Usnesení Evropského parlamentu o sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu Podpora technologií pro udržitelný rozvoj: Akční plán Evropské unie pro ekologické technologie (2004/2131(INI))



Úřední věstník 157 E , 06/07/2006 S. 0077 - 0083



P6_TA(2005)0270 Informační a komunikační strategie o euru a hospodářské a měnové unii Usnesení Evropského parlamentu o provádění informační a komunikační strategie o euru a hospodářské a měnové unii (2005/2078(INI)) Evropský parlament, - s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o provádění informační a komunikační strategie o euru a hospodářské a měnové unii (KOM(2004)0552), - s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, Výboru regionů a Evropské centrální bance nazvané "První zpráva o praktické přípravě pro budoucí rozšíření eurozóny" (KOM(2004)0748), - s ohledem na své postoje ze dne 16. června 2000 [1] o opatřeních týkajících se zavedení eura, - s ohledem na své usnesení ze dne 6. července 2000 [2] o strategii komunikace a informování o hospodářské a měnové unii (HMU) a o euru do roku 2002, - s ohledem na své usnesení ze dne 4. července 2001 o prostředcích podpory hospodářským subjektům při přechodu na euro [3], - s ohledem na článek 45 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0197/2005), A. vzhledem k tomu, že po šesti letech své existence je projekt dokončení HMU a zavedení eura obecně pokládán za velmi úspěšný, B. vzhledem k tomu, že toto je posíleno vysokým postavením eura na mezinárodních finančních trzích, stále se zvyšujícím počtem fakturací v euru a narůstajícím převodem z dolarů na eura v rezervách centrálních bank na celém světě, C. vzhledem k tomu, že v této fázi nelze zpochybňovat výhody jednotné měny a jejích doprovodných nástrojů - jednotné měnové politiky a zvýšené součinnosti hospodářských politik s dostupností levnějších financí díky historicky nejnižším úrokovým sazbám, větší průhlednost cen, jež vede ve střednědobém období k nižším cenám, vyloučení rizika směnného kurzu v eurozóně, usnadnění obchodu a cestování uvnitř EU, tlak na členské státy, aby prováděly fiskální politiky zaměřené na stabilitu, D. vzhledem k tomu, že přesto určitý podíl evropské veřejnosti vnímá euro negativně zejména v členských zemích, jejichž měny byly zafixovány na vysokým směnném kurzu k euru; vzhledem k tomu, že průzkumy veřejného mínění agentury Eurobarometr ukázaly, že tato tendence stoupá, neboť podpora měny v eurozóně činila před přechodem 68 %, bezprostředně po přechodu 75% a v první polovině roku 2004 66 %; vzhledem k tomu, že záporné výsledky referenda ve Švédsku a Dánsku jsou rovněž důkazem existence veřejného nesouhlasu s jednotnou evropskou měnou; vzhledem k tomu, že průzkumy veřejného mínění v nových členských státech také odrážejí skepsi vůči přijetí eura způsobený především nedostatkem odpovídajících informací; E. vzhledem k tomu, že takové vnímání bylo do značné míry zkomplikováno určitými chybami, k nimž došlo během přechodu k euru, i přesto, že šlo o politicky a technicky užitečnou a velmi úspěšnou operaci, která zvýšila inflaci o pouhé 0,2 %; vzhledem k tomu, že nebyla věnována dostatečná pozornost dopadům přechodu na běžného spotřebitele, který se musel vyrovnat s růstem cen předmětů a služeb každodenní potřeby, a na malé a střední podniky (MSP), které nebyly odpovídajícím způsobem informovány a neobdržely dostatečnou hotovost; vzhledem k tomu, že s odstupem času je zřejmé, že bylo jasnou chybou ukončit komunikační kampaň o euru tak brzy po jeho fyzickém zavedení, F. vzhledem k tomu, že by bylo vhodné mít kromě kvantitativních šetření agentury Eurobarometr ještě další kvalitativní výzkumy o hlubších důvodech postojů občanů vůči euru; vzhledem k tomu, že skutečné důvody, proč určité skupiny lidí odmítají euro a mají skeptický postoj k HMU, lze zjistit a použít jako východisko pro cílené informační strategie pouze na základě podrobných rozhovorů, přičemž o výběru sociálních skupin, které vyjadřují svou nedůvěru vůči euru, rozhodne příslušný členský stát a jeho úředníci zodpovědní za oblast komunikace, G. vzhledem k tomu, že pro potvrzení významu určitého sdělení, a to i po zavedení eura, lze uplatnit zkušenost získanou v průmyslu a poznatky mediálních studií v oblasti "poprodejního marketingu"; vzhledem k tomu, že je také důležité nejenom získat důvěru lidí v období před zavedením eura až do jeho zavedení, ale také potvrdit tuto důvěru u těch, kteří byli přesvědčeni o správnosti svého rozhodnutí a působit na jejich stanovisko prostřednictvím informativních sdělení a událostí, a to i po zavedení eura, H. vzhledem k tomu, že pro podporu jednotné měny, pro neopakování chyb z minulosti a přípravu nových členů na snadný přechod je zapotřebí promyšlená, ctižádostivá a dlouhotrvající komunikační strategie týkající se eura i HMU; vzhledem k tomu, že Komise i Evropská centrální banka (ECB), pod demokratickým dohledem Evropského parlamentu, jsou spolu s finančními orgány členských států hlavními orgány odpovědnými za úspěch této strategie, I. vzhledem k tomu, že bez ohledu na zavedení eura je v nových členských státech ve srovnání s eurozónou v rámci střednědobého až dlouhodobého období nevyhnutelná poněkud vyšší inflace než v eurozóně, a to z důvodu významných a přetrvávajících rozdílů v úrovni cen a komplexního jevu vyrovnání úrovní, J. vzhledem k tomu, že v kontextu evropského demokratického procesu musí být každá informační a komunikační politika týkající se evropských záležitostí začleněna do rámce obecné informační a komunikační strategie Evropské unie, aby byla účinná a aby se občané jejím prostřednictvím mohli přesvědčit o tom, jaké výhody jim Unie přináší v každodenním životě, 1. vítá přínosy HMU, mezi něž patří cenová stabilita, snížené transakční náklady, větší cenová transparentnost v rámci eurozóny, snížení nestability na mezinárodních měnových trzích a ochrana proti vnějším šokům, historicky nízké úrokové sazby, nízké sazby hypoték a snadnější cestování; podporuje euro jako významný symbol evropské integrace a jako prostředek k přiblížení ideálů, na nichž Unie spočívá, evropským občanům, 2. vnímá zřejmou neoblíbenost eura mezi určitými skupinami občanů; domnívá se, že to je v rozporu se skutečností, že zavedení eura je zřejmě nejúspěšnější projekt, který byl v Evropě kdy uskutečněn; domnívá se, že jednotná měna zůstává pro EU prioritou komunikace; domnívá se, že výhody eura a HMU - stabilita cen, nízké úrokové sazby hypoték, snadnější cestování, ochrana proti kolísajícím směnným kurzům a vnějším šokům - je třeba i nadále veřejnosti podrobně vysvětlovat a široce prosazovat; domnívá se, že by se měl klást zvláštní důraz na aktuální informovanost evropských občanů, spotřebitelů a MSP, které nemají dostatečnou kapacitu na okamžité přizpůsobení se transakcím probíhajícím v euru; 3. domnívá se, že kampaň zaměřená na euro a HMU se musí soustředit na malá města a vzdálené regiony, kde jsou možnosti informovanosti veřejnosti stále omezeny, a to i v dnešní době; považuje za vhodné, aby se za předpokladu, pokud si tak přejí jednotlivé členské státy, zachovalo dvojí označování cen (v národní měně a v eurech), dokud se občané - zejména v těchto regionech - v plném rozsahu neseznámí se systémem; 4. považuje za nezbytné, aby hlavní političtí činitelé přijali plnou odpovědnost za další rozvoj společné měnové politiky a posílené hospodářské koordinace, protože dlouhodobé fungování eura přispěje k celkovému pokroku Unie, a popularita eura je zároveň důležitá také z hlediska možné ratifikace Smlouvy o Ústavě pro Evropu; 5. podporuje užší spolupráci v hospodářské politice mezi členskými státy a finanční prozíravost v rámci mezí reformovaného, ale silného Paktu stability a růstu; domnívá se, že přepracovaný Pakt stability a růstu, jak byl v zásadě přijat Evropskou radou ve dnech 22.- 23. března 2005, a příslušná nařízení Společenství týkající se jednotlivých záležitostí, přispějí svým jednotným prováděním v členských státech k dlouhodobé hospodářské stabilitě členských států a k jejich přizpůsobení se cílům Lisabonské strategie; zdůrazňuje, že nízký hospodářský růst po zavedení eura nebyl zapříčiněn výměnou měny, nýbrž nedostatky při zavádění hlavních směrů hospodářské politiky a tím, že nebyla dodržena lisabonská dohoda a nebyly provedeny strukturální reformy; 6. vítá poslední zprávu Komise o její komunikační strategii o euru, ale zaznamenává, že při převládající nedostatečné oblibě je její tón příliš optimistický; žádá Komisi, aby dodržovala své hlavní komunikační cíle a podrobně popsala postup pro jejich dosažení; zdůrazňuje, aby se při propagaci HMU vůči veřejnosti používaly ve větším rozsahu moderní marketingové techniky, a aby se HMU, euro i jeho výhody "prodaly" společně ve formě poutavého "balíčku"; 7. souhlasí s Komisí, že se informační kampaň musí přizpůsobit kultuře, jazyku, převažujícímu veřejnému mínění a obavám občanů různých členských států a také otázce, zda je daná země již součástí eurozóny nebo do ní v krátkodobém či dlouhodobém termínu vstoupí, nebo si přeje zůstat mimo ni; 8. nadále podporuje program PRINCE a žádá navýšení jeho prostředků; domnívá se, že interinstitucionální dialog o euru lze zlepšit prostřednictvím Interinstitucionální skupiny pro informace; varuje, že zásada spolufinancování, jež je základem programu PRINCE, může vést k závažným potížím a ke zpoždění při zavádění eura v nových členských státech, které nemají potřebné rozpočtové prostředky; 9. domnívá se, že je důležité vzít v úvahu obavy občanů ze tří starých členských států, které euro nepřijaly - Dánska, Švédska a Spojeného království, a požadovat na Komisi, aby pomohla vládám těchto členských států přesvědčit jejich skeptickou veřejnost, pokud si to tyto vlády přejí; 10. domnívá se, že nedávné rozšíření EU bude představovat pro HMU a jednotnou měnu důležité úkoly; myslí si, že Komise musí soustředit své úsilí na pomoc novým členským státům na jejich cestě k euru, aby připravily své občany na přijetí eura prostřednictvím intenzívní informační kampaně; aby dohlížely na realizaci této kampaně v případech, kdy byla již zahájena, a aby podávaly pravidelné zprávy o provádění Národních akčních plánů pro přijetí eura; 11. zaznamenává, že povinné dvojí označování cen, například po dobu alespoň tří měsíců před a až dvanácti měsíců po zavedení eura, může zaprvé zmenšit obavy lidí ze zvýšení cen způsobeného zavedením eura a zadruhé vyvinout určitý tlak na obchodníky a poskytovatele služeb, aby nevyužívali přechodu na euro jako záminky ke zvýšení cen; domnívá se, že existence dvojích cen jako požadavek stanovený národními právními předpisy nebo prostřednictvím dobrovolných kodexů obchodních komor nebo smlouvy mezi hospodářskými a sociálními partnery prokázala svou hodnotu v okamžiku, kdy bylo euro zavedeno v mnoha z prvních dvanácti zemí eurozóny; 12. žádá Komisi, aby vzala v úvahu obavy z růstu cen vyjádřené veřejností nových členských států; je toho názoru, že zkušenosti s nesprávnými postupy a případy nadměrného zaokrouhlování zaznamenané u současných členů eurozóny se musí využít v případě budoucích členů eurozóny takovým způsobem, aby se podobnému chování zamezilo; domnívá se, že občanům ve všech členských státech je třeba vysvětlit rozdíl mezi roční inflací a růstem cen způsobeným zavedením eura; 13. zaznamenává, že v porovnání se starými členskými státy probíhá v nových členských státech více finančních převodů v hotovosti než prostřednictvím elektronických způsobů plateb; naléhavě žádá, aby Komise, členské státy a národní centrální banky tuto skutečnost při přípravě přechodu v nových členských státech zohlednily; nabádá je, aby využily přechodu ke zvýšení počtu plateb prováděných elektronicky a pomocí karet; domnívá se, že nejlepší volbou pro úspěšný přechod v nových členských státech je krátké období, v němž bude v oběhu měna národní i jednotná; 14. domnívá se, že dobrá praxe a know-how získané z předešlých přechodů na euro budou užitečné pro přechod nových členských států a pro nadcházející rozšíření a přípravu nových kandidátských zemí; 15. žádá Komisi, aby přikládala větší význam konzultacím se sociálními partnery za účelem zohlednění potřeb veřejnosti a hlavně konkrétních společenských a hospodářských organizací; 16. žádá další finanční prostředky pro zřízení národního fóra pro euro spadajícího pod odpovědnost ministra financí v každém členském státu a úzce spolupracujícího s národní bankou, což je systém, jehož užitečnost již byla v minulosti prokázána; uvažuje, že by EU měla podpořit projekty "twinningu", jejichž prostřednictvím mohou staré členské státy pomoci rozšiřování optimálních postupů a přenosu zkušeností, a to na úrovni ministerstev financí a centrálních bank; vyzývá Komisi, aby vypracovala zvláštní zprávy založené na osvědčených postupech a aby vybídla vnitrostátní, regionální a místní orgány ke zřízení místních ohlašovacích středisek, kde může kdokoli oznámit jakékoli protiprávní jednání, jako například neodůvodněné zvýšení cen; 17. žádá, aby Komise uznala význam aktivní úlohy Evropského parlamentu, národních parlamentů a regionálních a místních orgánů v kontextu plánování a provádění komunikační strategie o euru a HMU; domnívá se, že postup těchto institucí vytvoří demokratičtější dialog o komunikační strategii, který lépe začlení otázky vyvolávající obavy veřejnosti; 18. žádá ECB, aby buď ve své výroční zprávě, či ve zvláštní zprávě provedla výroční kvantitativní rozbor prospěchu, který euro přineslo obyčejným občanům, a uvedla konkrétní příklady toho, že užívání eura kladně ovlivnilo každodenní život lidí; tato zpráva bude projednána v Evropském parlamentu; 19. požaduje, aby Komise provedla zvláštní průzkum veřejného mínění malých a středních podniků po celé Evropě a vyhodnotila, do jaké míry tento sektor s přijetím jednotné měny souhlasí; zdůrazňuje význam zapojení provozovatelů bankomatů do strategií komunikace a přechodu, protože hrají významnou úlohu při přijetí nových mincí a bankovek v každodenním životě občanů; 20. vyzývá bankovní odvětví, aby připravilo bankomaty, které budou vydávat spíše bankovky nižší hodnoty, protože většina plateb v hotovosti v průměru nepřesáhne 15 až 20 eur; sníží se tak množství hotovosti, které mají prodejny v pokladnách, čímž se omezí nebezpečí loupežných přepadení; poznamenává dále, že se tímto opatřením sníží riziko, že zákazníci dostanou nazpět padělky; 21. žádá Komisi, aby k projednání v Evropském parlamentu zveřejnila rozbor o nadměrném množství bankovek v hodnotě 500 eur v oběhu, jejichž vydávání se kvůli zvýšené poptávce hospodářských subjektů eurozóny v roce 2005 zdvojnásobilo na 190 milionů bankovek; chápe, že bankovka v hodnotě 500 eur je výhodná pro ukládání jmění, ale varuje před případnými riziky používání bankovky o tak vysoké hodnotě při praní peněz a trestných činech; 22. zaznamenává zvyšující se podíl elektronického obchodování v transakcích, a tudíž zpochybňuje význam zachování bankovek v hodnotě 500 eur, jejichž existence byla původně odůvodněna potřebou přihlédnout k návykům spotřebitelů v některých členských státech; 23. naléhavě žádá, aby ECB zveřejnila distribuci požadavků různých centrálních bank na bankovky v hodnotě 500 eur; 24. vyjadřuje kritiku stále vysokých nákladů na přeshraniční maloobchodní platby v eurech, ačkoliv nařízení (ES) č. 2560/2001 o přeshraničních platbách v euro [4] vyvolalo skutečné snížení poplatků za standardizované přeshraniční převody v eurech, a podporuje vytvoření jednotné evropské platební zóny; požaduje, aby Komise navrhla pro tuto oblast komplexní právní předpisy a využila tuto příležitost pro sladění elektronických platebních systémů EU za účelem snížení nákladů, které většinou hradí spotřebitelé či malé a střední podniky; upozorňuje na to, že efektivita systému závisí na důvěře spotřebitelů, která je závislá na uznání jejich práv; 25. vítá skutečnost, že ECB připravuje druhou generaci bankovek; domnívá se, že velká zranitelnost eura vůči padělání je způsobena velikostí této generace bankovek, a naléhá na ECB, aby při jejím navrhování postupovala obezřetně a tuto zkušenost zohlednila; považuje za zásadní, aby Europol i policejní složky členských států řešily tento problém jako prioritu; 26. domnívá se, že interinstitucionální dialog o euru lze zlepšit prostřednictvím interinstitucionální skupiny pro informace; žádá, aby Komise i nadále zasílala Evropskému parlamentu čtvrtletně písemné informace o nejnovějším vývoji programu PRINCE; 27. opakovaně potvrzuje svou vůli vyjádřenou v usnesení o provádění informační a komunikační strategie Evropské unie přijatém dne 12. května 2005 [5] prohloubit spolupráci mezi orgány v této věci tak, že uspořádá každoročně velkou diskuzi na základě zprávy předložené Komisí, jíž se zúčastní rovněž výbory s celkovou i částečnou příslušností v této věci a také Rada; 28. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení předal Radě a Komisi. [1] Úř. věst. C 67, 1.3.2001, s. 324. [2] Úř. věst. C 121, 24.4.2001, s. 459. [3] Úř. věst. C 65 E, 14.3.2002, s. 162. [4] Úř. věst. L 344, 28. 12. 2001, s. 13. [5] Přijaté texty, P6_TA(2005)0183. --------------------------------------------------