vnitrostátní právní systém není schopen chránit práva Romů. Některé místní či nejvyšší soudy dospěly k rozhodnutí, že vyčleňující praktiky vůči romským dětem porušují vnitrostátní antidiskriminační zákony. Již v roce 2004 – ještě před přistoupením Bulharska k EU – vynesl okresní soud v Sofii v procesu proti bulharskému ministerstvu školství, komunální správě a proti zástupcům školského úřadu rozsudek, že segregace bere romským dětem právo na rovnoprávné vzdělání (16). Takovéto rozsudky jsou ovšem pouze reakcí na zvláštní případy a nemusí místní a regionální orgány přinutit ke změně diskriminačních praktik, jež – jak se zdá – ve vzdělávacích systémem v řadě evropských států převažují.

6.3 Maďarsko se výrazně politicky angažuje a vyčlenilo značné zdroje na podporu opatření ke zlepšení hospodářské a sociální situace a zapojení svých romských občanů, přičemž hlavní pozornost je zaměřována na vzdělávání (17). Maďarské integrační iniciativy se vyznačují především tím, že byly prosazeny v rámci obecné vzdělávací politiky. Naproti tomu v zemích, jako je Rumunsko a Bulharsko, závisel přístup k integraci spíše na jednotlivých případech a nebyl komplexní (18). Maďarský přístup však má i své nevýhody, neboť existují rozpory v rámci opatření v oblasti vzdělávací politiky a mezi vzdělávací politikou a politikou v oblasti zdravotnictví, sociálních věcí a bydlení, které mají dopad na vzdělávání. Všechny státy by měly vzít na vědomí, že tyto rozpory mohou nastat, a měly by to zohlednit.

6.4 Zvláštní pozornost si v tomto ohledu zasluhuje německý model mezikulturní výchovy a vzdělávání (společné vzdělávání lidí různého etnického původu (19) .

7. Shrnutí

7.1 V souvislosti se snahami o lepší integraci Romů je politováníhodné, že se pojem integrace v EU vztahuje výhradně na státní příslušníky třetích zemí a nikoli na Romy, kteří jsou obecně občany Unie.

7.2 O to důležitější je zas a znova připomínat, že Romům – teoreticky – náležejí všechna práva spojená s občanstvím v EU a základní práva. Je samozřejmostí, že Romové coby občané EU musí dodržovat příslušné povinnosti a že neplnění těchto povinností s sebou nese právní důsledky. Na druhou stranu musí být ale také uplatňovány stanovené sankce tam, kde jim jsou upírána výše uvedená práva.

7.3 Výbor opětovně zdůrazňuje, jakou důležitost přikládá zahájení mezikulturního dialogu s Romy. Dialog je ve své podstatě vždy interaktivním procesem, který je založený na rovnosti partnerů a umožňuje jim zapojit se do něj. V rámci mezikulturního dialogu lze odstranit předsudky a vybudovat důvěru. Právě toto odbourání stereotypů a předsudků na obou stranách považuje Výbor za zásadní předpoklad pro uskutečnění konkrétních kroků za účelem lepšího soužití a skutečné rovnosti příležitostí. Lisabonská smlouva otevřela Výboru nové možnosti v oblasti vytváření struktur pro občanský dialog. Při plnění těchto úkolů bude Výbor velmi důrazně usilovat i o správné nasměrování mezikulturního dialogu s Romy.

V Bruselu dne 16. června 2011. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) „Nastal čas změnit dobré úmysly v konkrétní akce“ (sdělení Rámec EU pro vnitrostátní strategie integrace Romů do roku 2020, KOM(2011) 173 v konečném znění).

(2) Viz příloha 2: Iniciativy a programy (bude doplněna).

(3) Průzkumné stanovisko EHSV k tématu Integrace menšin – Romové, odstavec 5.3. (Úř. věst. C 27, 3.2.2009, s. 88).

(4) Sdělení Sociální a ekonomická integrace Romů v Evropě, KOM(2010) 133 v konečném znění.

(5) Průzkumné stanovisko Integrace menšin – Romové, odstavec 5.3 (Úř. věst. C 27, 3.2.2009, s. 88).

(6) V rámci cílů ve čtyřech hlavních oblastech integrace, jež formulovala Komise: přístup k zaměstnání, vzdělání, zdravotní péči a bydlení včetně s tím spojených základních služeb.

(7)

1. konstruktivní, pragmatické a nediskriminační politiky

2. jednoznačné, ale ne výlučné zaměření

3. mezikulturní přístup

4. usilování o začlenění do většinové společnosti

5. povědomí o genderovém rozměru

6. převod politik vybudovaných na průkazném základě

7. využívání nástrojů Společenství

8. zapojení regionálních a místních orgánů

9. zapojení občanské společnosti

10. aktivní účast Romů

(8) Ve smyslu obecně používaného souhrnného označení Romové pro Romy, Sinty, Travellery, Kalé atd.

(9) Viz též stanovisko Výboru regionů CdR 178/2010 fin.

(10) Stanovisko k tématu Úloha a přínos organizované občanské společnosti ke sjednocování Evropy, Úř. věst. C 329, 17.11.1999, odstavec 5.2.1. (není k dispozici v češtině).

(11) Model multikulturní společnosti nemá obecně platné hodnoty a v prvé řadě je aglomerací vedle sebe žijících skupin obyvatelstva.

(12) Viz … (název bude doplněn), Bassam Tibi, emeritní profesor, Göttingen.

(13) Referenční dokumenty budou doplněny (např. sdělení Komise zveřejněné dne 5. dubna 2011 o rámci EU pro vnitrostátní strategie integrace Romů do roku 2020 a zpráva, již vypracovala poslankyně Evropského parlamentu paní Járóka).

(14) Konference „Jsem romská žena v Evropě“, 11.–12. ledna 2010, Atény.

(15) Roma Education Fund, Country asessments, http://www.romaeducationfund.hu/publications/country-assessments

Open Society Institute, No Data—No Progress, Country Findings, srpen 2010;

http://www.romadecade.org/files/downloads/General%20Resources/No%20Data%20No%20Progress%20Country%20Findings.pdf.

(16) Viz http://www.errc.org/cikk.php?cikk=2411&archiv=1.

(17) Viz obecně: KEZDI, G. & SURANYI, E., „A Successful School Integration Program“, Roma Education Fund Working Paper No. 2, 2009, k dispozici na internetových stránkách http://www.romaeducationfund.hu/sites/default/files/publications/a_succesful_school_integration_kezdi_suranyi.pdf.

(18) Viz obecně: European Roma Rights Centre „The Impact of Legislation and Policies on School Segregation of Romani Children: A Study of Anti-Discrimination Law and Government Measures to Eliminate Segregation in Education in Bulgaria, Czech Republic, Hungary, Romania and Slovakia“, ERRC Report, únor 2007, k dispozici na internetových stránkách http://www.errc.org/en-research-and-advocacy-reports-intro-details.php?article_id=2743.

(19) Viz „Interkulturelle Pädagogik“, Hanna KIPER, 1992, str. 161; „Die Vielfalt der Kulturen als Herausforderung für den Bildungsauftrag der Schule“, Franz HAMBURGER, Frankfurt/Main 1989.