CS Úřední věstník Evropské unie C 113/34

Stanovisko Výboru regionů Dětská chudoba

2012/C 113/07

VÝBOR REGIONŮ

— zdůrazňuje, že místní a regionální orgány mají vedoucí postavení, pokud jde o činnost zaměřenou na potírání dětské chudoby a vykořisťování dětí, a podtrhuje jejich klíčovou odpovědnost v oblasti předcházení marginalizaci a sociálnímu vyloučení. Souhlasí s tím, že dětská chudoba je vícerozměrný jev, jenž vyžaduje vícerozměrné řešení, a konstatuje, že zlepšení v několika málo ústředních oblastech, například shoda na minimálním příjmu a standardech kvality, mohou být pro boj proti dětské chudobě klíčová;

— podtrhuje význam placené práce, ale konstatuje rovněž, že pracovní místo samo o sobě nezaručuje únik z chudoby a že je třeba dalších opatření zaměřených na potírání chudoby pracujících;)

— zdůrazňuje, že všechny členské státy by měly uznat dětskou chudobu a sociální vyloučení za jedny z hlavních překážek, které je třeba překonat, mají-li být splněny cíle strategie Evropa 2020 týkající se míry zaměstnanosti, investic do výzkumu a vývoje a energetiky a udržitelného rozvoje;

— vyjadřuje znepokojení nad skutečností, že hospodářská a finanční krize a reakce některých členských států na tuto krizi vedou ke zvýšení míry absolutní chudoby, zvýšení chudoby pracujících a růstu míry nezaměstnanosti mládeže.

Zpravodajka paní Doreen HUDDART (UK/ALDE), radní města Newcastle

I. POLITICKÁ DOPORUČENÍ

VÝBOR REGIONŮ,

Všeobecné úvodní poznámky

1. podporuje záměr Komise vydat v roce 2012 doporučení pro boj proti dětské chudobě a podporu dobrých životních podmínek dětí a vítá příležitost přispět tímto předběžným stanoviskem k úsilí Evropské platformy pro boj proti chudobě a sociálnímu vyloučení. Souhlasí s rozdělením na tři oblasti politiky, jež byly určeny v rámci doporučení: odpovídající zdroje, přístup ke službám a aktivní účast dětí a mládeže. Konstatuje, že ačkoli hlavy států EU vydaly smělá politická prohlášení o zařazení dětské chudoby mezi priority, nevzešly z nich ve všech členských státech EU vždy konzistentní prostředky, činnosti, cíle či monitorování;

2. zdůrazňuje, že místní a regionální orgány mají vedoucí postavení, pokud jde o činnost zaměřenou na potírání dětské chudoby a vykořisťování dětí, a podtrhuje jejich klíčovou odpovědnost v oblasti předcházení marginalizaci a sociálnímu vyloučení. Souhlasí s tím, že dětská chudoba je vícerozměrný jev, jenž vyžaduje vícerozměrné řešení, a konstatuje, že zlepšení v několika málo ústředních oblastech, například shoda na minimálním příjmu a standardech kvality, mohou být pro boj proti dětské chudobě klíčová;

3. upozorňuje na skutečnost, že dětská chudoba není nějakou okrajovou či zbytkovou záležitostí, která sama od sebe zmizí díky hospodářskému růstu (1) – vyšší růst v období 2000–2008 neměl podstatný dopad na míru dětské chudoby. Dále upozorňuje na to, že dětská chudoba byla v době před hospodářskou krizí pro společnost EU znamením hanby, a je znepokojen skutečností, že některé členské státy mohou v reakci na krizi neúmyslně zvýšit míru dětské chudoby. Uznává, že existují zvláštní skupiny dětí, jež jsou vysoce ohroženy těžší či extrémní chudobou, ale zdůrazňuje, že děti obecně tvoří v rámci společnosti zvláštní skupinu, která je často chudobou ohrožena více než ostatní populace;

4. Jedna z definic chudoby zní: za chudé lze považovat jednotlivce, rodiny a skupiny obyvatel, kterým se nedostává prostředků k získání takových druhů obživy, k účasti na takových činnostech a k zajištění takových životních podmínek a zařízení, které jsou běžné, nebo alespoň obecně podporované či schválené ve společnosti, k níž náleží. Mají o tolik méně prostředků než průměrný jednotlivec nebo rodina, že jsou v důsledku vyloučeni z běžných vzorců, zvyků a činností (2);

5. konstatuje, že nejvíce používané měřítko chudoby v členských státech i v EU je příjem nižší než 60 % mediánu příjmu domácností, nicméně podotýká, že k měření absolutní chudoby je nezbytné použít celou řadu ukazatelů a že by mezi nimi měly být např. ukazatele sociálního začlenění, přístupu ke službám, dosaženého vzdělání a očekávané délky života při narození, jak stanovuje index lidského rozvoje (3). Vítá skutečnost, že strategie Evropa 2020 věnuje větší pozornost chudobě a sociálnímu vyloučení, a souhlasí s názorem, že sociální rozměr by měl být ústředním tématem této strategie – připomíná přitom, že chudobou je v EU ohroženo na 20 milionů dětí;

6. zdůrazňuje, že chudoba může mít zničující dopad na děti a jejich zkušenosti z dětství, stejně jako na jejich budoucí životní vyhlídky. Vítá skutečnost, že k problematice dětské chudoby se hlásí stěžejní iniciativa Evropská platforma pro boj proti chudobě a sociálnímu vyloučení, avšak lituje, že je zde pouze omezené odhodlání problém řešit a schází specifický cíl týkající se dětské chudoby;

7. vítá závazek vydat v červnu 2012 doporučení a sdělení týkající se dětské chudoby a dobrých životních podmínek dětí. Podporuje navržený rámec doporučení týkajících se dětské chudoby a dobrých životních podmínek dětí, uznává, že v tomto kontextu je důležité zapojit samotné děti žijící v chudobě, a vítá, že byla do rámce zahrnuta aktivní účast. Zároveň navrhuje, aby byla v doporučení a sdělení zdůrazněna hodnota humanitárních organizací, jako je například UNICEF, a úloha místních a regionálních orgánů při poskytování služeb na ochranu dětí před chudobou a související hmotnou deprivací;

8. konstatuje, že ti nejzranitelnější členové naší společnosti byli nejvíce zasaženi stávající finanční krizí. Je prokázáno, že děti a zejména mladí lidé byli zasaženi nepřiměřeně (4). Výbor kromě toho připomíná, že některé děti ze zranitelných skupin obyvatelstva, jako děti žijící na ulici, děti rodičů samoživitelů nebo děti z velkých rodin, děti z rodin migrantů či z rodin patřících do etnických menšin, např. romské, jsou ještě více ohroženy marginalizací, chudobou a sociálním vyloučením. Zdůrazňuje, že byť může mít globalizace a rostoucí spolupráce mezi zeměmi významný přínos pro život jednotlivců, jsou tyto přínosy často nerovnoměrně rozděleny. Mělo by se vyvinout úsilí o to, aby nikdo nezůstal z přístupu k těmto přínosům zcela vyloučen;

9. konstatuje, že silné politické zaměření na dětskou chudobu v EU v posledních letech a podpůrná politická prohlášení ze strany hlav států EU nevedla k významnému snížení míry dětské chudoby. Zdůrazňuje dále, že politickou podporu řešení této problematiky je třeba převést na konsistentní prostředky, činnosti a cíle ve všech členských státech;

10. podtrhuje význam placené práce, ale konstatuje rovněž, že pracovní místo samo o sobě nezaručuje únik z chudoby a že je třeba dalších opatření zaměřených na potírání chudoby pracujících (5);

11. zdůrazňuje, že všechny členské státy by měly uznat dětskou chudobu a sociální vyloučení za jedny z hlavních překážek, které je třeba překonat, mají-li být splněny cíle strategie Evropa 2020 týkající se míry zaměstnanosti, investic do výzkumu a vývoje a energetiky a udržitelného rozvoje;

12. souhlasí s názorem, že je nepřijatelné, aby v jednom z nejbohatších regionů světa ve 21. století bylo 20 milionů dětí chudých nebo ohrožených chudobou, a že chudoba neznamená pouze nízký příjem a nutnost se bez něho obejít; znamená rovněž odepření vlivu, respektu, dobrého zdravotního stavu, vzdělání, bydlení, základní sebeúcty a možnosti zapojit se do společenských aktivit (6);

13. zdůrazňuje, že také Valné shromáždění OSN uznává, že dětská chudoba je zvláštním druhem chudoby. OSN též zdůrazňuje, že dětská chudoba neznamená jen nedostatek peněz. K dětské chudobě lze přistupovat jedině jako k popření řady práv obsažených v Úmluvě OSN o právech dítěte která uznává právo každého dítěte na životní úroveň nezbytnou pro jeho tělesný, duševní, duchovní, mravní a sociální rozvoj (čl. 27). Většina případů dětské chudoby představuje porušení práv dítěte na přežití, ochranu, rozvoj a účast uvedených v Úmluvě OSN o právech dítěte;

14. připomíná, že celá řada výzkumů prokázala, že účinná politika přerozdělování orientovaná na rodiny s dětmi má velký význam pro omezení dětské chudoby. Sociální transfery snižují dětskou chudobu v EU celkově alespoň o 44 %;

Politika Evropské unie

15. chtěl by zdůraznit, že je třeba, aby společnost lépe pochopila výhody, které vyplývají z investování do potírání dětské chudoby (7) a vykořisťování dětí, sociálního vyloučení a širších sociálních nerovností a které mají podobu nákladové efektivnosti. Upozorňuje, že větší rovnost a nižší marginalizace, vyloučení a chudoba v rámci společností jsou přínosem pro širší společnost, a podtrhuje finanční, ekonomické a sociální výhody včasného investování do dětí a rodin (8);

16. podporuje závěry Rady ze dne 17. června 2011 o Řešení problému chudoby dětí a prosazování jejich dobrých životních podmínek, které vyzývají k zařazení dětské chudoby mezi priority. Podporuje stanovisko Výboru pro sociální ochranu ze dne 15. února 2011, které vyzývá k tomu, aby boj proti dětské chudobě byl zařazen mezi priority na všech relevantních úrovních;

17. souhlasí s tím, že již existuje značná základna poznatků o dětské chudobě v rámci EU. Se znepokojením konstatuje, že míra dětské chudoby se v členských státech pohybuje mezi 11 % a 33 %, a doporučuje, aby se finanční prostředky použily na vysvětlování, šíření a využívání těchto poznatků a sdílení osvědčených postupů ve všech členských státech;

18. vyjadřuje znepokojení nad skutečností, že hospodářská a finanční krize a reakce některých členských států na tuto krizi vedou ke zvýšení míry absolutní chudoby, zvýšení chudoby pracujících a růstu míry nezaměstnanosti mládeže (9);

19. poukazuje na význam politik zaměřených na vystoupení z bludného kruhu chudoby přenášející se z generace na generaci. K tomu je zapotřebí průřezových politik zahrnujících vzdělávací a sociální opatření zaměřená nejen na zajištění zaměstnanosti rodičů, ale také cílená přímo na děti;

20. vyzývá Komisi a členské státy k většímu uznání toho, že chudoba představuje společnou odpovědnost a výzvu pro společnost jako celek, a ne stigma nebo selhání lidí, které chudoba nebo sociální vyloučení postihly;

21. připomíná výzvu Komisi, aby zajistila, že strukturální fondy nabídnou příležitosti, jak zlepšit sociální bydlení, s cílem posílit jeho úlohu v politikách sociálního začleňování a potvrdit, že funkce, jež má sociální bydlení jako veřejná služba, mají být stanoveny na úrovni členských států;

22. souhlasí s názorem, že ke zmírnění a prevenci chudoby je nutný holistický a integrovaný přístup řešící potřeby jednotlivých skupin a konkrétní problémy, s nimiž se potýkají;

Odpovídající zdroje

23. souhlasí s názorem, že příjmová chudoba je jedním z nejmarkantnějších znaků sociální deprivace, která postihuje děti jinak než dospělé (10); jedná se však pouze o jeden z mnoha faktorů dětské chudoby, které je třeba řešit. Souhlasí, že nepanuje shoda nad minimálními standardy, které jsou nutné k naplnění práv dětí, a dále vyzývá EU a její členské státy, aby posoudily možnost řešení tohoto problému v klíčových oblastech, jako jsou podpora příjmů, přístup ke službám a účast dětí;

24. konstatuje, že země, které vydávají nejvíce na sociální dávky, mívají nejnižší míru dětské chudoby. Souhlasí, že členské státy by v případě potřeby měly zvážit zvýšení přídavků na děti, a vyjádřit tím mezigenerační solidaritu, jež uznává základní hodnotu dětství a investice do budoucnosti Evropy;

25. vítá návrh na vytvoření rámce pro zajištění celkového přiměřeného minimálního příjmu pro všechny děti, který by zohledňoval příjem celé domácnosti, rodičů i dětí;

26. poukazuje na význam preventivních veřejných politik usilujících o citlivé politiky v oblasti dobrých životních podmínek dětí a podpory výchovy samostatných jedinců, kteří by byli schopni integrace do společnosti a do trhu práce, spíše než zaměření na důsledky jejich sociálního vyloučení a chudoby;

27. znovu zdůrazňuje význam zdrojů, jež jsou odlišné od dávek. Zapojení rodičů do trhu práce pomůže dostat děti z chudoby pouze tehdy, pokud k tomu rodiče mají odpovídající mzdy a pokud bude možné sladit různorodá pracovní schémata rodičů. Vyzývá členské státy, aby souhlasily s návrhem na doplnění doporučení týkajícího se přiměřené úrovně příjmu a zajištění „důstojné“ práce (11) a navrhuje, že součástí tohoto doporučení by měly být právní předpisy na ochranu zaměstnanosti. Zdůrazňuje však, že někteří lidé nejsou pro trh práce dostupní, jelikož nejsou schopni práce, a v transferech na to musí být pamatováno;

28. uznává, že všeobecné přídavky na děti jsou nejúčinnějším druhem příjmové podpory pro rodiny s dětmi a že tyto přídavky by měly být doplněny o cílené příspěvky pro ty nejpotřebnější (12);

29. vyzývá, aby byl přesněji objasněn význam slova „odpovídající“, a vyzývá členské státy a Komisi, aby vyjednaly standardy EU nebo stanovily společnou metodiku pro výpočet výdajů dítěte a určení odpovídajících zdrojů na prevenci dětské chudoby a boj s ní. Navrhuje, že veškeré definice by měly zvážit: pro koho mají být zdroje odpovídající, na jak dlouho, pro co a kdo určí, co je odpovídající (13);

30. důrazně podporuje návrh, že by členské státy měly být vybízeny k tomu, aby ke zvyšování podmíněnosti a využívání sankcí v rámci systému dávek přistupovaly opatrně, s cílem předejít tomu, že budou penalizovat děti a že je zbaví potřených prostředků. Konstatuje, že tento přístup často přispívá ke stigmatizaci rodin a dětí žijících v chudobě a k představě, že chudoba je důsledkem osobních selhání a nedostatků; konstatuje, že hospodářská krize způsobila značný nárůst nezaměstnanosti, stagnaci příjmů domácností a růst životních nákladů v řadě členských států; poukazuje na skutečnost, že důležitou úlohu mohou při maximalizaci příjmů domácností sehrát poradenské služby, a poukazuje na to, že v některých členských státech mohou být tyto služby ohroženy;

31. souhlasí, že správná rovnováha mezi soukromým a pracovním životem rodičů má zásadní význam pro dobré životní podmínky dětí a pro společnost, jelikož jak příjmová chudoba, tak časová chudoba mohou narušit vývoj dětí. Souhlasí s tím, že nestabilní zaměstnání, asociální pracovní doba a špatně placená pracovní místa rodičů mohou mít škodlivý dopad na život v dospělosti a vývoj dítěte (14);

Přístup ke službám

32. vítá, že je kladen důraz na zajištění přístupu ke kvalitním službám pro všechny děti v klíčové etapě jejich vývoje. Konstatuje, že zdravotnictví, podpora výchovy a rodiny,vzdělávání, bydlení a ochrana jsou zásadní služby, jež jsou nejčastěji poskytovány místními a regionálními orgány;

33. uznává význam vzdělávání a péče o děti v raném věku a vítá návrh na zavedení minimálních standardů pro služby pro děti v raném věku a kvalitu odpovídajících služeb. Zdůrazňuje, že účinná a včasná opatření a podpora během dětství a dospívání (zejména pak v kritických okamžicích (15) mohou být značným přínosem pro vývoj dítěte. Konstatuje, že některé místní a regionální veřejné služby, jako jsou jesle, školy, knihovny a mimoškolní kluby, jsou nezbytnou součástí úsilí o zlepšení životních podmínek dětí, v mnohých členských státech však nad nimi visí hrozba úsporných programů (16);

34. vítá návrh na posílení úlohy vzdělávání při prevenci a prolamování kruhu chudoby díky odstranění všech finančních bariér pro vzdělávání, zajištění rovných příležitostí a poskytování nezbytné doplňující podpory v zájmu kompenzace veškerých znevýhodnění. Uznává význam rovného přístupu k podpůrným prostředkům souvisejícím se vzděláváním, které bez výjimky poskytují místní a regionální orgány, jako je bezplatná školní strava, bezplatné knihy a vzdělávací materiál a finanční podpora pro účast na školních výletech a kulturních aktivitách pro děti z rodin s nízkými příjmy a z rodin ohrožených chudobou;

35. zdůrazňuje význam, který mohou mít zařízení péče o děti pro řešení problému dětské chudoby. Pro děti samotné může pobyt v zařízení péče o děti znamenat, že mohou těžit z interakce s jinými dětmi a pracovníky tohoto zařízení, což pro ně bude přínosné. Jejich kognitivní, jazykový, emocionální a sociální vývoj se tím může zlepšit a účinky tohoto obohacení mohou být dlouhodobé;

36. vyzdvihuje, že chudoba může mít zničující dopad na zdraví dětí (17). Je znepokojen tím, že podle sdělení Evropské komise o nerovnostech v oblasti zdraví je kladen malý důraz na přístup dětí ke zdraví, obecně neexistuje dostatečné povědomí o nerovnostech v této oblasti a jejich řešení není v dostatečné míře prioritou politik ani předmětem politického závazku. Navrhuje, aby v doporučení a sdělení byl položen důraz na význam posílení zdraví dětí, a to včetně zdraví duševního. Souhlasí s názorem, že děti by měly být specifickým tématem v rámci širšího úsilí o snížení zdravotních nerovností a že by měl být zajištěn všeobecný přístup ke zdravotní péči pro chudé a sociálně vyloučené skupiny, včetně všech dětí;

37. sdílí obavy, že environmentální otázky jako znečištění, doprava, kontaminovaná půda a pitná voda, jež není bezpečná, často neúměrně postihují děti žijící v chudobě. Vítá návrh vyvinout veškeré možné úsilí s cílem zabránit vzniku ghett chudých a sociálně vyloučených dětí a podporovat sociální rozmanitost v bydlení. Vítá návrh na zařazení dětí a jejich rodin a komunit do plánování. Navrhuje, aby v doporučení bylo zváženo zařazení minimálních standardů bydlení pro děti s ohledem na prvořadost práv dětí;

38. souhlasí s názorem, že členské státy by měly zajistit, aby děti nebyly odebírány rodinám z důvodu nedostatečných prostředků na péči o děti, a uznává, že záruka odpovídajících prostředků by zabránila tomuto jevu. Varuje před rizikem prohloubení stigmatizace související s chudobou v důsledku jejího příliš těsného spojování se zneužíváním v rodině a poukazuje na důležitou úlohu místních a regionálních orgánů při ochraně dětí;

Aktivní účast dětí a mládeže

39. výrazně podporuje důraz kladený v rámci navrženého doporučení na aktivní účast dětí a mládeže. Souhlasí, že existují překážky účasti všech dětí a že tyto překážky jsou mnohonásobně větší pro děti, které jsou znevýhodněny. Zároveň je pravděpodobné, že pomocí tradičních přístupů ke konzultaci se nemusí podařit navázat s nimi spolupráci. V rodinách, komunitách, nevládních organizacích a soukromém sektoru by se ale měl podpořit aktivní participativní přístup, aby došlo k posílení závazku v celé společnosti;

40. navrhuje, že by účast dětí měla zahrnovat příležitosti podílet se na rozhodnutích, jež mají dopad na jejich život, a ovlivňovat je, zapojení do sportu a rekreačních aktivit za účelem podpory zdraví, společenského života a osobního rozvoje a účast na kulturních aktivitách za účelem vytváření dovedností, zvyšování povědomí o kulturách a kulturní rozmanitosti a potažmo vytváření více inkluzivní a méně diskriminující společnosti;

41. vyzývá členské státy a místní a regionální orgány, aby přispěly k tomu, že budou dětem a mladým lidem vytvořeny odpovídající podmínky k učení, rozvoji a trávení volného času a rozmanité možnosti, jež jsou předpokladem pro jejich aktivní účast;

42. souhlasí, že jedna z překážek v potírání dětské chudoby spočívá v nedostatečném veřejném a politickém povědomí o tomto problému a jeho dopadu na děti a jejich rodiny i širší společnost. Je znepokojen skutečností, že tento jev posiluje omezené, a v některých případech negativní mediální pokrytí chudoby, nízká informovanost o právech dětí či jejich slabá podpora a absence dlouhodobé vize spojená se starostí o krátkodobý zisk hlasů voličů (mladí lidé nejsou voliči). Konstatuje, že v řadě zemí není zaměření na děti nebo pohled na dítě jako plnohodnotnou osobnost součástí politické kultury;

43. poukazuje na činnost místních a regionálních orgánů zaměřenou na zařazení dětí do rozhodovacích procesů k otázkám, které se týkají jejich života. Zbývá však udělat ještě mnoho pro zabezpečení práva všech dětí na to, být vyslyšeny ve všech záležitostech, které se jich dotýkají, v souladu s článkem 12 Úmluvy OSN o právech dítěte;

Doporučení

44. doporučuje, aby byl zaveden zvláštní cíl týkající se dětské chudoby coby priority v rámci stěžejní iniciativy Evropská platforma pro boj proti chudobě a sociálnímu vyloučení, aby byla přijata komplexní strategie boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení dětí, do níž bude zapojena celostátní, regionální a místní úroveň a která bude zapadat do širší strategie Evropa 2020, a aby byl vytvořen rámec pro monitorování založený na spolehlivých ukazatelích, jenž bude propojen se stávajícím mechanismem podávání zpráv UNCRC;

45. opakuje, že členské státy musí podávat zvláštní zprávy o dětské chudobě, a navrhuje, aby byl tento požadavek po vypracování diagnostických nástrojů k posouzení závažnosti rizika a hmotné nouze, které budou místním a regionálním orgánům doporučeny, připojen k povinnému podávání zpráv v rámci strategie Evropa 2020 členskými státy. Zdůrazňuje, že rychlý průzkum VR ze dne 19. dubna 2011 dospěl k závěru, že řada respondentů považuje potenciální zavedení povinných priorit v budoucích regionálních programech za pozitivní vývoj, který by mohl více upozornit na problém chudoby a sociálního vyloučení na místní, regionální a celostátní úrovni;

46. doporučuje, aby se při vyčleňování prostředků ze strukturálních fondů zohlednil význam projektů a subjektů, jež bojují proti dětské chudobě a prosazují dobré životní podmínky dětí a jejich rodin, zejména jedná-li se o nezletilé či mladistvé, kteří trpí tělesnými či mentálními poruchami, jsou vykořisťováni, užívají návykové látky, jsou přistěhovaleckého původu, přišli do styku se zločinem nebo u nich existují jiné faktory zvyšující jejich zranitelnost, a aby byla zlepšena účast těchto dětí a jejich rodin a bojovalo se proti negativnímu vnímání chudoby a její stigmatizaci;

47. doporučuje, aby místní a regionální orgány, jež jsou rozhodujícím článkem řetězce, co se týče provádění vnitrostátních a evropských politik na místní úrovni, byly aktivně zapojeny do přípravy rozhodnutí a politik v oblasti podpory pro rodiny, poskytování služeb a aktivního zapojování dětí a mládeže;

48. doporučuje, aby Komise na podporu sdílení osvědčených postupů navázala a udržovala trvalý dialog s VR a vyčlenila prostředky, jež by VR umožnily publikovat ve spolupráci s organizacemi, jako jsou Eurocities a Eurochild, zprávy dokumentující úspěšné projekty v oblasti dětské chudoby, realizované místními a regionálními orgány ze všech členských států.

V Bruselu dne 15. února 2012 předsedkyně Výboru regionů Mercedes BRESSO

(1) Can Higher Employment Levels Bring Lower Poverty in the EU? Regression based simulations of the Europe 2020 target, Discussion Paper 6068, Forschungsinstitut zur Zukunft der ArbeitInstitut (Institut pro výzkum budoucího vývoje práce), Bonn.

(2) Poverty in the United Kingdom, Peter Townsend, 1979.

(3) Index lidského rozvoje se vypočítává na základě HND na obyvatele dané země či regionu, očekávané délky školní docházky a průměrné délky školní docházky a naděje dožití při narození.

(4) How the economic and financial crisis is affecting children & young people in Europe, EUROCHILD, 2011.

(5) Viz například A Living Wage for Newcastle (Životní minimum pro Newcastle), http://www.newcastle.gov.uk/news-story/a-living-wage-newcastle.

(6) Poverty: the facts, 5th Edition. Flaherty J., Veit-Wilson J. a Dornan P. Child Poverty Action Group, 2004.

(7) Estimating the cost of child poverty, Hirsch, D., Joseph Rowntree Foundation, 2008.

(8) Viz např.Early Intervention: Smart Investment, Massive Savings, Cabinet Office (UK), 2011.

(9) How the economic and financial crisis is affecting children & young people in Europe, EUROCHILD, 2011.

(10) Child poverty – family poverty: Are they one and the same?, EUROCHILD Policy Position, 2011.

(11) Viz např. The low-pay, no-pay cycle: understanding recurrent poverty, Shildrick, T et al, Joseph Rowntree Foundation, 2010.

(12) Viz např. Child benefits in the European Union, J. Bradshaw, Poverty (139), CPAG, 2011.

(13) What do we mean by „adequate“ benefits? J. Veit-Wilson. Kapitola 14 in J. Strelitz a R. Lister (eds.), Why Money Matters. Family income, poverty and children's lives. Save the Children, London, s. 125–132.

(14) Viz např.: Precarious work: risk, choice and poverty traps, R. MacDonald. In Handbook of Youth and Young Adulthood: New perspectives and agendas, A. Furlong, 2009.

(15) Understanding youth exclusion: critical moments, social networks and social capital, Shildrick, T.A. & MacDonald, R., Youth & Policy, 2008.

(16) Viz tamtéž.

(17) Viz např. Health Consequences of Poverty for Children, Spencer, N., End Child Poverty, 2008.