Dne 11. června 2020 přijala Komise sdělení, v němž doporučuje prodloužit cestovní omezení do 30. června 2020 a stanoví přístup k postupnému rušení omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a to s platností od 1. července 2020. Cílem tohoto návrhu je uvést tento přístup do praxe formou doporučení Rady.

Ministři vnitra jednali na zasedání dne 5. června 2020 o tom, jak dlouho by měla zůstat zachována omezení vstupu do EU pro státní příslušníky třetích zemí, jakož i o kritériích a opatřeních, která by měla být uplatňována při rozhodování o zrušení těchto omezení pro jednotlivé třetí země. V souladu se „společným evropským plánem rušení opatření proti šíření COVID-19“ ze dne 15. dubna bylo dosaženo shody na tom, že je zapotřebí nejprve zrušit kontroly na vnitřních hranicích a poté zaujmout jednotný přístup k postupnému rušení omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné. Komise byla vyzvána, aby navrhla koordinovaný postup na základě jasných kritérií.

(4)Předsedkyně Evropské komise a předseda Evropské rady předložili dne 15. dubna 2020 „společný evropský plán rušení opatření proti šíření COVID-19“. Tento plán stanoví dvoufázový přístup, v jehož rámci by kontroly na vnitřních hranicích měly být zrušeny koordinovaně. Následně by byla postupně uvolněna dočasná omezení na vnějších hranicích a obyvatelům zemí mimo EU by bylo umožněno znovu realizovat cesty do EU, jež nejsou nezbytně nutné.

(6)Dne 11. června 2020 přijala Komise sdělení, v němž se doporučuje prodloužit omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, do 30. června 2020 a stanoví se přístup k postupnému rušení omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, a to s platností od 1. července 2020. Všechny členské státy toto další prodloužení do 30. června zavedly.

(7)Od té doby proběhla mezi členskými státy diskuse o kritériích a metodice, které je třeba použít.

(8)Tímto doporučením není dotčena povinnost členských států nadále uplatňovat článek 6 Schengenského hraničního kodexu, který stanoví podmínky vstupu pro státní příslušníky třetích zemí. Členské státy mají zejména povinnost případ od případu posoudit, zda má být státní příslušník třetí země považován za hrozbu pro veřejné zdraví. V této souvislosti by členské státy měly zajistit úzkou spolupráci mezi orgány pohraniční stráže a dopravci.

(9)Ochrana hranic je věcí zájmu nejen členského státu, na jehož vnějších hranicích se provádí, nýbrž všech členských států, které zrušily ochranu vnitřních hranic. Členské státy by proto měly zajistit, aby opatření přijatá na vnějších hranicích byla koordinována, aby nebylo ohroženo fungování schengenského prostoru.

(10)Rozhodnutí o možném zrušení omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, by měla zohlednit epidemiologickou situaci v EU, tj. průměrný počet případů onemocnění COVID-19 za posledních 14 dní na 100 000 obyvatel. Průměr EU činí v současné době 16 případů.

(11)Mezinárodní zdravotnické předpisy (2005) (dále jen „mezinárodní zdravotnické předpisy“) přijaté na 58. Světovém zdravotnickém shromáždění dne 23. května 2005 posílily koordinaci mezi členskými státy Světové zdravotnické organizace (WHO), které zahrnují všechny členské státy Unie, v oblasti připravenosti a reakce na ohrožení veřejného zdraví mezinárodního významu. Rámec pro sledování mezinárodních zdravotnických předpisů identifikuje základní kapacity v oblasti veřejného zdraví, které mají udržovat státy, které jsou členy WHO. Údaje, jež jednotlivé země podle tohoto rámce pravidelně vykazují, lze shrnout do celkového skóre, jež bude sloužit jako ukazatel celkové kapacity pro reakci.

(12)Účinnost rozhodnutí o zrušení omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, závisí na jejich provádění členskými státy na všech vnějších hranicích jednotným způsobem. Existuje povinnost zajistit koordinaci, aby nebylo ohroženo fungování schengenského prostoru, jež vyplývá ze Smlouvy. Restriktivnější přístup by sice jako takový neohrozil fungování schengenského prostoru, ale méně restriktivní přístup než přístup koordinovaný na úrovni schengenského prostoru by mohl takové riziko představovat. Členský stát by proto neměl jednostranně rozhodnout, že zruší omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, pro určitou třetí zemi dříve, než o zrušení cestovních omezení pro tuto zemi rozhodnou jednotně i ostatní členské státy.

(13)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování EU se toto doporučení týká Dánska. Vzhledem k tomu, že toto doporučení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto doporučení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.

(14)Toto doporučení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES. Toto doporučení se proto netýká Irska.

(15)Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES.

(16)Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES.

(17)Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s článkem 3 rozhodnutí 2011/350/EU.

(18)Právním statusem tohoto doporučení, jak je uveden v 13. až 17. bodě odůvodnění, není dotčena potřeba, aby všechny členské státy v zájmu řádného fungování schengenského prostoru rozhodly o zrušení omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, jednotně,

PŘIJALA TOTO DOPORUČENÍ:

1.Při určování třetích zemí, pro něž má být zrušeno stávající omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, by členské státy měly uplatňovat metodiku a kritéria stanovená ve sdělení Komise ze dne 11. června 2020 o třetím posouzení uplatňování dočasného omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné. Kritéria uvedená ve zmíněném sdělení se týkají epidemiologické situace a opatření proti šíření nákazy, včetně omezení fyzického kontaktu, jakož i ekonomických a sociálních hledisek.

2.Pokud jde o epidemiologickou situaci, třetí země by měly splňovat tato kritéria, jež budou pravidelně přezkoumávána:

–přibližně 16 nebo méně nových případů onemocnění COVID-19 za posledních 14 dní na 100 000 obyvatel,

–trend nových případů za totéž období ve srovnání s předchozími 14 dny je stabilní nebo klesající a

–celková reakce na onemocnění COVID-19 s přihlédnutím k dostupným informacím o aspektech, jako je testování, dozor, trasování kontaktů, omezení šíření nákazy, léčba a podávání zpráv. Nejsou-li údaje o těchto aspektech k dispozici, mohou členské státy použít celkové průměrné skóre ve všech dimenzích pro mezinárodní zdravotnické předpisy, pokud činí více než 50. Rovněž lze zohlednit informace poskytnuté delegacemi EU na základě kontrolního seznamu připojeného ke sdělení ze dne 11. června 2020.

3.Určujícím faktorem při rozhodování o tom, zda se na státního příslušníka třetí země, pro niž byla zrušena omezení cest, jež nejsou nezbytně nutné, vztahuje dočasné omezení cest do EU, jež nejsou nezbytně nutné, by měl být pobyt (nikoli státní příslušnost).