[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |

V Bruselu dne 7.6.2007

SEK(2007) 744

PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVARŮ KOMISE Průvodní dokument ke

SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o ochraně spotřebitelů ve vztahu k některým aspektům timeshare, dlouhodobých rekreačních produktů, dalšího prodeje a výměn Předloha POSOUZENÍ DOPADŮ

revize směrnice o dočasném užívání nemovitostí (94/47/ES) SHRNUTÍ {KOM(2007) 303 v konečném znění}{SEK(2007) 743}

ÚVOD

Timeshare je právo strávit určitý časový úsek (např. jeden týden či více) v rekreačním zařízení ve vymezeném nebo vymezitelném období roku po dobu tří nebo více let. Směrnice 94/47/ES o dočasném užívání nemovitostí (dále jen „směrnice“) stanoví ochranu spotřebitelů, například pokud jde o informace, které obdrží spotřebitel před uzavřením smlouvy, jeho právo na odstoupení od smlouvy během lhůty, jejíž délka činí alespoň 10 dní, zákaz zálohových plateb v průběhu této lhůty a jazyk, v němž je smlouva sepsána.

Na počátku roku 2006 byla zahájena rozsáhlá veřejná konzultace, jejíž součástí byly dva dotazníky, ve kterých mohly zúčastněné strany vyjádřit své názory, a konzultační dokument, v němž byly stanoveny hlavní oblasti přezkumu. Na závěr konzultace byl v červenci 2006 uspořádán seminář s širokou účastí dotčených stran.

Posouzení dopadů, jež je součástí návrhu nové směrnice v uvedeném odvětví, dospělo na základě výsledků konzultačního procesu o konkrétních otázkách ke třem nejpravděpodobnějším možnostem řešení. Je zde zahrnut rozbor dopadů každé možnosti a každého opatření v rámci jednotlivých možností. S cílem usnadnit celkové posouzení souvisejících rizik a přínosů byl uplatněn analytický přístup. Součástí posouzení dopadů jsou proto tabulky, v nichž jsou v několika větách shrnuty hlavní důsledky možných kombinací zvažovaných opatření.

Vymezení problému

Od přijetí směrnice v roce 1994 došlo na trhu k podstatným změnám, mezi něž patří nabídka nových produktů, na které se nevztahují právní předpisy v oblasti timeshare. Tyto produkty jsou uváděny na trh podobně jako timeshare a vykazují podobnost i z ekonomického hlediska v tom smyslu, že podstatná část ceny se platí předem a poté následují platby spojené s pozdějším využíváním rekreačního ubytování (samostatně nebo v kombinaci s dopravou). Neexistence pravidel pro tyto produkty vytváří značné problémy pro spotřebitele a podniky, které si počínají poctivě, což dokládá množství stížností podaných u evropských spotřebitelských center, spotřebitelských organizací a jiných veřejných orgánů.

Z ekonomického hlediska lze timeshare a podobné produkty popsat jako kombinaci opakovaného pronájmu nemovitosti a služeb (např. údržba nemovitosti). Smlouvy se obvykle týkají opakovaných pobytů v rekreačních ubytovacích zařízeních. Míra, do jaké je upřesněno místo ubytování nebo období jeho využívání, bývá různá. Kluby poskytující slevy na dovolenou pro své členy mohou zahrnovat rovněž dopravu, přičemž doprava může být též součástí služeb poskytovaných v rámci výměn.

Spotřebitelům vznikají na základě smlouvy podstatné finanční závazky, které představuje počáteční paušální poplatek a následné roční platby (jejichž výše závisí na druhu nabízeného ubytování, sezoně a druhu služeb) po celou dobu trvání smlouvy. V případě dlouhodobých rekreačních produktů, jako např. členství v klubech poskytujících slevy na dovolenou pro své členy, může být vstupní poplatek nižší než cena timeshare nebo podobných produktů, avšak platby za každý pobyt mohou být vyšší než roční správní poplatky, které hradí majitelé timeshare.

Pokud se spotřebitel stane členem systému výměn, vzniknou mu náklady ve formě ročních členských poplatků nebo poplatků souvisejících s každou uskutečněnou výměnou.

Smlouvy o dalším prodeji obvykle zahrnují jednorázový poplatek pokrývající například náklady spojené s uvedením na trh a správní poplatky za další prodej, které musí spotřebitel často uhradit předem.

Do uvedených transakcí je často zapojeno více subjektů (viz příloha II posouzení dopadů), např. developerská společnost zajišťující výstavbu rekreačního střediska využívaného v rámci timeshare, společnost uvádějící produkty na trh, správce vlastnícího rekreační zařízení nebo společnost spravující dané zařízení. Výměnu týdnů v systému timeshare řídí příslušná společnost a možnost výměny je podmíněna členstvím ve výměnném klubu, které je často uváděno na trh a prodáváno ve spojení s timeshare. Přeje-li si spotřebitel prodat svůj timeshare, může uzavřít smlouvu s agentem zprostředkujícím další prodej, přičemž samotná prodejní smlouva se uzavírá mezi prodávajícím spotřebitelem a jiným spotřebitelem.

Timeshare a podobné produkty a rovněž dlouhodobé rekreační produkty mají většinou přeshraniční povahu, neboť k jejich uvádění na trh a k uzavření smlouvy dochází často v jiné zemi, než je domovská země spotřebitele, popřípadě v jiné zemi, než kde se daná nemovitost nachází. V případě dalšího prodeje může spotřebitele v jeho domovské zemi kontaktovat agent, který další prodej zprostředkovává, zatímco zařízení, s nímž je timeshare, který je předmětem prodeje, spojen, se může nacházet ve třetí zemi. Výměnné systémy nabízí možnost ubytování po celém světě a jsou do nich proto zapojeny společnosti, nemovitosti a služby v mnoha různých zemích.

Z právního hlediska bývají smlouvy obvykle složité. Ze stížností spotřebitelů je zřejmé, že rozdělení odpovědnosti mezi jednotlivé smluvní strany není kupujícímu vždy jasné. Typickým příkladem jsou služby přislíbené při prodejních prezentacích, které nejsou vždy k dispozici. V mnoha případech rekreační středisko nebo společnost pověřená správou argumentují, že mezi těmito dvěma společnostmi neexistuje žádné spojení, a proto nenesou odpovědnost za sliby učiněné při prodejní prezentaci. Ačkoli to může být pravda, z údajů ve stížnostech vyplývá, že spotřebitel to tak vždy nemusí chápat, jelikož vnímá osobu, která daný produkt prodává, jako osobu zastupující příslušné středisko.

Možná řešení

Posouzení dopadů se zaměřilo na analýzu dopadů tří hlavních možností:

1. Žádné opatření

2. Vertikální revize směrnice (zahrnující několik dílčích možností)

3. Nelegislativní opatření (zahrnující tři dílčí možnosti)

Očekávané dopady

Výsledky posouzení ukazují, že řešení spočívající v zachování současného stavu (možnost 1) by mělo negativní dopady na většinu zúčastněných stran a že jen málo z nich by mělo ze zachování směrnice ve stávající podobě prospěch. Totéž platí pro případ nelegislativního opatření (možnost 3), které by nevedlo k vyřešení nejproblematičtějších otázek vymezených v průběhu revize.

Posouzení dopadů vertikální revize směrnice (možnost 2) naproti tomu ukazuje, že tato možnost by zajistila lepší tržní výsledky pro většinu zúčastněných stran. Jedná se o tyto hlavní očekávané dopady:

Hospodářské dopady

Dopady na spotřebitele

Spotřebitelé při koupi těchto produktů získají určitá práva a ochranu.

- Pravděpodobné posílení důvěry spotřebitelů, neboť nyní budou spotřebitelé kupující tyto produkty chráněni prostřednictvím lhůty na rozmyšlenou a získají další práva.

- Spotřebitelé se budou s menší pravděpodobností setkávat s nepoctivými podnikateli a podvody, neboť tyto prvky by měly být vytlačeny z trhu v důsledku rozšíření oblasti působnosti předpisů.

- Zvýšená ochrana spotřebitelů, kterým nyní budou poskytovány lepší informace týkající se smlouvy.

- Jasnější a transparentnější práva pro spotřebitele v celé EU.

Dopady na podniky

- Jednotná délka lhůty na rozmyšlenou v celé EU přispěje ke zvýšení právní jistoty.

- Snížení nákladů na právní poradenství.

- Snadnější provádění přeshraničních transakcí díky odstranění nejednotností vyplývajících z rozdílné délky lhůt na rozmyšlenou.

- Lepší image produktů a větší důvěra spotřebitelů by měly podpořit prodej v daném odvětví.

- Aktualizované požadavky týkající se jazyka zjednoduší smluvní závazky podniků vůči spotřebiteli.

- Díky rozšíření oblasti působnosti na tyto produkty by měli být z trhu vytlačeni nepoctiví obchodníci.

- Zamezí se nekalé soutěži proti poctivým podnikům působícím v odvětví timeshare, jelikož právní předpisy se nyní budou vztahovat i na prodejce nových produktů.

- Malé a střední podniky by měly mít z celkově lepšího fungování trhu stejný prospěch jako větší provozovatelé.

- Není pravděpodobné, že by došlo ke vzniku neúměrných správních nákladů. Z tržních údajů vyplývá, že seriózní a poctivé podniky již nyní poskytují přehledné a jasné informace, často nad rámec požadavků směrnice. Odhaduje se, že dodatečné správní náklady spojené s upřednostňovanou možností řešení (možnost 2) by měly činit 202 541 EUR v porovnání s 279 794 EUR na základě současné směrnice.

Dopady na investiční toky a konkurenceschopnost

- Vzhledem k očekávanému zlepšení situace na trhu díky regulaci těchto produktů se EU stane přitažlivějším místem pro investice jak evropských, tak mezinárodních společností. Důkazem toho jsou vyšší investice do timeshare, jež byly v posledních letech zaznamenány zejména v USA, na Středním východě a v Asii.

Sociální dopady

- Vyšší poptávka po pracovní síle a s tím související vytváření pracovních míst v regionech, ve kterých působí timesharingové společnosti, v důsledku rozvoje trhu s produkty timeshare.

- Diverzifikace lidských zdrojů v odvětví cestovního ruchu a vznik poptávky po různých znalostech souvisejících s cestovním ruchem.

- Menší újmy pro spotřebitele na trhu s produkty timeshare, neboť revidované právní předpisy omezí rozsah trestné činnosti a podvodů v daném odvětví.

Dopad na životní prostředí

- Předpokládáme-li, že lepší regulační prostředí v odvětví timeshare vytvoří podmínky pro rozvoj trhu s těmito produkty (především ve smyslu výše uvedených hospodářských argumentů), lze logicky očekávat rozmach stávajících rekreačních středisek využívaných v rámci timeshare a vznik nových s cílem uspokojit poptávku spotřebitelů. To by mohlo mít jisté dopady na životní prostředí. Podle názoru odborníků je však vývoj v odvětví timeshare v souladu s přísnými normami v oblasti životního prostředí stanovenými v evropských a vnitrostátních právních předpisech.

- Neočekává se proto, že návrh na revizi směrnice by měl mít negativní dopady na životní prostředí.

Porovnání možných variant

Možné varianty Cíl | Možnost 1: Žádné opatření | Možnost 2: Vertikální revize směrnice 94/47/ES | Možnost 3: Nelegislativní opatření |

OBECNÉ CÍLE | Zvýšit důvěru spotřebitelů a podniků na vnitřním trhu díky vysoké společné úrovni ochrany spotřebitele, odstranění překážek vnitřního trhu a zjednodušení právní úpravy prostřednictvím uplatňování zásad jejího zlepšování | Tato možnost nezaručuje žádný pokrok, neboť spotřebitelé by ani nadále neměli zajištěnou ochranu při koupi produktů nespadajících do oblasti působnosti směrnice; podniky by byly i nadále vystaveny nekalé soutěži ze strany nepoctivých obchodníků; vnitřní trh by zůstal nejednotný v důsledku přetrvávání rozdílných vnitrostátních úprav (např. pokud jde o lhůtu na rozmyšlenou) | Důvěra spotřebitelů by se pravděpodobně zvýšila díky rozšíření ustanovení týkajících se ochrany spotřebitele na nové produkty; zamezení nekalé soutěži by přineslo prospěch podnikům, přičemž by jim v důsledku navrhované právní úpravy nevznikly nepřiměřené právní nebo správní náklady; došlo by k odstranění překážek vnitřního trhu díky přijetí plně harmonizované lhůty na rozmyšlenou v délce 14 dnů v celé EU. Zjednodušení by bylo dosaženo prostřednictvím menších požadavků na jazyk a jasného a aktualizovaného seznamu požadavků týkajících se smluv a informací, které je třeba poskytnout před uzavřením smlouvy. Lepší uplatňování právních předpisů by bylo zajištěno zařazením příslušných ustanovení do nové směrnice. | Potvrdilo se, že samoregulace v tomto odvětví má jistý vliv na omezení některých obchodních praktik, avšak nemůže zaplnit mezery v právní úpravě; totéž by platilo v případě možnosti lepšího uplatňování stávajících právních předpisů týkajících se ochrany spotřebitele; kampaně zaměřené na informování spotřebitele by mohly mít pozitivní účinky, avšak nevedly by ke zvýšení důvěry spotřebitelů ani k vyřešení problému nedostatečné regulace u produktů, které se na trhu objevily po přijetí směrnice. |

ZVLÁŠTNÍ CÍLE | 1. Rozšíření ochrany spotřebitele v případě koupě timeshare na podobné produkty a ostatní dlouhodobé rekreační produkty, jakož i na další prodej a systémy výměn | Žádný pokrok vedoucí ke splnění tohoto cíle. | Možnost 2, která zahrnuje rozšíření oblasti působnosti právních předpisů na tyto produkty, je jednou ze tří posuzovaných možností, jejichž prostřednictvím lze tohoto cíle dosáhnout. | Díky lepšímu uplatňování stávajících právních předpisů by se zamezilo některým podvodným činnostem; jisté výsledky by rovněž mohla přinést samoregulace; spotřebitelům by však stále nebyla poskytována žádná právní ochrana při koupi uvedených produktů. |

3. V případě potřeby plná harmonizace ustanovení o ochraně spotřebitele souvisejících s timeshare a podobnými produkty, kluby poskytující slevy na dovolenou pro své členy a smlouvami o dalším prodeji a výměně v celé EU (např. požadavky na informace) | V tomto stadiu žádný pokrok vedoucí ke splnění tohoto cíle. | Možnost 2 zahrnuje plnou harmonizaci požadavků na informace poskytované spotřebitelům, odstranění rozdílů mezi členskými státy, snížení nákladů na právní poradenství a zvýšení právní jistoty. | Žádný pokrok vedoucí ke splnění tohoto cíle. |

OPERAČNÍ CÍLE | 1. Umožnit rozvoj podniků v odvětví timeshare v celé EU prostřednictvím jejich ochrany před nekalou soutěží a odstranění překážek přeshraničního obchodu | Žádný pokrok vedoucí ke splnění tohoto cíle. | Možnost 2 vede k určitému pokroku při odstraňování překážek přeshraničního obchodu; navíc se očekává, že povede k podstatně lepším výsledkům podniků, které již nebudou vystaveny nekalé soutěži ze strany obchodníků, na něž se nevztahuje právní úprava. Toho lze dosáhnout bez vysokých právních nebo správních nákladů. | Žádný pokrok vedoucí ke splnění tohoto cíle. |

2. Zajistit účinné uplatňování právních předpisů | Žádný pokrok vedoucí ke splnění tohoto cíle. | Možnost 2 vede ke splnění tohoto cíle, jelikož součástí předlohy návrhu jsou zvláštní ustanovení týkající se uplatňování právních předpisů ze strany členských států. | Možnost 3 by mohla vést k určitému pokroku při dosahování tohoto cíle, avšak neřešila by ostatní zjištěné problémy. |

3. Umožnit spotřebitelům, aby se rozhodovali na základě informací | Žádný pokrok vedoucí ke splnění tohoto cíle. | Možnost 2 vede ke splnění tohoto cíle prostřednictvím zahrnutí jasného a aktualizovaného seznamu požadavků na informace, které mají být spotřebitelům poskytovány. | Možnost 3 by mohla vést ke značnému pokroku při dosahování tohoto cíle, avšak neřešila by ostatní zjištěné problémy. |

Správní náklady

V souladu s pokyny Komise se toto posouzení dopadů podrobně zabývalo správními náklady, které by vznikly v důsledku tří zvažovaných možností.

V porovnání s výší správních nákladů podle současné směrnice (279,794 EUR) představují čisté dodatečné náklady vyplývající z návrhu Komise na revizi směrnice částku 202,541 EUR.

Tuto částku lze na evropské úrovni považovat za velmi nízkou vzhledem k výhodám, které tato regulační možnost přinese. Pokud jde o náklady pro podniky, neměla by být tato opatření vzhledem k rozsahu problému příliš nákladná ani nepřiměřená.

Více podrobností o těchto odhadovaných částkách a způsobu jejich výpočtu je uvedeno v příloze I posouzení dopadů.

Závěr

Možnost 2 představuje nejpříznivější poměr mezi výhodami a nevýhodami, a proto je navržena jako optimální řešení pro revizi dané směrnice.

Uplatněním možnosti 2 se rozšíří ustanovení směrnice týkající se ochrany spotřebitele na nové a problematické oblasti produktů, mezi něž patří prázdninové kluby poskytující slevy na dovolenou pro své členy, produkty podobné timeshare, další prodej a výměna, aniž by z toho pro podniky vyplývaly přílišné závazky. Podle tohoto návrhu se spotřebitelům poskytují zákonná práva (např. lhůta k odstoupení) a ochrana při koupi těchto produktů, což by mělo vést k posílení jejich důvěry. Důvěru na trhu je též možné zvýšit prostřednictvím tlaku na nepoctivé podnikatele, aby provozovali svou činnost v mezích zákona, nechtějí-li být vystaveni právním sankcím. Plně harmonizovaná lhůta k odstoupení v délce 14 dnů také poskytne spotřebitelům jistotu a přispěje k vytvoření jednoduššího právního prostředí pro činnost podniků.

Díky nové směrnici se vytvoří rovné podmínky pro podnikání. Zatímco provozovatelé v odvětví timeshare jsou v současné době povinni řídit se ustanoveními směrnice, na podniky prodávající jiné dlouhodobé rekreační produkty, jako např. členství v klubech poskytujících slevy na dovolenou pro své členy, které působí ve stejném odvětví, zaměřují se na stejné spotřebitele a nabízejí produkty, které lze považovat za alternativní produkty k timeshare, se závazky stanovené ve směrnici nevztahují. Této skutečnosti lze alespoň částečně připsat pokles zaznamenaný v posledních letech v evropském odvětví timeshare. Cílem nové směrnice je napravit tuto situaci tak, že se zamezí nekalé soutěži a nepoctiví obchodníci budou vytlačení z trhu. Těchto cílů by mohlo být dosaženo bez vzniku závažných nebo nepřiměřených správních nákladů, k němuž by došlo, pokud by se zavedly například požadavky na vydávání živnostenských oprávnění.