Návrh nařízení stanoví, jaké kroky by členské státy měly podniknout pro předcházení elektroenergetickým krizovým situacím a pro jejich řízení a jak by spolu měly v tomto ohledu spolupracovat, zejména tím, že stanoví společné metody pro posouzení rizik, že přináší větší srovnatelnost a transparentnost pro přípravnou fázi a pro období elektroenergetické krize a že zajišťuje, aby i v případě krize byla elektřina dodána tam, kde je jí nejvíce zapotřebí. Dále poskytuje rámec pro systematičtější sledování bezpečnosti dodávek prostřednictvím Koordinační skupiny pro otázky elektrické energie. Doplňuje revidovaný třetí balíček tím, že zajišťuje, aby i v krizových situacích byla upřednostňována tržní opatření a aby trhy mohly fungovat co nejdéle.

To je způsobeno mezerou v právní úpravě. Aktuální právní rámec EU (směrnice 2005/89/ES a 2009/72/ES) stanoví pouze obecné cíle týkající se bezpečnosti dodávek a nechává na jednotlivých členských státech, aby rozhodly, jak jí dosáhnout. Zatímco předpisy například umožňují členským státům přijímat „ochranná opatření“ v krizových situacích, už nestanoví, jak by se na takové situace měly členské státy připravovat a jak je řídit.

d)nepanuje obecná shoda o tom, co je to krizová situace.

Navrhované nařízení je v souladu se stávajícími platnými předpisy v oblasti kybernetické bezpečnosti a kritické infrastruktury. V oblasti kybernetické bezpečnosti stanoví obecná pravidla směrnice (EU) 2016/1148 (směrnice o bezpečnosti sítí a informací), zatímco specifická pravidla budou přednostně vypracována v kodexu sítě, s nímž se počítá v revidovaném nařízení o elektřině a který zohlední nová rizika vyplývající z digitalizace energetických systémů. Navrhované nařízení doplňuje směrnici o bezpečnosti sítí a informací tím, že zajišťuje řádné označení kybernetických bezpečnostních incidentů za riziko a dále to, že opatření přijatá k řešení těchto incidentů jsou náležitě zahrnuta do plánů rizikové připravenosti. Navrhované zařízení dále doplňuje směrnici Rady 2008/114/ES, která stanoví společný postup pro určování evropských kritických infrastruktur, jako jsou např. infrastruktury a zařízení pro výrobu a přenos elektřiny a pro jejich ochranu před teroristickými útoky a dalšími fyzickými riziky. Navrhované nařízení se důkladněji zaměřuje na možnosti zabezpečení odolnosti elektroenergetické soustavy jako celku a na způsoby řízení vzniklých krizových situací.

Kodexy sítě a pokyny přijaté na základě článku 6 nařízení (ES) č. 714/2009 stanoví harmonizované zásady pro procesy provozního plánování a vydávání harmonogramů, jež jsou nutné k předvídání problémů s provozní bezpečností v reálném čase. Předloha nařízení tyto technické předpisy doplňuje tím, že stanoví administrativní a politický mechanismus, který napomáhá vnitrostátním orgánům předcházet krizovým situacím a řídit je, a to v rámci vzájemné spolupráce, aniž by docházelo k nepatřičným zásahům do trhu nebo plnění povinností provozovatelů přenosových soustav.

V rámci veřejné konzultace týkající se téma rizikové připravenosti v oblasti bezpečnosti dodávek elektřiny (od 15. července do 9. října 2015) bylo získáno75 odpovědí, mimo jiné od veřejných orgánů, mezinárodních organizací (Mezinárodní energetické agentury), evropských orgánů (Agentury pro spolupráci energetických regulačních orgánů – ACER – a Evropské sítě provozovatelů elektroenergetických přenosových soustav – sítě ENTSO pro elektřinu) a od nejdůležitějších zúčastněných stran (podniků a sdružení). Cílem konzultací bylo získat názory zúčastněných stran zejména na toho, jak by se měly členské státy připravovat a spolupracovat s ostatními s ohledem na zjišťování a řízení rizik souvisejících s bezpečností dodávek elektřiny. Hlavní výsledky konzultace a obdržených odpovědí jsou shrnuty níže a jsou také k dispozici na internetových stránkách Komise. Různá stanoviska jsou popsána v posouzení dopadů.

–směrnice byla neúčinná při dosahování cílů, zejména cíle přispět k lepší bezpečnosti dodávek v Evropě. Některá z ustanovení směrnice byla převzata do následně přijatých právních předpisů (zejména třetího balíčku a nařízení o transevropské energetické síti). Nicméně stále existují mezery v právní úpravě, zejména co se týče předcházení krizovým situacím a jejich řízení,

Větší regionální spolupráce dále umožní členským státům dosáhnout součinnosti, učit se od druhých a společně vytvářet osvědčené postupy. To by mělo v budoucnosti vést ke snížení administrativních dopadů.

Návrh může mít za následek zvýšení administrativní zátěže, ale pouze v omezeném rozsahu. Vnitrostátní orgány se například budou muset na regionální úrovni předem dohodnout na části svých plánů rizikové připravenosti. Nicméně dosavadní poznatky ukazují, že regionálnější přístup k posouzení rizik a k rizikové připravenosti je technicky i právně proveditelný a pro odběratele i celkovou ekonomiku je významným přínosem. Jelikož by regionální část plánu připravovala regionální koordinační střediska provozovatelů přenosových soustav, byla by vyšší administrativní zátěž členských států celkově omezená a vynahrazovaly by ji praktické přínosy této spolupráce.

Posílení koordinace by snížilo celkové náklady soustavy, což by mělo pozitivní dopad na ceny pro odběratele. Naproti tomu nedostatek koordinace v oblasti předcházení krizovým situacím a jejich řízení by způsobil významné náklady příležitosti. Nedávná studie prokázala, že integrace evropského trhu s elektřinou by mohla mít významný přínos (12,5–40 miliard EUR v období do roku 2030). Tato částka by se ale snížila na 3–7,5 miliardy EUR, pokud by členské státy při dosahování cílů bezpečnosti dodávek elektřiny jednaly každý sám za sebe.

·veškerá opatření zahrnutá v plánech by měla být jasně vymezená, transparentní, přiměřená, nediskriminační a ověřitelná. Neměla by ohrozit bezpečnost dodávek elektřiny jiným členským státům ani Unii jako celku a

·plány by měly sestávat ze dvou částí, které stanoví vnitrostátní opatření a koordinovaná opatření dohodnutá členskými státy v daném regionu. Dále by měly zohledňovat konkrétní charakteristiky každého členského státu a jasně vymezovat úlohy a povinnosti příslušných orgánů,

·před přijetím plánu by měl příslušný orgán jeho předlohu předložit ke konzultaci příslušným orgánům v daném regionu a Koordinační skupině pro otázky elektrické energie. Po konzultaci by měl být plán v konečném znění zaslán Komisi, zveřejněn a aktualizován každé tři roky, pokud si okolnosti nevyžádají aktualizace častější,

·členské státy mají povinnost vypracovat po konzultaci se zúčastněnými stranami plány rizikové připravenosti, aby zajistily co nejlepší připravenost na elektroenergetické krizové situace a jejich účinné řízení, pokud k takovým situacím dojde. Tyto plány by měly být vytvářeny s ohledem na scénáře elektroenergetických krizí zjištěné sítí ENTSO pro elektřinu a členskými státy a měly by stanovit opatření plánovaná nebo přijatá k předcházení těmto scénářům nebo jejich zmírňování,

Komise bude sledovat, jak členské státy provádějí opatření stanovená v navrhovaném nařízení. Bude-li to nutné, nabídne jim pomoc s provedením požadovaných změn ve vnitrostátních právních předpisech a uspořádá semináře se všemi členskými státy (např. prostřednictvím Koordinační skupiny pro otázky elektrické energie) nebo dvoustranné schůzky na téma vypracování plánů rizikové připravenosti. Bude-li to nutné, bude Komise postupovat podle článku 258 SFEU, pokud některý členský stát nedostojí své povinnosti právní předpisy Unie provést.

·síť ENTSO pro elektřinu by také měla vytvořit metodiku pro posouzení krátkodobé přiměřenosti, konkrétně přiměřenosti sezónní, jakož i pro prognózy týdenní až vnitrodenní přiměřenosti výrobních kapacit. Tuto metodiku by po jejím schválení agenturou ACER měly používat členské státy a síť ENTSO pro elektřinu pro potřeby svých krátkodobých posouzení. Navrhované posouzení krátkodobé přiměřenosti doplňuje posouzení dlouhodobé přiměřenosti zdrojů navržené v rámci revidovaného znění nařízení o elektřině, čímž je zajištěno koordinované evropské posouzení přiměřenosti pro účely vyhodnocení potřeby kapacitních mechanismů.

(6)Toto nařízení stanoví společný rámec pravidel určených k předcházení elektroenergetickým krizovým situacím, k přípravě na ně a k jejich řízení, vnáší větší transparentnost do přípravné fáze a do období elektroenergetické krize a zajišťuje, že i v případě krize bude elektřina doručena tam, kde je jí nejvíce zapotřebí. Vyžaduje, aby členské státy spolupracovaly na regionální úrovni v duchu solidarity. Dále stanoví rámec pro efektivní sledování bezpečnosti dodávek v Evropě prostřednictvím Koordinační skupiny pro otázky elektrické energie. To by mělo vést k větší rizikové připravenosti s nižšími náklady. Dalším důsledkem by mělo být posílení vnitřního trhu s energií zvýšením důvěry napříč členskými státy a odstraněním nevhodných státních zásahů v krizových situacích, zejména zamezením nepřiměřenému omezování přeshraničních toků energie.

(5)Rámcový pokyn pro provoz soustav a kodex sítě pro nouzové situace a obnovu představují podrobná pravidla pro jednání a spolupráci provozovatelů přenosových soustav a dalších příslušných subjektů, jež mají zajistit bezpečnost soustavy. Tyto technické předpisy by měly zajistit, že většina elektroenergetických incidentů bude vyřešena efektivně a na provozní úrovni. Toto nařízení se zaměřuje na elektroenergetické krizové situace, které mohou mít větší rozsah a dopad. Stanoví, co by měly členské státy dělat, aby těmto situacím předcházely, a jaká opatření mohou přijmout, nebudou-li pravidla pro provozování soustavy již sama o sobě stačit. Nicméně i v případě krizových situací by pravidla pro provozování soustavy měla být i nadále zcela dodržována.

(4)Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/89/ES stanoví nezbytná opatření, která mají členské státy přijmout, aby obecně zajistily zabezpečení dodávek elektřiny. Ustanovení této směrnice již byla do značné míry nahrazena následnými právními předpisy, které upravují zejména to, jak by měly být organizovány trhy, aby byla zajištěna dostupnost dostatečných kapacit, a jak by měli spolupracovat provozovatelé přenosových soustav, aby byla zajištěna stabilita systému, a dále nutnost zajistit zavedení vhodné infrastruktury. Nařízení se dotýká konkrétních otázek předcházení krizím v odvětví elektřiny a jejich řízení.

(11)Společný přístup k předcházení krizím a jejich řízení zejména vyžaduje, aby členské státy využívaly ke zjišťování rizik spojených s bezpečností dodávek elektřiny stejné metody a definice a aby byly schopny účinně porovnat svou výkonnost v této oblasti s výkonností sousedních členských států. Nařízení určuje dva ukazatele ke sledování bezpečnosti dodávek elektřiny v Unii: „odhad nedodané elektřiny“ (EENS), vyjadřovaný v GWh/rok, a „předpokládaná ztráta zatížení“ (LOLE), vyjadřovaná v h/rok. Tyto ukazatele jsou součástí evropského posouzení přiměřenosti zdrojů, které provádí Evropská síť provozovatelů elektroenergetických přenosových soustav (síť ENTSO pro elektřinu) podle [článku 19 návrhu nařízení o elektřině]. Koordinační skupina pro otázky elektrické energie pravidelně sleduje bezpečnost dodávek na základě výsledků těchto ukazatelů. Tyto ukazatele by měla používat také Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů („agentura“) při podávání hlášení o výkonnosti jednotlivých členských států v oblasti bezpečnosti dodávek ve svých výročních zprávách o monitorování trhu s elektřinou podle [článku 16 návrhu nařízení o agentuře ACER].

(12)Je třeba společný přístup ke zjišťování rizikových scénářů, aby byla zajištěna soudržnost posouzení rizik, která vytváří důvěru mezi členskými státy v období krizové situace. Síť ENTSO pro elektřinu by proto ve spolupráci s agenturou měla vypracovat společnou metodiku pro zjišťování rizik, přičemž síť ENTSO pro elektřinu by tuto metodiku navrhla a agentura by ji schválila.

(13)Na základě této společné metodiky by měla síť ENTSO pro elektřinu pravidelně vypracovávat a aktualizovat regionální krizové scénáře a zjišťovat nejzávažnější rizika v jednotlivých regionech, jako jsou extrémní povětrnostní podmínky, přírodní katastrofy, nedostatek paliva nebo úmyslné útoky. Při zvažování krizového scénáře v podobě nedostatku plynného paliva by mělo být posuzováno riziko narušení dodávek plynu na základě scénářů narušení dodávek plynu a plynárenské infrastruktury vypracovaných Evropskou sítí provozovatelů plynárenských přepravních soustav podle čl. 6 odst. 6 nařízení o bezpečnosti dodávek plynu [návrh nařízení o bezpečnosti dodávek plynu]. Členské státy by měly na tomto základě vytvořit a aktualizovat své vnitrostátní krizové scénáře v zásadě každé tři roky. Tyto scénáře by měly tvořit základ pro plány rizikové připravenosti. Při zjišťování rizik na vnitrostátní úrovni by měly členské státy také popsat možná rizika, která vnímají v souvislosti s vlastnictvím infrastruktury, jež má význam pro bezpečnost dodávek, jakož i případná možná opatření k řešení těchto rizik (např. obecné nebo odvětvové právní předpisy na prověřování investic, zvláštní práva určitých podílníků apod.) a uvést důvod, proč tato opatření považují za opodstatněná.

(14)Regionální přístup ke zjišťování rizikových scénářů a tvorbě preventivních a zmírňujících opatření by měl významně přispět k účinnosti opatření a optimálnímu využívání zdrojů. Koordinovaný a předem dohodnutý přístup v případě souběžné elektroenergetické krize zajistí jednotnou reakci a sníží riziko negativních vedlejších účinků, které by čistě vnitrostátní přístupy mohly vyvolat v sousedních zemích. Toto nařízení proto vyžaduje, aby členské státy spolupracovaly na regionální úrovni.

(15)jak je uvedeno v [návrhu nařízení o elektřině], měla by regionální operační střediska pravidelně posuzovat příslušná rizika, nepoť je jim svěřeno provozní řízení těchto situací. Regionální spolupráce požadovaná podle tohoto nařízení by měla stavět na strukturách regionální spolupráce využívaných na technické úrovni, zejména skupinách členských států sdílejících jedno regionální operační středisko, aby tyto struktury prováděly své úkoly efektivně a jednaly v úzké spolupráci s příslušnými vnitrostátními orgány s cílem předcházet rozsáhlým incidentům a zmírňovat je.

(16)[Návrh nařízení o elektřině] požaduje používání společné metodiky pro střednědobé až dlouhodobé evropské posouzení přiměřenosti zdrojů (prováděné na 10 let až jeden rok dopředu) s cílem zajistit, aby rozhodnutí členských států týkající se možných investičních potřeb byla přijímána transparentně a společně dohodnutým způsobem. Účel tohoto posouzení se liší od účelu posouzení krátkodobé přiměřenosti, sloužícího ke zjišťování možných problémů spojených s přiměřeností v rámci krátkých časových úseků, konkrétně sezónních výhledů (na šest měsíců dopředu) a posouzení týdenní až vnitrodenní přiměřenosti. Pro krátkodobé posouzení je třeba zavést společný přístup ke zjišťování možných problémů spojených s přiměřeností. Síť ENTSO pro elektřinu bude vydávat zimní a letní výhledy, aby upozornila členské státy a provozovatele přenosových soustav na rizika spojená s bezpečností dodávek, jež by se mohla vyskytnout v následujících šesti měsících. Aby se kvalita těchto výhledů zlepšila, měly by vycházet ze společné pravděpodobnostní metodiky navržené stí ENTSO pro elektřinu a schválené agenturou. Aby byl posílen regionální přístup k posouzení rizik, měla by mít síť ENTSO pro elektřinu možnost přenést úkoly spojené se sezónními výhledy na regionální operační střediska.

(17)Provozovatelé přenosových soustav a regionální operační střediska by měli uplatňovat metodiku určenou k přípravě sezónních výhledů i k vypracovávání jiných typů krátkodobých posouzení rizik, zejména pro prognózy přiměřenosti týdenních až vnitrodenních výrobních kapacit, jež jsou upraveny nařízením Komise, kterým se stanoví rámcový pokyn pro provoz elektroenergetických přenosových soustav.

(18)Aby byl zajištěn společný přístup k předcházení krizím a jejich řízení, měl by příslušný orgán každého členského státu vypracovat po konzultaci se zúčastněnými stranami plán rizikové připravenosti. Plány by měly popisovat efektivní, přiměřená a nediskriminační opatření řešící všechny zjištěné krizové scénáře. Tyto plány by měly být transparentní, zejména co se týče podmínek přijetí netržních opatření ke zmírnění krizových situací. Veškerá předpokládaná netržní opatření by měla být v souladu s pravidly stanovenými v tomto nařízení.

(19)Plány by měly sestávat ze dvou částí, které stanoví vnitrostátní opatření a regionální opatření dohodnutá členskými státy v daném regionu. Regionální opatření jsou zapotřebí zejména v případě souběžné krize, kdy koordinovaný a předem dohodnutý přístup zajistí jednotnou reakci a sníží riziko negativních vedlejších účinků. Plány by měly zohledňovat konkrétní charakteristiky daného členského státu a jasně stanovit úlohy a povinnosti příslušných orgánů. Vnitrostátní opatření by měla plně zohlednit dohodnutá regionální opatření a plně využít příležitostí, které regionální spolupráce nabízí. Plány by měly být technické a provozní povahy a měly by pomoci zabránit výskytu či vyostření elektroenergetické krize a zmírnit její účinky.

(20)Plány by měly být pravidelně aktualizovány. Aby se zaručilo, že plány jsou vždy aktuální a účinné, měly by příslušné orgány jednotlivých regionů ve spolupráci s regionálními operačními středisky provádět každoroční simulace s cílem prověřit jejich vhodnost.

(21)Vypracování plánů by měly usnadnit šablony a konzultace s dalšími členskými státy v příslušném regionu a s Koordinační skupinou pro otázky elektrické energie. Konzultace v rámci regionu a prostřednictvím Koordinační skupiny pro otázky elektrické energie by měla zajistit, aby opatření přijatá v jednom členském státě nebo regionu neohrozila bezpečnost dodávek jiných členských států nebo regionů.

(22)Nastane-li krizová situace, je k zajištění koordinovaného postupu a poskytnutí cílené pomoci klíčová výměna informací. Toto nařízení proto ukládá členským státům povinnost, aby v případě, že čelí elektroenergetické krizi, bezodkladně informovaly sousední členské státy a Komisi. Dále by měly poskytnout informace o příčinách krize, opatřeních přijatých a plánovaných k jejímu zmírnění a případné potřebě pomoci od jiných členských států. V případě, že tato pomoc přesahuje rámec bezpečnosti dodávek elektřiny, zůstává platným právním rámcem mechanismus civilní ochrany Unie.

(23)Mají-li členské státy konkrétní, závažné a spolehlivé informace o tom, že může dojít k události, která pravděpodobně povede k podstatnému zhoršení dodávek elektřiny, je důležité, aby mezi nimi byla umožněna komunikace a zajištěna informovanost. V těchto případech by členské státy měly bezodkladně informovat Komisi a Koordinační skupinu pro otázky elektrické energie, a zejména jim poskytnout informace o příčinách zhoršení, plánovaných opatřeních k předejití elektroenergetické krizí a o případné potřebě pomoci od jiných členských států.

(24)V případě elektroenergetické krize by si členské státy měly vypomáhat v duchu solidarity a měly by zajistit, aby byla elektřina dodána tam, kde je jí nejvíce zapotřebí. Tato spolupráce by měla být založena na předem dohodnutých opatřeních stanovených v plánech rizikové připravenosti. Při domlouvání spolupráce by měly vzít členské státy v úvahu společenské a hospodářské faktory, včetně bezpečnosti obyvatel, a proporcionalitu. Členské státy se vyzývají, aby sdílely osvědčené postupy a využívaly Koordinační skupinu pro otázky elektrické energie jako diskuzní platformu, sloužící ke zjišťování dostupných možností spolupráce a ujednání o solidaritě, včetně mechanismů náhrady. Komise může přípravu regionálně koordinovaných opatření v dotčeném regionu usnadnit.

(25)Toto nařízení by mělo elektroenergetickým podnikům a odběratelům vyrovnávajícím se s elektroenergetickou krizí umožnit co nejdéle spoléhat na tržní mechanismy stanovené v [návrhu směrnice o elektřině a nařízení o elektřině]. I v případě krizových situací by měly být plně dodržovány předpisy upravující vnitřní trh a pravidla pro provozování soustavy. To znamená, že netržní opatření, jako je nucené odlehčování nebo poskytování mimořádných dodávek mimo běžné fungování trhu, by měla být využívána až jako poslední možnost poté, co byly vyčerpány veškeré možnosti, které nabízí trh. Nucené odlehčování proto může být provedeno až poté, co byly vyčerpány všechny možnosti dobrovolného odlehčování. Veškerá netržní opatření by měla být navíc nutná, přiměřená, nediskriminační a dočasná.

(26)Aby byla po elektroenergetické krizi zajištěna transparentnost, dotčené členské státy by měly provádět hodnocení krize a jejích dopadů ex-post, a tím řádně zapojovat své národní regulační orgány. Toto hodnocení by mělo zohlednit mimo jiné i účinnost a přiměřenost přijatých opatření, jakož i jejich ekonomické náklady. Mělo by brát také v potaz přeshraniční otázky, jako je například dopad daných opatření na jiné členské státy nebo úroveň od nich získané pomoci.

(27)Povinnosti v oblasti transparentnosti zajistí, aby veškerá opatření přijatá za účelem předcházení krizovým situacím a jejich řízení dodržovala pravidla vnitřního trhu a byla v souladu se zásadami spolupráce a solidarity, na nichž stojí energetická unie.

(28)V roce 2012 byla vytvořena Koordinační skupina pro otázky elektrické energie jako fórum pro výměnu informací a upevňování spolupráce mezi členskými státy, zejména v oblasti bezpečnosti dodávek. Tato její úloha je prostřednictvím tohoto nařízení posílena. Skupina by měla vykonávat konkrétní úkoly, spojené zejména s vypracováváním plánů rizikové připravenosti, a bude plnit klíčovou úlohu při sledování výkonnosti členských států v oblasti bezpečnosti dodávek elektřiny a při tvorbě osvědčených postupů na základě tohoto sledování.

(29)Elektroenergetická krize by se mohla rozšířit i za hranice Unie do zemí Energetického společenství. Unie by měla v rámci předcházení elektroenergetickým krizím, přípravy na ně a jejich zvládání úzce spolupracovat se smluvními stranami Energetického společenství, aby bylo zajištěno účinné řízení krizí na hranicích mezi členskými státy a těmito smluvními stranami.

(30)Aby mohla Unie rychle reagovat na měnící se okolnosti s ohledem na rizikovou připravenost v odvětví elektřiny, měla by být Komisi svěřena pravomoc přijímat akty podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změny šablon plánů rizikové připravenosti. Zejména je důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty zasílány včas a odpovídajícím způsobem současně Evropskému parlamentu a Radě.