CS    CS CS 
CS    CS  KOMISE EVROPSKÝCH SPOLE ČENSTVÍ 
V Bruselu dne xxx [zn ění ze dne 
16. 5. 2008] SEK(2008) yyy 
  
PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVAR Ů KOMISE 
Průvodní dokument k  
 
SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RAD Ě, EVROPSKÉMU 
HOSPODÁ ŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBO RU A VÝBORU PRO REGIONY 
 
„Obnovený závazek pro sociální Evropu: posílení otev řené metody koordinace v oblasti 
sociální ochrany a sociálního za členění“ 
  
Souhrn posouzení dopad ů 
 
{KOM(2008) xxx v kone čném znění} 
{SEK(2008) xxx} 
CS 2   CS Posouzení dopad ů se týká sd ělení nazvaného „Obnovený závazek pro sociální Evropu: 
posílení otev řené metody koordinace v oblasti sociální ochrany a sociálního za členění“. Toto 
sdělení, které bylo zahrnuto jako  prioritní iniciativa do pracovního programu Komise 
na rok 2008, je nyní sou částí balíčku, který bude doprovázet o bnovenou sociální agendu. 
Otevřená metoda koordinace byla od roku 2000 postupn ě uplatňována na politiku sociálního 
začlenění, důchodovou politiku a na politiku v obl asti zdravotnictví a dlouhodobé pé če. 
V roce 2006 byly všechny t ři oddělené oblasti spojeny do jediné integrované otev řené sociální 
metody koordinace v oblasti sociální ochrany a sociálního za členění (dále jen „sociální 
otevřená metoda koordinace“).  
Tato metoda koordinace zahrnuje dohodu o spole čných cílech EU vymezujících obecné 
vysoké cíle, kterých mají všichni dosáhnout a které jsou hnací sil ou celého procesu, vymezení 
souboru spole čných ukazatel ů umožňujících sledovat pokrok dosažený p ři uskutečňování 
společných cílů, vypracování vnitrostátních st rategických zpráv, kterými členské státy 
převedou tyto dohodnuté cíle do podoby konkrétních politik, a spole čné posouzení pokroku 
a politického úsilí Evropské komise a členských stát ů v rámci Výboru pro sociální ochranu. 
Celkové posouzení výsledk ů sociální otev řené metody koordinace, jež provedly r ůzné 
subjekty, které se do procesu zapojily, bylo p řevážně pozitivní. Sociální otev řená metoda 
koordinace podpo řila vzájemné u čení, napomohla k širšímu zapojení zú častněných stran, 
zvýšila pov ědomí o mnohorozm ěrovém charakteru vylou čení a chudoby, dala podn ět 
k modernizaci systém ů sociální ochrany, vytvo řila sdílený p řístup ke spole čným výzvám 
a poukázala na nov ě vznikající spole čné problémy.  
Uskutečňování spole čných cílů však probíhalo p říliš pomalu nebo nedostate čným způsobem. 
Bylo by sice nereálné o čekávat, že by proces otev řené koordinace, zalo žený na dobrovolné 
spolupráci mezi členskými státy, mohl p řinést v omezeném období velké výsledky, p řesto 
existuje široká shoda v tom,  že potenciál sociální otev řené metody koordinace je do zna čné 
míry nevyužitý, že by m ěla být odstran ěna řada nedostatk ů a že strategické posílení metody 
by určitým způsobem přispělo k lepší realizaci spole čných cílů.  
Analýza poukazuje na nedostate čný politický závazek a nedostate čné zviditeln ění a na 
potřebu lepší horizontální koordinace politik a za členění problematiky sociální ochrany 
a sociálního za členění do všech p říslušných oblastí politik. Krom ě toho je zapot řebí silnějších 
analytických základ ů politik a v ětšího zapojení regionálníc h a místních subjekt ů do procesu 
sociální otev řené metody koordinace. Rovn ěž zástupci ob čanské spole čnosti by m ěli hrát větší 
roli a měl by být také zdokonalen proces vzájemného u čení.  
Potřebu posílení sociální otev řené metody koordinace podporuje řada událostí 
v institucionální oblasti a ve vývoji politik. Vedle obnovené sociální agendy existuje nad ěje, 
že v platnost vstoupí Lisabonská smlouva (která zahrnuje požadavek na zohledn ění 
v ostatních politikách), p řístup představovaný vyhlášením roku 2010 Evropským rokem boje 
proti chudob ě a sociálnímu vylou čení a nová iniciativa Komise pro aktivní za členění. 
CS 3   CS Za účelem posouzení p ředností posílené sociální otev řené metody koordinace a ur čení 
nejúčinnějších způsobů jejího dosažení byly d ůkladně prozkoumány t ři politické alternativy1. 
První alternativa je  popsána jako „sou časný stav“. Bere v úvahu skute čnost, že sociální 
otevřená metoda koordinace je svou povahou evolu ční proces a že se bude, i p ři neexistenci 
velkých zm ěn, dále vyvíjet cestou díl čích změn a postupného zlepšování pracovních metod. 
Druhá alternativa je popsána jako „zásadní p řepracování“ procesu, kterou se p ůsobnost 
sociální otev řené metody koordinace rozší ří a proces p řepracuje tak, aby zahrnoval všechny 
rozměry sociálních politik EU, zajistil ú činné zohled ňování v rámci dalšíc h politik a aby se 
stal svým zp ůsobem „sociální lisabonskou agendou“. 
Třetí alternativa je definována jako „komplexní  a ambiciózní posílení v rámci stávající 
struktury“. Tato alte rnativa vychází z p řístupu, který byl až dosud v sociální otev řené metod ě 
koordinace používán, z konsensuálního a po stupného pokroku, který je však zárove ň 
„strategický“ a „výhledový“, protože vnáší do systému novou dynamiku. Poskytuje prostor 
pro hledání nových nástroj ů a pracovních metod, které by byly ov ěřovány a zavád ěny v úzké 
spolupráci s členskými státy s cílem dodat procesu nové  síly a optimalizovat jeho provád ění. 
Při porovnávání jednotlivýc h alternativ je t řeba rozlišovat mezi procedurálními a v ěcnými 
dopady navrhovaných zm ěn. 
Předmětem posouzení dopad ů jsou zejména procedurální otázky a aspekty ve řejné správy. 
Předpokládá se, že ú činnější koordinace a vzájemné u čení budou mít pozitivní dopad 
na dosažení spole čných cílů: snížení chudoby, udržiteln ější a přiměřenější důchodové 
systémy, spravedlivé a ú činné systémy zdravotnictví a dlouhodobé pé če. V duchu spole čných 
sociálních cíl ů se dále p ředpokládá, že lepší sociální ochrana a sociální za členění přispěje 
ke strategii pro r ůst a zaměstnanost a obecn ěji k udržitelnému hospodá řskému rozvoji. 
Politiky aktivního za členění mohou nap říklad nejen sníž it chudobu, ale také zvýšit nabídku 
práce. Důchodové reformy mohou nejen napomoci k lepší mezigenera ční spravedlnosti, ale 
také zvýšit míry zam ěstnanosti a zajistit udržitelnost ve řejných financí. Podobn ě dobré 
systémy zdravotní pé če podpoří nejen blahobyt jednotlivc ů, ale budou mít rovn ěž pozitivní 
účinky na nabídku práce a na produktivitu práce.  
Je však jasné, že sociální otev řená metoda koordinace m ůže usnadnit dosažení t ěchto cílů 
pouze v situaci, kdy hlavní odpov ědnost za politiku sociálního za členění a sociální ochrany 
spočívá na členských státech. Proto je t řeba odpov ědět na tyto otázky: „Pomohou navrhovaná 
opatření k tomu, aby se sociální otev řená metoda koordinace stala p řiměřeným 
a životaschopným mechanismem koordinace mezi vnitrostátní a evropskou úrovní? Ud ělají 
z ní vhodn ější nástroj, jehož prost řednictvím budou moci být spole čné sociální cíle 
uskutečňovány?“ 
Jinými slovy posuzování opat ření zvažovaných v rámci r ůzných alternativ je spíše 
kvalitativním hodnocením jejich potenciálních ú činků na sociální otev řenou metodu 
koordinace než jejich d ůsledků z pohledu kone čných výsledk ů dané politiky. Z tohoto d ůvodu 
se neprovádí samostatné posouzení celkového sociálního, hospodá řského 
                                                 
1 Dv ě politické alternativy – naprosté upušt ění od sociální otev řená metoda koordinace a plné za členění 
sociální otev řená metoda koordinace do strategie pro r ůst a zaměstnanost – byly zvažovány, nebyly 
však podrobeny hloubkové analýze. D ůvody jsou vysv ětleny v posouzení dopad ů. 
CS 4   CS a environmentálního dopadu uvedených a lternativ. Mikroekonomické aspekty 
(administrativní náklady, d ůsledky pro zdroje) jsou nicmén ě při posuzování „proveditelnosti“ 
různých alternativ v rámci analýzy dopadu pln ě zohledněny. 
Navrhovaná opat ření jsou p ři posouzení dopad ů seskupena na základ ě čtyř cílů sdělení: 
zvětšení politického závazku a zviditeln ění procesu, posílení pozitivní sou činnosti s dalšími 
politikami EU, zdokonalování analytických základ ů procesu a zvyšování odpov ědnosti ze 
strany členských stát ů. Opatření jsou pak hodnocena podle velikosti svého dopadu na řešené 
problémy a podle proveditelnosti. Pojem proveditelnost souvisí s politickou p řijatelností, 
dostupností lidských a finan čních zdroj ů, administrativním zatížením a dostupností 
základních nástroj ů. Analýza zd ůrazňuje tyto výsledky: 
Alternativa 1:  „současný stav“ :  
Postupné zm ěny uskute čňované provád ěním řady dříve odsouhlasených zlepšení 
by pravděpodobně měly na zjišt ěné problémy pozitivní avšak zpravidla pomalý a omezený 
dopad. S touto alternativou je navíc s pojeno riziko, že se sociální otev řená metoda koordinace 
stane obětí „únavového procesu“ a že bude postupn ě ztrácet v ěrohodnost a d ůvěru svých 
aktérů a podporovatel ů. V každém p řípadě se zdá být vysoce nepravd ěpodobné, že by tato 
dílčí zlepšení v dostate čné míře vybavila sociální otev řenou metodu koordinace silou 
a účinností, které jsou pot řebné pro lepší realizaci spole čných sociálních cíl ů a pro posílení 
sociálního rozm ěru evropské integrace.  
Na druhé stran ě se proveditelnost zdá být vysoká. V ětšinu těchto opat ření už ve skute čnosti 
Komise a členské státy p řijaly (viz spole čná zpráva z roku 2008). (Omezené) zvýšení lidských 
a finančních zdroj ů, které je pot řebné (zvýšené sledování, lepší ší ření výsledk ů, posílení 
analytického rámce atd.), m ůže být vyrovnáno zvýšením ú činnosti a v ětším využíváním 
externích odborných konzultací. Alternativa nemá žádný z řejmý dopad na v ětší 
administrativní zatížení pro členské státy. 
Alternativa 2:  „zásadní p řepracování“:  
Opatření předpokládaná v rámci této alternativy pravd ěpodobně ve velké mí ře zjištěné 
nedostatky vy řeší a podstatn ě proces posílí. Ve v ětšině případů jsou navrhována tak, aby 
kombinací výrazn ě přísnějších postup ů a masivních investic do zdroj ů zajistila tém ěř 
„ideální“ fungování systému. Jsou tu nicmén ě rizika zhoršení situace. P ředevším platí, 
že sociální otev řená metoda koordinace funguje na základ ě konsensu a zásady subsidiarity. 
Výrazné zp řísnění postupů, které navrhla Komise, mohou členské státy odmítnout a neprojeví 
se očekávaný dopad v otázce odpov ědnosti. Radikální reforma me tody, probíhající jen pár 
roků po restrukturalizaci a „zefektivn ění“, může zůstat nepochopená a m ůže docházet k ur čité 
ztrátě sympatií na stran ě subjektů, které poskytovaly podporu a pomáhaly p ři přípravě 
sociální otev řené metody koordinace v její sou časné podob ě.  
Míra proveditelnost této politické alternativy se v krátkodobém až st řednědobém horizontu 
zdá být velmi nízká. Jak bylo uvedeno výše, její politické p řijetí ze strany členských stát ů 
není zdaleka zaru čeno. Přestože se obecn ě uznává, že úlohou Evropy je pomáhat členským 
státům s řešením významných sociálních problém ů, členské státy velmi lpí na svých výsadách 
a pravomocech v sociální oblasti a pravd ěpodobně by váhaly p řijmout některá (nebo v ětšinu) 
opatření předpokládaných podle tohoto scéná ře. V současnosti neobsahuje smlouva žádná 
ustanovení, na jejichž základ ě by mohla být vydávána jednotlivá doporu čení. Tato politická 
CS 5   CS alternativa navíc po čítá se značnými investicemi do lidských a finan čních zdroj ů. Povede také 
ke zvýšení administrativního zatížení ve řejné správy, protože od ní budou požadovány další 
zprávy, snah o vnit řní koordinaci a požadavk ů na zapojení zú častněných stran. 
Alternativa 3:  „komplexní a ambiciózní posílení v rámci stávající struktury“:  
I když si tato alternativa zac hovává stávající strukturu, m ůže mít pro zjišt ěné cíle významný 
dopad, a to díky spojení probíhající ho zlepšování a postupného „zavád ění“ inovačních prvk ů. 
Postupné vymezování cíl ů na úrovni EU nebo na vni trostátní úrovni, bude-li od ůvodněno 
vývojem spole čného analytického rámce, by jist ě vedlo k v ětšímu politickému zviditeln ění 
procesu. Jak dokládají p říklady zemí, které je p řijaly, mohou kvantifikované cíle zvýšit 
odpovědnost vlád a napomoci k objasn ění priorit ve všech p říslušných oblastech politik a na 
všech úrovních správy, pokud se budou opírat o sil ný analytický základ. Po sílená analytická 
kapacita a vzájemné u čení by zlepšily kvalitu tvorby po litik v sociální oblasti. Vývoj 
společného analytického rámce by pomohl členským stát ům identifikovat klí čové úkoly, 
kterým spole čně čelí a umožnil by jim u čit se od druhých v oblastech, které je zajímají 
nejvíce. Promítal by se také do jiných politik Spole čenství a tímto zp ůsobem by i v jiných 
oblastech docházelo k tvorb ě politik, které by byly více fakticky podložené. Posílila by se tak 
pozitivní vzájemná sou činnost s jinými politikami, v četně hospodářské politiky.  
Většina opat ření předpokládaných podle této politické al ternativy se zdá být proveditelná. 
I zde platí, že vzájemná sou činnost s jinými politikami závisí do zna čné míry na faktorech, 
které jsou mimo sféru sociální otev řené metody koordinace. P řestože bude v ětšina 
podstatných zm ěn „zavád ěna“ jen postupn ě, budou ur čité investice do lidských zdroj ů 
nezbytné. Pokud jde o finan ční zdroje, v podstat ě by měly stačit ty, které jsou p řidělovány 
v rámci programu PROGRESS. Obecn ě budou některá navrhovaná opat ření (cílené zam ěření, 
zvýšené sledování atd.) vyžadovat politickou podporu a závazek ze strany členských stát ů. 
Na vnitrostátní úrovni pak bude mít lepší koordinace v r ůzných oblastech poli tik (horizontální 
koordinace a zohledn ění v rámci dalších politik) a s r ůznými stupni ve řejné správy (vertikální 
koordinace) za následek též ur čité zvýšení administrativního zatížení, které by nicmén ě mělo 
poskytnout odpovídající „výnosy“ ve form ě účinnosti a ú čelnosti. 
Z posouzení dopad ů vyplývá, že nejle pší volbou je t řetí alternativa. Tato alternativa nejlépe 
odpovídá zjišt ěným problém ům, aniž by nadm ěrně narušovala sou časné způsoby v Komisi 
a členských státech. Ta to alternativa by m ěla být ve skute čnosti provád ěna postupn ě, a to 
z důvodu důsledků pro zdroje, ale také kv ůli potřebě náležitě projednat a „zakotvit“ 
předpokládaná zlepšení s členskými státy a zú častněnými stranami.