Přístup k údajům veřejného sektoru a jejich opakované použití jsou považovány za významný impulz v oblasti analýz dat velkého objemu a umělé inteligence. V této souvislosti návrh iniciativu doplňuje o příští generaci superpočítačů schopných pracovat desetkrát rychleji než v současné době nejrychlejší počítač, které budou zapotřebí ke kombinování, korelaci a mash-upu stále rostoucího množství údajů. Cílem EU je převzít v této oblasti vedoucí postavení, a to za pomocí investic ve výši 1 miliardy EUR z veřejných prostředků do společného podniku, jehož účelem bude zřízení vysoce výkonné výpočetní sítě do roku 2023.

V červenci roku 2013 byla směrnice 2003/98/ES změněna směrnicí 2013/37/EU, jejímž cílem bylo povzbudit členské státy k tomu, aby co nejvíce materiálů v držení subjektů veřejného sektoru poskytovaly pro opakované použití. Změny s sebou přinesly povinnost umožnit opakované použití obecně přístupných údajů, rozšířily oblast působnosti směrnice tak, že zahrnuje dokumenty z veřejných knihoven, muzeí a archivů, zavedly standardní pravidla pro vybírání poplatků omezených na mezní náklady na reprodukci, poskytování a šíření informací a uložily subjektům veřejného sektoru, aby jednaly – pokud jde o pravidla pro vybírání poplatků a podmínky, které uplatňují – transparentněji. Všech 28 členských států EU provedlo pozměňující směrnici do vnitrostátního práva.

Stávající směrnice o informacích veřejného sektoru byla předmětem hodnocení v rámci Programu pro účelnost a účinnost právních předpisů (REFIT). V souladu s pokyny pro zlepšování právní úpravy hodnocení posuzovalo splnění hodnotících kritérií účinnosti, účelnosti, soudržnosti, relevance a přidané hodnoty pro EU. Posuzovalo také hospodářské a společenské dopady zásahu a dopady na životní prostředí. Cílem hodnocení bylo určit možnosti omezení regulačních nákladů a zjednodušení stávajících právních předpisů, aniž by to negativně ovlivnilo dosažení základních cílů politiky.

Test nezbytnosti posuzuje, zda mohou cílů návrhu účinně dosáhnout členské státy. Odstranění zbývajících překážek otevřeného opakovaného použití informací veřejného sektoru a zároveň přizpůsobení právního rámce rozvíjejícímu se digitálnímu socioekonomickému prostředí nemohou provést členské státy samy. Rozdílná vnitrostátní právní řešení by pravděpodobně narušila rostoucí trend směrem k přeshraničnímu opakovanému použití a přetrvávaly by nebo by se dále prohlubovaly rozdíly mezi různými úrovněmi „připravenosti otevřených dat“ v členských státech, což by mělo negativní dopad na jednotu a konkurenceschopnost na digitálním jednotném trhu. Navrhovaná opatření jsou přiměřená, neboť k dosažení stejných výsledků (zvýšení množství otevřených opakovaně použitelných informací veřejného sektoru) nebude zásah na vnitrostátní úrovni dostačující a zároveň nedokáže zajistit konkurenční a nediskriminační prostředí na celém jednotném trhu. Navrhovaná opatření lze vnímat jako další krok k plné dostupnosti informací veřejného sektoru pro opakované použití, tedy cíli politiky přijatému členskými státy již v roce 2003 a potvrzenému v roce 2013. Na druhou stranu se v případě vědeckých informací návrh omezuje na zajištění zákonné opakované použitelnosti jen a pouze těch údajů z výzkumu a které již byly v důsledku povinností stanovených vnitrostátními právními předpisy nebo vyplývajících z dohod se subjekty financujícími výzkum veřejně zpřístupněny. Nerozšiřuje jednotný rámec pravidel o zajištění přístupu ke všem vědeckým informacím a jejich opakovanému použití, nýbrž ponechává jeho vymezení na členských státech.

Veřejná on-line konzultace byla zpřístupněna na příslušné internetové stránce pro konzultace a pro účely poskytnutí zpětné vazby byla dostupná po dobu 12 týdnů (od 19. září 2017 do 15. prosince 2017). K vyjádření byly vyzvány všechny zainteresované strany včetně vlád, držitelů a uživatelů obsahu veřejného sektoru, komerčních i nekomerčních dalších uživatelů, odborníků a členů akademické obce a také občanů. Internetový dotazník zahrnoval jak hodnocení provádění stávající směrnice, tak problémy, cíle a případné možnosti do budoucna. Respondenti měli rovněž příležitost nahrát dokumenty, například stanoviska. Pomocí několika cílených opatření uvědomila Komise o veřejné on-line konzultaci zainteresované strany a vyzvala je k účasti. Zpětnou vazbu obdržela od 273 zúčastněných stran. Také bylo vzato v úvahu 56 stanovisek obdržených do konce konzultačního procesu, tj. do konce ledna 2018.

Zvolená možnost umožňuje cílený a přiměřený zásah vedoucí k postupnému posílení politiky Komise v oblasti otevřených dat. Předpokládá se, že ve srovnání se základním scénářem to povede ke značnému zlepšení. Tato možnost je široce přijatelná pro zúčastněné strany a s ohledem na neexistenci významného odporu ze strany členských států ji lze uzákonit v rozumné lhůtě. Ačkoliv by přínosy scénáře spočívajícího v opatřeních vyšší intenzity byly podstatné, tento scénář se vyznačoval rovněž horší proveditelností, vyššími náklady na dosažení souladu a vyšším rizikem pro soudržnost právních předpisů a politik.

Byla doplněna nová kapitola V, která vymezuje zvláštní kategorii datových souborů s vysokou hodnotou. Tato kategorie datových souborů s vysokou hodnotou je podskupinou dokumentů, na něž se směrnice vztahuje podle článku 1 a jejichž opakované použití je spojeno s významnými socioekonomickými přínosy. Seznam těchto datových souborů s vysokou hodnotou určí akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 290 SFEU. Tento akt v přenesené pravomoci také podrobně stanoví způsob jejich zveřejňování a opakovaného použití. V zásadě by opakované použití těchto datových souborů s vysokou hodnotou mělo být bezplatné a pro dynamický obsah by se jako prostředek šíření mělo používat rozhraní pro programování aplikací (API).

Obecná zásada, že dokumenty spadající do působnosti směrnice jsou opakovaně použitelné pro komerční i nekomerční účely za podmínek stanovených v této směrnici (článku 3), se nemění v případě dokumentů, které spadaly do působnosti směrnice před tím, než došlo k přepracování. Na dokumenty, na něž se v důsledku přepracování působnost směrnice rozšíří, se obecná zásada vztahuje pouze tehdy, pokud dané veřejné podniky zpřístupnily dokumenty pro opakované použití (což odpovídá ustanovením vztahujícím se v současné době na dokumenty, k nimž mají práva duševního vlastnictví knihovny včetně těch univerzitních, muzea a archivy (čl. 3 odst. 2 směrnice 2003/98/ES ve znění směrnice 2013/13/EU)) nebo – v případě údajů z výzkumu – pokud tyto údaje zpřístupnil výzkumný pracovník prostřednictvím internetového datového úložiště pro výsledky výzkumu na základě požadavků uložených výzkumníkovi subjekty financujícími výzkum za účelem umožnění přístupu k těmto údajům a jejich opakovaného použití ze strany široké veřejnosti („pověření subjektu financujícímu otevřený přístup“).

(4)Za účelem plného využití potenciálu informací veřejného sektoru pro evropské hospodářství a společnost byly do právního textu zavedeny podstatné změny, které se zaměřují na tyto oblasti: poskytování dynamických dat v reálném čase pomocí vhodných technických prostředků, lepší nabídka veřejných údajů s vysokou hodnotou pro opakované použití, a to i od veřejných podniků, od organizací provádějících výzkum a od organizací, které financují výzkum, řešení vzniku nových forem výhradních dohod, použití výjimek vůči zásadě účtování mezních nákladů a vztah mezi touto směrnicí a některými souvisejícími právními nástroji, včetně směrnice 96/9/ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES.

(3)V návaznosti na konzultace se zúčastněnými stranami a na základě výsledků posouzení dopadů má Komise za to, že je zapotřebí opatření na úrovni Unie, jež by řešilo přetrvávající a nové překážky širokého opakovaného použití informací veřejného sektoru a informací financovaných z veřejných zdrojů v celé Unii a aktualizovalo by legislativní rámec s ohledem na pokrok v oblasti digitálních technologií, jako je umělá inteligence a internet věcí.

(13)Politiky zpřístupnění údajů, které podporují širokou dostupnost a opakované použití informací veřejného sektoru pro soukromé nebo komerční účely s minimálními či žádnými právními, technickými a finančními omezeními a které napomáhají oběhu informací nejen pro hospodářské subjekty, ale také pro veřejnost, mohou hrát důležitou úlohu při nastartování vývoje nových služeb založených na nových způsobech kombinování a využití těchto informací, podnítit hospodářský růst a podpořit zapojení do společnosti. Vyžaduje to však rovné podmínky na úrovni Unie v otázce toho, zda opakované použití dokumentů je či není povoleno, a těch nelze dosáhnout při existenci různých předpisů a postupů členských států nebo dotčených subjektů veřejného sektoru.

(19)⇨ Směrnice členským státům ukládá povinnost umožnit opakované použití všech dokumentů, pokud přístup k nim není omezen nebo vyloučen podle vnitrostátních pravidel nebo se na něj nevztahují jiné výjimky stanovené v této směrnici. ⇦ Směrnice se opírá o platné režimy přístupu v členských státech a nemění vnitrostátní předpisy o přístupu k dokumentům. Nepoužije se v případech, ve kterých občané nebo společnosti mohou v rámci příslušného režimu přístupu získávat dokumenty pouze tehdy, když mohou prokázat zvláštní zájem. Na úrovni Společenství ⌦ Unie ⌫ přiznávají články 41 (právo na řádnou správu) a 42 Listiny základních práv Evropské unie všem občanům Unie a všem fyzickým nebo právnickým osobám, které mají bydliště nebo sídlo v členském státě, právo na přístup k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise. Subjekty veřejného sektoru by měly být podporovány, aby poskytovaly k opakovanému použití všechny dokumenty, které mají v držení. Subjekty veřejného sektoru by měly prosazovat a podporovat opakované použití dokumentů, včetně úředních textů zákonodárné a správní povahy, v případech, kdy mají tyto subjekty právo schválit jejich opakované použití.

(18)Tato směrnice neobsahuje závazek umožnit opakované použití dokumentů. Rozhodnutí o povolení opakovaného použití závisí na členských státech nebo příslušném subjektu veřejného sektoru. Tato směrnice by se měla používat pro dokumenty, které jsou zpřístupněny k opakovanému použití, jestliže subjekty veřejného sektoru poskytují licence na informace, prodávají, šíří, vyměňují nebo poskytují informace. Aby nedocházelo ke kříženému subvencování, mělo by opakované použití zahrnovat další používání dokumentů v rámci téže organizace při činnostech překračujících rámec jejích veřejných úkolů. Činnosti překračující rámec veřejných úkolů obvykle zahrnují poskytování dokumentů, které se vytvářejí a zpoplatňují výhradně na komerčním základě a při hospodářské soutěži s ostatními účastníky na trhu. Definice „dokumentu“ se nevztahuje na počítačové programy.

(17)⌦ Tato ⌫ Ssměrnice 2003/98/ES by se měla vztahovat na dokumenty, jejichž poskytnutí je součástí veřejných úkolů příslušných subjektů veřejného sektoru, jak je definováno právem nebo jinými závaznými pravidly v příslušných členských státech. Při neexistenci takových pravidel by měly být tyto veřejné úkoly vymezeny v souladu s obecnou správní praxí v příslušném členském státě za předpokladu, že rozsah těchto veřejných úkolů je transparentní a podléhá přezkumu. Tyto veřejné úkoly by mohly být vymezeny obecně nebo individuálně pro jednotlivé subjekty veřejného sektoru.

(15)Zároveň Ččlenské státy nyní zavedly politiky opakovaného použití podle směrnice 2003/98/ES a některé z nich přijaly v souvislosti s přístupnými údaji ambiciózní postupy pro usnadnění opakovaného použití dostupných veřejných údajů pro občany a společnosti v míře přesahující minimální úroveň stanovenou uvedenou směrnicí. K zabránění tomu, aby různé předpisy v různých členských státech kladly překážky přeshraniční nabídce výrobků a služeb, a k umožnění opakovaného použití srovnatelných souborů veřejných údajů pro celoevropské aplikace využívající tyto údaje je rovněž nutná minimální harmonizace s cílem určit, jaké veřejné údaje jsou na vnitřním informačním trhu v souladu s příslušným režimem přístupu pro opakované použití dostupné. ⇨ Ustanovení právních předpisů Unie a vnitrostátních právních předpisů, které jdou nad rámec těchto minimálních požadavků, zejména u odvětvových právních předpisů, by se měly uplatňovat i nadále. Příklady ustanovení, která překračují minimální harmonizační úroveň této směrnice, jsou nižší prahové hodnoty přípustných poplatků za opakované použití oproti prahovým hodnotám stanoveným v článku 6 nebo méně omezující licenční podmínky než podmínky uvedené v článku 8. Touto směrnicí by zejména neměla být dotčena ustanovení překračující minimální harmonizační úroveň této směrnice, jak je stanovena v nařízeních Komise v přenesené pravomoci přijatých podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU o rámci pro zavedení inteligentních dopravních systémů v oblasti silniční dopravy a pro rozhraní s jinými druhy dopravy. ⇦

(28)K získání přístupu k údajům nabízejícím se pro opakované použití na základě této směrnice jsou zapotřebí vhodná a řádně koncipovaná rozhraní pro programování aplikací (API). Rozhraní API popisuje, jaký druh údajů lze získat, jakým způsobem to učinit a v jakém formátu budou údaje obdrženy. Může to být různě složité – od jednoduchého odkazu na databázi pro získání specifických datových souborů po webové rozhraní nebo komplexnější uspořádání. Opakované používání a sdílení údajů prostřednictvím vhodného využití rozhraní API má obecnou hodnotu, neboť pomůže subjektům vyvíjejícím technologie a začínajícím podnikům s vytvářením nových služeb a produktů. Představuje též zásadní složku pro vytváření cenných ekosystémů na základě mnohdy nevyužitých datových fondů. Uspořádání rozhraní API a jeho použití musí vycházet z několika zásad: stability, údržby během životního cyklu, jednotného používání a jednoty norem, uživatelské vstřícnosti a bezpečnosti. Dynamická data, čímž se rozumí průběžně aktualizované údaje, mnohdy i v reálném čase, subjekty veřejného sektoru a veřejné podniky zpřístupní pro opakované použití bezprostředně po jejich shromáždění prostřednictvím vhodných rozhraní API.

(27)⇨ Subjekty veřejného sektoru své dokumenty stále větší měrou aktivně zpřístupňují pro opakované použití tím, že zajišťují jejich objevitelnost on-line a skutečnou dostupnost metadat a základního obsahu. Dokumenty by se též měly zpřístupňovat pro opakované použití na žádost podanou dalším uživatelem. ⇦ ⌦ V těchto případech ⌫ by Llhůta pro zodpovězení žádostí o opakované použití by měla být přiměřená a měla by odpovídat ⌦ v souladu s ⌫ příslušnéou lhůtěou pro žádosti o přístup k dokumentům podle dotyčných režimů přístupu. ⇨ Této povinnosti by nicméně měly být zproštěny veřejné podniky, vzdělávací zařízení, organizace provádějící výzkum a organizace financující výzkum. ⇦ Přiměřené lhůty v celé Unii podnítí tvorbu nových souhrnných informačních výrobků a služeb na celoevropské úrovni. Po schválení žádosti o opakované použití by měly subjekty veřejného sektoru dokumenty poskytnout ve lhůtě, která umožňuje plné využití jejich hospodářského potenciálu. To je zvláště důležité u dynamických obsahů ⌦ dat ⌫ ( ⌦ včetně ⌫ např. dopravních údajů ⌦ , družicových dat, údajů o počasí ⌫), jejichž hospodářská hodnota závisí na okamžité dostupnosti informací a pravidelných aktualizacích. ⇨ Dynamická data by proto měla být zpřístupněna ihned po jejich shromáždění, a to prostřednictvím rozhraní pro programování aplikací (API) s cílem usnadnit na základě těchto dat rozvoj internetu, jakož i mobilních a cloudových aplikací. Není-li to z důvodu technických nebo finančních omezení možné, měly by subjekty veřejného sektoru dokumenty zpřístupnit ve lhůtě, která umožňuje plné využití jejich hospodářského potenciálu. ⇦ Při použití licence může být časová dostupnost dokumentů součástí licenčních podmínek.

(24)Z výše uvedených důvodů je vhodné stanovit závazek členských států přijmout k výsledkům výzkumu financovaného z veřejných prostředků politiku otevřeného přístupu, jakož i zajistit, aby tyto politiky prováděly všechny organizace provádějící výzkum a organizace financující výzkum. V rámci politik otevřeného přístupu je obvykle možné učinit ve vztahu k otevřené dostupnosti výsledků vědeckého výzkumu řadu výjimek. Dne 17. července 2012 přijala Komise doporučení o přístupu k vědeckým informacím a jejich uchovávání, které bylo aktualizováno dne 25. dubna 2018 a v němž jsou mimo jiné popsány relevantní prvky politiky otevřeného přístupu. Dodatečně je třeba zlepšit podmínky, za nichž lze některé výsledky výzkumu opětovně používat. Z tohoto důvodu by se měly některé závazky vyplývající z této směrnice rozšířit na údaje z výzkumu, které jsou výsledkem činností vědeckého výzkumu dotovaných veřejným financováním nebo spolufinancovaných veřejnými a soukromými subjekty. V této souvislosti by nicméně měly být náležitě zohledněny otázky týkající se ochrany soukromí, ochrany osobních údajů, obchodního tajemství, bezpečnosti státu, oprávněných obchodních zájmů a práv duševního vlastnictví třetích stran. Aby se zabránilo jakékoli administrativní zátěži, měly by se takové závazky vztahovat pouze na ty údaje z výzkumu, které již výzkumní pracovníci zveřejnili. Ostatní druhy dokumentů v držení organizací provádějících výzkum a organizací financujících výzkum by měly být nadále z oblasti působnosti této směrnice vyňaty.

(23)Objem vytvářených údajů z výzkumu exponenciálně roste a má potenciál pro opakované použití mimo vědeckou obec. Aby bylo možné reagovat na rostoucí společenské výzvy účinným a komplexním způsobem, je zásadní a naléhavé, aby bylo možné mít přístup k údajům z různých zdrojů, jakož i napříč jednotlivými odvětvími a obory, a tyto údaje kombinovat a opakovaně používat. Údaje z výzkumu zahrnují statistiky, výsledky pokusů, měření, pozorování vyplývající z práce v terénu, výsledky průzkumů, jakož i zvukové a obrazové záznamy z pohovorů. Obsahují též metadata, specifikace a jiné digitální objekty. Údaje z výzkumu se liší od vědeckých článků, které přinášejí zprávy o zjištěních, jež jsou výsledkem vědeckého výzkumu, a tato zjištění též komentují. Otevřená dostupnost a opětovná použitelnost výsledků vědeckého výzkumu financovaných z veřejných prostředků byla po mnoho let součástí konkrétních politických iniciativ. Politiky otevřeného přístupu mají za cíl zejména poskytovat výzkumným pracovníkům i široké veřejnosti přístup k údajům z výzkumu v co nejranější fázi jejich šíření, jakož i umožnit používání a opakované použití těchto údajů. Otevřený přístup napomáhá zvyšovat kvalitu, omezit potřebu zbytečného zdvojování výzkumu, urychlovat vědecký pokrok, bojovat proti podvodům v oblasti vědy a může celkově podporovat hospodářský růst a inovace. Kromě otevřeného přístupu se rychle stává běžnou vědeckou praxí i plánování správy údajů, které má zajistit, že údaje budou dohledatelné, přístupné, interoperabilní a opakovaně použitelné (zásady FAIR).

(22)Tato směrnice by neměla obsahovat závazek umožnit opakované použití dokumentů vytvořených veřejnými podniky. Rozhodnutí o případném povolení opakovaného použití by mělo ponecháno příslušnému veřejnému podniku. Teprve poté, co se veřejný podnik rozhodne zpřístupnit dokument pro opakované použití, by měl plnit příslušné závazky stanovené v kapitolách III a IV této směrnice, zejména pokud jde o formáty, vybírání poplatků, transparentnost, licence, nediskriminaci a zákaz výhradních dohod. Na druhou stranu nemusí veřejný podnik splňovat požadavky stanovené v kapitole II, jako jsou pravidla pro zpracování žádostí.

(33)I knihovny, muzea a archivy by měly mít možnost účtovat poplatky převyšující mezní náklady, aby nebyl omezen jejich běžný provoz. Celkový příjem těchto subjektů veřejného sektoru z poskytování a povolování opakovaného použití dokumentů po odpovídající účetní období by neměl přesahovat náklady na jejich shromažďování, vytváření, reprodukci, šíření, uchovávání a zúčtování práv, se započítáním přiměřené návratnosti investic. ⇨ Do způsobilých nákladů by případně měly být zahrnuty i náklady na anonymizaci osobních údajů či obchodně citlivých informací. ⇦ Pro účely knihoven, muzeí a archivů a se zřetelem k jejich specifikům by mohly být při výpočtu přiměřené návratnosti investic brány v potaz ceny, které jsou za opakované použití týchž nebo podobných dokumentů účtovány v soukromém sektoru.

(32)⇨ Poplatky za opakované použití dokumentů představují pro začínající podniky i pro malé a střední podniky značnou překážku vstupu na trh. Dokumenty by tudíž měly být zpřístupněny pro opakované použití bez poplatků a ⇦ vV případě ⇨ nutnosti ⇦ , že za opakované použití dokumentů vybírají subjekty veřejného sektoru poplatky, měly by být tyto poplatky měly být v zásadě omezeny na mezní náklady. ⇨ Ve výjimečných případech ⇦ Jje však třeba dbát na to, aby nebyl omezen běžný provoz subjektů veřejného sektoru, které musí získávat příjmy, z nichž hradí podstatnou část svých nákladů souvisejících s výkonem svých veřejných úkolů nebo nákladů na reprodukci, shromažďování, vytváření a šíření některých dokumentů zpřístupněných k opakovanému použití. ⇨ Též je třeba uznat úlohu veřejných podniků v konkurenčním hospodářském prostředí. ⇦ V takových případech by ⌦ proto ⌫ měly mít subjekty veřejného sektoru ⇨ a veřejné podniky ⇦ možnost účtovat si poplatky převyšující mezní náklady. Tyto poplatky převyšující mezní náklady by měly být stanoveny na základě objektivních, transparentních a ověřitelných kritérií a celkový příjem z poskytování a povolování opakovaného použití dokumentů by neměl přesáhnout náklady na jejich shromažďování, vytváření, reprodukci a šíření se započítáním přiměřené návratnosti investic. ⇨ Do způsobilých nákladů by případně měly být zahrnuty i náklady na anonymizaci osobních údajů či obchodně citlivých informací. ⇦ Požadavek získávat příjmy, z nichž si subjekty veřejného sektoru hradí podstatnou část svých nákladů souvisejících s výkonem svých veřejných úkolů nebo ⇨ rozsahem služeb veřejného zájmu svěřeným veřejným podnikům ⇦ nákladů na reprodukci, shromažďování, vytváření a šíření některých dokumentů, nemusí být nutně stanoven právními předpisy, ale může vyplývat například ze správní praxe v členských státech. Takovýto požadavek by měly členské státy pravidelně přezkoumávat.

(31)Dokument by měl být považován za dokument ve strojově čitelném formátu, je-li ve formátu souboru strukturovaného tak, aby v něm softwarové aplikace mohly snadno nalézt, rozpoznat a získat konkrétní údaje. Za strojově čitelné údaje by se měly považovat údaje zakódované v souborech strukturovaných ve strojově čitelném formátu. Strojově čitelné formáty mohou být otevřené nebo chráněné vlastnickým právem; mohou být formálně normalizované, či nikoli. Dokumenty zakódované ve formátu souboru, který toto automatické zpracování omezuje, jelikož údaje z nich nelze získat snadno či vůbec, by za dokumenty ve strojově čitelném formátu být považovány neměly. Členské státy by měly podporovat používání otevřených, strojově čitelných formátů, pokud je to možné a vhodné.

(30)Pro usnadnění opakovaného použití by měly subjekty veřejného sektoru, je-li to možné a vhodné, zpřístupnit dokumenty ⇨ , a to včetně dokumentů zveřejněných na webových stránkách, ⇦ v otevřených a strojově čitelných formátech a spolu s jejich metadaty, s nejlepší možnou úrovní přesnosti a zrnitosti, ve formátu, který zajistí interoperabilitu, například jejich zpracováním v souladu se zásadami týkajícími se požadavků slučitelnosti a použitelnosti pro prostorové informace podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES ze dne 14. března 2007 o zřízení Infrastruktury pro prostorové informace v Evropském společenství (INSPIRE).

(29)Možnosti opakovaného použití mohou být zlepšeny omezením potřeby převádění papírových dokumentů do elektronické formy nebo zpracovávání elektronických souborů, aby byly navzájem slučitelné. Proto by měly subjekty veřejného sektoru poskytovat dokumenty ve všech již existujících formátech nebo jazycích, v elektronické formě, pokud je to možné a vhodné. Subjekty veřejného sektoru by měly žádosti o výtahy z existujících dokumentů posuzovat příznivě, představuje-li schválení takové žádosti pouze jednoduchou operaci. Subjekty veřejného sektoru by však neměly být povinny poskytovat výtahy z dokumentů, pokud to představuje nepřiměřené úsilí. Pro zjednodušení opakovaného použití by měly subjekty veřejného sektoru poskytovat své vlastní dokumenty ve formátu, který nezávisí na použití zvláštního programového vybavení, pokud je to možné a vhodné. Subjekty veřejného sektoru by měly zohlednit možnosti opakovaného použití dokumentů zdravotně postiženými osobami a pro zdravotně postižené osoby, pokud je to možné a vhodné ⇨ , a to tak, že tyto informace poskytnou v přístupných formátech ⇦.

(39)V některých případech se opakované použití dokumentů uskuteční, aniž by byla smluvena licence. V ostatních případech se uděluje licence s uvedením podmínek, které musí nabyvatel licence při opakovaném použití dodržovat a které se týkají otázek jako odpovědnost, řádné použití dokumentů, záruka nezměněné reprodukce a uvedení zdroje. Poskytnou-li subjekty veřejného sektoru licenci na opakované použití dokumentů, měly by být licenční podmínky spravedlivé a průhledné. V tomto ohledu mohou hrát významnou roli rovněž standardní licence dostupné on-line. Členské státy by tedy měly prosazovat dostupnost standardních licencí.

(37)Prostředky pro zjednání nápravy by měly zahrnovat možnost přezkumu nestranným přezkumným orgánem. Takovým orgánem by mohl být již existující vnitrostátní orgán, jako je vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž, vnitrostátní orgán odpovědný za přístup k dokumentům nebo vnitrostátní soudní orgán. Takový orgán by měl mít strukturu a fungovat v souladu s ústavními a právními systémy členských států a jeho činnost by neměla vylučovat jakékoli jiné prostředky pro zjednání nápravy, které jsou žadatelům o opakované použití k dispozici. Měl by však být odlišný od mechanismu členského státu, který stanoví kritéria pro vybírání poplatků převyšujících mezní náklady. Prostředky pro zjednání nápravy by měly zahrnovat možnost přezkumu zamítavých rozhodnutí, ale rovněž rozhodnutí, kterými, i když opakované použití povolují, by mohl být žadatel dotčen z jiných důvodů, zejména pokud jde o použitá pravidla pro vybírání poplatků. Postup přezkoumání by měl být rychlý, v souladu s potřebami rychle se měnícího trhu.

(36)Předpokladem rozvoje informačního trhu v celém Společenství ⌦ celé Unii ⌫ je zajistit, aby podmínky opakovaného použití dokumentů veřejného sektoru byly jasné a veřejně dostupné. Proto by měly být všechny platné podmínky opakovaného použití dokumentů objasněny potenciálním dalším uživatelům. Členské státy by měly prosazovat ⌦ podněcovat k ⌫ vytváření seznamů dostupných dokumentů, případně přístupných on-line, aby podporovaly a usnadňovaly žádosti o opakované použití. Žadatelé o opakované použití dokumentů ⇨ v držení jiných subjektů než veřejných podniků, vzdělávacích zařízení, organizací provádějících výzkum a organizací financujících výzkum ⇦ by měli být informováni o dostupných prostředcích pro zjednání nápravy ohledně rozhodnutí nebo postupů, které se jich týkají. To je zvláště důležité pro malé a střední podniky, které nemusí být obeznámeny se způsobem komunikace se subjekty veřejného sektoru v jiných členských státech a s odpovídajícími prostředky pro zjednání nápravy.

Při vybírání poplatků by celkový příjem neměl přesahovat celkové náklady na shromažďování, vytváření, reprodukci a šíření dokumentů, případně se započítáním přiměřeného zisku s příslušným ohledem na požadavky samofinancování dotyčného subjektu veřejného sektoru. Vytváření zahrnuje vypracování a sestavování, rozšiřování může rovněž zahrnovat uživatelskou podporu. Náhrady nákladů, včetně přiměřeného zisku, odpovídající platným účetním zásadám a příslušné metodě stanovení nákladů dotyčného subjektu veřejného sektoru představují horní hranici poplatků, protože je třeba vyloučit nadměrně vysoké ceny. Horní hranice poplatků je stanovena touto směrnicí, aniž je dotčeno právo členských států nebo subjektů veřejného sektoru vybírat nižší nebo vůbec žádné poplatky, a členské státy by měly podporovat subjekty veřejného sektoru, aby dokumenty poskytovaly za poplatky, které nepřesahují mezní náklady na reprodukci a šíření dokumentů.

(35)Členské státy by měly stanovit kritéria pro vybírání poplatků převyšujících mezní náklady. V tomto ohledu mohou členské státy například tato kritéria stanovit ve vnitrostátních pravidlech nebo mohou určit vhodný orgán nebo vhodné orgány, jiné než dotčený subjekt veřejného sektoru, které jsou ke stanovení těchto kritérií příslušné. Takový orgán by měl mít strukturu a fungovat v souladu s ústavními a právními systémy členských států. Mohlo by jít o stávající orgán s výkonnými pravomocemi v oblasti rozpočtu a pod politickým vedením.

(40)Rozhodne-li se příslušný orgán, že již nebude určité dokumenty poskytovat pro opakované použití nebo že tyto dokumenty přestane aktualizovat, měl by tato rozhodnutí při nejbližší příležitosti zveřejnit, pokud možno elektronickými prostředky.

🡻2003/98/ES 19. bod odůvodnění

(41)Podmínky opakovaného použití by neměly být diskriminační pro srovnatelné kategorie opakovaného použití. Toto opatření by např. nemělo bránit bezplatné výměně informací mezi subjekty veřejného sektoru při výkonu veřejných úkolů, zatímco třetí strany musí za opakované použití týchž dokumentů uhradit poplatky. Nemělo by bránit ani stanovení různých poplatků pro komerční a nekomerční opakované použití.

🡻2013/37/EU 26. bod odůvodnění

(42)V souvislosti s každým opakovaným použitím dokumentu mohou subjekty veřejného sektoru, ve vhodných případech prostřednictvím licence, uložit podmínky týkající se například uvedení zdroje a uvedení toho, zda uživatel daný dokument jakýmkoli způsobem pozměnil. Všechny licence na opakované použití informací veřejného sektoru by každopádně měly klást co nejméně omezení opakovaného použití, například požadovat pouze uvádění zdrojů. V tomto ohledu by měly hrát důležitou úlohu veřejné licence dostupné on-line, které udělují širší práva k opakovanému použití bez technologických, finančních nebo zeměpisných omezení a využívají otevřené datové formáty. Proto by měly členské státy podporovat používání veřejných licencí, které by se postupem času měly stát běžnou praxí v celé Unii.

🡻2003/98/ES 20. bod odůvodnění

(43)Subjekty veřejného sektoru by při stanovení zásad opakovaného použití dokumentů měly dodržovat pravidla hospodářské soutěže, aby se pokud možno vyhnuly uzavírání výhradních dohod se soukromými partnery. Pro zajištění služeb obecného hospodářského zájmu však někdy může být výhradní právo na opakované použití zvláštních dokumentů veřejného sektoru nezbytné. Může tomu být v případě, kdy by žádný komerční vydavatel informace bez tohoto výhradního práva nezveřejňoval.

🡻2013/37/EU 31. bod odůvodnění

⇨ nový

(44)⇨ Mezi knihovnami, včetně univerzitních knihoven, muzei, archivy a soukromými partnery existují četná ujednání o spolupráci, která zahrnují digitalizaci kulturních zdrojů a v jejichž rámci se soukromým partnerům udělují výhradní přístupová práva. Praxe ukázala, že tato partnerství veřejného a soukromého sektoru umožňují přínosné využívání kulturních sbírek a současně urychlují zpřístupnění kulturního dědictví veřejnosti. Současný výrazně odlišný stav v různých členských státech, pokud jde o digitalizaci kulturních zdrojů, je proto záhodno zohlednit ve zvláštním souboru pravidel k dohodám o digitalizaci těchto zdrojů. ⇦ Pokud se výhradní právo týká digitalizace kulturních zdrojů, může být zapotřebí, aby trvalo určitou dobu, aby měl soukromý partner možnost získat svou investici zpět. Tato doba by však měla být omezená a co nejkratší, aby byla dodržena zásada, že veřejně přístupný materiál by měl zůstat veřejně přístupný, jakmile je digitalizován. Trvání výhradního práva digitalizovat kulturní zdroje by obecně nemělo překročit deset let. Jakékoliv trvání výhradního práva po dobu více než deset let by mělo být předmětem přezkoumání s přihlédnutím k technickým, finančním a správním změnám v daném prostředí od doby, kdy byla daná dohoda uzavřena. Kromě toho by mělo jakékoli partnerství veřejného a soukromého sektoru pro účely digitalizace kulturních zdrojů udělit partnerské kulturní instituci plná práva ve vztahu k využívání digitalizovaných kulturních zdrojů po skončení platnosti dohody.

⇩ nový

(45)Ujednání mezi držiteli údajů a dalšími uživateli údajů, která výslovně neudělují výhradní práva, avšak u nichž lze důvodně očekávat omezení dostupnosti dokumentů pro opakované použití, by měla být podrobena další kontrole ze strany veřejnosti, a tudíž by měla být zveřejněna nejméně dva měsíce před tím, než vstoupí v platnost, aby měly zúčastněné strany možnost požádat o opakované použití dokumentů, na které se dohoda vztahuje, a předešlo se riziku omezení škály potenciálních dalších uživatelů. Tyto dohody by též měly být po uzavření zveřejňovány v konečné podobě, na níž se strany dohodnou.

(46)Cílem této směrnice je minimalizovat riziko nadměrné výhody „prvního hráče na tahu“, která by mohla omezit počet potenciálních dalších uživatelů těchto údajů. Pokud mohou smluvní ujednání, vedle závazků členských států k poskytování dokumentů podle této směrnice, zahrnovat i převod prostředků členského státu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, nemělo by být touto směrnicí dotčeno uplatňování pravidel pro státní podporu a pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 101 až 109 Smlouvy. Z pravidel pro státní podporu stanovených v článcích 107 až 109 Smlouvy vyplývá, že stát je povinen předem ověřit, zda by příslušná smluvní ujednání mohla obsahovat státní podporu, jakož i zajistit jejich soulad s pravidly pro státní podporu.

🡻2003/98/ES 21. bod odůvodnění (přizpůsobený)