Výsledky průzkumu Nejvyššího soudu mezi osobami, které přicházejí do kontaktu se soudy, jsou využívány k dalšímu zlepšování kvality soudnictví. Nejvyšší soud zadal vypracování studie (viz výše), která zahrnovala průzkumy mezi osobami, které přicházejí do kontaktu se soudy a dalšími zúčastněnými stranami. Pro zvýšení kvality soudní činnosti a důvěry v justici ustavil Nejvyšší soud specializovanou projektovou skupinu. Skupina uspořádala mimo jiné průzkumy mezi soudci a zaměstnanci soudů, semináře s klíčovými aktéry, rozhovory a provedla vlastní pozorování. Na tomto základě vypracoval Nejvyšší soud příručky pro nové soudce, procesní příručky pro různé oblasti práva, školení zaměstnanců soudů a informační materiály pro veřejnost, jako jsou brožury, videa a webové stránky, včetně informací o soudních řízeních. Projekt získal mezinárodní ocenění.

Na začátku roku 2019 zahájil parlamentní vyšetřovací výbor vyšetřování zaměřené na jednání státních zástupců a soudců v konkrétních trestních řízeních. Ústavní soud však později pozastavil uplatňování zákona o parlamentním vyšetřování z důvodu ohrožení nezávislosti soudců a státních zástupců parlamentním vyšetřováním konkrétních případů. Vyšetřovací výbor byl zřízen Státním shromážděním na žádost Státní rady (Državni svet – druhá komora parlamentu). Ústavní soud, kterému byla věc postoupena Soudní radou a státním zastupitelstvím, pozastavil uplatňování zákona o parlamentním vyšetřování, a to jak ve vztahu k soudcům, tak ke státním zástupcům, a to až do provedení přezkumu jeho ústavnosti. Ústavní soud rovněž pozastavil uplatňování parlamentního aktu, který ustavoval vyšetřovací výbor. Soudní rada uvedla, že působnost parlamentního vyšetřování, definovaná v parlamentním aktu, kterým se zřizuje, by nezahrnovala fungování soudnictví jako celku, ale spíše by se zaměřovala na konkrétní pravomocné rozsudky a jednotlivé soudce. Ústavní soud ve svém rozhodnutí o předběžných opatřeních zdůraznil nedostatek vhodných mechanismů v zákoně, které by chránily soudce a státní zástupce před parlamentním vyšetřováním jejich „politické odpovědnosti“. Rovněž zdůraznil, že existuje riziko, že by parlamentní vyšetřování zasáhlo do nezávislosti soudců a státních zástupců, což by mělo „nevratný dopad“ na nezávislost soudnictví a nezávislost a autonomii státního zastupitelství. Ústavní soud dosud nevydal konečné rozhodnutí ve věci samé.

Nezávislost Agentury pro komunikační sítě a služby je zaručena zákonem, ale její efektivita je omezena nedostatkem lidských zdrojů a chybějícími zárukami proti politickému vměšování. Kromě toho, že je regulačním orgánem pro sdělovací prostředky, je Agentura pro komunikační sítě a služby Republiky Slovinsko (AKOS) rovněž regulačním orgánem pro odvětví telekomunikací, poštovních služeb a železniční dopravy. Status agentury AKOS je zaručen zákonem o elektronických komunikacích. Pravomoci k vymáhání práva v oblasti audiovizuálních médií čerpá ze zákona o hromadných sdělovacích prostředcích a zákona o audiovizuálních mediálních službách. Oba zákony jsou v současné době revidovány a mají ve vnitrostátním právu provést přepracovanou směrnici o audiovizuálních mediálních službách: v červenci 2020 byla zahájena veřejná konzultace, která trvala pouze pět dní. Po rozsáhlé kritice, mimo jiné ze strany vnitrostátních a mezinárodních mediálních asociací, byla lhůta pro konzultace prodloužena pro první zákon do začátku srpna a pro druhý do začátku září. Agentura AKOS je řízena ředitelem a radou agentury, která se skládá z pěti členů. Rozhodovací pravomoc má ředitel, zatímco rada dohlíží na plnění pracovního programu a schvaluje finanční plánování. Ředitel i rada jsou jmenováni vládou na základě předchozího výběrového řízení, přičemž ředitele vládě navrhuje příslušný ministr. Dočasné zbavení funkce nebo odvolání je možné pouze z důvodu nevhodnosti pro danou pozici nebo nezpůsobilosti nebo z jiných závažných důvodů souvisejících s dotyčnou osobou. Ačkoli jsou pravidla týkající se střetů zájmů s průmyslovým odvětvím definována v zákoně o elektronických komunikacích, neexistují žádná zvláštní ustanovení, která by řešila možnost, že ředitel může být ve střetu zájmů ve vztahu k politické straně. Finanční a lidské zdroje jsou na uvážení regulačního orgánu. Rozpočet je čerpán z příjmů plynoucích z činnosti agentury, což posiluje její nezávislost na vládě. S ohledem na širokou škálu pravomocí je však patrné, že agentuře chybí lidské zdroje, což může mít následně dopad na její efektivitu. Agentura má pravomoc ukládat sankce, které mohou být napadeny u soudu. Agentura předkládá vládě a parlamentu výroční zprávu a zveřejňuje veškerou příslušnou dokumentaci na svých webových stránkách, čímž zajišťuje dobrou úroveň transparentnosti. Nástroj pro sledování plurality sdělovacích prostředků (Media Pluralism Monitor, MPM 2020) vyhodnotil, že nezávislost a efektivita uvedeného mediálního úřadu čelí střední míře rizika, zejména kvůli chybějícím zárukám proti politickému vměšování.

Lobbování a tzv. efekt otáčivých dveří jsou regulovány. Zákon o bezúhonnosti a prevenci korupce stanoví, že je zakázáno lobbovat v záležitostech, které jsou předmětem soudního a správního řízení, a že lobbování může provádět pouze fyzická osoba zapsaná v rejstříku lobbistů, který zřizuje Komise pro prevenci korupce. Úřední osoby mohou souhlasit s lobbováním pouze tehdy, pokud je lobbista zapsán v rejstříku, a v případě střetů zájmů musí jakýkoli kontakt odmítnout. Skupina GRECO doporučila důkladně přezkoumat, jak poslanci Státního shromáždění a Státní rady dodržují pravidla o kontaktech s lobbisty. Přezkum nicméně nebyl proveden, přestože 76 % podniků ve Slovinsku se domnívá, že jediným způsobem, jak uspět v podnikání, je mít politické vazby (průměr EU je 54 %). Kromě toho, pokud jde o zastávání vrcholných výkonných funkcí, jsou v pravidlech týkajících se lobbování určité mezery a pravidla jsou málo dodržována. Ne všechny kontakty s třetími stranami, které se snaží ovlivňovat rozhodování vlády, jsou řádně hlášeny, včetně kontaktů právních a zmocněných zástupců obchodních společností a zájmových skupin. Kromě toho zákon o bezúhonnosti a prevenci korupce stanoví pro vysoce postavené úředníky rovněž období přestávky. Během tohoto období je zakázáno lobbovat nebo jednat jako zástupce obchodního subjektu, který měl obchodní kontakty s orgánem, v němž úředník vykonával svou funkci, a to po dobu dvou let od odchodu z funkce. Veřejný orgán rovněž nesmí obchodovat se subjektem, na němž má bývalý úředník zájem, a to po dobu jednoho roku od úředníkova odchodu z funkce.

Ustanovení o předcházení střetům zájmů a o jejich řešení jsou zavedena. Pravidla pro předcházení střetům zájmů a pro majetková přiznání jsou definována v zákoně o bezúhonnosti a prevenci korupce. Předcházení střetům zájmů je především povinností každého státního úředníka, který musí, pokud ke střetu dojde, neprodleně písemně informovat své nadřízené nebo Komisi pro prevenci korupce. Předcházet střetům zájmů ve veřejném sektoru mají rovněž další pravidla týkající se neslučitelnosti funkcí a omezující obchodní činnosti. Zákon o veřejných zaměstnancích navíc státním zaměstnancům zakazuje vykonávat činnosti, které by vedly ke střetu zájmů. Stanoví rovněž určitá omezení a povinnosti státních úředníků (a jejich rodinných příslušníků) související s přijímáním darů. Plánované změny rozšíří působnost zákona na další osoby povinné oznamovat střet zájmů. Zákon rovněž stanoví oblast působnosti a určuje, kteří úředníci jsou povinni podávat prohlášení Komisi pro prevenci korupce. Prohlášení se předkládají při nástupu do funkce, rok po ukončení výkonu funkce a při každé změně úřadu, činností, vlastnictví nebo aktiv, která přesahuje hodnotu 10 000 EUR. Komise pro prevenci korupce používá ad hoc kontroly a vede záznamy o osobách, na něž se vztahují majetková přiznání. Majetková přiznání jsou přístupná veřejnosti po dobu výkonu funkce každého úředníka a až jeden rok poté. Majetková přiznání osob zastávajících vrcholné výkonné funkce však nejsou zveřejňována ani nejsou předmětem důkladné kontroly. Proto bylo doporučeno rozšířit povinnost podávat majetková přiznání na rodinné příslušníky ministrů a státních tajemníků, aniž by byla tato prohlášení nutně zveřejňována. V reakci na tato doporučení hodlají slovinské orgány změnit rozsah povinnosti podávat majetková přiznání a dohled. Komise pro prevenci korupce je však stále nedostatečně personálně obsazena a při provádění činností postrádá jak finanční, tak lidské zdroje. Skupina GRECO proto doporučila, aby byly Komisi pro prevenci korupce poskytnuty odpovídající zdroje, aby svou činnost mohla vykonávat efektivně.

Zákon o bezúhonnosti a prevenci korupce poskytuje úředním osobám obecná pravidla ohledně střetů zájmů, a to i v odvětví sdělovacích prostředků. Kromě těchto pravidel neexistují žádná další speciální pravidla, která by upravovala střet zájmů v mediálním odvětví, například mezi politickými stranami a vlastníky sdělovacích prostředků. To má v praxi negativní dopad na pluralitu sdělovacích prostředků ve Slovinsku. Je hlášena vysoká míra politického vlivu na mediální společnosti, který se může projevovat i v tisku a vysílacích stanicích na regionální a místní úrovni. Ve Slovinsku lidé často vnímají obzvláště velké sdělovací prostředky jako politicky předpojaté. Například alespoň dvě televizní stanice a dále také tištěná a on-line média jsou považovány za ovládané politickou stranou. V této souvislosti nástroj MPM 2020 vyhodnotil, že politická nezávislost sdělovacích prostředků je vystavena vysokému riziku. Zúčastněné strany vyjádřily obavy ohledně možných změn financování vnitrostátní veřejnoprávní vysílací společnosti a správy národní tiskové agentury, které byly považovány za politicky motivované.

Uplatňování práva na informace vede ke zdlouhavým postupům, ale nebylo zaznamenáno mnoho případů jeho porušení. Toto právo je zakotveno v ústavě a upraveno zákonem o přístupu k veřejným informacím. Odvolací mechanismy jsou zavedeny a spravovány komisařem pro informace. Nástroj MPM 2020 přiřadil ochraně práva na informace nízkou míru rizika.

Zatímco k fyzickým útokům na novináře dochází ojediněle, obtěžování novinářů na internetu a vyhrožování jim je časté a soudním systémem jen zřídka postihované. Co se týče rámce pro ochranu novinářů, svoboda projevu a informací je zakotvena v ústavě a v příslušných zákonech (například v trestním zákoníku) a jsou zavedeny soudní mechanismy. Zatímco Reportéři bez hranic zaznamenali, že v roce 2019 nedošlo k žádným fyzickým útokům na novináře, byla hlášena soudní řízení se zastrašujícím účinkem. Objevily se rovněž zprávy o stíhání novinářů, kteří zveřejňují informace veřejného zájmu. Světový index svobody tisku za rok 2019 zdůraznil, že problematické jsou „právo na opravu prohlášení“, oslabená pluralita sdělovacích prostředků a autocenzura novinářů. Ve Slovinsku patří k zamýšleným sankcím za pomluvu i trest odnětí svobody. Podle nástroje MPM 2020 čelila ochrana svobody projevu v letech 2018 a 2019 střední míře rizika. Zdá se však, že se situace zhoršila. Platforma Rady Evropy na podporu ochrany žurnalistiky a bezpečnosti novinářů zveřejnila v roce 2020 čtyři upozornění týkající se Slovinska související zejména se zastrašováním novinářů. Na tři ze čtyř upozornění odpověděly slovinské orgány, jak je na platformě uvedeno. On-line útoky a vyhrožování, a to i ze strany politiků, jsou četné, ale mnoho jejich původců zůstává anonymních. Několik organizací vyjádřilo obavy ohledně bezpečnosti investigativního novináře v souvislosti s nedávným znepokojivým případem. Omezené uplatňování trestního práva vede k tomu, že obtěžování novinářů na internetu nebo vyhrožování jim je zřídkakdy postihováno. To přitom vychází z právního výkladu státního zastupitelství, podle nějž musí být veřejné podněcování k nenávisti „konkrétní“, představující „konkrétní nebezpečí pro veřejný pořádek a klid“, aby mohlo být stíháno jako trestný čin. Tento výklad může mít negativní dopad na ochranu novinářů v rámci systému trestního soudnictví. Kromě toho různé zdroje uvádějí, že soudní řízení týkající se novinářů mohou být zdlouhavá, což má ochromujícímu dopad na svobodu projevu a způsobuje, že oběti takové činy často neohlašují.

IV.Další institucionální otázky týkající se systému brzd a protivah

Slovinsko má parlamentní systém vlády s nepravou dvoukomorovou strukturou, kde zákony přijímá pouze Státní shromáždění (první komora parlamentu), a nikoli Státní rada (druhá komora parlamentu). Návrhy právních předpisů může předkládat vláda, kterýkoli poslanec nebo nejméně 5 000 „voličů“. Ústavní soud provádí ústavní přezkum ex post, a to i v konkrétních případech na základě ústavní stížnosti. V systému brzd a protivah hraje roli kromě soudního systému také řada dalších orgánů, zejména veřejný ochránce lidských práv a obhájce zásady rovnosti.

Návrhy právních předpisů jsou s veřejností konzultovány prostřednictvím specializovaného internetového nástroje. Parlamentní usnesení doporučuje, aby veřejné konzultace trvaly 30–60 dní a aby byl tento proces shrnut ve zprávě. Návrhy zákonů jsou zveřejňovány na vyhrazených webových stránkách „e-Demokracija“, přes něž může veřejnost zasílat své příspěvky. V praxi nemá veřejnost vždy možnost podílet se na legislativním procesu. Doporučená lhůta pro konzultace se často nedodržuje, neboť veřejnost má k dispozici na připomínky kratší lhůtu. V některých případech nejsou připomínky řádně zohledněny. Zákony mohou být přijaty zkráceným nebo mimořádným postupem za podmínek stanovených jednacím řádem Státního shromáždění. O tom, zda bude zákon takto projednán, pak rozhoduje kolegium předsedy Státního shromáždění. Během zkráceného a mimořádného postupu neprobíhá všeobecná rozprava a druhé a třetí čtení se konají během téhož zasedání Parlamentu. V parlamentním volebním období 2014–2018 bylo 39 % všech zákonů přijato řádným postupem, 19,1 % zákonů bylo přijato v souladu s mimořádným postupem a 23 % zákonů v souladu se zkráceným legislativním postupem.

V důsledku nárůstu ústavních stížností rostl počet nevyřízených případů a délka řízení u Ústavního soudu. V souladu s ústavou má Ústavní soud pravomoc přezkoumávat soulad zákonů, předpisů, obecných aktů vydaných při výkonu veřejné moci, mezinárodních smluv a ústavních stížností. Řízení může být zahájeno mimo jiné Státním shromážděním, třetinou jeho poslanců, vládou, veřejným ochráncem práv, Soudní radou nebo vrchním státním zástupcem. Ústavní soud může zrušit zákony, které nejsou v souladu s ústavou, a zrušit nebo prohlásit za neplatné předpisy nebo obecné akty vydané za účelem výkonu veřejné moci, které jsou protiústavní nebo nezákonné. Pokud Ústavní soud považuje určitý předpis za protiústavní nebo nezákonný, vydá určovací rozhodnutí. V roce 2019 rozhodl Ústavní soud o 1 804 věcech. I když počet žádostí o ústavní přezkum dále klesal (na 165 případů), kvůli pokračujícímu nárůstu počtu ústavních stížností není Ústavní soud schopen tuto zátěž zvládnout. V současné době řeší více než 2 500 případů, z nichž více než čtyři pětiny jsou ústavní stížnosti. Od roku 2016 se objem nevyřízených žádostí každoročně zvyšoval přibližně o 25 %. Průměrná délka řízení se tak z 250 dní v roce 2012 prodloužila v roce 2019 na 425 dní u ústavních stížností a téměř 500 dní u ústavních přezkumů. Ústavní soud byl rovněž požádán o přezkum některých opatření přijatých v reakci na pandemii COVID-19.

Veřejný ochránce lidských práv a obhájce zásady rovnosti jsou rovněž pověřeni ochranou práv jednotlivců. Veřejný ochránce lidských práv je odpovědný za ochranu lidských práv a základních svobod ve vztahu ke státním orgánům, místní samosprávě a osobám, které mají veřejnou moc. Veřejný ochránce práv je akreditován Globální aliancí národních institucí pro lidská práva jako vnitrostátní instituce pro lidská práva se statusem „B“. Od doby, kdy byla akreditace udělena, byly pravomoci veřejného ochránce práv rozšířeny s cílem dosáhnout statusu „A“. Úřad veřejného ochránce práv rovněž působí jako obhájce práv dětí. Veřejný ochránce práv připravuje výroční zprávy, které projednává Státní shromáždění. Vláda poté připravuje odpověď na zjištění a doporučení obsažená ve zprávě. Další nezávislou institucí pověřenou ochranou lidských práv je obhájce zásady rovnosti – nezávislý orgán, jehož činnosti zahrnují ochranu před diskriminací a podporu rovnosti na systémové úrovni, poradenství, právní podporu a zastupování obětí diskriminace u soudu a vydávání právně závazných rozhodnutí na základě stížností proti diskriminaci. Obhájce zásady rovnosti však nemá pravomoc ukládat sankce. Navzdory navýšení finančních zdrojů pracuje s relativně malým počtem zaměstnanců. Je třeba poznamenat, že s problémy se potýkají i další nezávislé subjekty.

Cílem národní strategie pro rozvoj nevládního sektoru a dobrovolnictví je zlepšit podporu nevládních organizací do roku 2023. Strategie stanoví opatření na podporu těchto organizací při přispívání k zásadám pluralismu a demokracie ve společnosti. Strategie rovněž podporuje transparentnost, bezúhonnost a odpovědnost nevládních organizací. Stát financuje projekty a programy nevládních organizací v oblastech, ve kterých se domnívá, že by nevládní organizace mohly provádět veřejné politiky a poskytovat služby občanům. Organizace jsou financovány prostřednictvím veřejných zadávacích řízení, veřejných výzev k podávání přihlášek nebo přímého financování. Slovinsko je považováno za zemi s otevřenou a širokou občanskou společností s relativně vysokou mírou dobrovolnictví.

Příloha: Seznam zdrojů v abecedním pořadí*

* Seznam příspěvků obdržených v rámci konzultace ke zprávě o právním státu pro rok 2020 je k dispozici na (webových stránkách COM).

Centrum pro pluralitu a svobodu sdělovacích prostředků (2020): 2020 Media pluralism monitor (Nástroj pro monitorování plurality sdělovacích prostředků v roce 2020). https://cmpf.eui.eu/media-pluralism-monitor/mpm-2020 .

CIVICUS: Monitor tracking civic space (Monitorování občanského prostoru): Slovinsko. https://monitor.civicus.org/country/slovenia/

Doporučení Komise ze dne 22. června 2018 o normách pro orgány pro rovné zacházení C(2018) 3850 final.

Evropská komise proti rasismu a nesnášenlivosti (ECRI), Fifth report on Slovenia (Pátá zpráva o Slovinsku), 2019. https://www.coe.int/en/web/european-commission-against-racism-and-intolerance/slovenia .

Evropská komise, The EU Justice Scoreboard (Srovnávací přehled EU o soudnictví), 2016, 2017, 2018, 2019, 2020.

Evropská síť institucí pro lidská práva: The rule of law in the European Union: Reports from National Human Rights Institutions (Právní stát v Evropské unii. Zprávy vnitrostátních institucí pro lidská práva), 2020. Contribution in the context of the consultation process for the preparation of the 2020 Rule of Law Report (Příspěvek v rámci konzultačního procesu pro přípravu zprávy o právním státu pro rok 2020).

Evropská síť rad pro justici: Contribution from the European Networks of Council for the Judiciary for the stakeholder consultation for the 2020 Rule of Law Report (Příspěvek Evropské sítě rad pro justici ke konzultaci zúčastněných stran týkající se zprávy o právním státu pro rok 2020), 2020.

Generální ředitelství pro komunikaci: Special Eurobarometer 502: corruption. (Zvláštní průzkum Eurobarometr č. 502: korupce), 2020.

GRECO, Fifth Evaluation Round – Evaluation Report on Slovenia on preventing corruption and promoting integrity in central governments (top executive functions) and law enforcement agencies (Páté kolo hodnocení – hodnotící zpráva o Slovinsku o předcházení korupci a podpoře integrity v ústředních vládách (výkonných funkcích na nejvyšší úrovni) a donucovacích orgánech), 2018.