POSTOJ RADY (EU) č. 8/2011 V PRVNÍM ČTENÍ

k přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady o usnadnění přeshraniční výměny informací o dopravních přestupcích v oblasti bezpečnosti silničního provozu

Přijatý Radou dne 17. března 2011

2011/C 136 E/01

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 87 odst. 2 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise,

v souladu s řádným legislativním postupem (1),

vzhledem k těmto důvodům:

Pro zvýšení bezpečnosti silničního provozu v celé Unii a zajištění rovného zacházení s řidiči, tedy tuzemskými i zahraničními pachateli, by vymáhání právních předpisů mělo být usnadněno bez ohledu na členský stát, v němž je vozidlo registrováno. Za tímto účelem by měl být v případě některých zjištěných dopravních přestupků v oblasti bezpečnosti silničního provozu, bez ohledu na jejich správní nebo trestní povahu podle právních předpisů dotčeného členského státu, zaveden systém přeshraniční výměny informací, jenž by udělil členskému státu přestupku přístup k údajům o registraci vozidla v členském státu registrace.

V rámci prümských rozhodnutí si členské státy vzájemně poskytují právo na přístup k údajům o registraci vozidla s cílem zlepšit výměnu informací a urychlit platné postupy. Ustanovení prümských rozhodnutí týkající se technických specifikací a dostupnosti automatizované výměny údajů by měla být pokud možno začleněna do této směrnice.

Mělo by se využít skutečnosti, že softwarová aplikace Evropský informační systém vozidel a řidičských oprávnění (Eucaris), jež je podle prümských rozhodnutí pro členské státy povinná, pokud jde o údaje o registraci vozidla, poskytuje rychlou, bezpečnou a důvěrnou výměnu konkrétních údajů o registraci vozidla mezi členskými státy. Tato softwarová aplikace by tudíž měla být základem pro výměnu údajů podle této směrnice a zároveň by rovněž měla usnadnit podávání zpráv členskými státy Komisi.

Členské státy by měly mít možnost vyrozumět vlastníka nebo držitele vozidla či jinak zjištěnou osobu podezřelou ze spáchání dopravního přestupku v oblasti bezpečnosti silničního provozu, aby je mohly informovat o použitelných postupech a právních důsledcích vyplývajících z právích předpisů členského státu přestupku. Členské státy by při tom měly zvážit, zda zašlou informace týkající se dopravních přestupků v oblasti bezpečnosti silničního provozu v jazyce dokladů o registraci vozidla nebo v jazyce, jemuž dotyčná osoba s největší pravděpodobností rozumí, aby zajistily, že tato osoba správně porozumí sdělovaným informacím. Tím se této osobě umožní reagovat na informace vhodným způsobem, zejména dotazem na další informace, uhrazením pokuty nebo tím, že uplatní své právo na obhajobu, a to zejména v případě, že došlo k omylu při zjišťování totožnosti. Další postupy podléhají platným právním nástrojům, včetně nástrojů o vzájemné právní pomoci a vzájemném uznávání.

Užší spolupráce mezi donucovacími orgány by měla být v souladu s respektováním základních práv, zejména práva na ochranu soukromí a osobních údajů, jež mají být zaručena zvláštní úpravou ochrany údajů, která by měla být přizpůsobena zvláštní povaze přeshraničního přístupu on-line do databází. Prümská rozhodnutí tyto požadavky splňují.

Třetí země by měly mít možnost účastnit se výměny údajů o registraci vozidla za předpokladu, že za tímto účelem uzavřely s Unií dohodu. Taková dohoda by měla obsahovat nezbytná ustanovení o ochraně údajů.

PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:

Článek 1

Cíl

Cílem této směrnice je zajistit vysokou úroveň ochrany všech účastníků silničního provozu v Unii usnadněním přeshraniční výměny informací o dopravních přestupcích v oblasti bezpečnosti silničního provozu, které byly spáchány s vozidlem registrovaným v jiném členském státě, než je členský stát, v němž k přestupku došlo, a tím i vymáhání sankcí.

Článek 2

Oblast působnosti

Tato směrnice se vztahuje na tyto dopravní přestupky v oblasti bezpečnosti silničního provozu:

Článek 3

Definice

Pro účely této směrnice se rozumí:

Článek 4

Postup pro výměnu informací mezi členskými státy

1. Pro vyšetřování dopravních přestupků v oblasti bezpečnosti silničního provozu uvedených v článku 2 umožní členské státy národním kontaktním místům ostatních členských států, uvedeným v odstavci 3 tohoto článku, přístup k následujícím vnitrostátním údajům o registraci vozidel s oprávněním provádět automatizované vyhledávání:

Datové prvky uvedené v písmenech a) a b), jichž je zapotřebí k provedení vyhledávání, odpovídají požadavkům stanoveným v kapitole 3 bodu 1.2.2 přílohy rozhodnutí 2008/616/SVV.

2. Veškeré vyhledávání formou odchozích žádostí provádí národní kontaktní místo členského státu přestupku s využitím úplného registračního čísla.

Vyhledávání jsou prováděna v souladu s postupy popsanými v kapitole 3 přílohy rozhodnutí 2008/616/SVV.

Na základě této směrnice použije členský stát přestupku získané údaje pro zjištění toho, kdo je osobně zodpovědný za dopravní přestupky v oblasti bezpečnosti silničního provozu uvedené v článcích 2 a 3.

3. Pro účely předávání údajů podle odstavce 1 určí každý členský stát národní kontaktní místo pro příchozí žádosti. Pravomoci národních kontaktních míst se řídí platnými právními předpisy dotyčného členského státu.

4. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění toho, aby se výměna informací prováděla interoperabilními elektronickými prostředky a aby tato výměna probíhala nákladově efektivním a bezpečným způsobem, pokud možno za použití existujících softwarových aplikací, jakou je aplikace speciálně vytvořená pro účely článku 12 rozhodnutí 2008/615/SVV, a aktualizované verze této aplikace.

5. Každý členský stát nese své náklady, které vyplývají ze správy, používání a údržby softwarových aplikací uvedených v odstavci 4.

Článek 5

Informační dopis o dopravním přestupku v oblasti bezpečnosti silničního provozu

1. Pokud se členský stát přestupku rozhodne zahájit v souvislosti s dopravními přestupky v oblasti bezpečnosti silničního provozu uvedenými v článku 2 následné řízení, může v souladu se svými právními předpisy uvědomit vlastníka nebo držitele vozidla či jinak zjištěnou osobu podezřelou ze spáchání dopravního přestupku v oblasti bezpečnosti silničního provozu o právních důsledcích tohoto přestupku na území členského státu přestupku podle právních předpisů tohoto členského státu.

2. Členský stát přestupku sdělí v informačním dopise vlastníku nebo držiteli vozidla či jinak zjištěné osobě podezřelé ze spáchání dopravního přestupku v oblasti bezpečnosti silničního provozu v souladu se svými právními předpisy veškeré významné informace, jako je povaha přestupku v oblasti bezpečnosti silničního provozu uvedeného v článku 2, místo, den a čas přestupku a případně i údaje o zařízení, jehož bylo ke zjištění přestupku použito.

Členský stát přestupku může k tomuto účelu použít vzor uvedený v příloze.

3. Pokud se členský stát přestupku rozhodne zahájit v souvislosti s dopravními přestupky v oblasti bezpečnosti silničního provozu uvedenými v článku 2 následné řízení, může s ohledem na zajištění dodržování základních práv zaslat informační dopis v jazyce dokladů o registraci, jsou-li k dispozici, nebo v jednom z úředních jazyků členského státu registrace.

Článek 6

Podávání zpráv členskými státy Komisi

Do… (8) a poté každé dva roky zašlou členské státy Komisi zprávu. Zpráva uvede počet automatizovaných vyhledávání provedených členským státem přestupku a směřovaných na národní kontaktní místo členského státu registrace v návaznosti na přestupky spáchané na jeho území, spolu s počtem nevyřízených žádostí a povahou těchto žádostí.

Článek 7

Ochrana údajů

Ustanovení o ochraně osobních údajů stanovená v rámcovém rozhodnutí Rady 2008/977/SVV ze dne 27. listopadu 2008 o ochraně osobních údajů zpracovávaných v rámci policejní a justiční spolupráce v trestních věcech (9) se vztahují na osobní údaje zpracovávané podle této směrnice.

Všechna příslušná ustanovení o ochraně údajů stanovená v prümských rozhodnutích se rovněž vztahují na osobní údaje zpracovávané podle této směrnice

Článek 8

Informování řidičů v Unii

Komise na svých internetových stránkách zpřístupní ve všech úředních jazycích orgánů Unie souhrnné informace o pravidlech platných v členských státech v oblasti působnosti této směrnice. Členské státy poskytnou Komisi informace o těchto pravidlech.

Článek 9

Revize směrnice

Do… (10) předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice členskými státy, posoudí, zda by do článku 2 měly být zařazeny další dopravní přestupky v oblasti bezpečnosti silničního provozu, a případně předloží návrhy.

Článek 10

Provedení

1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do … (11). Neprodleně o nich uvědomí Komisi.

Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.

2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.

Článek 11

Vstup v platnost

Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Článek 12

Určení

Tato směrnice je určena členským státům v souladu se Smlouvami.

(1) Postoj Evropského parlamentu ze dne 17. prosince 2008 (Úř. věst. C 45E, 23.2.2010, s. 149) a postoj Rady ze dne … (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku). Postoj Evropského parlamentu ze dne … (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne ….

(2) Úř. věst. L 210, 6.8.2008, s. 1.

(3) Úř. věst. L 210, 6.8.2008, s. 12.

(4) Úř. věst. L 280, 26.10.2010, s. 1.

(5) Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.

(6) Úř. věst. C 310, 5.12.2008, s. 9.

(7) Úř. věst. L 373, 31.12.1991, s. 26.

(8) 54 měsíců po dni vstupu této směrnice v platnost.

(9) Úř. věst. L 350, 30.12.2008, s. 60.

(10) 60 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost.

(11) 24 měsíců ode dne vstupu této směrnice v platnost.

ODŮVODNĚNÍ RADY

I. ÚVOD

Dne 19. března 2008 předložila Komise návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o usnadnění přeshraničního vymáhání právních předpisů v oblasti bezpečnosti silničního provozu.

V druhé polovině roku 2008 proběhla během francouzského předsednictví intenzivní jednání. Většina delegací návrh uvítala, ačkoliv vyjádřila obavy týkající se právního základu směrnice. Na zasedání Rady pro dopravu, telekomunikace a energetiku v říjnu roku 2008 se 15 ministrů vyslovilo pro „řešení v rámci třetího pilíře“. Na zasedání Rady pro dopravu, telekomunikace a energetiku konaném dne 9. prosince 2008 tedy nemohlo být dosaženo dohody a bylo dohodnuto, že přípravné orgány Rady by měly pokračovat v hledání řešení.

Dne 17. prosince 2008 hlasoval Evropský parlament o stanovisku v prvním čtení.

Jednání o návrhu byla v Radě znovu zahájena v červenci roku 2010, a to na základě nových návrhů vypracovaných belgickým předsednictvím, zejména pokud jde o právní základ (čl. 87 odst. 2 SFEU, policejní spolupráce). Dne 2. prosince 2010 Rada jednomyslně přijala závěry o politické dohodě týkající se navrhované směrnice. Komise při té příležitosti vydala prohlášení, v němž uvedla, že Rada přijala kompromisní návrh předsednictví jednomyslně, a to rovněž pokud jde o nahrazení právního základu navrženého Komisí, a to čl. 71 odst. 1 písm. c) SFEU, novým právním základem, a sice čl. 87 odst. 2 SFEU. Dále Komise uvedla, že sice sdílí názor Rady, že dosažení cílů navrhované směrnice týkajících se zvýšení bezpečnosti silničního provozu je důležité, domnívá se však, že z právního a institucionálního hlediska není čl. 87 odst. 2 SFEU vhodným právním základem.

Dne 17. března 2011 přijala Rada v souladu s řádným legislativním postupem stanoveným v článku 294 Smlouvy o fungování Evropské unie postoj v prvním čtení.

II. ANALÝZA POSTOJE RADY V PRVNÍM ČTENÍ

1. Obecně

Dne 19. března 2008 předložila Komise návrh, jehož cílem je usnadnit prostřednictvím vytvoření systému pro výměnu příslušných údajů mezi členskými státy stíhání určitých dopravních přestupků spáchaných v jednom členském státě s vozidlem registrovaným v jiném členském státě. Návrh Komise se vztahuje na čtyři dopravní přestupky: překročení nejvyšší povolené rychlosti, řízení vozidla pod vlivem alkoholu, nepoužití bezpečnostních pásů a nezastavení vozidla na červenou; jde o dopravní přestupky, které jsou příčinou největšího počtu nehod a úmrtí na evropských silnicích. Návrh počítá se zavedením sítě na výměnu elektronických údajů v celé EU, což umožní určit totožnost majitele vozidla, aby tak orgány členského státu, v němž byl přestupek spáchán, mohly zaslat oznámení o majiteli vozidla, jímž byl přestupek spáchán.

Postoj Rady v prvním čtení se v otázce cílů a hlavních zásad od návrhu Komise neliší. Rovněž postoj Rady usiluje o zlepšení bezpečnosti silničního provozu a zajištění rovného zacházení s řidiči bez ohledu na stát jejich bydliště. Postoj Rady v prvním čtení však vychází z jiného právního základu a stanoví ve srovnání s návrhem Komise jednodušší systém provádění. Přístup Rady dále stanoví lepší ochranu osobních údajů, jež jsou podle směrnice předávány, přičemž jeho oblast působnosti zahrnuje další čtyři přestupky, které v návrhu Komise uvedeny nejsou.

2. Hlavní otázky

i) Právní základ

Právním základem návrhu Komise je čl. 71 odst. 1 písm. c) Smlouvy o založení Evropského společenství (doprava) (1).

S ohledem na právní možnosti, jež poskytuje SFEU, zvolila Rada jiný právní základ (čl. 87 odst. 2 SFEU, policejní spolupráce).

Evropský parlament, který o stanovisku hlasoval ještě před vstupem Lisabonské smlouvy v platnost, nevyjádřil v této otázce nesouhlas s návrhem Komise.

Jak je uvedeno výše, Komisi se nepodařilo změnu právního základu potvrdit, a proto je k dosažení dohody mezi členskými státy zapotřebí jednomyslnosti.

ii) Oblast působnosti

Komise navrhla, aby do oblasti působnosti směrnice spadaly čtyři přestupky (překročení nejvyšší povolené rychlosti, řízení vozidla pod vlivem alkoholu, nepoužití bezpečnostních pásů a nezastavení vozidla na červenou).

Rada do svého postoje v prvním čtení zařadila další čtyři přestupky: řízení vozidla pod vlivem drog, nepoužití ochranné přilby, použití zakázaného pruhu a nedovolené použití mobilního telefonu nebo jiného komunikačního zařízení za jízdy. Uvedla, že tento seznam může být v budoucnu rozšířen, a to prostřednictvím revize směrnice v návaznosti na zprávu Evropskému parlamentu a Radě, která má být předložena nejpozději 5 let po vstupu směrnice v platnost.

Evropský parlament se v případě oblasti působnosti držel návrhu Komise. Na základě znění EP by Komise měla Evropskému parlamentu a Radě předložit zprávu o provádění a účinnosti, na niž by pak mohlo navázat rozšíření oblasti působnosti směrnice; v zásadě se jedná o totéž ustanovení jako v postoji Rady v prvním čtení (EP však navrhl lhůtu dvou let). Změna EP však dále stanoví, že součástí této zprávy by mohly být návrhy Komise týkající se harmonizace kontrolního zařízení či vyhodnocení provádění pokynů v oblasti bezpečnosti silničního provozu.

iii) Definice

Návrh Komise obsahuje seznam definic pojmů použitých v textu.

Rada provedla v tomto směru v návrhu Komise změny, aby seznam definic zahrnoval i nové pojmy objevující se v jejím postoji v prvním čtení.

Evropský parlament se převážně držel návrhu Komise, avšak provedl v definicích tyto změny:

— rozšířil definici pojmu „držitel“, aby se směrnice vztahovala i na motocykly. Změna byla v podstatě obsažena v postoji Rady v prvním čtení, protože zahrnuje jako jeden z dopravních přestupků, na které se směrnice vztahuje, „nepoužití ochranné přilby“;

— upřesnil, že „příslušný orgán“ je jediné kontaktní místo. Tato změna nebyla zařazena do postoje Rady v prvním čtení, jelikož v některých členských státech existuje více než jeden orgán příslušný pro registraci;

— dvě nově zařazené definice („ústřední orgán“, „konečné správní rozhodnutí“) nemohly být přijaty, jelikož v postoji Rady v prvním čtení se tyto pojmy nevyskytují.

iv) Informační dopis

V návrhu Komise je uveden vzor oznámení o přestupku, které má být zasláno držiteli osvědčení o registraci vozidla. Vyžaduje se, aby držitel osvědčení v případě, že není ochoten uhradit pokutu, poskytl údaje o osobě, která vozidlo řídila v době, kdy byl přestupek zjištěn. Následné rozhodnutí o případném stíhání řidiče bylo ponecháno na státě přestupku.

Oznámení o přestupku obsahuje informace nezbytné k úhradě splatné částky a informace o možnostech napadení a odvolání. Jako poslední možnost by se v případě, že pachatel částku neuhradí, použilo rámcové rozhodnutí Rady 2005/214/SVV.

Postoj Rady v prvním čtení stanoví vzor informačního dopisu, jehož obsah je velmi podobný oznámení o přestupku uvedenému v návrhu Komise. Informační dopis však na rozdíl od oznámení o přestupku není povinný a pachateli se pouze doporučuje, aby vyplnil připojený formulář odpovědi.

Evropský parlament se držel návrhu Komise, přičemž provedl několik změn, jejichž cílem je zařadit do oznámení o přestupku další informace. V případě, že držitel osvědčení o registraci vozidla neřídil vozidlo v době, kdy byl přestupek spáchán, může sdělit totožnost řidiče, avšak není povinen tak učinit.

v) Ochrana údajů

Komise navrhla, aby k zajištění ochrany údajů v rámci této směrnice byla použita směrnice 95/46/ES, a stanovila právo na přístup, opravu a vymazání údajů o dotyčných osobách.

Rada uvedla, že s ohledem na specifický kontext směrnice by vzhledem k novému právnímu základu bylo vhodnější použít ustanovení pro ochranu údajů obsažená v rámcovém rozhodnutí Rady 2008/977/SVV a v rozhodnutích Rady 2008/615/SVV a 2008/616/SVV.

Evropský parlament se převážně držel návrhu Komise, trvá však na tom, aby byl zaveden přísný systém ochrany údajů, který:

— zajistí důvěrnost předávaných údajů;

— zajistí, že subjekt údajů je informován o právu na přístup ke svým osobním údajům a na opravu a vymazání těchto údajů;

— zamezí tomu, aby byly osobní údaje shromažďované podle této směrnice používány pro účely jiné než konkrétně spojené s bezpečností silničního provozu.

Tyto záruky, jež Evropský parlament požaduje, jsou obecně obsaženy v legislativních aktech (rámcové rozhodnutí Rady 2008/977/SVV, rozhodnutí Rady 2008/615/SVV a 2008/616/SVV), na něž odkazuje postoj Rady v prvním čtení.

vi) Informování občanů EU

Návrh Komise neobsahuje ustanovení týkající se informování evropských řidičů o pravidlech silničního provozu.

Rada do postoje v prvním čtení zařadila ustanovení, na jehož základě by Komise měla povinnost zpřístupnit na svých internetových stránkách ve všech úředních jazycích EU souhrnné informace o pravidlech platných v členských státech v oblasti bezpečnosti silničního provozu.

Evropský parlament zdůraznil, že pro politiku v oblasti bezpečnosti silničního provozu je důležité, aby řidiči byli informováni, přičemž nezbytné informace poskytují občanům EU členské státy a Komise. Jedním z prostředků, o nichž se Evropský parlament zmínil, jsou stejně jako v postoji Rady v prvním čtení internetové stránky Komise.

3. Další změny přijaté Evropským parlamentem

Další změny, jež nebyly obsaženy v postoji Rady v prvním čtení, se týkají zejména:

— zavedení harmonizovaných pevných pokut za dopravní přestupky;

— harmonizace postupů kontroly bezpečnosti silničního provozu a technického zařízení používaného za tím účelem (prostřednictvím přijetí pokynů v oblasti bezpečnosti silničního provozu platných v celé EU);

— zavedení systému pro další postup u dopravních přestupků, uznávání a vymáhání sankcí a předávání informací ohledně rozhodnutí přijatých v souvislosti s těmito přestupky v případě nezaplacení pokut;

— postupu projednávání ve výboru;

— obecných právních zásad (nediskriminační pokuty uložené podle právních předpisů státu přestupku, bez retroaktivity).

III. ZÁVĚR

Při vypracovávání postoje v prvním čtení Rada plně zohlednila návrh Komise a stanovisko Evropského parlamentu v prvním čtení.

Avšak vzhledem k tomu, že znění, o němž bylo v Radě v prosinci roku 2010 dosaženo dohody, se značně liší od návrhu Komise z roku 2008, z něhož změny přijaté EP vycházejí, nepovažovala Rada za relevantní zabývat se každou jednotlivou změnou zvlášť. V důsledku vstupu Lisabonské smlouvy v platnost a v důsledku změny právního základu byla Rada nucena přepracovat většinu ustanovení návrhu Komise.

V souvislosti se změnami navrženými Evropským parlamentem Rada poukazuje na to, že řada změn již byla, a to v zásadě, zčásti nebo zcela, zařazena do jejího postoje v prvním čtení.

Vlastní jednání s Evropským parlamentem by tedy měla začít ve druhém čtení, přičemž základem by spíše než návrh Komise mělo být znění, o němž Rada v prosinci roku 2010 dosáhla dohody.

(1) Nyní čl. 91 odst. 1 písm. c) SFEU.