PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVARŮ KOMISE

SOUHRN POSOUZENÍ DOPADŮ

Průvodní dokument k

návrhu rozhodnutí Evropského Parlamentu a Rady

o vytvoření a uplatňování rezervy tržní stability pro systém EU pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a o změně nařízení 2003/87/ES

1. Vymezení problému

Na začátku třetího obchodovacího období (2013–2020) se systém EU pro obchodování s emisemi vyznačoval přebytkem ve výši přibližně 2 miliard povolenek.[1] V nadcházejících letech se očekává, že tento přebytek poroste a do roku 2020 dosáhne více než 2,6 miliard povolenek, přičemž do roku 2028 dojde pouze postupně k snížení na přibližně 2,1 miliard povolenek (referenční scénář[2]).

Současná nerovnováha v systému EU pro obchodování s emisemi je způsobena především hospodářskou krizí a silným přílivem mezinárodních kreditů na konci fáze 2 na základě omezení zavedených na používání některých kreditů ve fázi 3. Existuje nesoulad mezi nabídkou emisních povolenek formou dražby, která je stanovena velmi rigidním způsobem, a poptávkou po nich, která je flexibilní a ovlivněna hospodářskými cykly, cenami fosilních paliv, jakož i doplňkovými politikami pro snižování emisí.

I když v systému stanovícím horní hranici pro obchodování s emisemi, jako je například systém EU pro obchodování s emisemi, je dohodnutý environmentální cíl zajištěn horní hranicí, která pro dané období omezuje celkové emise, má zásadní význam také cíl nákladové efektivity vyjádřený v celkových nákladech. Existence velkého přebytku představuje problém, protože způsobí, že v EU budou kapitál a investice vázány na vysoké emise uhlíku. To snižuje dynamickou účinnost výsledku založeného na trhu a ve střednědobém a dlouhodobém horizontu zvyšuje celkové náklady spojené se změnou klimatu.

Jakožto krátkodobé opatření ke zmírnění účinků tohoto problému v souvislosti s tím, že změny v právních předpisech spojené s přechodem do fáze 3 způsobí dodatečnou dočasnou nerovnováhu, Komise navrhla odložit dražbu 900 milionů povolenek na začátku fáze 3 na pozdější období (back-loading). Toto odložení bylo členskými státy ve Výboru pro změnu klimatu postupem projednávání ve výborech kladně přijato. Ačkoli opatření nyní přezkoumává Evropský parlament a Rada, bude odložení v tomto posouzení dopadů považováno za skutečnost. Odložením a opatřeními zvažovanými v tomto posouzení dopadů se sledují doplňující cíle.

Jak již bylo zdůrazněno ve zprávě o stavu evropského trhu s uhlíkem v roce 2012 (zpráva o trhu s uhlíkem)[3], vede odložení k opětovnému zvýšení přebytku v roce 2019 a 2020, a proto nemá vliv na průměrnou velikost strukturálního přebytku ve výši více než 1,8 miliardy povolenek ve fázi 3, který dosáhne svého vrcholu ve výši 2,6 miliardy povolenek v roce 2020 (viz 1Figure 1). Toto posouzení dopadů se zaměřuje na strukturální přebytek (a jeho řešení udržitelným způsobem).

Obrázek 1: Historický a pravděpodobný budoucí vývoj nabídky a poptávky do roku 2028 s odložením

2. Cíl

Operačním cílem je zajistit v krátkodobém a delším horizontu intertemporální účinnost[4] trhu s uhlíkem v tržních podmínkách, které se vyznačují rozsáhlými dražbami, a současně zohlednit potřebu jednoduchosti a předvídatelnosti. To znamená, že musí být vyřešen strukturální přebytek, který bude v souvislosti s rámcem do roku 2030 (tj. revize lineárního faktoru snižování, používání mezinárodních kreditů, rozšíření oblasti působnosti) pravděpodobně přetrvávat i po roce 2020, i když budou přijata další možná opatření. To také vyžaduje zvýšení odolnosti systému EU pro obchodování s emisemi v souvislosti s událostmi velkého rozsahu, které mohou závažně narušit rovnováhu nabídky a poptávky.

3. Možná opatření

V listopadu 2012 uvedla Komise ve zprávě o trhu s uhlíkem nevyčerpávající přehled šesti možných opatření strukturálních opatření. Posouzení dopadů rámce politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 obsahuje obecné posouzení dopadů těchto možných opaření, která reálně nemají potenciál pro obnovení rovnováhy mezi nabídkou a poptávkou v krátkodobém horizontu, avšak měly by dopad pouze v souvislosti s rámcem do roku 2030 (předčasná revize lineárního faktoru snižování, rozšíření oblasti působnosti systému EU pro obchodování s emisemi na další odvětví a používání přístupu k mezinárodním kreditům). Na základě zpětné vazby zúčastněných stran byla možnost zvýšení cíle z posouzení dopadů do roku 2030 vyloučena. Během veřejné konzultace o strukturálních opatřeních vyplynulo z diskuze jako další možné opatření vytvoření rezervního mechanismu, který by zajistil větší flexibilitu nabídky emisních povolenek formou dražby.

Tabulka 1: Porovnání možných opatření ze zprávy o trhu s uhlíkem

|| Stanovisko zúčastněných stran* || Potenciální účinnost při zlepšování fungování evropského trhu s uhlíkem ve fázi 3

a) zvýšení cíle EU pro snížení emisí na 30 % v roce 2020 || Velmi omezená podpora || Není předmětem tohoto posouzení. Bylo by ve fázi 3 doplněno snížením nabídky formou dražby o přibližně 1,4 miliardy povolenek. To by mohlo v krátkodobém horizontu mít potenciál pro zlepšení fungování trhu. Referenční emisní projekce na rok 2020 se ve skutečnosti již velmi blíží úrovním cíle snížení o 30%. To znamená, že i když EU nemusí být připravena zvýšit svůj cíl na 30 %, může úplné dosažení jiných dohodnutých cílů snížit emise v EU na úroveň, která odpovídá té, která by musela být dosažena pro přiblížení se 30 % cíli.

b) stažení určitého počtu povolenek ve fázi 3 || Střední podpora || Předčasné stažení určitého počtu povolenek by mohlo vést k vytvoření nedostatku a krátkodobě zlepšit fungování trhu.

c) předčasná revize ročního lineárního faktoru snižování || Střední podpora || Omezený potenciál pro zlepšení fungování trhu v krátkodobém horizontu Očekává se však, že bude mít pozitivní dopad ve střednědobém a dlouhodobém horizontu

d) rozšíření oblasti působnosti systému EU pro obchodování s emisemi na další odvětví || Omezená podpora (pro fázi 3) || Omezený potenciál pro zlepšení fungování trhu v krátkodobém horizontu Je třeba dále prošetřit vyhodnocení administrativních potíží a potenciál pro zlepšení fungování trhu od fáze 4. Nicméně možné další výhody, např. pobídky v různých odvětvích, které jsou z hlediska technologií neutrální

e) pravidla přístupu k mezinárodním kreditům || Omezená podpora (pro fázi 3) || Velmi omezený potenciál pro dostatečné zlepšení fungování trhu v krátkodobém horizontu Celkovým vyřazením mezinárodních kreditů bylo množství povolené do roku 2020 již z více než dvou třetin vyčerpáno.

f) diskreční cenový mechanismus || Velmi omezená podpora pro mechanismus zaměřený na cenu || Není předmětem tohoto posouzení. Systém EU pro obchodování s emisemi je nástrojem založeným na objemu, nikoliv na ceně.

další možná opatření || Střední podpora pro mechanismu zaměřený na nabídku (formou dražby) pro řešení nerovnováhy na trhu || Potenciál pro zlepšení fungování trhu v krátkodobém horizontu Očekává se, že nejužitečnějším a nejjednodušším mechanismem je rezerva povolenek.

Toto posouzení se tedy zaměřuje na tři možná opatření a několik dílčích možných opatření, jež jsou reálně proveditelná a která by mohla v krátkodobém horizontu obnovit řádné fungování systému EU pro obchodování s emisemi:

· Možné opaření 1: b) stažení určitého počtu povolenek ve fázi 3

· Možné opatření 2: pružnější nabídka formou dražby prostřednictvím rezervy tržní stability (další možné opatření na základě varianty možného opatření diskrečního cenového mechanismu ze zprávy o stavu trhu s uhlíkem).

· Možné opatření 3: kombinace rezervy tržní stability se stažením určitého počtu povolenek ve fázi 3

3.1. Dílčí možná opatření pro trvalé stažení povolenek

Pro účely tohoto posouzení a vzhledem k současnému přebytku a jeho očekávanému vývoji bude stažení omezeno nejvýše na 1400 milionů povolenek.

Samozřejmě může být navržen i jiný počet stažených povolenek. Jako analýza citlivosti je posuzováno jiné dílčí možné opatření s nižším počtem povolenek, a to s 500 miliony povolenek (možnost 1b).

3.2. Dílčí možnosti pro rezervu tržní stability

Rezerva tržní stability by v zásadě fungovala tímto způsobem.

· Do rezervy budou přidány povolenky, které budou odečteny od budoucích objemů dražeb, s cílem přispět ke zmírnění nestability na trhu způsobené vysokým dočasným přebytkem v systému EU pro obchodování s emisemi.

· Z rezervy budou uvolněny povolenky a tyto budou přičteny k budoucím objemům dražeb, s cílem přispět ke zmírnění nestability na trhu způsobené velkým dočasným nedostatkem v systému EU pro obchodování s emisemi.

Rezerva tržní stability, která funguje jako mechanismus založený na pravidlech, by změnila pouze harmonogram dražených objemů. To by nemělo vliv na úroveň nebo harmonogram bezplatného přidělování povolenek. Dále by neměla vliv na horní hranici a nevedla by ke změně požadované úrovně cílů v oblasti životního prostředí.

Na základě předběžného posouzení různých aspektů návrhu je v souvislosti s dopadem na tržní nerovnováhu posuzováno několik dílčích možných opatření týkajících se rozhodujících faktorů pro přidání povolenek do rezervy nebo uvolnění povolenek z rezervy (spouštěcí mechanismy), jakož i rozsahu přizpůsobení. Možné jsou i jiné kombinace prvků.

Tabulka 2: Dílčí možná opatření pro rezervu tržní stability

Popis || Možné opatření || Spouštěcí mechanismus || Objem přizpůsobení

Relativní úzké rozpětí s neomezeným přizpůsobením || 2a || Celkový přebytek 40–50 % nad horní hranicí || Vzdálenost od rozpětí / neomezené přizpůsobení

Relativní úzké rozpětí s omezeným přizpůsobením || 2b || Celkový přebytek 40–50 % nad horní hranicí || Limit 100 milionů povolenek

Absolutní široké rozpětí s neomezeným přizpůsobením || 2c || Celkový přebytek vyšší než 400–1000 milionů povolenek || Vzdálenost od pásma / neomezené přizpůsobení

Absolutní široké rozpětí s omezeným přizpůsobením || 2d || Celkový přebytek vyšší než 400–1000 milionů povolenek || 10 % celkového přebytku / částka ve výši 100 milionů povolenek

Roční změna s neomezeným přizpůsobením || 2e || Roční změna přebytku > 100 milionů povolenek || Neomezeno / změna přebytku vyšší než 100 milionů povolenek

Roční změna s omezeným přizpůsobením || 2f || Roční změna přebytku > 100 milionů povolenek || 50 % změny přebytku, která převyšuje 100 milionů povolenek

HDP || 2g || Předpověď růstu HDP o více než 2–3 % || Tranše 200 milionů povolenek

Většina dílčích možných opatření je zaměřena na spouštěcí mechanismy založené na nabídce. Jejich významný přínos spočívá v tom, že jsou schopny zohlednit dopad doplňujících politik, jako jsou opatření v oblasti obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti. Jelikož zúčastněné strany zastávají názor, že systém EU pro obchodování s emisemi musí zůstat nástrojem založeným na množství, u něhož není signál o ceně uhlíku stanoven tvůrci politiky, ale je tvořen na trhu, nejsou spouštěcí mechanismy založené na ceně předmětem tohoto posouzení.

První soubor dílčích možných opatření se zaměřuje na spouštěcí mechanismy založené na přebytku (možná opatření 2a - 2f), ať ve vztahu k celkovému přebytku nebo ke změně přebytku. Cílem mechanismu by bylo udržet přebytek v předem stanoveném cílovém rozmezí (rozpětí). Jelikož názory na optimální hodnoty pro spouštěcí mechanismy nejsou ještě jednotné, byly zvoleny různé úrovně rozpětí přebytku, a to tak, aby bylo možné provést analýzu citlivosti, pokud jde o dopady různých úrovní a šíře rozpětí. Zpravidla se hodnotí dvě varianty: první z nich má určitý ochranný mechanismus, který má zabránit velkým změnám v nabídce formou dražby (buď v podobě omezení objemu přizpůsobení nebo vymezení přizpůsobení jako procentního podílu celkového přebytku) a u druhé z nich jsou možná neomezená přizpůsobení.

U jednoho možného opatření se zvažuje rezerva s vnějším spouštěcím mechanismem, který je založen na ukazatelích, zejména na prognózách růstu HDP zveřejněných v Evropské hospodářské prognóze – podzimní vydání. Protože rozpětí není v emisních povolenkách přímo vyjádřeno, vnější spouštěcí mechanismy založené na ukazatelích v každém případě vyžadují další krok ke stanovení počtu povolenek, které byly umístěny do rezervy nebo z rezervy uvolněny. Vzhledem k tomu, že je obtížné vztah mezi jednotkou růstu HDP převést do počtu povolenek, je vnější spouštěcí mechanismus založený na ukazatelích posuzován pouze v kombinaci s předem stanovenými upravenými množstvími 200 milionů povolenek.

3.3. Dílčí možné opatření kombinace rezervy tržní stability a trvalého stažení

Pro usnadnění srovnání se jako základ použije stejný objem jako v části možnosti 1b, který se týká trvalého stažení – 500 milionů povolenek. Pokud jde o koncepci části rezervy tržní stability, je založena na hlavním možném opatření, které vyplývá z předběžného hodnocení různých dílčích možných opatření rezervy tržní stability, tj. jedno dílčí možné opatření bez širokého absolutního rozpětí a s roční úpravou přebytku, u níž jsou povolenky umístěné do rezervy určeny jako podíl celkového přebytku.

4. Analýza dopadů

4.1. Rovnováha trhu

Posuzuje se, zda možnosti trvalého stažení a rezervy tržní stability řeší stávající problém velké nerovnováhy na trhu. V případě rezervy tržní stability se na základě údajů z fáze 2 (2008–2012) rovněž posuzuje, zda by různé možnosti zabránily problému, pokud by byly použity již ve fázi 2.

Trvalé stažení:

· U rozsáhlého trvalého stažení (možnost opatření 1a) se očekává, že dojde k brzkému snížení nerovnováhy trhu, aniž by ve fázi 3 došlo k opakovanému zvýšení přebytku. To se zdá být více v souladu s cílem intertemporální účinnosti než u základní možnosti 0.

· Snížení množství trvalého stažení na 500 milionů povolenek (možnost 1b) by odpovídajícím způsobem snížilo stabilizační dopad opatření, s opětovným zvýšením přebytku později ve fázi 3 a s omezenějším zlepšením intertemporální účinnosti než u rozsáhlého stažení.

Rezerva tržní stability:

· Různá možná opatření jsou různě účinná, pokud jde o zabránění nashromáždění velkých přebytků a o řešení již nashromážděných přebytků (vizError! Reference source not found.). Různá dílčí možná opatření by problému zabránila v různém rozsahu. Všechny dílčí možnosti jsou však zřejmě k řešení tohoto problému vhodné, i když s různou rychlostí.

· Spouštěcí mechanismy založené na přebytku jsou účinnější než mechanismy založené na HDP, pokud jde o zachycení změn v poptávce, a to nejen v důsledku makroekonomických změn, ale také v důsledku jiných faktorů, které mohou ovlivnit poptávku, jako například dopad doplňujících politik. Rovněž lépe postihují faktory na straně nabídky, jako jsou změny přílivu mezinárodních kreditů.

· Porovnávání různých spouštěcích mechanismů založených na přebytku ukazuje, že se očekává, že faktory, které jsou založeny na celkovém přebytku, budou výkonnější než faktory založené na ročních změnách přebytku v situaci, kdy rovnováha trhu byla již zlepšena odložením. Zatímco spouštěcí mechanismy založené na změnách rovnováhy mohou být při zabránění nerovnováhy na trhu účinnější, nevedou k dalším snížením přebytků, pokud se již trh nenachází v rovnováze.

· Spouštěcí mechanismy založené na přebytku s absolutním rozpětím dosahují lepších výsledků, pokud jde o jednoduchost. Navíc, relativní rozpětí, které se zužuje v souladu s klesajícím stropem, může dosahovat špatných výsledků, pokud roste potřeba zajištění.

· Širší rozpětí vede pravděpodobně k méně rozsáhlým a méně častým úpravám, jakož i k nižší variabilitě dražených objemů. Naproti tomu užší rozpětí pravděpodobně vede k většímu počtu zásahů v obou směrech, tedy velký počet úprav, při nichž budou povolenky dány do rezervy tržní stability, po kterých bude záhy následovat uvolnění těchto povolenek z rezervy.

· Úpravy, které jsou omezeny explicitní horní hranicí výše úpravy nebo které jsou stanoveny jako určité procento celkového přebytku, dosahují lepších výsledků z hlediska předvídatelnosti. Rovněž vedou k větší kontinuitě dražeb a postupným změnám přebytku a rezervy tržní stability. Neomezené úpravy však dosahují lepších výsledků, pokud jde o flexibilitu při řešení velkých a rychlých výkyvů rovnováhy trhu a obecně vedou k rychlejšímu nastolení rovnováhy trhu. V situacích s velkým přebytkem, které se na trhu očekávají na konci fáze 3, mohou však vést k tomu, že po několik let nebude na trhu žádná nabídka formou dražby.

Obrázek 2: Vývoj přebytku u různých dílčích možných opatření pro trvalé stažení povolenek a pro rezervu tržní stability při provádění ve fázi 4

Pro účely lepšího porovnání nejsou dále analyzována všechna možná opatření pro rezervu tržní stability. Na základě zvážení různých kritérií se navrhuje, aby hlavní možná opatření pro rezervu tržní stability bylo možné opatřené 2d (se spouštěcím mechanismem založeným na objemu, s širokým absolutním rozpětím přebytku od 400 do 1000 milionů povolenek, u níž budou do rezervy dány povolenky ve výši 10 % celkového přebytku), která bude dále hodnocena, pokud jde o jiné dopady než dopady na rovnováhu trhu, a která bude porovnána s možnostmi trvalého stažení povolenek. Toto možné opatření má velkou výhodu, pokud jde o jednoduchost. I když nemusí plně řešit nerovnováhu na trhu ve fázi 3, začne tak činit na začátku fáze 4.

Toto dílčí možné opatření tvoří také část možného opatření kombinace rezervy tržní stability s trvalým stažením povolenek:

· Zatímco toto možné opatření vede k opětovnému zvýšení přebytku na konci fáze 3, v porovnání se základním možným opatřením 0 přebytek snižuje. Při této možnosti je zachováno postupné snižování přebytku ve fázi 4. To se zdá být více v souladu s cílem intertemporální účinnosti než u základní možnosti 0.

4.2. Potenciální dopad na tvorbu cen uhlíku

V situaci bez odložení a strukturálních opatření se bude v referenčním scénáři použitém pro posouzení dopadů rámce politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 pravděpodobně vycházet z ceny CO2 5 EUR v roce 2015 a 10 EUR v roce 2020, přičemž se očekává, že přebytek povolenek dosáhne 2,5 miliardy povolenek v roce 2020 a poté bude pouze pozvolně klesat. Při odložení 900 milionů povolenek (základní možné opatření 0) ve fázi 3 by ceny neměly v zásadě výrazně vzrůst nad hodnotu předvídanou v těchto projekcích, pokud zbývající přebytek v daném období bude dostatečně velký.

Pokud jde o rozsáhlé stažení povolenek (možné opatření 1a), projeví se na ceně uhlíku minimálně podobně jako odložení v prvních letech fáze 3, avšak bez opětovného nárůstu ceny od roku 2019. V případě, že trvalé stažení povolenek sníží předpokládaný přebytek pouze v omezené míře, o 500 milionů povolenek (možné opatření 1b), očekává se, že dopady na cenu budou odpovídajícím způsobem omezené.

Ceny mohou růst, když bude vytvořena rezerva tržní stability. Jakmile bude tato rezerva vytvořena a trh se bude nacházet ve větší rovnováze, měly by být ceny více ovlivňovány snižováním střednědobého a dlouhodobého stropu. Pokud jsou povolenky uvolněny z rezervy, mohou ceny relativně klesat. Každá rezerva, která snižuje přebytek na úroveň, která podporuje řádné fungování trhu s uhlíkem, by tedy spíše podpořila postupný přechod na nižší emise, a to i v případě, že v souvislosti s rámcem do roku 2030 bude pro systém EU pro obchodování s emisemi schválen ambicióznější cíl. Očekává se, že to sníží riziko příliš nízkých investic do nízkouhlíkových technologií v krátkodobém horizontu, což zvyšuje náklady ve střednědobém a dlouhodobém horizontu. Avšak podrobné posouzení roční výše cenových dopadů rezervy tržní stability nemůže být z řady důvodů provedeno[5].

Ke konci fáze 3 se vzhledem ke kombinovanému působení rezervy tržní stability a trvalého stažení 500 milionů povolenek očekává relativní nárůst cen. To by mělo poskytnout více podpory než pouhé trvalé stažení stejného množství povolenek (možné opatření 1b). Je rovněž pravděpodobné, že toto možné opatření bude mít větší dopad, než by měla srovnatelná rezerva tržní stability (například možné opatření 2d). Tato možnost by však stále vedla k určitému opětovnému nárůstu přebytku na konci fáze 3, a tudíž by měla menší cenový dopad než rozsáhlé trvalé stažení povolenek (možné opatření 1a).

4.3. Dopad na konkurenceschopnost

Pokud systém EU pro obchodování s emisemi nebude v krátkodobém horizontu posílen, bude to mít v delším časovém horizontu dopad na konkurenceschopnost EU. Nereprezentativní, slabý signál o ceně uhlíku, který v posledních letech vychází ze systému EU pro obchodování s emisemi a který možná zůstane na poměrně nízké úrovni do fáze 4, by měl nepříznivé důsledky pro investice do nízkouhlíkových technologií a inovace v této oblasti. To by rovněž vedlo k dezintegraci politiky EU v oblasti energetiky a klimatu, a ke stále roztříštěnějšímu vnitřnímu trhu. Čím bude signál o ceně uhlíku v krátkodobém horizontu silnější, tím by měly být negativní důsledky menší.

Pokud jde o případné krátkodobé přímé náklady pro energeticky náročná odvětví, u kterých se má se za to, že jsou vystaveny riziku úniku uhlíku, je třeba poznamenat, že údaje o ověřených emisích pro fázi 2 vykazují oproti emisím nahlášeným průmyslovými odvětvími (kromě energetického odvětví) celkový přebytek bezplatných povolenek ve výši více než 34 % povolenek nebo přibližně 895 milionů povolenek.[6] To je odhad pro odvětví jako celek, zjevně s možnými rozdíly mezi jednotlivými odvětvími a zařízeními. Pokud emise ve fázi 3 byly podobné emisím v kterémkoli roce ve fázi 2, s výjimkou roku 2008, očekává se, že pokračující bezplatné přidělování povolenek povede během fáze 3 k přebytku, přičemž bude zohledněn stávající přebytek z fáze 2.

Pokud by bylo vypouštěno podobné množství emisí jako v roce 2005 nebo 2008, pokračující bezplatné přidělování povolenek ke stávajícím přebytkům by nebylo dostačující na to, aby pokrylo potřeby odvětví, které by částečně muselo pokrýt svoji potřebu nákupem dodatečných povolenek na trhu. V tomto případě by se na základě strukturálního opatření pro nákup povolenek mohly zvýšit náklady pro odvětví ve fázi 3.

Ve vztahu k možným krátkodobým zvýšením nákladů elektřiny v důsledku systému EU pro obchodování s emisemi (nepřímé náklady) může nárůst ceny uhlíku o 1 euro vést v průměru k nárůstu současné ceny pro odvětví o 0,8 %.[7] V těchto údajích není zohledněno očekávané nižší přenesení nákladů v členských státech, které uplatňují výjimku povolující přechodné přidělování bezplatných povolenek v souvislosti s modernizací postupů výroby elektřiny, ani klesající význam zařízení, která používají fosilní paliva, při stanovování cen energie v důsledku stabilní ceny uhlíku.

4.4. Sociální dopady

Zvýšení ceny uhlíku o 1 euro by mohlo pro domácnosti znamenat v průměru nárůst o 0,5 % oproti současné ceně.[8] Opatření k dekarbonizaci také snižují emise PM2,5, SO2 a NOx. Prostřednictvím stabilnějšího signálu o ceně uhlíku může mít trh s uhlíkem pozitivní dopad na zdraví prostřednictvím zlepšení kvality ovzduší, kterého lze v krátkodobém horizontu dosáhnout prostřednictvím podpory přechodu z uhlí na plyn a ve střednědobém a dlouhodobém horizontu odrazováním financování nových uhelných zařízení. V dražbách bude možné dosahovat vyšších příjmů, které lze použít ke zmírnění negativních sociálních dopadů. Z posouzení dopadů do roku 2030 vyplývá, že pokud jsou příjmy z dražeb opětovně investovány a pokud je stanovení ceny za uhlík rozšířeno na všechna odvětví, mohou opatření pro dekarbonizaci vést do roku 2030 ke zvýšení zaměstnanosti o 0,2 % nebo k vytvoření 430 000 čistých pracovních míst do roku 2030. Čím více je signál o ceně uhlíku ovlivněn, tím vyšší budou zde uvedené dopady.

4.5. Dopady na životní prostředí

Dopad na životní prostředí systému EU pro obchodování s emisemi, pokud jde o emise v odvětvích za určité časové období, je určen pomocí horní hranice. Protože možná opatření, která předpokládají trvalé stažení povolenek (1a, 1b, 3a a 3b) by byla spojena se změnou horní hranice ve fázi 3, mají více pozitivních dopadů v podobě snížení emisí než možnosti rezervy tržní stability.

[1] Přebytek se definuje jako rozdíl mezi celkovým objemem povolenek dostupných na konci daného roku k dodržování předpisů a celkovým objemem povolenek, které se do daného roku k dodržování předpisů o emisích skutečně použily.

[2] Referenční scénář předpokládá úplné provedení stávajících opatření, včetně splnění cíle pro rok 2020 v oblasti obnovitelných energií a snížení emisí skleníkových plynů a provedení směrnice o energetické účinnosti. Základní scénář předpokládá pouze již provedené politiky a nepředpokládá, že všechny cíle, například cíle v oblasti obnovitelných zdrojů energie, budou ve všech státech splněny. V případě základního scénáře se očekává, že přebytek zůstane v roce 2020 ve výši 2 miliard povolenek.

[3] COM(2012) 652.

[4] V souvislosti s trhy s uhlíkem se tím rozumí optimální rovnováha mezi signálem o ceně uhlíku a investicemi do nízkouhlíkových technologií, které jsou nyní potřebné, a těmi, které budou potřebné v budoucnosti.

[5] Více informací je uvedeno v kapitole 4.1 o posouzení dopadů odložení: http://ec.europa.eu/clima/policies/ets/cap/auctioning/docs/swd_2012_xx2_en.pdf

[6] Je možné, že část tohoto přebytku byla již odvětvím prodána, přičemž hodnota těchto povolenek pro odvětví se neztratí, ale získá peněžní podobu. Údaje zahrnují všechna stacionární zařízení evidovaná v protokolu transakcí Evropské unie („EUTL“), která nemají jako kód činnosti „spalování“.

[7] V rozmezí od 0,4 % do 1,7 % na úrovni členského státu. Na základě jednoduchého průměru zvýšení v členských státech EU, nejedná se tedy o vážený průměr.

[8] V rozmezí od 0,2 % do 1,3 % na úrovni členských států. Na základě jednoduchého průměru zvýšení v členských státech EU, nejedná se tedy o vážený průměr.