Návrh NAŘÍZENÍ RADY kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES /* COM/2012/0725 final - 2012/0342 (NLE) */





DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU Evropská pravidla pro státní podporu byla poprvé zavedena Smlouvou o založení Evropského společenství uhlí a oceli z roku 1952 a Smlouvou o založení Evropského hospodářského společenství z roku 1957. V současné době jsou zakotvena ve Smlouvě o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“ nebo „Smlouva“). Článek 107 SFEU obsahuje definici státní podpory a důvodů, na základě kterých může být podpora považována za slučitelnou s vnitřním trhem, zatímco článek 108 téže smlouvy stanoví hlavní procesní zásady pro činnosti Komise zaměřené na zajištění toho, aby členské státy dodržovaly hmotněprávní pravidla pro státní podpory. Ustanovení článku 109 SFEU umožňuje Radě, jednající na základě návrhu Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem, přijímat veškerá prováděcí nařízení k článkům 107 a 108 SFEU. V roce 1999 přijala Rada nařízení (ES) č. 659/1999[1] (dále jen „procesní nařízení“), které stanoví podrobnější procesní pravidla pro prosazování článků 107 a 108 SFEU, která se uplatňovala až do současnosti bez jakékoli významné změny. Řízení o státní podpoře uvedená v článku 108 SFEU a dále upřesněná procedurálním nařízením se opírají o tři hlavní osy: – Členské státy jsou povinny učinit předběžné oznámení u všech plánovaných podpůrných opatření s výjimkou případů, jichž se týká nařízení nebo rozhodnutí o blokových výjimkách, a dokud Komise dané opatření svým rozhodnutím neschválí, nemůže dotčený členský stát přistoupit k jeho provádění. Za tímto účelem může Komise po uzavření zásadně dvoustranného (členský stát / Komise) předběžného vyšetřování („první fáze“), omezeného v podstatě na dva měsíce, buď podporu schválit, nebo zahájit formální vyšetřování („druhá fáze“), jež se vynasnaží uzavřít do 18 měsíců buď schválením státní podpory (v případě nutnosti podmíněně), nebo jejím zamítnutím. – Od Komise se požaduje provést pečlivé a nestranné prošetření stížností, které jí předloží zúčastněné strany, a přijmout bezodkladné rozhodnutí. Přijme-li Komise rozhodnutí, podle nějž v rozporu s míněním stěžovatele nedošlo ke zjištění existence státní podpory, musí Komise stěžovateli poskytnout alespoň odpovídající vysvětlení důvodů, proč skutečnosti a právní ustanovení uvedené ve stížnosti k prokázání existence státní podpory nestačí. – Komise v neposlední řadě musí provádět neustálý přezkum všech stávajících systémů státní podpory v členských státech a může jim navrhovat jakákoli vhodná opatření, která si vyžaduje postupně se rozvíjející fungování vnitřního trhu. Uvedené hlavní rysy řízení o státní podpoře jsou přímým důsledkem systému kontroly státní podpory, jak jej stanoví Smlouva a který je založen na výlučné pravomoci Komise posuzovat slučitelnost státní podpory s vnitřním trhem. Více než 13 let po vstupu procesního nařízení v platnost je zapotřebí jeho aktualizace, aby bylo řízení o státní podpoře přizpůsobeno situaci Evropské unie s 27 členskými státy, 500 miliony obyvatel a 23 úředními jazyky. Hospodářská a finanční krize ohrozila integritu vnitřního trhu a zdůraznila význam efektivnější a účinnější kontroly státních podpor a prosazování práva. Zkušenost poukázala na to, že Komise potřebuje mít lepší nástroje, které jí umožní zasahovat ve lhůtách odpovídajících podnikatelskému prostředí a podpořit správné využívání veřejných zdrojů pro prorůstově orientované politiky. Dne 8. května 2012 tedy Komise přijala sdělení s názvem „Modernizace státní podpory v EU“[2], jímž zahájila komplexní reformu rámce pro státní podpory. To zajistí, že politika státní podpory bude přispívat jak k provádění programu Evropa 2020[3], což je evropská strategie růstu v tomto desetiletí, tak i ke konsolidaci rozpočtu. Revize procesního nařízení je jedním z prvků, které by měly Komisi umožnit dosažení cílů uvedené iniciativy. Reforma řízení o státní podpoře by měla především vést ke zlepšení účinnosti kontroly státní podpory[4]. Nutnost reformovat řízení o státní podpoře byla rovněž zdůrazněna ve zvláštní zprávě Účetního dvora č. 15/2011 s názvem „Zajišťují postupy Komise účelné řízení kontroly státní podpory?“[5]. Prostřednictvím navrhované reformy rámce pro řízení o státní podpoře bude Komise zvláště reagovat na tato doporučení Účetního dvora: – minimalizovat počet žádostí o informace zasílaných členským státům, – rychle vyřizovat neopodstatněné stížnosti v zájmu větší právní jistoty pro všechny zúčastněné strany, – v pravidelných intervalech informovat stěžovatele, členský stát a příjemce o pokroku, jehož bylo dosaženo u jednotlivých případů, a o výsledku vyšetřování, – zlepšit účinnost a spolehlivost procesu shromažďování údajů. Rada[6] a Evropský parlament[7] tato doporučení výslovně podpořily. 2. PŘEHLED NAVRHOVANÝCH ZMĚN Za těchto okolností se bude navrhovaná reforma procesního nařízení soustředit na dvě oblasti, jak bylo oznámeno ve sdělení „Modernizace státní podpory v EU“[8]: lepší vyřizování stížností (2.1) a zajištění účinného a spolehlivého shromažďování informací z trhu (2.2). 2.1. LEPŠÍ VYŘIZOVÁNÍ STÍŽNOSTÍ Stížnosti jsou pro Komisi v zásadě velmi užitečným zdrojem informací, který jí umožňuje zaměřit vyšetřování na ta hospodářská odvětví, kde protiprávní státní podpora narušuje hospodářskou soutěž na úrovni EU. Komise však obdrží od zúčastněných stran[9] či jiných subjektů v průměru více než 300 stížností každý rok; přičemž platí, že mnoho z nich buď není motivováno skutečnými obavami týkajícími se hospodářské soutěže, nebo není dostatečně odůvodněno. Většina stížností se nevyřizuje prioritně, a průměrná doba trvání vyřizování má tudíž vzestupnou tendenci[10]. Postup při vyřizování stížností je tedy ze strany členských států a stěžovatelů občas vnímán jako nepředvídatelný a málo průhledný. V roce 2009 stanovil Kodex osvědčených postupů pro provádění řízení ve věcech kontroly státní podpory[11] odstupňovaný a transparentní postup vyřizování stížností. Z dvouleté zkušenosti s jeho uplatňováním však vyplývá, že zamýšlené cíle spočívající v kratším trvání postupu či jeho větší účinnosti a předvídatelnosti, se nenaplnily. Osvědčené postupy nemohly vyřešit některé hlavní nedostatky stávajícího systému, protože tyto nedostatky vyplývají přímo z procesního nařízení. To je také důvod, proč se návrh reformy procesního nařízení zaměřuje právě na řešení těchto otázek. * * * V tomto ohledu se navrhované změny procesního nařízení zaměřují na zlepšení kvality obdržených informací tím, že objasňují požadavky na podání stížnosti a že formálně ukotvují odstupňovaný, předvídatelný a transparentní postup. V současnosti musí Komise vyšetřovat každé údajné porušení pravidel státní podpory bez ohledu na zdroj. Na rozdíl od pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 101 a 102 SFEU, pro které je postup podání stížností upraven v nařízeních č. 1/2003[12] a č. 773/2004[13], na podání stížnosti týkající se státní podpory se žádný zvláštní formální požadavek nevztahuje. Vzhledem k tomu, že v procesním nařízení neexistují žádná konkrétní pravidla, došel Tribunál v rozsudku ve věci Ryanair ze dne 29. září 2011[14] k závěru, že v současné době neexistují žádné formální požadavky, které mají být splněny, aby Komise přijala stížnost týkající se státní podpory. V zájmu transparentnosti a právní jistoty je tedy třeba objasnit podmínky pro podání stížnosti, jejímž prostřednictvím Komise dostane k dispozici informace týkající se údajné protiprávní podpory, a tedy podnět k předběžnému šetření (změna článku 10). Je skutečně vhodné požadovat, aby: – stěžovatelé předkládali určité pensum povinných informací. Za tímto účelem je vhodné, aby Komise byla zmocněna přijmout prováděcí předpisy vymezující formu a obsah stížnosti (změna článku 27), – stěžovatelé prokázali, že jsou zúčastněnou stranou ve smyslu čl. 108 odst. 2 SFEU[15] a čl. 1 písm. h) procesního nařízení[16] a že mají oprávněný zájem podat stížnost. K dosažení tohoto cíle se v čl. 20 odst. 2 o právech zúčastněných stran navrhuje stanovit, že „každá zúčastněná strana může podat stížnost“. V případech, kdy obdržené informace nebudou klasifikovány jako stížnosti, neboť neprojdou kritérii přípustnosti, Komise již nebude mít povinnost přijmout formální rozhodnutí. Uvedená podání budou zaregistrována jako informace z trhu a mohla by být použita v pozdější fázi pro provádění šetření z moci úřední. Aby byl odstupňovaný postup, který zavedl kodex osvědčených postupů[17], kompletní, mělo by procesní nařízení formálně stanovit možnost, aby Komise mohla v případě, že jí stěžovatel na její dotaz nezašle smysluplné informace nebo jinak během řízení nespolupracuje, považovat stížnost za staženou. Tímto způsobem by mohlo dojít k zjednodušení a zlepšení vyřizování stížností (změna čl. 20 odst. 2). * * * Stěžovatelé upozorňují Komisi zejména na podporu, která již byla poskytnuta, a tudíž představuje potenciální protiprávní podporu. V roce 2009 Komise přijala oznámení o prosazování právní úpravy státní podpory vnitrostátními soudy[18], jehož cílem bylo informovat vnitrostátní soudy a zúčastněné strany o dostupných opravných prostředcích; Komise dále usiluje o rozvoj spolupráce s vnitrostátními soudy zaváděním praktičtějších nástrojů na podporu vnitrostátních soudců při jejich každodenní práci. Navrhuje se výslovně stanovit, že vnitrostátní soudy mají právo od Komise získat informace pro účely uplatnění čl. 107 odst. 1 a článku 108 SFEU a požádat o stanovisko Komise v otázkách týkajících se uplatňování pravidel státní podpory (nový čl. 23a odst. 1). Rovněž se navrhuje, aby měla Komise právo předkládat vnitrostátním soudům podněty v písemné či ústní formě (nový čl. 23a odst. 2). Komise může podle uvedeného ustanovení postupovat pouze ve veřejném zájmu Unie (jako amicus curiae), tj. nikoli na podporu jedné ze stran. Uvedené navrhované ustanovení má zejména za cíl umožnit Komisi upozornit soudy členských států na otázky, jež mají značný význam pro jednotné uplatňování právních předpisů EU upravujících státní podpory v rámci celého vnitřního trhu. Vnitrostátní soudy nejsou povinny stanovisko Komise respektovat. Ustanovením nového článku 23a nejsou rovněž nijak dotčeny právo nebo povinnost vnitrostátních soudů požadovat od Soudního dvora rozhodnutí o předběžné otázce podle článku 267 SFEU. * * * Výše uvedené návrhy by měly zajistit, že Komise obdrží lépe odůvodněné stížnosti, což bude mít pozitivní dopad na všechny subjekty, které se podílejí na vyřizování stížností týkajících se státní podpory. Povinné využívání formuláře pro stížnosti usnadní Komisi práci s určením toho, zda se stížnost týká otázky státní podpory, a rozhodováním o stupni priority, který by měl být ke každé stížnosti přiřazen, aniž by bylo nutné zasílat opakující se žádosti o informace dotyčnému členskému státu nebo stěžovateli. Vzhledem k tomu, že členské státy jsou oprávněny dávat ke každé stížnosti připomínky a reagovat na ni, možné zmenšení počtu stížností navíc sníží zátěž pro daný členský stát. Pokud stěžovatelé podávají taktéž žaloby u vnitrostátních soudů na základě údajného porušení právních předpisů EU upravujících státní podpory, bude pro vnitrostátní soudy procesní nařízení představovat nástroj pro získání podpory Komise. Uvedená spolupráce, která se uskuteční v rámci přiměřené lhůty, by měla usnadnit uplatňování právních předpisů EU upravujících státní podpory vnitrostátními soudy. Skutečnost, že Komise může také vnitrostátním soudům nabídnout pomoc z vlastního podnětu, rovněž přispěje k vyššímu povědomí vnitrostátních soudů a účastníků sporů o mechanismech spolupráce mezi Komisí a vnitrostátními soudy a prokáže užitečnost těchto mechanismů a podpoří jejich využití. Vzhledem k tomu, že stěžovatelé si ne vždy jsou vědomi toho, jaké informace Komise potřebuje, aby dokázala rychle posoudit stížnost týkající se státní podpory, povinný formulář pro stížnosti poslouží stěžovatelům jako vodítko v procesu shromažďování a předkládání informací potřebných pro Komisi, aby mohla v daném případě učinit závěr o existenci podpory. To by mělo značně omezit nutnost zasílat stěžovatelům další žádosti o informace, protože již na počátku poskytnou veškeré potřebné informace, které mají k dispozici. Díky zvýšené transparentnosti a předvídatelnosti postupu získají stěžovatelé jasnější představu o stavu vyšetřování a pokroku v něm dosaženém, čímž se zamezí nadbytečné korespondenci. 2.2. ZAJIŠTĚNÍ ÚČINNÉHO A SPOLEHLIVÉHO SHROMAŽĎOVÁNÍ INFORMACÍ Z TRHU V posledních letech došlo k významnému vylepšení posuzování slučitelnosti opatření státní podpory. Komise spoléhá na přístup založený na dopadech, který usiluje o rovnováhu mezi pozitivními a negativními účinky posuzovaných opatření státní podpory. Posouzení slučitelnosti opatření podpory závisí na podobě opatření a jeho dopadu na trh. Větší význam proto získalo řádné posouzení založené na faktech, zejména u složitých případů. Aby Komise mohla naplnit své potřeby, co se týče shromažďování informací, navrhuje se zavést nástroje k opatřování informací z trhu (MIT) (2.2.1) a vytvořit právní základ pro provádění šetření konkrétních hospodářských odvětví a nástrojů podpory (2.2.2) s cílem umožnit Komisi získávat včasné, spolehlivé, věcně správné a úplné informace přímo z trhu. 2.2.1 Nástroje k opatřování informací z trhu (MIT) Stávající procedurální rámec upravující pravomoci Komise při získávání informací v rámci řízení o státní podpoře, vyvolává řadu problémů. Pokud Komise závisí na informacích poskytnutých členským státem, mohou nastat zpoždění v případě, že dané informace nejsou k dispozici vnitrostátním orgánům a jejich opatřování může v některých případech představovat pro dotyčné orgány významnou zátěž. Komise se pokusila o řešení některých z těchto problémů v rámci kodexu osvědčených postupů[19]. Bylo zejména stanoveno, že v souvislosti s formálním vyšetřovacím řízením mohou útvary Komise zaslat zúčastněným stranám vyhotovení rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení a vyzvat je k předložení připomínek ke konkrétním aspektům daného případu. Díky tomu, že se zavádí možnost uložit sankce za předložení neúplných nebo nesprávných informací v odpovědi na žádost o informace, bude možné zlepšit úroveň informací, které Komise obdrží. V zájmu větší účinnosti a transparentnosti postupu se navrhuje jít ještě o krok dále a kodifikovat pravomoc Komise konzultovat trh, kterou jí již při mnohých příležitostech Evropský soudní dvůr přiznal[20]. Navrhuje se stanovit, aby Komise mohla od jiných subjektů, než je dotčený členský stát, vyžadovat informace prostřednictvím prosté žádosti o informace nebo rozhodnutím v rámci oznámených řízení o protiprávní podpoře, a to po zahájení formálního vyšetřovacího řízení (nový článek 6a a změna článku 10). Podobně jako u antimonopolních opatření a spojování podniků by nástroje k opatřování informací z trhu mohly sestávat z možnosti žádat informace od jakéhokoli podniku, sdružení podniků nebo členského státu (nový článek 6a) doplněné možností dotčené společnosti sankcionovat prostřednictvím pokut nebo penále (nový článek 6b), kdyby neodpověděly nebo neposkytly úplné informace. To by odradilo třetí strany od předkládání zkreslených informací. Skutečnost, že stejná otázka bude položena různým společnostem a že obdržené odpovědi budou postoupeny členským státům k připomínkování, by Komisi umožnila informace ověřit křížovou kontrolou a dosáhnout spolehlivosti získaných údajů. Pro stanovení výše pokuty a penále by Komise vzala v úvahu zkušenosti získané v oblasti spojování podniků a antimonopolní kontroly. Proto by finanční sankce byly v souladu se stávajícími hodnotami podle nařízení Rady 139/2004[21] a nařízení Rady 1/2003[22]. Zvolené částky nabízí dostatečné pobídky pro dotyčné strany, aby splnily dané podmínky, aniž by se dalo říct, že jsou vůči potenciální závažnosti přestupku nepřiměřené: – pokuty nepřesahující 1 % z celkového obratu za poskytnutí nesprávné nebo zavádějící informace v odpovědi na prostou žádost nebo žádosti na základě rozhodnutí nebo za neposkytnutí odpovědi na žádosti na základě rozhodnutí (nový čl. 6b odst. 1), – penále nepřesahující 5 % průměrného denního obratu za každý pracovní den prodlení počítaného ode dne stanoveného v rozhodnutí s cílem přimět dotyčné strany poskytnout úplné a správné informace požadované rozhodnutím (nový čl. 6b odst. 2). V souladu se zásadou loajální spolupráce, která je zakotvena ve Smlouvě o Evropské unii, by žádosti zaslané členským státům a orgánům veřejné moci nemohly mít za následek možnost uložení pokuty nebo penále podle ustanovení procesního nařízení. Z důvodů právní jistoty je vhodné stanovit promlčecí lhůty pro ukládání a vymáhání pokut nebo penále, které jsou v souladu s ustanoveními nařízení Rady 1/2003[23] (nové články 15a a 15b). Nástroje k opatřování informací z trhu by se nejčastěji používaly ve složitých případech, které vyžadují podrobné posouzení, aby bylo možné řešit řadu otázek, pokud jde o kvalifikaci podpory nebo posouzení její slučitelnosti. Pro ilustraci bude možné dotyčný nástroj využít například v těchto případech: hodnocení běžné tržní praxe (např. prvek státní podpory v zárukách/úvěrech), selhání trhu a/nebo referenční srovnávání pobídkového účinku. Výběr příjemců žádostí o informace se bude zakládat na objektivních kritériích v závislosti na každém případu. Kromě příjemců podpory by mohly být žádosti kupříkladu zasílány ještě konkurentům, zákazníkům, sdružením spotřebitelů atd., a zároveň by mělo být zaručeno, že v rámci každé kategorie bude vzorek respondentů representativní. Požadované informace budou snadno dostupné pro dotyčné účastníky trhu a budou je zejména tvořit: – faktické údaje o trhu (např. velikost trhu a podíly na trhu, úroveň dovozu atd.) a údaje o společnosti (např. struktura nákladů, zisky, vlastnictví a kontrola, účast v jiných společnostech atd.), – analýzy založené na faktech o fungování trhu (např. překážky vstupu na trh, náklady na vstup, překážky regulatorní povahy, míra růstu trhu a perspektivy růstu, nadměrné kapacity), pravděpodobném dopadu podpory na příjemce a posuzování navrhovaných nápravných kompenzačních opatření. Důvěrnost citlivých informací poskytnutých členskými státy bude v rámci využívání MIT plně zaručena. Již rozhodnutí o zahájení řízení má za cíl informovat třetí strany o hlavních rysech případu způsobem, který chrání potenciálně citlivé informace. Komise rovněž zajistí, že při přípravě žádostí pro třetí strany nebudou žádné citlivé informace nikomu sděleny. Při odpovědi na žádost o informace budou účastníci trhu požádáni, aby poskytli Komisi nedůvěrné znění své odpovědi. Jsou-li některé údaje považovány za důvěrné, Komise zajistí, aby byly tyto údaje přiměřeně chráněny (např. formou sloučení údajů či uvedením rozsahu, v rámci kterého se daná čísla pohybují). Pokud chce Komise použít důvěrné informace poskytnuté třetími stranami, které nemohou být sloučeny nebo jinak anonymizovány, bude muset od třetí strany předem získat souhlas k tomu, aby tyto informace mohla členskému státu sdělit za účelem jejich využití v rozhodnutí. Pokud se nezdá, že by informace označená jako důvěrná byla předmětem profesního tajemství, je vhodné ustavit mechanismus, pomocí kterého Komise rozhodne o rozsahu zveřejnění takové informace. Každé takové rozhodnutí o nepřijetí požadavku na důvěrnost informace by mělo obsahovat informace o lhůtě, po jejímž uplynutí bude informace zveřejněna, aby mohla dotyčná třetí strana využít dostupné soudní ochrany, včetně předběžných opatření (nový čl. 7 odst. 9). * * * Zavedení MIT by mělo vést ke snížení administrativní zátěže pro členské státy. Tím, že Komise bude mít možnost osvobodit vnitrostátní orgány od určité zátěže spojené se shromažďováním informací, zejména v případech, kdy členský stát danou informací nedisponuje a její získání by pro něj znamenalo významné úsilí navíc, a bude moci přímo využívat již existujících informací na úrovni společností (např. pokud jde o podíly na trhu, strukturu trhu apod.), by bylo možné v konečném důsledku dosáhnout lepší vyváženosti mezi poskytovatelem podpory a jejím konečným příjemcem. Avšak povinnost členského státu poskytnout veškeré důkazy prokazující slučitelnost opatření podpory nebude podle modernizovaných pravidel změněna. Nijak se také nezmění dvoustranná povaha řízení o státní podpoře. Používání MIT by členské státy zapojilo do řízení patřičným způsobem, a to tím, že jim dá možnost vyjádřit připomínky k odpovědím na žádosti o informace (nový čl. 7 odst. 8). Tímto způsobem se zajistí jejich právo na obhajobu i transparentnost řízení. Přímá výměna dopisů mezi příjemcem podpory a útvary Komise by pomohla lépe určit, co je skutečně zapotřebí k včasnému dokončení posouzení slučitelnosti, což by bylo prospěšné pro příjemce podpory i členský stát. Uvedený vývoj by taktéž zvětšil předvídatelnost situace příjemce. Příjemce podpory bude okamžitě obeznámen o tom, jaké cílené faktické údaje se požadují, přičemž jejich získání by mělo od příjemce vyžadovat jen velmi malé úsilí, které bude ochoten bez meškání vynaložit, aby prokázal, že podpora, o kterou žádá, je skutečně odůvodněná. To, že bude Komise využívat MIT, bude taktéž v zájmu konkurentů a stěžovatelů, neboť Komise bude moci pečlivěji posuzovat slučitelnost dotyčné podpory, a tím předcházet narušením hospodářské soutěže, jež vyplývají z neslučitelné podpory, nebo taková narušení napravovat. Komise bude díky využívání MIT schopna se obrátit přímo a současně na všechny relevantní třetí strany. To přispěje k transparentnějším, preciznějším a rychlejším tokům informací, čímž by se měl snížit počet opakovaných a po sobě jdoucích žádostí o informace, a v důsledku by se tak měla i zkrátit doba šetření. Komise bude u žádostí o informace z trhu uplatňovat kritérium proporcionality. Tím se sníží zátěž dotyčných společností na minimum nezbytné pro to, aby Komise mohla dokončit své posouzení opatření státní podpory. Malých a středních podniků by se používání MIT týkalo jen výjimečně vzhledem k tomu, že MIT by se nejčastěji používaly ve složitých případech, které vyžadují podrobné posouzení, přičemž většina podpory pro malé a střední podniky se uděluje prostřednictvím režimů, buď schválených, nebo spadajících pod blokovou výjimku[24]. Ve velmi vzácných případech, kdy by se používání MIT mohlo týkat malých a středních podniků, Komise své požadavky přizpůsobí výše zmíněné zásadě proporcionality. Zavedení MIT po zahájení formálního šetření by nezměnilo úlohu třetích stran coby zdroje informací, která je již nyní stanovena a je jasně potvrzena judikaturou Soudního dvora. Příjemci rozhodnutí o uložení pokut a/nebo penále ale budou mít právo se k rozhodnutí vyjádřit (nový čl. 6b odst. 5) a napadnout je (nový článek 6b odst. 6). Nová pravidla týkající se shromažďování informací jsou nezbytná k zajištění toho, aby Komise mohla přijímat řádná a odůvodněná rozhodnutí ve lhůtách, které berou ohledy na potřeby podnikatelského prostředí. Tímto způsobem Komise zvýší právní jistotu pro členské státy a společnosti a současně tím učiní politiku státní podpory účinnější a transparentnější. 2.2.2 Šetření hospodářských odvětví a nástrojů podpory V souladu s cíli iniciativy na modernizaci státní podpory se Komise zavázala zaměřit své úsilí na případy, které nejvíce narušují fungování vnitřního trhu. Pomocí posíleného horizontálního přístupu, který Komise aplikuje ve svém vyšetřování, bude více schopna odhalovat protiprávní podporu, která může omezit nebo narušit hospodářskou soutěž, v konkrétním odvětví nebo na základě konkrétního nástroje. Potřeba kvalitnějších horizontálních informací je zvláště zjevná v případech, kdy by údaje, které má Komise k dispozici (bez ohledu na to, zda byly získány prostřednictvím stížností, oznámení nebo informací o trhu), ukazovaly na problémy spojené s konkrétním odvětvím v několika členských státech a zároveň existují náznaky, že podobné problémy mohou existovat i v jiných členských státech. Na základě doporučení Účetního dvora, podle kterých by Komise měla zintenzívnit své monitorovací činnosti jak z hlediska velikosti vzorku, tak oblasti působnosti[25], již Komise zvýšila míru využívání svých stávajících pravomocí monitorovat schválená opatření podpory a režimy vyňaté ex post. Komise se tím může dostat k horizontálním informacím od členských států týkajícím se konkrétních hospodářských odvětví nebo využití konkrétních nástrojů podpory v několika členských státech. Pro zvýšení své znalosti konkrétního hospodářského odvětví nebo konkrétní otázky státní podpory, může Komise rovněž zaslat dotazníky, formulovat žádosti pro členské státy nebo zadat odborné posudky a v budoucnosti zaslat žádosti o informace účastníkům trhu. Aby se doplnily stávající pravomoci Komise a mohl být předem k dispozici ucelený pohled na trh, navrhuje se zavést konkrétní právní základ pro zahájení šetření hospodářských odvětví a druhů opatření podpory (nový článek 20a). Komise by tuto činnost vykonávala prostřednictvím pravomoci zasílat žádosti o informace členským státům a všem relevantním účastníkům trhu. Na závěr tohoto šetření může Komise zveřejnit zprávu o výsledcích šetření v konkrétních hospodářských odvětvích. Před formálním zahájením sektorového šetření by Komise musela analyzovat veškeré informace, které má již k dispozici nebo které jsou veřejně dostupné. Z důvodu proporcionality bude tedy pro zahájení sektorového šetření nutné, aby z veřejně přístupných zdrojů vyplývalo, že problémy kolem státní podpory v rámci konkrétního odvětví, nebo pokud jde o užití konkrétního nástroje podpory, se týkají několika členských států: například by mělo být z těchto zdrojů zřejmé, že stávající opatření podpory v konkrétním odvětví nebo na základě konkrétního nástroje v několika členských státech (již) nejsou slučitelná s vnitřním trhem. Odvětvová šetření by od některých účastníků trhu, kterým se žádost o neveřejné informace zašle nejprve, vyžadovala určité omezené počáteční úsilí. Komise pak rovněž požádá členské státy o informace a vyzve je, aby vyjádřily své připomínky a názory k jejím zjištěním. Dopad prvotní zátěže by se však vyvážil výrazným snížením zátěže pro všechny zúčastněné strany (členské státy, příjemci, účastníci trhu a Komise) v rámci budoucích šetření jednotlivých případů, a to díky snížení potřebného počtu žádostí o informace a zvýšení účinnosti, které lze očekávat u prosazování pravidel státní podpory z důvodu větší transparentnosti a rychlejšího postupu. 3. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ Konzultace zúčastněných stran a využití výsledků odborných konzultací Reforma řízení o státní podpoře byla představena a projednána s členskými státy v rámci setkání na vysoké úrovni dne 6. března a 11. července 2012. Dne 19. září 2012 se ještě konal odborný seminář o nástrojích k opatřování informací z trhu a odvětvových šetřeních. Veřejná konzultace o vyřizování stížností týkajících se státní podpory a sběru informací při vyšetřování státní podpory se uskutečnila v období od 13. července 2012 do 5. října 2012. Odpovědi poskytnuté v rámci této veřejné konzultaci jsou k dispozici na internetových stránkách Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž a její výsledky byly členským státům představeny na setkání na vysoké úrovni dne 9. listopadu 2012. Posouzení dopadů Nepoužije se 4. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU Shrnutí navrhovaných opatření Návrh spočívá v změně ustanovení nařízení Rady (ES) č. 659/99, kterým se stanoví procesní pravidla vyšetřování státních podpor, pokud jde o vyřizování stížností a shromažďování informací z trhu. Právní základ Právním základem tohoto návrhu je článek 109 Smlouvy o fungování Evropské unie. Subsidiarita a proporcionalita Navrhované změny procesního nařízení mají za cíl zajistit účinnější řízení o státní podpoře, a tím přispět k zachování integrity vnitřního trhu a dosažení cílů iniciativy na modernizaci státní podpory a obecněji cílů strategie Evropa 2020. Mimo jiné také přinesou odlehčení administrativní zátěže kladené na členské státy a třetí strany. Proto je tento návrh Komise přiměřený zamýšleným politickým cílům. Tento návrh se týká používání pravidel státní podpory, které spadá do výlučné pravomoci Evropské unie. Zásada subsidiarity se proto neuplatní. Volba nástroje Nařízení Rady, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 659/99 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES. 5. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Tento návrh změny nemá žádný dopad na rozpočet EU (článek 28 finančního nařízení a článek 22 prováděcích pravidel). 2012/0342 (NLE) Návrh NAŘÍZENÍ RADY kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Text s významem pro EHP) RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 109 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[26], vzhledem k těmto důvodům: (1) V kontextu důkladné modernizace pravidel státní podpory, která má za cíl přispět jak k provádění strategie Evropa 2020 pro růst[27], tak k rozpočtové konsolidaci, by článek 107 Smlouvy měl být uplatňován účinně a jednotně v celé Unii. Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999 kodifikovalo a posílilo předchozí praxi Komise za účelem zvýšení právní jistoty a na podporu rozvoje politiky státní podpory v transparentním prostředí. Nicméně s ohledem na zkušenosti získané při jeho uplatňování a na poslední vývoj, jako například rozšíření či hospodářská a finanční krize, by některé aspekty uvedeného nařízení měly být změněny, aby počínání Komise získalo na účinnosti. (2) Pro účely posuzování slučitelnosti jakékoli oznámené nebo protiprávní státní podpory s vnitřním trhem, pro něž má Komise výlučnou pravomoc podle článku 108 Smlouvy, je vhodné zajistit, aby Komise měla, pokud jde o vymáhání pravidel státní podpory, pravomoc si vyžádat veškeré nezbytné informace od podniků, sdružení podniků nebo členského státu, kdykoli bude mít pochybnosti ohledně slučitelnosti dotyčných opatření, a zahájila tudíž formální vyšetřovací řízení. (3) Pro účely posouzení slučitelnosti opatření podpory po zahájení formálního vyšetřovacího řízení, zejména pokud jde o nová a technicky složitá opatření, jež podléhají podrobnému posouzení, by Komise měla mít možnost požadovat prostřednictvím prosté žádosti nebo rozhodnutí po jakémkoli podniku, sdružení podniků nebo členském státu poskytnutí veškerých informací nezbytných pro dokončení posouzení ze strany Komise, pokud informace, které má k dispozici, nejsou dostatečné, přičemž bude náležitě zohledněna zásada proporcionality, zejména v případě malých a středních podniků. (4) Komise by měla mít možnost vynucovat odpovědi na žádosti o informace zaslané podniku nebo sdružení podniků, a to případně i prostřednictvím přiměřených pokut a penále. Práva stran, od kterých se žádá poskytnutí informací, by měla být zaručena tím, že jim bude dána příležitost se vyjádřit k rozhodnutí o udělení pokuty nebo penále ještě před jeho přijetím. Soudní dvůr Evropské unie by měl mít ve vztahu k těmto pokutám a penále pravomoc k soudnímu přezkumu v plné jurisdikci ve smyslu článku 261 Smlouvy. (5) Pokuty a penále se nevztahují na členské státy, neboť ty mají povinnost loajálně spolupracovat s Komisí v souladu s článkem 4 Smlouvy o Evropské unii a poskytovat jí všechny požadované informace, aby mohla vykonávat své povinnosti podle nařízení (ES) č. 659/1999. (6) Aby bylo zaručeno právo dotyčného členského státu na obhajobu, měl by tento stát být informován o obsahu žádostí o informace zaslaných podnikům, sdružením podniků nebo členským státům a mít možnost předložit svá vyjádření k obdrženým připomínkám, které vyvolávají pochybnosti, pokud jde o slučitelnost dotyčného opatření podpory. (7) Komise by měla vzít náležitě v úvahu oprávněné zájmy podniků na ochraně jejich obchodního tajemství. Komise by neměla mít možnost důvěrné informace od respondentů, které nemohou být sloučeny nebo jinak anonymizovány, použít v žádném rozhodnutí, ledaže by předem získala jejich souhlas k sdělení těchto informací dotyčnému členskému státu. (8) Pokud se nezdá, že by informace označená jako důvěrná byla předmětem profesního tajemství, je vhodné ustavit mechanismus, pomocí kterého Komise rozhodne o rozsahu zveřejnění takové informace. Každé takové rozhodnutí o nepřijetí požadavku na důvěrnost informace by mělo obsahovat informace o lhůtě, po jejímž uplynutí bude informace zveřejněna, aby mohla dotyčná třetí strana využít dostupné soudní ochrany, včetně předběžných opatření. (9) Komise může z vlastního podnětu přezkoumat informace z jakéhokoli zdroje týkající se údajné protiprávní podpory za účelem zajištění dodržování článku 108 Smlouvy, a zejména oznamovací povinnosti a ustanovení o pozastavení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, a za účelem posouzení její slučitelnosti s vnitřním trhem. V této souvislosti představují stížnosti zásadní zdroj informací pro odhalování porušování pravidel Unie pro státní podporu. (10) V zájmu zlepšení kvality stížností předložených Komisi a současně zvýšení transparentnosti a právní jistoty je vhodné vymezit podmínky, které by měla stížnost splnit, aby tím Komise získala informace týkající se údajné protiprávní podpory a mohl by se spustit proces předběžného posouzení. (11) Od stěžovatelů by se mělo vyžadovat, aby prokázali, že jsou zúčastněnou stranou ve smyslu čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 1 písm. h) nařízení 659/99. Také by se od nich mělo vyžadovat poskytnutí určitého množství informací, a to ve formě, k jejímuž určení v rámci prováděcího právního předpisu by měla být zmocněna sama Komise. (12) Z důvodů právní jistoty je vhodné stanovit promlčecí lhůty pro ukládání a vymáhání pokut a penále. (13) Aby bylo zajištěno, že Komise řeší podobné problémy jednotně v rámci celého vnitřního trhu, je vhodné doplnit stávající pravomoci Komise tím, že se vytvoří zvláštní právní základ pro zahájení šetření hospodářských odvětví nebo jistých nástrojů podpory v několika členských státech. Z důvodů proporcionality by se odvětvová šetření měla zakládat na předběžné analýze veřejně dostupných informací, které naznačují existenci problému státní podpory v rámci konkrétního odvětví nebo týkající se využití konkrétního nástroje podpory v několika členských státech, například že stávající opatření podpory v konkrétním odvětví nebo na základě konkrétního nástroje v několika členských státech (již) nejsou slučitelná s vnitřním trhem. Taková šetření by Komisi umožnila zabývat se otázkami horizontální státní podpory účinným a transparentním způsobem. (14) Jednotnost provádění pravidel státní podpory vyžaduje, aby byl stanoven mechanismus spolupráce mezi soudy členských států a Komisí. Taková spolupráce přísluší všem soudům členských států, které uplatňují čl. 107 odst. 1 a článek 108 Smlouvy, a to v jakékoli souvislosti. Vnitrostátní soudy by zejména měly mít možnost požádat Komisi o informace nebo o stanovisko ve věcech týkajících se uplatňování právních předpisů EU upravujících státní podpory. Komise by rovněž měla mít možnost předkládat písemná nebo ústní vyjádření soudům, jimž přísluší používání čl. 107 odst. 1 nebo článku 108 Smlouvy. Uvedená vyjádření by měla být předkládána v rámci vnitrostátních procesních pravidel a praxe, včetně praxe pro ochranu práv stran. (15) V zájmu průhlednosti a právní jistoty by informace o rozhodnutích Komise měly být veřejné. Je proto vhodné rozhodnutí o uložení pokut nebo penále zveřejňovat, protože tato rozhodnutí ovlivňují zájmy dotyčných zdrojů. Při zveřejňování svých rozhodnutí by měla Komise dodržovat pravidla profesního tajemství v souladu s článkem 339 Smlouvy. (16) Komise by v úzké spolupráci s Poradním výborem pro státní podpory měla mít možnost přijmout prováděcí předpisy, kterým se stanoví pravidla týkající se formy, obsahu a ostatních kritérií pro stížnosti podané podle čl. 10 odst. 1 a článku 20 nařízení (ES) č. 659/1999. (17) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Nařízení (ES) č. 659/1999 se mění takto: (1) Název článku 5 se nahrazuje tímto: „Žádost o informace adresovaná oznamujícímu členskému státu“; (2) Vkládají se články 6a a 6b, které zní: „Článek 6a Žádost o informace adresovaná jiným zdrojům 1. Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle článku 6 může Komise, pokud je přesvědčena o relevantnosti takového kroku, po podniku, sdružení podniků nebo jiném členském státu požadovat poskytnutí veškerých informací nezbytných pro dokončení posouzení dotyčného opatření ze strany Komise, pokud informace, které má k dispozici, nejsou dostatečné. 2. Členské státy informace poskytnou na základě prosté žádosti a ve lhůtě, která by obvykle neměla překročit jeden měsíc. 3. Komise může požadovat, aby podnik nebo sdružení podniků poskytly informace na základě prosté žádosti. V případě, že Komise zasílá podniku nebo sdružení podniků prostou žádost o poskytnutí informací, uvede právní základ a účel žádosti, upřesní, jaké informace jsou vyžadovány a stanoví lhůtu, ve které musí být informace poskytnuty. Musí také uvést pokuty podle článku 6b odst. 1 za poskytnutí nesprávných nebo zavádějících informací. 4. Komise může požadovat, aby podnik nebo sdružení podniků poskytly informace na základě rozhodnutí. V případě, že Komise žádá podnik nebo sdružení podniků o poskytnutí informací na základě rozhodnutí, uvede právní základ, účel žádosti, dále upřesní, jaké informace jsou vyžadovány, a stanoví lhůtu, ve které musí být informace poskytnuty. Uvede také pokuty podle čl. 6b odst. 1 a uvede nebo uloží penále podle čl. 6b odst. 2. Dále uvede právo podniků nebo sdružení podniků na přezkum rozhodnutí Soudním dvorem. 5. Komise informuje dotyčný členský stát o obsahu žádostí o informace zaslaných v souladu s odstavci 1 až 4. 6. Vlastnící podniků nebo jejich zástupci, a v případě právnických osob, společností, firem nebo sdružení bez právní subjektivity, osoby pověřené jejich zastupováním ze zákona nebo na základě jejich stanov dodají požadované informace jménem dotyčných podniků. Osoby náležitě zmocněné mohou dodat informace jménem svých klientů. Ti však zůstávají plně odpovědni, pokud jsou poskytnuté informace neúplné, nesprávné nebo zavádějící. Článek 6b Pokuty a penále 1. Komise může rozhodnutím uložit podnikům nebo sdružením podniků pokuty nepřesahující 1 % celkového obratu za předchozí hospodářský rok, pokud úmyslně nebo z nedbalosti: a) poskytnou nesprávné nebo zavádějící informace v odpovědi na žádost učiněnou na základě čl. 6a odst. 3; b) v odpovědi na žádost učiněnou rozhodnutím přijatým na základě čl. 6a odst. 4 poskytnou nesprávné, neúplné nebo zavádějící informace nebo neposkytnou informace v uvedené lhůtě. 2. Komise může rozhodnutím uložit podnikům nebo sdružením podniků penále nepřesahující 5 % průměrného denního obratu za předchozí hospodářský rok za každý pracovní den prodlení počítaného ode dne stanoveného v rozhodnutí do té doby, než dotyčné strany poskytnout úplné a správné informace požadované Komisí na základě rozhodnutí přijatého podle čl. 6a odst. 4. 3. Při stanovení výše pokuty nebo penále bude zohledněna povaha, závažnost a délka trvání porušení těchto ustanovení. 4. Pokud podniky nebo sdružení podniků splnily povinnost, k jejímuž vymáhání bylo penále určeno, může Komise stanovit definitivní částku penále na nižší úrovni, než jak by odpovídalo původnímu rozhodnutí, které penále uložilo. 5. Před přijetím každého rozhodnutí podle odstavců 1 a 2 poskytne Komise podnikům nebo sdružením podniků příležitost oznámit svá stanoviska. 6. Soudní dvůr Evropské unie má pravomoc k soudnímu přezkumu v plné jurisdikci ve smyslu článku 261 Smlouvy o fungování Evropské unie, a může tedy přezkoumat rozhodnutí, kterými Komise stanovila pokutu nebo penále. Může uloženou pokutu nebo penále zrušit, snížit nebo zvýšit.“; (3) V článku 7 se doplňují odstavce 8 a 10, které zní: „8. Před přijetím každého rozhodnutí podle odstavců 2 až 5 Komise poskytne dotyčnému členskému státu možnost vyjádřit svá stanoviska k informacím, které obdržela podle článku 6a, pokud tyto informace vyvolávají pochybnosti ohledně slučitelnosti opatření. 9. Komise nepoužije důvěrné informace od respondentů, které nemohou být sloučeny nebo jinak anonymizovány, v žádném rozhodnutí přijatém podle odstavců 2 až 5, ledaže by získala jejich souhlas k sdělení těchto informací dotyčnému členskému státu. Komise může přijmout odůvodněné rozhodnutí, které oznámí dotyčnému podniku nebo sdružení podniků a ve kterém uvede svůj poznatek, že informace respondentem označené jako důvěrné nejsou chráněny, a stanoví lhůtu, po jejímž uplynutí mohou být tyto informace zveřejněny. Uvedená lhůta nebude kratší než jeden měsíc. 10. Komise vezme náležitě v úvahu oprávněné zájmy podniků na ochraně jejich obchodního tajemství. Pokud podnik nebo sdružení podniků poskytující informace podle článku 6a z důvodu možné újmy požádá o utajení totožnosti, nebude jeho totožnost dotyčnému členskému státu zpřístupněna.“; (4) Článek 10 se mění takto: Odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto: „1. Aniž je dotčen článek 20, Komise může z vlastního podnětu přezkoumat informace z jakéhokoli zdroje týkající se údajné protiprávní podpory. Komise přezkoumá bez zbytečného prodlení veškeré stížnosti podané zúčastněnou stranou podle čl. 20 odst. 2. 2. V případě nutnosti si Komise vyžádá informace od dotyčného členského státu. Ustanovení čl. 2 odst. 2 a čl. 5 odst. 1 a 2 se použijí obdobně. Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení může Komise také požadovat informace z jiných zdrojů. Ustanovení článků 6a a 6b se použijí obdobně.“; (5) Za článek 14 se vkládá nový název kapitoly, který zní: „Kapitola IIIa Promlčecí lhůty“; (6) Název článku 15 se nahrazuje tímto: „Promlčecí lhůta pro navrácení podpory“; (7) Vkládají se články 15a a 15b, které zní: „Článek 15a Promlčecí lhůta pro uložení pokud a penále 1. Pravomoci svěřené Komisi článkem 6b podléhají promlčecí lhůtě tří let. 2. Lhůta začíná běžet dnem, kdy došlo k protiprávnímu jednání. V případě trvajícího nebo opakovaného protiprávního jednání však začíná lhůta běžet dnem, kdy bylo ukončeno. 3. Veškeré opatření ze strany Komise s cílem provést šetření nebo řízení ve vztahu k protiprávnímu jednání přerušují promlčecí lhůtu pro uložení pokuty nebo penále, a to s účinkem ode dne, kdy je opatření oznámeno dotyčnému podniku nebo sdružení podniků. 4. Po každém přerušení začíná běžet promlčecí lhůta znovu. Avšak promlčení nastane nejpozději dnem, kdy uplynula doba rovnající se dvojnásobku promlčecí lhůty, aniž by Komise uložila pokutu nebo penále. Uvedená lhůta se prodlužuje o dobu, po kterou je promlčecí lhůta pozastavena podle odstavce 5. 5. Promlčecí lhůta pro uložení pokuty nebo penále se pozastavuje po dobu, kdy je rozhodnutí Komise předmětem řízení u Soudního dvora. Článek 15b Promlčecí lhůta pro vymáhání pokud a penále 1. Pravomoc Komise vymáhat rozhodnutí přijatá podle článku 6b se promlčuje po pěti letech. 2. Promlčecí lhůta začíná běžet dnem, kdy se rozhodnutí stane pravomocným. 3. Promlčecí lhůta pro vymáhání pokut nebo penále se přerušuje: a) oznámením rozhodnutí, kterým se mění původní částka pokuty nebo penále, nebo kterým se zamítá žádost o takovou změnu; b) každým úkonem Komise nebo členského státu jednajícího na žádost Komise, jehož cílem je vymáhat platbu pokuty nebo penále. 4. Po každém přerušení začíná běžet promlčecí lhůta znovu. 5. Promlčecí lhůta pro vymáhání pokut nebo penále se pozastaví na dobu: a) lhůty pro zaplacení; b) po kterou je vymáhání pozastaveno rozhodnutím Soudního dvora.“; (8) Článek 16 se nahrazuje tímto: „Článek 16 Zneužití podpory Aniž je dotčen článek 23, může Komise v případech zneužití podpory zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 4 odst. 4. Články 6, 6a, 6b, čl. 7 odst. 1 až 5, články 9 a 10, čl. 11 odst. 1 a články 12 až 15 se použijí obdobně.“; (9) V článku 20 se odstavec 2 se nahrazuje tímto: „2. Každá zúčastněná strana může podat Komisi stížnost na každou údajnou protiprávní podporu a na každé údajné zneužití podpory. Za tímto účelem zúčastněná strana řádně vyplní formulář, k jehož vytvoření by měla být Komise zmocněna prováděcím ustanovením, a v něm uvede všechny povinné požadované informace. Pokud se Komise na základě prvního posouzení domnívá, že zúčastněné strany neposkytují po skutkové a právní stránce dostatečné důvody, jež by doložily existenci protiprávní podpory nebo zneužití podpory, uvědomí o tom zúčastněnou stranu a vyzve ji, aby předložila připomínky v předepsané lhůtě, která obvykle nepřesáhne jeden měsíc. Pokud zúčastněná strana ve stanovené lhůtě své stanovisko nevyjádří, bude stížnost považována za staženou. Komise zašle zúčastněné straně vyhotovení rozhodnutí v případu, kterého se týkala daná stížnost.“; (10) Za článek 20 se vkládá nová kapitola VIa, která zní: „Kapitola VIa Šetření hospodářských odvětví a nástrojů podpory Článek 20a Šetření hospodářských odvětví a nástrojů podpory 1. Pokud lze na základě dostupných informací usuzovat, že opatření státní podpory v rámci konkrétního odvětví nebo základě konkrétního nástroje podpory mohou omezit nebo narušit hospodářskou soutěž na vnitřním trhu v několika členských státech nebo že stávající opatření podpory v rámci konkrétního odvětví nebo základě konkrétního nástroje podpory v několika členských státech (již) nejsou slučitelná s vnitřním trhem, může Komise provést šetření určitého hospodářského odvětví nebo využití určitého nástroje podpory v různých členských státech. V průběhu tohoto šetření si může Komise vyžádat od členských států nebo dotyčných podniků či sdružení podniků informace nezbytné pro použití článků 107 a 108 Smlouvy, přičemž náležitě zohlední zásadu proporcionality. Komise může zveřejnit zprávu o výsledcích svého šetření určitých hospodářských odvětví nebo určitých nástrojů podpory v různých členských státech a vyzvat členské státy a všechny dotyčné podniky nebo sdružení podniků k podání připomínek. 2. Články 5, 6a a 6b se použijí obdobně.“; (11) Za článek 23 se vkládá nová kapitola VIIa, která zní: „Kapitola VIIa Spolupráce s vnitrostátními soudy Článek 23a Spolupráce s vnitrostátními soudy 1. Pro účely použití čl. 107 odst. 1 a článku 108 Smlouvy mohou soudy členských států požádat Komisi, aby jim zaslala informace, které má k dispozici, nebo stanovisko v otázkách týkajících se používání pravidel státní podpory. 2. V případech, kdy to vyžaduje jednotné používání čl. 107 odst. 1 a článku 108 Smlouvy, může Komise z vlastního podnětu předkládat soudům členských států písemná vyjádření. Se svolením dotyčného soudu může překládat rovněž ústní vyjádření. Komise může výlučně pro účely přípravy svých vyjádření požádat příslušný soud členského státu, aby jí zaslal nebo zajistil zaslání jakýchkoli dokumentů nezbytných pro posouzení případu.“; (12) Článek 25 se nahrazuje tímto: „Článek 25 Příjemce rozhodnutí 1. Rozhodnutí přijatá podle čl. 6a odst. 4, čl. 6b odst. 1 a 2 a čl. 7 odst. 9 jsou určena dotyčnému podniku či sdružení podniků. Komise tato rozhodnutí bezodkladně oznámí příjemci a poskytne mu příležitost, aby jí oznámil, které informace považuje za předmět profesního tajemství. 2. Veškerá další rozhodnutí přijatá podle kapitol II, III, IV, V a VII jsou určena dotyčnému členskému státu. Komise tato rozhodnutí bezodkladně oznámí dotyčnému členskému státu a poskytne mu příležitost, aby jí oznámil, které informace považuje za předmět profesního tajemství.“; (13) V článku 26 se vkládá se nový odstavec 2a, který zní: „2a. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie rozhodnutí přijatá podle čl. 6b odst. 1 a 2.“; (14) Článek 27 se nahrazuje tímto: „Článek 27 Prováděcí ustanovení Komise je v souladu s postupem stanoveným v článku 29 oprávněna přijmout prováděcí ustanovení týkající se: a) formy, obsahu a jiných podrobností oznámení; b) formy, obsahu a jiných podrobností výročních zpráv; c) formy, obsahu a jiných podrobností stížností podávaných v souladu s čl. 10 odst. 1 a čl. 20 odst. 2; d) podrobností o lhůtách a výpočtu lhůt; e) úrokové sazby podle čl. 14 odst. 2.“ Článek 2 Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne Za Radu předseda LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ Tento návrh změny nemá žádný dopad na rozpočet EU. [1] Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES, Úř. věst L 83, 27.3.1999, s. 1. [2] Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů ze dne 8. května 2012 – Modernizace státní podpory v EU, COM(2012) 209 final. [3] Sdělení Komise Evropa 2020: Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění, 3. března 2010, KOM(2010) 2020 v konečném znění. [4] Bod 23b, sdělení „Modernizace státní podpory v EU“, uvedené výše v poznámce pod čarou č. 2. [5] Evropský účetní dvůr, „Zajišťují postupy Komise účelné řízení kontroly státní podpory?“, zvláštní zpráva č. 15 ze dne 15. prosince 2011: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=SRCA:2011:15:FIN:CS:PDF [6] Rada Evropské unie, Závěry o zvláštní zprávě č. 15/2011 Evropského účetního dvora: „Zajišťují postupy Komise účelné řízení kontroly státní podpory?“ – přijaty dne 2. května 2012, 9149/12. [7] Usnesení Evropského parlamentu o zvláštních zprávách Účetního dvora v souvislosti s udělováním absolutoria Komisi za rok 2010, dne 10. května 2012, body 116 až 125, 2011/2225 (DEC). [8] Bod 23b, sdělení „Modernizace státní podpory v EU“, uvedené výše v poznámce pod čarou č. 2. [9] Ve smyslu čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 1 písm. h) procesního nařízení. [10] Ke dni 31. března 2012 činila průměrná délka vyřizování případu stížnosti v GŘ pro hospodářskou soutěž 17 měsíců. [11] Sdělení Komise, Kodex osvědčených postupů pro provádění řízení ve věcech kontroly státní podpory, Úř. věst. C 136, 16.6.2009, s. 13. [12] Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy, Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1. [13] Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES, Úř. věst. L 123, 27.4.2004, s. 18. [14] Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2011 ve věci Ryanair v. Komise, T-442/07, dosud nezveřejněno, bod 33. [15] Viz věc Intermills v. Komise, 323/82, Recueil 1984, s. 3809, odstavec 16. [16] Ustanovení čl. 1 písm. h) nařízení Rady 659/99 stanoví: „Zúčastněnou stranou“ se rozumí kterýkoliv členský stát, osoba, podnik nebo sdružení podniků, jejichž zájmy by mohly být ovlivněny poskytnutím podpory, zejména příjemce podpory, konkurenční podniky a profesní sdružení.“ [17] Sdělení Komise, Kodex osvědčených postupů pro provádění řízení ve věcech kontroly státní podpory, viz výše poznámka pod čarou č. 11. [18] Oznámení Komise o prosazování právní úpravy státní podpory vnitrostátními soudy, Úř. věst. C 85, 9.4.2009, s. 1. [19] Bod 34, sdělení Komise Kodex osvědčených postupů pro provádění řízení ve věcech kontroly státní podpor, viz výše poznámka pod čarou č. 11. [20] Věc 84/82 Německo v. Komise, Recueil 1984, s. 1451; rozsudek Soudu ve věci Technische Glaswerke Ilmenau v. Komise, T-198/01, Recueil 2004, s. II-2717; rozsudek Soudu ve věci Prayon-Rupel v. Komise, T-73/98, Recueil 2001, s. II-867; rozsudek Soudu z roku 2012 ve věci Smurfit Kappa v. Komise, T-304/08, dosud nezveřejněno. [21] Články 13 a 14 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování), Úř. věst. L 24, 29.1.2004, s. 1. [22] Články 22 a 23 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy, Úř. věst. L 1,4.1.2003, s. 1. [23] Články 25 a 26 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002, viz výše v poznámce pod čarou č. 22. [24] Podle údajů zveřejněných v posledním srovnávacím přehledu státních podpor (SEK(2011) 1487 v konečném znění) bylo 88,5 % z celkové výše podpor od členských států v roce 2010 poskytnuto prostřednictvím schválených režimů, nebo blokových výjimek. Kromě toho na horizontální cíl malé a střední podniky bylo poskytnuto 100% podpory prostřednictvím režimů, nebo blokových výjimek. [25] Zvláštní zpráva č. 15/2011, Evropský účetní dvůr, s. 41, viz výše poznámka pod čarou č. 5. [26] Úř. věst. C …, s. . [27] Sdělení Komise Evropa 2020: Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění, 3. března 2010, KOM(2010) 2020 v konečném znění.