Členské státy i Komise očekávají, že celková inflace zůstane stabilní a pod referenční hodnotou 2 %. Podle plánů by měla celková inflace v eurozóně dosáhnout v roce 2017 1,5 % a v roce 2018 1,4 %. To je v zásadě beze změny ve srovnání s předpoklady uvedenými v programech stability a rovněž prognóza Komise počítá pro eurozónu se stejnou mírou inflace. Pouze v Estonsku, Lotyšsku a Litvě se očekává, že inflace překročí 2 %.

Členské státy a Komise od jara podstatně zrevidovaly projekce růstu směrem nahoru. Podle makroekonomických předpokladů obsažených v návrzích rozpočtových plánů se nyní očekává, že úhrnný reálný HDP v eurozóně (bez Řecka) vzroste v roce 2017 o 2,2 % a v roce 2018 o 2,0 %. Tato hodnota je podstatně vyšší, než byla prognóza růstu pro tyto roky, z níž vycházely nejnovější programy stability (viz tabulka 1), která uváděla pro oba roky 1,7 %. Prognóza Komise z podzimu 2017 předpokládá v eurozóně podobně vysokou míru růstu, tj. 2,2 % v roce 2017 a 2,1 % v roce 2018. Celkově se zdá, že se ekonomické předpoklady obsažené v návrzích rozpočtových plánů velmi blíží prognóze Komise (viz příloha IV tabulka 1). To může rovněž souviset se skutečností, že všechny členské státy, s výjimkou Německa a Belgie, splňují požadavek nařízení (EU) č. 473/2013, aby návrh rozpočtu, a implicitně i návrh rozpočtového plánu, vycházel z makroekonomických prognóz schválených nebo vypracovaných nezávislým subjektem.

9.Celkově přetrvávají velké rozdíly v situacích členských států z hlediska jejich střednědobých rozpočtových cílů. Podle prognózy Komise šest členských států eurozóny v roce 2017 svého střednědobého rozpočtového cíle dosáhne (Litva) nebo jej překročí (Kypr, Německo, Lucembursko, Malta, Nizozemsko). U všech se předpokládá, že tomu bude stejně i v roce 2018, přičemž některé z nich by měly využít část svého fiskálního prostoru. Také Německo by mělo podle svého návrhu rozpočtového plánu nezměněné politiky využít část svého fiskálního prostoru. Očekává se, že v roce 2018 dosáhne svého střednědobého rozpočtového cíle Irsko a Slovensko by mělo učinit výrazný pokrok k jeho dosažení. Zároveň u některých členských států, které jsou stále daleko od dosažení svých střednědobých rozpočtových cílů, prognóza Komise nepředpokládá žádné významné zlepšení (Španělsko, Itálie, Portugalsko a Slovinsko), nebo dokonce předpokládá zhoršení strukturálního salda (Belgie a Francie). Kromě Slovinska se zároveň jedná o členské státy s nejvyšší mírou zadlužení.

5.Pokud jde o složení fiskální korekce, členské státy počítají s mírným poklesem cyklicky očištěného podílu výdajů. Tento vývoj je důsledkem klesajících úrokových nákladů (–0,1 % HDP), jakož i růstu primárních výdajů, jehož tempo je o něco pomalejší než potenciální růst. Neočekávané zisky plynoucí z nižších úrokových nákladů by měly být použity k rychlejšímu snižování dluhu. Veřejné investice by se po stabilním poklesu v letech 2010 až 2016 měly v roce 2018 mírně zvýšit. Očekává se, že poměr příjmů k HDP klesne v důsledku opatření snižujících příjmy (–0,1 % HDP), jakož i výpadkům příjmů ve výši –0,2 % HDP.

3.Plnění návrhů rozpočtových plánů by snížilo míru zadlužení eurozóny z 88 % HDP v roce 2017 na něco málo přes 86 % v roce 2018, a to díky cyklickému rozmachu a pokračujícím nízkým úrokovým sazbám. Podle prognózy Komise se prima facie neočekává, že by Belgie a Itálie v roce 2017 nebo v roce 2018 splnily doporučené hodnoty pro snižování dluhu. To je také případ Francie, na kterou by se v případě včasného a udržitelného odstranění jejího nadměrného schodku od roku 2018 vztahovalo přechodné pravidlo pro zadlužení.

Tabulka 1: Přehled souhrnných hospodářských a rozpočtových ukazatelů (EZ-18) na období 2017-2018

Zdroj: Programy stability z roku 2017, návrhy rozpočtových plánů na rok 2018, prognóza Evropské komise z podzimu 2017.

Fiskální výhled podle plánů a prognózy Komise

Očekává se, že souhrnný celkový schodek vládního sektoru bude v důsledku zlepšování cyklických podmínek nadále vykazovat sestupný trend. Podle prognózy Komise se schodek eurozóny z 1,6 % HDP v roce 2016 sníží v roce 2017 na 1,1 %. Návrhy rozpočtových plánů očekávají v roce 2017 jen nepatrně vyšší výsledný schodek ve výši 1,2 %, což je o 0,15 procentního bodu lepší než cíl programů stability, které členské státy předložily na jaře 2017, kdy předpoklady růstu byly nicméně výrazně méně dynamické. Závažná úprava cílového schodku v roce 2017 směrem nahoru ve srovnání s programem stability se vyskytuje pouze v případě Slovenska. V roce 2018 by provádění plánů členských států mělo za následek celkový schodek vládního sektoru v eurozóně ve výši 0,9 % HDP. I přes lepší výsledek pro rok 2017, než se očekávalo, a výraznou úpravu předpokládaného růstu směrem nahoru pro rok 2018, to potvrzuje souhrnný celkový schodek vládního sektoru uvedený v programech stability z jara 2017. Implicitně to znamená, že strukturální korekce byla ve srovnání s nejnovějšími programy stability mírně upravena směrem dolů (viz níže). I když existují rozdíly mezi plány a prognózou Komise u jednotlivých členských států (viz příloha IV tabulka 2), souhrnný schodek pro rok 2018 uvedený v prognóze Komise je s plány plně v souladu.

Sedm z 18 členských států plánuje v roce 2018 přebytek celkového salda. Z členských států hospodařících se schodkem plánují zvýšení celkového schodku pouze Lotyšsko a Finsko. Žádný členský stát v roce 2018 neplánuje schodek vyšší, než je referenční hodnota 3 % HDP. Francie plánuje dosáhnout nápravy svého nadměrného schodku v roce 2017, jak doporučila Rada, a Španělsko tak hodlá učinit v souladu se lhůtou do roku 2018. Slovensko, Itálie, Belgie a Francie plánují podstatně vyšší schodky, než jaké jsou uvedeny v jejich programech stability.

Celkové primární saldo eurozóny, získané odečtením úrokových nákladů od celkového salda, je v přebytku. Plánuje se další zlepšení z 0,8 % HDP v roce 2017 na 0,9 % HDP v roce 2018. Francie, Lotyšsko a Finsko jsou jediné členské státy eurozóny, které v roce 2018 plánují primární schodek.

V rozpočtových plánech ani v prognóze se téměř neobjevuje fiskální korekce na období 2017–2018, měřeno změnou souhrnného strukturálního salda. Celkově prognóza Komise očekává, že strukturální saldo eurozóny zůstane v roce 2017 stabilní. (Přepočtené) rozpočtové plány očekávají v roce 2017 nepatrné strukturální zlepšení, což je v souladu s programy stability. Podle návrhů rozpočtových plánů se má v roce 2018 strukturální saldo v eurozóně mírně zhoršit (o 0,1 % HDP), zatímco nejnovější programy stability ještě počítaly se zlepšením souhrnného strukturálního salda o 0,2 % HDP (viz příloha IV tabulka 3). Komise také počítá pro eurozónu v roce 2018 se zhoršením o 0,1 procentního bodu, podobně jako plány. Za tím se však skrývají značné rozdíly v návrzích rozpočtových plánů jednotlivých členských států. Komise zejména předpokládá podstatně nižší strukturální korekci v Belgii, ve Španělsku, Francii, v Litvě, Portugalsku a ve Slovinsku (viz níže). V eurozóně jako celku je to kompenzováno stabilním strukturálním saldem v Německu, které by se mělo podle návrhu rozpočtového plánu Německa zvýšit o 0,5 %.

Celkově přetrvávají velké rozdíly v situacích členských států z hlediska jejich střednědobých rozpočtových cílů (viz příloha IV graf 5). Podle prognózy Komise šest členských států eurozóny v roce 2017 svého střednědobého rozpočtového cíle dosáhne (Litva) nebo jej překročí (Kypr, Německo, Lucembursko, Malta, Nizozemsko). U všech se předpokládá, že tomu bude stejně i v roce 2018, přičemž některé z těch, které jej překročí, by měly využít část svého fiskálního prostoru. Část svého fiskálního prostoru by mělo podle svého návrhu rozpočtového plánu nezměněné politiky využít také Německo. Z členských států, které ještě nedosáhly svého střednědobého rozpočtového cíle, by jej mělo Irsko dosáhnout v roce 2018 a Slovensko by mělo učinit výrazný pokrok k jeho dosažení. Na druhé straně, u některých členských států, které jsou stále daleko od dosažení svých střednědobých rozpočtových cílů, Komise v současné době neočekává téměř žádné zlepšení (Španělsko, Itálie, Portugalsko a Slovinsko), či dokonce očekává zhoršení (Belgie a Francie). Kromě Slovinska se zároveň jedná o členské státy s nejvyšší mírou zadlužení (viz níže). (Přepočtené) návrhy rozpočtových plánů počítají u těchto členských států s větší korekcí ve srovnání s prognózou, a to od 0,0 % p.b. HDP v případě Francie až po 0,5 % HDP v případě Slovinska. A konečně rovněž Estonsko, Rakousko, Finsko a Lotyšsko by se měly poněkud vzdálit svým střednědobým rozpočtovým cílům, i když nepřekročí úroveň 1 p.b. HDP.

Ve srovnání se strukturálním saldem je diskreční fiskální úsilí (DFE), vypočtené na základě prognózy Komise, v roce 2017 a 2018 o něco expanzivnější. DFE se pojmově blíží k referenční hodnotě pro výdaje fiskálního rámce EU, přičemž udává souhrn plánovaných opatření na straně příjmů a vývoje primárních výdajů ve vztahu k (střednědobé) potenciální míře růstu. DFE vypočítané na základě prognózy poukazuje na expanzi ve výši téměř 0,4 % HDP, které bude dosaženo v roce 2017. Je tomu tak zejména v důsledku růstu primárních výdajů vyšších než střednědobý potenciální růst, zatímco diskreční opatření na straně příjmů jsou v roce 2017 neutrální. Rozdíl oproti změně strukturálního salda částečně vysvětluje skutečnost, že příjmy z úroků nejsou v DFE zohledněny. DFE vypočítané na základě plánů na rok 2018 potvrzuje údaj o strukturálním saldu, což poukazuje na téměř neutrální souhrnné záměry fiskální politiky v politických plánech. Růst primárních výdajů v eurozóně je plánován jako mírně vyšší než střednědobý potenciální růst, zatímco diskreční opatření na straně příjmů jsou pouze mírně expanzivní (viz níže). DFE, vypočítané na základě prognózy Komise, činí 0,25 % HDP, což ukazuje na poněkud expanzivnější orientaci fiskální politiky v roce 2018 (viz příloha IV, tabulka 4).

Očekává se, že veřejný dluh bude i nadále klesat díky cyklickému vzestupu a pokračujícím nízkým úrokovým sazbám. Očekává se, že celkový veřejný dluh v eurozóně, který dosáhl vrcholu v roce 2014 na úrovni téměř 93 % HDP, se sníží z 89,6 % HDP v roce 2016 na méně než 88 % HDP v roce 2017, a to jak na základě prognózy Komise, jakož i na základě plánů členských států. Souhrnné plány mají za následek další snížení dluhu na úroveň mírně nad 86 % HDP v roce 2018. Pokles v roce 2018 vyplývá z efektu sněhové koule vedoucího ke snížení dluhu a primárního přebytku, zatímco plánovaná vnitřní dynamika dluhu vede k pohybu opačným směrem. Podle prognózy Komise se očekává, že pokles míry zadlužení bude mírně vyšší.

Všechny členské státy s výjimkou Francie plánují v letech 2017–2018 snížit poměr dluhu k HDP (viz příloha IV, tabulka 6). V případě Francie se očekává, že se dluh stabilizuje těsně pod 97 % HDP. Všechny členské státy budou těžit z pozitivního efektu sněhové koule a snížení rovněž přinesou plánované primární přebytky ve většině členských států (viz příloha IV, tabulka č. 6). Obecně platí, že rozdíly ve vývoji zadlužení na rok 2018 mezi prognózou Komise a návrhy rozpočtových plánů jsou poměrně omezené, s výjimkou Kypru a Slovinska, kde jsou optimističtější plány, a Německa, kde je optimističtější prognóza Komise. Itálie a Portugalsko zůstávají členskými státy s nejvyšší úrovní veřejného dluhu nad 120 % HDP, zatímco v Belgii, na Kypru, ve Francii a Španělsku se dluh pohybuje okolo 100 % HDP. Na deset členských států eurozóny, které předložily návrhy rozpočtových plánů, se vztahuje doporučená hodnota pro snižování dluhu. Podle prognózy Komise se v případě Belgie a Itálie prima facie nepředpokládá, že v roce 2018 tuto hodnotu dodrží. To je také případ Francie, na kterou by se v případě včasného a udržitelného odstranění nadměrného schodku začalo počínaje rokem 2018 vztahovat přechodné pravidlo pro zadlužení.

Složení fiskální korekce

Členské státy předpokládají mírný pokles cyklicky očištěného podílu výdajů, který bude plně kompenzován podobným poklesem poměru příjmů k HDP. Podle plánů by se měl cyklicky očištěný podíl výdajů snížit o 0,25 procentního bodu, k čemuž přispějí klesající úrokové náklady, jakož i růst primárních výdajů, který bude o něco pomalejší než potenciální růst. Pro srovnání, v prognóze Komise se očekává o něco dynamičtější vývoj primárních výdajů, jehož výsledkem bude stabilní poměr výdajů očištěný od cyklických vlivů. Podle plánů členských států by měly výdaje na sociální platby a kompenzace pro zaměstnance růst pomaleji než nominální HDP, což přispěje k poklesu poměru výdajů (viz graf 8 v příloze IV). Na druhé straně by se v roce 2018 měly po plynulém poklesu v letech 2010 až 2016 mírně zvýšit veřejné investice. Prognóza Komise potvrzuje toto mírné vyvážení veřejných výdajů. Náklady na úroky, a to jak v rámci plánů, tak i v prognóze Komise, klesnou v roce 2018 o 0,1 p.b. na 1,9 % HDP. V roce 2012, na vrcholu dluhové krize, činily úrokové náklady 3,0 % HDP. Všechny členské státy, s výjimkou Kypru, předpokládají další pokles implicitní sazby úroků z nesplaceného dluhu. Implicitní úroková sazba, z níž vycházejí NRP, se v průměru sníží z 2,25 % v roce 2017 na 2,15 % v roce 2018 a podobná je i prognóza Komise.

Poměr příjmů k HDP by se měl v důsledku opatření ke snížení příjmů, jakož i výpadků příjmů snížit. Celkový dopad ohlášených opatření na straně příjmů na zvýšení schodku se podle plánů pohybuje na úrovni 0,1 % HDP, přičemž i členské státy očekávají výpadek příjmů na úrovni 0,2 % HDP ve srovnání s tím, co by se dalo očekávat na základě vyhlídek nominálního růstu (viz tabulka 8 v příloze IV). K poklesu poměru příjmů k HDP dochází zejména v důsledku poklesu sociálních příspěvků a snížení nedaňových příjmů. Podle plánů se jak výška přímých daní, tak i nepřímých daní, vyjádřená jako podíl na HDP, nemění. Komise v prognóze předpokládá podobný dopad opatření na straně příjmů a výpadků příjmů.

Posouzení orientace fiskální politiky v eurozóně

Celkově lze říci, že orientace fiskální politiky v eurozóně má zůstat v letech 2017–2018 obecně neutrální. Po významné fiskální konsolidaci v letech 2011 až 2013 se souhrnné záměry fiskální politiky staly v dalších letech obecně neutrální. Odhaduje se, že tomu tak bude i v roce 2017. Souhrn NRP členských států i prognóza Komise poukazují na to, že i záměry fiskální politiky, měřeno změnou strukturálního salda, budou i v roce 2018 obecně neutrální, přičemž dojde pouze k nevýznamnému zhoršení strukturálního salda. Vývoj strukturálního primárního salda poukazuje na mírně expanzivnější záměry fiskální politiky v roce 2018 (viz tabulka 4 v příloze IV), protože nezahrnuje neustálý pokles úrokových nákladů. To je rovněž potvrzeno diskrečním fiskálním úsilím (viz výše) počítaným na základě prognózy Komise (viz příloha IV, tabulka 4).