Osvobození institucí, které patří do bankovní skupiny, od požadavků na likviditu na individuálním základě podle článku 8 nařízení CRR pomáhá usnadnit celoskupinové řízení rizika likvidity a zabraňuje zadržování zdrojů likvidity v důsledku omezení vnitřních převodů likvidity v rámci skupiny, k čemuž by došlo při použití požadavků na likviditu na každou instituci v bankovní skupině.

–příslušné orgány v členském státě mohou dceřiný podnik nebo jeho mateřský podnik na individuálním základě osvobodit od požadavků týkajících se solventnosti, pokud jsou dceřiný podnik a jeho mateřský podnik usazeny v daném členském státě, podléhají dohledu na konsolidovaném základě a vztahuje se na ně stejný rámec pro řízení rizik, a to bez překážek, které by bránily převodu prostředků za podmínek stanovených v článku 7 nařízení CRR; tuto výjimku lze podle čl. 109 odst. 1 směrnice CRD rozšířit na obezřetnostní požadavky stanovené v článcích 74 až 96 směrnice CRD,

Podmínky pro osvobození institucí od povinnosti dodržovat obezřetnostní požadavky na individuálním základě neberou v potaz aspekty řešení krizí. Tyto podmínky by mohly být přezkoumány s přihlédnutím k novým požadavkům, které zavedla směrnice 2014/59/EU (dále jen „BRRD“), aby byla zachována soudržnost mezi řešením krizí bank a způsobem, jímž je vykonáván dohled nad bankovními skupinami. Při posuzování toho, zda existují překážky, které brání volnému pohybu finančních prostředků v rámci bankovní skupiny, by zejména mohla být zohledněna existence dohody o vnitroskupinové finanční podpoře popsané v kapitole III hlavy II směrnice BRRD.

Ačkoli se může zdát, že výjimky nemají tak zásadní význam, mohou silně ovlivňovat strukturu a vnitřní organizaci bankovních skupin v EU a také způsob, jímž příslušné orgány na tyto bankovní skupiny dohlížejí. Změny stávajících pravidel by mohly vést k potenciálně dalekosáhlým úpravám a institucím, příslušným orgánům a orgánu EBA by v jejich důsledku mohly vzniknout značné náklady. Může však být užitečné režim odchylek v budoucnosti přezkoumat, aby se zohlednily zkušenosti s uplatňováním požadavku krytí likvidity a jednotného mechanismu dohledu.

3.4.Neúplné podmínky pro uplatnění výjimek

Mateřské instituce a jejich dceřiné podniky lze osvobodit od obezřetnostních požadavků na individuálním základě podle článku 7 nařízení CRR, jsou-li splněny určité podmínky stanovené v uvedeném článku. Mohlo by však být užitečné doplnit stávající podmínky těmito dalšími specifikacemi:

–pokud má mateřský podnik moc vydávat dceřiným podnikům závazné pokyny, mělo by se předpokládat, že mezi mateřským podnikem a dceřinými podniky existuje vztah kontroly; takováto podmínka již existuje podle článku 10 nařízení CRR,

–pokud je jak v mateřském podniku, tak podnicích dceřiných zaveden jednotný a integrovaný rámec pro řízení rizik, lze předpokládat, že v dceřiných podnicích je uplatňován rámec mateřského podniku pro řízení rizik.

3.5.Nesoulad mezi pravidly pro výjimky ve směrnici CRD a nařízení CRR

Proces dohledu a hodnocení se použije na stejné úrovni, na jaké se používají obezřetnostní požadavky stanovené v nařízení CRR. Jelikož východiskem procesu dohledu a hodnocení je interní postup pro hodnocení kapitálové přiměřenosti podle článku 73 směrnice CRD a proces dohledu a hodnocení se vztahuje na povinnosti stanovené v článcích 74 až 96 směrnice CRD, úroveň použití obezřetnostních požadavků stanovených v článcích 108 a 109 směrnice CRD může být příčinou těchto nesrovnalostí:

–interní postup pro hodnocení kapitálové přiměřenosti a obezřetnostní požadavky stanovené v článcích 74 až 96 směrnice CRD se nemusejí používat na stejné úrovni, pokud jsou instituce osvobozeny podle čl. 108 odst. 1 nebo čl. 109 odst. 1 směrnice CRD,

–od institucí, na které se vztahuje odchylka podle článku 8 nebo 9 nařízení CRR, se může vyžadovat, aby na individuálním základě uplatňovaly obezřetnostní pravidla stanovená v článcích 73 až 96,

–pro udělení výjimky podle čl. 108 odst. 1 směrnice CRD není rozhodující udělení výjimky podle článku 10 nařízení CRR, což znamená, že úvěrové instituce, které jsou trvale přidružené k ústřednímu subjektu, mohou být osvobozeny od kapitálových požadavků na individuálním základě a zároveň podléhat požadavkům týkajícím se vnitřně stanoveného kapitálu,

–instituce, které patří do bankovních skupin, nemusejí provádět interní postup pro hodnocení kapitálové přiměřenosti na individuálním základě, i když na této úrovni podléhají solventnostním požadavkům.

Úrovně použití interního postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti a obezřetnostních pravidel pro systémy správy a řízení, řízení rizik a zásady odměňovaní podle článků 108 a 109 směrnice CRD by proto mohly být sladěny s úrovněmi použití jiných obezřetnostních požadavků stanovených v nařízení CRR a směrnici CRD. Požadavek, aby každá instituce ve velké bankovní skupině prováděla interní postup pro hodnocení kapitálové přiměřenosti, by však mohl být považován za přílišnou zátěž, a to zejména v případě institucí, které nejsou ve vztahu ke zbytku skupiny významné. Společně s požadavky ohledně postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti na konsolidovaném základě, jsou-li použitelné, by se proto tento postup mohl uplatňovat na individuálním základě na jakoukoli instituci včetně těch, které patří do bankovních skupin, kromě případů, kdy příslušné orgány využijí odchylky podle článků 7, 9 nebo 10 nařízení CRR, přičemž zohlední význam instituce ve vztahu ke zbytku skupiny.

3.6.Nedostatečné sledování subjektů, které jsou vyňaty z působnosti obezřetnostních požadavků

Bankovní skupiny mohou podle čl. 19 odst. 1 nařízení CRR vyloučit subjekty ve skupině z působnosti obezřetnostních požadavků, aniž by se obrátily na své příslušné orgány. Mohlo by však být vhodné posoudit náklady a přínosy spojené s požadavkem, aby bankovní skupiny oznamovaly použití výjimky podle zmíněného článku svým příslušným orgánům, aby tyto orgány mohly bankám před vynětím podniků udělovat povolení a sledovat počet subjektů a objem aktiv, na které se výjimka vztahuje.

3.7.Identifikované problémy týkající se výkladu

3.7.1.Riziko různého výkladu, pokud jde o způsob, jak na konsolidovaném základě používat pravidla odměňování

Ustanovení čl. 92 odst. 1 směrnice CRD vyžaduje, aby příslušné orgány zajistily, že se zásady a pravidla odměňování stanovené v článcích 92 až 95 směrnice CRD uplatní na úrovni skupiny, mateřské společnosti a dceřiných společností, včetně těch, které byly vytvořeny v offshore finančních centrech. 67. bod odůvodnění směrnice CRD objasňuje, že je to v zájmu ochrany a podpory finanční stability v rámci Unie a zamezení případnému obcházení požadavků stanovených ve směrnici CRD.

Řada požadavků týkajících se odměňování stanovených v článku 92 směrnice CRD se vztahuje pouze na zaměstnance, jejichž činnosti mají podstatný dopad na celkový rizikový profil dané instituce. Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 604/2014 stanoví kritéria pro určení takových zaměstnanců na úrovni skupiny, mateřské společnosti a dceřiných společností.

Požadavky týkající se odměňování se navíc podle čl. 92 odst. 2 směrnice CRD mají uplatňovat způsobem a v rozsahu, který odpovídá velikosti, vnitřní organizaci a povaze institucí a rozsahu a složitosti jejich činností. Aktualizované pokyny orgánu EBA k uplatňování pravidel odměňování budou obsahovat další pokyny k působnosti pojmu „skupiny“ a k uplatňování zásady proporcionality, což pomůže řešit rizika různého výkladu a uplatňování pravidel odměňování.

Rovněž je třeba poznamenat, že čl. 161 odst. 2 směrnice CRD stanoví, že Komise v úzké spolupráci s orgánem EBA do 30. června 2016 přezkoumá ustanovení o odměňování. Tento přezkum kromě jiných prvků posoudí účinnost, provádění a prosazování ustanovení o odměňování a určí případné mezery vyplývající z uplatnění zásady proporcionality.

3.7.2.Riziko různého výkladu podmínek pro použití výjimek