Vývoj digitálních technologií vedl ke vzniku nových obchodních modelů a posílil úlohu internetu jako hlavního trhu pro distribuci obsahu chráněného autorským právem a přístup k němu. V tomto novém rámci se nositelé práv setkávají s obtížemi při snaze získat licenci na svá práva a odměnu za online distribuci svých děl. To by mohlo ohrozit rozvoj evropské tvořivosti a produkce tvůrčího obsahu. Je proto nezbytné zajistit, aby autoři a nositelé práv získávali spravedlivý podíl z hodnoty, která je vytvářena užitím jejich děl a jiných předmětů ochrany. S ohledem na tuto skutečnost stanoví tento návrh opatření, jejichž cílem je zlepšit postavení nositelů práv při vyjednávání a získávání odměny za využívání jejich obsahu online službami umožňujícími přístup k obsahu nahrávanému uživateli. Spravedlivé sdílení hodnoty je nezbytné rovněž pro zajištění udržitelnosti odvětví tiskových publikací. Vydavatelé tisku čelí obtížím při udělování licencí na publikace online a při získávání spravedlivého podílu z hodnoty, kterou vytvářejí. To by mohlo v konečném důsledku ovlivnit přístup občanů k informacím. Tento návrh stanoví nové právo vydavatelů tisku, jehož cílem je usnadnit udělování online licencí na jejich publikace, pokrytí jejich investic a prosazování jejich práv. Řeší také stávající právní nejistotu týkající se možnosti všech vydavatelů získat podíl na odměně za užití děl, na která se vztahuje výjimka. A konečně autoři a výkonní umělci mají často při udělování licencí na svá práva ve smluvních vztazích slabou vyjednávací pozici. Navíc transparentnost příjmů z užití jejich děl nebo výkonů často zůstává omezená. To má v konečném důsledku vliv na odměňování autorů a výkonných umělců. Tento návrh obsahuje opatření, jejichž cílem je zlepšení transparentnosti a dosažení vyváženějších smluvních vztahů mezi autory a výkonnými umělci a subjekty, jimž postupují svá práva. Celkově lze očekávat, že opatření navrhovaná v hlavě IV tohoto návrhu, jejichž cílem je dosáhnout řádně fungujícího trhu v oblasti autorského práva, budou mít ve střednědobém horizontu kladný dopad na vytváření a dostupnost obsahu a na pluralitu médií, což v konečném důsledku prospěje spotřebitelům.

Navzdory skutečnosti, že digitální technologie by měly usnadnit přeshraniční přístup k dílům a jiným předmětům ochrany, přetrvávají zde i nadále překážky, především v oblasti užití a děl se složitým vypořádáním práv. To je případ institucí kulturního dědictví, které chtějí poskytovat online přístup včetně přístupu přeshraničního ke komerčně nedostupným dílům nacházejícím se v jejich katalozích. V důsledku těchto překážek přicházejí evropští občané o možnost přístupu ke kulturnímu dědictví. Tento návrh řeší tyto problémy zavedením zvláštního mechanismu, který institucím kulturního dědictví usnadní uzavírání licencí na šíření komerčně nedostupných děl. Pokud jde o audiovizuální díla, navzdory rostoucímu významu platforem videa na vyžádání představují audiovizuální díla v EU pouze jednu třetinu děl, která jsou spotřebitelům na těchto platformách k dispozici. Opět platí, že tato nedostatečná dostupnost je částečně důsledkem složitého procesu vypořádání práv. Tento návrh stanoví opatření, jejichž cílem je usnadnit proces udělování licencí a vypořádání práv. To by v konečném důsledku usnadnilo přeshraniční přístup spotřebitelů k obsahu chráněnému autorským právem.

Posouzení dopadů zkoumá základní scénáře, možnosti politiky a jejich dopady u osmi témat seskupených do tří kapitol, konkrétně i) zajištění širšího přístupu k obsahu, ii) přizpůsobení výjimek digitálnímu a přeshraničnímu prostředí a iii) dosažení řádně fungujícího trhu v oblasti autorského práva. U každé z možností politiky byl analyzován dopad na jednotlivé zúčastněné strany; zejména s přihlédnutím k převaze malých a středních podniků ve tvůrčích odvětvích dospěla analýza k závěru, že zavedení zvláštního režimu by nebylo vhodné, neboť by bylo v rozporu s účelem zásahu. Níže jsou stručně nastíněny možnosti politiky pro každé z uvedených témat.

Návrh stanoví povinné výjimky, které by měly členské státy zavést. Tyto výjimky se zaměřují na klíčové cíle veřejné politiky a užití s přeshraničním rozměrem. Výjimky obsahují rovněž podmínky, které zaručují zachování fungujících trhů a zájmů nositelů práv, a pobídky k tvorbě a investicím. Pokud je to vhodné a zároveň to umožňuje zajistit splnění cílů této směrnice, je zachován prostor pro rozhodování na vnitrostátní úrovni.

Online distribuce obsahu chráněného autorským právem je ze své podstaty přeshraniční. Pouze mechanismy, o nichž bylo rozhodnuto na evropské úrovni, by mohly zajistit řádně fungující trh v oblasti distribuce děl a jiných předmětů ochrany a udržitelnost vydavatelského odvětví v kontextu výzev digitálního prostředí. A konečně by autorům a výkonným umělcům měla být ve všech členských státech poskytována vysoká úroveň ochrany, která je stanovena právními předpisy EU. Aby toho bylo možné dosáhnout a zabránit rozdílům mezi členskými státy, je třeba stanovit společný přístup EU k požadavkům na transparentnost a k mechanismům umožňujícím v určitých případech úpravu smluv a rovněž řešení sporů.

Tento návrh předpokládá povinnost členských států zavést mechanismy vyjednávání a řešení sporů. To pro členské státy znamená náklady na zajištění souladu. Ve většině případů by však mohly využít stávající struktury, což by tyto náklady omezilo. Výjimka pro vyučovací účely může pro členské státy znamenat rovněž určité náklady v souvislosti s opatřeními k zajištění dostupnosti a viditelnosti licencí pro vzdělávací zařízení.

Mechanismy zaměřené na zlepšení postupů udělování licencí pravděpodobně sníží transakční náklady nositelů práv a zvýší jejich příjmy z licencí. Malé a střední podniky v těchto oblastech (producenti, distributoři, nakladatelé atd.) by byly ovlivněny pozitivně. Pozitivně by byly ovlivněny i jiné zúčastněné strany, např. platformy videa na vyžádání. Návrh zahrnuje také několik opatření (povinnost transparentnosti pro protějšky nositelů práv, zavedení nového práva pro vydavatele tisku a povinnost uvalená na některé online služby), která by zlepšila vyjednávací pozici nositelů práv a kontrolu, kterou mají nad využíváním svých děl a jiných předmětů ochrany. Očekává se, že bude mít pozitivní vliv na příjmy nositelů práv.

V případě užití, na něž se vztahují výjimky, umožní tento návrh vzdělávacím zařízením, výzkumným institucím ve veřejném zájmu a institucím kulturního dědictví snížit transakční náklady. Toto snížení transakčních nákladů nemusí nutně znamenat, že by nositelé práv utrpěli ztrátu příjmů či výnosů z licencí: rozsah a podmínky těchto výjimek zajišťují, aby škody utrpěné nositeli práv byly minimální. Dopad na malé a střední podniky v těchto oblastech (zejména na vydavatele vědeckých a vzdělávacích publikací) a na jejich obchodní modely by proto měl být omezený.

Spravedlivá odměna ve smlouvách autorů a výkonných umělců: možnost č. 1 spočívala v poskytnutí doporučení členským státům a uspořádání dialogu zúčastněných stran. Tato možnost byla zamítnuta, protože by nebyla dostatečně účinná. Možnost č. 2 přepokládala zavedení povinností transparentnosti pro smluvní protějšky tvůrců. Možnost č. 3 k tomu navíc navrhovala zavedení mechanismu úprav odměňování a mechanismu řešení sporů. Upřednostněna byla tato možnost vzhledem k tomu, že možnost č. 2 by tvůrcům neposkytla prostředky umožňující povinnost transparentnosti vymáhat.

Komerčně nedostupná díla: možnost č. 1 požadovala, aby členské státy zavedly právní mechanismy s přeshraničním účinkem, které by umožnily uzavírání licenčních dohod na komerčně nedostupné knihy a odborné časopisy, a aby uspořádaly dialog zúčastněných stran na vnitrostátní úrovni s cílem usnadnit provádění tohoto mechanismu. Možnost č. 2 zacházela ještě dále, protože se vztahovala na všechny typy komerčně nedostupných děl. Toto rozšíření bylo považováno za nezbytné pro to, aby bylo pokryto udělování licencí na komerčně nedostupná díla ve všech odvětvích. Z tohoto důvodu byla zvolena možnost č. 2.

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Smlouva stanoví vytvoření vnitřního trhu a zavedení systému zajišťujícího, aby hospodářská soutěž na vnitřním trhu nebyla narušována. K dosažení těchto cílů by měla dále přispět harmonizace právních předpisů členských států týkajících se autorského práva a práv s ním souvisejících.

(2)Směrnice, které byly přijaty v oblasti autorského práva a práv s ním souvisejících, zajišťují vysokou úroveň ochrany nositelů práv a vytvářejí rámec, v němž může probíhat využívání děl a jiných předmětů ochrany. Tento harmonizovaný právní rámec přispívá k dobrému fungování vnitřního trhu; stimuluje inovace, tvořivost, investice a produkci nového obsahu, a to i v digitálním prostředí. Ochrana poskytovaná tímto právním rámcem rovněž přispívá k dosažení cíle Unie, kterým je respektování a podpora kulturní rozmanitosti, a zároveň zdůrazňuje společné evropské kulturní dědictví. Ustanovení čl. 167 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie požaduje, aby Unie ve své činnosti přihlížela ke kulturním hlediskům.

(3)Rychlý vývoj technologií i nadále mění způsob, jakým jsou vytvářena, produkována, distribuována a využívána díla a jiné předměty ochrany. Průběžně se objevují nové obchodní modely a noví aktéři. Cíle a zásady stanovené rámcem Unie v oblasti autorského práva jsou i nadále platné. Stále však přetrvává právní nejistota nositelů práv i uživatelů, pokud jde o některá užití děl a jiných předmětů ochrany v digitálním prostředí, včetně užití přeshraničních. Jak je uvedeno ve sdělení Komise nazvaném „Směřování k modernějšímu a evropštějšímu rámci v oblasti autorského práva“, je třeba stávající rámec Unie v oblasti autorského práva v některých oblastech upravit a doplnit. Tato směrnice stanoví pravidla umožňující přizpůsobit některé výjimky a omezení digitálnímu a přeshraničnímu prostředí, a rovněž opatření, která mají usnadnit některé postupy udělování licencí týkající se šíření komerčně nedostupných děl a online dostupnosti audiovizuálních děl na platformách videa na vyžádání s cílem zajistit širší přístup k obsahu. Aby bylo možné dosáhnout řádně fungujícího tržního prostředí pro autorské právo, měla by existovat rovněž pravidla upravující práva k publikacím, používání děl a jiných předmětů ochrany poskytovateli online služeb, kteří ukládají obsah nahrávaný uživateli a umožňují k němu přístup, a transparentnost smluv autorů a výkonných umělců.

(4)Tato směrnice vychází z pravidel stanovených ve směrnicích, jež jsou v této oblasti aktuálně platné, zejména ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES, ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES, ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES, ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/24/ES, ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/28/EU a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/26/EU, a doplňuje je.

(5)V oblasti výzkumu, vzdělávání a zachování kulturního dědictví umožňují digitální technologie nové typy užití, které nejsou jednoznačně upraveny stávajícími pravidly Unie o výjimkách a omezeních. Volitelná povaha výjimek a omezení stanovených ve směrnicích 2001/29/ES, 96/9/ES a 2009/24/ES v těchto oblastech může mít navíc negativní dopad na fungování vnitřního trhu. To má zvláštní význam v případě přeshraničních užití, která v digitálním prostředí nabývají stále více na důležitosti. Proto by měly být stávající výjimky a omezení v právních předpisech Unie, které mají význam pro vědecký výzkum, výuku a zachování kulturního dědictví, ve světle těchto nových způsobů užití přehodnoceny. Je třeba zavést povinné výjimky nebo omezení pro využívání technologií vytěžování textů a dat v oblasti vědeckého výzkumu, pro ilustrační účel při vyučování v digitálním prostředí a pro zachování kulturního dědictví. Na užití, na která se výjimky nebo omezení stanovené touto směrnicí nevztahují, by se měly i nadále vztahovat výjimky a omezení stanovené v právních předpisech Unie. Směrnice 96/9/ES a 2001/29/ES by měly být přizpůsobeny.

(6)Výjimky a omezení stanovené touto směrnicí usilují o dosažení spravedlivé rovnováhy mezi právy a zájmy autorů a dalších nositelů práv na jedné straně a uživatelů na straně druhé. Lze je uplatnit pouze v některých zvláštních případech, které nejsou v rozporu s běžným způsobem využívání děl nebo jiných předmětů ochrany a jimiž nejsou nepřiměřeně dotčeny oprávněné zájmy nositelů práv.

(7)Ochrana technologických prostředků stanovená ve směrnici 2001/29/ES má i nadále zásadní význam pro zajištění ochrany a účinného výkonu práv přiznávaných autorům a dalším nositelům práv podle právních předpisů Unie. Tato ochrana by měla být zachována a zároveň je nutno zajistit, aby využívání technologických prostředků nebránilo uplatňování výjimek a omezení stanovených touto směrnicí, které mají v online prostředí zvláštní význam. Nositelé práv by měli mít možnost to zajistit prostřednictvím dobrovolných opatření. Měli by mít i nadále možnost volit formát a způsoby, jak poskytovat uživatelům výjimek a omezení stanovených touto směrnicí prostředky pro jejich využívání za předpokladu, že tyto prostředky jsou vhodné. Pokud nejsou taková dobrovolná opatření přijata, měly by členské státy přijmout vhodná opatření v souladu s čl. 6 odst. 4 prvním pododstavcem směrnice 2001/29/ES.

(8)Nové technologie umožňují provádět automatizovanou výpočetní analýzu informací v digitální podobě, například textu, zvuků, obrazů nebo dat, obecně nazývanou vytěžování textů a dat. Tyto technologie umožňují výzkumným pracovníkům zpracovávat velké množství informací za účelem získávání nových poznatků a objevování nových trendů. Ačkoliv technologie vytěžování textů a dat jsou rozšířeny v celé digitální ekonomice, je všeobecně uznáváno, že vytěžování textů a dat může mít přínos zejména pro výzkumnou obec, a tím podpořit inovace. V Evropské unii se však výzkumné organizace, jako jsou univerzity a výzkumné ústavy, potýkají s právní nejistotou, pokud jde o rozsah, v němž mohou vytěžování textů a dat z obsahu provádět. V některých případech může vytěžování textů a dat zahrnovat úkony chráněné autorským právem a/nebo zvláštním právem na ochranu databází, zejména rozmnožování děl nebo jiných předmětů ochrany a/nebo vytěžování obsahu databáze. V případech, na které se nevztahuje výjimka nebo omezení, by bylo od nositelů práv vyžadováno k provádění těchto úkonů povolení. Vytěžování textů a dat lze provádět rovněž ve vztahu k pouhým skutečnostem nebo údajům, které nejsou chráněny autorským právem, a v takových případech by žádné povolení vyžadováno nebylo.

(9)Právní předpisy Unie již nyní stanoví určité výjimky a omezení zahrnující užití pro účely vědeckého výzkumu, které se mohou vztahovat na úkony vytěžování textů a dat. Tyto výjimky a omezení jsou však dobrovolné a ne zcela uzpůsobené využívání technologií ve vědeckém výzkumu. Navíc v případech, kdy mají výzkumní pracovníci zákonný přístup k obsahu, například na základě předplatného publikací nebo licencí na otevřený přístup, mohou podmínky těchto licencí vytěžování textů a dat vylučovat. Jelikož se výzkum stále častěji provádí za pomoci digitálních technologií, existuje riziko, že konkurenceschopné postavení Unie jako výzkumného prostoru utrpí, nebudou-li v oblasti vytěžování textů a dat podniknuty kroky k řešení právní nejistoty.

(10)Tuto právní nejistotu je třeba řešit stanovením povinné výjimky z práva na rozmnožování a rovněž z práva zakázat vytěžování databáze. Touto novou výjimkou by neměla být dotčena stávající povinná výjimka pro dočasné úkony rozmnožení, stanovené v čl. 5 odst. 1 směrnice 2001/29, která by se měla i nadále vztahovat na techniky vytěžování textů a dat, jež nezahrnují pořizování kopií nad rámec této výjimky. Výzkumné organizace by měly tuto výjimku využívat rovněž v případě, kdy se zapojí do partnerství veřejného a soukromého sektoru.

(11)Výzkumné organizace v celé Unii zahrnují širokou škálu subjektů, jejichž primárním cílem je provádět vědecký výzkum, případně tak činit společně s poskytováním vzdělávacích služeb. Vzhledem k různorodosti těchto subjektů je důležité shodnout se na jednotném výkladu uživatelů výjimky. Navzdory různým právním formám a strukturám mají výzkumné organizace v jednotlivých členských státech zpravidla společné to, že působí buď na neziskové bázi, nebo v souvislosti s posláním ve veřejném zájmu uznávaným daným státem. Takové poslání ve veřejném zájmu může být zohledněno například prostřednictvím veřejných prostředků nebo prostřednictvím ustanovení ve vnitrostátních právních předpisech nebo veřejných zakázkách. Zároveň by pro účely této směrnice neměly být za výzkumné organizace považovány organizace pod rozhodujícím vlivem obchodních podniků, které nad nimi vykonávají kontrolu skrze postavení ve struktuře, například jednají-li jako jejich akcionáři nebo členové, což může mít za následek přednostní přístup k výsledkům výzkumu.

(12)Vzhledem k potenciálně vysokému počtu žádostí o přístup k jejich dílům nebo jiným předmětům ochrany a o stažení těchto děl nebo jiných předmětů ochrany by nositelé práv měli mít možnost uplatňovat opatření v případě, že existuje riziko ohrožení bezpečnosti a integrity systému nebo databází, v nichž jsou tato díla nebo jiné předměty ochrany uloženy. Tato opatření by neměla jít nad rámec toho, co je nezbytné k dosažení cíle spočívajícího v zajištění bezpečnosti a integrity systému, a neměla by narušit účinné uplatňování výjimky.

(13)Není potřeba poskytovat nositelům práv náhradu za užití v rámci výjimky pro vytěžování textů a dat zavedené touto směrnicí, neboť vzhledem k povaze a rozsahu této výjimky by měla být utrpěná škoda minimální.

(14)Ustanovení čl. 5 odst. 3 písm. a) směrnice 2001/29/ES umožňuje členským státům zavést výjimku nebo omezení práva na rozmnožování, sdělování veřejnosti a zpřístupňování veřejnosti výhradně (mimo jiné) pro ilustrační účel při vyučování. Navíc čl. 6 odst. 2 písm. b) a čl. 9 písm. b) směrnice 96/9/ES povoluje užívání databáze a vytěžování nebo zužitkování podstatné části jejího obsahu pro účely názorného vyučování. Rozsah těchto výjimek nebo omezení ve vztahu k digitálním užitím je nejasný. Kromě toho je nejasné rovněž to, zda by se tyto výjimky nebo omezení použily v případě, kdy by vyučování bylo poskytováno online, tedy dálkově. Stávající rámec navíc nestanoví přeshraniční účinek. Tato situace může brzdit rozvoj digitálně podporovaných výukových činností a dálkového vzdělávání. Proto je zavedení nové povinné výjimky či omezení nezbytné pro zajištění plné právní jistoty vzdělávacích zařízení při užívání děl nebo jiných předmětů ochrany pro digitální výukové činnosti, včetně činností probíhajících online a přeshraničně.

(15)Zatímco dálkové vzdělávání a přeshraniční vzdělávací programy jsou většinou vyvíjeny na vysokoškolské úrovni, digitální nástroje a zdroje jsou stále častěji využívány na všech úrovních vzdělávání, zejména s cílem zlepšit a obohatit studijní zkušenosti. Výjimka nebo omezení stanovené touto směrnicí by proto mělo být přínosem pro všechna vzdělávací zařízení základního, středního, odborného i vysokého školství v rozsahu, v jakém poskytují svou vzdělávací činnost za nekomerčním účelem. Organizační struktura a způsoby financování vzdělávacího zařízení nejsou rozhodujícími faktory pro určení nekomerční povahy dané činnosti.

(16)Výjimka nebo omezení by se měla vztahovat na digitální užití děl a jiných předmětů ochrany, jako je užití částí nebo úryvků děl k podpoře, obohacení nebo doplnění výuky, včetně souvisejících vzdělávacích činností. Užití děl nebo jiných předmětů ochrany v rámci této výjimky nebo omezení by mělo probíhat pouze v souvislosti s výukovými a vzdělávacími činnostmi prováděnými pod záštitou vzdělávacích zařízení, a to i v průběhu zkoušek, a být omezeno na to, co je pro účely takovýchto činností nezbytné. Výjimka nebo omezení by se měla vztahovat jak na užití prostřednictvím digitálních prostředků ve třídě, tak na online užití přes zabezpečenou elektronickou síť vzdělávacího zařízení, k níž by měl být chráněný přístup, zejména pomocí postupů ověřování. Výjimka nebo omezení by měla být chápána tak, že zahrnuje zvláštní potřeby v oblasti přístupnosti pro osoby se zdravotním postižením v souvislosti s ilustračním účelem při vyučování.

(17)V řadě členských států jsou zavedena různá opatření založená na provádění výjimky stanovené ve směrnici 2001/29/ES nebo na licenčních dohodách upravujících další užití s cílem usnadnit užití děl a jiných předmětů ochrany ke vzdělávacím účelům. Tato opatření byla zpravidla vyvinuta s přihlédnutím k potřebám vzdělávacích zařízení a k různým úrovním vzdělávání. Ačkoli je nezbytné harmonizovat rozsah nové povinné výjimky nebo omezení ve vztahu k digitálním užitím a přeshraničním výukovým činnostem, mohou se způsoby provádění v jednotlivých členských státech lišit, pokud nebudou účinné uplatňování výjimky či omezení nebo přeshraniční užití omezovat. To by mělo umožnit členským státům, aby vycházely ze stávajících opatření dohodnutých na vnitrostátní úrovni. Členské státy by mohly zejména rozhodnout, že uplatnění výjimky nebo omezení zcela nebo částečně podmíní dostupností příslušných licencí, které by se vztahovaly minimálně na stejná užití jako ta, jež jsou povolena v rámci výjimky. Tento mechanismus by například umožnil upřednostňovat licence na materiály, které jsou primárně určeny pro vzdělávací trh. Aby se předešlo tomu, že tento mechanismus bude pro vzdělávací zařízení znamenat právní nejistotu či administrativní zátěž, měly by členské státy, které tento přístup zvolí, přijmout konkrétní opatření, která zajistí, aby režimy udělování licencí umožňujících digitální užití děl nebo jiných předmětů ochrany pro ilustrační účel při vyučování byly snadno dostupné a aby vzdělávací zařízení byly o existenci těchto režimů udělování licencí informovány.

(18)K úkonu uchování může být zapotřebí rozmnožení díla nebo jiného předmětu ochrany ve sbírce instituce kulturního dědictví, a v důsledku toho i povolení příslušných nositelů práv. Instituce kulturního dědictví se podílejí na uchovávání svých sbírek pro budoucí generace. Digitální technologie nabízejí nové způsoby, jak zachovat dědictví obsažené v těchto sbírkách, ale přinášejí i nové výzvy. S ohledem na tyto nové výzvy je třeba přizpůsobit stávající právní rámec stanovením povinné výjimky z práva na rozmnožování, která tyto úkony uchování umožní.

(19)Rozdílné přístupy členských států k úkonům uchování prováděným institucemi kulturního dědictví brání v přeshraniční spolupráci a ve sdílení prostředků umožňujících uchování institucemi kulturního dědictví na vnitřním trhu, což vede k neefektivnímu využívání zdrojů.