EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 12.11.2018 COM(2018) 738 final ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o provádění strategie EU pro přizpůsobení se změně klimatu {SEC(2018) 472 final} - {SWD(2018) 460 final} - {SWD(2018) 461 final}



1.Úvod Tři ze čtyř evropských občanů považují změnu klimatu za velmi závažný problém. Zjištěné změny v klimatu mají již nyní dalekosáhlé dopady na ekosystémy, hospodářství, lidské zdraví a kvalitu života v Evropě. Celkové uváděné hospodářské ztráty způsobené povětrnostními a jinými klimatickými extrémy v Evropě za období let 1980–2016 přesáhly částku 436 miliard EUR a mezi členskými státy EU byly rozloženy takto : Pouze v důsledku změny klimatu při pokračování současného vývoje by se roční škody na kritické infrastruktuře v Evropě mohly do konce století zvýšit desetinásobně (ze současných 3,4 miliardy EUR na 34 miliard EUR) . Nejvyšší ztráty by byly v odvětví průmyslu, dopravy a energetiky.



Předpokládané roční škody na kritické infrastruktuře v evropských regionech, v důsledku změny klimatu, do konce století (v milionech EUR) Tyto mapy škod na kritické infrastruktuře odrážejí trend: obecně řečeno budou dopady změny klimatu z hlediska toho, kdy a kde k nim dojde, rozloženy v Evropě nerovnoměrně. Například: ·Oblast Středomoří bude více postižena lidskou úmrtností v souvislosti s vedry, omezením dodávky vody, ztrátami přirozeného prostředí, poptávkou po energii na chlazení a hašením lesních požárů. ·Pobřežní regiony podle scénáře s vysokými emisemi (zvýšení globální teploty o 3,2 ºC až 5,4 °C v období let 2081–2100) mohou do roku 2050 utrpět hospodářské ztráty ve výši přibližně 39 miliard EUR ročně a do konce století až 960 miliard EUR ročně . ·Předběžné poznatky svědčí o podstatném zmenšování alpských tundrových ekosystémů v Evropě, a to i v případě, že globální oteplování zůstane v rámci limitu 2 °C stanoveného Pařížskou dohodou. Kromě klíčové role, kterou má alpská tundra pro regulaci vodních a sladkovodních zdrojů určených pro lidskou spotřebu, udržuje také cestovní ruch a venkovské komunity a je také domovem endemických druhů vyskytujících se pouze v Evropě. Požáry, ke kterým došlo v létě tohoto roku ve Švédsku, ukazují, že na rozdíl od údajů vyplývajících z modelů a prognóz není před důsledky změny klimatu chráněna žádná evropská země. Narůstají důkazy o tom, že Evropa je zranitelná také vůči dopadům změny klimatu na oblasti ležící za jejími hranicemi, například prostřednictvím obchodu, mezinárodních finančních toků, migrace a bezpečnosti. Klimatické riziko působí přes hranice v důsledku nespočetných složitých a globálních vzájemných propojení osob, ekosystémů a ekonomik. Budeme-li k problematice přizpůsobení přistupovat jako k celosvětovému veřejnému statku, jenž umožňuje zvládat přeshraniční rizika, mohou se objevit příležitosti k posílení mezinárodní spolupráce na zvýšení odolnosti . Pomohou-li dárcovské země s přizpůsobováním jiným, pomáhají tím i samy sobě. Komise shromáždila některé počáteční poznatky ohledně toho, jak dopady změny klimatu v jiných částech mohou ovlivňovat Evropu prostřednictvím mezinárodního obchodu (dovozu a vývozu). Níže uvedená mapa představuje posouzení ztrát ročního HDP EU (v miliardách eur) v důsledku dopadů změny klimatu v ostatním světě, prostřednictvím zahraničního obchodu. Čísla uvedená u jednotlivých regionů vyjadřují ztráty ve scénáři s vysokými emisemi (v červené barvě) a ve světě s růstem globální teploty o 2 ºC (v modré barvě) na konci století. Toto posouzení zahrnuje pouze čtyři oblasti: produktivitu práce, zemědělství, energetiku a říční povodně. 2 °C Vysoké Dopady na roční HDP EU (v miliardách eur) v důsledku dopadů změny klimatu v ostatním světě, prostřednictvím mezinárodního obchodu (dovozu a vývozu) 0,1 mld 0,3 mld 1,0 mld 3,0 mld 5,0 mld Velikost těchto důsledků přeshraničního obchodu závisí na dvou faktorech: 1.závažnosti dopadů změny klimatu v ostatních světových regionech a 2.objemu obchodu mezi těmito regiony a EU .

Z mapy vyplývá, že nejvíce by byla EU postižena dopady v Americe a jižní Asii. Mezi čtyřmi posuzovanými oblastmi přenáší nejvíce přeshraniční dopady zemědělství, po něm následuje produktivita práce. Pokud například změna klimatu sníží výnosy některého z obchodních partnerů EU v oblasti zemědělských produktů, sníží se HDP tohoto partnera, což (mimo jiné důsledky) znamená, že bude dovážet méně produktů (mimo jiné) z EU. To zase sníží také HDP Evropské unie. Je však jasné, že dopady by mohly vyplynout také z narušení dodavatelských řetězců v dovozu do EU, ze škod způsobených jiným odvětvím a z dalších strukturálních změn, které nebyly v rámci tohoto výzkumu posuzovány. Pokud jde o klima a migraci, scénáře z poslední doby potvrzují vztah mezi změnou klimatu a kolísáním počtu žádostí o azyl v EU. I ve scénářích s mírnými emisemi se předpokládá, že počet žádostí o azyl se v důsledku dopadů změny klimatu do konce století zvýší o 28 % (v průměru o 98 000 žádostí o azyl za rok). Přizpůsobení je o řešení těchto domácích a mezinárodních problémů a připravenosti na ně. Znamená to předvídat výše uvedené nepříznivé účinky změny klimatu a přijímat vhodná opatření, aby se zabránilo škodám, jež mohou způsobit, nebo aby byly tyto škody co nejmenší, nebo využít možností, jež mohou vzniknout. V roce 2005 Komise začala zvažovat potřebu přizpůsobit se změnám klimatu v Evropě. V důsledku toho byla v roce 2009 přijata bílá kniha a v roce 2013 strategie EU pro přizpůsobení (dále jen „strategie“) . V době vypracování této strategie byly ekonomické, environmentální a sociální náklady nečinnosti EU v některých odvětvích hospodářství odhadovány na 100 miliard EUR ročně v roce 2020 a 250 miliard ročně v roce 2050 . Ze současných odhadů, vyplývá, že náklady nečinnosti by do 80. let tohoto století mohly růst exponenciálně . Stávající ekonomické modely souhrnných celosvětových dopadů změny klimatu mohou být nedostatečné, pokud jde o to, jak zacházejí s odvětvími, integrují dopady na fyzické prostředí, ekosystémy, biologickou rozmanitost a její služby, nejistotu a body zlomu. Modely mohou budoucí rizika dosti podceňovat . Strategie zahrnuje osm opatření zaměřených na tři konkrétní cíle: 1.Zvýšit odolnost zemí, regionů a měst EU. 2.Zajistit lepší informace pro rozhodování o přizpůsobení. 3.Zvýšit odolnost klíčových zranitelných odvětví a politik EU. Od roku 2013 Komise sledovala tyto tři cíle v širokém spektru svých činností a řídí se jimi ve své práci i dnes. Tato zpráva zkoumá postup a výsledky hodnocení této strategie, včetně zkušeností z jejího dosavadního provádění. 2.Postup Strategie stanovila, že by Komise v roce 2017 měla podat Evropskému parlamentu a Radě zprávu o stavu provádění a v případě potřeby navrhnout přezkum. Z toho důvodu vznikla tato zpráva a doprovodný pracovní dokument útvarů Komise (SWD), jenž podrobně popisuje výsledky hodnocení. V souladu s pokyny Komise pro zlepšování právní úpravy bylo hodnocení provedeno podle pěti kritérií: i) účinnost, ii) účelnost, iii) relevantnost, iv) soudržnost a v) přidaná hodnota na úrovni EU. Důkladné posouzení podle těchto kritérií je uvedeno v doprovodném dokumentu útvarů Komise. Poznatky byly získávány hlavně prostřednictvím smluvních partnerů, kteří provedli studium literatury, cílený průzkum, veřejný průzkum, pohovory, workshopy a případové studie. Komise kromě toho založila svou analýzu na několika zdrojích, konzultovaných buď přímo, nebo začleněných prostřednictvím zprávy smluvních partnerů, např. na dalším hodnocení opatření v rámci strategie , vnitrostátních strategiích členských států, informacích poskytovaných členskými státy podle nařízení o mechanismu monitorování , zprávách o programech financovaných z evropských strukturálních a investičních fondů (ESI fondů) od roku 2014 a výsledcích výzkumných a inovačních projektů financovaných z rámcových programů EU. 3.Výsledky hodnocení Celkově strategie splnila své cíle, přičemž byl zaznamenán pokrok v každém z jejích osmi jednotlivých opatření, jimiž jsou: 1.Povzbudit všechny členské státy k přijetí komplexních strategií pro přizpůsobení. 2.Poskytnout financování z programu LIFE na podporu budování kapacit a posílení opatření pro přizpůsobení v Evropě.

3.Zohlednit přizpůsobení v rámci Paktu starostů a primátorů . 4.Překlenout mezery ve znalostech. 5.Dále rozvíjet Climate-ADAPT jako jednotné kontaktní místo pro informace o přizpůsobování v Evropě. 6.Usnadnit zajišťování odolnosti vůči změně klimatu ve společné zemědělské politice, politice soudržnosti a společné rybářské politice. 7.Zajistit odolnější infrastrukturu. 8.Podporovat pojištění a další finanční produkty pro investice a obchodní rozhodnutí odolné vůči změně klimatu. V letech 2013 až 2018 se počet členských států s vnitrostátní strategií pro přizpůsobení zvýšil z 15 na 25. EU podporovala a monitorovala opatření prostřednictvím projektů LIFE a Paktu starostů a primátorů v oblasti klimatu a energetiky (dále jen „Pakt starostů“). Strategie přispěla ke zlepšení znalostí o přizpůsobení a jejich sdílení za účelem jejich využití při rozhodování. Prostřednictvím strategie se přizpůsobení prolínalo širokým spektrem vlastních klíčových politik a programů financování EU, udávalo jejich směr a upevnilo provázanost se snižováním rizik katastrof, odolností infrastruktury a finančního odvětví. 3.1.Relevantnost Od přijetí strategie dále narůstaly poznatky o tom, že povětrnostní a jiné klimatické extrémy se vyskytují v Evropě stále častěji a s větší intenzitou. Stávající závazky v oblasti snižování emisí přijaté podle Pařížské dohody by měly za následek globální oteplení o více než 3 °C oproti době před průmyslovou revolucí. Budování odolnosti EU proti klimatickým otřesům je proto imperativem, aby se omezily krátkodobé, střednědobé i dlouhodobé ekonomické, sociální a environmentální náklady. Následky změny klimatu významně ovlivní velkou část obyvatelstva EU. Veřejné orgány i soukromé subjekty (domácnosti, společnosti, investoři) budou muset zvážit preventivní opatření. Původní cíle strategie zajistit lepší informace pro rozhodování a zvýšit odolnost v celé Evropě zůstávají relevantní a v jejich plnění by se mělo i nadále pokračovat. Vývoj v oblasti mezinárodní politiky v období po roce 2013, jako např. Pařížská dohoda, vytyčení cílů udržitelného rozvoje a sendajský rámec pro snižování rizika katastrof podstatně zvýšil aktuálnost politické podpory přizpůsobení se změně klimatu na celém světě. Závazky v oblasti klimatu a cíle udržitelného rozvoje musí být prosazovány společně, aby bylo možné účinně řešit naléhavé problémy způsobené degradací ekosystémů, dopady změny klimatu, růstem nerovnosti a politickou nestabilitou . Oblastí působnosti strategie bylo zaměřit se na dopady změny klimatu na území EU, a proto se nezabývala možnými vzájemnými vztahy s přizpůsobením se změně klimatu mimo EU. Vzhledem k nedostatku poznatků také jen částečně vzala v úvahu možné dopady změny klimatu mimo Evropu a jejich důsledky pro EU. Dnes však z narůstajících poznatků vyplývá, že EU musí posoudit klimaticko-bezpečnostní souvislosti a přeshraniční účinky přizpůsobení, respektive nepřizpůsobení v zemích, které nejsou členy EU. 3.2.Účinnost Dalekosáhlé cíle strategie nebyly za pět let zcela splněny, ale došlo k určitému pokroku. Celkově lze říci, že politický důraz se přesunul směrem k problematice přizpůsobení a k potřebě připravit se na nevyhnutelné dopady. Na vnitrostátní úrovni má nyní strategii pro přizpůsobení zavedenu 25 členských států, oproti 15 členským státům v roce 2015. Z programu LIFE bylo od roku 2014 dotováno částkou 184 milionů EUR 60 projektů souvisejících s přizpůsobením; odhaduje se, že po dokončení budou mít tyto projekty prostřednictvím replikace a přenosu dopad na oblast o velikosti 1,8 milionu km2, což odpovídá jedné čtvrtině území EU. Prostřednictvím specializovaných projektů program LIFE rovněž pomáhá při provádění vnitrostátních a regionálních strategií pro přizpůsobení v Řecku a na Kypru. Přijímání strategií pro přizpůsobení kromě toho zrychlily evropské strukturální a investiční fondy (ESI fondy), které zavedly posuzování rizik s ohledem na přizpůsobení se změně klimatu jako nezbytnou podmínku pro zajištění efektivního a účinného vynakládání finančních prostředků . Pro regionální a místní úroveň zahrnula Komise přizpůsobení do Paktu starostů a primátorů a zvyšovala informovanost, mobilizovala města a podporovala je při přijímání místních strategií pro přizpůsobení. Do dubna 2018 se 1 076 signatářů paktu z 25 členských států EU, což zahrnuje asi 60 milionů obyvatel, zavázalo provádět posouzení zranitelnosti a rizik, vypracovat a provádět plány přizpůsobení a podávat o nich zprávy. Odhaduje se, že v celé EU přijalo plány přizpůsobení na ochranu Evropanů před dopady změny klimatu přibližně 40 % měst s více než 150 000 obyvatel . Hodnocení také potvrzuje podstatné zvýšení znalostí o přizpůsobení díky úsilí Komise, zejména prostřednictvím rámcových programů EU pro výzkum a inovace v EU a také prostřednictvím evropské platformy pro přizpůsobení se změně klimatu (Climate-ADAPT). Nepodařilo se však odstranit žádnou z mezer ve znalostech, jež představují prioritu, a vznikly nové mezery. Zaprvé byly mezery ve znalostech v roce 2013 zformulovány obecně (a nikoli jako otázky týkající se jednotlivých odvětví), což ztěžuje měření pokroku. Zadruhé, jak je tomu často s mezerami v jiných vědeckých oborech, znalosti nikdy nemohou být úplné a jisté. Nejistotu však je možné začlenit do modelování a transparentního a otevřeného rozhodování – není omluvou pro nečinnost. Zjevný pokrok byl rovněž dosažen v zohlednění přizpůsobení ve stávajících politikách a programech EU. U obchodu existuje mezera ve znalostech o účincích přelévání ze třetích zemí, jejichž pochopení by umožnilo účinné začlenění přizpůsobení do obchodní politiky EU. U rybolovu tkví příčiny z větší části v tom, že v příslušném fondu EU není věnována dostatečná pozornost přizpůsobení se změně klimatu. Pokud jde o fondy EU, došlo do značné míry k začlenění v rámci evropských strukturálních a investičních fondů: byl zaveden systém pro sledování výdajů souvisejících s klimatem, avšak posoudit, do jaké míry investice prospěly přizpůsobení, bylo někdy náročné. Úplné oddělení výdajů na zmírňování a přizpůsobení není vždy možné s ohledem na synergie mezi politikami, zejména v odvětví zemědělství. V Evropském fondu pro regionální rozvoj (EFRR) a Fondu soudržnosti (FS) lze ovšem přímo sledovat, že podstatná částka finančních prostředků šla do investic souvisejících s přizpůsobením. Stávající společná zemědělská politika, přijatá několik měsíců po strategii pro přizpůsobení, kromě toho obsahuje některá opatření relevantní jak pro přizpůsobení, tak pro zmírňování (včetně určitých požadavků podmíněnosti a ekologizace), která jsou rozložena do několika priorit. Přidělování finančních prostředků na přizpůsobení v rámci jednotlivých programů financování je uvedeno v následující tabulce.

Strukturální a investiční fondy EU v období 2014–2020 – přidělování finančních prostředků v souvislosti s klimatem (v miliardách EUR a v % celkově vynaložených prostředků) Podpora ze strany EU Související s klimatem Z toho: Přímé zmírňování Přímé přizpůsobení Podpůrná opatření pro obojí EFRR a EÚS 196,7 37,9 30,8 3,4 3,6 [19,3 %] [15,7 %] [1,7 %] [1,8 %] FS 63,4 17,6 13,4 3,0 1,3 [27,8 %] [21,1 %] [4,7 %] [2,0 %] ESF a Iniciativa na podporu zaměstnanosti mladých lidí 88,9 1,2 1,2 – – [1,3 %] [1,3 %] – – ENRF 5,7 1,0 1,0 – – [18,2 %] [18,2 %] EZFRV 99,0 56,5 5,4 7,5 43,6 [57,1 %] [5,5 %] [7,6 %] [44 %] Celkem 453,7 114,2 51,9 13,9 48,5 [25,4 %] [11,4 %] [3,1 %] [10,8 %] U všech velkých projektů financovaných z Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu soudržnosti v období 2014–2020 je navíc hodnocena odolnost vůči změně klimatu, což se provádí posouzením zranitelnosti a rizik, a poté následuje určení, posouzení a provádění vhodných opatření k přizpůsobení. Evropský sociální fond a Evropský námořní a rybářský fond tematický cíl 5 („podpora přizpůsobení se změně klimatu, předcházení rizikům a řízení rizik“) výslovně neřeší, nehledě na dopady na zranitelné skupiny obyvatel, zaměstnanost a populace ryb. Evropský zemědělský záruční fond (EZZF), který financuje přímé platby společné zemědělské politiky, není součástí ESI fondů, ale přibližně 20 % přímých plateb lze považovat za relevantní z hlediska klimatu. 3.3.Účelnost Administrativní náklady přímo vyplývající ze strategie byly nízké a většinou se omezily na Komisi, s výjimkou programů financování, kde financování z prostředků EU doplňovaly jiné (tj. vnitrostátní) organizace . Náklady jiných zúčastněných stran byly ve většině případů dobrovolné a souvisely hlavně s přístupem k finančním prostředkům EU. Prospěch strategie byl dosažen při nízkých nákladech díky multiplikačním účinkům jejích opatření zaměřených na řízení, koordinaci, šíření, inspiraci a začleňování do jiných politik a programů financování. Celkově strategie EU přináší za vynaložené prostředky náležitou hodnotu, neboť osm opatření strategie lze považovat za vysoce nákladově efektivní. Odhaduje se například, že projekty programu LIFE, včetně těch, které jsou zaměřeny na přizpůsobení, v roce 2014 přinesly společnosti prospěch ve výši přibližně 1,7 miliardy EUR, čtyřikrát vyšší, než byl celkový rozpočet programu LIFE v uvedeném roce . 3.4.Soudržnost Dopady změny klimatu v budoucnu Evropu široce zasáhnou. Přizpůsobení je nezbytné, aby se zajistilo, že opatření na všech úrovních veřejné správy povedou k dostatečné transformaci, aby se mohla vyrovnat se systémovými změnami v našem klimatu, životním prostředí a společnosti. Strategie je vysoce koherentní s dalšími politikami EU, vnitrostátními, regionálními a místními politikami a opatřeními pro přizpůsobení. Pokyny Komise vypracované v rámci strategie pomohly koordinovat vnitrostátní odvětví a politiky a pomohly řešit některé přeshraniční klimatické otázky mezi členskými státy. Makroregionální strategie EU a Pakt starostů a primátorů také znovu podpořily obdobné přístupy členských států, jež sdílejí podobná rizika. Situace je diferencovanější, pokud jde o soudržnost s mezinárodními politikami a iniciativy. V době, kdy byla strategie vypracována, se Komise rozhodla zaměřit na řešení dopadů změny klimatu na území EU a do určité míry zanalyzovat souvislosti mezi migrací a změnou klimatu a potenciální důsledky pro EU. Přesto však provádění strategie přispělo k posílení vnější činnosti EU v oblasti odolnosti vůči změně klimatu, neboť zlepšilo znalostní základ a poskytlo základnu pro testování možností přizpůsobení a reakcí, jež by mohly být vhodné pro oblasti mimo EU . Při pohledu do budoucnosti ještě je prostor pro přepracování strategie s cílem ji lépe sladit s vývojem mezinárodní politiky po roce 2013 a lépe posoudit důsledky přeshraničních dopadů změny klimatu v nečlenských zemích, na Evropskou unii např. prostřednictvím migračních toků, obchodu a finančních toků. EU jako jedna ze smluvních stran UNFCCC musí podávat zprávy o pokroku a opatřeních pro přizpůsobení a případně znovu definovat své adaptační ambice přezkoumáním svých strategií a politik. Strategie by měla tento proces podporovat spojením evropského a celosvětového úsilí o přizpůsobení. Jsou možnosti vzájemného propojení mezi budoucí politikou EU v oblasti přizpůsobení a dosažením cílů udržitelného rozvoje, Úmluvou o biologické rozmanitosti a sendajským rámcem pro snižování rizika katastrof. Mnohé z ukazatelů vyvinutých za účelem sledování pokroku v těchto globálních rámcích jsou například velmi důležité i pro přizpůsobení. V současnosti jsou rovněž vyvíjeny modelovací nástroje, které integrují scénáře udržitelnosti a změny klimatu (pro přizpůsobení a zmírňování) . Pokud jde o vnitřní soudržnost strategie (tj. její obsah), bylo shledáno, že je vysoce soudržná a několik opatření se vzájemně doplňuje. Existuje například bohatý proud znalostí o přizpůsobení mezi těmi, kdo je produkují nebo sestavují na úrovni EU , platformou Climate-ADAPT a místními orgány, které vypracovávají potřebné informace, aby se mohly zapojit do Paktu starostů a primátorů. Komplexnější zkoumání a využití propojení mezi opatřeními by mohlo vnitřní soudržnost ještě vylepšit . 3.5.Přidaná hodnota EU Strategie vytváří přidanou hodnotu pro Evropu, zejména proto, že umožňuje začlenit přizpůsobení do klíčových odvětví, na různých úrovních veřejné správy a do politik EU.

Zúčastněné strany ocenily výhody výzkumu přizpůsobení na úrovni EU a šíření znalostí prostřednictvím iniciativ jako Climate-ADAPT. Subjekty s rozhodovací pravomocí na vnitrostátní, regionální a místní úrovni byly možná nuceny posuzovat přizpůsobení bez strategie EU. Zúčastněné strany však potvrdily, že kdyby neexistovalo vedení EU v oblasti přizpůsobení, byly by dosažený pokrok a stimulace ke zvyšování schopnosti přizpůsobení menší, zejména přeshraničně v makroregionech EU sdílejících společná klimatická rizika např. v povodích řek a alpských oblastech. Bez Paktu starostů a primátorů by byla města EU zranitelnější a místní a regionální subjekty by měly méně dostupných poznatků na podporu dlouhodobého plánování. Zúčastněné strany rovněž vysoce hodnotily úlohu programu LIFE jako katalyzátoru. Program LIFE posílil opatření k přizpůsobení se změně klimatu a vzdělávání vycházející „zdola“, optimalizoval zavádění politik EU v oblasti životního prostředí a změny klimatu obecně. Opatření strategie týkající se pojišťovacího a finančního odvětví nemusí být dostatečné k překonání překážek, které až dosud bránily spolupráci veřejného a soukromého sektoru. Pomohly sice lépe pochopit, jak fungují pojistné trhy jakožto klíčový nástroj pro přizpůsobení v členských státech, a konkrétně úlohu pojištění při řízení klimatických rizik, avšak činnost EU musí ještě přinést jasné výsledky. Zde přidaná hodnota EU spočívá v usnadnění spolupráce mezi vládami a pojišťovateli, zvyšování informovanosti o mezeře v pojistném krytí a o nutnosti toho, aby vlády začlenily pojištění do řízení všech klimatických rizik. Ačkoliv strategie zahrnovala podporu finančních produktů pro investice odolné vůči změně klimatu v opatření č. 8, dopad akčního plánu pro financování udržitelného růstu, který přijala Komise v roce 2018 , není součástí tohoto hodnocení, neboť od jeho přijetí uplynula příliš krátká doba. Je však pravděpodobné, že prokáže svou užitečnost z hlediska zajištění stability finančního systému EU tím, že zahrne rizika spojená se změnou klimatu do procesů řízení rizik ve společnostech a finančních institucích. Akční plán má rovněž podpořit transparentnost a udržitelnost investičních rozhodnutí, pokud jde o potřeby přizpůsobení a příležitosti ke snižování emisí. 4.Získané poznatky Výsledky a příklady uvedené výše ilustrují, že strategie pro přizpůsobení na úrovni EU je dosud vysoce relevantní, přidává hodnotu k vnitrostátnímu, regionálnímu a místnímu úsilí o přizpůsobení, a zároveň zůstává nákladově efektivní. Díky strategii, jakož nástroji politiky s nevelkými administrativními důsledky pro většinu zúčastněných stran, se podařilo dosáhnout toho, že subjekty s rozhodovací pravomocí se zaměřily na potřebu připravit se na klimatická nebezpečí. Strategie působila jako referenční bod, tj. nasměrovala opatření na jiných úrovních veřejné správy a působila jako jejich katalyzátor. Navíc úspěšně nasměrovala úsilí k dalšímu zajištění toho, aby politiky a rozpočty na úrovni EU začleňovaly změnu klimatu. V průběhu hodnocení Komise získala cenné poznatky o prvních pěti letech praktického provádění strategie: ·Mezery ve znalostech o přizpůsobení nebude nikdy možné zcela odstranit, ale zúčastněné strany vysoce ocenily přidanou hodnotu činnosti EU v oblasti výzkumu a inovací od roku 2013. Nyní možná nastal čas přesunout důraz z generování znalostí na jejich uplatňování při rozhodování v případě nejistoty, zejména v hospodářských odvětvích nebo regionech, které jsou potenciálně zranitelnější, jako je zemědělství v regionech Středomoří nebo v nejvzdálenějších evropských regionech. Za tímto účelem by Komise mohla zajistit výměnu informací o úspěšných opatřeních pro přizpůsobení mezi zúčastněnými stranami a s vědeckou obcí. Společně koncipované přizpůsobování vycházející zdola může podnítit činnost a vzdělávání i přes neúplné poznatky, v souladu se zásadou předběžné opatrnosti . Mohly by se pravidelně konat strukturované dialogy vědců a politiků, například v rámci konference o přizpůsobení se změně klimatu v Evropě (ECCA) , která se koná každé dva roky. Kromě toho by bylo možné založit fórum pro analýzu a modelování přizpůsobení s cílem zlepšit používání modelů dopadů změny klimatu a přizpůsobení se změně klimatu pro účely rozhodování. Fórum by mohlo využít kolektivní schopnosti různých modelů, zkoumat silné stránky a omezení konkurenčních přístupů k výzkumu v oblasti přizpůsobení a poskytovat průběžné pokyny pro další úsilí. ·V případě dlouhodobých investic do infrastruktury má odolnost vůči změně klimatu zásadní význam: Vyžaduje mimo jiné konkrétní normy pro přizpůsobení , údaje z pozorování Země, jiné údaje získané z vesmíru a služby založené na vesmírných technologiích, občanské vědy a pokyny přístupné odborníkům i subjektům s rozhodovací pravomocí. Existuje prostor pro další rozšíření integrace přizpůsobení v infrastruktuře, např. předepsáním hodnocení odolnosti vůči změně klimatu do veškeré infrastruktury financované z prostředků EU , a zejména je-li tato infrastruktura důležitá pro snižování emisí. ·Opatření strategie by mohly být lépe navzájem integrovány. K propojením mezi opatřeními docházelo spontánně, ale mohlo by se o nich více informovat a mohla by být lépe využívána. Například platforma Climate-ADAPT by mohla poskytovat lepší přehled o stávajících výzkumných projektech financovaných EU nebo o operačních činnostech, jako jsou různé služby poskytované v rámci programu Copernicus. Měla by rovněž častěji probíhat výměna metodik a poznatků zacílená na odborníky působící v praxi a na příslušné vnitrostátní platformy a platformy EU, např. prostřednictvím interaktivnějších nástrojů nebo webinářů. ·Strategie by stejně tak měla lépe integrovat mezinárodní rozměr přizpůsobení, aby se synchronizovala se společnou celosvětovou politikou a opatřeními udržitelného rozvoje, biologické rozmanitosti a snižování rizika katastrof, máme-li jmenovat alespoň některé z nich. Cílem Komise je tedy spojit své úsilí a postupy začleňování za účelem dosažení cílů udržitelného rozvoje a závazků v oblasti klimatu jak uvnitř EU, tak prostřednictvím její podpory a spolupráce s rozvojovými zeměmi. ·Strategie podporovala plány pro přizpůsobení se na všech úrovních, avšak byla méně účinná v provádění a monitorování těchto plánů v členských státech. Přímočařejší postup sledování pokroku ve vnitrostátních opatřeních pro přizpůsobení a usnadnění vzájemného učení by mohly napomoci více urychlit činnosti pro přizpůsobení. Přizpůsobení je zahrnuto do nařízení o správě energetické unie , což umožní systematičtější pravidelné podávání zpráv členskými státy o spektru cílů přizpůsobení a pokroku v jejich plnění. To také pomůže splnit Pařížskou dohodu. Mělo by to vést k pevnějšímu rámci pro monitorování vnitrostátních a/nebo regionálních a/nebo místních strategií v rámci celé EU, což by zase mohlo účinněji vymezit oblasti pro intenzívnější činnost a spolupráci, společné problémy a sdílené nejistoty. ·V počtu místních strategií pro přizpůsobení, byl pokrok pomalejší, než se v roce 2013 předpokládalo, a mezi členskými státy existují rozdíly. To pravděpodobně souvisí s vnitrostátní situací, tj. zda existují, či neexistují závazné vnitrostátní právní předpisy požadující, aby místní orgány měly plány pro přizpůsobení . S cílem podpořit vypracování a provádění místních strategií pro přizpůsobení by Komise měla: (1)povzbudit členské státy, aby zvážily rámce pro aktivní a trvalou podporu místních aktivit, a (2)zintenzívnit zvyšování informovanosti a technickou a finanční pomoc poskytovanou místním orgánům, např. prostřednictvím Paktu starostů a primátorů nebo jiných iniciativ, zejména v členských státech, kde je procentní podíl místních strategií pro přizpůsobení nižší (tj. jižní a východní Evropa) . ·Pět let od přijetí strategie je příliš krátká doba na to, aby bylo možné analyzovat distribuční účinky přizpůsobení (nebo nepřizpůsobení). Prognózované dopady se mezi regiony EU kvalitativně a kvantitativně liší. Nástroje solidarity EU a jejich ekonomickou a sociální soudržnost lze otestovat: je možné, že budou vítězové a poražení jak mezi regiony, sociálními skupinami, tak mezi hospodářskými subjekty. K měření konkrétních dopadů na země, regiony, skupiny obyvatel nebo odvětví by byly zapotřebí vhodné ukazatele výkonnosti agregované na úrovni EU. Až skonči projekty financované v rámci víceletého finančního rámce na období 2014–2020, bude snad možné agregovat příslušné a inovativní společenské ukazatele k přesnějšímu zmapování socioekonomických dopadů změny klimatu a politik pro přizpůsobení. To by mohlo vést k lepším postojům k politice soudržnosti Komise v programovém období po roce 2027. ·Strategie by mohla být schopná přinést v budoucnu v některých oblastech více, například: oSnižování rizika katastrof, zejména pokud jde o integraci hledisek přizpůsobení do metodik a ukazatelů, znalosti k posuzování rizik a systematičtější dialog mezi odborníky z praxe přizpůsobení a odborníky z praxe snižování rizika katastrof. Zvážit by bylo možno také zlepšování informovanosti občanů. oLepší začlenění přizpůsobení do evropské námořní a rybářské politiky a obecně v pobřežních oblastech. I když se emise a teploty stabilizují, hladina moří se bude i nadále zvyšovat. Každý třetí občan EU žije ve vzdálenosti do 50 km od mořského pobřeží a bez opatření pro přizpůsobení budou pobřežními povodněmi postiženy miliony osob. Politiky EU, které se týkají interakcí mezi zemí a mořem v pobřežních oblastech, např. územní plánování námořních prostor a integrované řízení pobřežních zón , Horizont Evropa a Evropský námořní a rybářský fond a také program mezinárodní správy oceánů by měly být lépe připraveny se tím v budoucnu zabývat.