Rozhodnutí, kterým se zavádí program „Civilní soudnictví“ (dále také „program JCIV“), vyžaduje, aby Komise předložila zprávu o následném hodnocení (dále také hodnocení ex post) za období 2007 až 2013. Hodnocení ex post provedl nezávislý externí hodnotitel, kterému byli nápomocni příslušní zaměstnanci Komise.

Tabulka 1-1 ukazuje počet různých akcí financovaných v jednotlivých letech. Výzvy k předkládání návrhů na granty na akce a granty na provozní náklady byly rozděleny na roky 2011 a 2012. Celkový plánovaný rozpočet programu JCIV na období od ledna 2007 do prosince 2013 činil 109,3 milionu EUR (viz tabulka 1-2 ). V dotyčném období zveřejnila Komise šest výzev k předkládání návrhů na granty na akce a šest výzev k předkládání návrhů na granty na provozní náklady a zahájeno bylo 247 iniciativ Komise.

přispět k rozvoji politik a právních předpisů prostřednictvím výzkumu, analýzy a jiných podpůrných činností, poskytnout normotvůrci jednoznačné a podrobné informace o problémech a situaci v praxi, a to posílením sítí, které jsou nápomocny při přípravě budoucích iniciativ v této oblasti. K nejdůležitějším výsledkům patří projekt nazvaný „Interconnecting European Registers of Wills“, jemuž byl udělen grant na akci v roce 2009, který byl v souladu s rozvojem politiky zaměřen na rozvoj velké sítě vzájemně propojených rejstříků závětí a který v roce 2012 nakonec vedl k přijetí nařízení o dědických věcech. Za tímto účelem se do značné míry využívaly i smlouvy na veřejné zakázky, například prostřednictvím Evropského soudního atlasu ve věcech občanských, databáze judikatury JURE a různých hodnotících a prováděcích studií,

Celkově lze priority a financované akce považovat za relevantní pro cíle programu. Postup, který byl zaveden za účelem výběru priorit programu, však ponechával malý prostor pro manévrování, jakmile byly priority stanoveny (v zásadě však mohl projekt, který nezohledňoval žádnou prioritu, obdržet grant na základě jiných kritérií pro udělení). To znamenalo, že v některých případech byly výsledky méně užitečné, došlo-li během provádění projektu ke změně priority. Naopak u vzdělávání se mohly se objevit potřeby, které do stanovených priorit nespadaly. Pak je nebylo možno v rámci programu financovat, jelikož v dané výzvě nebyly zohledněny.

Vzhledem k odpovědnosti Komise za fungování sekretariátu Evropské soudní sítě pro občanské a obchodní věci byly finanční prostředky na podporu jejího provozu přiděleny rovněž prostřednictvím veřejných zakázek nebo správních ujednání. To souvisí s obecným cílem, přestože by bylo možné tvrdit, že se jedná o průřezový cíl. Síť se obvykle schází za účelem projednání problémů při uplatňování stávajících nástrojů v oblasti civilního soudnictví, vydání praktických příruček pro aplikující odborníky nebo veřejnost a aktualizace internetových stránek.

projekt programu JCIV s názvem „Conference on Justice in the EU-from the Citizen’s Perspective“ uspořádal konferenci, která přispěla k hlubšímu pochopení otázky přístupu jednotlivců k civilnímu a trestnímu soudnictví v EU a k lepší tvorbě sítí mezi právníky. Ke specifickým cílům programu „Trestní soudnictví“ patří zlepšení vzájemné znalosti právních a soudních systémů členských států v trestních věcech, podpora a posilování tvorby sítí a zlepšení informovanosti o právních systémech členských států a přístupu ke spravedlnosti,

Program JCIV i program „Trestní soudnictví“ usilují o vytvoření evropského prostoru práva, založeného na zásadě vzájemného uznávání soudních rozsudků, spolupráci mezi justičními orgány v občanských a trestních věcech a posilování důvěry. Oba programy mají rovněž zjednodušit přístup k soudům, a tudíž usnadnit život Evropanům a zapojit zúčastněné strany a občanskou společnost do diskuse o soudnictví. Existuje prostor pro doplňkovost, jelikož mají podobné cíle. Program JCIV se zabývá občanskými a obchodními věcmi, zatímco program „Trestní soudnictví“ se zaobírá trestními věcmi. Vždy však existuje riziko jejich překrývání, zejména s ohledem na obecné záležitosti, jako je e-justice nebo vzdělávání. Některá konkrétní témata navíc v některých členských státech spadají do oblasti civilního soudnictví, zatímco v ostatních členských státech do oblasti trestního soudnictví. Příkladem jsou ochranná opatření: ta jsou na úrovni EU upravena dvěma samostatnými nástroji, tj. občanským a trestním . Programy zůstaly v roce 2007 odděleny z důvodu různých právních základů, jež vyžadovaly jiné postupy přijetí. Od vstupu Lisabonské smlouvy v platnost to však již neplatí. Programy jsou velmi podobné, pokud jde o cíle, způsoby řízení a konečné příjemce grantů, a oba programy byly v období financování 2014–2020 spojeny do jednoho nástroje financování.

Příjemci grantů celkově konstatovali, že výzvy a vybrané akce určily potřeby cílových skupin a reagovaly na ně, přestože se míra, v jaké byly tyto potřeby adekvátně určeny, liší, kdy někteří provedli posouzení potřeb a jiní přijali méně rigidní přístup. Většina příjemců grantů, kteří byli konzultováni za účelem této hodnotící zprávy, uvedla, že na podporu návrhu a vypracování svých projektů provedli posouzení potřeb. Analýza projektové dokumentace však ukázala, že značný počet žadatelů o grant nenavrhl své projekty na základě posouzení potřeb nebo ve formuláři žádosti o grant posouzení potřeb dostatečně nezdokumentoval. Přestože Komise výslovně nevyžaduje provedení a doložení posouzení potřeb, to by žadatelům o grant umožnilo prokázat mnohem jednoznačněji relevanci jejich projektu, zvýšilo by to kvalitu studií a poskytlo základ pro pozdější posouzení úspěšnosti projektu. Projekty, které nejsou založeny na posouzení potřeb, mohou být přesto relevantní s ohledem na potřeby cílových skupin. Posouzení potřeb však s větší pravděpodobností vede k tomu, že žadatelé zvolí nejrelevantnější metody nebo způsoby podpory cílových skupin.

Více než polovina všech dokončených grantů na akce a grantů na provozní náklady (69 z celkem 94 grantů, pro něž byly k dispozici závěrečné zprávy) provedla veškeré činnosti podle plánu. V některých případech dosažení tohoto výsledku znamenalo změny zaměstnanců nebo si vyžádalo hledání dalšího financování. Z celkem 37 respondentů v internetovém průzkumu jich 16 muselo nahradit v průběhu projektu/činností jednoho zaměstnance, zatímco 10 respondentů nahradilo v průběhu projektu/činností více než jednoho zaměstnance a 7 respondentů muselo hledat dodatečné financování za účelem provedení naplánovaných činností. Tyto změny však měly na rozvoj financovaných akcí malý dopad. Ve skutečnosti 85 % z 33 respondentů v internetovém průzkumu uvedlo, že tyto změny neměly na výsledky projektu/činností žádný dopad. Například v projektu s názvem „Business & Human Rights challenges for cross border litigation in the European Union“, na nějž byl poskytnut grant na akce v roce 2013, bylo sice nutné nahradit více než jednoho zaměstnance, bylo však dosaženo všech cílů projektu.

Financované akce přispěly celkově k cílům programu. Většině projektů se podařilo včas dosáhnout plánovaných výsledků nebo oslovit očekávanou cílovou skupinu. Nebyly zjištěny žádné překážky, které by významně ovlivnily výsledky nebo cíle projektů, kromě překážek souvisejících s hospodářskou krizí. Co se týká neočekávaných účinků projektů, shromážděné důkazy prokazují, že většina projektů dosáhla neočekávaných pozitivních výsledků a nevyskytly se téměř žádné neočekávané negativní účinky.

Šablona závěrečné zprávy pro granty na akce ani šablona závěrečné zprávy pro granty na provozní náklady neobsahuje oddíl, který by výslovně vyžadoval popis výsledků. Posouzené závěrečné zprávy mimoto zpravidla nerozlišovaly mezi výstupy a výsledky projektů nebo jejich dopadem. To lze přičíst skutečnosti, že šablona závěrečné zprávy ani pokyny k vyplňování šablony nevysvětlují jednoznačně rozdíl mezi výstupy a výsledky nebo dopady.

projekt programu JCIV s názvem „Litigious Love: Same-sex couples and mediation in the European Union“ pomáhá bojovat proti homofobii a zaměřuje se na dvojice stejného pohlaví v EU. Tyto cíle a cílové skupiny jsou podobné jako v případě programu „Základní práva a občanství“.

V následných pohovorech sedm z celkem patnácti dotazovaných osob uvedlo, že elektronická zařízení a internetové portály vyplývající z projektů představují dlouhodobé výstupy, ačkoli dva ze sedmi respondentů poukázali rovněž na potíže při jejich údržbě a aktualizaci. Úředníci Komise potvrdili, že aktualizace (a údržba) výstupů (např. internetové stránky, studie) představují velký problém a že to může ovlivnit výběr projektů. Otázkou je, zda by se měly i nadále financovat užitečné projekty s kvalitními výstupy, které nemusejí být dlouhodobě udržitelné, nejsou-li informace pravidelně aktualizovány.

Smlouvy na veřejné zakázky jsou využívány k financování Evropského dne civilního soudnictví, který se každoročně slaví 25. října. Tato ústřední událost, kterou spoluorganizují Rada Evropy a Evropská komise, má přiblížit spravedlnost občanům a informovat je o jejich právech pořádáním modelových řízení a informačních setkání, jichž se mohou zúčastnit studenti, právníci i široká veřejnost, a rovněž „dnů otevřených dveří“ na soudech. Prostřednictvím smluv na veřejné zakázky jsou financovány rovněž osvětové činnosti (např. osvětová kampaň o právech spotřebitelů v roce 2012) a činnosti v oblasti šíření výsledků (jako je vypracování příruček v různých jazykových verzích, např. v roce 2010 Guide du citoyen, v roce 2011 Practice Guide for the Application of the Regulation on the European Order for Payment a v roce 2012 „Procédure européenne d’injonction de payer“). Zmínit je třeba i Evropský soudní atlas ve věcech občanských a smlouvy financované za účelem údržby portálu e-justice.

Mezi roky 2007 a 2013 bylo dokončeno všech šestnáct grantů na provozní náklady. Provedené činnosti souvisely především s osvětou, vzájemným učením a podporou klíčových subjektů. Například grant na provozní náklady poskytnutý v roce 2009 organizaci Save the Children v Itálii pomohl jejímu právnímu oddělení provést činnosti na podporu justiční spolupráce v občanských věcech a zlepšení informovanosti o právních systémech a přístupu ke spravedlnosti v členských státech. To zahrnovalo vytvoření a rozeslání internetového zpravodaje 1 000 příjemců ve třinácti členských státech, uspořádání dvou setkání pro soudce a ústřední orgány a čtyři interní školení pro právníky organizace Save the Children. Projekt napomohl rovněž při vytvoření sekce EU v rámci Mezinárodní asociace soudců pro rodinu a mládež (IAYFJM) .

přenositelnost výsledků dosažených v rámci jednoho členského státu do ostatních členských států, jako je srovnávací analýza a výměna osvědčených postupů,

vzdělávací činnosti – zejména přizpůsobení činností jinému kontextu.

Z celkem 52 respondentů v průzkumu pouze 13 uvedlo, že další financování již bylo zajištěno z jiných fondů EU. Nebyly však poskytnuty bližší informace o druhu dalšího financování. V některých případech financuje organizace následné činnosti sama, například Max Planck Institute v Lucembursku.

2.4.2Pokračování partnerství po dokončení projektu

Závěrečné zprávy o akcích financovaných z programu JCIV ukazují, že míra zachování partnerství byla neobyčejně nízká. Pouze 10 projektů z celkem 146 projektů zmapovaných na základě informací dostupných v projektové dokumentaci zmiňovalo zachování navázaných partnerství, tj. plně v 6 případech a částečně ve 4 případech. Míra zachování může být nízká, jelikož (jak bylo uvedeno v hodnotící zprávě v polovině období) výzvy byly velmi technické (a zaměřovaly se na vysoce technické právní záležitosti). To mohlo ovlivnit možnosti partnerství na konci projektů.

Internetový průzkum však ukázal rozdílné výsledky, pokud jde o zachování partnerství po skončení projektu. Z celkem 52 respondentů 69 % uvedlo, že partnerství bylo zachováno, a pouze 6 % udávalo, že partnerství nepokračovalo. Tyto údaje mohou být protichůdné, jelikož se mapování uskutečnilo na základě závěrečných zpráv (které mohly obsahovat neúplné informace o tomto tématu), zatímco při průzkumech byly získány názory přímo od vedoucích projektů. Údaje plynoucí z průzkumu jsou tudíž pravděpodobně reprezentativnější, pokud jde o skutečnou situaci v oblasti zachování partnerství, která byla vytvořena v rámci projektu financovaného z programu JCIV.

2.4.3Možná udržitelnost a přenositelnost výstupů

Závěrečné zprávy poskytovaly málo informací o udržitelnosti výstupů projektů. Šíření výstupů a výsledků u široké cílové skupiny může zvýšit jejich udržitelnost. Mnoho výstupů již bylo navrženo pro použití na úrovni EU (jako je justiční vzdělávání Evropské sítě pro justiční vzdělávání, které bylo navrženo pro účastníky z několika členských států, a portál e-justice pro používání ze strany cílových skupin ve všech členských státech). Některé výstupy, které nebyly navrženy pro použití v celé EU, byly navrženy tak, aby byly přenositelné do ostatních členských států. Mnoho partnerů projektů, s nimiž byl veden pohovor za účelem hodnocení, prokázalo, že své projekty navrhli na základě jednoznačných produktů nebo výstupů, z nichž mnoho bude nebo by mohlo být přeneseno do ostatních členských států. Celkem 70 z 89 respondentů v internetovém průzkumu vyslovilo rovněž názor, že všechny či některé výstupy lze použít beze změn ve více než jedné zemi, a dalších 22 respondentů udávalo, že by přenos do více než jedné země byl možný s menšími změnami. Více než dvě třetiny (61 respondentů) rovněž uvedly, že by výsledky projektu/činností mohly poskytnout informace pro činnosti v oblasti politiky v jedné či více jiných zemích.

Byly k dispozici důkazy, že přinejmenším některé akce prováděné v rámci programu JCIV pokračovaly i poté, co financování ze strany EU skončilo. Z celkem 94 projektů (granty na akce a granty na provozní náklady), pro něž byly k dispozici závěrečné zprávy, jich 45 poskytovalo určité důkazy o zachování výsledků projektu. Zprávy týkající se ostatních 49 financovaných akcí neposkytovaly informace o této záležitosti. Dostupnost informací proto ovlivňuje možnost vyhodnocení udržitelnosti projektů v rámci programu JCIV.

Příjemci grantů se domnívali, že mnoho projektů dosáhlo udržitelných výsledků. Z 52 respondentů jich 30 (58 %) uvedlo, že jejich projekty měly značný význam pro tematickou oblast, v níž působí; 18 respondentů (35 %) nevědělo a 4 (8 %) se domnívali, že jejich projekt neměl významný pozitivní přínos.

V některých případech byly zjištěny potíže při přenositelnosti výsledků, tyto problémy souvisely se zvláštním zaměřením některých provedených akcí. Tak tomu bylo v případě projektu „Evropské zkušenosti v mediaci a jejich implementace do českého právního prostředí“, který se zaměřoval na vzdělávání českých právníků a soudních zaměstnanců v oblasti mediace. Projekt s názvem „The application of Rome I and II Regulations and EC 4/2009 by legal practitioners in Southern Europe – EUROME“ se týkal nařízení zaměřených na oblast mořského práva, a v zemích, pro něž tato oblast nemá žádný význam, není tudíž projekt realizovatelný. V obou případech však lze vypracované modely použít k jiným účelům.

K prvkům projektů, které byly přeneseny, patřily:

metodické nástroje vytvořené pro projekty, například metodická posouzení, a modely činnosti, například provádění kampaní, událostí a činností s jinými cílovými skupinami,

internetové stránky – je-li obsah přeložen, aby se použil v ostatních zemích,

soubory nástrojů a projektové nástroje, například zprávy, pokyny a manuály, a

vzdělávací kurzy a materiály.

2.4.4Inovace

Inovací se rozumí rozvoj a zavádění nových myšlenek (výrobků, služeb a modelů) k uspokojení potřeb a navázání nových vztahů nebo spolupráce. Inovace znamená navržení nových reakcí na naléhavé (sociální) potřeby.

Shromážděné důkazy ukázaly, že většina projektů byla inovativních, pokud jde o používané činnosti nebo postupy a metody. Tyto důkazy rovněž potvrdily, že lze mít za to, že projekt razí cestu v téže oblasti politiky. Žadatelé o grant byli požádáni, aby zdokumentovali inovativní aspekty svého projektu. Určité důkazy o inovacích vykazovalo 140 projektů. To potvrdily odpovědi na internetový průzkum. 90 % z 52 respondentů v internetovém průzkumu se domnívalo, že jejich projekty/činnosti jsou inovativní.

K inovativním postupům a činnostem patřilo vzdělávání, průkopnický výzkum v oblasti, která nebyla předtím zkoumána, vytvoření internetové platformy a postupy zapojující aktivně cílové skupiny, například komunitní diskuse, využívání vzorů a mapování komunitních zdrojů. Pokud jde o inovativní metody, výzkum vyzdvihl používání individuálních vzdělávacích metod, metod zapojení cílových skupin, například podniků, soudních zaměstnanců a mediátorů, modelů interinstitucionální spolupráce a metodiky vzájemného vzdělávání.