Tyto certifikáty by měly obsahovat pouze nezbytné osobní údaje. Vzhledem k tomu, že uváděné osobní údaje zahrnují citlivé lékařské údaje, měla by se zajistit vysoká úroveň ochrany údajů a dodržování zásad minimalizace údajů. Rámec „digitálního zeleného certifikátu“ by především neměl vyžadovat, aby byla zřízena a udržována databáze na úrovni EU, nýbrž by měl umožnit decentralizované ověřování digitálně podepsaných interoperabilních certifikátů.

Rámec „digitálního zeleného certifikátu“, který má být vytvořen, by měl stanovit formát a obsah certifikátů o očkování, testování a uzdravení v kontextu onemocnění COVID-19. Komise rovněž navrhuje, že by rámec „digitálního zeleného certifikátu“ měl zajistit vydávání těchto certifikátů v interoperabilním formátu a jejich spolehlivé ověřování při předložení držitelem v jiných členských státech, čímž by se usnadnil volný pohyb v EU.

Dále by se mělo vyjasnit, že účelem certifikátů zahrnutých v „digitálním zeleném certifikátu“ je usnadnit výkon práv na volný pohyb. Držení „digitálního zeleného certifikátu“, zejména certifikátu o očkování, by však nemělo být podmínkou výkonu práv na volný pohyb. Osoby, které nejsou očkovány – například z lékařských důvodů, protože nejsou součástí cílové skupiny, které se očkovací látka v současné době doporučuje (například děti), nebo protože ještě neměly příležitost se očkovat nebo se rozhodly, že se očkovat nenechají –, musí mít možnost nadále uplatňovat své základní právo na volný pohyb, v případě potřeby s výhradou omezení, jako je povinné testování a karanténa / domácí izolace. Toto nařízení zejména nelze vykládat tak, že zakládá povinnost nechat se očkovat nebo právo na očkování.

Na základě dosud vykonané technické práce navrhuje Komise zřídit celounijní rámec pro vydávání, ověřování a uznávání certifikátů o očkování v rámci EU jako součásti „digitálního zeleného certifikátu“. Tento rámec by měl zároveň zahrnovat i další certifikáty vydané během pandemie COVID-19, konkrétně potvrzení o negativním výsledku testu na infekci SARS-CoV-2, jakož i potvrzení, že se držitel z infekce virem SARS-CoV-2 uzdravil. Tohoto interoperabilního rámce tak budou moci využít i osoby, které nejsou očkovány nebo dosud neměly možnost se naočkovat, čímž se usnadní jejich volný pohyb. Například děti v současné době nemohou být proti onemocnění COVID-19 očkovány, ale měly by mít možnost získat certifikát o testu nebo o uzdravení (které by jejich jménem mohli obdržet jejich rodiče).

Podle bodu 17 doporučení Rady (EU) 2020/1475 by členské státy mohly vyžadovat, aby osoby cestující z rizikových oblastí podstoupily karanténu / domácí izolaci a/nebo podstoupily test na infekci SARS-CoV-2 před příjezdem a/nebo po příjezdu. Na osoby cestující z oblastí označených jako „tmavě červené“ by se podle bodu 17 doporučení Rady mohla vztahovat posílená opatření v oblasti veřejného zdraví.

Po překonání pandemie COVID-19 by měla být pozastavena ustanovení navrhovaného nařízení týkající se vydávání certifikátů o očkování, testu nebo uzdravení, jakož i rámce pro důvěryhodnost, neboť od tohoto okamžiku nebude opodstatněné požadovat, aby občané při výkonu svého práva na volný pohyb předkládali zdravotní dokumenty. Zároveň však platí, že by jejich používání mělo být obnoveno, pokud WHO vyhlásí další pandemii způsobenou propuknutím nákazy virem SARS-CoV2, jeho variantou nebo podobnými infekčními nemocemi s epidemickým potenciálem.

Návrh omezuje zpracování osobních údajů na nezbytné minimum tím, že zahrnuje do certifikátů, které se mají vydávat, pouze omezený soubor osobních údajů. Stanoví totiž, že údaje získané při ověřování certifikátů by neměly být uchovávány, a zřizuje rámec, který nevyžaduje vytvoření a vedení ústřední databáze.

Přijímání jednostranných nebo nekoordinovaných opatření v oblasti certifikátů o očkování, testování a uzdravení v kontextu onemocnění COVID-19 by pravděpodobně vedlo k nejednotným a roztříštěným omezením volného pohybu, čímž by vznikla pro občany EU nejistota při výkonu jejich práv EU.

Absence opatření na úrovni EU by pravděpodobně vedla k tomu, že by členské státy zavedly různé systémy, v důsledku čehož by občané měli při výkonu svých práv na volný pohyb problémy s uznáváním svých dokumentů v jiných členských státech. Zejména je nezbytné se dohodnout na technických normách, které se použijí k zajištění interoperability, zabezpečení a ověřitelnosti vydávaných certifikátů.

Tento návrh zohledňuje probíhající úsilí na mezinárodní úrovni (například pod záštitou specializovaných agentur Organizace spojených národů včetně Světové zdravotnické organizace (WHO)) o stanovení specifikací a pokynů pro používání digitálních technologií pro dokumentování stavu očkování. Třetí země by měly být vybízeny k tomu, aby „digitální zelený certifikát“ uznávaly při rušení omezení cest, které nejsou nezbytně nutné.

Jeden rok poté, co WHO prohlásí, že pandemie COVID-19 skončila, Komise vypracuje zprávu o uplatňování tohoto nařízení.

Při počáteční podpoře nejnaléhavějších opatření této iniciativy použije Komise finanční prostředky z nástroje pro mimořádnou podporu, a jakmile vstoupí v platnost právní základ programu Digitální Evropa, prověří, jakým způsobem by některé výdaje mohly být vynaloženy v rámci tohoto programu. Iniciativa by mohla vyžadovat použití jednoho nebo několika zvláštních nástrojů, jak jsou definovány v nařízení Rady (EU, Euratom) 2020/2093. Spolu s tímto návrhem se předkládá legislativní finanční výkaz.

Pokud jde o právo na ochranu osobních údajů včetně zabezpečení údajů, použije se nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679. Není stanovena žádná výjimka z režimu EU pro ochranu údajů a členské státy musí zavést jasná pravidla, podmínky a spolehlivé záruky v souladu s pravidly EU pro ochranu údajů. Navrhované nařízení nezřizuje evropskou databázi týkající se očkování, testování a uzdravení v kontextu onemocnění COVID-19. Pro účely navrhovaného nařízení musí být osobní údaje zahrnuty pouze do vydaného certifikátu, který by měl být chráněn proti padělání nebo manipulaci.

Článek 15 stanoví urychlený vstup nařízení v platnost. Stanoví dále, že pokud WHO prohlásí, že pandemie COVID-19 skončila, uplatňování článků 3, 4, 5, 6, 7 a 10 by mělo být prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci pozastaveno. Zároveň však by jejich uplatňování mělo být aktem v přenesené pravomoci obnoveno, pokud WHO vyhlásí další pandemii způsobenou propuknutím nákazy virem SARS-CoV-2, jeho variantou nebo podobnými infekčními nemocemi s epidemickým potenciálem.

Článek 14 stanoví, že by Komise měla jeden rok poté, co WHO prohlásí, že pandemie SARS-CoV-2 skončila, předložit zprávu o uplatňování nařízení, v níž nastíní zejména jeho dopad na volný pohyb a ochranu osobních údajů.

Článek 4 zřizuje rámec pro důvěryhodnost digitálního zeleného certifikátu, který by měl tam, kde je to možné, zajistit interoperabilitu s technologickými systémy zřízenými na mezinárodní úrovni. Stanoví rovněž, že na základě prováděcího rozhodnutí Komise budou uznávány bezpečné a ověřitelné certifikáty, jež obsahují nezbytné osobní údaje, vydané třetími zeměmi občanům EU a jejich rodinným příslušníkům v souladu s mezinárodní normou, která je interoperabilní s rámcem pro důvěryhodnost zavedeným tímto nařízením.

Článek 3 uvádí podrobnosti o všech třech typech certifikátů spadajících do rámce digitálního zeleného certifikátu, tj. certifikátu o očkování, certifikátu o testu a certifikátu o uzdravení. Stanoví rovněž obecné požadavky, které musí tyto certifikáty splňovat, jako je zahrnutí interoperabilního čárového kódu, jakož i zřízení nezbytné technické infrastruktury. Uznávány by měly být prostřednictvím začlenění tohoto nástroje do rámce EHP rovněž certifikáty vydané v souladu s tímto nařízením státy EHP Islandem, Lichtenštejnskem a Norskem. Certifikáty vydané na základě tohoto nařízení Švýcarskem osobám požívajícím práv na volný pohyb by měly být uznávány poté, co Komise vydá příslušné prováděcí rozhodnutí na základě zjištění, že uznávání probíhá na recipročním základě.

s ohledem na návrh Evropské komise,

po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,

v souladu s řádným legislativním postupem,

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Každý občan Unie má právo svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států s výhradou omezení a podmínek stanovených ve Smlouvách a v opatřeních přijatých k jejich provedení. Podrobná pravidla pro výkon tohoto práva jsou stanovena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES.

(2)Dne 30. ledna 2020 vyhlásil generální ředitel Světové zdravotnické organizace (WHO) ohrožení veřejného zdraví mezinárodního významu z důvodu globální nákazy koronavirem 2 způsobujícím těžký akutní respirační syndrom (SARS-CoV-2), který způsobuje onemocnění koronavirem 2019 (COVID‑19). Dne 11. března 2020 dospěla WHO k závěru, že COVID-19 lze označit za pandemii.

(3)S cílem omezit šíření viru přijaly členské státy různá opatření, z nichž některá měla dopad na právo občanů Unie svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, například omezení vstupu nebo požadavky, aby přeshraniční cestující podstoupili karanténu, domácí izolaci nebo test na infekci SARS-CoV-2.

(4)Dne 13. října 2020 přijala Rada doporučení (EU) 2020/1475 o koordinovaném přístupu k omezení volného pohybu v reakci na pandemii COVID-19. V uvedeném doporučení stanoví koordinovaný přístup, který se skládá z těchto klíčových bodů: uplatňování společných kritérií a prahových hodnot při rozhodování o tom, zda omezení volného pohybu zavést, mapování rizika přenosu onemocnění COVID-19 na základě dohodnutého barevného kódu a koordinovaný přístup, pokud jde o (případná) opatření, která se mohou odpovídajícím způsobem uplatnit na osoby pohybující se mezi oblastmi, v závislosti na úrovni rizika přenosu v uvedených oblastech. V doporučení se rovněž zdůrazňuje, že na osoby podnikající nezbytně nutnou cestu, jak jsou vymezeny v jeho bodě 19, a přeshraniční cestující, jejichž život je těmito omezeními obzvláště dotčen, zejména ty, kteří vykonávají kritické funkce nebo jsou zásadně důležití pro kritickou infrastrukturu, by se cestovní omezení související s onemocněním COVID-19 v zásadě vztahovat neměla.

(5)S využitím kritérií a prahových hodnot stanovených v doporučení (EU) 2020/1475 zveřejňuje Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) na podporu rozhodování členských států jednou týdně mapu členských států rozdělenou podle regionů.

(6)Jak je zdůrazněno v doporučení (EU) 2020/1475, veškerá omezení volného pohybu osob v Unii zaváděná za účelem omezení šíření onemocnění COVID-19 by měla být založena na specifických a omezených důvodech veřejného zájmu, konkrétně na ochraně veřejného zdraví. Tato omezení musí být uplatňována v souladu s obecnými zásadami práva Unie, zejména se zásadou proporcionality a zákazu diskriminace. Jakákoli přijatá opatření by tudíž neměla překračovat rámec toho, co je nezbytně nutné k ochraně veřejného zdraví. Dále by měla být v souladu s opatřeními, která Unie přijala k zajištění plynulého volného pohybu zboží a základních služeb na celém jednotném trhu, včetně zdravotnického vybavení a personálu, prostřednictvím tzv. zelených pruhů uvedených ve sdělení Komise o zavedení zelených pruhů podle Pokynů týkajících se opatření správy hranic v zájmu ochrany zdraví a zajištění dostupnosti zboží a základních služeb.

(7)Volný pohyb osob, které nepředstavují riziko pro veřejné zdraví, například proto, že jsou vůči viru SARS-CoV-2 imunní a nemohou jej přenášet, by neměl být omezován, neboť tato omezení by nebyla nezbytná pro dosažení sledovaného cíle.

(8)Mnoho členských států již zahájilo nebo plánuje zahájit iniciativy na vydávání certifikátů o očkování. Aby je však občané mohli v přeshraničním kontextu při výkonu svých práv na volný pohyb účinně využívat, musí být tyto certifikáty plně interoperabilní, zabezpečené a ověřitelné. Je nezbytné, aby se členské státy společně dohodly na obsahu, formátu a technických normách těchto certifikátů a zásadách jejich používání.

(9)Jednostranná opatření v této oblasti mohou značně narušit výkon práva na volný pohyb, neboť vnitrostátní orgány a služby přepravy cestujících, jako je letecká, vlaková, autokarová či trajektová doprava, jsou konfrontovány s nejrůznějšími formáty dokumentů, které se týkají nejen stavu očkování dané osoby, ale i testů a případného uzdravení z onemocnění COVID-19.

(10)Aby se usnadnil výkon práva svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, měl by být vytvořen společný rámec pro vydávání, ověřování a uznávání interoperabilních certifikátů o očkování, testování a uzdravení v kontextu onemocnění COVID-19, takzvaný „digitální zelený certifikát“.

(11)Toto nařízení by nemělo být chápáno tak, že usnadňuje nebo podporuje přijímání omezení volného pohybu nebo jiných základních práv, která byla zavedena v reakci na pandemii. Zejména by měly nadále platit výjimky z omezení volného pohybu zavedených v reakci na pandemii COVID-19, uvedené v doporučení (EU) 2020/1475. Rámec „digitálního zeleného certifikátu“ zároveň zajistí, aby interoperabilní certifikáty mohly získat i osoby podnikající nezbytně nutnou cestu.

(12)Základem společného přístupu k vydávání, ověřování a uznávání těchto interoperabilních certifikátů o očkování je důvěra. Falešné certifikáty týkající se onemocnění COVID-19 mohou představovat významné riziko pro veřejné zdraví. Příslušné orgány v jednom členském státě potřebují jistotu, že informace obsažené v certifikátu vydaném v jiném členském státě jsou důvěryhodné, nebyly padělány, týkají se osoby, která je předložila, a že kdokoli, kdo tyto informace ověřuje, má přístup pouze k minimálnímu objemu nezbytných informací.

(13)Riziko, které falešné certifikáty týkající se onemocnění COVID-19 představují, je reálné. Europol vydal dne 1. února 2021 včasnou výstrahu o nezákonném prodeji zfalšovaných certifikátů o negativním testu na COVID-19. Vzhledem k dostupným a snadno přístupným technologickým prostředkům, jako jsou tiskárny s vysokým rozlišením či různé grafické editory, dokážou podvodníci vyrobit vysoce kvalitní padělané či zfalšované certifikáty. Byly hlášeny případy nezákonného prodeje podvodných certifikátů o testu, do nichž se zapojilo vícero organizovaných padělatelských skupin nebo jednotliví zištní podvodníci, kteří prodávali falešné certifikáty fyzicky i po internetu.

(14)Aby byla zajištěna interoperabilita a rovný přístup, měly by členské státy vydávat certifikáty tvořící digitální zelený certifikát v digitálním nebo tištěném formátu nebo v obou těchto formátech. Potenciální držitel by si tak mohl vyžádat a obdržet certifikát v tištěné podobě nebo jej uložit a zobrazit na mobilním zařízení. Certifikáty by měly obsahovat interoperabilní, digitálně čitelný čárový kód s příslušnými údaji o certifikátu. Členské státy by měly zaručit pravost, platnost a integritu certifikátů elektronickou pečetí nebo obdobným prostředkem. Informace na certifikátu by měly být rovněž uvedeny ve formátu čitelném pro člověka, buď vytištěné, nebo zobrazené jako prostý text. Rozvržení certifikátů by mělo být snadno srozumitelné, jednoduché a uživatelsky přívětivé. Aby nevznikaly překážky volného pohybu, měly by být certifikáty vydávány bezplatně a občané by měli mít právo na jejich vydání. Členské státy by měly vydávat certifikáty tvořící digitální zelený certifikát automaticky nebo na požádání, přičemž by měly zajistit jejich snadné získání a v případě potřeby poskytnout nezbytnou podporu, která všem občanům umožní rovný přístup.

(15)Bezpečnost, pravost, integrita a platnost certifikátů tvořících digitální zelený certifikát a jejich soulad s právními předpisy Unie o ochraně údajů jsou klíčové pro jejich uznávání ve všech členských státech. Je proto nezbytné vytvořit rámec pro důvěryhodnost, který stanoví pravidla a infrastrukturu pro spolehlivé a zabezpečené vydávání a ověřování certifikátů. Základem rámce pro důvěryhodnost by měl být nástin interoperability zdravotních certifikátů, který dne 12. března 2021 přijala síť pro elektronické zdravotnictví zřízená článkem 14 směrnice 2011/24/EU.

(16)Podle tohoto nařízení by certifikáty tvořící digitální zelený certifikát měly být vydávány oprávněným osobám uvedeným v článku 3 směrnice 2004/38/ES, tj. občanům Unie a jejich rodinným příslušníkům bez ohledu na jejich státní příslušnost, a to tím členským státem, jenž očkování nebo test provedl nebo kde se uzdravená osoba nachází. Je-li to důležité nebo vhodné, měly by být certifikáty vydávány za očkované, testované nebo uzdravené osoby, například za nesvéprávné osoby nebo rodičům za jejich děti. Certifikáty by neměly vyžadovat legalizaci nebo jiné podobné formality.