Komise ve strategii pro západní Balkán z února 2018 uvedla, že „ [b]ude-li se vytrvale snažit a spolupracovat, mohla by se kandidátskou zemí na přistoupení stát Bosna a Hercegovina“. Na summitu EU a zemí západního Balkánu, který se konal v květnu 2018 v Sofii, vedoucí představitelé EU znovu potvrdili svou jednoznačnou podporu evropské perspektivě západního Balkánu a partneři ze západního Balkánu se opětovně přihlásili k evropské perspektivě coby jejich jednoznačné strategické volbě. Vedoucí představitelé EU se dohodli na Sofijském prohlášení a Sofijském programu priorit, který nastiňuje nová opatření pro posílenou spolupráci s tímto regionem v klíčových oblastech, jako je bezpečnost, právní stát a migrace.

V prosinci 2006 obnovila Evropská rada závazek EU, že „budoucnost západního Balkánu je v Evropské unii“, a zopakovala, že „pokrok každé země na cestě k Evropské unii závisí na jejím úsilí o splnění kodaňských kritérií a podmínek procesu stabilizace a přidružení. Dobré výsledky země při naplňování svých závazků podle dohody o stabilizaci a přidružení, včetně obchodních ustanovení, jsou základním předpokladem pro to, aby EU zvážila případnou žádost o členství“.

V návaznosti na rozhodnutí Rady mohou občané Bosny a Hercegoviny využívat od listopadu 2010 bezvízové cestování do schengenského prostoru. Toto rozhodnutí se opírá o značný pokrok v oblasti spravedlnosti, svobody a bezpečnosti a splnění 174 zvláštních podmínek stanovených v plánu uvolnění vízového režimu, jako je zavedení biometrických pasů. Komise provádění tohoto rozhodnutí sleduje a podává o něm zprávy. V prosinci 2018 přijala Komise druhou zprávu v rámci mechanismu pro pozastavení vízové povinnosti. Celkově Bosna a Hercegovina i nadále splňuje všechna kritéria pro uvolnění vízového režimu.

V letech 2015 až 2018 zahájila Bosna a Hercegovina ambiciózní „program reforem“ s cílem obnovit hospodářský růst a rozšířit pracovní příležitosti. Ačkoli přetrvávají závažné problémy, uskutečněné reformy přispěly ke zlepšení hospodářských ukazatelů a makroekonomické situace, včetně vyvážených veřejných financí a stabilního hospodářského růstu. Je třeba, aby vlády na všech úrovních v zemi schválily a provedly nový soubor opatření socioekonomických reforem, a to v plném souladu s programem hospodářských reforem a společně dohodnutými politickými pokyny.

V prosinci 2014 se Rada dohodla na novém přístupu k Bosně a Hercegovině a vyzvala vysokou představitelku Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a místopředsedkyni Komise, jakož i komisaře pro evropskou politiku sousedství a jednání o rozšíření, aby se zapojili do spolupráce s politickými představiteli s cílem zajistit jejich trvalý závazek provést reformy směřující k přistoupení k EU. Poté, co se na písemném závazku dohodlo Předsednictvo Bosny a Hercegoviny, podepsali jej vedoucí představitelé čtrnácti parlamentních stran a potvrdilo Parlamentní shromáždění, schválila Rada vstup dohody o stabilizaci a přidružení v platnost, a tak tato dohoda vstoupila v platnost dne 1. června 2015. Bosna a Hercegovina tím otevřela novou kapitolu vztahů s EU a potvrdila svůj závazek usilovat o přistoupení k EU. Dohoda o stabilizaci a přidružení stanoví rámec vzájemných závazků týkajících se široké škály politických, obchodních a hospodářských záležitostí, jakož i právní základ pro formalizovaný politický dialog.

Bosna a Hercegovina se účastní procesu stabilizace a přidružení a její občané využívají od roku 2010 bezvízové cestování do zemí schengenského prostoru. Dohoda o stabilizaci a přidružení je v platnosti od roku 2015. O členství v EU požádala Bosna a Hercegovina v roce 2016.

Podrobná analýza, z níž toto stanovisko vychází, je obsažena v analytické zprávě připojené ke stanovisku k žádosti Bosny a Hercegoviny o členství v Evropské unii. Analytická zpráva obsahuje počáteční odhady dopadu budoucího přistoupení Bosny a Hercegoviny v některých klíčových oblastech politik. Podrobnější posouzení dopadu pro dané oblasti politik předloží Komise v pozdějších fázích předvstupního procesu. Smlouva o přistoupení Bosny a Hercegoviny k EU by navíc předpokládala technické přizpůsobení orgánů EU s ohledem na Smlouvu o Evropské unii.

Komise vyslala do Bosny a Hercegoviny řadu odborníků se zvláštním zaměřením na oblasti, na něž se vztahují politická kritéria. Komise rovněž zohlednila příspěvky získané při konzultacích se zúčastněnými stranami, jako jsou organizace občanské společnosti, mezinárodní organizace a členské státy EU. Tento přístup umožnil Komisi posoudit správní kapacitu institucí Bosny a Hercegoviny a způsob, jakým jsou prováděny právní předpisy. Napomohl také k lepšímu vymezení zbývajících úkolů a priorit pro budoucí činnost. V tomto stanovisku a v připojené analytické zprávě Komise analyzovala současnou situaci a poskytla pokyny pro řešení problémů v krátkodobém i dlouhodobém horizontu.

Pro západní Balkán stanovila Rada dne 31. května 1999 zvláštní podmínky v rámci procesu stabilizace a přidružení. Patří mezi ně spolupráce s Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii a regionální spolupráce. Tyto podmínky jsou začleněny jako základní prvek do dohody o stabilizaci a přidružení.

Dohoda o stabilizaci a přidružení a její prozatímní dohoda uplatňovaná od roku 2008 umožnily postupnou liberalizaci obchodu a vzájemný bezcelní přístup pro většinu zboží. Od roku 2000 využívá Bosna a Hercegovina rovněž „autonomní obchodní opatření“. V roce 2007 se Bosna a Hercegovina připojila ke Středoevropské dohodě o volném obchodu (CEFTA). Jednání o jejím přistoupení ke Světové obchodní organizaci se nacházejí v závěrečné fázi. Hlavním obchodním partnerem Bosny a Hercegoviny je EU, dále pak země CEFTA. Obchodní integrace s EU je vysoká. V roce 2017 představoval dovoz z EU 61 % celkového dovozu země v hodnotě 5,6 miliardy EUR (dovoz z CEFTA činil 12 %). Pokud jde o vývoz země, 71 % směřovalo do EU (15 % do CEFTA). V roce 2017 činil obchodní deficit Bosny a Hercegoviny s EU 1,7 miliardy EUR.

EU směřuje do Bosny a Hercegoviny značné zdroje v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky a společné bezpečnostní a obranné politiky. Od roku 2002 do roku 2011 jmenovala Rada mezinárodního vysokého zástupce zvláštním zástupcem EU v Bosně a Hercegovině. Od roku 2011 má EU v zemi díky spojení úřadu zvláštního zástupce EU v Bosně a Hercegovině a delegace EU v Bosně a Hercegovině silnější přítomnost, což hraje zásadní úlohu při sdělování jejích priorit občanům dané země a při plnění cílů agendy EU v klíčových oblastech. Od prosince 2004 působí v zemi síly pod vedením Evropské unie v Bosně a Hercegovině (EUFOR) vyslané EU v rámci vojenské operace Althea, a to na základě výkonného mandátu k zajištění bezpečného a zabezpečeného prostředí v této zemi.Rámcová dohoda o účasti Bosny a Hercegoviny na operacích EU pro řešení krizí je v platnosti od září 2015.

EU poskytuje Bosně a Hercegovině značnou finanční pomoc, díky níž se v průběhu let zotavila z válečného ničení a znovu se etablovala jako země dohánějící vyspělé ekonomiky. V letech 1996 až 2000 využívala Bosna a Hercegovina finanční pomoc EU v rámci programů Phare a OBNOVA. Na období let 2000 až 2007 stanovilo finanční podporu přizpůsobenou prioritám procesu stabilizace a přidružení nařízení CARDS. Od roku 2007 využívá Bosna a Hercegovina pomoc EU zejména v rámci nástroje předvstupní pomoci (NPP). V období 2007–2018 obdržela Bosna a Hercegovina od EU 1,5 miliardy EUR, z čehož odhadem 433 milionů EUR bylo čerpáno z regionálních programů. Evropská investiční banka poskytla od roku 2000 na podporu projektů v Bosně a Hercegovině úvěry ve výši 2,4 miliardy EUR. Za provádění finanční pomoci EU prostřednictvím přímého řízení a za zajištění koordinace pomoci s členskými státy EU je odpovědná delegace EU v Bosně a Hercegovině. Provádění programů NPP I a NPP II probíhá. Orientační strategický dokument pro Bosnu a Hercegovinu na období 2014–2017 byl v roce 2018 revidován tak, aby zahrnoval několik dalších odvětví, a jeho platnost byla prodloužena do roku 2020. Pro oblast životního prostředí, energetiky, dopravy a rozvoje venkova jsou zavedeny odvětvové strategie, díky nimž mohou tato odvětví čerpat podporu z NPP. Přijetí celostátních strategií, například pokud jde o oblast řízení veřejných financí a zaměstnanost, je i nadále klíčovým požadavkem pro to, aby Bosna a Hercegovina mohla v letech 2018–2020 plně využívat financování z NPP.

Bosna a Hercegovina postupně rozšířila svoji účast na programech EU, která je částečně spolufinancována prostřednictvím fondů NPP. V současné době se Bosna a Hercegovina účastní programů COSME, Kreativní Evropa, Clo 2020, Evropa pro občany, Erasmus+, Fiscalis 2020, Horizont 2020 a třetího programu činnosti Unie v oblasti zdraví. Rovněž se účastní programu INTERREG.

B.Kritéria členství

1. Politická kritéria

Základem pro toto posouzení jsou kodaňská kritéria týkající se institucionální stability, která zaručuje demokracii, právní stát, lidská práva a respektování a ochranu menšin, jakož i podmínky procesu stabilizace a přidružení.

Válka, která v letech 1992 až 1995 zpustošila zemi, způsobila značné majetkové škody a lidské utrpení, z nichž se Bosna a Hercegovina musela zotavit. Od té doby znovu vybudovala své instituce a hospodářskou infrastrukturu a připravila se na cestu k přistoupení k EU. Bosna a Hercegovina je odhodlána dosáhnout svého cíle, kterým je členství v Evropské unii, jak opětovně potvrdila řada rozhodnutí Předsednictva, a své legislativní snahy stále více zaměřuje na přijetí reforem s ohledem na přistoupení k EU.

Jak stanoví její ústava, která je nedílnou součástí (příloha IV) daytonské/pařížské Všeobecné rámcové dohody o míru (GFAP) z roku 1995, je Bosna a Hercegovina parlamentní demokracií, v níž výkonné pravomoci přísluší Předsednictvu a Radě ministrů a legislativní pravomoci Parlamentnímu shromáždění. V ústavě jsou zakotveny základní zásady demokratického státu, včetně právního státu, svobodných voleb a ochrany lidských práv.

Ústava stanoví vnitřní strukturu země jako státu sestávajícího ze dvou entit, a sice Federace Bosny a Hercegoviny (ta samotná se skládá z 10 kantonů) a Republiky srbské, jakož i distriktu Brčko. V preambuli ústavy se uvádí, že „Bosňáci, Chorvati a Srbové jakožto konstitutivní národy (spolu s dalšími) a občané Bosny a Hercegoviny“ rozhodují o Ústavě Bosny a Hercegoviny. Země čelí řadě strukturálních problémů, které vyplývají z jejího složitého institucionálního uspořádání spolu s uplatňováním postupů založených na etnické příslušnosti, což má nepříznivý dopad na její fungování.

Ústava uvádí výčet pravomocí na úrovni státu, a veškeré další pravomoci přiděluje entitám. Pravomoci na úrovni státu zahrnují rovněž pravomoci, které byly státu postupně přiděleny nebo jím převzaty na základě dohod o přenesení pravomocí, implicitních pravomocí a příloh mírových dohod, jak je stanoveno v ústavě a potvrzeno Ústavním soudem. Časté kompetenční spory mezi státem a entitami mají dopad na účinný výkon jejich pravomocí, a tudíž na harmonizaci právních předpisů s acquis a jeho provádění v celé řadě kapitol. Aby se zabránilo těmto systematickým sporům a zajistilo se účinné provádění acquis, musí Bosna a Hercegovina zaručit právní jistotu ohledně rozdělení pravomocí mezi jednotlivými úrovněmi veřejné správy. Neexistuje žádný postup, který by na úrovni státu umožňoval předcházet porušením právních předpisů EU ze strany jiných úrovní veřejné správy, za něž by nesla odpovědnost Bosna a Hercegovina jako celek, a tato porušení napravovat.

Ústava obsahuje ustanovení založená na etnické příslušnosti a pobytu, která nejsou v souladu s Evropskou úmluvou o lidských právech. Jedná se o jmenování hlavy státu a výkonných a zákonodárných orgánů, jejich složení a rozhodovací postupy, jelikož určitá volební práva jsou vyhrazena občanům, kteří náležejí ke „konstitutivním národům“, tedy Bosňákům, Chorvatům a Srbům. Musí se proto postupně uskutečnit zásadní reformy, které zajistí, že všichni občané budou moci účinně vykonávat svá politická práva, jak je uvedeno v judikatuře Evropského soudu pro lidská práva ve věci Sejdić a Finci.

Složení několika správních orgánů a jejich rozhodovací proces jsou založeny na etnických kritériích, což může mít dopad na provádění acquis EU. Rovněž právo veta na základě etnické příslušnosti by mohlo ovlivnit činnost Parlamentu a zákonodárných shromáždění entit.

Ústavní soud je orgánem vykládajícím ústavu a poslední instancí pro řešení kompetenčních sporů mezi různými úrovněmi veřejné správy. Tři z devíti soudců jsou soudci mezinárodní. Vícero rozhodnutí tohoto soudu nebylo dosud vykonáno. Je třeba posílit profesionalitu a nezávislost soudců Ústavního soudu, počínaje tím, že se zlepší kritéria způsobilosti a postupy jmenování. Je nutné zabývat se otázkou mezinárodních soudců Ústavního soudu. Ústavní soud musí být schopen postupovat při řešení kompetenčních sporů aktivně a nezávisle. Jeho legitimitu musí uznat všechny orgány, čímž se zajistí trvalé dodržování jeho rozhodnutí.

Na základě přílohy X Daytonské mírové dohody byl zřízen úřad mezinárodního vysokého zástupce (OHR) jako poslední instance pro výklad civilních aspektů provádění mírové dohody. Úřadu OHR byly od jeho vzniku uděleny rozsáhlé pravomoci k vydávání právních předpisů a odvolávání úředních osob (tzv. „bonnské pravomoci“), které byly naposledy využity v roce 2011. Takto rozsáhlý mezinárodní dohled je obecně neslučitelný se svrchovaností Bosny a Hercegoviny, a tudíž se členstvím v EU. Proces směřující k ukončení činnosti úřadu OHR probíhá od roku 2008. Jeho výsledek závisí na řadě podmínek.

Parlament a ostatní zákonodárná shromáždění přijímají právní předpisy a vykonávají demokratickou kontrolu a dohled nad výkonnou mocí. Právo být volen do Sněmovny národů je omezeno na základě etnické příslušnosti a pobytu, což je v rozporu s evropskými normami. Právo veta opírající se o „zásadní národní zájem“ a hlasování založené na etnické příslušnosti mají rovněž dopad na účinné fungování parlamentů a mohou způsobovat průtahy při přijímání právních předpisů. Úřad pro demokratické instituce a lidská práva (ODIHR) Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) a Evropská komise pro demokracii prostřednictvím práva (Benátská komise) Rady Evropy předložily doporučení, jak zlepšit volební systém a zajistit, aby volby probíhaly v souladu s evropskými normami, včetně transparentnosti financování politických stran. Co se týče místních voleb, v důsledku chybějícího právního rámce není obyvatelům Mostaru od roku 2008 umožněno volit obecní zastupitelstvo.

Zákonodárná shromáždění na úrovni státu a entit mají tendenci používat k přijímání právních předpisů týkajících se acquis naléhavé postupy, což negativně ovlivňuje kvalitu harmonizace práva. Často nejsou zajištěna komplexní posouzení dopadů navrhovaných právních předpisů a je třeba posílit legislativní dohled nad zástupci výkonné moci, včetně monitorování provádění právních předpisů. Rovněž je nutné značně posílit nedostatečnou spolupráci mezi zákonodárnými shromážděními a jejich schopnost posuzovat právní předpisy s ohledem na acquis EU, popřípadě sdružováním zdrojů v celé zemi.

Bosna a Hercegovina má komplexní systém výkonné moci, který obecně funguje. Složitost jejích institucí vede k významným problémům s koordinací a harmonizací politických postojů země, zejména pokud jde o sbližování právních předpisů s acquis EU, jakož i provádění právních předpisů, které z acquis EU vycházejí. Vzhledem k tomu, že pravomoci k provádění acquis EU má v celé zemi čtrnáct orgánů výkonné moci, je k tomu, aby mohla Bosna a Hercegovina dostát závazkům vyplývajícím z členství v EU, zapotřebí buď značné úsilí a zásadní posílení kapacit země na všech úrovních, nebo do jisté míry sdílení zdrojů a kapacit. Jedná se především o kantonální úroveň, kde jsou kapacity nezbytné k plnění závazků vyplývajících z členství v EU nedostatečné. Jednotlivé vlády podnikly určité kroky k zajištění koordinace záležitostí týkajících se integrace do EU, mimo jiné vytvořením mechanismu pro koordinaci záležitostí EU, který ještě není plně funkční. Kapacita jednotlivých vlád pro plánování a koordinaci politik na všech úrovních veřejné správy je stále nedostatečná.

Je třeba vyvinout značné úsilí k zajištění souladu právních předpisů se zásadami reformy veřejné správy, jakož i jejich účinného provádění. Orgány na všech úrovních musí zajistit politickou podporu koordinační struktuře pro reformu veřejné správy a na prosazování této reformy přidělit odpovídající finanční zdroje. Aby byla zajištěna profesionální veřejná služba, měly by být právní předpisy uvedeny do souladu se zásadami zásluh, pokud jde o přijímání, povyšování a propouštění zaměstnanců; uplatňování těchto předpisů v praxi by mělo být oproštěno od politického vměšování. Regulační rámec a metodika rozvoje centrálních a odvětvových politik, monitorování a sestavování rozpočtu na všech úrovních nejsou harmonizovány; harmonizace je však nutná k zajištění účinného celostátního přístupu k tvorbě politik. Nejsou harmonizovány právní předpisy a postupy a systémy elektronických podpisů v rámci celé země dosud nejsou interoperabilní; harmonizace a interoperabilita jsou však nutné pro účinné poskytování služeb.

V průběhu času proběhly důležité reformy v oblasti soudnictví, zejména byl zřízen Soud Bosny a Hercegoviny a jediný samosprávný orgán soudní moci, a sice Vysoká rada pro soudnictví a státní zastupitelství. Soudnictví je rozděleno do čtyř systémů, z nichž každý má svou vlastní soudní pravomoc a vnitřní institucionální struktury. Ústavní a právní rámec je neúplný a dostatečně nezaručuje nezávislost, samostatnost, odpovědnost a účinnost soudní moci. S cílem posílit záruky nezávislosti soudnictví a svrchovanosti státních zástupců, a to i ve vztahu ke všem formám politizace a tlaků, by měl být Vysoké radě pro soudnictví a státní zastupitelství a celostátnímu soudnímu systému přiznán výslovný ústavněprávní status.