EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 6.4.2016 COM(2016) 194 final 2016/0106(COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES) pro registraci údajů o vstupu a výstupu a údajů o odepření vstupu, pokud jde o státní příslušníky třetích zemí překračující vnější hranice členských států Evropské unie, kterým se stanoví podmínky přístupu do systému EES pro účely vymáhání práva a



kterým se mění nařízení (ES) č. 767/2008 a nařízení (EU) č. 1077/2011



{SWD(2016) 114 final}

{SWD(2016) 115 final}

{SWD(2016) 116 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU Souvislosti V únoru 2013 Komise předložila balíček legislativních návrhů týkajících se inteligentních hranic, jehož cílem je modernizovat správu vnějších hranic schengenského prostoru. Balíček obsahoval tři návrhy: 1) nařízení, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES) pro zaznamenávání údajů o času a místě vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí, kteří vstupují do schengenského prostoru, 2) nařízení, kterým se zřizuje program registrovaných cestujících (RTP), jenž státním příslušníkům třetích zemí, kteří prošli předběžnou bezpečnostní prověrkou, umožňuje využít jednodušších hraničních kontrol na vnější hranici Unie, 3) nařízení, kterým se mění Schengenský hraniční kodex, aby se zohlednila existence systému EES a programu RTP. Během prvního přezkumu balíčku, který byl dokončen v únoru 2014, vyjádřili spoluzákonodárci obavy ohledně určitých aspektů těchto systémů v technické, finanční a provozní oblasti. Upřednostňované možnosti politiky navržené v roce 2013 (tj. centralizované systémy založené na biometrických údajích) však nebyly zpochybněny. Evropský parlament návrh postoupil Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci. K návrhům nepřijal legislativní usnesení. V zájmu dalšího posouzení technických, organizačních a finančních dopadů navrhovaných možností politiky iniciovala Komise s podporou obou spoluzákonodárců tzv. „ověření koncepce“, které se skládalo ze dvou fází: z technické studie o inteligentních hranicích vypracované pod vedením Komise (dále jen „technická studie“) a zveřejněné v říjnu 2014 a ze zkušební fáze vedené agenturou eu-LISA, týkající se dopadu používání různých biometrických identifikátorů na postupy hraničních kontrol (dále jen „pilotní projekt“), o níž byla zveřejněna zpráva v listopadu 2015. Na základě zjištění technické studie, výsledků pilotního projektu, technických jednání se spoluzákonodárci a zúčastněnými stranami a také veřejné konzultace vypracovala Komise podrobné posouzení dopadů, které je přiloženo k tomuto návrhu. Toto posouzení dopadů vychází z posouzení dopadů, jež bylo přiloženo k návrhům z roku 2013, a zaměřuje se na prvky návrhů z roku 2013, u nichž se navrhují změny, zejména na a) architekturu systému, b) biometrické údaje, jež se mají používat, c) používání jednodušších postupů, d) uchovávání údajů a e) přístup donucovacích orgánů. Na základě těchto rozsáhlých přípravných prací Komise zvážila, jakým způsobem je třeba návrhy z roku 2013 zlepšit a zjednodušit. Komise se rozhodla: –revidovat svůj návrh nařízení z roku 2013, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES), –revidovat svůj návrh nařízení z roku 2013, kterým se mění Schengenský hraniční kodex, aby se začlenily technické změny, které vyplývají z nového návrhu nařízení, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES), –stáhnout svůj návrh nařízení z roku 2013, kterým se zřizuje program registrovaných cestujících (RTP).  Důvody pro zřízení systému vstupu/výstupu Jak je uvedeno v posouzení dopadů, zřízení systému vstupu/výstupu se považuje za nezbytné v zájmu řešení těchto záležitostí: 1. Odstranit prodlevy při hraničních kontrolách a zlepšit kvalitu hraničních kontrol státních příslušníků třetích zemí Objem toku cestujících na vnějších hranicích Evropské unie neustále roste a poroste i v budoucnu. Odhaduje se, že celkový počet legálních překročení hranic v roce 2025 vzroste na 887 milionů, z toho přibližně třetinu mají tvořit státní příslušníci třetích zemí cestující do zemí schengenského prostoru za účelem krátkodobého pobytu. U občanů EU a osob požívajících právo na volný pohyb se provádějí „minimální kontroly“, ale u státních příslušníků třetích zemí se dnes při překračování vnějších hranic schengenského prostoru provádějí „důkladné“, manuální kontroly (jak při vstupu, tak při výstupu). Schengenský hraniční kodex neobsahuje ustanovení týkající se zaznamenávání přeshraničních vstupů cestujících do schengenského prostoru a jejich výstupů z něj. Obecně mají státní příslušníci třetích zemí právo na vstup za účelem krátkodobého pobytu v délce až 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů. V současnosti je jedinou metodou, kterou mají příslušníci pohraniční stráže a imigrační orgány k dispozici pro výpočet délky pobytu státních příslušníků třetích zemí a pro ověření, zda určitá osoba nepřekračuje délku povoleného pobytu, opatření cestovního dokladu otiskem razítka s vyznačením data vstupu a výstupu. Tato razítka se však někdy obtížně interpretují: mohou být nečitelná nebo zfalšovaná. Stejně tak je pro konzuláty při vyřizování žádostí o udělení víza obtížné na základě předchozích razítek v cestovním dokladu prokázat, že předchozí víza byla využita v souladu s právními předpisy. Celý postup je proto považován za náchylný k chybám a ne vždy se uplatňuje systematicky.

Díky zavedení systému EES: –příslušníci pohraniční stráže při hraničních kontrolách na požádání urychleně získají přesné informace, jelikož se nahradí současný pomalý a nespolehlivý systém ručního razítkování cestovních pasů; bude tak možné lépe sledovat povolené pobyty a provádět účinnější hraniční kontroly, –příslušníci pohraniční stráže získají informace o odepření vstupu státním příslušníkům třetích zemí; odepření vstupu bude možné elektronicky zkontrolovat v systému EES, –cestující obdrží přesné informace o maximální délce povoleného pobytu, –bude možné provádět automatizované hraniční kontroly státních příslušníků třetích zemí pod dohledem příslušníků pohraniční stráže za podmínek stanovených v článku 8d revidovaného návrhu na změnu Schengenského hraničního kodexu. 2. Zajistit systematickou a spolehlivou identifikaci osob překračujících povolenou délku pobytu Mezi nelegální přistěhovalce patří osoby, které neoprávněně překročily hranice – obvykle mimo oficiální hraniční přechod –, a osoby překračující povolenou délku pobytu, tj. osoby, které na území EU vstoupily legálně na oficiálním hraničním přechodu, ale pobývaly na něm i poté, co k tomu pozbyly oprávnění. Systém EES se zabývá touto kategorií nelegální migrace. Vzhledem k tomu, že překročení hranic státními příslušníky třetích zemí nejsou v současné době registrována, není možné sestavit seznamy osob překračujících povolenou délku pobytu. Zavedení systému EES: –zajistí poskytování přesných informací o osobách překračujících délku povoleného pobytu, což podpoří kontroly na území členských států a umožní účinnější zadržování nelegálních migrantů, –podpoří zjišťování totožnosti nelegálních migrantů; díky tomu, že biometrické údaje všech osob, které nepodléhají vízové povinnosti, budou uloženy v systému EES a biometrické údaje držitelů víz jsou uloženy ve VIS, budou orgány členských států moci identifikovat všechny nelegální migranty, kteří překročili vnější hranice oprávněně, avšak na území členských států byli přistiženi bez dokladů; tím se zjednoduší proces navracení; –pomocí analýzy provedené systémem umožní uplatňovat fakticky podložený přístup. Například pokud jde o vízovou politiku, poskytne systém EES přesné údaje o tom, zda u osob určité státní příslušnosti nevznikl problém s překračováním povolené délky pobytu, což je důležité při rozhodování o tom, zda pro dotyčnou třetí zemi případně uložit nebo zrušit vízovou povinnost. 3. Posílit vnitřní bezpečnost a boj proti terorismu a závažné trestné činnosti Trestná činnost, jako je obchodování s lidmi, převaděčství nebo pašování nelegálního zboží, zahrnuje značný počet překročení hranic; skutečnost, že překračování hranic těmito státními příslušníky třetích zemí není registrováno, překračování usnadňuje. To, že překračování hranic není registrováno, mohou stejně tak využívat teroristické organizace a radikalizované osoby. Kontroly státních příslušníků třetích zemí na vnějších hranicích zahrnují kontroly totožnosti a vyhledávání v různých databázích známých osob nebo skupin, jež představují ohrožení veřejné bezpečnosti a měly by být zadrženy nebo by jim měl být odepřen vstup na dané území. Pokud však státní příslušník třetí země po vstupu do schengenského prostoru zničí své úřední dokumenty, může být pro donucovací orgány velmi obtížné zjistit totožnost této osoby, je-li podezřelá ze spáchání trestného činu nebo obětí trestného činu. Zavedení systému EES: –podpoří spolehlivou identifikaci teroristů a pachatelů trestné činnosti, jakož i podezřelých osob a obětí, –poskytne záznamy o předešlých cestách státních příslušníků třetích zemí včetně osob podezřelých ze spáchání trestného činu. Bude tak doplňovat informace, jež jsou k dispozici v Schengenském informačním systému. Související vývoj od roku 2013 Při přípravě tohoto revidovaného návrhu vzala Komise rovněž v úvahu související vývoj od roku 2013, který vedl ke změně politického, právního a institucionálního prostředí oproti roku 2013, kdy byly předloženy původní návrhy týkající se inteligentních hranic:

–Byl plně zprovozněn Vízový informační systém. V listopadu 2015 bylo dokončeno jeho spuštění na konzulátech členských států všech příslušných třetích zemí. Ověřování biometrických údajů držitelů víz na základě VIS na vnějších hranicích schengenského prostoru je nyní povinné. Donucovací orgány využívají VIS pro účely zjišťování totožnosti a vyšetřování stále více. –Byly dokončeny nebo urychleny dialogy o vízové liberalizaci se zeměmi západního Balkánu a zeměmi na východní a jihovýchodní hranici EU, díky čemuž se zvýší podíl cestujících do EU osvobozených od vízové povinnosti. Očekává se, že tento trend bude pokračovat i v nadcházejících letech. –Bylo přijato nařízení o Fondu pro vnitřní bezpečnost (ISF – hranice), v jehož rámci byla vyčleněna částka 791 milionů EUR na rozvoj inteligentních hranic, která se použije po přijetí příslušného právního základu. –Evropský program pro migraci označil „správu hranic“ za jeden ze „čtyř pilířů pro lepší zvládání migrace“. Účinnější zabezpečení a správa vnějších hranic EU také znamená, že je třeba lépe využívat příležitostí, které nabízejí systémy IT a technologie. Na zasedání Rady pro spravedlnost a vnitřní věci a zasedání Evropské rady v prosinci 2015 členské státy dále zdůraznily, že je třeba zlepšit kontroly na vnějších hranicích prostřednictvím využití nových technologií. –Rychlý vývoj v oblasti biometrických technologií otevřel nové možnosti pro „mírnější“ a „rychlejší“ zanesení a ověření údajů cestujících, a to nejen otisků prstů, ale také zobrazení obličeje. –Rozsudek Soudního dvora týkající se směrnice o uchovávání údajů poskytl právní jistotu ohledně podmínek a záruk, které je třeba dodržovat při uchovávání a používání údajů v systému EES. –V prosinci 2015 dosáhli spoluzákonodárci politické dohody o reformě pravidel EU pro ochranu údajů, jež zavede moderní rámec pro ochranu údajů v celé EU. Obecné nařízení o ochraně údajů i směrnice o ochraně údajů budou formálně přijaty Evropským parlamentem a Radou v roce 2016. Hlavní prvky revidovaného balíčku opatření pro inteligentní hranice Oblast působnosti nového systému vstupu/výstupu zahrnuje překračování hranic všemi státními příslušníky třetích zemí, kteří vstupují do schengenského prostoru za účelem krátkodobého pobytu (maximálně 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů), a to cestujícími, na něž se vztahuje vízová povinnost, a cestujícími osvobozenými od vízové povinnosti, nebo případně osobami s cestovním vízem (na dobu až jednoho roku). Rodinní příslušníci občana EU, který požívá práva volného pohybu, nebo státního příslušníka třetí země, který požívá práv na volný pohyb rovnocenných s právy občanů Unie, kteří dosud nemají pobytovou kartu, by měli být v systému EES zaregistrováni, ale nepodléhají pravidlu pro krátkodobý pobyt; kontroly u této kategorie osob se provádějí v souladu se směrnicí 2004/38/ES. Ti rodinní příslušníci, kteří mají pobytovou kartu podle směrnice 2004/38/ES, jsou ze systému EES vyloučeni. Systém bude shromažďovat údaje a registrovat záznamy o vstupu a výstupu s cílem usnadnit překračování hranic pro cestující „v dobré víře“ a lépe identifikovat osoby překračující povolenou délku pobytu. Systém EES bude rovněž zaznamenávat případy odepření vstupu státním příslušníkům třetích zemí, jež spadají do oblasti jeho působnosti. Hlavní rozdíly mezi tímto pozměněným návrhem a návrhy z roku 2013 jsou: –Architektura systému: navrhuje se pouze jeden systém – systém vstupu/výstupu. Připojení vnitrostátních pohraničních infrastruktur k ústřednímu systému EES bude provedeno prostřednictvím vnitrostátního jednotného rozhraní, které bude totožné pro všechny členské státy, a umožní využívat stávající vnitrostátní systémy vstupu/výstupu. Údaje z ústředního systému však není povoleno kopírovat do těchto stávajících vnitrostátních systémů EES. –Zajistí se interoperabilita mezi systémy EES a VIS s cílem zvýšit účinnost a rychlost hraničních kontrol. Za tímto účelem bude propojen ústřední systém EES s ústředním systémem VIS a přímý přístup mezi nimi bude omezen na specifické účely. V souladu se zásadou zajištění ochrany soukromí se tak sníží zdvojování při zpracování osobních údajů. –Biometrické identifikátory: zatímco návrhy na zřízení systému EES z roku 2013 byly založeny na otiscích deseti prstů, revidované znění navrhuje od začátku provozu systému EES jako biometrické identifikátory kombinaci otisků čtyř prstů a zobrazení obličeje. Vzhledem k předpokládanému rozsahu systému EES tak bude možné dostatečně přesně ověřit a zjistit totožnost, přičemž množství údajů bude omezeno na přiměřenou úroveň a zároveň se urychlí hraniční kontroly a umožní širší využití samoobslužných systémů na hraničních přechodech. Tyto otisky čtyř prstů se používají při zanášení údajů ke kontrole, zda je státní příslušník třetí země v systému již zaregistrován; zobrazení obličeje umožňuje při následujícím vstupu rychle a spolehlivě (automaticky) ověřit, zda osoba, která je předmětem hraniční kontroly, je skutečně ta, která je v systému EES již zaregistrovaná. –Ochrana osobních údajů: došlo k výraznému snížení množství osobních údajů zaznamenávaných v systému EES: namísto 36 datových položek se jich v systému EES zaznamená 26. Jasně definována a zaručena jsou práva na přístup k osobním údajům, jejich opravu a vymazání. Dohled nad zpracováním údajů bude mít evropský inspektor ochrany údajů a vnitrostátní orgány odpovědné za ochranu osobních údajů. –Doba uchovávání údajů: doba uchovávání uložených údajů činí pět let. Pětiletá doba uchovávání údajů pomůže snížit četnost opakovaného zanášení údajů a bude přínosem pro všechny cestující, přičemž pohraniční stráž bude před udělením povolení ke vstupu cestujícího do schengenského prostoru moci provést nezbytnou analýzu rizik podle Schengenského hraničního kodexu. Systematické vymazávání záznamů v systému EES po 181 dnech, navržené v roce 2013, by odstranilo veškeré informace o nedávné historii vstupů státního příslušníka třetí země do schengenského prostoru a jeho výstupů z něj, které pohraniční stráž potřebuje pro analýzu rizik. Byl by to krok zpět oproti v oblasti získávání informací vzhledem k prostředkům, které pohraniční stráž používá v současnosti: z razítek v cestovním dokladu se často dají zjistit informace, které zahrnují období několika let. Delší doba uchovávání údajů je tudíž nezbytná proto, aby pohraniční stráž mohla před povolením vstupu cestujícího do schengenského prostoru provést nezbytnou analýzu rizik, kterou požaduje Schengenský hraniční kodex. Zpracování žádostí o víza na konzulárních úřadech vyžaduje také analýzu údajů o předešlých cestách žadatele, aby bylo možné posoudit využití předchozích víz a dodržení podmínek pobytu. Zrušení razítkování pasů bude kompenzováno nahlížením do systému EES. Údaje o předešlých cestách uložené v systému by proto pro účely vydávání víz měly pokrývat dostatečně dlouhé období. Delší doba uchovávání údajů pomůže snížit četnost opakovaného zanášení údajů a bude přínosem pro všechny cestující, neboť se sníží průměrný čas potřebný pro překročení hranice i čekací doba na hraničních přechodech. Skutečnost, že se nebudou muset znovu zanášet údaje ostatních cestujících, kteří jsou již registrováni v systému EES, také sníží čekací dobu na hranici pro cestující vstupující do schengenského prostoru jen jednou. Delší doba uchovávání údajů je rovněž podmínkou pro usnadnění překračování hranic pomocí zrychlených postupů a samoobslužných systémů. Toto usnadnění postupů závisí na údajích zaregistrovaných v systému. Krátká doba uchovávání údajů by omezila počet cestujících, kteří mohou využít jednodušších postupů, a byla by tedy v rozporu s uváděným cílem EES, tj. zjednodušit překračování hranic.

Záznamy o vstupu/výstupu státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občanů EU a na které se vztahuje toto nařízení, se uchovávají po dobu nejvýše jednoho roku po posledním výstupu. Jejich individuální soubor by měl být uchováván po dobu pěti let, aby rodinní příslušníci mohli využívat usnadnění postupů pro překračování hranic. U osob překračujících povolenou délku pobytu, jež na konci doby uchovávání údajů nebyly nalezeny, může být před vymazáním údajů v systému EES vytvořen na základě rozhodnutí na vnitrostátní úrovni záznam v Schengenském informačním systému vycházející z údajů v systému EES. –Usnadnění postupů pro překračování hranic: usnadnění postupů spočívá v zavedení samoobslužných systémů a elektronických bran, které umožní státním příslušníkům třetích zemí zahájit postup pohraničního odbavení s tím, že na požádání poskytnou pohraniční stráži další informace. Používání těchto zrychlujících řešení (zavedených návrhem na změnu Schengenského hraničního kodexu) je pro členské státy nepovinné, je možné pro většinu cestujících a nevyžaduje vývoj žádného nového systému. –Kromě toho bude existovat harmonizovaný právní základ (opět zavedený změnami Schengenského hraničního kodexu) pro zřízení vnitrostátních programů registrovaných cestujících, jež je pro členské státy dobrovolné. –Přístup pro účely vymáhání práva: od zahájení provozu systému EES budou mít donucovací orgány členských států a Europol za přísně stanovených podmínek přístup k jeho údajům. Systém EES bude obsahovat spolehlivé údaje o datu vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí spadajících do oblasti působnosti systému EES, které mohou mít zásadní význam pro jednotlivé spisy donucovacích orgánů a k nimž by měl být poskytnut přístup v souladu s účelem tohoto nástroje a za dodržení pravidel pro ochranu údajů. –Přístup k VIS pro účely vymáhání práva již prokázal svou užitečnost. Členské státy nahlásily případy osob, které zemřely násilnou smrtí a jejichž totožnost bylo možné zjistit pouze díky přístupu do VIS. Další hlášené případy souvisejí s obchodováním s lidmi, terorismem nebo obchodem s drogami, u nichž přístup k údajům VIS umožnil vyšetřovatelům učinit výrazný pokrok. –Náklady: v návrzích z roku 2013 byla na vývoj systému EES a programu RTP vyčleněna orientační částka 1,1 miliardy EUR. V revidovaném návrhu byla potřebná částka založená na upřednostňované možnosti, tj. jednotném systému EES zahrnujícím přístup pro účely vymáhání práva, odhadnuta na 480 milionů EUR. Tento revidovaný návrh nařízení, kterým se zřizuje systém EES, představuje základní nástroj právního rámce systému EES. Obsahuje rovněž související změny ve stávajících právních předpisech EU (tj. nařízení (EU) č. 1077/2011, nařízení (ES) č. 767/2008 a Úmluvě k provedení Schengenské dohody). Tento doplňující návrh na změnu Schengenského hraničního kodexu, pokud jde o používání systému EES v rámci postupů správy hranic, je předkládán souběžně s tímto návrhem.  Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 ze dne 9. března 2016, kterým se stanoví kodex Unie o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex). Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1931/2006, kterým se stanoví pravidla pro malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států a mění Schengenská úmluva. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 o Vízovém informačním systému (VIS) a o výměně údajů o krátkodobých vízech mezi členskými státy (nařízení o VIS). Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex). Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1077/2011, kterým se zřizuje Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 515/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost zřizuje nástroj pro finanční podporu v oblasti vnějších hranic a víz a zrušuje rozhodnutí č. 574/2007/ES. 2.KONZULTACE SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ Konzultace se zúčastněnými stranami Konzultace se zúčastněnými stranami je podrobně popsána v doprovodném posouzení dopadu v příloze 2. V průběhu roku 2015 Komise vedla cílené konzultace o přípravě revidovaných návrhů týkajících se inteligentních hranic s evropským inspektorem ochrany údajů na workshopu o této přípravě konaném dne 20. března 2015, dále s občanskou společností na setkání dne 5. května 2015, se zástupci odvětví dopravy a cestovního ruchu a provozovateli infrastruktury na setkání dne 28. května 2015 a s Agenturou pro základní práva na dvou setkáních ve dnech 22. června a 23. července 2015. Komise dále uspořádala dne 9. července 2015 setkání s pracovníky donucovacích orgánů členských států a ve dnech 24. září 2015 a 26. října 2015 dvě technické schůzky s odborníky členských států. V rámci veřejné konzultace, která probíhala od 29. července do 29. října 2015, byly shromážděny názory jednotlivců, organizací, dopravců a veřejných orgánů (výsledky veřejné konzultace jsou podrobně vysvětleny v posouzení dopadů v příloze 2). Výbor LIBE Evropského parlamentu zorganizoval ve dnech 23.–24. února 2015 meziparlamentní setkání výborů s vnitrostátními parlamenty k otázkám inteligentních hranic.

Posouzení dopadů První posouzení dopadů bylo provedeno v roce 2008 při přípravě sdělení Komise k tomuto tématu, druhé posouzení bylo dokončeno v roce 2012 v rámci přípravy návrhů z roku 2013. Třetí posouzení dopadů bylo dokončeno v roce 2016. S přihlédnutím k technické studii, zprávě o pilotním projektu, výsledkům konzultace zúčastněných stran a jednáním v Radě a Evropském parlamentu analyzovalo toto třetí posouzení dopadů hlavní a dílčí možnosti zavedení systému EES a programu RTP. Upřednostňované možnosti, jež jsou výsledkem posouzení dopadů, se přímo odrážejí v hlavních změnách současného návrhu oproti návrhům z roku 2013 (viz oddíl 1, „Hlavní prvky revidovaného balíčku“). Výbor pro kontrolu regulace přezkoumal návrh posouzení dopadů a dne 22. ledna 2016 k němu vydal kladné stanovisko. 3.PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU Shrnutí navrhovaných opatření Musí být definovány účely, funkce a povinnosti související se systémem EES. Dále je třeba Agentuře pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (eu-LISA) udělit mandát k vývoji a provoznímu řízení systému. Jednotlivé články tohoto revidovaného návrhu jsou podrobně vysvětleny v samostatném pracovním dokumentu útvarů Komise. Jak je uvedeno v oddíle 1, v souvislosti s tímto návrhem musí být přijaty změny nařízení (EU) č. 1077/2011, nařízení (ES) č. 767/2008 a Úmluvy k provedení Schengenské dohody. Právní základ Právním základem tohoto revidovaného návrhu je čl. 77 odst. 2 písm. b) a d) Smlouvy o fungování Evropské unie. Ustanovení čl. 77 odst. 2 písm. b) a d) jsou vhodným právním základem pro vymezení dalších opatření týkajících se překračování vnějších hranic členských států a pro vypracování norem a postupů, které mají členské státy při kontrolách osob na těchto hranicích dodržovat. Právním základem pro zřízení systému EES jsou ustanovení čl. 77 odst. 2 písm. b) a d). Dále revidovaný návrh používá jako právní základ pro umožnění přístupu pro účely vymáhání práva ustanovení čl. 87 odst. 2 písm. a) a pro umožnění přístupu Europolu ustanovení čl. 88 odst. 2 písm. a), v obou případech za přísných podmínek. Oba tyto další právní základy pro přístup k údajům systému EES pro účely vymáhání práva a pro přístup Europolu se řídí stejným řádným legislativním postupem, který se uplatňuje podle čl. 77 odst. 2 písm. b) a d). Zásada subsidiarity Podle čl. 77 odst. 2 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie má Unie pravomoc přijímat opatření pro zajištění kontroly osob a účinného dohledu nad překračováním vnějších hranic členských států. Stávající pravidla EU pro překračování vnějších hranic členských států je nutné změnit, aby se zohlednila skutečnost, že v současné době neexistuje spolehlivý způsob sledování cest státních příslušníků třetích zemí s povolením ke krátkodobému pobytu. V současnosti povinné opatřování cestovních dokladů razítkem je totiž složité a pomalé a nestačí k tomu, aby orgány členských států mohly při hraniční kontrole cestujícího nebo při kontrolách na území členských států posoudit povolený pobyt; vnitrostátní systémy mají pro tyto účely v prostoru bez kontroly na vnitřních hranicích velmi omezený význam. Aby se zefektivnilo řízení migrace a podpořily se namátkové kontroly na území členských států za účelem odhalování nelegálně pobývajících osob, měly by být k dispozici informace o tom, kterým osobám byl odepřen vstup na území EU, které osoby se na území EU nacházejí a které osoby dodržují maximální povolenou délku krátkodobého pobytu 90 dnů během 180denního období, a také údaje o státní příslušnosti cestujících, kteří překračují délku povoleného pobytu, a o tom, zda patří mezi osoby osvobozené od vízové povinnosti, nebo se na ně vztahuje vízová povinnost. Pro stanovení harmonizovaných pravidel pro záznamy o odepřeních vstupu, přeshraničních pohybech a pro sledování povolených krátkodobých pobytů v celém schengenském prostoru je třeba mít jednotný režim. Tohoto cíle návrhu tedy nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států. Revize návrhu na zřízení systému EES z roku 2013 je rovněž nezbytná proto, aby byl donucovacím orgánům umožněn přístup k údajům v systému EES pro účely boje proti terorismu a závažné trestné činnosti a aby byla zajištěna vysoká úroveň vnitřní bezpečnosti. Tohoto cíle nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, protože tuto změnu může navrhnout pouze Komise. Zásada proporcionality Podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii nepřekročí činnost Unie rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů Smlouvy. Pro toto opatření EU se musí zvolit forma, která umožní, aby návrh dosáhl daného cíle a mohl být proveden co nejúčinněji. Navrhovaná iniciativa dále rozvíjí schengenské acquis s cílem zajistit, aby se společná pravidla týkající se vnějších hranic uplatňovala stejně ve všech státech, jež zrušily kontroly na vnitřních hranicích. Vytváří nástroj, který Evropskou unii informuje o tom, kolik státních příslušníků třetích zemí vstupuje na území EU a opouští je, což je nezbytné pro udržitelnou tvorbu fakticky podložené politiky v oblasti migrace a víz. Rovněž umožňuje přístup do systému EES donucovacím orgánům, což je způsob, jak rychle, přesně, bezpečně a nákladově efektivně identifikovat státní příslušníky třetích zemí osvobozené od vízové povinnosti, kteří jsou podezřelí z terorismu nebo závažné trestné činnosti (nebo jsou jejich obětí), a umožnit těmto orgánům nahlížet do údajů o předešlých cestách držitelů víz i státních příslušníků třetích zemí osvobozených od vízové povinnosti, kteří jsou podezřelí ze spáchání těchto trestných činů (nebo jsou jejich obětí). Tento návrh, jenž je koncipován na základě zásad zajištění ochrany soukromí, je přiměřený, pokud jde o právo na ochranu osobních údajů, jelikož nevyžaduje shromažďování a uchovávání většího objemu údajů na delší období, než je naprosto nezbytné k tomu, aby systém mohl fungovat a plnit své cíle. Dále budou vymezeny a uplatňovány všechny potřebné záruky a mechanismy umožňující účinnou ochranu základních práv cestujících, zejména ochranu jejich osobního života a osobních údajů. Pro zprovoznění systému nebudou nutné žádné další postupy nebo harmonizace na úrovni EU; předpokládané opatření je tudíž přiměřené, neboť nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení stanovených cílů v rámci opatření na úrovni EU.

Upřednostňovaná možnost je rovněž přiměřená z hlediska nákladů, vzhledem k přínosům systému pro všechny členské státy při budoucím řízení společné vnější hranice a v dalších krocích směrem ke společné migrační politice EU. Návrh je tedy v souladu se zásadou proporcionality. Volba nástroje Navrhované nástroje: nařízení. Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu / těchto důvodů: Tento návrh zavádí centralizovaný systém pro spolupráci členských států, což vyžaduje společnou architekturu a provozní pravidla. Navíc stanoví pro všechny členské státy jednotná pravidla pro hraniční kontroly na vnějších hranicích a pro přístup do systému, mj. pro účely vymáhání práva. Proto lze jako právní nástroj zvolit pouze nařízení. Základní práva Navrhované nařízení má dopad na základní práva, zejména na právo na důstojnost (článek 1 Listiny základních práv EU), zákaz otroctví a nucené práce (článek 5 Listiny), právo na svobodu a bezpečnost (článek 6 Listiny), respektování soukromého a rodinného života (článek 7 Listiny), ochranu osobních údajů (článek 8 Listiny), právo na azyl (článek 18 Listiny) a na ochranu v případě vystěhování, vyhoštění nebo vydání (článek 19 Listiny), právo na nediskriminaci (článek 21 Listiny), práva dítěte (článek 24 Listiny) a právo na účinnou právní ochranu (článek 47 Listiny). Zavedení systému EES má pozitivní vliv na zákaz otroctví a nucené práce, jakož i na právo na svobodu a bezpečnost. Lepší a přesnější zjišťování totožnosti (prostřednictvím biometrických údajů) státních příslušníků třetích zemí překračujících vnější hranice schengenského prostoru přispívá k odhalování případů zneužívání totožnosti, obchodování s lidmi (zejména v případě nezletilých) a přeshraniční trestné činnosti, a tím i ke zvyšování bezpečnosti občanů, kteří pobývají v schengenském prostoru. Pokud jde o právo na ochranu osobních údajů, návrh obsahuje záruky ohledně osobních údajů, zejména přístupu k nim, jenž by měl být přísně omezen pouze na účel tohoto nařízení a na příslušné orgány, které jsou jím určeny. Záruky ohledně osobních údajů zahrnují také právo na přístup k údajům nebo právo na jejich opravu či vymazání. Omezení doby uchovávání údajů uvedené výše v oddíle 1 této důvodové zprávy rovněž přispívá k ochraně osobních údajů jako základnímu právu. Návrh umožňuje přístup do systému EES z důvodů prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů pro účely zjišťování totožnosti státních příslušníků třetích zemí, kteří překračují vnější hranice, a přístupu k údajům o jejich předešlých cestách. Jak stanoví čl. 52 odst. 1 Listiny, každé omezení práva na ochranu osobních údajů musí být přiměřené pro dosažení sledovaného cíle a nepřekračovat meze toho, co je nezbytné k jeho dosažení. Ustanovení čl. 8 odst. 2 Evropské úmluvy o lidských právech rovněž uznává, že zásah státního orgánu do práva na soukromí musí být odůvodněn nezbytností v zájmu národní bezpečnosti, veřejné bezpečnosti nebo předcházení zločinnosti, jak je tomu v současném návrhu. Soudní dvůr rovněž uznal, že boj proti terorismu a závažné trestné činnosti, zejména proti organizované trestné činnosti a terorismu, má zajisté prvořadý význam pro zajištění veřejné bezpečnosti a jeho účinnost může do velké míry záviset na použití moderních vyšetřovacích metod, a tudíž přístup k osobním údajům pro tyto konkrétní účely by mohl být odůvodnitelný, bylo-li by to považováno za nezbytné. Návrh umožňuje přístup do systému EES z důvodů prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů pro účely zjišťování totožnosti státních příslušníků třetích zemí, kteří překračují vnější hranice, a přístupu k údajům o jejich předešlých cestách. Přístup do systému EES za účelem zjišťování totožnosti by měl být možný pouze v případech, bylo-li předchozí vyhledávání ve vnitrostátních databázích bezvýsledné, a v případě vyhledávání podle otisků prstů, bylo-li předchozí vyhledávání provedeno v systému automatizované identifikace otisků prstů v souladu s rozhodnutím 2008/615/SVV. V systému VIS jsou sice uloženy údaje o držitelích víz, ale údaje o osobách osvobozených od vízové povinnosti a o jejich pohybu nejsou k dispozici v žádné jiné databázi EU. Přístup k údajům systému EES pro účely vymáhání práva lze umožnit pouze pro účely prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů, jak definuje rámcové rozhodnutí Rady 2002/475/SVV o boji proti terorismu a rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV o evropském zatýkacím rozkazu, a pouze je-li to nezbytné ve specifických případech. Určené donucovací orgány členských států navíc mohou požádat o přístup k údajům systému EES pouze tehdy, existují-li oprávněné důvody předpokládat, že tento přístup významně přispěje k prevenci, odhalení nebo vyšetřování daného trestného činu. Určený donucovací orgán tyto žádosti ověří a zkontroluje, zda jsou splněny přísné podmínky pro požádání o přístup k údajům systému EES pro účely vymáhání práva. Návrh navíc stanoví přísná bezpečnostní opatření pro zajištění bezpečnosti zpracovávaných osobních údajů a stanoví, že na jejich zpracovávání budou dohlížet nezávislé veřejné orgány pro ochranu údajů a že všechna provedená vyhledávání musí být dokumentována. V návrhu se rovněž uvádí, že zpracovávání jakýchkoli osobních údajů prováděné donucovacími orgány po jejich získání ze systému EES podléhá rámcovému rozhodnutí Rady 2008/977/SVV. Návrh stanoví přísná pravidla pro přístup do systému EES a nezbytné záruky. Stanoví rovněž právo fyzických osob na přístup k údajům, jejich opravu, vymazání a nápravu (zejména právo na soudní přezkum), jakož i dohled na všechny úkony zpracování údajů vykonávaný nezávislými veřejnými orgány. Návrh je proto plně v souladu s Listinou základních práv Evropské unie, zejména pokud jde o právo na ochranu osobních údajů, a je rovněž v souladu s článkem 16 Smlouvy o fungování Evropské unie, který zaručuje právo každého jednotlivce na ochranu osobních údajů, které se jej týkají. 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY V návrhu na zřízení systému EES z roku 2013 se odkazuje na návrh příštího víceletého finančního rámce předložený Komisí, který zahrnoval návrh 4,6 miliardy EUR pro Fond pro vnitřní bezpečnost (ISF) na období 2014–2020. V návrhu na zřízení systému EES z roku 2013 bylo vyčleněno 1,1 miliardy EUR jako orientační částka na vývoj systému EES a programu RTP s předpokladem, že náklady na vývoj bude třeba vynakládat až od roku 2015. Tato částka byla vypočítána na vývoj a provozní řízení dvou samostatných systémů při třech letech vývoje a čtyřech letech provozu. Podle čl. 5 odst. 5 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 515/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterým se jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost zřizuje nástroj pro finanční podporu v oblasti vnějších hranic a víz a zrušuje rozhodnutí č. 574/2007/ES (nařízení o ISF – hranice), by mělo být na vývoj systémů informačních technologií založených na stávajících nebo nových systémech na podporu řízení migračních toků přes vnější hranice Unie vyčleněno 791 milionů EUR. Tato částka počítala se třemi lety vývoje (2017–2019 včetně), s některými přípravnými činnostmi již v roce 2016 a se zahájením provozu v roce 2020. Stávající návrh je vzhledem k technické studii a posouzení dopadů založen na upřednostňované možnosti jednotného systému EES a potřebnou částku odhaduje na 480 milionů EUR, v čemž je zahrnut i přístup pro účely vymáhání práva. Součástí tohoto návrhu je proto návrh na změnu nařízení o ISF – hranice tak, aby odpovídalo nové snížené částce.

Tato finanční podpora by kromě nákladů na centrální prvky po celé období víceletého finančního rámce (288 milionů EUR – na úrovni EU, náklady na vývoj i provoz prostřednictvím nepřímého řízení) pokrývala také náklady na integraci stávajících vnitrostátních pohraničních infrastruktur v členských státech se systémem EES pomocí vnitrostátních jednotných rozhraní (NUI) (120 milionů EUR prostřednictvím přímého řízení). Díky této finanční podpoře vnitrostátních nákladů na integraci by bylo zajištěno, že nedojde k ohrožení či zpoždění projektů z důvodu obtížné hospodářské situace na úrovni členských států. Během vývojové fáze (2017–2019) Komise vynaloží na výdaje týkající se provozu v členských státech celkovou částku 52,7 milionu EUR (prostřednictvím přímého řízení). Po uvedení nového systému do provozu by budoucí provozní náklady v členských státech mohly být hrazeny z jejich programů v rámci Fondu pro vnitřní bezpečnost (sdílené řízení). Na tento účel byla v rámci celkového finančního krytí ve výši 480 milionů EUR vyčleněna částka 20 milionů EUR; zahrnuje provozní podporu po dobu jednoho roku. Použitý nákladový model je vysvětlen v příloze 6 (Nákladový model systému EES) posouzení dopadů. 5.DALŠÍ INFORMACE Účast Tento návrh vychází ze schengenského acquis, jelikož se týká překračování vnějších hranic. Ve vztahu k jednotlivým protokolům a dohodám s přidruženými zeměmi je proto nutno uvážit níže uvedené důsledky: Dánsko: V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání opatření Rady navrhovaných podle hlavy V části třetí Smlouvy o fungování EU. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu. Spojené království a Irsko: V souladu s články 4 a 5 Protokolu o schengenském acquis začleněném do rámce Evropské unie, s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis, se Spojené království a Irsko nepodílí na nařízení (EU) 2016/399 (Schengenský hraniční kodex) ani žádném jiném z právních nástrojů, které jsou obecně známy jako „schengenské acquis“, totiž právních nástrojů pro organizaci a podporu zrušení kontrol na vnitřních hranicích a doprovodných opatření týkajících se kontrol na vnějších hranicích. Toto nařízení rozvíjí ustanovení tohoto acquis; Spojené království a Irsko se tedy nepodílejí na přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. V souladu s rozsudkem Soudního dvora ve věci C-482/08, Spojené království v. Rada, ECLI:EU:C:2010:631, nemá na výše uvedený závěr žádný vliv okolnost, že toto nařízení má jako právní základ ustanovení čl. 87 odst. 2 písm. a) a čl. 88 odst. 2 písm. a) společně s ustanoveními čl. 77 odst. 2b) a d) SFEU, neboť přístup k údajům pro účely vymáhání práva je k vytvoření systému vstupu/výstupu doplňkový. Island a Norsko: Použijí se postupy stanovené v dohodě o přidružení uzavřené Radou a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, neboť tento návrh vychází ze schengenského acquis, jak je definováno v příloze A k této dohodě. Švýcarsko: Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis. Lichtenštejnsko: Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis. Chorvatsko, Kypr, Bulharsko a Rumunsko: Toto nařízení, kterým se zřizuje systém EES, nahrazuje povinnost opatřovat cestovní pasy státních příslušníků třetích zemí razítkem. Pro přistupující členské státy bylo toto ustanovení platné po jejich přistoupení k Evropské unii. 2016/0106 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES) pro registraci údajů o vstupu a výstupu a údajů o odepření vstupu, pokud jde o státní příslušníky třetích zemí překračující vnější hranice členských států Evropské unie, kterým se stanoví podmínky přístupu do systému EES pro účely vymáhání práva a



kterým se mění nařízení (ES) č. 767/2008 a nařízení (EU) č. 1077/2011



EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 77 odst. 2 písm. b) a d), čl. 87 odst. 2 písm. a) a čl. 88 odst. 2 písm. a) této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, s ohledem na stanovisko Výboru regionů, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1)Ve svém sdělení ze dne 13. února 2008 nazvaném „Příprava dalších kroků v oblasti správy hranic v Evropské unii“ Komise nastínila, že v rámci evropské strategie integrované správy hranic je nezbytné vytvořit systém vstupu/výstupu (EES), který bude elektronicky zaznamenávat čas a místo vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí s povolením ke krátkodobému pobytu v schengenském prostoru a vypočítávat délku jejich povoleného pobytu. (2)Evropská rada na svém zasedání ve dnech 19. a 20. června 2008 zdůraznila, že je důležité nadále pracovat na rozvoji evropské strategie integrované správy hranic, včetně lepšího využívání moderních technologií v zájmu zlepšení správy vnějších hranic. (3)Ve svém sdělení ze dne 10. června 2009 nazvaném „Prostor svobody, bezpečnosti a práva ve službách občanům“ se Komise vyslovila pro vytvoření systému elektronického zaznamenávání vstupů na území členských států a výstupů z tohoto území při překračování vnějších hranic v zájmu zajištění účinnějšího řízení přístupu na toto území. (4)Evropská rada ve dnech 23. a 24. června 2011 vyzvala k rychlému vypracování koncepce „inteligentních hranic“. Dne 25. října 2011 Komise zveřejnila sdělení „Inteligentní hranice – možnosti a další postup“. (5)Evropská rada ve svých strategických pokynech přijatých v červnu 2014 zdůraznila, že „schengenský prostor, který obyvatelům umožňuje cestovat bez kontrol na vnitřních hranicích, a zvyšující se počet osob cestujících do EU vyžadují účinnou správu společných vnějších hranic EU, která zajistí silnou ochranu. Unie musí mobilizovat všechny nástroje, které má k dispozici, aby členské státy v tomto úkolu podpořila. Za tímto účelem by: integrovaná správa vnějších hranic měla být nákladově efektivním způsobem modernizována tak, aby zajistila inteligentní správu hranic“, mimo jiné „se systémem vstupu a výstupu“, a měla by být podporována novou agenturou pro rozsáhlé informační systémy (eu-LISA).“ (6)Ve sdělení Komise ze dne 13. května 2015 nazvaném „Evropský program pro migraci“ se uvádí, že „nová etapa by měla přijít s předložením iniciativy „inteligentní hranice“, jejímž cílem je zvýšit efektivní správu hraničních přechodů, usnadnění přechodu hranic pro převážnou většinu cestujících „v dobré víře“ ze třetích zemí, a zároveň zintenzivnit boj proti nelegální migraci vytvořením záznamu veškerého přeshraničního pohybu státních příslušníků třetích zemí, a to při plném dodržování proporcionality“. (7)Je nezbytné konkrétně vymezit cíle systému vstupu/výstupu (dále jen „systém EES“) a jeho technickou architekturu, stanovit pravidla jeho provozu a používání a určit související povinnosti, kategorie údajů vkládaných do systému, účely a kritéria jejich vkládání, orgány oprávněné k přístupu k údajům, jakož i další pravidla týkající se zpracování údajů a ochrany osobních údajů. (8)Systém EES by se měl vztahovat na státní příslušníky třetích zemí s povolením ke krátkodobému pobytu v schengenském prostoru. Dále by se měl vztahovat na státní příslušníky třetích zemí, jimž byl vstup za účelem krátkodobého pobytu odepřen. (9)Cílem systému EES by mělo být zlepšit správu vnějších hranic, předcházet nedovolenému přistěhovalectví a usnadňovat řízení migračních toků. Systém EES by měl zejména – v opodstatněných případech – přispívat k identifikaci všech osob, které nesplňují nebo přestaly splňovat podmínky týkající se délky pobytu na území členských států. (10)V zájmu splnění těchto cílů by měl systém EES zpracovávat alfanumerické údaje a biometrické údaje (otisky prstů a zobrazení obličeje). Využívání biometrických údajů je bez ohledu na jeho dopad na soukromí cestujících opodstatněné ze dvou důvodů. Za prvé, biometrické údaje jsou spolehlivou metodou ke zjištění totožnosti státních příslušníků třetích zemí na území členských států, kteří nevlastní cestovní doklad ani žádný jiný prostředek pro zjištění totožnosti, což je obvyklý modus operandi nelegálních migrantů. Za druhé, biometrické údaje umožňují spolehlivěji porovnávat údaje o vstupu a výstupu legálně cestujících osob. Použití zobrazení obličeje v kombinaci s údaji o otiscích prstů umožňuje snížit počet zaregistrovaných otisků prstů a přitom stejně přesně zjistit totožnost. (11)Je-li to fyzicky možné, do systému EES by se měly zanést otisky čtyř prstů státních příslušníků třetích zemí osvobozených od vízové povinnosti, aby bylo možné provést přesné ověření a zjištění totožnosti (a ujistit se, že údaje státního příslušníka třetí země již nejsou zaneseny pod jinou identitou nebo s jiným cestovním dokladem) a aby byl za všech okolností k dispozici dostatek údajů. Kontrola otisků prstů držitelů víz bude provedena na základě Vízového informačního systému (VIS) zřízeného rozhodnutím Rady 2004/512/ES. Zobrazení obličeje státních příslušníků třetích zemí osvobozených od vízové povinnosti i držitelů víz by mělo být zaregistrováno v systému EES a mělo by sloužit jako hlavní biometrický identifikátor pro ověření totožnosti státních příslušníků třetích zemí, kteří byli již dříve zaregistrováni v systému EES, a to do doby, než je jejich individuální soubor vymazán. Toto ověření by případně mohlo být provedeno za použití otisků prstů. (12)Systém EES by se měl skládat z ústředního systému, který bude pracovat s počítačovou ústřední databází biometrických a alfanumerických údajů, z vnitrostátních jednotných rozhraní v jednotlivých členských státech, ze zabezpečeného komunikačního kanálu mezi ústředním systémem EES a ústředním systémem VIS a z komunikační infrastruktury mezi ústředním systémem a vnitrostátními jednotnými rozhraními. Každý členský stát by měl propojit svou vnitrostátní pohraniční infrastrukturu s vnitrostátním jednotným rozhraním. (13)Měla by být vytvořena interoperabilita také mezi systémy EES a VIS v podobě přímého komunikačního kanálu mezi ústředními systémy, který umožní pohraničním orgánům za použití systému EES nahlížet do VIS za účelem získání údajů týkajících se víz nebo aktualizace individuálního souboru; pohraničním orgánům na vnějších hranicích umožní pomocí otisků prstů ověřovat přímo ve VIS platnost víza i totožnost držitele víza, jakož i ověřovat pomocí otisků prstů ve VIS totožnost státních příslušníků třetích zemí osvobozených od vízové povinnosti. Interoperabilita by rovněž měla umožnit pohraničním orgánům používajícím VIS nahlížet pro účely posuzování žádostí o víza a přijímání rozhodnutí týkajících se těchto žádostí do systému EES přímo z VIS a měla by umožnit vízovým orgánům aktualizaci údajů týkajících se víz v systému EES v případě, že je vízum prohlášeno za neplatné, zrušeno či jeho platnost je prodloužena. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.

(14)Toto nařízení by mělo určit, kterým orgánům členských států lze udělit oprávnění k přístupu do systému EES za účelem vkládání, změn, vymazávání nebo prohlížení údajů pro konkrétní účely systému EES a v rozsahu nezbytném pro plnění jejich úkolů. (15)Veškeré zpracovávání údajů v systému EES by mělo být přiměřené sledovaným cílům a nezbytné pro plnění úkolů příslušných orgánů. Příslušné orgány by měly zajistit, aby při používání systému EES byla respektována lidská důstojnost a integrita osob, od nichž se údaje vyžadují, a aby nedocházelo k diskriminaci osob založené na pohlaví, barvě pleti, etnickém nebo sociálním původu, genetických rysech, jazyku, náboženském vyznání nebo přesvědčení, politických názorech či jakýchkoli jiných názorech, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, narození, zdravotním postižení, věku nebo sexuální orientaci. (16)V boji proti teroristickým trestným činům a jiným závažným trestným činům je zásadní, aby donucovací orgány měly k plnění svých úkolů co nejúplnější a nejaktuálnější informace. Přístup k VIS pro účely vymáhání práva již prokázal svou užitečnost při zjišťování totožnosti osob, které zemřely násilnou smrtí, nebo tím, že pomohl vyšetřovatelům učinit výrazný pokrok v případech souvisejících s obchodováním s lidmi, terorismem nebo obchodem s drogami. Přístup k informacím obsaženým v systému EES je nezbytný pro prevenci, odhalování a vyšetřování teroristických trestných činů, jak se uvádí v rámcovém rozhodnutí Rady 2002/475/SVV, či jiných závažných trestných činů ve smyslu rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV. Údaje získané v systému EES lze použít jako nástroj k ověření totožnosti v případech, kdy státní příslušník třetí země zničil své dokumenty, a pokud donucovací orgány chtějí v rámci vyšetřování trestného činu zjistit totožnost s využitím otisků prstů nebo zobrazení obličeje. Lze jej rovněž použít jako nástroj při vyšetřování trestné činnosti k zajištění důkazů prostřednictvím sledování cestovních tras osoby podezřelé ze spáchání trestného činu nebo oběti trestného činu. Proto by měly být údaje v systému EES na základě podmínek stanovených v tomto nařízení dostupné určeným orgánům členských států a Evropskému policejnímu úřadu (Europol). (17)Klíčovou úlohu s ohledem na spolupráci mezi orgány členských států v oblasti vyšetřování přeshraniční trestné činnosti při podpoře prevence, analýz a vyšetřování trestné činnosti v celé Unii hraje Evropský policejní úřad (Europol). V důsledku toho by měl mít přístup do systému EES i Europol v rámci svých úkolů a v souladu s rozhodnutím Rady 2009/371/SVV. (18)Přístup do systému EES za účelem prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů představuje zásah do základních práv na respektování soukromého života jednotlivců a ochranu osobních údajů osob, jejichž osobní údaje jsou v systému EES zpracovávány. Každý takový zásah musí být v souladu s právem, které musí být formulováno s dostatečnou přesností, aby umožnilo fyzickým osobám přizpůsobit své chování, a musí chránit fyzické osoby proti svévoli a uvádět dostatečně srozumitelným způsobem rozsah pravomocí příslušných orgánů a způsob jejich výkonu. V demokratické společnosti musí být jakýkoli zásah nutný k ochraně oprávněného a přiměřeného zájmu a musí být přiměřený oprávněnému cíli, o který usiluje. (19)Porovnávání údajů na základě latentního otisku prstu, který je daktyloskopickou stopou, jež může být nalezena na místě trestného činu, je v oblasti policejní spolupráce zásadní. V případech, kdy existuje důvodná domněnka, že pachatel nebo oběť mohou být zaregistrováni v systému EES, by měla možnost porovnat latentní otisk prstu s údaji o otiscích prstů, které jsou uloženy v systému EES, poskytnout donucovacím orgánům členských států velmi cenný nástroj při prevenci, odhalování a vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů, například když jsou latentní otisky prstů jediným důkazem na místě trestného činu. (20)Je nezbytné určit příslušné orgány členských států i vnitrostátní ústřední přístupové místo, jehož prostřednictvím jsou podávány žádosti o přístup do systému EES, a vést seznam operativních jednotek v rámci určených orgánů, které jsou oprávněny požádat o takový přístup pro konkrétní účely prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů. (21)Žádosti o přístup k údajům uloženým v ústředním systému by měly podávat operativní jednotky v rámci určených orgánů vnitrostátnímu ústřednímu přístupovému místu a tyto žádosti by měly být odůvodněné. Operativní jednotky v rámci určených orgánů, které jsou oprávněny požadovat přístup k údajům systému EES, by neměly jednat jako orgány provádějící ověření. Ústřední přístupová místa by měla jednat nezávisle na určených orgánech a měla by odpovídat za nezávislé zajištění přísného dodržování podmínek přístupu stanovených v tomto nařízení. Ve výjimečně naléhavých případech, kdy je nezbytný včasný přístup v zájmu reakce na konkrétní a aktuální hrozbu související s teroristickými trestnými činy či jinými závažnými trestnými činy, by ústřední přístupová místa měla zpracovat žádost okamžitě a až následně provést ověření. (22)V zájmu ochrany osobních údajů a vyloučení systematického vyhledávání by měly být údaje v systému EES zpracovávány pouze ve specifických případech a tehdy, je-li to nezbytné pro účely prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů. Určené orgány a Europol by měly žádat o přístup k údajům systému EES pouze tehdy, mají-li dostatečné důvody se domnívat, že takový přístup poskytne informace, které jim významně pomohou při prevenci, odhalování nebo vyšetřování teroristického trestného činu či jiného závažného trestného činu. (23)Přístup do systému EES za účelem zjištění totožnosti neznámých podezřelých osob, pachatelů nebo obětí teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů by měl být navíc povolen pouze tehdy, jestliže vyhledávání ve vnitrostátních databázích otisků prstů členského státu a v systémech automatizované identifikace otisků prstů všech ostatních členských států podle rozhodnutí Rady 2008/615/SVV nevedlo ke zjištění totožnosti subjektu údajů. Přístup do systému EES za účelem nahlížení do záznamů o vstupu/výstupu známé osoby by měl být řádně zdůvodněn. (24)Aby mohly být osobní údaje účinně porovnávány a sdíleny, měly by členské státy důsledně provést a uplatňovat platné mezinárodní dohody a právní předpisy Unie v oblasti výměny osobních údajů, obzvláště pak rozhodnutí 2008/615/SVV. (25)Osobní údaje uložené v systému EES by se měly uchovávat pouze po dobu nezbytně nutnou pro účely systému EES. Údaje týkající se státních příslušníků třetích zemí je vhodné uchovávat pro účely správy hranic po dobu pěti let, aby se údaje státních příslušníků třetích zemí nemusely do systému EES znovu zanášet před uplynutím této lhůty. U státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občana Unie, na něhož se vztahuje směrnice 2004/38/ES, nebo státního příslušníka třetí země, který požívá práva na volný pohyb podle práva Unie, a kteří nemají pobytovou kartu podle směrnice 2004/38/ES, je vhodné ukládat každý spojený záznam o vstupu/výstupu na dobu maximálně jednoho roku po posledním výstupu. (26)Pětiletá doba uchovávání údajů je nezbytná proto, aby pohraniční stráž mohla před povolením vstupu cestujícího do schengenského prostoru provést nezbytnou analýzu rizik, kterou požaduje Schengenský hraniční kodex. Zpracování žádostí o víza na konzulárních úřadech vyžaduje také analýzu údajů o předešlých cestách žadatele, aby bylo možné posoudit využití předchozích víz a dodržování podmínek pobytu. Zrušení razítkování pasů bude kompenzováno nahlížením do systému EES. Údaje o předešlých cestách v systému by proto měly pokrývat období, které je pro účely vydávání víz dostatečné. Pětiletá doba uchovávání údajů sníží počet opakovaného zanášení údajů a bude přínosem pro všechny cestující, neboť se sníží průměrný čas potřebný pro překročení hranice i čekací doba na hraničních přechodech. Skutečnost, že se nebudou muset znovu zanášet údaje ostatních cestujících, kteří jsou již registrováni v systému EES, také sníží čekací dobu na hranici pro cestující vstupující do schengenského prostoru jen jednou. Tato doba uchovávání údajů bude rovněž nezbytná pro usnadnění překračování hranic pomocí zrychlených postupů a samoobslužných systémů. Toto usnadnění postupů závisí na údajích zaregistrovaných v systému. Kratší doba uchovávání údajů by měla negativní dopad na trvání hraničních kontrol. Kratší doba uchovávání údajů by rovněž omezila počet cestujících, kteří mohou usnadnění postupů využít, a byla by tedy v rozporu s uváděným cílem EES, tj. zjednodušit překračování hranic. (27)Pro údaje o osobách, které neopustily území členských států během povolené doby pobytu, je třeba stanovit tutéž pětiletou dobu uchovávání údajů, aby se podpořil proces zjišťování jejich totožnosti a jejich návratu; totéž platí pro údaje o osobách, jimž byl odepřen vstup za účelem krátkodobého pobytu (nebo na základě cestovního víza). Tyto údaje by se měly vymazat po pěti letech, ledaže by důvody pro jejich vymazání nastaly dříve. (28)Měla by být stanovena přesná pravidla pro odpovědnost za vývoj a provoz systému EES a pro odpovědnost členských států za připojení k systému EES. Za řízení vývoje a provozu centralizovaného systému EES by měla v souladu s tímto nařízením odpovídat Agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1077/2011 a příslušná ustanovení nařízení (EU) č. 1077/2011 by měla být odpovídajícím způsobem změněna. (29)Měla by být stanovena pravidla pro odpovědnost členských států za újmu, která vznikne z jakéhokoli porušení tohoto nařízení. (30)Na zpracování osobních údajů při uplatňování tohoto nařízení prováděné členskými státy se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES, s výjimkou případů, kdy toto zpracování provádějí určené orgány členských států nebo jejich orgány provádějící ověření pro účely prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů. (31)Zpracování osobních údajů prováděné orgány členských států pro účely prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů by mělo podléhat normám o ochraně osobních údajů podle vnitrostátního práva, které jsou v souladu s rámcovým rozhodnutím Rady 2008/977/SVV . (32)Osobní údaje získané členskými státy podle tohoto nařízení by neměly být předávány nebo zpřístupňovány žádné třetí zemi, mezinárodní organizaci ani soukromému subjektu usazenému v Unii nebo mimo ni, s výjimkou jednotlivých případů, kdy je to nezbytné pro umožnění zjištění totožnosti státního příslušníka třetí země v souvislosti s jeho navracením, a to za přísných podmínek. (33)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 se vztahuje na činnosti orgánů a institucí Unie při plnění jejich úkolů jako orgánů pověřených provozním řízením systému EES.

(34)Nezávislé orgány dozoru, ustavené v souladu s článkem 28 směrnice 95/46/ES, by měly sledovat zákonnost zpracování osobních údajů členskými státy, zatímco evropský inspektor ochrany údajů, ustavený nařízením (ES) č. 45/2001, by měl sledovat činnost orgánů a institucí Unie související se zpracováním osobních údajů. Evropský inspektor ochrany údajů a orgány dozoru by měly při sledování systému EES vzájemně spolupracovat. (35)Vnitrostátní orgány dozoru, ustavené v souladu s článkem 25 rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV, by měly sledovat zákonnost zpracování osobních údajů členskými státy pro účely vymáhání práva, zatímco vnitrostátní orgány dozoru, ustavené v souladu s článkem 33 rozhodnutí 2009/371/SVV by měly sledovat zákonnost činností zpracování údajů vykonávaných úřadem Europol. (36)V souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 byl konzultován evropský inspektor ochrany údajů, který své stanovisko předložil dne …. (37)Návrh stanoví přísná pravidla pro přístup do systému EES a nezbytné záruky. Stanoví rovněž právo fyzických osob na přístup k údajům, jejich opravu, vymazání a nápravu (zejména právo na soudní přezkum), jakož i dohled na všechny úkony zpracování údajů vykonávaný nezávislými veřejnými orgány. Toto nařízení tudíž dodržuje základní práva a ctí zásady uznané Listinou základních práv Evropské unie, zejména právo na důstojnost (článek 1 Listiny), zákaz otroctví a nucené práce (článek 5 Listiny), právo na svobodu a bezpečnost (článek 6 Listiny), respektování soukromého a rodinného života (článek 7 Listiny), ochranu osobních údajů (článek 8 Listiny), právo na nediskriminaci (článek 21 Listiny), práva dítěte (článek 24 Listiny), práva starších osob (článek 25 Listiny), práva osob se zdravotním postižením (článek 26 Listiny) a právo na účinnou právní ochranu (článek 47 Listiny). (38)Účinné sledování uplatňování tohoto nařízení by mělo být pravidelně hodnoceno. Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce ukládané za porušení tohoto nařízení a zajistit jejich uplatňování. (39)V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011. (40)Zřízení společného systému EES a určení společných povinností, podmínek a postupů pro využívání údajů nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle. (41)V souvislosti se zahájením provozu systému EES by měl být pozměněn čl. 20 odst. 2 Úmluvy k provedení Schengenské dohody, jelikož není slučitelný s čl. 77 odst. 2 písm. a) a c) Smlouvy o fungování Evropské unie, a to kvůli skutečnosti, že společná vízová politika nemůže být založena na existenci či neexistenci dvoustranných dohod o zrušení vízové povinnosti, které uzavřely členské státy, a délka povoleného pobytu státních příslušníků třetích zemí by neměla záviset na počtu a obsahu těchto dvoustranných dohod. Systém EES by navíc nemohl zohlednit a vypočítat délku povoleného pobytu státních příslušníků třetích zemí, kteří nepodléhají vízové povinnosti a na které se vztahují tyto dohody; je tudíž třeba je nezahrnovat. (42)Předpokládané náklady související se systémem EES jsou nižší než rozpočet vyčleněný pro inteligentní hranice v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 515/2014. Po přijetí tohoto nařízení by Komise v souladu s čl. 5 odst. 5 písm. b) nařízení (EU) č. 515/2014 měla částku, která je v současnosti přidělena na vývoj systémů informačních technologií, prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci přerozdělit na podporu řízení migračních toků přes vnější hranice. (43)Toto nařízení, kterým se zřizuje systém EES, nahrazuje povinnost opatřovat cestovní pasy státních příslušníků třetích zemí razítkem, která se vztahuje na všechny přistupující členské státy. Při výpočtu délky povoleného pobytu v schengenském prostoru by neměly být brány v úvahu pobyty v členských státech, které v souladu se svými akty o přistoupení dosud neuplatňují schengenské acquis v plném rozsahu. Tyto členské státy by měly pobyt státních příslušníků třetích zemí registrovat do systému EES, ale automatizovaný kalkulátor systému by jej neměl započítávat do povolené délky pobytu. (44)Tímto nařízením není dotčeno použití směrnice 2004/38/ES. (45)V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců od přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu. (46)Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES; Spojené království se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. (47)Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES; Irsko se tedy nepodílí na jeho přijímání a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. (48)Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES. (49)Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES a s článkem 3 rozhodnutí 2008/149/SVV. (50)Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU a článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/349/EU. (51)Toto nařízení představuje akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003, čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005 a čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2011, PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

KAPITOLA I

Obecná ustanovení Článek 1

Předmět 1. Tímto nařízením se zřizuje „systém vstupu/výstupu“ (dále jen „systém EES“), který slouží k zaznamenávání a uchovávání data, času a místa vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí, kteří překračují vnější hranice členských států, k výpočtu délky jejich pobytu a k vydávání výstražných upozornění určených členským státům v případě překročení povolené délky pobytu, jakož i k zaznamenávání data, času a místa odepření vstupu státním příslušníkům třetích zemí, jimž byl odepřen vstup za účelem krátkodobého pobytu (nebo na základě cestovního víza), a údajů o orgánu členského státu, který vstup odepřel, a důvodech tohoto odepření. 2.Toto nařízení rovněž stanoví v kapitole IV podmínky, za nichž mohou určené donucovací orgány členských států a Evropský policejní úřad (Europol) získat konzultační přístup do systému EES za účelem prevence, odhalování a vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů. Článek 2

Oblast působnosti 1.Toto nařízení se vztahuje na státní příslušníky třetích zemí s povolením ke krátkodobému pobytu (nebo s cestovním vízem) na území členských států, kteří při překračování vnějších hranic členských států podléhají hraničním kontrolám podle nařízení (EU) 2016/399. Při vstupu na území členských států a výstupu z jejich území se vztahuje na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občana Unie, na něhož se vztahuje směrnice 2004/38/ES, nebo státního příslušníka třetí země, který požívá práva na volný pohyb podle práva Unie, a kteří nemají pobytovou kartu podle směrnice 2004/38/ES. 2.Toto nařízení se vztahuje rovněž na státní příslušníky třetích zemí, jimž je v souladu s článkem 14 nařízení (EU) 2016/399 odepřen vstup na území členských za účelem krátkodobého pobytu (nebo na základě cestovního víza). 3.Toto nařízení se nevztahuje na: a)rodinné příslušníky občana Unie, na něhož se vztahuje směrnice 2004/38/ES, kteří jsou držiteli pobytové karty podle uvedené směrnice; b)rodinné příslušníky státních příslušníků třetích zemí požívajících v souladu s právem Unie práva na volný pohyb, kteří mají pobytovou kartu podle směrnice 2004/38/ES; c)držitele povolení k pobytu podle čl. 2 bodu 16 nařízení (EU) 2016/399, na něž se nevztahují písmena a) a b) tohoto odstavce; d)držitele dlouhodobých víz; e)státní příslušníky Andorry, Monaka a San Marina; f)osoby nebo kategorie osob, které jsou osvobozeny od hraničních kontrol nebo využívají usnadnění postupů pro překračování hranic podle čl. 6a odst. 3 písm. d), e) a f) nařízení (EU) 2016/399. Toto nařízení se nevztahuje na rodinné příslušníky uvedené v odst. 3 prvním pododstavci písm. a) a b) ani tehdy, pokud nedoprovázejí či nenásledují občana Unie nebo státního příslušníka třetí země, který požívá práva na volný pohyb. 4.Ustanovení tohoto nařízení týkající se výpočtu délky pobytu a vydávání výstražných upozornění určených členským státům v případě překročení povolené délky pobytu se nevztahují na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občana Unie, na něhož se vztahuje směrnice 2004/38/ES, nebo státního příslušníka třetí země, který požívá práva na volný pohyb podle práva Unie, a kteří nemají pobytovou kartu podle směrnice 2004/38/ES. Článek 3 Definice 1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí: (1)„vnějšími hranicemi“ vnější hranice podle definice v čl. 2 odst. 2 nařízení (EU) 2016/399; (2)„pohraničními orgány“ příslušné orgány pověřené vnitrostátními právními předpisy k provádění kontrol osob na hraničních přechodech na vnějších hranicích v souladu s nařízením (EU) 2016/399;

(3)„imigračními orgány“ příslušné subjekty pověřené vnitrostátními právními předpisy k posuzování pobytu státních příslušníků třetích zemí na území členských států a souvisejícímu rozhodování; (4)„vízovými orgány“ příslušné orgány, včetně ústředních vízových orgánů a orgánů odpovědných za vydávání víz na vnějších hranicích, které jsou v jednotlivých členských státech příslušné pro posuzování žádostí o vízum a rozhodování o nich a pro rozhodování o prohlášení víza za neplatné nebo jeho zrušení anebo prodloužení jeho platnosti; (5)„státním příslušníkem třetí země“ každá osoba, která není občanem Unie ve smyslu článku 20 Smlouvy, s výjimkou osob, které na základě dohod mezi Unií nebo dohod mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a třetími zeměmi na straně druhé požívají práva volného pohybu rovnocenného právu občanů Unie; (6)„cestovním dokladem“ pas nebo jiný rovnocenný doklad, který držitele opravňuje překračovat vnější hranice a do něhož lze vyznačit vízum; (7)„krátkodobým pobytem“ pobyt na území členských států kratší než 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů; (8)„krátkodobým vízem“ oprávnění udělené členským státem pro předpokládaný pobyt na území členských států kratší než 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů; (9)„cestovním vízem“ oprávnění udělené členským státem pro předpokládaný pobyt na území dvou nebo více členských států delší než 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů, pokud žadatel nezamýšlí pobývat na území téhož členského státu po dobu delší než 90 dnů během jakéhokoliv období 180 dnů; (10)„dopravcem“ jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, jejímž povoláním je poskytovat přepravu osob; (11)„příslušným členským státem“ členský stát, který vložil údaje do systému EES; (12)„ověřením“ proces porovnání souboru údajů, jehož účelem je zjistit, zda je deklarovaná totožnost správná (kontrola porovnáním dvou údajů); (13)„zjištěním totožnosti“ proces určení totožnosti osoby pomocí prohledávání databáze podle vícenásobných souborů údajů (kontrola porovnáním více údajů); (14)„alfanumerickými údaji“ údaje vyjádřené písmeny, číslicemi, zvláštními znaky, mezerami a interpunkčními znaménky; (15)„údaji o otiscích prstů“ údaje týkající se otisků ukazováčku, prostředníčku, prsteníčku a malíčku na pravé ruky, a jestliže tyto chybějí, pak na levé ruce, případně latentní otisky prstů; (16)„zobrazením obličeje“ digitální zobrazení obličeje v dostatečném obrazovém rozlišení a kvalitě určené k použití při automatizovaném porovnávání biometrických prvků; (17)„biometrickými údaji“ údaje o otiscích prstů a zobrazení obličeje; (18)„osobou překračující povolenou délku pobytu“ státní příslušník třetí země, který nesplňuje nebo přestal splňovat podmínky týkající se délky krátkodobého pobytu na území členských států; (19)„agenturou eu-LISA“ Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva zřízená nařízením (EU) č. 1077/2011; (20)„agenturou Frontex“ Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie zřízená nařízením (ES) č. 2007/2004; (21)„orgánem dozoru“ orgány dozoru zřízené podle článku 28 směrnice 95/46/ES; (22)„vnitrostátním orgánem dozoru“ pro účely vymáhání práva orgány dohledu ustavené v souladu s článkem 25 rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV;

(23)„vnitrostátním kontrolním orgánem“ orgány dozoru zřízené podle článku 33 rozhodnutí 2009/371/SVV; (24)„údaji systému EES“ všechny údaje uložené v ústředním systému v souladu s články 13, 14, 15, 16, 17 a 18; (25)„vymáháním práva“ prevence, odhalování nebo vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů; (26)„teroristickými trestnými činy“ trestné činy podle vnitrostátního práva, které odpovídají nebo jsou rovnocenné trestným činům podle článků 1 až 4 rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV; (27)„závažnými trestnými činy“ trestné činy, které odpovídají nebo jsou rovnocenné trestným činům podle čl. 2 odst. 2 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, které lze podle vnitrostátního práva potrestat odnětím svobody s horní hranicí sazby v délce nejméně tři roky nebo ochranným opatřením spojeným s omezením svobody ve stejné délce. 2. Pojmy definované v článku 2 směrnice 95/46/ES mají v tomto nařízení stejný význam, pokud zpracování osobních údajů provádějí orgány členských států za účelem uvedeným v článku 5 tohoto nařízení. 3. Pojmy definované v článku 2 rámcového rozhodnutí 2008/977/SVV mají v tomto nařízení stejný význam, pokud zpracování osobních údajů provádějí orgány členských států pro účely vymáhání práva. Článek 4

Uspořádání systému EES Úkoly spojenými s vývojem a provozním řízením systému EES včetně funkce pro zpracovávání biometrických údajů podle čl. 14 odst. 1 písm. f) a článku 15 se pověřuje Agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (dále jen „agentura eu-LISA“) zřízená nařízením (EU) č. 1077/2011. Článek 5 Účel systému EES Systém EES zaznamenává a uchovává údaje o datu, čase a místě vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí, kteří překračují vnější hranice, a odepření jejich vstupu, a poskytuje členským státům přístup k těmto údajům, čímž pomáhá: a)zlepšit účinnost hraničních kontrol díky výpočtu a sledování délky povoleného pobytu státních příslušníků třetích zemí s povolením ke krátkodobému pobytu (nebo s cestovním vízem) při jejich vstupu a výstupu; b)identifikovat všechny osoby, které nesplňují nebo přestaly splňovat podmínky pro vstup na území členských států nebo pobyt na tomto území; c)umožnit identifikaci a odhalování osob překračujících povolenou délku pobytu (rovněž na území členských států) a umožnit vnitrostátním orgánům členských států přijmout vhodná opatření včetně zlepšení možností pro navracení; d)umožnit elektronickou kontrolu odepření vstupu v systému EES; e)snížit zátěž příslušníků pohraniční stráže, pokud jde o kontroly, které lze automatizovat, a umožnit jim lépe se soustředit na posuzování státních příslušníků třetích zemí; f)umožnit konzulátům přístup k informacím o využití předchozích víz v souladu s právními předpisy; g)informovat státní příslušníky třetích zemí o délce jejich povoleného pobytu; h)shromažďovat statistické údaje týkající se vstupů a výstupů, odepření vstupu a překračování povolené délky pobytu, pokud jde o státní příslušníky třetích zemí, s cílem zlepšit posuzování rizika překročení délky povoleného pobytu a podporovat fakticky podloženou tvorbu politik EU v oblasti migrace;

i)potírat podvodné zneužívání totožnosti; j)přispět k prevenci, odhalování a vyšetřování teroristických trestných činů či jiných závažných trestných činů; k)umožnit identifikaci a zadržení teroristů, osob podezřelých z trestné činnosti, jakož i obětí překračujících vnější hranice; l)umožnit vydávání informací o předešlých cestách teroristů, osob podezřelých z trestné činnosti, jakož i obětí v zájmu vyšetřování souvisejících s terorismem nebo závažnou trestnou činností. Článek 6 Technická architektura systému EES 1.Systém EES se skládá: a)z ústředního systému; b)z jednotného vnitrostátního rozhraní (NUI) v členských státech se společnými technickými specifikacemi, které je ve všech členských státech stejné a které umožňuje připojení vnitrostátních pohraničních infrastruktur v členských státech k ústřednímu systému; c)ze zabezpečeného komunikačního kanálu mezi ústředním systémem EES a ústředním systémem VIS; d)z komunikační infrastruktury mezi ústředním systémem a vnitrostátními jednotnými rozhraními. 2. Ústřední systém EES je umístěn ve dvou technických zařízeních agentury eu-LISA. Zajišťuje funkce podle tohoto nařízení v souladu s podmínkami dostupnosti, kvality a rychlosti ve smyslu čl. 34 odst. 3. 3. Aniž je dotčeno rozhodnutí Komise 2008/602/ES, některé hardwarové a softwarové součásti komunikační infrastruktury systému EES se sdílejí s komunikační infrastrukturou VIS v souladu s čl. 1 odst. 2 rozhodnutí 2004/512/ES. Vedle stávající virtuální privátní sítě VIS bude zřízena oddělená virtuální privátní síť vyhrazená pro systém EES, aby bylo zajištěno logické oddělení údajů systémů VIS a EES. Článek 7

Interoperabilita s VIS 1.Agentura eu-LISA zřídí zabezpečený komunikační kanál mezi ústředním systémem EES a ústředním systémem VIS, aby byla zajištěna interoperabilita mezi systémy EES a VIS. Přímé vzájemné konzultace mezi systémy jsou možné pouze v případech, kdy je povoluje toto nařízení i nařízení (ES) č. 767/2008. 2.Požadavek na interoperabilitu umožní pohraničním orgánům používajícím systém EES nahlédnout do VIS ze systému EES s cílem: a) získávat a importovat údaje týkající se víz přímo z VIS s cílem vytvořit nebo aktualizovat individuální soubor držitele víza v systému EES podle článků 13, 14 a 16 tohoto nařízení a článku 18a nařízení (ES) č. 767/2008; b)získávat a importovat údaje týkající se víz přímo z VIS s cílem aktualizovat systém EES v případě, že je vízum prohlášeno za neplatné, zrušeno či jeho platnost je prodloužena, podle článku 17 tohoto nařízení a článků 13, 14 a 18a nařízení (ES) č. 767/2008; c)ověřit pravost a platnost víza a/nebo zjišťovat, zda jsou splněny podmínky pro vstup na území členských států podle článku 6 nařízení (EU) 2016/399, jak je uvedeno v článku 21 tohoto nařízení a v čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 767/2008;

d)ověřit na vnějších hranicích, zda státní příslušník třetí země osvobozený od vízové povinnosti byl již zaregistrován v systému EES v souladu s článkem 21 tohoto nařízení a článkem 19a nařízení (ES) č. 767/2008; e)ověřit totožnost držitele víza na vnějších hranicích – není-li ji možné ověřit v systému EES – prostřednictvím otisků prstů ve VIS v souladu s článkem 21 tohoto nařízení a čl. 18 odst. 6 nařízení (ES) č. 767/2008. 3. Požadavek na interoperabilitu umožní vízovým orgánům používajícím systém VIS nahlédnout do systému EES z VIS s cílem: a)posuzovat žádosti o víza a přijímat rozhodnutí související s těmito žádostmi v souladu s článkem 22 tohoto nařízení a čl. 15 odst. 4 nařízení (ES) č. 767/2008; b)aktualizovat v systému EES údaje týkající se víz v případě, že je vízum prohlášeno za neplatné, zrušeno či jeho platnost je prodloužena, podle článku 17 tohoto nařízení a článků 13 a 14 nařízení (ES) č. 767/2008. Článek 8

Přístup do systému EES pro vkládání, změny, vymazávání a prohlížení údajů 1.Přístup do systému EES pro vkládání, změny, vymazávání a prohlížení údajů uvedených v článcích 13, 14, 15, 16, 17 a 18 je vyhrazen výhradně řádně zmocněným pracovníkům orgánů členských států, které jsou k tomu oprávněny pro účely stanovené v článcích 21 až 32. Tento přístup je omezen na rozsah nezbytný pro výkon úkolů v souladu s uvedeným účelem a musí být přiměřený sledovaným cílům. 2.Každý členský stát určí příslušné vnitrostátní orgány, včetně pohraničních, vízových a imigračních orgánů. Řádně zmocnění pracovníci mají přístup do systému EES za účelem vkládání, změn, vymazávání nebo prohlížení údajů. Každý členský stát neprodleně oznámí seznam těchto orgánů agentuře eu-LISA. V tomto seznamu se u každého orgánu uvede, za jakým účelem je mu umožněn přístup k údajům systému EES. Do tří měsíců ode dne uvedení systému EES do provozu podle článku 60 bude souhrnný seznam těchto orgánů zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie. V případě změn v tomto seznamu zveřejňuje agentura eu-LISA aktualizovaný souhrnný seznam jednou ročně. Článek 9

Obecné zásady 1.Každý příslušný orgán oprávněný k přístupu do systému EES zajistí, aby byl systém EES využíván v nezbytných případech, náležitým způsobem a přiměřeně. 2.Každý příslušný orgán zajistí, aby při využívání systému EES nebyli příslušníci třetích zemí diskriminováni na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženství nebo vyznání, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace a aby byla plně respektována jejich lidská důstojnost a integrita. Zvláštní pozornost se věnuje specifické situaci dětí, starších osob a osob se zdravotním postižením. Zejména v případě uchovávání údajů dětí musí být prvořadým hlediskem zájem dítěte. Článek 10

Automatizovaný kalkulátor a povinnost informovat státní příslušníky třetích zemí o zbývající povolené době pobytu 1.Systém EES zahrnuje automatizovaný mechanismus, který udává maximální povolenou délku pobytu každého státního příslušníka třetí země s povolením ke krátkodobému pobytu (nebo pobytu na základě cestovního víza) v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (EU) 2016/399, registrovaného v tomto systému. Nevztahuje se na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občana Unie, na něhož se vztahuje směrnice 2004/38/ES, nebo státního příslušníka třetí země, který požívá práva na volný pohyb podle práva Unie, a kteří nemají pobytovou kartu podle směrnice 2004/38/ES. 2.Automatizovaný mechanismus: a)při vstupu na hranice informuje příslušné orgány o povolené délce pobytu a o tom, zda byl využit počet povolených vstupů v rámci jednorázového nebo dvourázového víza; b)při výstupu identifikuje státní příslušníky třetích zemí, kteří překročili povolenou délku pobytu. 3. Pohraniční orgány informují státního příslušníka třetí země o maximálním počtu dnů povoleného pobytu, který zohledňuje počet vstupů a délku povoleného pobytu stanovenou ve vízu [nebo cestovním vízu], jak je uvedeno v čl. 8 odst. 9 nařízení (EU) 2016/399. 4.Při výpočtu délky povoleného pobytu v schengenském prostoru se neberou v úvahu pobyty v členských státech, které v souladu se svými akty o přistoupení dosud neuplatňují schengenské acquis v plném rozsahu. Tyto členské státy zaregistrují pobyty státních příslušníků třetích zemí do systému EES. Automatizovaný mechanismus systému EES však pobyty v členských státech, které dosud plně neuplatňují schengenské acquis, nezapočítává do povolené délky pobytu.

Článek 11

Informační mechanismus 1.Systém EES zahrnuje mechanismus, který neprodleně po uplynutí povolené délky pobytu automaticky identifikuje záznamy o vstupu/výstupu, u nichž chybějí výstupní údaje, a záznamy, u kterých byla překročena maximální povolená délka pobytu. 2.Určené příslušné vnitrostátní orgány musí mít k dispozici systémem vytvořený seznam, který obsahuje údaje uvedené v článcích 14 a 15 o všech identifikovaných osobách překračujících povolenou délku pobytu. Článek 12

On-line služba 1. Aby si státní příslušníci třetích zemí mohli kdykoli ověřit zbývající povolenou délku pobytu, budou moci využít zabezpečený internetový přístup k on-line službě provozované ve dvou technických zařízeních agentury eu-LISA, kde zadají údaje požadované podle čl. 14 odst. 1 písm. b) společně s předpokládanými daty vstupu a výstupu. Na základě toho jim on-line služba vygeneruje odpověď ve formátu „OK/není OK“. On-line služba používá samostatnou databázi určenou pouze k nahlížení, aktualizovanou denně pomocí jednosměrného získání minimálně nezbytné podmnožiny údajů systému EES. 2. Dopravci mohou prostřednictvím zabezpečeného internetového přístupu k on-line službě uvedené v odstavci 1 ověřit, zda státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou držiteli jednorázového nebo dvourázového víza, již toto vízum využili. Dopravce musí poskytnout údaje uvedené v čl. 14 odst. 1 písm. d). Na základě toho získají dopravci odpověď on-line služby ve formátu „OK/není OK“. Dopravci mohou zaslané informace a obdržené odpovědi uchovávat. 3. Podrobná pravidla týkající se podmínek fungování on-line služby a pravidla pro ochranu údajů a bezpečnost týkající se on-line služby se přijímají přezkumným postupem podle čl. 61 odst. 2. KAPITOLA II

Vkládání a používání údajů pohraničními orgány Článek 13

Postupy pro vkládání údajů do systému EES 1. Pohraniční orgány ověří totožnost státního příslušníka třetí země a v souladu s článkem 21 také to, zda mu byl v systému EES již dříve vytvořen individuální soubor. Pokud státní příslušník třetí země použije pro předběžné zanesení údajů nebo pro provedení hraniční kontroly samoobslužný systém, může být toto ověření provedeno prostřednictvím tohoto samoobslužného systému. 2.Pokud byl dané osobě již dříve vytvořen individuální soubor, pohraniční orgán v případě potřeby aktualizuje údaje v něm zaznamenané a vloží záznam o vstupu/výstupu pro každý vstup a výstup v souladu s články 14 a 15 nebo případně záznam o odepření vstupu v souladu s článkem 16. Tento záznam se propojí s individuálním souborem dotyčného státního příslušníka třetí země. Případně se do individuálního souboru doplní údaje uvedené v čl. 17 odst. 1 a do záznamu o vstupu/výstupu státního příslušníka třetí země se doplní údaje uvedené v čl. 17 odst. 3 a 4. Do individuálního souboru státního příslušníka třetí země se doplní různé cestovní doklady a totožnosti legálně použité touto osobou. Pokud byl dané osobě zaregistrován nějaký dřívější soubor a státní příslušník třetí země předloží cestovní doklad, který se liší od dříve registrovaného dokladu, údaje stanovené v čl. 14 odst. 1 písm. f) musí být rovněž aktualizovány, lze-li zobrazení obličeje zaznamenané v čipu nového cestovního dokladu získat v elektronické podobě. 3. Pokud je nezbytné vytvořit nebo aktualizovat údaje v individuálním souboru držitele víza, pohraniční orgány mohou získávat a importovat údaje uvedené v čl. 14 odst. 1 písm. d), e) a g) přímo z VIS v souladu s článkem 18a nařízení (ES) č. 767/2008. 4. V případě, kdy státní příslušník třetí země dosud nemá záznam v systému EES, vytvoří pohraniční orgán individuální soubor dané osoby tím, že vloží příslušné údaje uvedené v článcích 14, 15 a 16. 5. Pokud státní příslušník třetí země využije pro předběžné zanesení údajů samoobslužný systém, použije se článek 8c nařízení (EU) 2016/399. V tomto případě může státní příslušník třetí země předběžně zanést údaje do individuálního souboru nebo případně údaje, které je nutné aktualizovat. Tyto údaje potvrdí pohraniční stráž po přijetí rozhodnutí, zda povolí nebo odepře vstup, v souladu s nařízením (EU) 2016/399. Ověření stanovené v odstavci 1 tohoto článku se provádí prostřednictvím samoobslužného systému. Údaje podle čl. 14 odst. 1 písm. d), e) a g) lze získávat a importovat přímo z VIS. 6. Pokud státní příslušník třetí země využije pro provedení hraniční kontroly samoobslužný systém, použije se článek 8d nařízení (EU) 2016/399. V tomto případě se ověření stanovené v odstavci 1 tohoto článku provede prostřednictvím samoobslužného systému. 7. Pokud státní příslušník třetí země využije k překročení vnější hranice elektronickou bránu, použije se článek 8d nařízení (EU) 2016/399. V tomto případě se odpovídající registrace záznamu o vstupu/výstupu a propojení tohoto záznamu s příslušným individuálním souborem provede prostřednictvím elektronické brány. 8. Pokud je nezbytné vytvořit individuální soubor nebo aktualizovat zobrazení obličeje uvedené v čl. 14 odst. 1 písm. f), lze zobrazení obličeje v elektronické podobě získat z elektronického strojově čitelného cestovního dokladu (eMRTD) a vložit je do individuálního souboru pouze tehdy, pokud bylo ověřeno, že zobrazení obličeje zaznamenané na čipu eMRTD odpovídá zobrazení obličeje dotčeného státního příslušníka třetí země pořízenému na místě. Článek 14

Osobní údaje držitelů víz 1.Pohraniční orgán vytvoří individuální soubor státního příslušníka třetí země, který je držitelem víza, tím, že vloží tyto údaje: a)příjmení; křestní jméno (jména); datum narození; státní příslušnost (příslušnosti); pohlaví;

b)druh, číslo a třípísmenný kód země, která vydala cestovní doklad (doklady); c)datum skončení platnosti cestovního dokladu (cestovních dokladů); d)číslo vízového štítku krátkodobého víza, včetně třípísmenného kódu vydávajícího členského státu, druhu víza, data skončení maximální délky pobytu povolené vízem, které je třeba aktualizovat při každém vstupu, a případně datum skončení platnosti víza; e)při prvním vstupu na základě krátkodobého víza počet vstupů a povolenou dobu pobytu, jak jsou uvedeny na vízovém štítku; f) zobrazení obličeje, pokud možno získané v elektronické podobě z elektronického strojově čitelného cestovního dokladu (eMRTD), a pokud to není možné, pořízené na místě; g)číslo vízového štítku cestovního víza, druh víza a případně datum skončení platnosti víza. 2.Při každém vstupu státního příslušníka třetí země, který je držitelem víza, se do záznamu o vstupu/výstupu vloží následující údaje. Tento záznam se propojí s individuálním souborem dotyčného státního příslušníka třetí země pomocí individuálního referenčního čísla vygenerovaného systémem EES při vytváření souboru: a)datum a čas vstupu; b)hraniční přechod a orgán, který udělil povolení ke vstupu. 3.Při každém výstupu se do záznamu o vstupu/výstupu vloží tyto údaje, které se propojí s individuálním souborem daného státního příslušníka třetí země, který je držitelem víza: a)datum a čas výstupu; b)hraniční přechod výstupu. 4.Pokud ihned po uplynutí povolené délky pobytu chybějí údaje o výstupu, systém označí záznam o vstupu/výstupu značkou nebo vlajkou a údaje státního příslušníka třetí země, který je držitelem víza a který překročil povolenou délku pobytu, se vloží do seznamu uvedeného v článku 11. 5. Za účelem vytvoření individuálního souboru státního příslušníka třetí země, který je držitelem víza, může pohraniční orgán získávat a importovat údaje uvedené v odst. 1 písm. d), e) a g) přímo z VIS v souladu s článkem 18a nařízení (ES) č. 767/2008. Článek 15

Osobní údaje státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou osvobozeni od vízové povinnosti 1.Do individuálního souboru státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou osvobozeni od vízové povinnosti, vloží pohraniční orgán údaje stanovené v čl. 14 odst. 1 písm. a), b), c) a f). Dále do individuálního souboru vloží otisky čtyř prstů – ukazováčku, prostředníčku, prsteníčku a malíčku – na pravé ruce, a jestliže tyto chybí, pak na levé ruce, v souladu se specifikacemi pro rozlišení a využití otisků prstů přijatými Komisí postupem podle čl. 61 odst. 2. Na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou osvobozeni od vízové povinnosti, se vztahují ustanovení čl. 14 odst. 2 až čl. 14 odst. 4. 2.Děti mladší 12 let jsou z právních důvodů osvobozeny od povinnosti poskytnout otisky prstů. 3.Osoby, u nichž je odebrání otisků prstů fyzicky nemožné, jsou z věcných důvodů osvobozeny od povinnosti poskytnout otisky prstů. Pokud je však tato nemožnost dočasné povahy, je daná osoba povinna poskytnout otisky prstů při následujícím vstupu. Pohraniční orgány jsou oprávněny požadovat bližší vysvětlení, proč není poskytnutí otisků prstů dočasně možné. Členské státy zajistí, aby v případě potíží se získáním otisků prstů byly k dispozici vhodné postupy respektující důstojnost dotyčné osoby.

4.Pokud je dotyčná osoba osvobozena od povinnosti poskytnout otisky prstů z právních nebo věcných důvodů podle odstavce 2 nebo 3, označí se dotčená položka jako „nepoužije se“. Systém umožní odlišit případy, kdy poskytnutí otisků prstů není vyžadováno z právních důvodů, od případů, kdy nemohou být poskytnuty z věcných důvodů. Článek 16Osobní údaje státních příslušníků třetích zemí, jimž byl odepřen vstup 1.Pokud pohraniční orgán přijal v souladu s článkem 14 a přílohou V nařízení (EU) 2016/399 rozhodnutí o odepření vstupu na území členských států státnímu příslušníku třetí země uvedenému v čl. 2 odst. 2 tohoto nařízení a pokud danému státnímu příslušníku třetí země dosud nebyl zaregistrován soubor v systému EES, pohraniční orgán vytvoří individuální soubor, do něhož vloží údaje požadované podle čl. 14 odst. 1 u státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držiteli víza, a údaje požadované podle čl. 15 odst. 1 u státních příslušníků třetích zemí osvobozených od vízové povinnosti. 2.Za účelem vytvoření individuálního souboru státního příslušníka třetí země, který je držitelem víza, může pohraniční orgán získávat a importovat údaje uvedené v odst. 1 písm. d), e) a g) přímo z VIS v souladu s článkem 18a nařízení (ES) č. 767/2008. 3.U státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou držiteli víza, i státních příslušníků třetích zemí osvobozených od vízové povinnosti se do samostatného záznamu o odepření vstupu vloží následující údaje: a) datum a čas odepření vstupu; b) název hraničního přechodu; c) název orgánu, který vstup odepřel; d) písmeno (písmena) korespondující s důvodem (důvody) odepření vstupu podle části B přílohy V nařízení (EU) 2016/399. 4.Existuje-li již dřívější soubor zaznamenaný v systému EES, údaje uvedené v odstavci 2 se doplní do existujícího souboru. Článek 17 Údaje, které se doplní v případě zrušení, prohlášení za neplatné či prodloužení platnosti povolení k pobytu 1.Pokud bylo přijato rozhodnutí o zrušení povolení k pobytu nebo víza či jeho prohlášení za neplatné nebo o prodloužení délky povoleného pobytu nebo platnosti víza, doplní příslušný orgán, který rozhodnutí přijal, do individuálního souboru tyto údaje: a)informaci o statusu uvádějící, že povolení k pobytu nebo vízum bylo zrušeno nebo prohlášeno za neplatné nebo že platnost povolení k pobytu nebo víza byla prodloužena; b)název orgánu, který povolení k pobytu nebo vízum zrušil nebo prohlásil za neplatné nebo prodloužil délku povoleného pobytu nebo platnost víza; c)místo a datum vydání rozhodnutí o zrušení povolení k pobytu nebo víza nebo jeho prohlášení za neplatné nebo o prodloužení délky povoleného pobytu nebo platnosti víza; d)číslo nového vízového štítku včetně třípísmenného kódu vydávající země; e)dobu prodloužení povolené doby pobytu; f)nové datum konce platnosti povolení k pobytu nebo víza. 2.Pokud bylo přijato rozhodnutí o zrušení víza či jeho prohlášení za neplatné nebo o prodloužení platnosti víza, vízový orgán, který rozhodnutí přijal, neprodleně získá přímo z VIS údaje uvedené v odstavci 1 tohoto článku a importuje je do systému EES v souladu s články 13 a 14 nařízení (ES) č. 767/2008.

3.V záznamu o vstupu/výstupu se uvádí důvod (důvody) zrušení povolení k pobytu, tedy: a)důvody vyhoštění dané osoby; b)jakékoli jiné rozhodnutí přijaté příslušnými orgány členského státu v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy, jež vedlo k vyhoštění nebo odjezdu státního příslušníka třetí země, který nesplňuje nebo přestal splňovat podmínky pro vstup na území členských států nebo pobyt na tomto území. 4.V záznamu o vstupu/výstupu se uvádějí důvody prodloužení délky povoleného pobytu. 5.Pokud osoba opustila území členských států nebo z něj byla vyhoštěna na základě rozhodnutí uvedeného v odstavci 3, příslušný orgán vloží tento údaj v souladu s čl. 13 odst. 2 do záznamu o vstupu/výstupu pro konkrétní daný vstup. Článek 18

Údaje, které se doplní v případě vyvrácení domněnky, že státní příslušník třetí země nesplňuje podmínky délky pobytu stanovené článkem 12 nařízení (EU) 2016/399 Aniž je dotčen článek 20, pokud státní příslušník třetí země pobývající na území členského státu není registrován v systému EES nebo pokud záznam o vstupu/výstupu neobsahuje po datu uplynutí maximální délky povoleného pobytu údaj o datu výstupu, mohou se příslušné orgány domnívat, že daný státní příslušník třetí země nesplňuje nebo přestal splňovat podmínky týkající se délky pobytu na území členských států. V takovém případě se použije článek 12 nařízení (EU) 2016/399, a pokud je tato domněnka vyvrácena důkazem, že daný státní příslušník třetí země dodržel podmínky týkající se krátkodobého pobytu, příslušné orgány vytvoří individuální soubor daného státního příslušníka třetí země v systému EES, je-li to nezbytné, nebo aktualizují poslední záznam o vstupu/výstupu vložením chybějících údajů v souladu s články 14 a 15 nebo vymazáním stávajícího souboru, použije-li se článek 32. Článek 19

Záložní postupy pro případ technického problému při vkládání údajů do systému EES nebo pro případ selhání systému EES Pokud je vkládání údajů do ústředního systému EES technicky nemožné nebo pokud ústřední systém selže, ve vnitrostátním jednotném rozhraní se v souladu s článkem 6 dočasně uloží údaje uvedené v článcích 14, 15, 16, 17 a 18. Není-li to možné, údaje se dočasně uloží lokálně. Pro oba případy platí, že údaje se do ústředního systému EES vloží okamžitě po vyřešení technického problému či selhání systému. Členské státy přijmou vhodná opatření a zapojí potřebnou infrastrukturu, vybavení a zdroje, aby zajistily, že toto dočasné lokální ukládání bude možné provádět kdykoli a pro kterýkoli z jejich hraničních přechodů. Článek 20

Přechodné období a přechodná opatření 1.Po dobu šesti měsíců po zprovoznění systému EES s cílem ověřit při vstupu, zda daný státní příslušník třetí země nepřekročil povolený počet vstupů stanovený jednorázovým nebo dvourázovým vízem, a s cílem ověřit při vstupu a při výstupu, že státní příslušníci třetí země vstupující za účelem krátkodobého pobytu nepřekročili maximální délku povoleného pobytu, budou příslušné pohraniční orgány brát v potaz pobyty na územích členských států v průběhu 180 dnů předcházejících vstupu nebo výstupu, a to tak, že budou kromě údajů o vstupu/výstupu zaznamenaných v systému EES kontrolovat otisk razítka v cestovních dokladech. 2.V případě, že státní příslušník třetí země vstoupil na území členských států a před zprovozněním systému EES toto území dosud neopustil, vytvoří se v souladu s čl. 14 odst. 2 individuální soubor a do záznamu o vstupu/výstupu se v okamžiku výstupu dané osoby vloží datum vstupu uvedené v razítku v cestovním pase. Toto pravidlo není omezeno na dobu šesti měsíců po zprovoznění systému EES uvedenou v odstavci 1. V případě neshody mezi vstupním razítkem a údaji zaznamenanými v systému EES má přednost razítko. Článek 21

Použití údajů k ověřování na vnějších hranicích 1.Pohraničním orgánům je umožněn přístup do systému EES za účelem ověření totožnosti a předchozí registrace státního příslušníka třetí země, aktualizace údajů zaregistrovaných v systému EES, je-li to nezbytné, a