CS Úřední věstník Evropské unie C 317/120

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k návrhu směrnice Rady o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření

(KOM(2009) 28 v konečném znění – 2009/0007 (CNS))

a k

návrhu směrnice Rady o správní spolupráci v oblasti daní

(KOM(2009) 29 v konečném znění – 2009/0004 (CNS))

(2009/C 317/23)

Zpravodaj: pan SANTILLÁN CABEZA

Dne 13. února 2009 se Rada, v souladu s článkem 93 Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

návrhu směrnice Rady o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření

KOM(2009) 28 v konečném znění – 2009/0007 (CNS)

a

návrhu směrnice Rady o správní spolupráci v oblasti daní KOM(2009) 29 v konečném znění – 2009/0004 (CNS).

Specializovaná sekce Hospodářská a měnová unie, hospodářská a sociální soudržnost, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 24. června 2009. Zpravodajem byl pan SANTILLÁN CABEZA.

Na 455. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 15. a 16. července 2009 (jednání dne 16. července), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 114 hlasy pro, 3 hlasy proti a 1 člen se zdržel hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 EHSV s uspokojením vítá návrhy směrnic o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní a o správní spolupráci v oblasti daní, jelikož tyto návrhy odpovídají naléhavé potřebě. Normy, které tyto směrnice nahradí, existují již tři desetiletí a prokázalo se, že stávajícím nárokům nevyhovují. Skutečnost, že se v současné době vybere pouze 5 % požadovaných pohledávek vyžaduje okamžitou reakci.

1.2 Návrhy Komise berou v potaz studie, nápady a doporučení formulované v EU, v členských státech, na mezinárodních fórech a v mezinárodních institucích, jako jsou G-20 či OECD. Také EHSV v několika svých stanoviscích bezvýhradně podpořil návrhy na zefektivnění systémů spolupráce mezi státy v oblasti daní (odstavec 4.8 tohoto stanoviska).

1.3 Potřeba reformy sílí v současné době, kdy musí společnosti řešit sociální a ekonomické důsledky hospodářské pohromy způsobené spekulativními a podvodnými finančními praktikami, jejichž odhalování začalo koncem roku 2007. Přinese to několikaletou silnou zátěž daňovým poplatníkům; vytvořilo to rovněž naléhavou poptávku po přijetí účinných opatření proti podvodníkům, kteří jednají pod ochranou daňových rájů či využívají právních triků, aby se vyhnuli placení daní.

1.4 Globalizace zvyšuje potřebu spolupráce mezi státy v oblasti daní. Základní svobody, jež jsou podstatou fungování EU, nesmí být zástěrkou pro neplnění veřejné povinnosti platit daně.

1.5 S ohledem na výše uvedené se Komise správně rozhodla stanovit novou právní úpravu této problematiky namísto toho, aby prováděla částečné reformy stávajících předpisů.

1.6 EHSV podporuje hlavní cíl návrhů zavést správní kulturu Společenství a poskytnout správě příslušné nástroje, které umožní moderní technologie (jako např. elektronickou cestou zasílané formuláře), za účelem zjednodušení a urychlení postupu. Zmínku si zaslouží také část věnovaná používání jazyků, jež je jednou z velkých překážek spolupráce v oblasti daní (odstavec 5.1).

1.7 Stanovená informační povinnost a její omezení (odst. 5.2) jsou v souladu s normami OECD a jejich cílem je zabránit zneužívání bankovního tajemství a jiných postupů zdánlivě právního charakteru za účelem daňových podvodů.

1.8 Zapojení úředníků dožadujícího státu do šetření prováděného v dožádaném státu je stanoveno již v určitých stávajících předpisech (odst. 5.3). V tomto aspektu i v ostatních aspektech návrh chrání svrchovanost státu (odst. 5.5).

1.9 V rámci spolupráce mezi státy zůstávají zachovány záruky pro daňové poplatníky ve vztahu k finančním úřadům, jelikož mají možnost napadnout zákonnost šetření a kroků podniknutých orgány (odst. 5.4).

1.10 EHSV navrhuje, aby Komise v budoucnosti zvážila sjednocení daňových předpisů (odst. 5.6).

2. Návrh směrnice Rady o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření (KOM(2009) 28 v konečném znění)

2.1 Odůvodnění uvedené Komisí

2.1.1 Nevýhodou platných právních předpisů v oblasti vzájemné pomoci (1) je pomalost, nejednotnost a nedostatek koordinace a transparentnosti.

2.1.2 Daňové orgány nemají pravomoci pro vymáhání daní mimo území daného státu, protože předpisy mají vnitrostátní charakter – musí si tak vyžádat pomoc jiného či jiných států prostřednictvím postupů, jež se ukázaly být neúčinnými. Toto omezení pravomocí je problém, jenž nabývá na významnosti vzhledem k nárůstu mobility kapitálu a osob. Volný pohyb, základní cíl Evropské unie, tak má v tomto případě negativní důsledky, jelikož napomáhá podvodníkům. Je proto zřejmé, že je nutné přijmout nová opatření.

2.1.3 Pro vysvětlení stačí uvést fakt, že v roce 2007 obdržely členské státy 11 794 žádostí o pomoc od jiných členských států za účelem vymáhání daňových pohledávek. Skutečně vybrané částky však dosahují pouze přibližně 5 % z celkové částky.

2.1.4 Daňové podvody jsou obzvláště významné v oblasti DPH, což s sebou nese dva důsledky, jimž je třeba předcházet: narušení podmínek hospodářské soutěže na vnitřním trhu a snižuje objem vybraných daní členských států a Společenství (2).

2.2 Navrhovaná opatření v oblasti vymáhání pohledávek

2.2.1 Rozšíření rozsahu vzájemné pomoci. Na rozdíl od směrnice 2008/55/ES, jež obsahuje omezený výčet pohledávek, jež je možné vymáhat, stávající návrh zahrnuje „veškeré daně a poplatky vybírané nižšími územními nebo správními celky členských států nebo jejich jménem, včetně místních orgánů“, příspěvky na sociální zabezpečení veřejného charakteru, „náhrady, intervence a další opatření“ související s Evropským zemědělským záručním fondem (EZZF) (3) a Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova (EZFRV) (4) a „dávky a jiné poplatky stanovené v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru“ (čl. 1 a 2).

2.2.2 Zlepšení výměny informací Vedle výměny informací z vlastního podnětu (čl. 5) je doplněna možnost, aby se úředníci jednoho členského státu aktivně účastnili opatření prováděných jinými státy (článek 6), což je velmi významné opatření.

2.2.3 Zjednodušení postupu pro doručování dokumentů (články 7 a 8).

2.2.4 Zefektivnění opatření k vymáhání pohledávek a předběžných opatření (kapitola IV). Tato ustanovení, jež jsou důležitým aspektem návrhu, se týkají následujících oblastí:

— úprava podmínek žádosti o vymáhání v dožadujícím členském státu (články 9 a 12);

— považování pohledávek za vlastní: „Pro účely vymáhání pohledávky v dožádaném členském státě se pohledávka, s ohledem na niž se požaduje vymáhání, považuje za pohledávku dožádaného členského státu, není-li v této směrnici stanoveno jinak.“ (článek 12.1) (5). Pohledávka bude vymáhána v měně dožádaného státu;

— další aspekty týkající se vymáhání: informování dožadujícího státu, poukazování skutečně vymožených částek, úroky z prodlení, placení ve splátkách (články 12.2. a 12.5);

— předběžná opatření pro zaručení vymožení těchto pohledávek (články 15 a 16);

— omezení povinností dožádaného orgánu (článek 17);

— promlčení pohledávek (článek 18);

— náklady řízení (článek 19).

2.2.5 Sjednocení a zjednodušení obecných norem týkajících se žádostí o pomoc pokud jde o formuláře, sdělení, používání jazyků atd. (články 20 a 23).

3. Návrh směrnice Rady o správní spolupráci v oblasti daní (KOM(2009) 29 v konečném znění)

3.1 Odůvodnění uvedené Komisí

3.1.1 Jak pracovní skupina Rady na vysoké úrovni pro podvody (6), tak Komise (7) a členské státy uvedly, že předpisy týkající se vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány v oblasti přímých daní a daní z pojistného (8) nejsou vhodným nástrojem. Komise uvádí, že velké nedostatky směrnice č. 77/799 způsobují rostoucí problém správného vyměřování daní, který nepříznivě ovlivňuje fungování daňových systémů a způsobuje dvojí zdanění, což samo o sobě podněcuje k daňovým podvodům a daňovým únikům, zatímco kontrolní pravomoci zůstávají i nadále na vnitrostátní úrovni (9).

3.1.2 Proto se navrhuje, aby byl přijat nový přístup, který půjde nad rámec pouhého pozměnění platné směrnice. Nový režim tedy stanoví nový ucelený právní rámec, jenž zohledňuje všechny zásadní aspekty správní spolupráce v oblasti daní, a výrazným způsobem tak posiluje schopnost orgánů bojovat proti podvodům a daňovým únikům.

3.1.3 Vzhledem k tomu, že se jedná o to, stanovit účinné mechanismy spolupráce mezi orgány Společenství a orgány členských států a vzájemně mezi orgány členských států, je hlavním cílem obou návrhů stanovení společných pravidel za respektování plné národní svrchovanosti v oblasti daní.

3.2 Opatření navržená za účelem zlepšení správní spolupráce mezi státy

3.2.1 Rozšíření rozsahu v míře odpovídající míře předchozího návrhu (vymáhání pohledávek).

3.2.2 Výměna informací. V tomto ohledu se stanoví tři východiska pro výměnu:

— Předchozí žádost dožadujícího orgánu (články 5 a 7). Žádost o informace může znamenat provedení „jakýchkoli správních šetření“ za účelem jejich získání.

— Automatická výměna (článek 8). Rozumí se jí systematické sdělování předem určených informací jinému členskému státu, a to bez předchozí žádosti, v předem stanovených pravidelných intervalech, nebo jakmile jsou tyto informace k dispozici (článek 3.4). Specifické aspekty této výměny informací však budou do dvou let stanoveny postupem projednávání ve výborech podle čl. 24.

— Z vlastního podnětu, jestliže příslušný orgán některého členského státu tak uzná za vhodné (článek 9).

3.2.3 Další podoby spolupráce:

— Přítomnost úředníků zmocněných dožadujícím orgánem v prostorách správních orgánů a jejich účast na správním šetření prováděných dožádaným orgánem (článek 10).

— Souběžné kontroly týkající se jedné nebo více osob na různých územích (článek 11).

— Formality doručení prostřednictvím správních orgánů, o němž se rozhodlo v jiném státě (článek 12).

3.2.4 Obecné aspekty přeshraniční spolupráce:

— Zpětná vazba (článek 13). Důraz je kladen mimo jiné na rychlost odpovědi.

— Sdílení osvědčených postupů a zkušeností (článek 14).

— Různé aspekty spolupráce. Orgány (dožadující a dožádaný orgán) mohou poskytnout získané informace a dokumenty jiným orgánům a použít je k jiným než původním účelům (článek 15). Mezi další rozebírané aspekty patří: podmínky vztahující se na povinnosti státu (článek 16); omezení povinnosti spolupracovat (článek 17); používání doložky nejvyšších výhod (článek 18); standardní formuláře a elektronická podoba formulářů (článek 19); používání společné komunikační sítě (síť CCN, článek 20).

4. Obecné připomínky

4.1 EHSV v plné míře souhlasí s Komisí, když konstatuje: „Potřeba vzájemné pomoci členských států v oblasti daní, a zejména přímých daní, v globalizované době rychle roste. Dochází k obrovskému rozvoji mobility daňových poplatníků, počtu přeshraničních transakcí a internacionalizace finančních nástrojů, což členským státům stále více ztěžuje náležité vyměření daní, přičemž státy trvají na své svrchovanosti, pokud jde o výši daní (10)“.

4.2 Oba návrhy vycházejí z předpokladu, že normy stanovené před více než třemi desítkami let (v době, kdy měla EU devět členských států) jsou v současné době nedostatečné vzhledem ke změnám, ke kterým od té doby došlo na vnitřním trhu – ve druhé polovině sedmdesátých let ještě neexistoval volný pohyb a integrace byla slabá.

4.3 Obavy z rozsáhlosti podvodů a daňových úniků v EU již existují mnoho let. V roce 2004 se Komise začala zabývat touto otázkou v důsledku skandálů, které způsobily nekalé praktiky některých firem (11), a navrhla několik opatření za účelem „zlepšení transparentnosti daňových systémů“, přičemž si stanovila úkol vypracování „konkrétních návrhů zaměřených na případy daňového podvodu a vyhýbání se daňovým povinnostem zahrnující složité a neprůhledné struktury“. Komise uvedla, že tyto skandály způsobily „nejistotu na kapitálových trzích a poškodily celou ekonomiku“ a doložila konkrétní případy (12).

4.4 Pět let poté se zjišťuje, že skutečnosti uvedené ve sdělení z roku 2004 jsou bezvýznamné ve srovnání s tím, k čemu došlo v době nedávné, a že stejně tak hospodářství je postiženo v daleko vyšší míře.

4.5 Dnes má tato problematika celosvětový rozsah, vzhledem k hospodářské a finanční pohromě způsobené spekulativními a podvodnými finančními praktikami, které začaly vycházet na povrch od konce roku 2007. Jedním z úkolů G-20 je navrhnout stanovení mezinárodních pravidel za účelem dosažení transparentnosti a důvěryhodnosti obchodních transakcí a boje proti podvodům a daňovým únikům (13).

4.6 Skandály, k nimž došlo v některých zemích Evropské unie v důsledku mechanismů umožňujících daňové úniky do daňových rájů (jako je případ podvodů spáchaných v Lichtenštejnsku na úkor německé státní pokladny), způsobily všeobecný odpor obyvatel, kteří požadují účinnější opatření pro boj proti daňovým únikům a finanční trestné činnosti.

4.7 Výměna informací a snadnější přístup k údajům za účelem boje proti daňovým podvodům jsou rovněž jedním z cílů OECD (14).

4.8 EHSV již po léta odhodlaně podporuje opatření na posílení spolupráce a požaduje mocnější kontrolní nástroje a mechanismy (15).

4.9 V souladu s těmito souvislostmi EHSV vítá oba návrhy směrnic, jelikož se jedná o významný posun v evropské integraci. Plnění daňových povinností je základním předpokladem pro fungování sociálního státu.

5. Konkrétní připomínky

5.1 Vytvoření jednotné správní kultury

5.1.1 Pro EHSV je nejdůležitějším aspektem obou návrhů – a zejména toho, který se týká správní spolupráce – vůle vytvořit správní kulturu Společenství, která má zásadní význam pro boj proti podvodům, jak je uvedeno ve sdělení z roku 2006 (16).

5.1.2 Toto rozhodnutí, jež vyplývá z dlouhodobých zkušeností daňových orgánů, se odráží v různých aspektech, jako: povinnost určit jeden ústřední kontaktní orgán v oblasti daní, přičemž je možné určit také zvláštní kontaktní orgány, které budou komunikovat přímo mezi sebou; možnost určit příslušné úředníky, kteří jsou oprávněni podílet se přímo na opatřeních; stanovení (v současnosti neexistujících) lhůt pro předání informací; povinnost poskytnout „zpětnou vazbu“, atd.

5.1.3 EHSV vítá zavedení standardních formulářů a elektronické podoby formulářů, které výrazně urychlí celý postup.

5.1.4 Je také třeba poukázat na zjednodušení používání jazyků – velkou překážku spolupráce a příčinu prodražení postupu – a využití nových technologií v této oblasti – formuláře se budou překládat automaticky.

5.2 Omezení správní spolupráce. Bankovní tajemství, činnost zmocněnců a vlastnické podíly

5.2.1 Na správní spolupráci, již se zabývá směrnice, se vztahují jistá omezení. Dožádaný členský stát bude muset poskytnout vyžádanou informaci za předpokladu, že mu to nezpůsobí „nepřiměřenou administrativní zátěž“ a že dožadující stát „vyčerpal obvyklé zdroje informací“, které mohl použít. Dožádaný stát však může žádosti nevyhovět za určitých předpokladů: a) pokud by bylo v rozporu s jeho právními předpisy provést požadované šetření nebo získat požadované informace; b) pokud dožadující stát není z právních důvodů sám schopen poskytovat obdobné informace; c) pokud by poskytnutí daných informací vedlo k prozrazení obchodního, průmyslového či profesního tajemství, obchodního postupu nebo odporovalo veřejnému pořádku (17). EHSV považuje tato omezení za adekvátní.

5.2.2 Dožádaný stát však nebude moci odmítnout poskytnutí informací „z toho důvodu, že tyto informace jsou v držení banky, jiné finanční instituce, určené osoby nebo osoby jednající v zastoupení nebo ve funkci zmocněnce, nebo z toho důvodu, že se týkají vlastnických podílů u nějaké osoby“ (18). Vzhledem k mnohokrát opakovaným zkušenostem z oblasti daňových podvodů EHSV vítá toto upřesnění, bez něhož by se cílů obou návrhů – zajistit plnění daňových povinností – nemuselo dosáhnout (19).

5.2.3 Je třeba podtrhnout, že povinnost poskytnout informace a její omezení jsou upraveny v obdobné míře jako ve vzorové úmluvě OECD (20).

5.3 Přítomnost úředníků jiného členského státu

5.3.1 Jak návrh směrnice o správní spolupráci, tak i o pomoci při vymáhání pohledávek, stanoví možnost, aby se úředníci dožadujícího státu účastnili správních šetření prováděných dožádaným orgánem. EHSV za vhodnou tuto formu spolupráce považuje, jež je podmíněna dvěma předpoklady: existencí dohody mezi dožadujícím orgánem a dožádaným orgánem a tím, že budou úředníci dodržovat „právní a správní předpisy dožádaného členského státu“ (21).

5.3.2 S přítomností úředníků jiných členských států se počítá v případě spotřebních daní (22) a DPH (23), ačkoliv v návrhu, jež je předmětem tohoto stanoviska, jsou pravomoci vyšší, protože úředníci mohou uplatňovat kontrolní pravomoci.

5.4 Zákonnost nástroje vymáhání daňové pohledávky

5.4.1 Zvláště zajímavá je otázka zákonnosti postupů pro provádění šetření, jež mohou uplatňovat daňové orgány. EHSV má za to, že tato otázka je vhodným způsobem zpracována v návrhu směrnice o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek. Předně je třeba mít na paměti, že systémy stanovené jednak v návrzích, které jsou předmětem tohoto stanoviska, a jednak v případě DPH a spotřebních daní, pouze zavádí postupy spolupráce mezi státy, které si zachovávají plnou svrchovanost, co se týče rozhodnutí o zákonnosti postupů šetření prováděných na jejich území.

5.4.2 V souladu s obecnými zásadami musejí úředníci jednat v souladu se zákonem (24) a pro správní akty platí domněnka platnosti. Z tohoto důvodu je nutné je respektovat, aniž by bylo dotčeno právo zúčastněných stran napadnout je před soudem. Pokud jde o spory týkající se vymáhání pohledávek, pravomoc rozhodnout o platnosti pohledávky, původního dokladu o vymahatelnosti pohledávky, jednotného dokladu o vymahatelnosti pohledávky a doručení učiněného daným státem náleží členskému státu, jež se jich domáhá (tedy dožadujícímu státu) (25).

5.4.3 Je naopak v pravomoci dožádaného státu v případě sporu rozhodnout o opatřeních k vymáhání pohledávky či o doručeních učiněných daným státem, pokud jsou napadena před soudem (26). V obou předpokladech existuje záruka pro daňového poplatníka, jelikož se přeruší řízení o vymáhání pohledávky, co se týká části pohledávky napadené před soudem, pokud zákon nestanoví možnost uvedenou v dalším odstavci. Stanoví se povinnost států informovat o případech napadení před soudem, ačkoliv tak mohou samozřejmě učinit i zúčastněné strany.

5.4.4 Co se týče pohledávek napadených před soudem, bude možné přijmout předběžná opatření, pokud to umožní právní předpisy dožádaného státu. Pokud tak stanoví právní předpisy dožadujícího státu, bude daný stát navíc moci požadovat vymožení pohledávky před soudy, pokud tuto žádost řádně odůvodní (27).

5.4.5 Pokud jde o trestní právo, je třeba připomenout, že to je ve výlučné pravomoci členských států (28).

5.5 Svrchovanost členských států

5.5.1 EHSV zdůrazňuje, že návrhy plně respektují svrchovanost členských států, jež také v rámci směrnic v otázkách, které jsou v jejich oblasti působnosti, používají své vlastní právní předpisy a své vlastní instituce. Kromě jiných příkladů to dokládají také případy uvedené v odstavcích 5.3 a 5.4 tohoto stanoviska.

5.5.2 To se týká rovněž poskytování informací a dokumentů získaných podle směrnice, která stanoví, že:

— (dožadující nebo dožádaný) orgán je může poskytnout jiným orgánům v témže členském státě, je-li to přípustné podle právních předpisů, a to i v případě; tyto informace lze dokonce použít k jiným než daňovým účelům;

— příslušný orgán jednoho členského státu je může předat příslušnému orgánu třetího členského státu „za předpokladu, že toto předání je v souladu s pravidly a postupy stanovenými v této směrnici“;

— všechny dokumenty a informace, které dožadující orgán získá, mohou být použity jako důkaz na stejném základě jako ty, které získal na svém území (29).

5.5.3 Na rozdíl od ustanovení dohody OECD (30) o výměně daňových informací není vyžadováno svolení dožádaného státu.

5.6 Vhodnost sjednocení předpisů

5.6.1 Oba návrhy směrnic obsahují ustanovení se stejným či obdobným obsahem. Jako příklad lze uvést otázku doručování dokumentů (31), není to však jediný příklad. Jak jsme již uvedli, možnost přítomnosti úředníků jiných členských států je stanovena dvěma směrnicemi a dvěma nařízeními, každý předpis však stanoví jiný rozsah pravomocí.

5.6.2 EHSV se domnívá, že z technicko-legislativního hlediska bude nejlepší, aby se v budoucnosti vyvinulo úsilí za účelem sjednocení daňových právních předpisů do té míry, do jaké to bude možné.

5.7 Zavedení nového systému

5.7.1 Uvedení v platnost navrhovaného nového složitého systému bude vyžadovat značné úsilí jak pro instituce Společenství, tak ty vnitrostátní. V první řadě se bude týkat lhůt – konečný termín pro provedení obou směrnic (jež se dotýkají různých oblastí právního řádu) je 31. prosince 2009, což se zdá být těžko splnitelné. Příprava předpisů týkajících se automatické výměny informací během dvou let bude od Výboru pro správní spolupráci při zdanění vyžadovat intenzivní činnost.

5.7.2 Za druhé bude přizpůsobení správního aparátu novým požadavkům vyžadovat, aby byla daňová správa vybavena příslušnými hmotnými i lidskými zdroji. Zvláště je třeba zdůraznit, že je nutné vyvinout úsilí za účelem odborné přípravy úředníků, což bude v mnoha případech vyžadovat přidělení dodatečných rozpočtových prostředků.

5.7.3 V každém případě budou podle EHSV cíle obou návrhů převedeny v konkrétní výsledky pouze tehdy, pokud bude rozhodná politická vůle k přidělení příslušných prostředků.

V Bruselu dne 16. července 2009 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Mario SEPI

(1) Směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. května 1976 později kodifikovaná směrnicí Rady 2008/55/ES ze dne 26. května 2008.

(2) KOM(2009) 28 v konečném znění: „Účinek směrnice 2000/65/ES, která zrušila možnost požadovat určení zástupce pro DPH, a rozšíření podvodů v oblasti DPH (zejména tzv. podvody typu kolotoč) vedly k situaci, kdy se 57,50 % všech žádostí o vymáhání týká pohledávek souvisejících s DPH (stav v roce 2007).“ Viz také sdělení Komise o koordinované strategii ke zlepšení boje proti podvodům s DPH v Evropské unii, KOM(2008) 807 v konečném znění.

(3) Evropský zemědělský záruční fond.

(4) Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova.

(5) Obdobné ustanovení je součástí platné směrnice 2008/55/ES (čl. 6 odst. 2). Podle znění předpisu pohledávka není dožádaného státu, ale považuje se za ni, má se s ní tedy nakládat způsobem odpovídajícím tomu, jak daný stát nakládá s vlastními pohledávkami.

(6) Zpráva z května 2000 (dokument Rady č. 8668/00 s názvem „Fight against tax fraud“).

(7) Viz sdělení z roku 2004 KOM(2004) 611 v konečném znění a sdělení z roku 2006 KOM(2006) 254 v konečném znění.

(8) Směrnice Rady č. 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977.

(9) KOM(2009) 29 v konečném znění, s. 2.

(10) Důvodová zpráva, KOM(2009) 29 v konečném znění.

(11) Sdělení Komise o předcházení a boji proti firemním a finančním nezákonným praktikám (KOM(2004) 611 v konečném znění).

(12) Jako např. Parmalat a Enron, jejichž akcionáři přišli o 67 miliard dolarů.

(13) G20 Washingtonská deklarace (15.11.2008): „Tax authorities, drawing upon the work of relevant bodies such as the Organization for Economic Cooperation and Development (OECD), should continue efforts to promote tax information exchange. Lack of transparency and a failure to exchange tax information should be vigorously addressed.“

(14) Global Forum on Taxation, kterého se zúčastnily také státy, jež nejsou členy OECD. Viz „Tax co-operation: towards a level playing field – 2008 Assessment by the Global Forum on Taxation“, OECD, srpen 2008.

(15) Viz stanovisko EHSV ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru o nezbytnosti rozvíjet koordinovanou strategii s cílem zlepšit boj proti daňovým únikům (Úř. věst. C 161, 13.7.2007, s. 8). V tomto stanovisku se rozsáhle odkazuje na právní předpisy Společenství. Viz také stanoviska k těmto návrhům:

— návrh nařízení Rady (ES) o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty a návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice Rady Evropské unie 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní (Úř. věst. C 80, 3.4.2002, s. 76),

— návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní, návrh směrnice Rady a Evropského parlamentu, kterou se mění směrnice 77/799/EHS o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní, některých nepřímých daní a daní z pojistného a směrnice o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. C 112, 30.4.2004, s. 64),

— návrh rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se zavádí program Společenství ke zlepšení fungování systémů zdanění na vnitřním trhu (Fiscalis 2013) (Úř. věst. C 93, 27.4.2007, s. 1).

(16) To zahrnuje vyjádření skupiny ad hoc Rady k otázce daňových podvodů (viz. KOM(2006) 254, odstavec 3.1).

(17) KOM(2009) 29 v konečném znění, článek 16.

(18) KOM(2009) 29 v konečném znění, článek 17.2.

(19) Odhaduje se, že ve Švýcarsku se nachází přibližně jedna třetina z celosvětové částky 11 miliard dolarů nelegálního osobního kapitálu. „Swiss banks ban top executive travel. Concern that employees will be detained“ (Financial Times, 27.3.2009).

(20) Model Convention with respect to taxes on income and capital, články 26 a 16, OECD, 17. července 2008.

(21) KOM(2009) 28 v konečném znění, článek 6.2 a KOM(2009) 29 v konečném znění, článek 10.2.

(22) Nařízení Rady (ES) č. 2073/2004 ze dne 16. listopadu 2004 o správní spolupráci v oblasti spotřebních daní, článek 11.

(23) Nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 ze dne 7. října 2003 o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty a o zrušení nařízení (EHS) č. 218/92, článek 11.

(24) Dle Evropského kodexu řádné správní praxe „úředník zejména dbá, aby rozhodnutí, která se týkají práv nebo zájmů osob, měla právní základ a aby jejich obsah byl v souladu s právem“ (článek 4).

(25) KOM(2009) 28 v konečném znění, článek 13.1.

(26) KOM(2009) 28 v konečném znění, článek 13.2.

(27) Jestliže výsledek sporu poté vyzní ve prospěch dlužníka, je dožadující orgán povinen nahradit všechny vymožené částky a všechny případné splatné náhrady podle právních předpisů platných v členském státě dožádaného orgánu. KOM(2009) 28 v konečném znění, článek 13.4, poslední odstavec.

(28) „[…] se nedotýká výkonu působnosti členských států v oblasti udržování veřejného pořádku a ochrany vnitřní bezpečnosti“, Smlouva o Evropské unii, článek 33.

(29) KOM(2009) 29 v konečném znění, čl. 15 odst. 1, 2 a 3.

(30) Tyto informace nesmí být sděleny žádné další osobě, subjektu, orgánu či soudnímu orgánu bez výsledného písemného souhlasu příslušného orgánu dožádané strany (článek 8).

(31) KOM(2009) 28 v konečném znění, články 7 a 8; KOM(2009) 29 v konečném znění, článek 12.