•Účelnost právních předpisů a zjednodušení

•Základní práva

Tento legislativní podnět klade zvláštní důraz na potřebu zajistit plné dodržování základních práv zakotvených v Listině základních práv EU.

Žadatelé o víza s omezenou schopností pohybu a orientace by ve stále větší míře mohli využívat výhod plynoucích z potřeby navštěvovat konzulát nebo středisko pro žádosti o udělení víza méně často. Na druhé straně by některé kategorie žadatelů mohly i nadále podávat žádosti na konzulátu nebo ve středisku pro žádosti o udělení víza, pokud by nestačila pomoc poskytovaná platformou EU pro podávání žádostí o víza nebo poskytovateli služeb a rodinnými příslušníky či přáteli.

Podávání žádostí on-line pravděpodobně zlepší zkušenosti s podáváním žádostí o víza pro osoby s poruchami zraku. Digitální platformy pro podávání žádostí na úrovni EU nebo na vnitrostátní úrovni musí být v souladu se směrnicí o přístupnosti, podle níž musí členské státy zajistit, aby „subjekty veřejného sektoru přijaly nezbytná opatření k většímu zpřístupnění svých webových stránek a mobilních aplikací, a to tím, že je učiní vnímatelnými, ovladatelnými, srozumitelnými a stabilními“. Webové stránky by proto měly uživatelům umožnit změnit způsob zobrazování informací (velikost písma, barvy atd.) a mohly by rovněž nabízet zvukovou pomoc (čtení textů). To by při podávání žádostí v papírové podobě nebylo možné, nebo by to bylo možné v menší míře. Kromě toho by se tím zaručila vysoká přístupnost pro osoby, které nevidí nebo neslyší, neboť standardy a prvky obsažené v platformě EU pro podávání žádostí by používaly všechny země.

Zvláštní ustanovení, která by se vztahovala na jednotlivé případy z humanitárních důvodů, by se vztahovala i na osoby s nižší počítačovou gramotností, které by potřebovaly technickou pomoc. Problémy s digitální dostupností se však časem budou postupně snižovat v důsledku celosvětového nárůstu gramotnosti v oblasti informačních technologií.

Pokud jde o práva dítěte, příslušný legislativní režim, který dětem zaručuje postup na místě, by zůstal zachován. Revidované nařízení o VIS již zavedlo změny, jejichž cílem je zejména posílit boj proti zneužívání práv dětí snížením věku pro snímání otisků prstů (z 12 na 6 let), ale také zavedením přísných záruk pro biometrické údaje dětí, zejména omezením doby uchovávání údajů: otisky prstů a zobrazení obličeje týkající se dětí mladších 12 let budou vymazány, jakmile vyprší platnost víza a dítě překročí vnější hranice. U žadatelů s dětmi podávajících žádost opakovaně bude nová opakovaná žádost ve všech takových případech vyžadovat další postup na místě.

Úloha externích poskytovatelů služeb v souvislosti s digitalizací by závisela na tom, které úkoly by jim členské státy svěřily v novém kontextu digitalizace, pokud to legislativní rámec umožní. Velká část administrativních úkolů, které jsou v současnosti svěřeny externím poskytovatelům služeb, by při využití digitálních postupů již nebyla nutná (např. vkládání informací z formuláře fyzické žádosti do digitální podoby). Krátkodobě by se úloha externích poskytovatelů služeb při poskytování obecné pomoci žadateli mohla zvýšit (např. pomoc lidem bez počítačové gramotnosti). Z dlouhodobého hlediska by se však jejich úloha, pokud jde o přijímání žádostí, měla snížit, protože žadatelé, kteří mají platné biometrické údaje zaregistrovány, by mohli podávat žádosti v plném rozsahu online. Z hlediska ochrany údajů znamená využívání externích poskytovatelů služeb vlastně další zpřístupnění osobních údajů třetím stranám. To nepředstavuje ohrožení pro ochranu údajů, pokud jsou procesy a technologie používané externími poskytovateli služeb v souladu se zásadami ochrany údajů a soukromí a pokud orgány členských států provádějí řádné monitorování každého externího poskytovatele služeb.

Jak zdůraznil evropský inspektor ochrany údajů, dopad iniciativy na ochranu údajů vyplývá především ze zavedení platformy pro podávání žádostí o víza (s dopadem na nakládání s osobními údaji u externích poskytovatelů služeb, bezpečnost údajů v platformě). V tomto ohledu analýza možností ukázala, že možnost 5 představuje závažná rizika, pokud jde o ochranu údajů, v důsledku vlastního zadávání biometrických údajů digitálními prostředky. Všechny ostatní možnosti byly, pokud jde o ochranu údajů, relativně rovnocenné.

Pokud jde o digitální víza, informace o vízech jsou v současné době uchovávány v rozsáhlé databázi EU – ve VIS, ale také doloženy připojením vízového štítku do cestovního pasu. Dematerializace vízového štítku do podoby čistě digitálního víza proto nic nemění na skutečnosti, že informace o vízech jsou a stále budou uloženy v rozsáhlé databázi EU. Nařízení o VIS již obsahuje vysoké záruky ochrany údajů (pravidla pro uchovávání údajů, pravidla přístupu, přístupová práva, práva na opravu, doplnění, výmaz osobních údajů, omezení zpracování atd.). Nedávno revidované nařízení o VIS navíc tyto záruky ochrany údajů dále posílilo tím, že uvedlo ustanovení o ochraně údajů do souladu s platnými legislativními normami v oblasti ochrany údajů. Tyto posílené záruky ochrany údajů budou nadále platit, neboť informace obsažené v digitálních vízech budou i nadále ukládány ve VIS.