Opatření přijatá rozhodnutím 2007/441/ES jsou považována za uspokojivý kompromis mezi přijatými pravidly a drahým, časově náročným a do značné míry neefektivním vedením záznamů za účelem potvrzení, že je určité vozidlo skutečně využíváno pro účely podnikání.

Zdá se, že procentní sazba ve výši 40 % odpovídajícím způsobem odráží skutečné využití příslušných vozidel pro účely podnikání. Uplatňování vyšší nebo nižší sazby by vedlo k nepřiměřeně vysokým rozdílům mezi stanovenou sazbou a skutečným využíváním vozidel pro účely podnikání a pro soukromou potřebu. Tato sazba je obdobná jako procentní sazby používané v jiných členských státech.

Je pravda, že rozlišování mezi používáním podnikových vozidel pro soukromou potřebu a pro účely podnikání by v porovnání s možnými přínosy znamenalo zatěžující a nepřiměřené náklady na vedení příslušných záznamů, a to zejména pro živnostníky a mikropodniky. Mohlo by také vést k právním sporům mezi daňovými orgány a osobami povinnými k dani, což by znamenalo další náklady.

Itálie uvádí, že tyto mikropodniky mají minimální obrat a ve většině případů pouze jednoho zaměstnance, proto lze předpokládat, že dotčená vozidla jsou do značné míry používána pro soukromou potřebu. Odhaduje se, že osoby povinné k dani v Itálii využívají podniková vozidla, na která se odchylka vztahuje, pro soukromou potřebu v průměru asi ze 60 %. Je tomu tak v důsledku převládajícího počtu mikropodniků, jež vlastní většinu podnikových vozidel, která jsou v Itálii v provozu. Větší firmy (s obratem více než 5 milionů EUR) navíc představují pouze 1 % z celkového počtu a většinu svých podnikových vozidel přidělují zaměstnancům nebo ředitelům jako benefit. V této souvislosti je třeba připomenout, že platit daň z těchto vozidel je povinností dotyčného zaměstnance (nebo ředitele), který tento benefit využívá, a v souladu se zákony tudíž v průběhu roku využívá firemní vozidlo pro osobní a rodinné účely. Podle Itálie jsou vozidla větších společností využívána k jiným než podnikatelským účelům z více než 50 %.

Stávající žádost Itálie o další prodloužení odchylky do 31. prosince 2022 se zakládá na stejných důvodech, jako byly důvody uvedené v předchozích žádostech. K žádosti je připojena zpráva obsahující přezkum procentního omezení uplatňovaného na nárok na odpočet, jak požaduje článek 6 rozhodnutí 2007/441/ES.

Povolení výše uvedené odchylky poprvé udělila Rada rozhodnutím 2007/441/ES ze dne 18. června 2007, a to do 31. prosince 2010. Následně byla na žádost Itálie tato odchylka třikrát prodloužena: prováděcím rozhodnutím Rady 2010/748/EU ze dne 29. listopadu 2010 byla prodloužena na období od 1. ledna 2011 do 31. prosince 2013; prováděcím rozhodnutím Rady 2013/679/EU ze dne 15. listopadu 2013 na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2016; a naposledy prováděcím rozhodnutím Rady 2016/1982/EU ze dne 8. listopadu 2016 na období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2019.

Itálii je v současné době povoleno uplatňovat odchylku od článku 168 směrnice o DPH spočívající v omezení nároku na odpočet DPH na 40 % při koupi vozidla, včetně zakázek na montáž a podobných výdajů, při výrobě, pořízení uvnitř Společenství, dovozu, leasingu nebo pronájmu, úpravě, opravě nebo údržbě a výdajů na dodávky nebo služby provedené v souvislosti s těmito vozidly a jejich použitím, včetně maziv a paliva, za předpokladu, že příslušné vozidlo není používáno výlučně pro účely podnikání. Odchylka se vztahuje na všechna motorová vozidla s výjimkou zemědělských nebo lesnických traktorů, používaná pro přepravu osob nebo zboží po silnici s nejvyšší celkovou hmotností méně než 3,5 tuny a s méně než devíti sedadly včetně sedadla řidiče. Naopak se nevztahuje na výdaje osoby povinné k dani, které souvisí výhradně s jejím podnikáním. Takovým příkladem by byla vozidla, která jsou součástí skladových zásob osoby povinné k dani v rámci výkonu její činnosti, a vozidla používaná k provozování taxislužby a rovněž vozidla využívaná k výuce v autoškolách a vozidla používaná k pronájmu nebo leasingu či vozidla používaná obchodními zástupci.

3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

Vzhledem k omezené oblasti působnosti odchylky je zvláštní opatření úměrné sledovanému cíli, kterým je zjednodušení výběru daní a boj proti určitým druhům daňových úniků či vyhýbání se daňovým povinnostem. Zejména s ohledem na možnost, že by podniky podhodnocovaly svoji povinnost k odvodu daně, a na zátěž, jakou představuje kontrola údajů o kilometráži pro daňové orgány, by omezení odpočtů na 40 % zjednodušilo postup výběru DPH a zabránilo daňovým únikům, ke kterým by mohlo docházet například v důsledku nesprávného vedení záznamů.

Vzhledem k ustanovení směrnice o DPH, z něhož návrh vychází, spadá návrh do výlučné pravomoci Evropské unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní.

Článek 176 směrnice o DPH stanoví, že Rada rozhodne o tom, z jakých výdajů nelze DPH odpočíst. Do té doby povoluje členským státům, aby si zachovaly výjimky, které byly v platnosti podle jejich vnitrostátních předpisů ke dni 1. ledna 1979. Na tomto základě existuje řada ustanovení „status quo“, která omezují právo na odpočet DPH u podnikových motorových vozidel.

Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k tomu, že právní rámec EU a faktická situace zůstávají nezměněny, se požadované prodloužení platnosti odchylky do 31. prosince 2022 jeví jako odůvodněné. Proto se navrhuje, aby byla žádost schválena. Bude-li chtít Itálie požádat o další prodloužení na období po roce 2022, předloží do 1. dubna 2022 žádost o prodloužení spolu se zprávou obsahující přezkum uplatňovaného procentního omezení.

Pokud by Itálie zvažovala další prodloužení odchylky po roce 2022, měla by Komisi nejpozději do 1. dubna 2022 předložit žádost o prodloužení spolu se zprávou obsahující přezkum uplatňovaného procentního omezení.

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Článek 168 směrnice 2006/112/ES stanoví nárok osoby povinné k dani na odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) vyměřené na zboží a služby, jež jsou použity pro účely jejích zdaněných plnění. Podle ustanovení čl. 26 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice se používání obchodního majetku pro soukromou potřebu osoby povinné k dani nebo pro potřebu jejích zaměstnanců, popřípadě obecněji řečeno k jiným účelům než pro účely podnikání, považuje za poskytnutí služeb za úplatu.

(2)Rozhodnutím Rady 2007/441/ES se Itálii povoluje omezit nárok na odpočet DPH podle článku 168 směrnice 2006/112/ES na 40 % v případě DPH z některých výdajů spojených s určitými silničními motorovými vozidly, která nejsou používána výhradně pro účely podnikání. U vozidel, na která se vztahuje zmíněné omezení ve výši 40 %, je Itálie povinna zprostit osoby povinné k dani povinnosti považovat využívání těchto vozidel pro soukromou potřebu za poskytnutí služby za úplatu podle čl. 26 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/112/ES. Platnost rozhodnutí 2007/441/ES, které bylo několikrát prodlouženo, skončí dne 31. prosince 2019.

(3)Dopisem, který Komise zaevidovala dne 12. dubna 2019, požádala Itálie o povolení nadále uplatňovat odchylku povolenou prováděcím rozhodnutím 2007/441/ES (dále jen „odchylka“) až do 31. prosince 2022.

(4)Dopisem ze dne 13. května 2019 informovala Komise v souladu s čl. 395 odst. 2 druhým pododstavcem směrnice 2006/112/ES o žádosti Itálie ostatní členské státy. Dopisem ze dne 14. května 2019 Komise Itálii oznámila, že má k dispozici všechny údaje nezbytné k posouzení žádosti.

(5)V souladu s článkem 6 rozhodnutí 2007/441/ES předložila Itálie Komisi spolu s žádostí zprávu obsahující přezkum procentního omezení uplatňovaného na nárok na odpočet DPH. Na základě aktuálně dostupných informací zastává Itálie názor, že sazba ve výši 40 % je i nadále opodstatněná. Itálie rovněž tvrdí, že pozastavení povinnosti vykazovat DPH z používání motorového vozidla, na které se vztahuje zmíněné omezení ve výši 40 %, pro soukromou potřebu, je i nadále potřebné k zajištění úplnosti a konzistentnosti opatření. Zamezí se tak dvojímu zdanění. Uvedenou odchylku lze odůvodnit potřebou zjednodušit postup výběru DPH a zabránit daňovým únikům v důsledku nesprávného vedení záznamů a nepravdivých daňových prohlášení.

(6)Prodloužení odchylky by mělo být omezeno na dobu potřebnou ke zhodnocení její účinnosti a přiměřenosti stanovené procentní sazby. Itálii by proto mělo být povoleno nadále uplatňovat odchylku až do 31. prosince 2022.

(7)Měla by být stanovena lhůta pro podání žádosti o povolení případného dalšího prodloužení odchylky v období po roce 2022, bude-li to Itálie považovat za nutné. Itálie by měla být rovněž povinna předložit spolu s případnou žádostí o prodloužení zprávu obsahující přezkum procentního omezení uplatňovaného na nárok na odpočet DPH.

(8)Odchylka bude mít pouze zanedbatelný dopad na celkovou výši daně vybírané na stupni konečné spotřeby a nebude mít nepříznivý dopad na vlastní zdroje Unie pocházející z DPH.

(9)Rozhodnutí 2007/441/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,

PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

Článek 1

Rozhodnutí 2007/441/ES se mění takto:

1)článek 6 se nahrazuje tímto:

„Článek 6

Žádost o prodloužení uplatňování odchylky povolené tímto rozhodnutím musí být předložena Komisi do 1. dubna 2022. K žádosti musí být připojena zpráva, která obsahuje přezkum procentního omezení uplatňovaného na nárok na odpočet DPH na základě tohoto rozhodnutí.“;

2)článek 7 se nahrazuje tímto:

„Článek 7

Toto rozhodnutí pozbývá platnosti dne 31. prosince 2022.“.

Článek 2