Zamýšlený akt se nesnaží vztáhnout kontrolní mechanismy Basilejské úmluvy na všechny plastové odpady, ale zahrnout do těchto mechanismů jen některé z nich a jiné z těchto kontrol vynechat (aby s nimi bylo možné i nadále obchodovat, aniž by to vyvážející/dovážející země musela oznamovat).

Kontrolní systém úmluvy se vztahuje na nebezpečné odpady definované v článku 1 a uvedené v příloze VIII úmluvy a na jiné odpady uvedené v příloze II, které obsahují odpady shromažďované z domácností a zbytky vznikající při spalování odpadů z domácností. V příloze IX úmluvy jsou dále uvedeny položky odpadů, které nespadají do její oblasti působnosti a nejsou zahrnuty do jejího kontrolního systému, pokud neobsahují materiál náležející do kategorie uvedené v příloze I v takové míře, že by projevovaly nebezpečné vlastnosti uvedené v příloze III.

–příloze VIII, pokud jde o nebezpečné plastové odpady, na které by se měl kontrolní systém vztahovat také, a

–příloze IX, pokud jde o plastové odpady neklasifikované jako nebezpečné, na které by se kontrolní systém vztahovat neměl, pokud neobsahují materiál náležející do kategorie uvedené v příloze I v takové míře, že by projevovaly nebezpečné vlastnosti uvedené v příloze III.

Návrh na změnu příloh II, VIII a IX úmluvy, předložený Norskem, byl smluvním stranám zaslán dne 26. října 2018. Podle návrhu mohou jednotlivé země s plastovými odpady neklasifikovanými jako nebezpečné, které spadají do některé z revidovaných položek uvedených v příloze IX, nadále obchodovat podle úmluvy za stejných podmínek jako v současné době, zatímco plastové odpady vyžadující zvláštní pozornost a nebezpečné plastové odpady uvedené v nových položkách příloh II a VIII jsou zahrnuty do kontrolního systému úmluvy.

Změny příloh II, VIII a IX úmluvy vstoupí v EU v platnost poté, co budou provedeny prostřednictvím změn nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů. Změny pro hospodářské subjekty a orgány, jež se týkají vývozů z EU, budou záviset na druzích odpadů a zemích určení.

Vývozy řady nových kategorií nebezpečných plastových odpadů (uvedených v příloze VIII) z EU do zemí, které nejsou členy OECD, budou zakázány. Na vývozy těchto odpadů v rámci OECD bude povinně uplatňován postup oznamování. Vývozy některých plastových odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné, které jsou zahrnuty do přílohy II, z EU do zemí, které nejsou členy OECD, budou rovněž zakázány, ledaže se EU rozhodne použít postup oznamování prostřednictvím změn nařízení (ES) č. 1013/2006 (které je do konce roku 2020 předmětem přezkumu). Na vývozy těchto odpadů v rámci OECD se bude rovněž vztahovat postup oznamování. Druhy plastových odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné, které jsou zahrnuty do přílohy IX úmluvy, by bylo možno vyvážet bez jakýchkoli kontrol za předpokladu, že budou splněny určité podmínky, které zajistí, že tyto odpady lze v dovážející zemi snadno recyklovat.

Automatické provedení norského návrhu do nařízení (ES) č. 1013/2006 by vedlo k tomu, že by se postup oznamování vztahoval i na přepravu odpadů nově zahrnutých do příloh II nebo VIII Basilejské úmluvy uvnitř EU.

Postup pro změnu příloh Basilejské úmluvy je upraven články 17 a 18 úmluvy. Konkrétně musí být každá změna navržena smluvní stranou a sdělena sekretariátem všem smluvním stranám nejpozději šest měsíců před zasedáním, na kterém se má tato změna podle návrhu přijmout, což v případě CoP14 bylo do 28. října 2018. Každá tato změna musí být navíc schválena na zasedání konference smluvních stran a účinnosti může nabýt šest měsíců ode dne, kdy depozitář vydal oznámení. Zamýšlený akt se stane pro smluvní strany závazným v souladu s čl. 18 odst. 2 písm. c) dohody, který stanoví: „[P]o uplynutí šesti měsíců ode dne, kdy depozitář rozeslal sdělení, vstupuje příloha v platnost pro všechny smluvní strany této úmluvy nebo jakéhokoli daného protokolu, které nepředložily oznámení v souladu s ustanovením bodu b)“.

3.POSTOJ, KTERÝ MÁ BÝT ZAUJAT JMÉNEM UNIE

Unie by měla podpořit změny příloh úmluvy, jež mají pozměnit nebo doplnit položky plastových odpadů v:

–příloze II, pokud jde o plastové odpady neklasifikované jako nebezpečné, na které by se měl vztahovat kontrolní systém úmluvy,

–příloze VIII, pokud jde o nebezpečné plastové odpady, na které by se měl kontrolní systém vztahovat také, a

–příloze IX, pokud jde o plastové odpady neklasifikované jako nebezpečné, na které by se kontrolní systém vztahovat neměl, pokud neobsahují materiál náležející do kategorie uvedené v příloze I v takové míře, že by projevovaly nebezpečné vlastnosti uvedené v příloze III.

Bez výše uvedených změn příloh úmluvy existuje značné riziko, že plastové odpady budou vyváženy do zemí, které postrádají odpovídající infrastrukturu pro účinné shromažďování odpadů a nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí. Zamýšlený akt přispěje:

–ke zlepšení kontrol vývozů plastových odpadů,

–k podpoře nakládání s plastovými odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí,

–ke snížení rizika, že se plastové odpady dostanou do životního prostředí, a

–k odstranění globálního ekologického problému s odpadky v moři.

V evropské strategii pro plasty přijaté dne 16. ledna 2018 je uvedeno, že klíčový význam pro vypořádání se s nejvýznamnějšími zdroji plastového odpadu v oceánech, tj. s nedostatečnou infrastrukturou pro nakládání s odpady v rozvojových zemích a rozvíjejících se ekonomikách, mají opatření na mezinárodní úrovni. Strategie pro plasty výslovně zmiňuje podpůrná opatření podle Basilejské úmluvy, která zajišťují, aby s veškerými plasty odesílanými do zahraničí za účelem recyklace bylo nakládáno a aby tyto plasty byly zpracovávány za obdobných podmínek, jaké platí v EU. EU vyváží podstatnou část svých plastových odpadů do třetích zemí (v roce 2016 to byly 3 miliony tun), ve kterých přetrvává nejistota ohledně jejich zpracování a narůstají přeshraniční problémy s ohledem na mezinárodní vývoj, včetně nedávného rozhodnutí Číny dovozy některých druhů plastových odpadů omezit.

Ustanovení úmluvy jsou v Unii provedena prostřednictvím nařízení (ES) č. 1013/2006. Toto nařízení se vztahuje na vývozy z Unie a dovozy do Unie, jakož i na přepravu mezi členskými státy (článek 1). Nařízení je platné i v rámci Evropského hospodářského prostoru (dále jen „EHP“).