SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU SOUDNÍMU DVORU, ÚČETNÍMU DVORU, EVROPSKÉ INVESTIČNÍ BANCE, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Balíček opatření pro růst integrované evropské infrastruktury (Text with EEA relevance) ÚVOD A SHRNUTÍ V minulém desetiletí se infrastrukturní výdaje obecně snižovaly. Hospodářská a finanční krize však přinesly obnovený zájem o nutnost investic do infrastruktury. Cílené investice do obnovy a výstavby infrastruktury byly během hospodářské krize důležitou součástí plánů obnovy a impulsem na úrovni EU a členských států k podpoře celkové poptávky a zároveň k zajištění dlouhodobé návratnosti investic. Nejdůležitější však je, že krize ukázala, že infrastruktury jsou pro evropskou hospodářskou budoucnost klíčové. Opravdu integrovaný jednotný trh, jak naznačila Montiho zpráva[1], by nebyl možný bez souvislého propojení všech jeho součástí. Silnice a jiné dopravní spojnice, elektrické a plynové sítě, jakož i širokopásmové sítě jsou rozhodující pro funkční integrovaný hospodářský prostor a jeho sociální a územní soudržnost. Avšak přestože regulační integrace v rámci EU postupuje vpřed a trhy jsou stále více integrované, nejaktuálněji v energetickém odvětví došlo k přijetí třetího liberalizačního balíčku a jeho vstupu v platnost, pokulhává v poslední době přeshraniční fyzické propojení. Stále jsou místa, kde spojení chybí, zejména v novějších členských státech, což vytváří hranice mezi centrem a periferiemi Evropské unie a brání dalšímu rozvoji výměn uvnitř Společenství a růstu nových hospodářských odvětví, jako např. elektronického obchodu. Nové potřeby v oblasti infrastruktury vznikají rovněž v souvislosti s prováděním strategie Evropa 2020. Podpora transformace Evropy na vysoce znalostní, nízkouhlíkovou a vysoce konkurenceschopnou ekonomiku si vyžaduje odpovídající moderní a pružné infrastrukturní sítě pro energie, dopravu a informační a komunikační technologie (dále jen „IKT“). Mezi svými prioritami pro růst[2] Komise zdůraznila nutnost rozvíjet dopravní, energetické a telekomunikační infrastruktury nezbytné pro skutečně integrovaný jednotný trh. Rovněž vyzvala členské státy, aby i přes současnou hospodářskou krizi v souvislosti s posílenou správou ekonomických záležitostí pokračovaly ve své úloze, jak regulační tak finanční, v těchto klíčových oblastech. Celkové investiční potřeby pro sítě evropského významu dosahují částky 1 bilión EUR v období do roku 2020 ve třech výše uvedených sektorech[3]. Jak se vypořádat s touto investiční výzvou je jednou ze zásadních otázek, kterou musí Evropská unie v příštím desetiletí vyřešit. Zatímco trh sehraje prostřednictvím vhodných investičních a cenových mechanismů nejspíše klíčovou úlohu při budování požadovaných infrastruktur, bez veřejného zásahu by se některé nezbytné investice neuskutečnily nebo by byly odloženy daleko za rok 2020. Proto Komise dnes navrhuje infrastrukturní balíček složený z nového rozpočtového nástroje, nástroje pro propojení Evropy („Connecting Europe“), jakož i revidovaných hlavních směrů pro dopravu, energii a informační a komunikační technologie. Společné výzvy a hlavní směry odvětvové politiky Ve třech odvětvích, a to v dopravě, energetice a digitálních infrastrukturách, lze vypozorovat podobné problémy a překážky, které si vyžadují obdobná řešení. Přestože většinu investic do infrastruktury mohou zajistit členské státy a trhy (prostřednictvím regulačních opatření), je nepravděpodobné, že by rozsah a rychlost investic umožnily dosažení cílů strategie Evropa 2020. Zásah na úrovni EU se prostřednictvím grantů a finančních nástrojů zaměří na iniciativy, které odstraní nebo omezí fragmentaci trhu, zvýší evropskou bezpečnost, budou mít značný potenciál na podporu růstu nebo socioekonomické přínosy, jež nelze získat či zpeněžit na projektové úrovni. Ve stavebních fázích rovněž odblokuje krátkodobou zaměstnanost. Vnitřní synergie pro řízení nástroje jsou také důležité: využívání společné agentury napomůže dosažení úspor z rozsahu. Koordinace na vysoké úrovni na úrovni programu umožní realizovat synergie mezi odvětvovými pracemi: energetické, dopravní a širokopásmové sítě mohou sdílet společná zařízení (průlezy, potrubí, přístup do prostor), proto je rozumné podporovat koordinované rozmísťování pasivních síťových prvků ve spolupráci s příslušnými vnitrostátními, regionálními a místními orgány. Doprava I přes značné investice nemá Evropská unie v současnosti síť propojené přeshraniční dopravní infrastruktury, která by byla dostatečně interoperabilní a účinně využívala zdroje. Jak zdůrazňuje sdělení „Plán jednotného evropského dopravního prostoru – vytvoření konkurenceschopného dopravního systému účinně využívajícího zdroje“[4], dopravní infrastruktura je zásadní k zajištění fungování jednotného trhu a musí podporovat konkurenceschopnost a udržitelný růst. Kromě nedostatečné koordinace mezi členskými státy v oblasti projektového řízení, plánování a financování, představuje hlavní překážku, jež musí být v příštím víceletém finančním rámci překonána, také chybějící globální rámec pro financování na evropské úrovni, který se zaměří na nejdůležitější problémová místa a chybějící přeshraniční spojení. Nové hlavní směry TEN-T poskytnou politický rámec, ve kterém bude evropská infrastruktura sloužit zřízení jednotného evropského dopravního prostoru. Hlavní směry rovněž stanoví regulační rámec s normami zajišťujícími účinnost a interoperabilitu. Navíc vytvářejí pevnější a závaznější rámec pro plánování, složený z globálních a základních sítí, což umožní, aby se evropské úsilí členských států, orgánů EU a zúčastněných stran zaměřilo na podporu vytvoření funkční sítě evropské infrastruktury do roku 2030 a 2050. Globální síť tvoří základní vrstvu TEN-T. Tvoří ji veškerá stávající a plánovaná infrastruktura splňující požadavky hlavních směrů. Globální síť má být vytvořena nejpozději do 31. prosince 2050. Základní síť překrývá globální síť a skládá se ze strategicky nejdůležitějších částí. Představuje páteř multimodální sítě mobility, kterou evropští občané a podniky potřebují. Soustředí se na ty součásti TEN-T s nejvyšší evropskou přidanou hodnotou – chybějící přeshraniční spojení, klíčová problémová místa a multimodální uzly. Základní síť má být dokončena nejpozději do 31. prosince 2030 a bude financována pomocí nástroje pro propojení Evropy („Connecting Europe“). Hlavní směry TEN-T rovněž usilují o posílení prováděcích nástrojů v rámci koncepce základní sítě koridorů, při náležitém zohlednění koridorů železniční dopravy[5]. Tyto koridory zajistí rámcový nástroj pro koordinovanou realizaci základní sítě. Co se týče rozsahu, koridory základní sítě v zásadě zahrnou tři druhy dopravy a protnou alespoň tři členské státy. Bude-li to možné, měly by vytvořit spojení s námořním přístavem. Co se týče aktivit, koridory základní sítě poskytnou platformu pro řízení kapacity, investice, budování a koordinaci multimodálních překládkových stanic a zavádění interoperabilních systémů řízení dopravy. Energetika K dosažení základních cílů energetické politiky Unie – konkurenceschopnosti, udržitelnosti a bezpečnosti dodávek – je nutné velké úsilí zaměřené na modernizaci a rozšíření evropské energetické infrastruktury a přeshraniční propojení sítí. Sdělení Komise o prioritách energetických infrastruktur do roku 2020 a na další období[6], přijaté dne 17. listopadu 2010, proto požaduje novou politiku EU v oblasti energetické infrastruktury s cílem koordinovat a optimalizovat rozvoj sítě na kontinentální úrovni. Potvrdilo především nutnost revize stávající politiky transevropských energetických sítí (TEN-E) a finančního rámce. Takováto nová politika je klíčová pro zajištění toho, aby začala fungovat solidarita mezi členskými státy, aby byl dokončen vnitřní energetický trh, aby byly izolované regiony propojeny s evropskou sítí, aby byly využívány alternativní zásobovací a tranzitní trasy a zdroje energie a aby se rozvíjely obnovitelné zdroje a soutěžily s tradičními zdroji, jak bylo zdůrazněno na zasedání Evropské rady dne 4. února 2011. Nové hlavní směry pro transevropské energetické infrastruktury stanoví pravidla pro včasný rozvoj a interoperabilitu transevropských energetických sítí. Konkrétně je jejich cílem vytvořit nejlepší podmínky pro rozvoj projektů v oblasti energetické infrastruktury, které podporují plnou integraci vnitřního energetického trhu, zároveň při zajištění toho, že žádný členský stát nebude izolován od evropské sítě a bude přispívat k udržitelnému rozvoji a ochraně životního prostředí tím, že umožní dosažení cílů Unie ve výši 20%[7] snížení emisí skleníkových plynů, 20% zvýšení energetické účinnosti a 20% podílu energie z obnovitelných zdrojů v konečné spotřebě energie do roku 2020, při zajištění bezpečnosti dodávek a solidarity mezi členskými státy. K tomuto účelu hlavní směry stanoví na období do roku 2020 a dále omezený počet transevropských prioritních koridorů a oblastí pokrývajících elektrické a plynové sítě, jakož i infrastrukturu k přepravě ropy a oxidu uhličitého, které si nevíce žádají evropský postup. Jejich cílem je pak provedení těchto priorit prostřednictvím: - zefektivnění postupů pro udělování povolení s cílem snížit do značné míry jejich trvání u projektů veřejného zájmu a zvýšit účast a přijetí ze strany veřejnosti u realizaci takových projektů; - usnadnění právní úpravy projektů veřejného zájmu v oblasti elektřiny a plynu rozdělením nákladů přes hranice v závislosti na poskytnutých přínosech a zajištěním toho, že povolené výnosy budou v souladu s podstoupenými riziky; - zajištění realizace projektů veřejného zájmu poskytnutím nezbytné tržní a přímé finanční podpory EU. V tomto ohledu návrh poskytuje základ pro způsobilost projektů k obdržení finanční pomoci EU v rámci nástroje pro propojení Evropy („Connecting Europe“). DIGITÁLNÍ INFRASTRUKTURY Investice do vysokorychlostního připojení a služeb poskytovaných s pomocí (nebo prostřednictvím) moderních internetových sítí je investicí do budoucnosti. Digitální infrastruktury – jak fyzické, tak poskytující služby – jsou klíčové pro inteligentní růst, kterého musí Evropa v následujících deseti letech dosáhnout, aby si zajistila schopnost obstát v mezinárodní konkurenci a mohla vytvářet bohatství pro své občany. Tato iniciativa je zakotvena v strategii Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění, která staví digitální infrastruktury do popředí jako součást stěžejní iniciativy „Digitální program pro Evropu“. Podtrhuje potřebu zajistit rychlejší zavedení a šíření širokopásmového připojení pro všechny, a to prostřednictvím jak pevných, tak bezdrátových technologií, a usnadnit investice do nových velmi rychlých otevřených a konkurenceschopných internetových sítí, které budou jádrem budoucí ekonomiky. Účelem hlavních směrů je stanovit cíle a priority plánované pro infrastruktury širokopásmových sítí a digitálních služeb v oblasti telekomunikací. Hlavní směry dále identifikují projekty veřejného zájmu zaměřené na zavádění infrastruktur širokopásmových sítí a digitálních služeb (např. elektronické zdravotnictví, elektronická identita, elektronické zadávání veřejných zakázek atd.). Tyto projekty napomohou řešit problémy identifikované jako významné překážky bránící rozvoji jednotného digitálního trhu, včetně např. nedostatku investic do širokopásmového připojení v Evropě v porovnání s našimi hlavními konkurenty, což znamená nevyužití potenciálu růstu a společenských výhod; nutnosti zvýšit konkurenční tlak v oblasti moderních širokopásmových sítí a potřeby vývoje odpovídajících strategií k veřejné podpoře zavedení širokopásmových sítí v oblastech, které nejsou podnikatelsky zajímavé. U digitálních služeb se překážky týkají především chybějící technické interoperability, což zastavuje důležité elektronické veřejné služby na hranicích. Neexistují žádní fyzičtí vlastníci evropských infrastruktur interoperabilních služeb, žádný členský stát ani soukromí investoři by nezajistili zavedení služby v mezích interoperabilních rámců. Proto je přidaná hodnota EU vysoká. Nástroj pro propojení Evropy (dále jen nástroj „Connecting Europe“) pro digitální infrastruktury podpoří pomocí kombinace grantů a inovativních finančních nástrojů investice do sítí schopných dosažení cílů stěžejní iniciativy Digitální program pro Evropu, tj. úplného internetového pokrytí o rychlosti 30Mb/s; nebo připojení rychlejšího než 100 Mb/s pro alespoň 50 % evropských domácností. Bude vytvořeno vyvážené portfolio projektů zaměřených na 30 a 100 Mb/s a náležitě přihlédnuto k investičním potřebám členských států, které jsou orientačně odhadovány ve výši až 270 miliard EUR. U infrastruktury digitálních služeb jsou interoperabilní rámce financovány prostřednictvím přímých grantových programů a zahrnují např. transevropské vysokorychlostní páteřní připojení pro veřejné správy, přeshraniční poskytování služeb elektronické veřejné správy založené na interoperabilní identifikaci a ověřování (umožňující elektronické zadávání veřejných zakázek a elektronickou justici, jakož i služby elektronického zdravotnictví); digitální zdroje evropského dědictví; bezpečnost a zabezpečení (bezpečnější internet a infrastruktury kritických služeb) a inteligentní energetické služby. Tyto projekty přispějí ke zlepšení konkurenceschopnosti evropského hospodářství včetně malých a středních podniků (MSP), podpoří propojení a interoperabilitu vnitrostátních sítí, jakož i přístup do takových sítí a podpoří rozvoj jednotného digitálního trhu. Za účelem přizpůsobení se měnícím se politickým prioritám, technologickému vývoji nebo situaci na příslušných trzích bude možné identifikovat nové projekty veřejného zájmu v průběhu provádění těchto hlavních směrů. NÁSTROJ PRO PROPOJENÍ EVROPY (NÁSTROJ „CONNECTING EUROPE“) – SPOLEčNÝ NÁSTROJ FINANCOVÁNÍ INFRASTRUKTURY V návaznosti na zkušenosti a ponaučení získaná ze stávajícího rámce politiky TEN nyní Komise navrhuje nový evropský infrastrukturní balíček založený na nástroji pro propojení Evropy. Bude společným finančním nástrojem pro transevropské sítě a jeho rámci se budou uplatňovat výše uvedené hlavní směry pro konkrétní odvětvové politiky. Jelikož některé infrastrukturní projekty v zájmu Unie budou možná muset vést přes země usilující o přistoupení, země politiky sousedství a další třetí země, může nástroj „Connecting Europe“ podpořit, bude-li to vhodné, projekty veřejného zájmu za účelem propojení transevropských sítí s infrastrukturními sítěmi těchto zemí. Cílem nástroje „Connecting Europe“ je zefektivnění a usnadnění podpory EU pro infrastruktury prostřednictvím optimalizace portfolia dostupných nástrojů, normalizace operačních pravidel pro jejich používání a využití případných synergií přes tato tři odvětví. Tento koordinovaný přístup zajistí nejen největší možnou přidanou hodnotu EU, ale zároveň zjednoduší postupy a sníží společné náklady. Za tímto účelem návrh nástroje „Connecting Europe“ vyvíjí společný finanční rámec pro všechna odvětví, včetně koordinovaných ročních pracovních programů, společného výboru, pružnosti mezi odvětvovými rozpočty, zvýšených výkonnostních ukazatelů a podmínek a sdíleného používání finančních nástrojů určených pro infrastrukturu. Finanční prostředky nástroje „Connecting Europe“ budou spravovány centrálně, buď přímo útvary Komise s podporou, v případě potřeby, výkonné agentury nebo na základě partnerství mezi Komisí a jednou nebo více finančními institucemi. Řešení pro operační řízení různých nástrojů v rámci nástroje „Connecting Europe“ budou navržena v mezích příslušného právního rámce v návaznosti na zkušenosti získané z Výkonné agentury pro transevropskou dopravní síť a ze současné spolupráce s Evropskou investiční bankou. Nástroj bude koordinován s dalšími druhy intervence, které pocházejí z rozpočtu EU, jako například Horizont 2020, Fond soudržnosti a strukturální fondy. Co se týče koordinace s Horizontem 2020, tento program zajistí doplňkovost, přičemž se vyvaruje případného překrývání. Koordinace mezi nástrojem „Connecting Europe“ a Horizontem 2020 zajistí, aby nebyl přerušen řetězec výzkumu a inovací vedoucí k rozmístění infrastruktury. To je důležité především v době, kdy budou významné technologické pokroky v dopravě, energetice a IKT nezbytné, aby EU splnila své ambiciózní cíle stanovené ve strategii Evropa 2020. Pokud jde o vztah s Fondem soudržnosti a strukturálními fondy, společný strategický rámec politiky soudržnosti, jakož i partnerské smlouvy s členskými státy, budou úzce koordinovány v rámci politik v odvětví dopravy, energetiky a IKT. Příslušné hlavní směry pro konkrétní odvětví budou spoléhat na Fond soudržnosti a strukturální fondy při realizaci místní a regionální infrastruktury a jejich vazby na prioritní infrastruktury, aby došlo k propojení všech občanů v celé EU. Nástroj pro propojení Evropy bude mít rozpočet ve výši 50 miliard EUR[8] na období 2014–2020, z kterého je 10 miliard EUR vyhrazeno na dopravní infrastrukturu ve Fondu soudržnosti. Ačkoliv nástroj bude centrálně spravován, největší možnou prioritu bude mít vnitrostátní přidělování v rámci Fondu soudržnosti při rozdělování 10 miliard EUR. Těchto 10 miliard EUR bude rezervováno pro členské státy způsobilé pro Fond soudržnosti a míra spolufinancování z rozpočtu EU bude na stejné úrovni jako ve Fondu soudržnosti. Nástroj „Connecting Europe“ | 40 miliard EUR | Energetika | 9,1 miliard EUR | Doprava | 21,7 miliard EUR | Telekomunikace/Digitální | 9,2 miliard EUR | Částky vyhrazené na dopravní infrastruktury ve Fondu soudržnosti | 10 miliard EUR | Celkem | 50 miliard EUR | Finanční nástroje v rámci nástroje „Connecting Europe“ – maximalizace účinku EU Přestože vlády EU vydávají v průměru 1 % HDP na investice do infrastruktury[9], stále více povzbuzují soukromý sektor k financování investic do infrastruktury. To se provádí výhradně v rámci soukromého sektoru prostřednictvím privatizace, koncesí nebo v poslední době s využitím modelu partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem. Současný tok soukromých financí však není dostatečný k zajištění značných investičních potřeb infrastrukturních odvětví. Navíc soukromé prostředky nejsou okamžitě k dispozici v délce trvání a za podmínek, které by příslušným způsobem odrážely hospodářský cyklus komerčně úspěšných dlouhodobých infrastrukturních projektů. Z tohoto důvodu je zapotřebí vlastní kapitál a dluhové prostředky zaměřené na snížení konkrétních překážek bránících dostupnosti kapitálu a dluhových prostředků na projekty klíčového zájmu Unie, tj. projektů v rámci nástroje pro propojení Evropy. Cílem infrastrukturních nástrojů je přilákat zdroje soukromého sektoru, a tak pomoci uvolnit potenciál Evropy v okamžiku klíčové transformace a posunu směrem k nízkouhlíkovému hospodářství méně náročnému na zdroje. Tyto nástroje hrají stále důležitější roli při dosahování strategických cílů Unie, jelikož zajišťují finanční prostředky nezbytné k realizaci projektů s potenciálem podpory hospodářského růstu. Finanční nástroje mají zvláštní přidanou hodnotu, když politiky EU vyžadují rychlou realizaci, ale panuje nadprůměrná nejistota spojená s projekty a finančními trhy, jako je to v současném hospodářském prostředí. Kromě toho finanční nástroje mají znásobující účinek pro rozpočet EU v usnadnění a přilákání soukromého financování projektů zájmu EU, a tím maximalizují účinek rozpočtu EU. Sada nástrojů by měla určit základ pro dlouhodobý stabilní finanční rámec a fungovat jako katalyzátor a stimulátor. Nástroj pro propojení Evropy se toho snaží dosáhnout pomocí dvou druhů hlavních nástrojů: - Kapitálové účasti v kapitálových fondech, které poskytují rizikový kapitál na akce přispívající na projekty veřejného zájmu; - Půjček nebo záruk na projekty veřejného zájmu usnadněných nástroji na sdílení rizik, včetně posílení mechanismů pro dlouhodobé bankovní úvěrování a projektové dluhopisy vydané projektovými společnostmi; Tyto nástroje se zaměřují na cíle politik napříč prioritami stanovenými strategií Evropa 2020 a zahrnují tři oblasti politiky – dopravu, energetiku a digitální infrastruktury, aby se vyhnuly zbytečnému násobení nástrojů obdobné povahy nebo s obdobnými cílovými příjemci a projektovými strukturami. Plánovaná metoda pomoci je založená na úzké spolupráci Komise s příslušnými mezinárodními finančními institucemi jako například Evropskou investiční bankou. Dlouhodobé plánování, výstavba a operační časový horizont infrastrukturních projektů si však také vyžaduje dlouhodobou přípravu pro zavedení finančních nástrojů. Z tohoto důvodu Komise souběžně s nástrojem pro propojení Evropy navrhuje zahájení pilotní fáze iniciativy pro projektové dluhopisy strategie Evropa 2020 již podle stávajícího finančního rámce. Fungující trh s projektovými dluhopisy, který v současnosti v Evropě téměř neexistuje, může přivést dohromady infrastrukturní projekty a dlouhodobé investory neochotné riskovat jako například penzijní fondy a pojišťovny. Pilotní fáze připraví cestu pro plnohodnotný nástroj sdílení rizik pro financování infrastrukturních projektů pomocí půjček a projektových dluhopisů, jakmile nástroj pro propojení Evropy vstoupí v platnost. Podstatná změna financování infrastruktury v Evropě Cena za nedostatečné investování do budoucích sítí by pro Evropu mohla být velmi vysoká. Zvyšující se provázanost evropských ekonomik a měnící se směr obchodních toků zatěžují stávající infrastrukturní systémy, zatímco nové podnikatelské příležitosti či potřeby občanů vyžadují moderní, inteligentní a pružné sítě. Cílů strategie Evropa 2020, jako například podpora přechodu na nízkouhlíkové hospodářství méně náročné na zdroje nebo utváření digitálního hospodářství, nelze reálně dosáhnout bez odpovídajícího vyřešení dopadů na infrastrukturu. EU hrála tradičně významnou úlohu při podněcování členských států a trhů k investicím do infrastruktury evropského zájmu a prostřednictvím své politiky s velkými socioekonomickými přínosy podporovala rozvoj transevropských sítí. V dnešní době si strategický význam modernizace a zlepšování fyzické infrastruktury v Evropě, a s tím spojený rozsah investiční výzvy, vyžaduje podstatnou změnu způsobu, jakým EU identifikuje, podporuje a realizuje přeshraniční infrastrukturní sítě. Návrh na integrovaný víceodvětvový nástroj pro propojení Evropy („Connecting Europe“), doplněný konkrétními hlavními směry pro odvětví dopravy, energetiky a telekomunikací, se zaměřuje na stanovení správných podmínek pro nastartování infrastrukturního rozvoje a využívání úvěrového financování ze soukromých zdrojů v době, kdy jsou veřejné rozpočty významně omezené. Zároveň pomáhá obnovit zájem dlouhodobých specializovaných investorů o investici do Evropy, čímž přispívá k růstu a vytváření nových pracovních míst. Společně s novým přístupem k využívání inovativních finančních nástrojů a zahájením pilotního projektu evropských projektových dluhopisů je tento balíček návrhů určen k provedení rychlé změny, která je nutná, aby se Evropa dokázala vyrovnat s infrastrukturními výzvami. [1] „Nová strategie pro jednotný trh ve službách evropského hospodářství a společnosti“, zpráva Maria Montiho pro předsedu Evropské komise, 9. května 2010, s. 64−65. [2] Roční analýza růstu 2011, KOM(2011)11. [3] Asi 500 miliard EUR do dopravy, 200 miliard EUR do energetiky a 270 miliard EUR do rychlých širokopásmých infrastruktur. [4] KOM(2011) 144 [5] Nařízení (EU) č. 913/2010 Evropského parlamentu a Rady ze dne 22. září 2010 o evropské železniční síti zajišťující konkurenceschopnost nákladní dopravy, Úř. věst. L 276, 20.10.2010, s. 22. [6] KOM(2010) 677. [7] 30%, pokud pro to budou příznivé podmínky. [8] Všechna čísla v běžných cenách roku 2011. [9] Mezi ½ a 2 %, viz Alegre et al, Dokumenty EIB, svazek 13/1 (2008). Nepřesnost odhadu je způsobena především klasifikací investic obchodně fungujících společností jako soukromých, přestože jsou vlastněny veřejným sektorem.