V prosinci 2020 přijala Komise sdělení o digitalizaci soudnictví v EU, v němž navrhuje přístup založený na sadě nástrojů. Tento přístup zahrnuje soubor opatření, která mají na úrovni členských států i na úrovni EU posunout digitalizaci kupředu. Sdělení se rovněž zabývá modernizací legislativního rámce pro unijní přeshraniční řízení v oblasti občanského, obchodního a trestního práva v souladu se zásadou „digitalizace jako standard“ při současném zajištění všech nezbytných záruk (např. konkrétně uznání nutnosti zabránit sociálnímu vyloučení). Komise tento návrh oznámila a zahrnula jej do svého pracovního programu na rok 2021 (viz balíček opatření v oblasti „digitální justiční spolupráce“).

·Zajistit, aby dokumenty nebyly zamítnuty nebo jim nebyl odepřen právní účinek pouze na základě jejich elektronické podoby (aniž by se zasahovalo do pravomoci soudů rozhodovat o jejich platnosti, přípustnosti a důkazní hodnotě jakožto důkazů podle vnitrostátního práva).

Využití digitálních technologií by v tomto ohledu mohlo soudní systémy zefektivnit, a to snížením administrativní zátěže, zkrácením doby zpracování případů, zajištěním většího zabezpečení a odolnosti komunikace a částečnou automatizací vyřizování případů. Zkušenosti však ukazují, že pokud je členským státům ponechána možnost vyvíjet vlastní vnitrostátní řešení v oblasti informačních technologií, je výsledkem roztříštěný přístup a hrozí, že řešení nebudou kompatibilní.

Na úrovni EU existuje ucelený soubor nástrojů určených k posílení justiční spolupráce a přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních občanských, obchodních a trestních věcech. Mnohé z nich upravují komunikaci mezi orgány, v některých případech i s agenturami a subjekty EU v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí a mezi orgány a fyzickými či právnickými osobami. Většina nástrojů však neumožňuje zapojení do takové komunikace prostřednictvím digitálních prostředků. I tam, kde to umožňují, mohou stále existovat další nedostatky, jako je nedostatek zabezpečených a spolehlivých digitálních komunikačních kanálů nebo neuznávání elektronických dokumentů, podpisů a pečetí. To znemožňuje využívat v rámci justiční spolupráce a přístupu ke spravedlnosti nejúčinnější, nejbezpečnější a nejspolehlivější dostupné komunikační kanály.

K ochraně svých práv by fyzické i právnické osoby měly mít možnost využít účinné právní ochrany. Pouhý přístup k justičním orgánům automaticky nepředstavuje účinný přístup ke spravedlnosti. Z tohoto důvodu je důležité nalézt cesty, jak usnadnit provádění postupů a co nejvíce omezit praktické obtíže. Fyzické a právnické osoby by měly mít možnost vykonávat svá práva a plnit své povinnosti rychle, nákladově efektivně a transparentně.

Využívání digitálních komunikačních kanálů by usnadnilo justiční spolupráci a účinný přístup ke spravedlnosti v občanských věcech v souladu s čl. 81 odst. 2 Smlouvy o fungování EU. Ustanovení čl. 82 odst. 1 Smlouvy o fungování EU je právním základem pro to, aby Unie usnadnila spolupráci mezi justičními nebo jinými příslušnými orgány členských států v rámci trestního řízení a výkonu rozhodnutí.

Vzhledem k vysoce citlivé povaze vyměňovaných informací je nezbytné, aby uplatňování přístupu využívajícího soubor nástrojů k digitalizaci soudnictví, a to i prostřednictvím tohoto návrhu, probíhalo způsobem, který zaručí přísné standardy kybernetické bezpečnosti. To je v souladu s přístupem, který je nastíněn ve strategii kybernetické bezpečnosti EU a v návrhusměrnice o opatřeních k zajištění vysoké společné úrovně kybernetické bezpečnosti v Unii (směrnice NIS 2) předloženém Komisí a jehož cílem je dále zlepšit kybernetickobezpečnostní kapacity veřejných a soukromých subjektů, příslušných orgánů a Unie jako celku v oblasti kybernetické bezpečnosti a ochrany kritické infrastruktury. Ačkoli soudnictví v členských státech nespadá do oblasti působnosti návrhu směrnice NIS 2, je podstatné, že členské státy zavedou vnitrostátní opatření, která by zajistila srovnatelnou úroveň kybernetické bezpečnosti.

Na začátku června 2021 přijala Komise návrh, kterým se mění nařízení e-IDAS s cílem vytvořit rámec pro evropskou digitální identitu. Návrh se zabývá otázkou zvýšené poptávky soukromého a veřejného sektoru po řešeních v oblasti elektronické identity, která využívají zvláštní atributy a zajišťují vysokou úroveň důvěry v celé EU. Navrhovaná peněženka digitální identity, v níž budou uloženy atributy a pověření, umožní fyzickým a právnickým osobám přístup k veřejným službám, včetně digitálních veřejných služeb umožňujících fyzickým a právnickým osobám účastnit se přeshraničních soudních řízení. V kontextu přeshraniční soudní spolupráce v EU a komunikace fyzických osob s příslušnými orgány v přeshraničních případech by měl být zohledněn návrh Komise týkající se rámce pro evropskou digitální identitu, pokud jde o budoucí požadavky, které návrh stanoví s ohledem na elektronickou identifikaci. Jakkoli toto nařízení neřeší požadavky na identifikaci, pokud jde o přístup k vnitrostátním portálům informačních technologií provozovaným členskými státy, nebo požadavky týkající se elektronické identifikace účastníků videokonference na dálku, měly by členské státy vzít v úvahu požadavky na uplatňování evropské peněženky digitální identity.

2) Zpráva by měla vysvětlit, jak tento návrh zajistí soudržnost s ostatními nástroji na úrovni EU určenými ke zlepšení digitalizace, které by mohly být využity v rámci přeshraniční justiční spolupráce. Zpráva by měla rovněž vysvětlit, proč členské státy plně nevyužívají stávajících možností digitalizace.

1) Analýza problémů by měla být posílena, aby zdůraznila hlavní problémy, které má tento návrh řešit. Analýza by měla být podložena důkazy o dobrovolné účasti na digitalizaci, neuznávání elektronických dokumentů, podpisů nebo pečetí a interoperabilitě.

Vzhledem k tomu, že tento podnět vyžaduje sladění kolidujících pravidel v oblasti občanských, obchodních a trestních věcí s tímto nařízením, je třeba přijmout změny stávajících právních aktů. Některými těmito právními akty jsou nařízení, další jsou rámcová rozhodnutí a směrnice. Je proto vhodné přijmout změny dotčených rámcových rozhodnutí a směrnic v samostatném právním nástroji, který by zajistil soulad se soudržným souborem pravidel stanoveným v tomto nařízení. Z toho důvodu by měl být spolu s tímto nařízením předložen návrh zvláštní pozměňující směrnice.

0Přijetí jednotných opatření pro elektronickou komunikaci v přeshraniční justiční spolupráci a přístupu ke spravedlnosti na úrovni EU představuje přiměřený způsob, jak vytvořit soudržný rámec pro stávající pravidla EU. Celkový soulad se zásadou proporcionality by byl zaručen, neboť návrh bude předkládat pouze opatření, která jsou nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno používání digitální technologie v rámci justiční spolupráce a přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních věcech. Navrhovaná opatření nezatíží členské státy nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení cílů návrhu. To je podrobněji vysvětleno v posouzení dopadů připojeném k návrhu (viz oddíl 8 návrhu). Těchto cílů lze dosáhnout pouze prostřednictvím pravidel vyžadujících povinné používání digitální komunikace mezi soudy a příslušnými orgány členských států, které budou členské státy zavazovat, aby přijímaly elektronickou komunikaci od fyzických a právnických osob, což umožní videokonference a uznávání služeb vytvářejících důvěru.

3) Analýza dopadů by měla být posílena o jasnou prezentaci dopadů, zejména dopadů na investiční náklady a na zúčastněné strany. Měla by zohlednit nejistoty v přijatých předpokladech a jejich důsledky pro posuzované dopady. 4) Zpráva by měla posoudit účinky potenciálního nárůstu přeshraničních případů. Měla by se zabývat tím, zda existuje riziko, že lepší přístup ke spravedlnosti a účinnější přeshraniční justiční spolupráce by mohly vést k průtahům při vyřizování případů v důsledku vyššího pracovního zatížení soudců a delší doby soudního řízení. 5) Zpráva by měla objasnit otázky ochrany údajů a uznat, že přechod z papírové formy na digitální s sebou nese další rizika. Zpráva by se měla zabývat možnými citlivými otázkami spojenými se skutečností, že mít více údajů v digitální podobě může nejen usnadnit jejich přenos, ale také vytvářet problémy s ochranou a zabezpečením údajů. Měly by být zohledněny obavy zúčastněných stran ohledně ochrany údajů. Výbor pro kontrolu regulace rovněž zaslal další doporučení spolu s kontrolním seznamem kvality. V reakci na doporučení Výboru pro kontrolu regulace byly v posouzení dopadů provedeny následující změny: 1) Definice problému byla přeformulována tak, aby odrážela skutečné problémy analyzované v oddíle 2. 2) Byla vysvětlena provázanost s dalšími iniciativami, jako jsou systém e-CODEX a nařízení e-IDAS, a rovněž vazby na portál evropské e-justice. 3) Oddíl 6 týkající se dopadů základního scénáře a možností politiky byl restrukturalizován a u každé z možností byly nastíněny hlavní dopady (tj. ekonomické dopady, sociální dopady, dopady na základní práva). Oddíl se rovněž zabývá tím, jakým způsobem budou návrhem ovlivněny hlavní zúčastněné strany. 4) V oddíle 6 týkajícím se dopadů bylo objasněno, zda existuje potenciální riziko zvýšeného počtu přeshraničních případů a schopnost soudnictví takový vývoj absorbovat. 5) V oddíle 6 byla doplněna vysvětlení týkající se ochrany údajů. Kromě toho bylo posouzení dopadů doplněno o údaje dostupné z podkladové studie a z přílohy 7 zprávy. Do zprávy byla doplněna ekonomická analýza a náklady pro členské státy. Stanoviska konzultovaných zúčastněných stran byla uvedena v příslušných oddílech zprávy. Technická doporučení, jako je sloučení výsledku veřejné konzultace s přílohou 2, číslování stránek příloh a vypuštění přílohy se schématem týkajícím se subsidiarity, byla zohledněna.

Posouzení dopadů určilo jednu nelegislativní a jednu legislativní možnost politiky se třemi dílčími možnostmi. Existovaly další možnosti, které byly v rané fázi vyřazeny. Propagační kampaň o používání digitálních nástrojů a systému e-CODEX pro komunikaci v přeshraničních soudních řízeních byla vyřazena, protože se mělo za to, že taková kampaň by nepředstavovala skutečnou alternativu k regulačním opatřením a mohla by být v každém případě provedena v rámci základního scénáře. Možnost elektronické výměny informací a údajů prostřednictvím centralizovaného systému EU nebyla považována za vhodnou, protože ji bylo obtížné odůvodnit z hlediska proporcionality a subsidiarity. Všechny informace, údaje a dokumenty by kromě toho byly uloženy v infrastruktuře Komise nebo v infrastruktuře subjektu, který by systém spravoval (např. eu-LISA), přičemž tyto subjekty by nebyly účastníky přeshraniční výměny informací. Centralizovaný systém by také představoval jediné místo selhání, protože všechny údaje by byly uloženy na jednom místě, ve srovnání s decentralizovaným systémem, kde jsou údaje uloženy v každém členském státě zvlášť.

Základní scénář, na jehož základě byly posuzovány obě hlavní možnosti, nepředpokládal žádná opatření na podporu digitalizace přeshraniční justiční spolupráce a využívání digitálních nástrojů ke zlepšení přístupu ke spravedlnosti. Používání elektronické komunikace mezi orgány by proto zůstalo dobrovolné. Používání elektronických podpisů/pečetí a povinnosti v oblasti ochrany údajů by byly i nadále roztříštěné. Proto byly s ohledem na nastíněné cíle návrhu zvažovány dvě možnosti: přijetí doporučení Komise (nelegislativní možnost), nebo přijetí právního aktu – nařízení (legislativní možnost). Legislativní možnost by vyžadovala balíček nařízení s horizontálními ustanoveními a změnami stávajících nařízení s cílem zajistit soulad a směrnice se změnami stávajících směrnic a rámcových rozhodnutí.

Nelegislativní možnost by zahrnovala opatření na podporu členských států, aby pro digitální přeshraniční komunikaci a přístup ke spravedlnosti využívaly systém e-CODEX. Doporučení Komise by mohlo povzbudit členské státy, aby uplatňovaly harmonizovaný přístup k používání elektronické komunikace, včetně videokonferencí, elektronických dokumentů, elektronických pečetí a podpisů. Vzhledem k dobrovolné povaze tohoto přístupu by členské státy mohly vyvíjet vlastní digitální nástroje. Takové opatření by mohlo být technicky a provozně proveditelné. Nákladová efektivnost by závisela na přístupu jednotlivých členských států k digitalizaci a na jejich potřebách a zdrojích. Pokud však jde o rozsah, v jakém tato možnost splňuje cíle návrhu, doporučení by nezaručovalo skutečné zavedení digitálních nástrojů pro komunikaci, interoperabilitu digitálního kanálu, přijímání elektronických dokumentů nebo společné normy pro používání a uznávání služeb vytvářejících důvěru.

V rámci legislativní možnosti budou přijata legislativní opatření (nařízení a směrnice). Nařízení bude zahrnovat pravidla pro zřízení zabezpečeného elektronického kanálu založeného na systému e-CODEX (který byl v posouzení dopadů návrhu nařízení Komise o systému e-CODEX označen za nejvhodnější technické řešení). Tento kanál, který představuje decentralizovaný informační systém, bude využíván pro komunikaci a výměnu informací, údajů a dokumentů mezi soudy a příslušnými orgány a případně s agenturami a subjekty EU působícími v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí. Budou zavedena pravidla na podporu komunikace mezi fyzickými a právnickými osobami a soudy a příslušnými orgány členských států, včetně pravidel pro používání videokonferencí nebo jiných technologií komunikace na dálku. Budou vymezeny povinnosti správců údajů a zpracovatelů údajů. Tato možnost vychází z předpokladu, že informační systémy pro výměnu evropských vyšetřovacích příkazů a doručování písemností / dokazování, které vyvinula Komise, budou rozšířeny na veškerou přeshraniční komunikaci justičních orgánů upravenou v nástrojích EU pro justiční spolupráci. Členské státy budou moci připojit svůj vnitrostátní informační systém k decentralizované síti nebo využít softwarové řešení vyvinuté Komisí a poskytované bezplatně. To umožní přímou komunikaci mezi soudy a/nebo příslušnými orgány, které se účastní řízení podle nástrojů EU v oblasti přeshraniční justiční spolupráce v občanských, obchodních nebo trestních věcech. V rámci legislativní možnosti byly zvažovány tři dílčí možnosti, a to a) povinné nebo dobrovolné využívání digitálního kanálu; b) povinné nebo dobrovolné přijímání elektronické komunikace týkající se fyzických a právnických osob a c) regulační nebo neregulační přístup k využívání a uznávání služeb vytvářejících důvěru. Směrnice změní stávající rámcová rozhodnutí a směrnice tak, aby byly v souladu s pravidly nařízení.

Po porovnání možností a dílčích možností politiky a po jejich posouzení s ohledem na cíle návrhu byla zvolena upřednostňovaná legislativní možnost. Tato možnost zavede povinné používání digitální komunikace (až na odůvodněné výjimky) pro komunikaci mezi soudy a příslušnými orgány (a mezi nimi a agenturami a subjekty EU působícími v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí). Dále ukládá soudům a příslušným orgánům povinnost přijímat elektronickou komunikaci od fyzických a právnických osob, poskytuje právní základ pro využívání videokonferencí nebo jiných technologií komunikace na dálku pro ústní jednání v přeshraničních případech a pro využívání a uznávání služeb vytvářejících důvěru.

Zatímco soudy a příslušné orgány budou povinny přijímat elektronickou komunikaci od fyzických a právnických osob, využívání digitálního kanálu bude pro fyzické a právnické osoby dobrovolné. Budou moci libovolně používat tradiční komunikační prostředky, včetně komunikace v listinné podobě, pokud si to budou přát.

Lze očekávat, že používání digitálního kanálu bude mít pozitivní dopad na životní prostředí, protože se spotřebuje méně papíru a poštovního materiálu. Tyto dopady na životní prostředí se týkají především zavádění elektronických komunikačních prostředků a pravděpodobného nárůstu využívání videokonferencí a komunikace na dálku namísto osobních jednání. I když lze předpokládat, že výroba a provoz zařízení bude spotřebovávat energii, celkový dopad na životní prostředí bude pozitivní.

Pokud jde o ekonomický dopad, povinnost zřídit digitální kanál by od členských států vyžadovala nové investice do rozvoje potřebné infrastruktury pro interakci se systémem e‑CODEX. Rozsah investice by závisel na stávajícím stupni digitalizace členských států, na míře jejich zapojení do projektu e-CODEX, na kompatibilitě se stávajícími řešeními a na oblasti působnosti elektronických přenosů podle vnitrostátního práva. Z dlouhodobého hlediska by však digitalizace soudnictví významně snížila náklady, které vnitrostátním soudním systémům vznikají v přeshraničních řízeních. Pozitivně by ovlivnila i proces digitalizace na vnitrostátní úrovni.