CS Úřední věstník Evropské unie C 54/51

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění směrnice 2001/18/ES, pokud jde o možnost členských států zakázat či omezit pěstování geneticky modifikovaných organismů na jejich území

(KOM(2010) 375 v konečném znění – 2010/0208 (COD))

(2011/C 54/16)

Zpravodaj: pan Gerfried GRUBER

Dne 7. září 2010 se Evropský parlament a dne 10. září 2010 Rada, v souladu s článkem 114 Smlouvy o fungování Evropské unie, rozhodly konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

Návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění směrnice 2001/18/ES, pokud jde o možnost členských států zakázat či omezit pěstování geneticky modifikovaných organismů na jejich území

KOM(2010) 375 v konečném znění – 2010/0208 (COD).

Specializovaná sekce Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 17. listopadu 2010.

Na 467. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 8. a 9. prosince 2010 (jednání dne 9. prosince), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 169 hlasy pro, 12 hlasů bylo proti a 12 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry

1.1 EHSV uznává, že otázka vývoje geneticky modifikovaných organismů v rámci evropského zemědělství vzbuzuje významné pochybnosti u velké části evropské populace. Proto si váží záměru Evropské komise věnovat se této citlivé otázce svobodného rozhodování členských států o pěstování GMO s cílem nalézt uskutečnitelné řešení a pokusit se podpořit evropský rámec, jenž by byl v souladu s dobrým fungováním vnitřního trhu. EHSV však také zastává názor, že předložený návrh, založený převážně na etických a morálních kritériích, vzbuzuje více pochybností než jistoty a mohl by v praxi přinést prudký nárůst různých (právně nestabilních) opatření prováděných státy i regiony, což by mohlo postihnout fungování vnitřního trhu EU, právní jistotu dotčených hospodářských subjektů i důvěryhodnost systému.

1.2 Vzhledem k výše uvedenému však Výbor soudí, že tento návrh vyžaduje značné vylepšení a upřesnění, především ohledně právní jistoty zúčastněných stran. Výbor zastává názor, že takové právní jistoty lze dosáhnout například vytvořením konkrétního a podrobného právního základu v sekundárním právu EU, jenž bude obsahovat specifická odůvodnění, podmínky a postupy, jimiž se budou vnitrostátní opatření řídit. Obecněji vzato Výbor vybízí k dalšímu ujasnění právního základu návrhu a slučitelnosti případných zákazů členských států podle článku 26b s pravidly vnitřního trhu EU a obchodním právem WTO a dalšími mezinárodními právními závazky.

1.3 Otázka vnitrostátních omezení pěstování GMO je úzce provázána s problematikou koexistence a otázkami odpovědnosti za škody související s GMO a náhodným smíšením. Výbor je přesvědčen, že tyto spisy by tedy měly být projednány společně či v paralelních legislativních návrzích, jako součást komplexnějšího přezkumu regulačního rámce EU pro zemědělské biotechnologie a rovněž v souladu se závěry Rady ve složení pro životní prostředí z prosince 2008.

1.4 Vzhledem k načasování předkládaného návrhu Komise před probíhajícím celkovým přezkumem stávajícího právního rámce není možné zaujmout konečný názor k tomuto návrhu, který lze dostatečně posoudit pouze v souvislosti s probíhajícím hodnocením systému pro povolování a celkového právního rámce. To by však nemělo nepatřičně pozdržet zlepšení předkládaného návrhu.

2. Souvislosti a obsah návrhu nařízení

2.1 Evropská unie disponuje komplexním právním rámcem pro povolování geneticky modifikovaných organismů (dále jen „GMO“). Ustanovení o pěstování GMO jsou obsažena ve směrnici 2001/18/ES (1) a v nařízení (ES) č. 1829/2003 (2). Pěstování již povolených GMO lze na úrovni členských států omezit v souladu s článkem 23 směrnice 2001/18/ES a za podmínek, které jsou v něm stanoveny, prostřednictvím ochranných opatření založených na doplňujících vědeckých údajích, jež umožní předpokládat, že určitý GMO ohrožuje lidské zdraví nebo životní prostředí. Kromě toho mohou členské státy podle článku 26a přijmout vhodná opatření k předcházení nezáměrné přítomnosti GMO v jiných produktech (koexistence).

2.2 V březnu 2009 Rada zamítla návrh Evropské komise na zrušení stávajících vnitrostátních ochranných opatření (jmenovitě v Rakousku a v Maďarsku) z důvodu nedostatečných vědeckých důkazů. Stejný postoj se projevil v podobných dřívějších rozhodnutích Rady, takže se dá hovořit o politicky neprůchodné situaci, podobné situaci v systému pro povolování. V červnu 2009 požádalo 13 členských států (3) ve společném prohlášení Evropskou komisi o to, aby vypracovala návrhy s cílem přenechat rozhodování o pěstování GMO členským státům.

2.3 Na základě politických pokynů předsedy Komise pana BarrosA předložila Evropská komise následně rozhodnutím ze dne 13. července 2010 legislativní návrh, podle nějž členské státy samostatně rozhodují o pěstování GMO. Tyto návrhy Komise tvoří sdělení o svobodě členských států rozhodovat o pěstování geneticky modifikovaných plodin (4) a návrh nařízení, kterým se odpovídajícím způsobem upravuje právní rámec (5).

2.4 Z právně technického hlediska jde o doplnění směrnice 2001/18/ES o nový článek 26b prostřednictvím nařízení. Podle tohoto ustanovení mohou členské státy přijmout opatření k omezení či zákazu pěstování GMO, které již byly povoleny na vnitřním trhu, a to na celém jejich území nebo jeho části. Důvody pro tento krok musí být jiné než rizika pro životní prostředí a lidské zdraví, jež jsou již zahrnuta v platném systému pro povolování, a musí být v souladu se Smlouvami.

2.5 Cílem návrhu nařízení je poskytnout členským státům v souladu se zásadou subsidiarity větší svobodu při rozhodování o pěstování GMO a zajistit potřebnou právní jistotu. Komise vychází z toho, že návrh nařízení je v souladu s pravidly vnitřního trhu a mezinárodními závazky. Ani nové ustanovení není dle názoru Komise v rozporu s platným systémem pro povolování, ale má jej pouze doplnit.

2.6 Dne 5. listopadu vydala právní služba Rady právní stanovisko k výběru právního základu, k možným opatřením na vnitrostátní úrovni a slučitelnosti navrhovaných opatření s dohodami GATT. Právní služba má za to, že zvolený právní základ není platný, vyjadřuje hluboké pochybnosti o slučitelnosti opatření, jež by potenciálně členské státy mohly přijímat, se Smlouvami a s GATT a zdůrazňuje, že obhajovat u Soudního dvora a ve WTO opatření, která by nějaký stát či region přijal na základě etických či morálních kritérií, by bylo komplikované. Tyto obavy dále částečně potvrdila právní služba Evropského parlamentu, jež ve svém stanovisku ze dne 17. listopadu 2010 vyslovila obdobné obavy týkající se souladu možných odůvodnění vnitrostátních omezení, např. na základě veřejné morálky, s pravidly vnitřního trhu EU a obchodním právem WTO.

3. K platnému systému pro povolování GMO

3.1 Postup povolování, který byl zaveden na evropské úrovni, má zaručit vysokou úroveň ochrany lidského života a zdraví, zdraví a dobrých životních podmínek zvířat, životního prostředí a zájmů spotřebitele při současném zajištění řádného fungování vnitřního trhu.

3.2 Platná pravidla pro povolování a používání GMO vycházejí z řady základních (právních) zásad, které by podle EHSV měly být respektovány. Jedná se zejména o:

— zásadu nezávislého a vědecky podloženého povolování,

— zásadu vysoké úrovně ochrany zdraví a životního prostředí v souladu se zásadou předběžné opatrnosti,

— zásadu dodržování vnitřního pravidel trhu a mezinárodních závazků,

— zásadu svobody volby a transparentnosti v celém potravinovém řetězci,

— zásadu právní jistoty a

— zásady subsidiarity a proporcionality.

3.3 Na návrhy Evropské komise je třeba nazírat v časové a obsahové souvislosti s prováděním závěrů Rady z prosince 2008 požadujících mimo jiné přezkum platného systému pro povolování, který bude dokončen výhledově koncem roku 2010. Jde především o úpravu pokynů Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) ohledně posuzování možných rizik pro zdraví a životní prostředí (6), zprávu Evropské komise ke zlepšení sledování stavu životního prostředí po vydání povolení a studii o socioekonomických a ekologických důsledcích pěstování GMO. Kromě toho je posuzován právní rámec jak pro geneticky modifikované potraviny a krmiva, tak pro pěstování GMO. Do roku 2012 má být kompletně přepracován celý systém pro povolování GMO.

3.4 imoto je nutné objasnit vztah mezi vnitrostátními zákazy či omezeními pěstování GMO a pravidly pro koexistenci, poněvadž obě otázky jsou úzce propojeny a Evropská komise by i zde chtěla dát členským státům větší flexibilitu. V této souvislosti jsou důležitá zjištění, jež Komise učinila ve své zprávě ze dne 3. dubna 2009 o provádění pokynů pro koexistenci (7).

4. Obecné připomínky

4.1 Přestože se Výbor přirozeně ještě nevyjádřil ke konkrétní podobě vnitrostátních zákazů pěstování GMO, existují vyjádření Výboru, která s tímto návrhem nařízení obsahově souvisí a i nadále představují příspěvky do diskuse resp. návrhy.

4.2 Např. ve svém stanovisku z vlastní iniciativy ze dne 16. prosince 2004 (8) se Výbor podrobně vyjádřil ke koexistenci GMO s konvenčním a ekologickým zemědělstvím a předložil návrhy ohledně stupně regulace. Uvádí zde mimo jiné, že určitá opatření, jejichž cílem je zabránit křížení dle příslušných regionálních podmínek, a regionální ustanovení o pěstování či zákazu pěstování GMO by měla být upravena na vnitrostátní úrovni. Kromě toho zdůraznil také nezbytnost minimálních norem koexistence a odpovědnosti na úrovni EU.

4.3 Zvláštní pozornost je třeba zaměřit na opatření za účelem ochrany přírodních chráněných oblastí a ekologicky citlivých oblastí. Dále je nutné mít na zřeteli opatření na ochranu regionálních hospodářských a kulturních zájmů a další sociální a hospodářské dopady.

4.4 Výbor v tomto stanovisku kromě toho upozornil na to, že se předpoklady pro koexistenci liší v závislosti na regionálních podmínkách a že zejména v oblastech s drobným zemědělstvím je souběžné pěstování GMO a ostatních plodin, a to jak konvenční, tak ekologické, v rámci jednoho regionu nemožné.

4.5 V této souvislosti se toto stanovisko zabývalo možnostmi uvedení výrobků s regionálními značkami kvality a zárukami původu na trh, u nichž se – s ohledem na očekávání spotřebitelů – GMO nepoužívají. Z tohoto důvodu se mnohé regiony prohlásily za GM-free, tj. regiony bez geneticky modifikovaných organismů. Výbor zde poukázal na s tím spojenou právní nejistotu, která vyžaduje objasnění.

5. Konkrétní připomínky a nevyřešené otázky

5.1 Kritéria pro možný zákaz či omezení pěstování GMO

5.1.1 Směrnice 2001/18/ES harmonizovala ustanovení pro povolování GMO, včetně přijímání ochranných opatření podle článku 23 a koexistence podle článku 26a. Základem je článek 114 SFEU (dříve článek 95 Smlouvy o EU) o sbližování právních předpisů pro dosažení cílů vnitřního trhu. Díky novému článku 26b teď mohou členské státy zakázat pěstování GMO i v případě, že bylo pro celou EU povoleno.

5.1.2 Jako první vyvstává otázka, nakolik lze vnitrostátní zákaz pěstování GMO vyjmout z oblasti harmonizovaného práva a zda tento zákaz neodporuje obecným právním zásadám vnitřního trhu. Dokonce, podle posledního stanoviska právní služby Rady (9), se obsah a oblast působnosti návrhu článku 26b jeví v rozporu s článkem 114 SFEU. Právní služba Evropského parlamentu naproti tomu článek 114 SFEU jako právní základ návrhu nezpochybňuje, což ukazuje, že na úrovni EU existují rozdílné interpretace této otázky, jež si žádá objasnění a vyřešení.

5.1.3 Návrh neobsahuje seznam důvodů, které by členské státy mohly použít ke zdůvodnění zákazu pěstování GMO, a to ani v úplném výčtu, ani jako příklad. V článku 26b je pouze uvedeno, že se musí jednat o jiné důvody než ty, které jsou prověřovány v rámci povolování. Nelze se tudíž opírat o důvody, které jsou používány při posuzování rizik pro zdraví a životní prostředí v rámci celoevropského systému pro povolování nebo se k němu nějakým způsobem vztahují. Podle názoru EHSV by se mohla posílit právní jistota návrhu tím, že bude do vlastního článku 26b zařazen informativní (byť ne úplný) výčet konkrétních důvodů, jež dovolí členským státům uplatnit omezení nebo zákaz pěstování plodin obsahujících GMO. Takové důvody by mohly zahrnovat vedle etických, morálních a náboženských argumentů rovněž jisté socioekonomické obavy. Takové objasnění v sekundárním právu by, v porovnání s důvody uvedenými v článku 36 SFEU a rozvedenými v judikatuře Soudního dvora, sloužilo jako lex specialis, a zlepšilo by tak slučitelnost s pravidly vnitřního trhu a se Smlouvami.

5.2 Právní jistota

5.2.1 Pokud jde o právní jistotu, je Výbor toho názoru, že ji nelze zajistit pouhým odkazem na primární právo. V tomto ohledu je třeba odkázat např. na rozsudek Soudního dvora C-165/08 (10), podle něhož je vnitrostátní zákaz osiva geneticky modifikovaných odrůd neslučitelný s právními předpisy EU. Tento rozsudek ukazuje, jak problematické je pro členské státy opírat se o jiné důvody, než je ochrana zdraví a životního prostředí.

5.2.2 EHSV však uznává, že vzhledem k aktuální právní a politické situaci by vytvoření jasného a pevného právního rámce mělo členským státům přinést větší právní jistotu oproti současnému stavu. Toho lze ale dosáhnout spíše pomocí konkrétního a podrobného právního základu v sekundárním právu (např. směrnice 2001/18/ES), jenž bude obsahovat odůvodnění, podmínky a postupy, než odkazem na nedostatečný a nejasný manévrovací prostor vyplývající z obecných pravidel vnitřního trhu.

5.3 Kontrolní působnost EFSA – spolupráce s členskými státy

5.3.1 Aby bylo zajištěno, že bude systém pro povolování vědecky podložen, je třeba odkázat na přepracování pokynů Evropského úřadu pro bezpečnost potravin k posuzování možných rizik pro zdraví a životní prostředí, které by po odsouhlasení členskými státy měly mít také normativní povahu. EHSV v této souvislosti očekává, že bude vylepšen systém vědecky podloženého a nezávislého posuzování v postupu povolování v souladu se zásadou předběžné opatrnosti.

5.3.2 EHSV dává ke zvážení, zda by v rámci vědeckého posuzování rizik EFSA neměly být u specifických otázek intenzivněji zapojovány členské státy. Evropský úřad pro bezpečnost potravin byl zřízen nařízením (ES) č. 178/2002 (11), aby vydával vědecká stanoviska na téma bezpečnost potravin a krmiv a také aby zohledňoval rizika v oblasti životního prostředí. Vliv GMO na životní prostředí je zjevně rovněž zkoumán v členských státech. Různé okolnosti související se životním prostředím mohou pro své vlastní území lépe prošetřit příslušné členské státy. Evropský úřad pro bezpečnost potravin by výsledky tohoto zkoumání odpovídajícím způsobem schvaloval.

5.3.3 Obecně by měla být stanovena metodologická kritéria, jimž by musely vyhovovat veškeré vědecké práce prováděné Evropským úřadem pro bezpečnost potravin a pro tento úřad. Mělo by to zahrnovat i odborné posouzení („peer review“) a mohlo by to napomoci lepší koordinaci mezi EFSA a členskými státy (12). EHSV si je vědom toho, že EFSA formálně používá ta nejpřísnější, zcela vědecky nezávislá kritéria hodnocení rizika, a také proto je v mezinárodním měřítku vysoce uznávaným orgánem EU. Pokud jde o rozvoj výzkumných metod, EFSA by měl více spolupracovat s výzkumnými ústavy, univerzitami a nezávislými výzkumnými pracovníky zapojenými do hodnocení rizika v členských státech.

5.3.4 EHSV navrhuje navzdory výše uvedenému reformovat EFSA za účelem dosažení vyšší transparentnosti a kvality postupů vědeckého posuzování GMO tak, aby v panelu pro geneticky modifikované organismy byly zastoupeny všechny zájmové skupiny (spotřebitelé, průmysl, obchodníci, ekologičtí zemědělci, ekologičtí chovatelé, spotřebitelská družstva, odborníci na zdravou výživu, lékaři atd.), a ne jen skupina výzkumných pracovníků.

5.4 Vnitřní trh

5.4.1 Evropská komise vychází z toho, že možnost vnitrostátních zákazů pěstování GMO nenarušuje vnitřní trh s geneticky modifikovaným osivem, potravinami či krmivy. I tento předpoklad je zpochybnitelný, protože by přinejmenším v těch oblastech nebo členských státech, v nichž byl vydán zákaz pěstování určitých GMO, mohlo dojít k omezení obchodování s povoleným geneticky modifikovaným osivem. Tento odhad vyplývá z existujících rozhodnutí Soudního dvora v podobných případech (13).

5.4.2 Zda zákaz pěstování určitých GMO může způsobit narušení hospodářské soutěže, to se z nynějšího pohledu těžko odhaduje. Chybí-li však na úrovni EU (minimální) normy pro koexistenci a otázky odpovědnosti, dojde pravděpodobně k narušení rovných podmínek hospodářské soutěže v odvětvích zemědělství, jež GMO nepoužívají. V každém případě s potřebnými opatřeními k zajištění koexistence souvisí zátěž a náklady, které je třeba brát v potaz u všech budoucích řešení. Na druhou stranu by absence GMO případně mohla přinést výhody při uvádění na trh, přičemž tvorba cen bude stále záviset na chování spotřebitelů.

5.4.3 Geneticky modifikované rostliny vyžadují ve srovnání s konvenčními rostlinami zčásti jiná kultivační a rostlinářská opatření, např. jiné přípravky na ochranu rostlin, přičemž absence nebo nefunkčnost vnitřního trhu s těmito přípravky může vést k problémům s jejich dostupností. Tento příklad dokládá rozmanitost podmínek, v nichž zemědělci musí rozhodovat o své výrobě.

5.5 Socioekonomické důsledky

5.5.1 Co se týče socioekonomických důsledků povolování GMO, je třeba odkázat na zprávu Evropské komise, která má být vydána koncem roku 2010. V ní obsažené poznatky by každopádně měly být zahrnuty do hodnocení daného návrhu, protože to bude zřejmě především vliv na hospodářství, sociální oblast a životní prostředí, jímž bude zdůvodňován zákaz pěstování GMO podle článku 26b. Dokud tato zpráva nebyla dokončena, nelze k předkládanému návrhu vydat plnohodnotné stanovisko.

5.5.2 V každém případě je třeba zmínit, že nařízení (ES) č. 1829/2003 za určitých podmínek již nyní připouští, aby v rámci řízení rizik byly při posuzování jednotlivých případů zohledňovány další vhodné faktory, které navazuje na posuzování rizik pro zdraví a životní prostředí.

5.5.3 Z důvodu nedostatku informací o důsledcích pro hospodářství a hospodářskou soutěž by návrh měl obsahovat ustanovení o hodnocení a Evropská komise by měla předem provést příslušné posouzení dopadů.

5.6 Mezinárodní závazky

5.6.1 Výbor se domnívá, že důležitým aspektem je objasnění ohledně dodržování mezinárodních závazků, zejména závazků sjednaných v rámci WTO/GATT a Cartagenského protokolu. Protože se dá očekávat, že se členské státy, které budou chtít vydat zákaz pěstování určitých GMO, budou nyní opírat také o nový článek 26b, je mimořádně důležité, aby k těmto rozhodnutím docházelo na pevném a mezinárodně zajištěném právním základě.

5.6.2 Vzhledem k významu této otázky postrádá EHSV bližší vysvětlení ze strany Evropské komise k souladu s mezinárodními závazky EU. V tomto ohledu by měly být rovněž zohledněny posudky právních služeb evropských institucí týkající se slučitelnosti s pravidly WTO, zejména nedávné stanovisko právní služby Rady (9), v němž byla silně zpochybněna slučitelnost jakýchkoli opatření, která by členské státy mohly přijmout na základě nového článku 26b ve znění navrhovaném Komisí, se Smlouvami či s dohodami GATT. Rovněž právní služba Evropského parlamentu vyjadřuje podobné pochybnosti, pokud jde o slučitelnost možných zdůvodnění na základě např. veřejné morálky v rámci pravidel vnitřního trhu EU a obchodního práva WTO.

5.7 Svoboda volby v celém potravinovém řetězci

5.7.1 Stejně tak důležité je, aby byla v dostatečné míře vzata v potaz svoboda volby jak výrobců a maloobchodníků, tak i spotřebitelů. Výrobci coby podnikatelé by zásadně měli mít možnost svobodně rozhodovat o metodách pěstování. Obdobně dovozci a obchodníci by měli být schopni provádět své zákonné odborné činnosti, a to bez ohledu na navrhovaný nový článek 26b.

5.7.2 Vnitrostátní omezení či zákazy pěstování GMO by se proto měly řídit obecnými zásadami Smluv, zejména zásadou subsidiarity a zásadou proporcionality.

5.7.3 Aby i spotřebitelé měli svobodu volby mezi potravinami obsahujícími GMO a potravinami bez GMO, je nutné zajistit řádně fungující zpětnou vysledovatelnost a označování, ale i odpovídající nabídku, kterou by spotřebitelé byli ochotni přijmout. Při tom je třeba dbát obzvláště na regionální dostupnost produktů. EHSV zdůrazňuje, že evropský spotřebitel si musí být plně vědom toho, že potenciální zákaz pěstování GMO v jeho regionu či zemi nezabrání volnému prodeji GMO na tomto území ani tomu, aby byly GMO i nadále ve velkých množstvích dováženy jako krmivo pro zvířata či jako potraviny pro lidskou spotřebu ze třetích zemí s pochybnou vysledovatelností.

5.8 Vzájemné působení s problematikou koexistence

5.8.1 Obecným cílem koexistence je zabránit náhodnému smíšení konvenčních či biologických produktů s produkty geneticky modifikovanými, aby byla jednak zachována svoboda volby pro výrobce a spotřebitele a jednak aby se zamezilo hospodářským škodám na straně podnikatelů.

5.8.2 EHSV pokládá účinné provádění a zajištění koexistence za důležitý faktor v celé problematice používání GMO, přičemž soudí, že ještě existuje řada nejasností a že je třeba nashromáždit další informace především o dlouhodobých důsledcích na všech úrovních.

5.8.3 Možnost zakázat pěstování GMO podle návrhu Komise sice může redukovat problém náhodného smíšení či křížení v příslušných oblastech, nemá ale nijak omezit úsilí o vypracování pravidel pro dlouhodobou koexistenci různých metod pěstování. Jak Výbor doporučil v roce 2004 (14), bude na úrovni EU minimální harmonizace norem pro koexistenci a otázky odpovědnosti (či alternativně právní požadavek v článku 26a, aby členské státy taková pravidla přijaly na vnitrostátní či regionální úrovni) nezbytná pro zajištění svobody volby, rovných podmínek hospodářské soutěže v zemědělství a k udržení socioekonomických dopadů pěstování GMO pod kontrolou. To bude zvlášť důležité pro pohraniční regiony.

5.8.4 Pokud mají být ustanovení o koexistenci intenzivněji vytvářena na vnitrostátní a regionální úrovni, pak má o to větší význam výměna vědomostí a osvědčených postupů. Je nutné, aby se práce Evropského úřadu pro koexistenci (ECoB) příslušným způsobem zaměřila na odpovídající zapojení zainteresovaných stran na všech úrovních.

5.8.5 Navíc ještě stále nebyly vyřešeny otázky limitů pro GMO v osivu a limitů pro dovoz těch GMO do EU, které v ní nejsou povoleny (to se týká hlavně krmiv). Na tyto otázky musí Evropská komise ještě odpovědět, resp. by se mělo urychleně pracovat na provádění předložených návrhů Komise.

5.9 Přeshraniční situace a otázky odpovědnosti

5.9.1 Nevyjasněna zůstávají ustanovení o odpovědnosti v případě náhodného smíšení s GMO, zejména pokud jde o kontaminaci přesahující hranice jednotlivých států. V současné době nejsou sousedící členské státy povinny vzájemně si poskytovat informace o tom, kde jsou pěstovány GMO. Výměna takovýchto informací tak často probíhá pouze na základě osobních kontaktů.

5.9.2 Mohl by být podán návrh, aby členské státy, u jejichž hranic se pěstují GMO, musely zveřejňovat informace o pěstování GMO na internetu i v jazyce sousedního státu. Díky takovému opatření by se případně daly lépe právně uplatňovat nároky v případě náhodného smíšení s GMO a z toho plynoucích hospodářských škod i v jiné zemi.

5.9.3 Zlepšení přinese dodatek ke Cartagenskému protokolu, o němž bylo rozhodnuto dne 12. října 2010 a který stanoví společná pravidla pro odpovědnost a nápravu škod na biologické rozmanitosti při přenosu do jiné země. Povinnosti uvedené v tomto dodatku by měly být aplikovány bez zbytečného odkladu.

5.9.4 Kromě toho EHSV vyzývá k prozkoumání, do jaké míry lze pomocí závazných evropských minimálních norem pro koexistenci a otázky odpovědnosti (či alternativně zavedením právního požadavku v článku 26a, aby členské státy taková pravidla přijaly na vnitrostátní či regionální úrovni), které by měly členské státy zavést alespoň pro příhraniční regiony, snížit rizika spojená s odpovědností v oblasti soukromého práva a rovněž objasnit vyvstalé sporné otázky mezi členskými státy. Výbor upozorňuje, že vzhledem k tomu, že v současnosti pojišťovny nadále odmítají poskytnout pojistné krytí pro škody související s GMO a stávající povinný režim odpovědnosti za životní prostředí podle směrnice 2004/35/ES poskytuje nedostatečné krytí pro tento druh škod, je přijetí takových pravidel pro odpovědnost naléhavé.

V Bruselu dne 9. prosince 2010 Předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, Úř. věst. L 106, 17.4.2001, s. 1.

(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech, Úř. věst. L 268, 18.10.2003, s. 1.

(3) AT, BG, IE, EL, CY, LV, LT, HU, LU, MT, NL, PL a SI.

(4) KOM(2010) 380 v konečném znění.

(5) KOM(2010) 375 v konečném znění.

(6) Viz zahájená veřejná konzultace o návrhu EFSA z 12. listopadu, jež bude probíhat do 24. ledna 2011,

internetová stránka: http://www.efsa.europa.eu/en/press/news/gmo101112.htm

(7) KOM(2009) 153 v konečném znění.

(8) Úř. věst. C 157, 28.6.2005, s. 155.

(9) Stanovisko právní služby Rady, 5.11.2010, 2010/0208 (COD), 15696/10.

(10) Rozsudek Soudního dvora C-165/08 (Evropská komise v. Polská republika) ze dne 16. července 2009.

(11) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin; Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1.

(12) Viz žaloba Maďarska v. Evropská komise ve věci T-240/10 týkající se geneticky modifikovaných brambor Amflora.

(13) Viz např. věc C-110/05 Komise v. Itálie, věc C-142/05 Mickelsson a Roos, věc C-188/04 Alfa Vita a věc C-416/00 Morellato.

(14) Úř. věst. C 157, 28.6.2005, s. 155.