ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU o provádění makrofinanční pomoci třetím zemím v roce 2010 /* KOM/2011/0408 v konečném znění */





OBSAH 1. Úvod 3 2. Souvislosti 4 2.1. Řešení přetrvávajících důsledků celosvětové recese 4 2.2. Stanovení nových pravidel pro operace makrofinanční pomoci 4 2.2.1. Rámcové nařízení o makrofinanční pomoci 4 2.2.2. Kritéria pro využívání půjček a grantů v operacích makrofinanční pomoci 5 3. Operace makrofinanční pomoci v roce 2010 5 3.1. Přehled 5 3.2. Jednotlivé operace v přijímajících zemích v roce 2010 6 3.2.1. Země západního Balkánu 6 3.2.1.1. Bosna a Hercegovina 6 3.2.1.2. Kosovo[1] 7 3.2.1.3. Srbsko 7 3.2.2. Východní sousední země 8 3.2.2.1. Arménie 8 3.2.2.2. Gruzie 8 3.2.2.3. Moldavská republika 9 3.2.2.4. Ukrajina 9 3.2.3. Středomořské sousední země 10 3.2.3.1. Libanon 10 4. Zajištění řádného využívání finančních prostředků makrofinanční pomoci: operační hodnocení, studie o veřejných výdajích a finanční odpovědnosti a hodnocení ex post 10 4.1. Operační hodnocení 10 4.2. Hodnocení veřejných výdajů a finanční odpovědnosti 11 4.3. Hodnocení ex post 11 5. Žádosti o pomoc a budoucí návrhy Komise 12 ÚVOD Tato zpráva je obecným přehledem uplatňování nástroje makrofinanční pomoci EU třetím zemím v roce 2010. Popisuje celkové souvislosti schvalování a provádění operací makrofinanční pomoci, včetně informací o nejnovějších operacích uskutečněných v zemích sousedících s EU, a předkládá obecné statistiky o různých operacích makrofinanční pomoci provedených v posledních deseti letech. Pokud jde o činnost nástroje makrofinanční pomoci od začátku tohoto desetiletí, rok 2010 byl jedním z nejaktivnějších roků, což odráží dopad celosvětové hospodářské krize a pomalé překonávání krize v sousedních zemích EU. Byl také prvním rokem fungování makrofinanční pomoci v novém právním prostředí, jež bylo vytvořeno vstupem Lisabonské smlouvy v platnost. Zpráva rovněž stručně pojednává o hlavních cílech návrhu rámcového nařízení o makrofinanční pomoci, který se v současnosti připravuje a Parlamentu a Radě má být předložen v tomto roce. Zpráva dále objasňuje metodiku, kterou Komise používá při rozhodování mezi využitím půjček a grantů v jednotlivých operacích makrofinanční pomoci, jež navrhuje. Zpráva obsahuje také kapitolu o operačních hodnoceních, studiích o veřejných výdajích a finanční odpovědnosti a hodnoceních ex post provedených v zemích, které jsou příjemci makrofinanční pomoci. Od roku 2004 Komise v reakci na doporučení Účetního dvora ve všech přijímajících zemích provádí operační hodnocení oběhu finančních prostředků a postupů souvisejících s makrofinanční pomocí. Finanční nařízení rovněž Komisi ukládá povinnost provádět externí hodnocení ex post jejích programů. V roce 2010 Komise v dotčených zemích provedla za podpory konzultantů tři následná operační hodnocení a jednu studii o veřejných výdajích a finanční odpovědnosti. Vzhledem k tomu, že v roce 2009 nebyly dokončeny žádné operace makrofinanční pomoci, v roce 2010 nebyla zahájena žádná hodnocení ex post . Na závěr zpráva poskytuje informace o nových žádostech o makrofinanční pomoc a o možných připravovaných návrzích Komise souvisejících s makrofinanční pomocí. Tato zpráva je vypracována v souladu s rozhodnutími Rady a společnými rozhodnutími Rady a Parlamentu, která se týkají operací makrofinanční pomoci. Navazuje na zprávy předložené v minulých letech. Doprovází ji dva pracovní dokumenty útvarů Komise, jeden (SEK(2011) 873 v konečném znění) poskytuje podrobnější informace o makroekonomických souvislostech a provádění jednotlivých operací makrofinanční pomoci a prezentuje jejich analýzu a druhý (SEK(2011) 874 v konečném znění) podrobněji vysvětluje metodiku, kterou Komise používá při rozhodování mezi využitím půjček a grantů v operacích makrofinanční pomoci. SOUVISLOSTI Řešení přetrvávajících důsledků celosvětové recese Celosvětová hospodářská a finanční krize z let 2008–2009, která hluboce zasáhla rozvíjející se ekonomiky sousedních zemí Evropské unie, vedla k prudkému navýšení mezinárodní podpory dárců pro danou oblast, zejména pak ze strany Mezinárodního měnového fondu (MMF). Vedla rovněž k nárůstu v počtu žádostí o finanční podporu ze strany EU, včetně žádostí o podporu ve formě makrofinanční pomoci. Na základě mnoha z těchto žádostí byly vytvořeny skutečné programy podpory zaměřené na to, aby zemím pomohly vypořádat se s negativními důsledky celosvětové krize. O čtyřech takových programech ve prospěch Bosny a Hercegoviny, Srbska, Arménie a Gruzie rozhodla Rada ministrů EU na konci roku 2009. V roce 2010 rozhodli zákonodárci EU – tentokrát tak učinily společně Rada a Parlament – o dalších dvou programech ve prospěch Ukrajiny a Moldavska, a to v reakci na žádosti předložené v roce 2009. V roce 2010 začala celosvětová hospodářská a finanční krize ustupovat. Vyspělé ekonomiky, včetně zemí Evropské unie, opět začaly vykazovat růst, což se projevilo vyšší poptávkou po vývozech ze zemí jejich obchodních partnerů, včetně sousedních zemí EU. Růst v zemích západního Balkánu a východních sousedních zemích se obnovil, v některých případech dosáhl dokonce impozantních hodnot. Přestože začalo docházet k oživení, dopady celosvětové krize a následných otřesů na ekonomiky daného regionu, včetně slabých vnějších finančních pozic, se nevytratily. Oblast působnosti, pokud jde o podporu dárců určenou mnoha zemím východní Evropy a západního Balkánu, tedy zůstává nezměněná. V roce 2009 a 2010 středomořské sousední země EU ukázaly větší odolnost vůči krizi než západobalkánští a východní partneři v rámci evropské politiky sousedství (EPS). Politické nepokoje probíhající v jižním Středomoří by to v roce 2011 mohly změnit. Stanovení nových pravidel pro operace makrofinanční pomoci Rámcové nařízení o makrofinanční pomoci Již v roce 2003 Evropský parlament označil zdlouhavý rozhodovací proces – rozhodnutí o jednotlivých operacích makrofinanční pomoci přijímala pro jednotlivé případy Rada po konzultaci Parlamentu – za jeden z hlavních nedostatků makrofinanční pomoci. Parlament rovněž zdůraznil, že je zapotřebí mít pro nástroj makrofinanční pomoci jako celek k dispozici transparentní právní základ. Od vstupu Lisabonské smlouvy v platnost přijímají rozhodnutí o jednotlivých operacích makrofinanční pomoci Parlament a Rada v rámci řádného legislativního postupu (spolurozhodování). To může proces rozhodování ještě více prodloužit. Lisabonská smlouva proto k nutnosti zefektivnit postup přijímání rozhodnutí o makrofinanční pomoci připojila prvek naléhavosti. Jak kromě toho vyšlo najevo v souvislosti s celosvětovou finanční krizí, účinné řešení makroekonomických a finančních mimořádných situací vyžaduje nástroj reakce na krizi, který lze použít rychle a účinně. V reakci na tento vývoj byla do pracovního programu Komise začleněna příprava legislativního návrhu rámcového nařízení o makrofinanční pomoci. Tento návrh má být zakrátko předložen Parlamentu a Radě. Podle navrhovaného budoucího rámcového nařízení by byl rozhodovací postup týkající se makrofinanční pomoci podobný postupu používanému u jiných nástrojů vnějšího financování, kdy má Komise pravomoc přijímat rozhodnutí o udělení makrofinanční pomoci způsobilým třetím zemím pod dohledem výboru zástupců členských států. Tento přístup by měl zefektivnit rozhodování o jednotlivých operacích makrofinanční pomoci tak, aby daný nástroj mohl lépe pomáhat přijímajícím zemím ve včasném přijímání programů, jež obsahují vhodnou kombinaci nápravných opatření a vnější finanční podpory. Připravované nařízení v rámci formálního právního nástroje rovněž upevňuje pravidla, jimiž se řídí operace makrofinanční pomoci a která byla doposud vymezena v závěrech Rady (tzv. genvalská kritéria). Chystaný návrh Komise tato kritéria v podstatě potvrzuje, ale některé z nich aktualizuje a objasňuje. Kritéria pro využívání půjček a grantů v operacích makrofinanční pomoci Dalším hlediskem metodické práce Komise, pokud jde o nástroj makrofinanční pomoci v roce 2010, byla revize široce vymezených kritérií pro volbu vhodné formy podpory, tj. střednědobých až dlouhodobých půjček, grantů nebo kombinace obou forem, v jednotlivých operacích makrofinanční pomoci. Na základě praxe vyvinuté v průběhu let Komise zdokonalila a vyjasnila svůj metodický přístup. Tento přístup vychází z předpokladu, že makrofinanční pomoc by standardně měla mít formu půjček, a stanoví pokyny, podle nichž mohou být země zváženy jako kandidáti na získání grantů makrofinanční pomoci. Spočívá na objektivních ukazatelích týkajících se úrovně rozvoje a udržitelnosti dluhu přijímajících zemí a je v souladu praxí, již uplatňují mezinárodní finanční instituce. OPERACE MAKROFINANčNÍ POMOCI V ROCE 2010 Přehled V roce 2010 Komise dokončila provádění tří programů makrofinanční pomoci: dvou programů, o nichž bylo rozhodnuto v roce 2006 a 2007 a vztahovaly se na Kosovo (2006) a Libanon (2007), a jednoho ze čtyř programů schválených Radou dne 30. listopadu 2009, který se vztahoval na Gruzii. Operace v Kosovu a Libanonu byly provedeny pouze zčásti: druhé splátky v rámci této pomoci nebyly vyplaceny. Operace makrofinanční pomoci pro Gruzii byla provedena v plném rozsahu a Komise připravila navazující program. V rámci dalších tří operací, o nichž bylo rozhodnuto v listopadu 2009, a to ve prospěch Bosny a Hercegoviny, Srbska a Arménie, nedošlo v roce 2010 a na počátku roku 2011 k žádnému vyplacení prostředků, což odráželo zpoždění ve schvalování hospodářských podmínek programů a v dokončení nezbytných správních a právních postupů v přijímajících zemích. V roce 2010 spoluzákonodárci přijali také dvě první legislativní rozhodnutí o makrofinanční pomoci v rámci Lisabonské smlouvy: program pro Ukrajinu (500 milionů EUR ve formě půjček) a program pro Moldavskou republiku (90 milionů EUR ve formě grantů). Uvolnění první splátky v rámci operace ve prospěch Moldavské republiky se uskutečnilo již v roce 2010. Nová půjčka pro Ukrajinu, bude-li provedena v plném rozsahu, bude dosud vůbec největší operací makrofinanční pomoci.[2] Vzhledem k velikosti těchto dvou přijatých operací makrofinanční pomoci byl rok 2010 vrcholným rokem, pokud jde o závazky makrofinanční pomoci (viz tabulka 1 a grafy 1a a 1b). Celková výše finančních prostředků vyčleněných v rámci programů schválených od počátku poslední hospodářské krize překročila 1 miliardu EUR, což je více než celková výše prostředků v rámci všech programů makrofinanční pomoci schválených mezi roky 2001 a 2008. Celkový objem půjček schválených v rámci makrofinanční pomoci v těchto dvou letech také zdaleka překročil celkovou výši grantů v rámci makrofinanční pomoci. A konečně dvě nové operace rovněž opět uvedly do rovnováhy zeměpisné přerozdělení závazků makrofinanční pomoci ve prospěch sousedních východních zemí EU a na úkor zemí západního Balkánu. Dalším významným pokrokem roku 2010 je oživení, pokud jde o vyplácení prostředků, které přesáhlo 100 milionů EUR (viz tabulka 2 a grafy 2a a 2b). Roční částka plateb v rámci makrofinanční pomoci učiněných v roce 2010 byla nejvyšší roční částkou od roku 2003. Jednotlivé operace v přijímajících zemích v roce 2010 Země západního Balkánu Bosna a Hercegovina V červenci 2009 vyjednal MMF s orgány dohodu o pohotovostním úvěru ve výši 1,1 miliardy EUR na podporu hospodářského programu, jehož cílem je napravit vnější a fiskální nerovnováhu, která je následkem celosvětové krize. Dne 30. listopadu 2009 EU rozhodla, že dohodu o pohotovostním úvěru doplní o makrofinanční pomoc ve výši až 100 milionů EUR ve formě půjček (rozhodnutí Rady 2009/891/ES). V roce 2010 se hospodářství Bosny a Hercegoviny mírně zotavilo z recese, již zažívalo v roce 2009. Toto oživení poháněly vývozy, což svědčilo o silném hospodářském růstu některých hlavních obchodních partnerů této země. Nárůst vývozu měl za následek snížení schodku běžného účtu a utváření uspokojivější úrovně devizových rezerv, což vedlo k poklesu potřeb Bosny a Hercegoviny v oblasti vnějšího financování v průběhu celého roku 2010 (jak odhaduje MMF). V souvislosti s tím centrální banka po úspěšném dokončení druhého a třetího přezkumu programu MMF v říjnu (program byl v roce 2010 úspěšný) nevyčerpala finanční prostředky dostupné v rámci třetí tranše, což odráží uspokojivou úroveň devizových rezerv této země. Na počátku roku 2010 Komise vyjednala s orgány memorandum o porozumění a dohodu o půjčce, které stanoví podmíněnost pomoci v návaznosti na hospodářskou politiku. Uzavření dohody o tomto memorandu o porozumění ze strany státu a uvedených dvou subjektů se opozdilo a poté byly oba dokumenty podepsány v listopadu 2010, tedy po všeobecných volbách. Ratifikace dohody o půjčce však byla odložena na rok 2011, do doby, než budou nově zvolené parlamenty funkční. Očekává se, že k vyplacení prostředků dojde v průběhu roku 2011. Kosovo[3] Hospodářství Kosova v roce 2010 nadále rostlo, poté co již v roce 2009 dosáhlo růstu o 2,9 %, který byl motivován hlavně veřejnými výdaji. Výhled růstu je stále více ohrožen, protože fiskální expanze, která ho podpírala, dosahuje svých mezí. Mimořádná finanční pomoc ve prospěch Kosova ve formě grantů na rozpočtovou podporu ve výši 50 milionů EUR z roku 2006 (rozhodnutí 2006/880/ES ze dne 30. listopadu 2006) měla původně skončit v roce 2009. V prosinci 2009 se Komise rozhodla prodloužit období dostupnosti programu o další rok, a to do dne 11. prosince 2010. V červenci 2010 se kosovská vláda s MMF dohodly na hospodářském programu, který bude po dobu osmnácti měsíců podporován dohodou o pohotovostním úvěru. To byla poslední nevyřešená podmínka pro uvolnění první splátky v rámci programu makrofinanční pomoci EU. Komise tedy v září 2010 vyplatila první tranši ve formě grantu, a to ve výši 30 milionů EUR. Po rozpuštění kosovského parlamentu, ke kterému došlo v listopadu, nemohl MMF dokončit první přezkum programu vycházejícího z dohody o pohotovostním úvěru do konce roku 2010. Komise proto nemohla posoudit, zda dohoda s MMF úspěšně pokračuje, což bylo klíčovou podmínkou pro uvolnění nevyčerpané druhé tranše ve výši 20 milionů EUR. Dostupnost pomoci skončila v prosinci 2010 a nemohla být prodloužena. Srbsko Poté, co v roce 2009 došlo k 3,5% poklesu produkce vyjádřené v reálné hodnotě, začalo srbské hospodářství v roce 2010 oživovat. V roce 2010 bylo zlepšení hospodářské situace (+1,8 %) motivováno převážně zahraniční poptávkou, zatímco domácí spotřeba a investice byly nadále omezené. Vzhledem k tomu, že u hlavních obchodních partnerů Srbska postupně docházelo k hospodářskému oživení a dinár nadále oslaboval, vývozní činnost zaznamenala prudký nárůst. Program MMF ve výši 3 miliard EUR, který probíhal mezi květnem 2009 a dubnem 2011, byl úspěšný a rada MMF úspěšně dokončila všech sedm přezkumů programu. S ohledem na lepší situaci platební bilance srbská centrální banka vyčerpala pouze polovinu finančních prostředků dostupných podle dohody o pohotovostním úvěru. Poté, co Rada na konci roku 2009 schválila makrofinanční pomoc formou úvěrové facility ve výši až 200 milionů EUR (rozhodnutí Rady 2009/892/ES ze dne 30. listopadu 2009), Komise a srbské orgány podepsaly v červenci 2010 memorandum o porozumění, které stanoví podmíněnost této pomoci. Dohoda o půjčce byla podepsána v prosinci. S ohledem na to, že srbské orgány ze zdrojů MMF vyčerpaly oproti plánu méně prostředků, Komise v červenci 2010 informovala Hospodářský a finanční výbor, že plánuje snížit pomoc EU a vyplatit pouze její první tranši (100 milionů EUR). Výbor podpořil přístup Komise. Na základě toho, že byla v březnu 2011 ratifikována dohoda o půjčce v rámci makrofinanční pomoci, Komise připravuje uvolnění této tranše, k čemuž by mělo dojít v létě 2011. Východní sousední země Arménie V roce 2010 arménské hospodářství po prudkém poklesu, který v roce 2009 dosáhl 14,2 %, mírně oživilo; tempo oživení přesto zůstalo skromné, reálný HDP vzrostl o 2,6 %. Také oživení běžného účtu a zahraničních investic zůstalo utlumené. Potřeby v oblasti vnějšího financování jsou tedy nadále vysoké a podpora ze strany mezinárodního společenství je nezbytná pro obnovení podmínek trvalého růstu. Právě v souvislosti s tím arménská vláda pokračovala v provádění programu hospodářské stabilizace a reforem, který podporovalo mezinárodní společenství dárců. Dohoda Arménie s MMF pochází z března 2009, kdy rada MMF schválila na dobu 28 měsíců dohodu o pohotovostním úvěru ve výši 820 milionů USD. V červnu 2010 byla dohoda o pohotovostním úvěru nahrazena novým tříletým programem v rámci rozšířené finanční facility (Extended Fund Facility (EFF)) a zvýhodněné rozšířené úvěrové facility (Extended Credit Facility (ECF)). S ohledem na prostředky vyplacené v rámci dohody o pohotovostním úvěru se odhaduje, že v letech 2009–2013 má Arménie celkově přístup ke zdrojům MMF ve výši přibližně 950 milionů USD. Dne 30. listopadu 2009 Rada EU přijala rozhodnutí o poskytnutí makrofinanční pomoci Arménii ve výši 100 milionů EUR složené z 35 milionů EUR ve formě grantů a 65 milionů EUR ve formě půjček (rozhodnutí Rady 2009/890/ES). S ohledem na provádění tohoto rozhodnutí se v prosinci 2010 Komise a arménské orgány dohodly na memorandu o porozumění a souvisejících právních dokumentech (dohody o půjčce a grantu), které byly podepsány v únoru 2011. Výplaty prostředků z programu makrofinanční pomoci se mají podle plánu uskutečnit v roce 2011. Gruzie V roce 2010 EU dokončila provádění programu makrofinanční pomoci ve prospěch Gruzie, který Rada schválila v listopadu 2009 (rozhodnutí Rady 2009/889/ES ze dne 30. listopadu 2009). Pomoc ve výši 46 milionů EUR poskytnutá ve formě grantů byla součástí příslibu ohledně dvou možných operací makrofinanční pomoci financovaných ze strany EU; tutéž výši potvrdila Komise na mezinárodní konferenci dárců v říjnu 2008. Cílem těchto operací bylo pomoci Gruzii překonat dopad dvojitého otřesu způsobeného válečným konfliktem s Ruskem v roce 2008 (a související obchodní blokádou) a celosvětovou finanční krizí. Od září 2008 Gruzie úspěšně provádí hospodářský program dohodnutý s MMF a podporovaný finančními prostředky MMF. Po vyplacení první tranše z programu pomoci na rok 2009, k němuž došlo v prosinci 2009 a lednu 2010, byla druhá tranše ve výši 23 milionů EUR vyplacena v srpnu 2010. Uvolnění této tranše umožnilo úspěšné provádění politik strukturálních reforem ze strany gruzínských orgánů, zejména v oblasti řízení veřejných financí; tyto politiky sloužily dle dohody v roce 2009 jako podmínky pro uvolnění pomoci. Komise zároveň zahájila přípravy na druhou operaci makrofinanční pomoci. Tato druhá makrofinanční pomoc přislíbená v roce 2008 byla podmíněna přetrvávajícími potřebami v oblasti vnějšího financování nad rámec potřeb, na něž se vztahuje dohoda MMF. Na základě důkladného posouzení finančních potřeb Gruzie a na základě úspěšného dokončení předchozí operace makrofinanční pomoci Komise v lednu 2011 přijala návrh na spuštění druhé části makrofinanční pomoci přislíbené v roce 2008. Návrh Komise předpokládá kombinaci grantů (na polovinu z celkové částky pomoci) a půjček. Nový program podpoří pokračování reforem v některých z klíčových oblastí strukturální reformy, včetně řízení veřejných financí. Společné rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady se očekává v létě roku 2011. Moldavská republika Komise zahájila přípravu programu makrofinanční pomoci pro Moldavskou republiku již v roce 2009, kdy nová proreformní koalice vytvořila vládu a vypracovala nový ambiciózní reformní program. V této činnosti, která probíhala v úzké koordinaci s mezinárodními finančními institucemi, se pokračovalo na začátku roku 2010, poté co Výkonná rada MMF v lednu 2010 schválila tříletou dohodu o financování v rámci ECF a EFF. Jako výsledek této práce byl Evropskému parlamentu a Radě předložen návrh makrofinanční pomoci ve výši 90 milionů EUR ve formě grantů, jež mají být vyplaceny ve třech tranších v roce 2010 a 2011. Spoluzákonodárci nakonec návrh Komise schválili dne 20. října 2010 (rozhodnutí 938/2010/EU). Po přijetí legislativního rozhodnutí o makrofinanční pomoci Komise a orgány dokončily jednání o podmínkách pomoci v oblasti hospodářské politiky. Dohoda o memorandu o porozumění umožnila Komisi vyplatit první tranši makrofinanční pomoci EU ve výši 40 milionů EUR již v prosinci 2010. Po poklesu v roce 2009 začalo moldavské hospodářství v roce 2010 oživovat. Moldavský vnější účet přesto zůstává slabý, což znamená, že mezinárodní podpora dárců je nadále významným faktorem pro zachování makroekonomické stability a podporu reformního programu vlády. Makrofinanční pomoc EU bude doplňovat finanční zdroje, které v celkové výši dosahují 1,4 miliardy USD a jsou poskytovány ze strany MMF, Světové banky, dalších mnohostranných věřitelů a oficiálních dvoustranných dárců a ze strany EU ve formě půjček od Evropské investiční banky (EIB) a z odvětvové rozpočtové podpory. Ukrajina Ukrajinské hospodářství vstoupilo do fáze oživení v roce 2010 návratem k hospodářskému růstu, nižší domácí inflaci, stabilizaci hřivny, naplnění oficiálních devizových rezerv a snížení deficitu veřejných financí. Nárůst v investicích však byl nadále nesmělý, zatímco běžný účet se opět dostal do deficitu, což mělo za následek určité obavy ohledně střednědobé udržitelnosti oživení a prodloužení závislosti země na oficiální vnější finanční podpoře. V souvislosti s tím zákonodárci EU přijali v červenci 2010 rozhodnutí poskytnout Ukrajině makrofinanční pomoc ve výši 500 milionů EUR (rozhodnutí 388/2010/EU ze dne 7. července 2010). Jednalo se o první operaci makrofinanční pomoci schválenou podle nových pravidel (spolurozhodování Rady a Parlamentu) poté, co Lisabonská smlouva vstoupila v platnost. Tato makrofinanční pomoc EU doplňuje zvláštní práva čerpání ve výši 10 miliard, které uvolnil MMF v souvislosti s dohodou o pohotovostním úvěru schválenou dne 29. července 2010 (nahradila dřívější dohodu o pohotovostním úvěru schválenou v listopadu 2008). V roce 2010 Evropská komise zahájila jednání s ukrajinskými orgány ohledně politických podmínek spojených s úvěrovým balíčkem makrofinanční pomoci ve výši až 610 milionů EUR, který zahrnuje částky dostupné podle rozhodnutí o makrofinanční pomoci z roku 2010 a z roku 2002 (rozhodnutí Rady 2002/639/ES ze dne 12. července 2002). Pokrok ve vyjednávání těchto politických podmínek (které mají zahrnovat opatření v oblastech řízení veřejných financí, správy daní a cel, regulace energetického a finančního odvětví) je však pomalý a zpožďuje provedení této operace. Středomořské sousední země Libanon Program makrofinanční pomoci pro Libanon, který sestává z grantu ve výši 30 milionů EUR a půjčky ve výši 50 milionů EUR, byl schválen v roce 2007 (rozhodnutí Rady 2007/860/ES ze dne 10. prosince 2007). První tranše v rámci tohoto programu odpovídající poloviční částce ze složky grantu i půjčky byla vyplacena v prosinci 2008 (pokud jde o grant) a červnu 2009 (pokud jde o půjčku). Vyplacení druhé tranše se nemohlo uskutečnit před původním datem skončení programu (dne 21. prosince 2009) kvůli tomu, že orgány neplnily podmínky dohodnuté s Komisí v memorandu o porozumění. Nedostatečný pokrok v provádění strukturálních reforem svědčil o nedostatečném politickém konsensu uvnitř křehké koaliční vlády a o téměř úplném ochromení legislativní činnosti po většinu let 2008 a 2009 i navzdory parlamentním volbám, které se konaly v červnu 2009. Na konci roku 2009 Komise prostřednictvím dodatku k memorandu o porozumění navrhla, že prodlouží období dostupnosti pro uvolnění druhé tranše do dne 21. prosince 2010. Libanonské orgány však tento dodatek nikdy neratifikovaly. Také v roce 2010 bylo v provádění strukturálních reforem dosaženo velmi malého pokroku, přičemž několik z nich představovalo podmínky pro uvolnění druhé splátky v rámci makrofinanční pomoci EU. Makrofinanční pomoc pro Libanon tedy skončila v prosinci 2010. Skončení programu, aniž by byl plně proveden, svědčí také o neexistenci finanční dohody MMF navazující na druhý program fondu pro pomoc při mimořádných událostech po konfliktu, který skončil v červnu 2009, a stejně tak o lepší platební bilanci Libanonu. Libanonské hospodářství totiž ukázalo velkou odolnost vůči celosvětové finanční krizi i navzdory svému politicky nejistému prostředí. Jeho hospodářská činnost byla v té době velice živá a zlepšila se jeho vnější finanční pozice. ZAJIšTěNÍ řÁDNÉHO VYUžÍVÁNÍ FINANčNÍCH PROSTřEDKů MAKROFINANčNÍ POMOCI: OPERAčNÍ HODNOCENÍ, STUDIE O VEřEJNÝCH VÝDAJÍCH A FINANčNÍ ODPOVěDNOSTI A HODNOCENÍ EX POST Operační hodnocení V souladu s požadavky finančního nařízení týkajícího se rozpočtu EU, které před vyplacením prostředků přijímajícím zemím požadují realizaci kontrol, provádí Komise za pomoci externích konzultantů operační hodnocení s cílem získat přiměřenou jistotu o fungování správních postupů a oběhu finančních prostředků v přijímajících zemích. Operační hodnocení se zaměřují na postupy a organizaci ministerstev financí a centrálních bank a konkrétněji na správu účtů, na nichž jsou přijímány finanční prostředky EU. Zvláštní pozornost se navíc věnuje práci vnějších auditních institucí, jejich nezávislosti, jejich programu činnosti a efektivnosti jejich kontrol. Při posledních operačních hodnoceních byla rovněž provedena analýza stávajících postupů úřadů pro veřejné zakázky. V roce 2010 Komise provedla operační hodnocení v Arménii, Moldavské republice a Gruzii. Hlavní závěry těchto operačních hodnocení jsou uvedeny v pracovním dokumentu útvarů Komise (SEK (2011) 873 v konečném znění). Hodnocení veřejných výdajů a finanční odpovědnosti Komise se snaží doplňovat ostatní nástroje pro diagnostiku v oblasti řízení veřejných financí v zemích, které získávají podporu od dárců. V této souvislosti je obzvláště vhodným rámcem program veřejných výdajů a finanční odpovědnosti zřízený v roce 2001 jakožto partnerství více dárců, k nimž patří mimo jiné Evropská komise, Světová banka a MMF. V posledních letech byly studie o veřejných výdajích a finanční odpovědnosti dokončeny pro mnoho zemí, které získávají makrofinanční pomoc nebo k tomu jsou případně způsobilé: Arménie (2008), Bělorusko (2009), Gruzie (2008), Kosovo (2009), Kyrgyzská republika (2009), Moldavská republika (2008), Maroko (2009) a Srbsko (2010). Komise byla společně se Světovou bankou spoluautorem studií o veřejných výdajích a finanční odpovědnosti pro Gruzii a Maroko a přímo se podílela na několika dalších studiích. V roce 2010 Komise provedla hodnocení veřejných výdajů a finanční odpovědnosti v případě Libanonu, ale studie ještě není dokončena. V současnosti Komise společně se Světovou bankou připravuje dvě studie o veřejných výdajích a finanční odpovědnosti, které budou aktualizací dřívějších hodnocení veřejných výdajů a finanční odpovědnosti v případě Ukrajiny (provedené v roce 2007) a Moldavské republiky. Zjištění těchto studií o veřejných výdajích a finanční odpovědnosti doplní nejnovější operační hodnocení finančních postupů v těchto dvou zemích. Budou velmi užitečná při podpoře probíhajících operací makrofinanční pomoci, zejména při monitorování či navrhování podmínek řízení veřejných financí. Hodnocení ex post Aby bylo možné posoudit dopad makrofinanční pomoci a zajistit soulad s finančním nařízením, Komise provádí u programů makrofinanční pomoci hodnocení ex post . Závěry hodnocení se zohledňují při posilování postupů řízení makrofinanční pomoci. Byly využity rovněž při navrhování rámcového nařízení o makrofinanční pomoci, které se v současnosti připravuje. V roce 2010 nebyla zahájena žádná nová hodnocení ex post , protože v roce 2009 nebyly dokončeny žádné operace makrofinanční pomoci. Dvě hodnocení zahájená v roce 2009 byla dokončena v roce 2010: hodnocení programů makrofinanční pomoci pro Gruzii a Moldavskou republiku, které probíhaly v letech 2006–2008 (Gruzie) a 2007–2008 (Moldavská republika). Výsledky těchto hodnocení byly uvedeny ve výroční zprávě o provádění makrofinanční pomoci třetím zemím za rok 2009. Poté, co bylo v srpnu 2010 dokončeno provádění programu makrofinanční pomoci pro Gruzii a v prosinci 2010 skončily programy makrofinanční pomoci pro Kosovo a Libanon, Komise plánuje, že v průběhu roku 2011 zahájí hodnocení ex post těchto tří operací. ŽÁDOSTI O POMOC A BUDOUCÍ NÁVRHY KOMISE Operace makrofinanční pomoci, které jsou prováděny v roce 2011, zahrnují programy schválené v období let 2009–2010 ve prospěch Bosny a Hercegoviny, Srbska, Arménie, Moldavské republiky a Ukrajiny. Očekává se, že provádění všech těchto programů s výjimkou programu ve prospěch Ukrajiny bude dokončeno v roce 2011. Také se očekává, že bude brzy schválen nový program pro Gruzii, který spoluzákonodárci v současnosti zvažují. Rovněž tato operace má být dokončena v roce 2011. Stávající výhled operací makrofinanční pomoci, které jsou naplánovány nebo se předpokládají na roky 2011–2012, zahrnuje také případný program pro Kosovo. Po skončení předchozího programu by nová operace makrofinanční pomoci odpovídala podmíněnému příslibu, který EU učinila v červnu 2008 na konferenci dárců o Kosovu a který dosahuje výše až 100 milionů EUR ve formě grantů. V roce 2010 Komise obdržela žádost o pomoc od nových orgánů Kyrgyzské republiky. Původní žádost předložená v první polovině roku 2009 předchozí správou byla prohlášena za nezpůsobilou vzhledem k tomu, že podstatná finanční podpora od Ruska vyústila v odstranění zbývajícího deficitu financování. Tato nová žádost následovala po politických událostech, k nimž v této zemi došlo v roce 2010. Komise nyní v úzké spolupráci s MMF a v souvislosti s velkou mobilizací oficiálních dárců znovu posuzuje hospodářskou situaci a finanční potřeby Kyrgyzské republiky. Další případné nové programy makrofinanční pomoci by mohly vzejít z aktivace žádostí, které v roce 2009 předložily Island a Bělorusko. Operace makrofinanční pomoci na Islandu se zdá v této situaci nepravděpodobná vzhledem k tomu, že jeho vnější výhled se velmi zlepšil. Program MMF navíc skončí v srpnu 2011 a orgány nemají v úmyslu žádat o čerpání z následného programu. Ačkoli platební bilance Běloruska se od začátku roku 2011 podstatně zhoršila, reakce EU na případnou žádost ze strany Běloruska – k níž dojde pouze v případě, že MMF vyjedná s orgány této země novou dohodu o financování (předchozí dohoda o pohotovostním úvěru skončila na počátku roku 2010) – bude rozhodujícím způsobem záviset na schopnosti Běloruska splnit předběžné politické podmínky makrofinanční pomoci, zejména pak nutnost zajistit demokratické instituce a ochranu lidských práv. Tyto předběžné podmínky nejsou v současnosti splněny. Operace navazující na stávající programy (a v souvislosti se stávajícími střednědobými dohodami o financování s MMF, které skončí v roce 2013) se navíc dají očekávat pro Arménii a Moldavskou republiku. S ohledem na pravděpodobně krátkodobé finanční potřeby některých jižních sousedních zemí, které prochází politickými změnami (např. Egypt a Tunisko), je také velmi pravděpodobné, že EU bude požádána, aby některým nejvíce zasaženým zemím poskytla finanční podporu, včetně podpory v podobě makrofinanční pomoci. Šance na aktivaci nástroje makrofinanční pomoci pro některé středomořské země byla výslovně potvrzena ve společném sdělení Komise a vysoké představitelky EU pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku nazvaném „Partnerství pro demokracii a sdílenou prosperitu s jižním Středomořím“, které bylo přijato dne 8. března 2011. Jak je uvedeno v tomto sdělení a jak je tomu v případě všech operací makrofinanční pomoci, aby mohla EU uvážit poskytnutí pomoci v daném regionu, musí být splněny dvě předběžné podmínky: existence dohody s MMF a potvrzení ze strany Komise ve spojení s MMF ohledně existence zbývajících potřeb financování platební bilance. Pokud jde o Egypt, projednávají orgány program s MMF a dne 9. června 2011 zaslaly Komisi formální žádost o dodatečnou makrofinanční pomoc. Komise v současné době ve spolupráci s MMF odhaduje zbývající potřeby Egypta v oblasti vnějšího financování za účelem možného přijetí návrhu na makrofinanční pomoc této zemi. Tabulka 1: Výše makrofinanční pomoci schválené v jednotlivých letech v období 2001–2010 v milionech EUR [pic] Graf 1a: Výše makrofinanční pomoci schválené v jednotlivých letech v období 2001–2010 v milionech EUR [pic] Graf 1b: Výše makrofinanční pomoci schválené pro jednotlivé regiony v období 2001–2010 [pic] Tabulka 2: Výše makrofinanční pomoci vyplacené v jednotlivých letech v období 2001–2010 v milionech EUR [pic] Graf 2a: Výše makrofinanční pomoci vyplacené v jednotlivých letech v období 2001–2010 v milionech EUR [pic] Graf 2b: Výše makrofinanční pomoci vyplacené jednotlivým regionům v období 2001–2010 [pic] [1] Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1244. [2] Částka 500 milionů EUR pro Ukrajinu dostupná na základě rozhodnutí z července 2010 bude spojena se 110 miliony EUR, které doposud nebyly vyplaceny od rozhodnutí o makrofinanční pomoci učiněného ve prospěch této země v roce 2002, což znamená, že operace bude dosahovat maximální výše 610 milionů EUR. Bude to představovat druhý největší program makrofinanční pomoci, o němž kdy bylo rozhodnuto. Největší operace makrofinanční pomoci – úvěrová facilita ve výši 870 milionů EUR pro Maďarsko, o níž bylo rozhodnuto v roce 1990 – byla pozastavena po uvolnění první splátky ve výši 260 milionů EUR. [3] Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1244.