Od počátku evropského semestru v roce 2011 bylo při provádění více než dvou třetin doporučení pro jednotlivé země dosaženo alespoň „určitého pokroku“ (Obrázek 1). Víceleté hodnocení doporučení ukazuje mnohem lepší výsledky než hodnocení pokroku v jednotlivých letech (viz obrázek 2), což potvrzuje, že důležité reformy se zřejmě provádějí, avšak tento proces potřebuje v mnoha případech čas. Různá rychlost provádění často odráží naléhavou potřebu dosáhnout pokroku v určitých oblastech, ale odhaluje také potřebu dosáhnout shody, zejména pokud přínosy reformy nejsou rovnoměrně rozloženy. Členské státy například dosáhly v průběhu let největšího pokroku v oblasti finančních služeb, fiskální politiky a správy fiskálních záležitostí, což odráží prioritu stabilizovat veřejné finance a finanční sektor v reakci na hospodářskou a finanční krizi, která vyžadovala rozhodné politické opatření. Podobně se kroky na podporu vytváření pracovních míst na dobu neurčitou a řešení segmentace trhu práce odrážejí v řádném provádění příslušných doporučení. Na druhé straně členské státy dosud plně nevyřešily nedostatky v daňových režimech, jako je úzká daňová základna. Existuje rovněž prostor pro další opatření k řešení otázek zdraví a dlouhodobé péče. Reformy v této oblasti obvykle trvají delší dobu vzhledem k rozsahu výzev, kterým čelíme, a potenciálním dopadům na správní struktury (obrázek 3).

Letošní doporučení pro jednotlivé země věnovala zvláštní pozornost sociálním problémům, přičemž navázala na evropský pilíř sociálních práv, který Evropský parlament, Rada a Komise vyhlásily 17. listopadu 2017(). Tento pilíř by měl sloužit jako vodítko pro obnovený proces vzestupné konvergence v zájmu zlepšení pracovních a životních podmínek v Evropské unii, a tím podporovat produktivitu a zajistit udržitelnost systémů sociálního zabezpečení. Evropský semestr nabízí členským státům možnost, aby podpořily pokrok při realizaci pilíře a podávaly o něm zprávy. V této souvislosti a s patřičným ohledem na vnitrostátní pravomoci Komise nedávno vyzvala členské státy, aby na vnitrostátní úrovni stanovily nové priority a opatření prostřednictvím svých národních programů reforem(). Navrhovaná doporučení tento proces podporují a povzbuzují členské státy, aby pokročily v provádění vnitrostátních reforem, jež by měly řešit tři rozměry pilíře, kterými jsou: rovné příležitosti a přístup na trh práce, spravedlivé pracovní podmínky a sociální ochrana a začleňování. V této souvislosti je kladen zvláštní důraz na zprostředkování odpovídajících dovedností, účinné a přiměřené systémy sociálního zabezpečení a zlepšený sociální dialog s cílem zajistit udržitelné výstupy.

Jak zdůraznil předseda Juncker ve svém projevu o stavu Unie 2017: Evropa musí opravit svou střechu, dokud svítí slunce. Návrhy Komise týkající se doporučení pro jednotlivé země na rok 2018 hodlají plně využít pozitivního hospodářského výhledu a poskytnout členským státům vodítko při provádění potřebných strukturálních reforem a řádných fiskálních politik. V návaznosti na nejnovější pozitivní trendy by mělo pokračovat úsilí s cílem podpořit hospodářskou a sociální konvergenci mezi členskými státy a uvnitř členských států. I když v různých zemích zůstává prioritou řešení následků krize a náprava nerovnováhy, navrhovaná doporučení se snaží podporovat přístup více zaměřený na budoucnost a zaměřují se na budování základu pro udržitelný, inkluzivní a dlouhodobý růst. Zároveň podporují dokončení reforem, které řeší zranitelnost a adaptabilitu vůči šokům, neboť ty jsou i nadále klíčové pro to, aby v budoucnosti nedocházelo k náhlému zhoršení situace.

Z roční perspektivy jsou výsledky provádění méně uspokojivé, neboť pokrok zůstává napříč oblastmi politiky nerovnoměrný. Ve srovnání s minulým rokem dosáhly členské státy největšího pokroku v reformě svých finančních sektorů, například zlepšením podmínek financování, usnadněním trvalého řešení úvěrů v selhání a zlepšením bankovního dohledu. Řádného pokroku bylo rovněž dosaženo v oblasti aktivních politik na trhu práce, které se stávají čím dál rozmanitější a obecně zaměřené na přístup, který je lépe uzpůsoben individuálním potřebám. Výzkum a vývoj je rovněž oblastí, pro kterou je stále více přínosné, že se vlády snaží financovat veřejné výzkumné a vývojové činnosti, a která těží ze zvýšené ziskovosti v soukromém sektoru a z lepších podmínek financování. Na druhé straně přináší boj proti daňovým únikům, zlepšování daňové správy, boj proti vyhýbání se daňovým povinnostem a boj proti korupci smíšené výsledky. Skromný pokrok byl také zaznamenán při řešení výzev, které pro dlouhodobou udržitelnost veřejných financí představuje stárnutí obyvatelstva. Touto oblastí politiky se zabývá značný počet doporučení, avšak pokrok je jen omezený. Reformy v oblasti vzdělávání, zejména reformy, jejichž cílem je zlepšit přístup znevýhodněných skupin a zvýšit celkovou kvalitu vzdělávání, představují i nadále výzvu, neboť ve většině členských států, které v této oblasti obdržely v roce 2017 doporučení, bylo dosaženo pouze omezeného pokroku (viz obrázek 3 a dodatek 2).

Obrázek 3: Oblasti politiky, které vykazují nejvyšší a nejnižší míru provádění doporučení pro jednotlivé země

Náprava makroekonomické nerovnováhy pokračuje, avšak v některých členských státech se různé příčiny nerovnováhy stále neřeší a objevují se nová rizika. Ačkoli se vysoký přebytek běžného účtu eurozóny stabilizoval, pokrok se v jednotlivých zemích liší. V několika zemích byly v minulosti velké schodky běžného účtu napraveny, zatímco v jiných zůstaly přetrvávající přebytky vcelku nezměněny. V některých zemích zůstává úroveň soukromého, veřejného a vnějšího zadlužení stále vysoká. Snižování pákového efektu probíhá různým tempem, přičemž rychlejší snížení nejsou vždy zaznamenávána tam, kde je dluh vyšší. Pro výrazné snížení zranitelnosti v situaci, kdy je pravděpodobné, že se podmínky měnové politiky postupně normalizují, je nezbytné udržet stabilní klesající trend dluhu. K dalšímu obnovování rovnováhy by mohlo dojít, pokud by členské státy se schodky běžného účtu nebo vysokým vnějším zadlužením udržely nedávná zlepšení cenové konkurenceschopnosti. Členské státy s velkými přebytky by měly podporovat rychlejší růst mezd a posilování investic. Pro všechny země platí, že opatření na zvýšení produktivity mají klíčový význam pro podporu dlouhodobého růstu a dynamiky reálných mezd, které ve většině zemí a odvětví zůstávají i navzdory napjatější situaci na trhu práce nízké. Dynamičtější vývoj mezd, pokud se promítne do větší domácí poptávky, by dále podpořil probíhající hospodářský růst. Ve stále více členských státech vyžadují problémy vyvolané výrazným pohybem cen bydlení bedlivé sledování, neboť většina mezer předchozích podhodnocení se uzavírá. To poukazuje na hospodářské a finanční problémy v jednotlivých zemích, které mají zvláštní význam pro dobře fungující eurozónu vzhledem k silným hospodářským a finančním vazbám mezi členy měnové unie.

Doporučení pro jednotlivé země vydaná jedenácti členským státům se zjištěnou nerovnováhou přispějí ke snižování této nerovnováhy. V závěrech Komise o kategorizaci postupu při makroekonomické nerovnováze() bylo přihlédnuto ke zlepšení hospodářských podmínek. Na základě hloubkových přezkumů dvanácti členských států Komise zjistila nerovnováhu v jedenácti z nich. Dospělo se k závěru, že Slovinsko se již nepotýká s nerovnováhou a že nerovnováha v Bulharsku, Francii a Portugalsku již není nadměrná. V současné době je celkem osm zemí označeno jako země potýkající se s nerovnováhou (Bulharsko, Francie, Německo, Irsko, Portugalsko, Španělsko, Nizozemsko a Švédsko) a tři země, které se potýkají s nadměrnou nerovnováhou (Chorvatsko, Kypr a Itálie). Stejně jako v předchozích letech proběhne u všech zemí, u nichž byla zjištěna nerovnováha nebo nadměrná nerovnováha, zvláštní monitorování v rámci postupu při makroekonomické nerovnováze, přičemž hloubka tohoto procesu monitorování bude odrážet rozsah problémů a závažnost nerovnováhy().

Konvergenční zpráva z roku 2018() poukazuje na to, že členské státy, na které se vztahuje výjimka, musí dosáhnout dalšího pokroku, aby mohly přijmout euro. Euro používá každý den přibližně 342 milionů lidí v 19 členských státech a mělo by být jednotnou měnou celé Evropské unie. Všechny členské státy kromě Dánska a Spojeného království musí přijmout euro, jakmile dosáhnou vysokého stupně udržitelné konvergence. Vstup do eurozóny je otevřený proces založený na pravidlech, který upravuje Smlouva o fungování Evropské unie a protokol č. 13 o kritériích konvergence. Letošní konvergenční zpráva vydávaná jednou za dva roky se týká sedmi členských států, které mají právní povinnost euro přijmout: Bulharska, České republiky, Chorvatska, Maďarska, Polska, Rumunska a Švédska. Zkoumá slučitelnost právních předpisů členských států a pokrok těchto členských států na cestě k dosažení vysokého stupně udržitelné hospodářské konvergence s ohledem na konvergenční kritéria (cenová stabilita, stav veřejných financí, stabilita směnných kurzů a dlouhodobé úrokové sazby). Zpráva rovněž zohledňuje další faktory uvedené ve Smlouvě o fungování Evropské unie, které jsou relevantní pro posouzení udržitelnosti konvergence.

Ve zprávě se vyvozuje závěr, že v tomto okamžiku žádná z posuzovaných zemí nesplňuje všechny podmínky pro přijetí eura. Všech sedm členských států splňuje kritérium veřejných financí, přičemž Bulharsko s veřejným dluhem nižším než 30 % HDP má s odstupem nejlepší výsledek. Kromě České republiky, Maďarska a Rumunska splňují všechny kritérium cenové stability, přičemž průměrná míra inflace v Bulharsku činí jen 1,4 %. Obdobně splňují kritérium dlouhodobých úrokových sazeb všechny posuzované členské státy kromě Polska a Rumunska. Na druhé straně žádná ze zemí nesplňuje kritérium směnného kurzu, neboť žádná z nich nepřistoupila k evropskému mechanismu směnných kurzů (ERM) II. Bulharská měna, lev, je již od roku 1999 vázaná na euro. Bulharská ekonomika je proto zvyklá fungovat bez pružného směnného kurzu, což odpovídá požadavkům na členství v ERM II. Z přezkumu dalších faktorů vyplývá, že země jsou z hospodářského a finančního hlediska sice obecně dobře integrované v EU, některé z nich však stále vykazují makroekonomickou zranitelnost a/nebo čelí výzvám souvisejícím s jejich podnikatelským prostředím nebo institucionálním rámcem, což může představovat riziko pro udržitelnost procesu konvergence. Jen jedna země splňuje všechny právní požadavky, a to Chorvatsko. Důkladná příprava na členství v eurozóně má zásadní význam a Komise je připravena členské státy na jejich cestě k přistoupení k euru podpořit. V rámci svých návrhů pro další víceletý finanční rámec Komise v brzké době navrhne zvláštní program na podporu takového konvergenčního úsilí.

3.Hlavní cíle doporučení pro jednotlivé země

Obecným cílem doporučení je povzbudit členské státy, aby využily stávající příznivý hospodářský impuls pro další posílení odolnosti svých ekonomik. Vzhledem k příznivým cyklickým podmínkám by všechny členské státy měly prioritně provádět reformy, které zvýší jejich růstový potenciál a jeho inkluzivnost, zkvalitní institucionální a podnikatelské prostředí, odstraní překážky bránící investicím, zlepší účinné využívání zdrojů, podpoří vytváření kvalitních pracovních míst, sníží nerovnosti, řeší výzvy v oblasti dovedností, zajistí efektivní, odolnou a dostupnou zdravotní péči a zlepší systémy sociálního zabezpečení.

Veřejné finance, zdanění a finanční sektor

Zpětně lze říci, že díky flexibilitě v rámci paktu o stabilitě a růstu, stanovené Komisí s podporou Rady, bylo možné nalézt správnou rovnováhu mezi zajištěním fiskální odpovědnosti a podporou růstu v krátkodobém a střednědobém horizontu. Komise provedla přezkum týkající se využívání flexibility v rámci existujících pravidel od jejího zavedení v roce 2015(). Za prvé, úprava požadované fiskální korekce pomohla zachovat oživení tam, kde bylo nejslabší, a zároveň podpořila dosažení zdravé rozpočtové situace a snižování dluhu uspokojivým tempem, i když pro některé členské státy zůstává prioritou vytváření fiskálních rezerv. Za druhé, využití flexibility na podporu strukturálních reforem a veřejných investic se jeví být přiměřeným a ekonomicky oprávněným u těch členských států, které jí skutečně využily. Zároveň lze plný dopad reforem a investic na růst posoudit až ve střednědobém horizontu.

Jelikož se hospodářské podmínky neustále zlepšují, je načase, aby vysoce zadlužené země obnovily fiskální rezervy a země s přebytkem využily fiskálního prostoru, aby zvýšily odolnost svých ekonomik a podpořily růst. Veřejné finance v Unii se budou jistě nadále zlepšovat. Díky rozšíření hospodářského růstu se schodek veřejných financí v Evropské unii v roce 2017 snížil na 1,0 % HDP. A očekává se, že se bude dále snižovat. Stejně tak poklesl veřejný dluh v Evropské unii na 83,1 % HDP a podle prognóz se bude i nadále postupně snižovat. Orientace fiskální politiky byla v roce 2017 víceméně neutrální a měla by zůstat neutrální i v roce 2018. Při nezměněné politice by většina zemí−, včetně několika zemí s vysokým veřejným dluhem−, měla svůj strukturální schodek v roce 2019 zvýšit nebo jen nepatrně snížit, a tím by zůstaly vystaveny případným budoucím šokům. V doporučeních pro jednotlivé země byla pro členské státy, které dosud nedosáhly svých střednědobých rozpočtových cílů, stanovena požadovaná fiskální korekce v souladu s Paktem o stabilitě a růstu. Nicméně členským státům s přiměřeným rozpětím se doporučuje využít fiskální a strukturální politiky v rámci pravidel Paktu o stabilitě a růstu s cílem podpořit růst, aby se usnadnilo obnovení jejich hospodářské rovnováhy a umožnily nezanedbatelné vedlejší účinky na další členské státy. Na základě výsledné skladby fiskálních politik mezi členskými státy by se souhrnná orientace fiskální politiky v eurozóně v roce 2019 stala obecně neutrální, což by znamenalo nastolení správné rovnováhy mezi dosažením udržitelnosti veřejných financí a udržením probíhajícího hospodářského růstu a zvýšením míry zaměstnanosti.

Členské státy v průběhu let výrazně zlepšily své rozpočtové rámce, a to se nyní vzhledem k jejich příspěvku ke zlepšenému rozpočtovému výhledu vyplácí. V některých členských státech reformy musí pokračovat, aby bylo možné využít silných domácích rozpočtových rámců a aby se zajistilo, že členské státy společně přispějí k fiskální obezřetnosti na úrovni Unie. Chorvatsku a Rumunsku se doporučuje, aby schválily nebo provedly rozsáhlé reformy svého rozpočtového rámce. V Belgii a Polsku se vyžadují cílená zlepšení, jako je například koordinace na všech vládních úrovních, zlepšení rozpočtových postupů nebo nezávislé sledování.

Aby se zajistilo, že budou veřejné finance k dispozici pro střednědobé až dlouhodobé investiční projekty, je třeba věnovat bedlivou pozornost jejich složení. Vhodné přidělování veřejných příjmů a výdajů do různých oblastí politik by vedla k takové kombinaci, která bude příznivější pro růst. Další úsilí je zapotřebí také k tomu, aby zdanění a výdaje byly na všech úrovních správy účelnější a účinnější. Důsledně prováděné přezkumy výdajů jsou užitečným nástrojem, jak zlepšit přidělování peněz daňových poplatníků. V souladu s letošními doporučeními by kroky v této oblasti měly podniknout Rakousko, Belgie, Bulharsko, Finsko, Francie, Maďarsko, Polsko, Portugalsko a Rumunsko.

Dopad stárnutí obyvatelstva na rozpočty členských států vyžaduje reformy důchodových systémů a systémů zdravotní a dlouhodobé péče. Tyto reformy jsou zásadní pro zajištění dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí, jakož i odpovídajících a dostupných systémů sociálního zabezpečení a zdravotní péče. Ze zkušeností vyplývá, že reforma této oblasti je jednou z nejnáročnějších, což je důvod, proč je třeba reformy uzákonit neprodleně, avšak provádět postupně, aby měly dotčené skupiny možnost se přizpůsobit. Nicméně několik členských států již podniklo kroky k reformě svých systémů důchodového zabezpečení a zdravotní péče a rozhodně je nutné od reforem neupustit. Komise doporučuje v těchto oblastech další reformy v řadě členských států, např. v České republice, Irsku, Maďarsku nebo Litvě.

Je třeba vyvinout další úsilí s cílem řešit vysokou úroveň zdanění práce a zároveň zajistit nezbytné příjmy pro veřejné politiky, aby se zvýšila motivace k práci a podpořilo vytváření pracovních míst pro zranitelnější skupiny obyvatel. Některé členské státy pokračovaly ve své snaze o snížení daňového zatížení práce, zejména v případě osob s nízkými příjmy. Letos bylo doporučeno Rakousku, Německu, Itálii a Lotyšsku, aby vyvinuly další úsilí. Nicméně daňové reformy mají zajistit příjmy pro přiměřenou sociální ochranu a investice. V této souvislosti byla pro Chorvatsko, Itálii či Litvu vydána řada doporučení k rozšíření daňové základny, například zavedením periodické daně z nemovitosti v Chorvatsku.

Zlepšení daňových předpisů a daňové správy je nezbytné k zajištění udržitelnosti daňových systémů členských států a zaručení rovných podmínek a příznivého podnikatelského prostředí pro společnosti. Stabilní, jednoduchý a nákladově účinný daňový systém může zlepšit dodržování daňových předpisů a přispět k vytvoření pozitivního investičního klimatu. Navrhují se proto Francii a Maďarsku doporučení s cílem zjednodušit daňový systém, Německu s cílem zvýšit jeho účinnost a Bulharsku, Litvě a Rumunsku s cílem zlepšit daňovou správu a dodržování daňových předpisů. Jak je uvedeno v doporučení pro eurozónu na rok 2018, je boj proti strategiím agresivního daňového plánování daňových poplatníků zásadní pro to, aby se zabránilo narušení hospodářské soutěže mezi podniky, zajistilo spravedlivé zacházení s daňovými poplatníky a chránily veřejné finance, čímž se také pomůže zachovat sociální soudržnost a bojovat proti nerovnostem. Vzhledem k vedlejším účinkům, které mohou mít strategie agresivního daňového plánování daňových poplatníků na jiné členské státy, je pro doplnění právní předpisů Unie nutný koordinovaný postup vnitrostátních politik Členské státy se angažovaly na evropské úrovni, aby se zvýšila daňová transparentnost a dosáhlo se dohody ohledně minimální úrovně ochrany proti zneužívání. Přijaly rovněž opatření na vnitrostátní úrovni spočívající například ve změně nebo zrušení jejich daňového režimu pro příjmy z patentů, který usnadňoval agresivní daňové plánování, nebo ve změně jejich pravidel daňové rezidence. Navzdory tomuto pokroku z důkladného přezkumu daňových pravidel a relevantních hospodářských ukazatelů vyplývá, že daňový systém řady členských států je i nadále zneužíván nadnárodními společnostmi, které uplatňují agresivní daňové plánování.

V průběhu minulého roku dosáhla řada členských států pokroku při posilování finančního sektoru, čímž se objem a toky úvěrů v selhání snížily. Zejména byla přijata opatření s cílem zlepšit insolvenční rámec, posílit rámec dohledu a snížit objem úvěrů v selhání, mimo jiné prostřednictvím společností spravujících aktiva. Další opatření se doporučují Bulharsku, Kypru a Maltě, aby posílily dohled nad finančním sektorem v segmentech, pro které zůstávají příslušné vnitrostátní orgány. Řada členských států zůstává i nadále postižena vysokým podílem úvěrů v selhání. V tomto smyslu jsou doporučení pro jednotlivé země adresována Bulharsku, Kypru, Irsku, Itálii a Maltě.

Vývoj na trhu s bydlením může mít destabilizující dopad na finanční sektor, což si v některých členských státech vyžádá opatření. Bydlení obvykle představuje hlavní aktivum v držení domácností a nemovitý majetek je i podniky běžně používán jako zajištění za úvěry. Zamezením nárůstů a propadů by se tak zvýšila odolnost ekonomik vůči potenciálním otřesům, zejména pokud dochází ke korekci cen bydlení. Z tohoto důvodu se Irsku, Spojenému království, Nizozemsku a Švédsku doporučuje omezit překážky v nabídce bydlení. Ve Švédsku by omezení zvýhodňování dluhu, zejména prostřednictvím daňového systému, jako je odpočitatelnost hypotečních úroků, pomohlo snížit vysoké zadlužení domácností.