Navzdory řadě problémů se v roce 2017 zachovaly nezávislost soudnictví a plné dodržování zásad právního státu. Tyto zásady jsou nezbytné pro to, aby si Hongkong udržel demokratické renomé, postavení jakožto mezinárodní obchodní centrum a ambice upevnit svou roli mezinárodního centra pro rozhodčí a mediační řízení.

Spory ohledně přísahy poslanců při nástupu do funkce, jež v roce 2016 vyústily ve vyloučení dvou poslanců, pokračovaly i v roce 2017. V červenci byli mandátu zbaveni další čtyři pandemokratičtí poslanci (celkem bylo mandátu zbaveno šest ze sedmdesáti poslanců). Prodemokratický tábor tak byl zbaven faktického práva veta v některých legislativních procesech a jeho třetinová blokační menšina v dalších procesech je ohrožena. Provládním poslancům se v prosinci díky oslabení opozice podařilo změnit pravidla a postupy Zákonodárné rady. Nyní již není tak snadné uchylovat se k obstrukcím, které v minulosti často používal pandemokratický tábor k blokování vládních návrhů.

Dne 26. března zvolil uzavřený 1194členný volební výbor s bezpečným náskokem Carrie Lamovou čtvrtou předsedkyní Výkonné rady Hongkongu. Volební kampaň byla živá a vypjatá, přestože všichni tři kandidáti zastupovali provládní tábor. Kampani se rozsáhle a svobodně věnovala média, i když digitální média byla do jisté míry omezena. Volby poznamenala nařčení z vměšování a nátlaku ze strany Pekingu. Carrie Lamová se ujala úřadu dne 1. července. Přislíbila, že naváže diskusi s pandemokraty a bude usilovat o usmíření hongkongské společnosti tím, že se zaměří na hospodářský rozvoj a naléhavé sociální otázky. Úvodní období jejího mandátu nebylo jednoduché kvůli velkému množství citlivých soudních řízení, která zahájila předešlá vláda.

Jak již bylo uvedeno v předchozích zprávách a zopakováno při dalších příležitostech, EU vybízí ZAO Hongkong a orgány ústřední vlády, aby obnovily volební reformu v souladu se základním zákonem a dosáhly dohody o volebním systému, který bude demokratický, spravedlivý, otevřený a transparentní. Všeobecné hlasovací právo by vládě zajistilo větší podporu veřejnosti a legitimitu úsilí o dosažení hospodářských cílů a řešení sociálně-ekonomických problémů v Hongkongu.

Rok 2017 se nesl ve znamení 20. výročí předání. Tento rok byl pro ZAO Hongkong i z hlediska uplatňování zásady „jedna země, dva systémy“ rušný a politicky náročný. Vyznačoval se volbou předsedy Výkonné rady, návštěvou prezidenta Si Ťin-pchinga, vyloučením dalších čtyř prodemokratických poslanců, kontroverzní dohodou o společném umístění, k níž se váže rozhodnutí Stálého výboru Všečínského shromáždění lidových zástupců (VSLZ) o jejím schválení, které v hongkongské právnické komunitě vyvolalo otázky ohledně svého právního základu, a dále desítkami soudních řízení s politickým podtextem (mnohé souvisely se zapojením do hnutí Occupy Central v roce 2014).

Od března byly desítky lidí obviněny z nezákonného shromažďování, podněcování k veřejným nepokojům a podobných skutků, ve většině případů v souvislosti s protesty hnutí Occupy Central z roku 2014 či demonstracemi před styčným úřadem Pekingu z listopadu 2016.

Dne 17. srpna hongkongský Odvolací soud odsoudil tři vůdce hnutí Occupy Central (Joshua Wong, Nathan Law a Alex Chow) za nezákonné shromažďování před sídlem vlády z roku 2014 k trestu odnětí svobody. Všichni tři již před podáním odvolání vykonali trest obecně prospěšných prací. Ministr spravedlnosti podal odvolání proti původnímu rozsudku soudce nižšího soudu, neboť rozsudek byl považován za příliš mírný. Uvězněno bylo i dalších třináct prodemokratických aktivistů. Pandemokraté nařkli vládu z toho, že narušuje právní stát a používá soudní systém jako zbraň k omezování opozice. Advokátní komora a Právní společnost vydaly společné prohlášení, v němž konstatovaly, že nic nenasvědčuje tomu, že by uvedená rozhodnutí byla ovlivněna politickými motivy.

Dne 20. srpna se přes 22 000 lidí zapojilo do pokojného průvodu na protest proti rozsudku.

Trest odnětí svobody na více než tři měsíce pro tři vůdce hnutí Occupy Central znamená, že nebudou moci kandidovat ve volbách do Zákonodárné rady na příštích pět let. Později byli všichni tři až do rozsudku Nejvyššího odvolacího soudu propuštěni na kauci.

Soudní řízení nebyla vedena jen proti členům opozice. Dne 17. února bylo za napadení prodemokratického aktivisty během protestů hnutí Occupy Central v roce 2014 k trestu odnětí svobody na dva roky odsouzeno sedm policistů, což vyvolalo veřejné projevy nespokojenosti přívrženců vlády.

Další problematickou záležitostí byla v roce 2017 dohoda o společném umístění na železnici s pevninskou Čínou. Projekt se připravuje již téměř deset let, ale příslušný proces se uspíšil v červenci, kdy se úřadu ujala nová vláda. Podle dohody se má část nového vlakového nádraží na trati mezi Hongkongem a pevninou pronajímat pevninské Číně pro účely hraničních kontrol, které budou prováděny na jednom místě. V důsledku navrhované dohody budou příslušná nástupiště, železniční vozidla a čekárna pro cestující téměř úplně spadat do jurisdikce pevninské Číny. Do jurisdikce nespadá pouze imigrační, celní a karanténní kontrola, ale i na trestní a jiné věci.

Z praktického hlediska je dohoda přínosem: napojení Hongkongu na státní vysokorychlostní železniční síť Číny je výhodné ekonomicky i logisticky. Vyvstávají však otázky ohledně souladu této dohody o společném umístění se zásadou „jedna země, dva systémy“. Dne 27. prosince byla dohoda za sporných okolností schválena Stálým výborem VSLZ. Právnická komunita vyjádřila znepokojení nad tím, že rozhodnutí Stálého výboru VSLZ postrádá právní základ, neboť dle jejího názoru odporuje základnímu zákonu. Očekává se, že v první polovině roku 2018 přijme Zákonodárná rada prováděcí návrh.

Dne 11. října byl občanovi EU Benedictu Rogersovi odepřen vstup do Hongkongu. Rozhodování o tom, kdo může vstoupit na území Hongkongu, bezpochyby přísluší do pravomoci imigračních orgánů Hongkongu. Komentáře hongkongských orgánů a mluvčího čínského ministerstva zahraničí nicméně naznačují, že toto rozhodnutí učinil Peking na základě svých pravomocí v oblasti „zahraničních záležitostí“. Vyvstaly proto otázky ohledně uplatňování zásady „jedna země, dva systémy“, jelikož podle základního zákona spadá imigrace do působnosti Hongkongu.

V říjnu 2017 se navrátil poslední ze „zmizelých“ knihkupců, jejichž případ dosud nebyl uspokojivě objasněn. Kuej Min-chaj, naturalizovaný švédský občan narozený na pevnině, byl poté, co zmizel v roce 2015, propuštěn pevninskými orgány. V lednu 2018 byl opět zadržen.

V kontextu případu knihkupců vzbudil domnělý únos čínského podnikatele Siao Ťien-chuy z jeho hongkongského hotelu dne 27. ledna nové obavy, že na půdě Hongkongu operují pevninské bezpečnostní síly.

Rovné příležitosti, práva a svobody

Hongkong má velkou míru svobody. Svoboda projevu, svoboda sdělovacích prostředků a svoboda informací jsou základními hodnotami ve smyslu zásady „jedna země, dva systémy“ a jsou zásadním prvkem síly Hongkongu jakožto celosvětového obchodního centra. EU vyzývá všechny zúčastněné strany, aby tyto hodnoty zachovaly.

I když hongkongská média stále mají velkou míru svobody, již několik let se hromadí problémy. Podle světového indexu svobody tisku (Reportéři bez hranic) Hongkong v roce 2017 klesl o čtyři příčky na 73. místo, což je historicky jeho nejhorší umístění.

Sdružení hongkongských novinářů ve své poslední výroční zprávě o svobodě tisku konstatovalo, že sílí autocenzura. Sedm z deseti novinářů uvedlo, že došlo k omezení svobody tisku. Mnohé hlavní sdělovací prostředky jsou alespoň v částečném vlastnictví pevninských společností, což ovlivňuje jejich způsob práce a redakční politiku. Policie vyšetřovala několik případů, kde byli novináři terčem zastrašování a výhrůžek.

V roce 2017 došlo k jednomu význačnému pozitivnímu posunu: po letech stížností vláda nakonec zrušila omezení, která dříve uplatňovala na zpravodajství internetových médií z událostí organizovaných vládou.

Svoboda projevu je v Hongkongu respektována, ačkoli se v souvislosti s ožehavou otázkou požadavků sebeurčení či nezávislosti stále intenzivněji hovoří o jejích hranicích. Na začátku roku strany podporující nezávislost kritizovaly vládu za omezování svobody projevu, poté co dostaly zákaz postavit si stánky na trhu při oslavě příchodu nového lunárního roku. Orgány se vyjádřily v tom smyslu, že prosazováním nezávislosti Hongkongu by mohly ohrozit veřejnou bezpečnost. Transparenty a plakáty s hesly požadujícími nezávislost Hongkongu, které byly vyvěšeny ve většině kampusů několika hongkongských univerzit, byly nakonec zakázány. Dne 16. září rektoři deseti univerzit vydali společné prohlášení, v němž odmítli nezávislost Hongkongu a odsoudili „zneužívání“ svobody projevu. Studentské spolky dvanácti vysokoškolských institucí uveřejnily společnou odpověď, v níž hájily své právo vést na univerzitní půdě debatu o nezávislosti. Vláda odmítla spekulace, že univerzity vydat prohlášení přinutila, s konstatováním, že propagaci nezávislosti nebude tolerovat.

Hongkong se stále potýká s celou řadou sociálně-ekonomických problémů a s nerovností: Giniho koeficient dosáhl rekordní hodnoty 0,539, čímž se Hongkong zařadil mezi města s největší mírou nerovnosti na světě. Nerovnost se zvětšuje, přičemž příjmy nejbohatších 10 % domácností jsou 44krát vyšší než příjmy nejchudších 10 % domácností. Zmírňování chudoby a podpora znevýhodněných obyvatel jsou prioritami vládního programu.

Hongkong dosud nemá komplexní právní úpravu pro boj proti diskriminaci. V březnu Komise pro rovné příležitosti spolu se 75 velkými společnostmi, Čínskou univerzitou a Hongkongskou advokátní komorou vydaly společné prohlášení, v němž apelovaly na vládu, aby přijala právní předpisy proti diskriminaci na základě sexuální orientace, genderové identity a intersexuality. Vláda na prohlášení neodpověděla.

Vláda podala odvolání ve dvou historických případech týkajících se partnerství osob stejného pohlaví. Případné potvrzení předchozích rozsudků Nejvyšším odvolacím soudem by mohlo být impulsem k přijetí komplexní právní úpravy pro boj proti diskriminaci, a to včetně diskriminace na základě sexuální orientace.

Zahraniční pracovníci v cizí domácnosti, jejichž počet dosahuje přibližně 320 000, i nadále nesli následky nedostatečné ochrany zaměstnanců a sociální ochrany. Obavy obzvláště vzbuzují dva stávající právní předpisy týkající se zahraničních pracovníků v cizí domácnosti, a sice požadavek, aby bydleli v domácnosti zaměstnavatele, a pravidlo „dvou týdnů“, podle něhož si tito pracovníci musí najít práci do dvou týdnů od skončení platnosti jejich smlouvy, jinak je čeká vyhoštění. Vláda zasáhla proti dlužnímu otroctví a nekalým praktikám agentur práce, ale je zapotřebí přijmout tvrdší opatření.