9.Přezkum bude pokračovat do začátku roku 2017 a do dokončení posuzování dopadů. Komise zadala dvě studie zabývající se otázkami, jež se týkají fungování nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví a které nadnesly zúčastněné strany v rámci konzultací: nahraditelností na straně nabídky v odvětví pojišťovnictví a účinky různých forem soupojištění nebo souzajištění, které jsou dostupné na trhu. Tyto studie přispějí ke komplexnímu přehledu o trhu, na jehož základě předloží Komise konečné návrhy týkající se budoucnosti nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví.

26.Tyto zúčastněné strany rovněž uvedly, že bude-li k dispozici méně informací o rizicích, mohlo by to snížit důvěru v povinné výpočty pojistitelů týkající se „nejlepšího odhadu“ závazků a vést k větším prostředkům určeným na vytváření dostatečných rezerv s ohledem na nejistotu a podmíněné závazky.

25.Podle respondentů by tato nedostatečná právní jistota měla řadu negativních dopadů, včetně vyšších nákladů na dodržování předpisů a případně menší spolupráce. Tyto zúčastněné strany taktéž uváděly, že by větší, zavedené společnosti, které pro přesné ohodnocení rizik nepotřebují dodatečné statistické údaje, mohly být odrazeny od sdílení těchto informací s menšími pojistiteli a potenciálními novými účastníky, kteří při odhadování rizik čelí větším potížím kvůli své omezené přítomnosti či nepřítomnosti na trhu. To by mohlo oslabit hospodářskou soutěž a poškodit zájmy spotřebitelů. Požadavek nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví, aby byly za přiměřených, dostupných a nediskriminačních podmínek zpřístupněny anonymizované a souhrnné statistické informace o rizicích, zajišťuje podle jejich názoru rovné podmínky mezi menšími a většími pojistiteli a usnadňuje vstup na trh.

18.Podle článku 5 nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví jsou vyňaty dohody týkající se vytváření a fungování skupin pojišťoven (soupojišťovací skupiny) nebo pojišťoven a zajišťoven (souzajišťovací skupiny) pro společné krytí rizik, a to s výhradou určitých podmínek: tyto skupiny nesmějí zejména překročit určitý podíl na trhu (20 % v případě prvně uvedených skupin a 25 % v případě druhých skupin). Podle článku 6 jsou mimoto vyňaty soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny, které jsou vytvořeny výhradně za účelem krytí nových rizik, a to po dobu tří let ode dne prvního zřízení skupiny.

28.V horizontálních pokynech Komise, které byly přijaty po vstupu nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví v platnost, je obsažena zvláštní kapitola o dohodách týkajících se výměny informací. Tato kapitola stanoví zásady, které jsou plně použitelné i v odvětví pojišťovnictví a které poskytují vhodný základ pro vlastní hodnocení ohledně přípustnosti společného vytváření a šíření kompilací, tabulek a studií.

29.V pokynech se výslovně uznává, že „výměna skutečně souhrnných údajů, tj. je-li rozpoznání informací na úrovni jednotlivé společnosti dostatečně obtížné, povede s mnohem menší pravděpodobností k omezujícím účinkům na hospodářskou soutěž než výměna údajů na úrovni jednotlivých společností“. Dále se v nich uvádí, že „sběr a zveřejnění souhrnných údajů (jako jsou údaje o prodeji, údaje o kapacitě či údaje o nákladech vstupů a součástí) obchodní organizací nebo firmou sledující trh může být ve prospěch dodavatelů a spotřebitelů tím, že jim umožní získat jasnější představu o hospodářské situaci v odvětví. Takový sběr údajů a jejich zveřejnění může účastníkům trhu umožnit učinit individuální rozhodnutí na základě lepších informací za účelem účinnějšího přizpůsobení jejich strategie tržním podmínkám. Obecněji řečeno, pokud k výměně nedochází ve velmi úzkém oligopolu, není pravděpodobné, že by výměna souhrnných údajů vedla k omezujícím účinkům na hospodářskou soutěž“.

30.V pokynech je taktéž uvedeno, že „k růstu efektivnosti může vést rovněž výměna údajů o spotřebitelích mezi společnostmi na trzích s asymetrickými informacemi o spotřebitelích. Například sledování minulého chování spotřebitelů, pokud jde o nehody nebo nesplácení úvěrů, poskytuje spotřebitelům pobídku, aby omezili své vystavení se riziku. Umožňuje to rovněž zjistit, kteří spotřebitelé jsou méně rizikoví a měli by mít prospěch z nižších cen. V tomto ohledu může výměna informací snížit rovněž zablokování spotřebitelů, a tím podnítit silnější hospodářskou soutěž. Důvodem je to, že informace jsou obvykle specifické pro daný vztah a spotřebitelé by přišli o výhody plynoucí z těchto informací, pokud by přešli k jiné společnosti. Příklady takovéto efektivnosti je možno nalézt v odvětví bankovnictví a pojišťovnictví, jež jsou charakterizovány častými výměnami informací o neplacení ze strany spotřebitelů a o jejich rizikovém profilu“.

31.Pokyny chrání existenci tohoto druhu spolupráce v odvětví pojišťovnictví. Zásady odrážejí zásady stanovené v nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví a vyjímají výměnu informací mezi pojistiteli. V případě skončení platnosti nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví jsou proto k dispozici rovnocenné pokyny Komise, které pojistitelům pomohou při vlastním hodnocení, pokud jde o přípustnost jejich spolupráce. Z téhož důvodu by nemělo posouzení dodržování předpisů ze strany vnitrostátních pojišťovacích sdružení, jež jsou v současnosti hlavními zprostředkovateli při kompilaci a šíření údajů o rizicích, vést k významné změně nákladů na dodržování předpisů podle horizontálních pokynů. Příslušná sdružení a zprostředkovatelé musí v rámci nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví a nařízení č. 1/2003 zajistit, aby bylo shromažďování a šíření údajů o rizicích ve formě kompilací, tabulek a studií v souladu s těmito hmotněprávními ustanoveními.

32.Pokud jde o pobídky, údajné riziko menší spolupráce s ohledem na společné kompilace, tabulky a studie v případě neobnovení příslušné kapitoly nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví se rovněž jeví jako velmi nízké. Je-li spolupráce v této oblasti pro pojišťovací odvětví tak nepostradatelná, jak pojišťovny tvrdily v rámci veřejné konzultace, je velmi nepravděpodobné, že by nad údajnou nezbytnou potřebou spolupráce převážilo případné snížení právní jistoty v důsledku skončení použitelnosti výjimky.

33.V současnosti je proto potřeba další existence nařízení o blokové výjimce pro společné kompilace, tabulky a studie sporná, zejména jsou-li k dispozici alternativní orientační nástroje (včetně sdělení), jež lze v případě potřeby použít jako doplněk příslušných ustanovení horizontálních pokynů. Komise se proto domnívá, že potřeba zvláštního nařízení o blokové výjimce k zajištění řádného fungování odvětví a k posílení určitých druhů výměny informací je sporná.

g)Společné krytí určitých druhů rizik (skupiny)

34.Zúčastněné strany, které se podílely na veřejné konzultaci (především pojišťovny a jejich sdružení), obecně tvrdily, že pokud by použitelnost výjimky týkající se skupin skončila, mělo by to za následek snížení právní jistoty ohledně přípustnosti spolupráce ve formě skupin, což by zvýšilo náklady pojistitelů na dodržování předpisů a vedlo k nepřiměřené obezřetnosti, pokud jde o uzavírání některých dohod týkajících se skupin. Uvádělo se, že to by mohlo mít za následek vyšší pojistné účtované pojistiteli a v některých případech dokonce zánik existujících skupin, zejména v oblasti zvýšených a katastrofických rizik, což by mohlo znamenat, že by některé produkty v oblasti soupojištění byly zrušeny v neprospěch spotřebitelů.

35.K doložení těchto obecných tvrzení o údajných negativních dopadech možného neobnovení výjimky týkající se skupin však zúčastněné strany nepředložily žádné konkrétní důkazy. V některých částech dotazníku v rámci konzultace se požadovalo podrobné vysvětlení změn obchodního chování v důsledku neobnovení výjimky za účelem vyčíslení a ohodnocení výsledných dopadů na náklady a ceny; tyto oddíly však naprostá většina respondentů nevyplnila.

36.Před zahájením veřejné konzultace zveřejnila Komise studii o soupojišťovacích a souzajišťovacích skupinách a soupojišťovacích a souzajišťovacích dohodách ad hoc na trhu s upisováním. Tato studie se zakládala na pohovorech, které se uskutečnily v celé EU-27. Na základě definice uvedené v nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví bylo v celé EU určeno pouze 46 aktivních skupin. Studie obsahovala závěr, že „mnoho skupin je zřízeno za účelem krytí katastrofických rizik (jaderná energie, ochrana životního prostředí, terorismus), nepředstavují však s ohledem na tato rizika jedinou alternativu, jelikož některá tato rizika kryjí rovněž trhy s pojištěním a jiné mechanismy, například státem zaručení pojistitelé. Spolu s těmito skupinami pro velká rizika existují mezi pojistiteli i jiná ujednání, která se zabývají riziky, o něž nemá trh s pojištěním zájem, nebo která využívají mezeru na trhu, kdy pojistitelé spojují své kapacity na trhu s upisováním“.

37.Zjištěný počet skupin byl podstatně nižší, než se původně očekávalo. Z celkem 100 ujednání, o nichž se údajně usuzovalo, že se na ně vztahuje definice obsažená v nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví, jich bylo po pohovorech nakonec 39 ze studie vyloučeno. Zbývajících 61 skupin se pokládalo za skupiny, které mohou definici vyhovovat, bylo však zjištěno, že 15 z nich již nefunguje, tj. ukončilo činnost. Téměř čtvrtina skupin podle nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví se proto rozhodla z trhu odejít, což počet skupin, které odpovídají definici, dále snížilo.

38.Co se týká používání výjimky pro skupiny, ve studii bylo rovněž uvedeno, že „míra odpovědí na otázky týkající se vlastního hodnocení, relevantního trhu a podílu na trhu byla neuspokojivá. Některé tyto skupiny neprovedly úplné vlastní hodnocení, jelikož měly za to, že jsou s ohledem na krytí nových rizik vyňaty, nebo usuzovaly, že jejich podíl na trhu je nižší než 20% prahová hodnota. Celkově se informovanost o nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví jevila jako smíšená, ačkoli skupiny, které od vydání nového nařízení o blokové výjimce své stanovisko přehodnotily, neoznámily změny statusu, pokud jde o dodržování předpisů“.

39.Studie prokázala, že „ohledně definice existuje nejistota s rizikem nesouladu mezi vnímáním skupin ze strany odvětví a záměry nařízení o blokové výjimce, což může naznačovat potřebu objasnění: to se týká identifikace samotných skupin i definice pro případ, kdy opatření podobná skupinám přijmou jiné strany než pojistitelé, zejména zprostředkovatelé, což může odůvodňovat studii nespadající do oblasti působnosti této zprávy“.

40.Ve studii se rovněž konstatovalo, že „fungování skupin je nesourodé a každá skupina vyžaduje individuální posouzení její podstaty“.

41.Výsledky studie byly projednány se zúčastněnými stranami na workshopu v březnu 2013, na němž byla potvrzena hlavní zjištění:

na trhu se soupojištěním a souzajištěním již existují formy spolupráce, které se od skupin liší, hrají však podobnou úlohu,

na trhu neexistuje dostatečná jasnost, pokud jde o to, které formy představují soupojišťovací nebo souzajišťovací skupiny ve smyslu nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví, a mohou tedy využít výjimku vztahující se na skupiny,

vymezení výrobkových a zeměpisných trhů, na nichž skupiny působí, a definice nových rizik podle nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví nemusí být všem účastníkům trhu jasné, a

ačkoli se účastníci trhu domnívají, že skupiny jsou s ohledem na určitá rizika dosud nezbytné, připustili, že by se trh mohl posunout směrem k pružnějším řešením v oblasti soupojištění a souzajištění, která podporují hospodářskou soutěž.

42.V článku 5 nařízení o blokové výjimce v odvětví pojišťovnictví je stanoveno, že dohody o vytváření a fungování skupin jsou vyňaty. Rozhodovací praxe Komise rozlišuje mezi „vytvářením“ a „fungováním“. Co se týká vytváření, Komise se domnívá, že pouhá skutečnost, že skupina může být nezbytná, nepředstavuje dostatečný důvod k vyvození závěru, že nenarušuje hospodářskou soutěž. Komise poté posuzuje fungování skupiny a zkoumá, zda jsou případná dodatečná ujednání jejích členů týkající se fungování skutečně pouze pomocná, a tudíž nezbytná pro její fungování. V řadě případů zastávala Komise názor, že skupina nemůže být celkově slučitelná, pokud by její životaschopnost bylo možno zajistit za méně restriktivních provozních podmínek; tato norma týkající se slučitelnosti se uplatňuje dosud.