ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o provádění makrofinanční pomoci třetím zemím v roce 2009 SEK(2010) 1117 final /* KOM/2010/0513 konecném znení */





[pic] | EVROPSKÁ KOMISE | V Bruselu dne 30.9.2010 KOM(2010) 513 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o provádění makrofinanční pomoci třetím zemím v roce 2009SEK(2010) 1117 final OBSAH 1. Úvod 3 2. Souvislosti 3 2.1. Celosvětová finanční krize a její přetrvávající dopady 3 2.2. Nové legislativní prostředí 4 3. Celkový přehled 4 3.1. Makrofinanční pomoc v roce 2009 4 3.2. Přehled posledních opatření v přijímajících zemích 5 3.2.1. Západní Balkán 5 3.2.2. Země východního sousedství 6 3.2.3. Země Středomoří 6 4. Hodnocení 7 5. Zlepšení finančního řízení v přijímajících zemích: operační hodnocení 8 6. Žádosti o pomoc a budoucí návrhy Komise 10 ÚVOD Tato zpráva je celkovým přehledem makrofinanční pomoci EU třetím zemím v roce 2009. Obsahuje informace o posledních opatřeních v zemích západního Balkánu, v Nových nezávislých státech a státech Středomoří včetně statistických tabulek s údaji o různých opatřeních makrofinanční pomoci uskutečněných od roku 2000. Na základě doporučení Účetního dvora, která byla uvedena v jeho zvláštní zprávě z března 2002 o zlepšení finančního řízení v přijímajících zemích, Komise kromě toho od roku 2004 ve všech přijímajících zemích provádí operační hodnocení oběhu finančních prostředků a postupů týkajících se makrofinanční pomoci. K závěrům těchto hodnocení, provedených s přispěním odborné auditorské firmy, se náležitě přihlíží při vypracování politických podmínek, které jsou spojeny s prováděním této pomoci. V této zprávě jsou rovněž zahrnuty výsledky hodnocení ex post , která Komise provedla v roce 2009. Cílem těchto hodnocení, které vyžaduje finanční nařízení, je posoudit dopad makrofinanční pomoci na proces hospodářské stabilizace a provádění strukturálních reforem v přijímajících zemích. Pokrok v tomto ohledu také ukazuje, do jaké míry byly splněny příslušné podmínky hospodářské politiky spojené s makrofinanční pomocí EU. Zpráva poskytuje také informace o nových žádostech o makrofinanční pomoc a o možných návrzích Komise a analyzuje změny, které budou zavedeny do řízení budoucích operací makrofinanční pomoci po přijetí Lisabonské smlouvy. Tato zpráva vychází z rozhodnutí Rady týkajících se makrofinanční nebo mimořádné finanční pomoci Společenství třetím zemím a navazuje na zprávy z minulých let. Zároveň se vydává podrobnější zpráva (pracovní dokument útvarů Komise SEK(2010) 1117 ), která obsahuje ekonomické a finanční informace o přijímajících zemích včetně podrobných statistických údajů o různých opatřeních uskutečněných od roku 1990. SOUVISLOSTI Celosvětová finanční krize a její přetrvávající dopady Celosvětová finanční krize, která začala v roce 2007 a dramaticky se zhoršila v druhé polovině roku 2008 a v první polovině roku 2009, vyvolala nejvážnější celosvětovou recesi od druhé světové války. Přestože první dopady krize byly nejcitelnější ve finančním sektoru vyspělých hospodářství, byla vážně postižena i rozvíjející se a rozvojová hospodářství. Zasáhlo je zhroucení světového obchodu, pokles převodů finančních prostředků, zvýšená nejistota a změny směřování kapitálových toků. Platební bilance a fiskální pozice mnoha rozvíjejících se a rozvojových zemí se proto zhoršila. Zatímco rizikové přirážky a výpůjční náklady se zvyšovaly, na směnné kurzy a pozice devizových rezerv těchto států většinou působily tlaky směrem dolů. Krize proto tyto státy hluboce poznamenala a tvůrci politik stojí před náročnými úkoly zajistit ekonomickou stabilitu a pokračovat v podpoře rozvoje. Politická opatření se nejdříve zaměřovala na stabilizaci hospodářství, ochranu stability finančního sektoru a vyrovnání se s dopady první fáze krize. Do budoucna se však rýsují velké politické výzvy, neboť se očekává, že krize bude mít dlouhodobější dopad v tom, že tyto země konfrontuje s náročnějším mezinárodním prostředím, zejména pokud jde o poptávku, ochotu riskovat a tok soukromého kapitálu z vyspělých hospodářství. Krize navíc opět zdůraznila potřebu provádět strukturální reformy zaměřené na zajištění udržitelného růstu a na ochranu stability finančního sektoru. Za těchto okolností je makroekonomická finanční pomoc, jakožto krátkodobý nástroj reakce na krize, zvláště vhodným prostředkem, který přijímajícím státům pomáhá vyrovnat se s vážnými deficity platební bilance a rozpočtu vzniklými nebo prohloubenými v důsledku celosvětové krize. Právě z tohoto důvodu požádalo o makrofinanční pomoc EU několik zemí, které čelily závažným problémům a musely nejen reagovat na krizi, ale také vrátit své hospodářství na cestu udržitelného růstu. Opatření makrofinanční pomoci mají podobu střednědobých nebo dlouhodobých půjček nebo grantů (nebo jejich vhodné kombinace). Řídí se zásadami, které Rada opětovně potvrdila ve svých závěrech ze dne 8. října 2002 a které kladou důraz na mimořádnou povahu této pomoci, její funkci doplňovat finanční prostředky poskytnuté mezinárodními finančními institucemi a její politickou podmíněnost. Makrofinanční pomoc doplňuje finanční prostředky, které poskytuje Mezinárodní měnový fond a ve většině případů Světová banka k financování příslušných úprav nebo reformních programů. Od roku 2000 se makroekonomická pomoc poskytovala výhradně zemím západního Balkánu a zemím ve východním sousedství. Jedinou výjimkou byl rok 2007, kdy Rada přijala rozhodnutí o programu pomoci ve prospěch Libanonu. Nové legislativní prostředí Dne 1. prosince 2009 vstoupila v platnost Lisabonská smlouva a změnila právní základ makrofinanční pomoci. Smlouva konkrétně obsahuje dva články o makrofinanční pomoci: článek 212 stanoví, že každé opatření makrofinanční pomoci přijímají řádným legislativním postupem (spolurozhodování popsané v článku 294) Parlament a Rada na návrh Komise. Článek 213 stanoví, že v případě naléhavé finanční pomoci, řádně odůvodněné ekonomickou nebo politickou situací přijímající země, přijme Rada rozhodnutí sama hlasováním kvalifikovanou většinou na základě návrhu Komise. Tento právní základ se používá pouze za výjimečných okolností. Komise připravuje v souvislosti s Lisabonskou smlouvou rámcové nařízení, které by mělo zjednodušit rozhodovací proces související s makrofinanční pomocí, zajistit větší pružnost a efektivnost této pomoci a lépe vysvětlit zásady a kritéria, jimiž se tento druh pomoci řídí. Nařízení by mělo tomuto nástroji poskytnout transparentnější právní základ a rozšířit prováděcí pravomoci Komise. Mělo by zvýšit rychlost, a tedy i efektivnost nástroje makrofinanční pomoci, v porovnání se současnými postupy, které spočívají v individuálním schvalování legislativních rozhodnutí. Komise hodlá předložit návrh Parlamentu a Radě ke konci roku 2010 nebo na začátku roku 2011. CELKOVÝ PřEHLED Makrofinanční pomoc v roce 2009 V roce 2009 byly přijaty závazky pro čtyři nová opatření. Dne 30. listopadu Rada rozhodla poskytnout makrofinanční pomoc: - Gruzii (rozhodnutí Rady 2009/889/ES) – až do výše 46 milionů EUR v grantech - Arménii (rozhodnutí Rady 2009/890/ES) – až do výše 35 milionů EUR v grantech a 65 milionů EUR v půjčkách - Bosně a Hercegovině (rozhodnutí Rady 2009/891/ES) – až do výše 100 milionů EUR v půjčkách - Srbsku (rozhodnutí Rady 2009/892/ES) – až do výše 200 milionů EUR v půjčkách. Pokud jde o provádění probíhajících opatření makrofinanční pomoci, v červnu 2009 byla uskutečněna druhá platba Libanonu ve formě půjčky ve výši 25 milionů EUR, jakožto součást makrofinanční pomoci, kterou Rada pro tuto zemi schválila v prosinci 2007. V případě Gruzie byla část první tranše pomoci, kterou Rada schválila v listopadu 2009 (23 milionů EUR ve formě grantů), vyplacena v prosinci 2009 (15,3 miliony EUR) a lednu 2010 (7,7 milionů EUR). Přehled posledních opatření v přijímajících zemích Západní Balkán Bosna a Hercegovina Dne 30. listopadu 2009 Rada Evropské unie přijala rozhodnutí zpřístupnit Bosně a Hercegovině makrofinanční pomoc formou úvěrové facility ve výši až 100 milionů EUR (rozhodnutí 2009/891/ES). Cílem této pomoci je usnadnit orgánům této země řešení rozpočtových potřeb a zbývajících potřeb financování z externích zdrojů, které vznikly v důsledku výrazného zpomalení hospodářského růstu této země. Pomoc doplňuje programy MMF a Světové banky. K uvolnění prostředků by mělo dojít ve dvou tranších, které jsou orientačně naplánovány na třetí a čtvrté čtvrtletí roku 2010, budou-li uspokojivě plněny požadavky podmíněnosti. Kosovo Platnost mimořádné finanční pomoci Kosovu, která byla schválena Radou v listopadu 2006 ve formě rozpočtových grantů ve výši 50 milionů EUR, měla skončit v prosinci 2009. Na základě ustanovení v rozhodnutí Rady 2006/880/ES však Komise později prodloužila období dostupnosti pomoci o jeden rok, do 11. prosince 2010. Podmínky stanovené v memorandu o porozumění podepsaném s kosovskými orgány v prosinci 2007 zatím nebyly zcela splněny. Zbývá zejména splnit jeden klíčový požadavek, a to uzavřít s MMF dohodu o hospodářském programu. V roce 2009 proto stejně jako v předcházejících letech nebylo možné grant uvolnit. Černá Hora Samostatná dohoda o půjčce Černé Hoře byla podepsána v roce 2009 a vstoupila v platnost 4. února 2010. Provádí rozhodnutí Rady 2008/784/ES, které Černé Hoře přidělilo část závazků vyplývajících z dlouhodobých půjček[1], které EU poskytla Svazu Srbska a Černé Hory (bývalá Svazová republika Jugoslávie). Totéž rozhodnutí odpovídajícím způsobem snížilo závazky, které mělo v souvislosti s těmito půjčkami k EU Srbsko[2]. Oddělení nároků EU vůči Černé Hoře od nároků vůči Srbsku bylo důsledkem nezávislosti Černé Hory, která byla vyhlášena v červnu 2006, a dohody mezi Srbskem a Černou Horou z července 2006 o rozdělení vnějších závazků mezi dva samostatné státy. Tato dohoda o půjčce nevytvořila pro EU žádné nové povinnosti a neměla žádné rozpočtové důsledky. Srbsko Dne 30. listopadu 2009 přijala Rada Evropské unie rozhodnutí zpřístupnit Srbsku makrofinanční pomoc formou úvěrové facility ve výši až 200 milionů EUR (rozhodnutí 2009/892/ES). Cílem této pomoci je usnadnit orgánům této země řešení rozpočtových potřeb a zbývajících potřeb financování z externích zdrojů, které v této zemi vznikly v důsledku celosvětové krize. Pomoc doplňuje programy MMF a Světové banky. Očekává se, že bude uvolněna v roce 2010, budou-li uspokojivě plněny požadavky podmíněnosti. Uvolnění by mělo proběhnout ve dvou tranších, které se orientačně plánují na třetí a čtvrté čtvrtletí roku 2010. Kromě toho, jak bylo uvedeno výše, byly sníženy závazky Srbska související s předchozí makrofinanční pomocí bývalé Svazové republice Jugoslávie přidělením jejich části Černé Hoře podle rozhodnutí Rady 2008/784/ES. Země východního sousedství Arménie Celosvětový hospodářský útlum – zejména rychlé zhoršení stavu ruského hospodářství – měl velký dopad na arménské hospodářství, které se v roce 2009 propadlo o 15 %. Rada proto přijala 30. listopadu 2009 rozhodnutí o makrofinanční pomoci složené z grantu ve výši 35 milionů EUR a půjčky ve výši 65 milionů EUR. Makrofinanční pomoc EU doplní podporu od ostatních dárců a měla by pokrýt arménské potřeby financování v období 2010-2011. Podmínky pro skutečné poskytnutí makrofinanční pomoci doplní podmínky stanovené v programu MMF a bude mezi ně patřit uspokojivé plnění tohoto programu, včetně reforem v oblasti řízení veřejných financí, řízení dluhu, politiky veřejných zakázek a celní politiky. Gruzie V rozhodnutí Rady ze dne 30. listopadu 2009 byla stanovena makrofinanční pomoc pro Gruzii ve výši 46 milionů EUR v grantech. Tato pomoc byla součástí mezinárodního balíčku ve výši 4,5 miliardy USD, v němž EU přislíbila 500 milionů EUR (včetně makrofinanční pomoci) na podporu hospodářského oživení Gruzie po ozbrojeném konfliktu s Ruskem, k němuž došlo v srpnu 2008. Tato makrofinanční pomoc doplnila dohodu o pohotovostním úvěru, kterou gruzínská vláda uzavřela s MMF za účelem překonání dopadů celosvětové krize. Makrofinanční pomoc přispěla k pokrytí gruzínských potřeb financování z externích zdrojů v letech 2009 a 2010. Komise provedla první platbu ve výši 23 milionů EUR v prosinci 2009 a v lednu 2010. Podmíněnost makrofinanční pomoci, která je v souladu s podmíněností programu MMF, má dvě hlavní složky: musí pokračovat provádění programu MMF a musí být zřejmý uspokojivý pokrok reforem v oblasti správy veřejných financí. Země Středomoří Libanon Na začátku června 2009 Komise uvolnila první tranši z programu makrofinanční pomoci z roku 2007 – půjčku ve výši 25 milionů EUR. V prosinci 2009 Komise prodloužila období dostupnosti druhé tranše programu pomoci, které nyní skončí 21. prosince 2010. Uvolnění druhé tranše podléhá splnění podmínek zahrnutých do memoranda o porozumění, které bylo dohodnuto s vnitrostátními orgány. Provádění agendy reforem, která byla obsažena v programu Paříž III, bylo přerušeno kvůli vnitřním politickým neshodám a paralyzování legislativní činnosti před parlamentními volbami v roce 2009 a během následných zdlouhavých jednání o vytvoření nové vlády. Během období, na které se tato zpráva vztahuje, proto plnění podmínek pro uvolnění makrofinanční pomoci příliš nepokročilo. HODNOCENÍ Komise provedla v souladu s finančním nařízením řadu hodnotících programů, aby posoudila dopad makrofinanční pomoci v jednotlivých přijímajících zemích. Analýzy provádějí externí konzultanti vybraní na základě otevřené výzvy k předkládání nabídek pod dohledem řídícího výboru sestaveného z úředníků různých útvarů Komise, například GŘ AIDCO a GŘ RELEX. Od roku 2004 bylo provedeno 10 takových hodnocení. Dvě poslední hodnocení, která se týkala Gruzie a Moldavska, byla dokončena v roce 2009. Při hodnocení se používá metodika, která popisuje cíle, jichž by mělo být makroekonomickou pomocí dosaženo, zjišťuje, jaké měla pomoc celkové makroekonomické a strukturální důsledky, a srovnává výsledky s fiktivní situací, která by nastala, pokud by daná makrofinanční pomoc nebyla poskytnuta. Z hodnocení jsou pak vyvozeny hlavní závěry a doporučení. Při hodnocení se používá několik metod, včetně analýzy dokumentů, sběru příslušných statistických údajů, rozhovorů s klíčovými úředníky a makroekonomické analýzy. Gruzie Hodnocení se týkalo makrofinanční pomoci ve formě grantů ve výši 33,5 milionů EUR, které Evropská komise poskytla Gruzii v letech 2006 až 2008. Cílem této pomoci bylo „ podpořit ekonomické reformy a pomoci Gruzii zlepšit udržitelnost zadlužení “. Pomoc měla být uvolněna ve třech tranších, přičemž každá z nich souvisela s podmínkami v oblasti reforem správy veřejných financí. První dvě tranše (každá ve výši 11 milionů EUR) byly uvolněny v srpnu a prosinci 2006. Zároveň s tím Gruzie snížila objem svých nesplacených závazků vůči Společenství o 13 a o 15 milionů EUR. Třetí tranše nebyla vyplacena, protože nebyla splněna podmínka související se zákonem o kontrolním úřadu. Čistý dopad makrofinanční pomoci na gruzínský dluh, v procentech HDP, byl podle hodnocení malý, ale pozitivní. Dopad na reformu správy veřejných financí byl výrazný, přestože byl nižší, než se očekávalo. Opatření podpořená pomocí tedy přispěla k posílení funkcí vnitřního auditu a kontroly a k přijetí zákona o kontrolním úřadu, přestože změny v této oblasti byly pomalé. Rozpočtové řízení se rovněž zlepšilo zavedením přípravy rozpočtu na základě jednotlivých politik. Úsilí o lepší plnění rozpočtu se nyní zaměřuje na zavedení mezinárodních účetních standardů. Z hodnocení vyplývá, že bez makrofinanční pomoci by tyto reformy nebyly provedeny nebo by jejich provedení trvalo déle. Moldavsko Hodnocení posoudilo makrofinanční pomoc EU Moldavsku v období od září 2007 do prosince 2008. Pomoc sestávala z grantu ve výši 45 milionů EUR, který byl uvolněn ve třech tranších. Jejím cílem bylo podpořit moldavskou platební bilanci a přispět k provádění programu ekonomického přizpůsobení a ekonomických reforem. První tranše ve výši 20 milionů EUR byla uvolněna v září 2007, druhá tranše ve výši 10 milionů EUR v srpnu 2008 a třetí, poslední tranše v prosinci 2008. Z hodnocení vyplynulo, že makrofinanční pomoc této zemi pomohla zlepšit ekonomickou situaci, vyrovnat se s dopady sucha, které zasáhlo moldavskou zemědělskou produkci (bylo zjištěno, že makrofinanční pomoc zvýšila kumulativní ekonomický růst o přibližně 0,6 procenta), a částečně přispěla k vyřešení problémů platební bilance. Makroekonomická a finanční situace se však později zhoršila v důsledku celosvětové krize. Přestože makrofinanční pomoc EU přispěla k uvolnění finančních problémů země a krátkodobě podpořila její úsilí o přizpůsobení, její střednědobý a dlouhodobý dopad byl vyhodnocen jako nižší. Metahodnocení Komise v roce 2008 rozhodla, že provede „metahodnocení“, kterým posoudí celkový dopad makrofinanční pomoci v přijímajících zemích. Pro tyto účely byl vybrán konzultant. Provedená studie spočívala zejména v syntéze metodiky a výsledků sedmi hodnocení makrofinanční pomoci, která byla provedena ex post v letech 2004 až 2008. Z metahodnocení vyplývá, že z krátkodobého až střednědobého hlediska má makrofinanční pomoc pozitivní, ale nikoli jednotný dopad na provádění strukturálních reforem v přijímajících zemích. Makrofinanční pomoc přispívá k úspěchu strukturálních reforem tím, že vládám poskytuje dodatečné prostředky. Snížením nákladů na splácení zahraničního dluhu tak bylo možné ušetřit prostředky na sociální výdaje. Dokončení strukturálních reforem však může trvat dlouho a makrofinanční pomoc, jakožto krátkodobý a krizový nástroj, může ke zrychlení reformního procesu výrazně přispět pouze v krátkodobém horizontu. Zjistilo se, že dopad makrofinanční pomoci na dlouhodobou vnější udržitelnost přijímajících zemí byl pozitivní, přestože byl malý a nepřímý. Strukturální reformy zahájené díky makrofinanční pomoci většinou přispěly ke zlepšení kapacity růstu dané země. Celosvětová finanční krize zvýraznila skutečnost, že přijímající země skutečně potřebují krátkodobý krizový finanční nástroj, který nesouvisí s tradičními dlouhodobými rozpočtovými nástroji poskytovanými mezinárodními finančními institucemi. Je tedy velice pravděpodobné, že bez předchozí podpory, kterou poskytla makrofinanční pomoc, by přijímající země pocítily dopad současné finanční krize mnohem silněji. Podle meta hodnocení byl nejvýznamnějším přínosem makrofinanční pomoci její příspěvek k uskutečnění reforem souvisejících se správou veřejných financí. Klíčovým závěrem studie je rovněž poznatek, že by bylo vhodné přijmout pro makrofinanční pomoc rámcové nařízení, které by poskytlo jasný a stabilní právní základ a zjednodušením procesu rozhodování by zvýšilo efektivnost pomoci. ZLEPšENÍ FINANčNÍHO řÍZENÍ V PřIJÍMAJÍCÍCH ZEMÍCH: OPERAčNÍ HODNOCENÍ Podle finančního nařízení o rozpočtu EU musí Komise před uvolněním prostředků přijímajícím zemím provést inspekce. Komise provádí operační hodnocení, aby doplnila fiduciární informace, které jsou často k dispozici ve zprávách, které již vydaly mezinárodní finanční instituce, například studie o veřejných výdajích a finanční odpovědnosti[3], zprávy o dodržování norem a kodexů[4] a hodnocení finanční odpovědnosti států[5], . Cílem operačního hodnocení je získat přiměřenou jistotu o fungování správních postupů a finančních okruhů přijímajících zemí před uvolněním prostředků EU. Úředníkům Komise při tomto hodnocení pomáhají konzultanti z mezinárodních auditních firem. Operační hodnocení lze považovat za jeden z auditních systémů Komise a jeho hlavní výsledky se sdílejí mezi generálními ředitelstvími. Operační hodnocení je pro každou přijímající zemi provedeno před uvolněním první tranše makrofinanční pomoci. Plán činnosti připravují úředníci Komise v úzké spolupráci s konzultanty a přihlížejí ke specifickým stránkám každé země. Během pracovních pobytů na místě se šetření zaměřují na organizaci centrální banky a konkrétněji na správu účtů, na které se zasílají prostředky EU. Popisují se a hodnotí rovněž stávající postupy ministerstev financí v takových oblastech, jako je rozpočtové řízení, fungování státní pokladny a účetních odborů a oddělení vnitřního auditu, lidských zdrojů a IT. V každém případě se zvláštní pozornost věnuje práci vnějších auditních institucí, jejich nezávislosti, jejich programu činnosti a efektivnosti jejich kontrol. Při posledních operačních hodnoceních byla rovněž provedena analýza stávajících postupů úřadů pro veřejné zakázky. Závěry operačních hodnocení se sdělují vnitrostátním orgánům, které mají možnost vyjádřit se k analýze a závěrům obsaženým ve zprávě. Před uvolněním druhé nebo třetí tranše se obvykle provádějí následné inspekce, které vyhodnotí pokrok vnitrostátní správy od prvního pracovního pobytu na místě. Od roku 2004 do konce roku 2009 bylo v zemích přijímajících makrofinanční pomoc provedeno celkem devět operačních hodnocení a ve většině těchto zemí proběhly následné inspekce. Ve všech případech vydali konzultanti stanovisko, že „rámec řádného finančního řízení je efektivní“. Hodnocení však upozorňovala, že je nutné dosáhnout zlepšení na různých úrovních státní správy. Mezi hlavní problémy zjištěné na ministerstvech financí většinou patří kapacita jejich útvarů vnitřního auditu, kterou je obvykle nutno posílit náborem kvalifikovaných auditorů, a nutnost formálně uznat nezávislost těchto útvarů. V některých případech je rovněž nutné zlepšit existující rozpočtové řízení zavedením skutečného dialogu s hlavními ministerstvy, včetně dialogu o potřebách financování. Dalším problémem bývá to, že útvary pověřené přípravou makroekonomických předpovědí nejsou v řadě případů schopny řádně plnit svou úlohu. Je třeba zajistit nezávislost auditních orgánů (jak politicky, tak finančně) a je třeba, aby jejich zprávy byly ve vnitrostátních parlamentech posouzeny ještě před hlasováním o ročním absolutoriu. Ve většině zemí přijímajících makrofinanční pomoc je třeba zlepšit stávající postupy zadávání veřejných zakázek, aby odpovídaly dohodě o veřejných zakázkách, kterou definovala Světová obchodní organizace. Vnitrostátním orgánům přijímajících zemí byla zaslána doporučení pro nápravu nedostatků s cílem zlepšit správu veřejných financí. Na některá z těchto doporučení se nahlíží jako na prioritní opatření, jež je potřeba provést předtím, než bude možné pomoc uvolnit. Bylo tomu tak v případě posílení útvarů vnitřní kontroly na ministerstvech financí. Operační hodnocení byla příležitostí k zahájení dialogu mezi Evropskou komisí a vnitrostátními orgány. Kromě toho zaměstnancům Komise umožnila předat zkušenosti a poskytnout podporu v oblasti správy veřejných financí, zejména v oblastech veřejné vnitřní finanční kontroly a externího auditu. Doporučení a poradenství, která poskytli zástupci EU vnitrostátním orgánům a úředníkům pomohla provést velice potřebné změny na různých úrovních místní správy. Po pěti letech od začátku těchto operačních hodnocení a přes pozdržení realizace některých požadovaných úprav Komise shledala, že na všech úrovních správy veřejných financí přijímajících zemí došlo ke skutečnému zlepšení situace. EU v některých případech podpořila provádění reforem správy veřejných financí, které byly doporučeny v operačním hodnocení, poskytnutím technické pomoci financované z nástrojů Společenství pro spolupráci. Hlavní závěry jednotlivých operačních hodnocení jsou uvedeny v pracovním dokumentu zveřejněném souběžně s touto zprávou. ŽÁDOSTI O POMOC A BUDOUCÍ NÁVRHY KOMISE V důsledku finanční krize požádalo několik sousedních států o makrofinanční pomoc, aby snížilo tlak na své devizové rezervy a přispělo ke zvýšení ekonomické stability a provádění reforem. V listopadu 2009 Rada přijala rozhodnutí o makrofinanční pomoci pro Arménii (100 milionů EUR), Gruzii (46 milionů EUR), Srbsko (200 milionů EUR) a Bosnu a Hercegovinu (100 milionů EUR). Komise kromě toho přijala v říjnu 2009 návrh makrofinanční pomoci ve výši 500 milionů EUR pro Ukrajinu (tato částka se připočte ke 110 milionům EUR, které ještě zbývají z rozhodnutí z roku 2002) a 9. června 2010 přijala návrh makrofinanční pomoci Moldavsku ve výši 90 milionů EUR. Návrh týkající se Ukrajiny Rada přijala 29. června 2010 a Parlament ho podepsal 7. července 2010. O makrofinanční pomoc požádaly EU i další sousední státy (Gruzie a Bělorusko) a rovněž další třetí země (Island, Kyrgyzstán a Tádžikistán). Žádost Gruzie se týká druhé části podmíněného příslibu, který EU učinila na mezinárodní konferenci dárců pro tuto zemi v říjnu 2008. Komise tyto žádosti zatím posuzuje a je možné, že v roce 2010 předloží příslušné návrhy. S ohledem na tento nárůst opatření makrofinanční pomoci by mohlo podstatné snížení dostupných částek, které Rada zahrnula do návrhů rozpočtu na rok 2010 a 2011, způsobit problémy pro budoucí používání tohoto nástroje. [pic] [pic] [pic] [pic] [1] Tyto půjčky byly schváleny rozhodnutími Rady 2001/549/ES a 2002/882/ES. [2] Úř. věst. L 269, 10.10.2008, s. 8. [3] Nástroj pro diagnostiku veřejných výdajů a finanční odpovědnosti, který vyvinula Světová banka ve spolupráci s Komisí a bilaterálními dárci, se používá ke stanovení základních hodnot, podle nichž se měří pokrok států v systémech správy veřejných financí. [4] Zprávy o dodržování norem a kodexů shrnují, do jaké míry státy dodržují některé mezinárodně uznávané standardy a kodexy, například v oblastech auditu, předpisů proti praní špinavých peněz, bankovního dohledu, daňové transparentnosti, dohledu nad pojišťovnami a regulace platebních systémů a cenných papírů. Tyto zprávy se používají pro upřesnění politické diskuse orgánů s vnitrostátními orgány a v soukromém sektoru. [5] Cílem hodnocení finanční odpovědnosti států je vyhodnotit účetní a auditní rámec států z hlediska jeho souladu s mezinárodními standardy a s vlastními potřebami státu. V těchto zprávách jsou rovněž navrženy akční plány, které popisují technickou pomoc a rozvržení reforem nezbytných k posílení stávajícího právního, účetního a auditního rámce.