Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Podpora zdravého a udržitelného stravování v EU

(stanovisko z vlastní iniciativy)

(2019/C 190/02)

Zpravodaj: Peter SCHMIDT

Rozhodnutí plenárního shromáždění 12.7. 2018 Právní základ čl. 29 odst. 2 jednacího řádu stanovisko z vlastní iniciativy Odpovědná specializovaná sekce Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí Přijato ve specializované sekci 31.1.2019 Přijato na plenárním zasedání 20.2.2019 Plenární zasedání č. 541 Výsledek hlasování (pro/proti/zdrželi se hlasování) 183/7/5

1. Závěry a doporučení

1.1. EHSV ve svém stanovisku o „komplexní politice EU v oblasti potravin“přijatém v prosinci 2017 obhajoval integrovanější přístup k potravinám v EU. Klíčovým pilířem této politiky v oblasti potravin je zdravé a udržitelné stravování, poněvadž musíme naléhavě změnit naše stravování tak, aby se zlepšilo (a nikoli poškodilo) zdraví ekosystémů i veřejnosti a posílila se životaschopnost venkovských oblastí.

1.2. Nastal čas urychleně změnit přístup, důkazy pro to jsou přesvědčivé a je jich čím dál více. EHSV zdůrazňuje, že v rámci politik nyní existuje politický impuls – jde např. o Desetiletí opatření OSN na podporu výživy, naplňování cílů OSN v oblasti udržitelného rozvoje, Pařížskou dohodu o změně klimatu a nové návrhy o budoucnosti společné zemědělské politiky. Je také k dispozici čím dál více vědeckých důkazů, které svědčí o tom, že je naléhavě nutné transformovat evropský i globální potravinový systém, např. ve zprávách Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC), Komise EAT-Lancet, Výboru pro celosvětové zajišťování potravin a InterAcademies Partnership ( 1 ) . V neposlední řadě je zde silný požadavek občanské společnosti (např. ze strany koalice vytvořené v rámci procesu mezinárodního panelu odborníků na udržitelné potravinové systémy (IPES Food)), podniky uznávají svou odpovědnost při podpoře změn (např. v oblasti plýtvání potravinami, oběhového hospodářství, snižování obezity, ochrany biologické rozmanitosti, rozvoje kultury atd.) a jsou podnikány kroky na regionální a obecní úrovni, např. v rámci milánského paktu měst v oblasti potravinové politiky (Milan Urban Food Policy Pact), francouzských územních potravinových projektů (Projets Alimentaires Territoriaux) a světových měst v rámci skupiny C40 ( 2 )

1.3. EHSV uznává a podporuje stávající iniciativy Komise na podporu zdravého a udržitelného stravování, např. začlenění ustanovení s cílem „zlepšovat reakci zemědělství EU na společenskou poptávku po potravinách a zdraví, včetně bezpečných, výživných a udržitelných potravin, potravinového odpadu, jakož i dobrých životních podmínek zvířat“do posledního návrhu reformy SZP ( 3 ) . Chybí nicméně koordinovaný přístup k těmto iniciativám.

1.4. Složitá povaha problematiky potraviny–zdraví–životní prostředí–společnost vyžaduje ucelenější přístup ke stravování, nejen přístup k chování spotřebitelů. V zájmu soudržnosti a společného záměru vyzývá EHSV k tomu, aby byly vypracovány nové pokyny pro udržitelné stravování, které by zohlednily kulturní a zeměpisné rozdíly v rámci členských států i mezi nimi. Pouhé omezení zdrojů k produkci potravin a změna přísad nepovedou k lepšímu ani zdravějšímu stravování.

1.5. Nové pokyny pro udržitelné stravování by pomohly vytvořit jasnější vedení pro zemědělské podniky, zpracovatele, maloobchodníky a stravovací služby. Pro zemědělsko-potravinářský systém by bylo přínosné vytvoření nového „rámce“pro produkci, zpracování, distribuci a prodej zdravějších a udržitelnějších potravin za spravedlivější cenu.

1.6. EHSV vyzývá k vytvoření odborné skupiny, která by do dvou let vypracovala celoevropské pokyny pro udržitelné stravování. Měla by zahrnovat příslušné profesní a vědecké subjekty z oblasti výživy, veřejného zdraví, potravin, věd o životním prostředí a společenských věd. EHSV je připraven podílet se na práci této odborné skupiny a předat jí podněty ze strany organizací občanské společnosti, zejména prostřednictvím dočasné studijní skupiny Udržitelné potravinové řetězce.

1.7. EHSV opakovaně upozorňuje, že je důležité investovat do osvěty ohledně udržitelného stravování od raného věku, aby se mladí lidé naučili oceňovat „hodnotu potravin“. Zvláštní pozornost je třeba věnovat zranitelným skupinám, zejména lidem s nízkými příjmy.

1.8. EHSV zdůrazňuje, že společný evropský přístup k označování potravin zohledňující pokyny pro udržitelné stravování by zvýšil transparentnost a odradil by od používání zbytečně laciných surovin, které jsou nezdravé a neudržitelné (např. tuky s obsahem transmastných kyselin, palmový olej a nadměrný obsah cukru). Označování potravin rozšířené o environmentální a sociální aspekty by pro spotřebitele bylo přínosné. Rozhodování spotřebitelů by se tak nasměrovalo směrem ke zdravějším a udržitelnějším alternativám.

1.9. Pokyny pro udržitelné stravování by nejen pomohly obchodnímu odvětví, ale také by stanovily společná, jasná kritéria, která by byla využívána při zadávání veřejných zakázek. Evropa potřebuje, aby potraviny byly jádrem zelených veřejných zakázek. V této souvislosti EHSV požaduje, aby byla naléhavě přijata revize kritérií zelených veřejných zakázek EU pro potravinářské a stravovací služby.

1.10. Právo v oblasti hospodářské soutěže by pro vypracování těchto pokynů nemělo představovat překážku. Pravidla je třeba přizpůsobit místnímu hospodářství, než aby bránila udržitelnosti. EHSV vítá, že v zájmu zajištění lepšího rozdělování přidané hodnoty mezi zúčastněné strany v rámci celého potravinového řetězce bude prostřednictvím reformy nařízení o společné organizaci trhů z roku 2013 ve všech odvětvích umožněno, aby mezioborové organizace oznamovaly své dohody o zvýšení norem udržitelnosti produktů Evropské komisi za účelem ověření na základě pravidel hospodářské soutěže. Produkty, které jsou vyráběny udržitelnějším způsobem z hlediska norem týkajících se životního prostředí, zdraví zvířat a kvality, mohou subjektům zapojeným do potravinového řetězce dopomoci k lepším cenám. Jednání s Komisí ve fázi předcházející oznámení mohou mezioborovým organizacím pomoci, aby upravily případná budoucí oznámení.

1.11. Výbor zdůrazňuje, že by veškeré nástroje veřejné správy měly být považovány za nástroje politiky, které odrazují od produkce a spotřeby nezdravých potravin a podporují zdravé stravovací návyky. Externalizované náklady na neudržitelné stravování jsou skrytou zátěží pro společnost, hospodářství i životní prostředí a musí být sníženy nebo internalizovány. EHSV požaduje přijetí odpovídajících politických strategií za účelem provádění pokynů pro udržitelné stravování, zejména se zaměřením na související přínos pro zemědělce a podniky.

1.12. Evropa prosazuje právo spotřebitelů na přesné informace. Chceme-li, aby se volba zdravých a udržitelných potravin stala normou a nejsnadnější volbou, potřebuje Evropa otevřený soubor kritérií založených na důkazech, např. v podobě dohodnutých pokynů pro udržitelné stravování.

2. Úvod

2.1. EHSV ve svém stanovisku z vlastní iniciativy „Příspěvek občanské společnosti k vypracování komplexní politiky EU v oblasti potravin“(NAT/711), které bylo přijato v prosinci 2017, vyzval k vytvoření komplexní politiky EU v oblasti potravin, jejímž cílem by bylo zajistit zdravé stravování vycházející z udržitelných potravinových systémů a která by propojovala zemědělství s výživou a ekosystémovými službami a zajišťovala by dodavatelské řetězce, které by zabezpečovaly veřejné zdraví pro všechny vrstvy evropské společnosti ( 4 ) . Má-li se dosáhnout těchto cílů, je třeba koordinovat politická opatření na straně nabídky i poptávky. To znamená, že koordinovaná musí být i cenová a celková dostupnost potravin prostřednictvím udržitelné produkce potravin a musí se současně zlepšit přístupnost pro spotřebitele a posílit jejich postavení tak, aby si mohli zvolit zdravé a chutné stravování. Toto stanovisko z vlastní iniciativy se zaměřuje na řešení zdravého a udržitelného stravování jako jednoho z hlavních pilířů komplexní politiky EU v oblasti potravin.

2.2. Politický impuls k jednání o zdravém a udržitelném stravování je velký: — Podle poslední zprávy nazvané Nedostatečný stav v oblasti zajišťování potravin ve světě (5) předložené v říjnu 2018 ve Výboru pro celosvětové zajišťování potravin roste počet hladovějících lidí ve světě již třetí rok po sobě. Absolutní počet osob trpících podvýživou vzrostl v roce 2017 na téměř 821 milionů z 804 milionů v roce 2016. Zhoršuje se také obezita dospělých lidí. Více než 1 z 8 dospělých, čili více než 672 milionů osob, ve světě trpí obezitou. Světová pandemie obezity je však spojena s obrovskými hospodářskými náklady – téměř 3 % světového HDP, což odpovídá nákladům na kouření i důsledkům ozbrojených konfliktů. I v Evropě trpí polovina obyvatelstva nadváhou a 20 % obezitou. — OSN vyhlásila desetiletí opatření na podporu výživy, čímž uznala, že je třeba reorganizovat potravinové systémy, aby se dosáhlo zdravější stravy a lepší výživy. Skupina odborníků na vysoké úrovni Výboru pro celosvětové zajišťování potravin pak tento naléhavý požadavek zdůraznila ve své zprávě ze září 2017 (6). FAO a Světová zdravotnická organizace v současné době pracují na nové definici zdravého a udržitelného stravování a plánují na březen 2019 mezinárodní konzultaci s cílem analyzovat vícerozměrnou povahu udržitelného stravování. — Výživa hraje stěžejní úlohu při dosahování udržitelného rozvoje a celé Agendy 2030, zejména pokud jde o zajištění přístupu všech lidí k bezpečné, výživné a dostačující stravě po celý rok a o ukončení všech forem podvýživy do roku 2030 (cíl č. 2), jakož i o zajištění zdravého života a zvyšování jeho kvality pro všechny v jakémkoli věku (cíl č. 3). Naplňování cílů udržitelného rozvoje proto nabízí příležitost změnit modely spotřeby a produkce potravin udržitelnějším a zdravějším způsobem. — Aby bylo dosaženo cílů Pařížské dohody, je rovněž zapotřebí zásadní transformace potravinového systému, přičemž zvláštní zpráva IPCC přijatá v říjnu 2018 vědecky potvrdila, že je nezbytné naléhavě přijmout opatření v oblasti klimatu (7). — Reforma společné zemědělské politiky (SZP) na úrovni EU představuje příležitost k podpoře udržitelnější produkce a zdravějšího stravování, pokud se tím zajistí snazší dostupnost výživných potravin, jako je ovoce, zelenina a mléčné výrobky, pro občany EU. — Výbor regionů nedávno rovněž přijal stanovisko „Pobídky na místní a regionální úrovni s cílem prosazovat zdravé a udržitelné stravování“ (8). — Mezinárodní panel odborníků pro udržitelné potravinové systémy (IPES Food) brzy předloží svou zprávu o „společné politice v oblasti potravin“v EU, která bude zahrnovat rovněž konkrétní doporučení ohledně zdravého a udržitelného stravování.

2.3. Ze správních orgánů měst (a územních společenství) se stávají klíčoví aktéři podpory udržitelnějších potravinových systémů. Města prostřednictvím integrovaného přístupu napříč všemi odbory zapojují různé zúčastněné strany do přípravy potravinových politik, které se zaměřují na řešení naléhavých problémů souvisejících s potravinami (např. problémů se zabezpečením potravin a obezity), ale pomáhají zároveň řešit širší otázky, včetně problémů v oblasti životního prostředí, sociální nerovnosti a chudoby. Důležitým milníkem je v tomto kontextu milánský pakt měst v oblasti potravinové politiky, jejž podepsalo více než 180 měst z celého světa a který zahrnuje 450 miliónů osob ( 9 )

2.4. Kromě politického impulsu roste i nutnost řešení této otázky z vědeckého a společenského hlediska, jak je dále vysvětleno v kapitole 3.

3. Dopady nezdravého a neudržitelného stravování

3.1. Výběr stravy má velký vliv, a to příznivý i škodlivý. Evropané potřebují podporu, pokud jde o snížení škodlivých účinků stravování a posílení pozitivních aspektů. Zastaralá myšlenka zaměřená jednoduše na dostatečný přísun potravy již nepředstavuje vhodnou strategii. Je třeba zohlednit, jak se potraviny vyrábí a spotřebovávají a jaké jsou jejich dlouhodobé i okamžité dopady. Způsob stravování evropských spotřebitelů má nezamýšlené důsledky v oblasti znečištění (např. jednorázové plastové obaly), klimatu, zdraví, biologické rozmanitosti a dalších oblastech. Tyto dopady ohrožují budoucnost a žádají si změny ve způsobu stravování a konzumace. Potravinové řetězce, od farem po restaurace, musejí dostávat odlišné politické signály. Věda se snaží nově vymezit, jak má vypadat správné stravování ve 21. století: udržitelné stravování z udržitelných potravinových systémů. Touto výzvou je nyní třeba se zabývat na politické úrovni.

3.2. Dopad stravování na veřejné zdraví

Špatné stravování je v Evropě hlavní příčinou předčasných úmrtí a nemocí, jimž lze předcházet. Oblast zdraví je odpovědností jednotlivých členských států a Evropská komise usnadňuje především výměnu údajů a informací. EU má však potenciál, aby pomohla spotřebitelům pochopit, jak je z hlediska zdraví důležitá konzumace udržitelné stravy. 550 000 lidí v produktivním věku zemře v EU každý rok předčasně na nepřenosné nemoci. Nepřenosné nemoci celosvětově předčily přenosné nemoci coby příčina předčasné smrti. Nyní je na ně v jednotlivých členských státech vynakládána převážná část zdravotnických výdajů, přičemž podle OECD ročně stojí hospodářství EU 115 miliard EUR, neboli 0,8 % HDP (10). Významnou hrozbou pro budoucí veřejné zdraví je šíření antimikrobiální rezistence) (11). Ačkoli Komise a evropský region WHO zaujaly správné a pevné stanovisko vůči antimikrobiální rezistenci, je zapotřebí většího úsilí, aby se snížilo používání antimikrobiálních látek v evropském zemědělství a zabránilo dovozu masa z třetích zemí, které používají profylaktická antibiotika.

3.3. Společenský dopad stravování

Stravování je klíčovým ukazatelem sociálních nerovností i jejich hybnou silou. Lidé s nízkým příjmem v Evropě se hůře stravují a trpí horšími a dříve se projevujícími zdravotními problémy, které souvisejí se stravováním. Oblasti s nízkým příjmem mají menší kupní sílu než bohatší oblasti. Lidé s nízkým příjmem mají omezenější jídelníček a konzumují méně ovoce a zeleniny. V jejich stravování jsou více zastoupeny tučné, slané, sladké a „ultrazpracované“potravinové produkty jednoduše z toho důvodu, že jsou levnější.

3.4. Kulturní a psychologický dopad stravování

Evropa je proslulá svými rozmanitými a bohatými kulinářskými tradicemi. Ačkoli EU vykonala hodně, aby ochránila potraviny zvláštního a místního zájmu prostřednictvím systémů chráněného označení původu (CHOP), chráněného zeměpisného označení (CHZO) a zaručené tradiční speciality (ZTS) (12), jsou tyto potraviny začleňovány pomalu, jelikož výrobci navyšují produkci, aby snížili náklady a našli nové trhy. Evropa musí obnovit snahu o přeměnu a diverzifikaci našich gastronomických kultur – ne je izolovat od ostatních, ale vytvořit rozmanitost, která napomůže odolnosti. Různorodější strava rozšiřuje škálu živin a chutí.

3.5. Dopad stravování na životní prostředí

Produkce a spotřeba potravin mají významný dopad na životní prostředí z hlediska využívání zdrojů na celosvětové úrovni, v EU je však tento dopad mnohem nižší. Systém zemědělství a produkce potravin má značný vliv na životní prostředí (např. na emise skleníkových plynů, biologickou rozmanitost, vodu a půdu). Evropa může snížit dopad systémů zbytečného zpracování potravin tím, že bude podporovat spíše stravu založenou na jednoduchých živinách než stravu s vysokým obsahem energie. Přesto mohou být potravinové systémy zdrojem obnovy a posílené odolnosti, pokud bude potrava pěstována, zpracovávána a konzumována jinak (13) (14). To téměř jistě znamená, že dobytek musí být krmen menším množstvím obilovin a spotřebitelé musí konzumovat méně masa, což je přínosné z hlediska klimatu i zdraví (15). Musíme podporovat udržitelnější systémy zemědělského hospodaření a věnovat například pozornost příznivým dopadům travních porostů z hlediska životního prostředí (větší biologická rozmanitost, ukládání uhlíku). Podnítilo by to rovněž spotřebitele ke zdravému, vyváženému a udržitelnému způsobu stravování.

3.6. Hospodářský dopad stravování

Úspěch Evropy spočívá v tom, že je každý rok nasyceno 550 milionů Evropanů, nyní však musíme zajistit, aby byl tento systém udržitelnější. Mnoho ekonomů kritizuje dotace na společnou zemědělskou politiku, které představují velkou část rozpočtu EU. Protiargument zní tak, že dotace udržují evropské zemědělce při životě. Jejich náklady vzrostly, ale procentní podíl hrubé přidané hodnoty, který získávají, je nízký. Většina hrubé přidané hodnoty v oblasti potravin se vytváří mimo půdu, nikoli z půdy. Potravinářství patří k největším hospodářským odvětvím EU. Například oblast výroby potravin v EU zaměstnává 4,2 milionu pracovníků a má obrat 1 089 miliard liber (16). Spotřebitelé mají prospěch z dlouhodobého poklesu nákladů na potraviny v rámci domácích výdajů. V tomto poklesu nákladů však nemusí být nutně zahrnuty veškeré náklady. Studie potravinového systému Spojeného království z roku 2017 ukázala, že i když spotřebitelé utratí 120 miliard liber ročně přímo za potraviny, vznikají tím dodatečné náklady na další „rozpočtové položky“reálné ekonomiky ve stejné výši, včetně 30 miliard liber na znehodnocení půdy a 40 miliard liber na zdravotnictví (17). Tato a podobné studie naznačují potřebu „zaúčtování skutečných nákladů“, což je přístup, který prosazuje program OSN pro životní prostředí (18).

4. Politiky a nástroje pro podporu zdravého a udržitelného stravování

4.1. Podpora lepší výživy a zdravějšího stravování je v Evropě naléhavou otázkou a je třeba dále prozkoumat možnosti podpory výživy pomocí lepších potravinových systémů. ( 19 ) Přechod na potravinové systémy, které by poskytovaly výživné potraviny pro zdravou stravu, by vyžadovalo změnu strategie jak na straně nabídky, tak na straně poptávky. Na straně nabídky jsou klíčovými faktory při stanovení přístupnosti a cenové dostupnosti potravin, které podporují zdravější stravovací návyky, výroba potravin a způsob jejich zpracování (např. prostřednictvím úpravy složení), distribuce a zpřístupňování spotřebitelům. Na straně poptávky by veřejné politiky měly dát spotřebitelům možnost zvolit si zdravější stravování, a to například pomocí vzdělávání ve školách a osvětových kampaní, pokynů v oblasti stravování, označování, zadávání veřejných zakázek atd. Strategie a politiky zaměřené na zvýšení nabídky a poptávky po výživných potravinách musí být vzájemně propojené a závislé. Proto by měl být přijat komplexní, víceodvětvový a víceúrovňový přístup, který bude zahrnovat všechny příslušné instituce, občanskou společnost a zúčastněné strany v celém potravinovém systému.

4.2. Součástí problému je i to, že potravinářský průmysl dosud přijímal mnohá rozhodnutí na základě krátkodobých hospodářských důvodů, které v některých případech zapříčinily špatné nasměrování produkce a zpracování k pěstování a používání nezdravých přísad (např. palmový olej, tuky s obsahem transmastných kyselin, nadměrný obsah cukru a soli). Z koncepce udržitelnosti vyplývá, že je třeba hledět nejen na hospodářské, ale i na společenské a environmentální dopady. Takový přístup musí mít dlouhodobou perspektivu a připravit podmínky pro kratší a místní potravinové řetězce. Je proto důležité prosazovat nový „rámec“pro potravinářský průmysl, zahrnující i malé a střední podniky, který bude vyrábět, zpracovávat, distribuovat a prodávat zdravější a udržitelnější potraviny. Opatření EU by například měla výrobcům usnadnit propagaci změny složení, i když probíhá postupně, což v současných právních předpisech možné není. Pokud jde o SZP, měla by zemědělce pobízet, aby vyráběli tyto přísady s lepším dopadem na zdraví na místní úrovni. EHSV rovněž vyzývá k rychlému zavedení celounijního legislativního omezení průmyslově vyráběných transmastných kyselin v potravinářství.

4.3. Některé politiky a iniciativy EU, které jsou zaměřené na podporu zdravého stravování, již existují, například iniciativy Komise, jako je Platforma EU pro stravu, fyzickou aktivitu a zdraví, regulační opatření týkající se informací o potravinách pro spotřebitele a výživových a zdravotních tvrzení, bílá kniha z roku 2017 o obezitě, akční plán EU pro boj proti dětské obezitě 2001–2020, některá ustanovení v novém návrhu SZP (např. „zlepšovat reakci zemědělství EU na společenskou poptávku po potravinách a zdraví, včetně bezpečných, výživných a udržitelných potravin, potravinového odpadu, jakož i dobrých životních podmínek zvířat“), projekt EU „Ovoce do škol“, projekt „Zelenina a mléko“atd. Chybí však koordinovaný přístup. Nové pokyny EU pro udržitelné stravování by zajistily tuto soudržnost a rámec založený na více kritériích, aby členské státy mohly vypracovat své vnitrostátní pokyny, jak je uvedeno níže.

5. Pokyny pro udržitelné stravování

5.1. Větší počet důkazů o dopadu stravování na zdraví, životní prostředí a hospodářství má za následek rostoucí zájem o vypracování takzvaných „pokynů pro udržitelné stravování“. Téměř všechny národní státy mají úřední pokyny pro výživu či stravování. Obvykle se jedná o doporučení konzumovat méně soli, jíst řadu „porcí“ovoce a zeleniny nebo konzumovat určité množství ryb a o další zásady. Vzhledem k přesvědčivým důkazům o dopadu potravin na životní prostředí, se zdá být logické, aby byla obecnější kritéria zahrnuta mezi výživové rady, a proto sílí výzvy k vytvoření „pokynů pro udržitelné stravování“ ( 20 )

5.3. Je třeba zřídit odbornou skupinu, která vypracuje celoevropské pokyny pro udržitelné stravování. Měla by zahrnovat příslušné profesní a vědecké subjekty z oblasti výživy, veřejného zdraví, potravin, věd o životním prostředí a společenských věd. Odborná skupina by pokyny formulovala do dvou let, a spotřebitelé by tak získali srozumitelná doporučení k udržitelnému stravování, která by vycházela z výzkumu a údajů poskytnutých Společným výzkumným střediskem, Food 2030, Stálým výborem pro zemědělský výzkum a dalšími subjekty. Tyto pokyny by členské státy mohly používat na vnitrostátní úrovni například ve zdravotnictví a orgánech veřejné politiky a na úrovni EU, a přispěly by tak k vytvoření přehledných, integrovaných rámců pro potravinový řetězec. Pokyny by přispěly k naplňování obecných cílů EU, např. k podpoře cílů udržitelného rozvoje, Pařížské dohody a dalších závazků a programů v oblasti udržitelnosti, např. FOOD 2030 ( 26 ) . Odborná skupina by měla zahrnovat takové klíčové subjekty, jako je Federace evropských společností pro výživu (FENS), IPES Food, Evropské sdružení pro veřejné zdraví (EUPHA) a Evropská ekologická federace, vstupy by měly poskytnout i odborné vědecké zdroje, např. SCAR, a podporu GŘ pro zemědělství, GŘ pro životní prostředí, GŘ pro zdraví a bezpečnost potravin, Evropský úřad pro bezpečnost potravin, Evropská agentura pro životní prostředí a Stálý výbor pro zemědělský výzkum (SCAR). EHSV je připraven podílet se na práci této odborné skupiny a předat jí podněty ze strany organizací občanské společnosti, zejména prostřednictvím dočasné studijní skupiny Udržitelné potravinové řetězce.

6. Systémy označování potravin z hlediska udržitelnosti

6.1. Pokyny pro udržitelné stravování by se rovněž měly stát východiskem pro rozšířené označování potravin, které bude čitelné a které by zvýšilo transparentnost a odradilo by od používání zbytečně laciných surovin, které jsou nezdravé a neudržitelné (např. tuky s obsahem transmastných kyselin, palmový olej a nadměrný obsah cukru). Označování potravin rozšířené o loga systémů jakosti EU (CHZO, CHOP, ZTS), které by zohledňovalo environmentální, společenské, zdravotní a výživové aspekty, by bylo pro spotřebitele přínosné.

6.2. Politiky se zaměřují na výživová a jiná zdravotní tvrzení, avšak EHSV konstatuje narůstající znepokojení nad nedostatečným informováním a vzděláváním spotřebitelů, pokud jde o dopad potravin na životní prostředí a sociální oblast. Rozhodování spotřebitelů by usnadnilo zavedení systému jasného označování původu, výrobních prostředků a výživové hodnoty potravin. Pro výrobce i spotřebitele je také velmi důležitá sledovatelnost, aby byla zajištěna bezpečnost potravin ( 27 ) . EHSV proto znovu vyzývá k zavedení nového inteligentního systému pro označování udržitelných potravin, jenž by byl harmonizován na úrovni EU ( 28 ) . Základem by měly být také nové procesy sledování a certifikace, přičemž systém bude v rámci svých činností dále rozvíjet dočasná studijní skupina EHSV pro udržitelné potravinové systémy. Je třeba prosazovat větší důraz na technologie, jako jsou mobilní aplikace, a na prezentování informací pro spotřebitele v maloobchodním odvětví, aby byly k dispozici veškeré požadované údaje a aby byla zajištěna plná sledovatelnost výrobků.

7. Zadávání veřejných zakázek

7.1. Prostřednictvím zadávání veřejných zakázek budou moci místní orgány postupně uplatňovat pokyny pro udržitelné stravování v celé řadě veřejných institucí, zejména ve školách a nemocnicích. Výroba, prodej a spotřeba zdravých, místních a sezónních potravin zajišťující udržitelnost by přispěly k naplňování cíle č. 12.7 Agendy 2030, a sice udržitelného zadávání veřejných zakázek. V zadávacích řízeních by měli být upřednostňováni místní výrobci za účelem podpory zdravého stravování a rozvoje místní ekonomiky.

7.2. V současnosti již existuje několik iniciativ na podporu zadávání zakázek v oblasti udržitelných potravin, což svědčí o rostoucím zájmu občanské společnosti a místních orgánů a jejich angažovanosti v této problematice. Například Orgány místní správy za udržitelnost (ICLEI) v současnosti podporují iniciativu, jejímž cílem je prosadit povinné, progresivní zadávání zakázek v oblasti udržitelných potravin ve všech evropských školách a školkách, přičemž prvotním cílem je 20 % ekologických potravin do roku 2022.

7.3. EHSV bere na vědomí současnou činnost Společného výzkumného střediska Komise zaměřenou na revizi kritérií zelených veřejných zakázek EU na potravinové a stravovací služby. Výbor požaduje, aby byla do zelených veřejných zakázek zahrnuta explicitní a ambicióznější kritéria pro udržitelnost potravin a aby byly odstraněny regulační překážky, zejména pokud jde o pravidla hospodářské soutěže.

8. Pravidla hospodářské soutěže

8.1. Právní předpisy týkající se hospodářské soutěže jsou někdy označovány za překážku produkce a distribuce udržitelných a zdravých potravin. Konzultace s GŘ Komise pro hospodářskou soutěž by měly vést k vyjasnění a přizpůsobení stávajících pravidel tak, aby evropské potravinové řetězce dosáhly lepších podmínek a urychlil se jejich přechod k udržitelnosti.

8.2. Článek 101 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) ( 29 ) zakazuje dohody mezi dvěma nebo více nezávislými tržními subjekty, které omezují hospodářskou soutěž. Vztahuje se to zejména na dohody o určení cen. Podle čl. 101 odst. 3 SFEU jsou dohody vyňaty ze zákazu podle čl. 101 odst. 1, pokud přinášejí objektivní hospodářské výhody, které převáží nepříznivé účinky omezení hospodářské soutěže, např. přispívají ke zlepšení výroby nebo distribuce výrobků, přičemž vyhrazují spotřebitelům přiměřený podíl na výhodách z toho vyplývajících ( 30 )

8.3. Uznané mezioborové organizace mohou při splnění určitých podmínek využít odchylku od čl. 101 odst. 1 SFEU. Mají možnost oznámit své dohody Komisi podle článku 210 nařízení (EU) č. 1308/2013 (nařízení o společné organizaci trhů), a pokud Komise do dvou měsíců po obdržení úplného oznámení neshledá, že jsou neslučitelné s pravidly Unie, pak se čl. 101 odst. 1 SFEU nepoužije. Dohody nesmí zahrnovat stanovování cen nebo kvót nebo vést k rozdělení trhu nebo jinak narušovat hospodářskou soutěž. Díky využití možností, které nařízení o společné organizaci trhů nabízí, by mezioborové organizace mohly uzavírat dohody zvyšující normy udržitelnosti.

9. Informování a zvyšování povědomí

9.1. EHSV opakuje svůj návrh, aby byla zahájena celoevropská informační kampaň zvyšující povědomí o „hodnotě potravin“. Taková kampaň bude nezbytná pro zajištění dlouhodobé změny v chování spotřebitelů ( 31 )

9.2. Rovněž je nutné více investovat do vzdělávání ohledně potravin ve školách a do odborného vzdělávání.

9.3. ( 34 ). EHSV opět žádá, aby byly vedeny celounijní vizuální reklamní kampaně propagující zdravější potraviny a stravování ( 32 ) , přičemž jako inspirace by mohly posloužit pozitivní sociální reklamní kampaně na některých televizních kanálech určených pro děti, které například vybízí k vyváženějšímu stravování. Je třeba zavést účinnější kontroly reklam na potraviny s vysokým obsahem nasycených tuků, transmastných kyselin, volných cukrů nebo solí, které se zaměřují především na děti, a to nejen během hlavního dětského televizního vysílacího času, ale také prostřednictvím sociálních médií a dalších komerčních cest, které utvářejí dětské potravinové preference ( 33 )

V Bruselu dne 20. února 2019. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Luca JAHIER

(1) http://www.interacademies.org/48945/Global-food-systems-are-failing-humanity-and-speeding-up-climate-change.

(2) https://www.c40.org/.

(3) COM(2017) 713 final.

(4) Úř. věst. C 129, 11.4.2018, s. 18.

(5) Zpráva Nedostatečný stav v oblasti zajišťování potravin ve světě v roce 2018: http://www.fao.org/state-of-food-security-nutrition/en/.

(6) Skupina odborníků na vysoké úrovni (HLPE), 2017. Nutrition and food systems (Výživa a potravinové systémy).

(7) http://www.ipcc.ch/news_and_events/pr_181008_P48_spm.shtml.

(8) Přehled o stanovisku VR Pobídky na místní a regionální úrovni s cílem prosazovat zdravé a udržitelné stravování.

(9) http://www.milanurbanfoodpolicypact.org/.

(10) Evropská komise (2018). Nepřenosné nemoci, https://ec.europa.eu/health/non_communicable_diseases/overview_cs.

(11) Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (2017), Přehled nejnovějších údajů o rezistenci vůči antibiotikům v Evropské unii. https://ecdc.europa.eu/sites/portal/files/documents/EAAD%20EARS-Net%20summary.pdf.

(12) Evropská komise (2015), Zeměpisná označení a tradiční speciality, http://ec.europa.eu/agriculture/quality/schemes/index_en.htm.

(13) Berners-Lee M. a kol. (2018) Current global food production is sufficient to meet human nutritional needs in 2050 provided there is radical societal adaptation (Současná celosvětová produkce potravin bude dostatečná pro uspokojení nutričních potřeb člověka v roce 2050, pokud se společnost radikálně přizpůsobí), Elementa, 6, 1, 52: http://doi.org/10.1525/elementa.310.

(14) Ritchie H, D Reay & P Higgins (2017). Beyond Calories: A Holistic Assessment of the Global Food System (Více než jen kalorie: celostní hodnocení globálního potravinového systému), Frontiers in Sustainable Food Systems, 2, 57, doi: 10.3389/fsufs.2018.00057.

(15) Viz zprávy, jako např. WRI (2018) Creating a Sustainable Future (Budování udržitelné budoucnosti). https://www.wri.org/publication/creating-sustainable-food-future; a Komise EAT-Lancet – Healthy Diets from Sustainable Food Systems (Zdravé stravování v rámci udržitelných potravinových systémů) (2019). Food in the Anthropocene (Potraviny v antropocénu) https://eatforum.org/initiatives/eat-lancet/.

(16) FDE (2018). Výroční zpráva za rok 2018. https://www.fooddrinkeurope.eu/uploads/publications_documents/FoodDrinkEurope_Annual_Report_INTERACTIVE.pdf.

(17) Sustainable Food Trust (2017). The Hidden Cost of Food (Skryté náklady způsobené potravinami). Bristol.

http://sustainablefoodtrust.org/wp-content/uploads/2013/04/HCOF-Report-online-version.pdf.

(18) Program OSN pro životní prostředí (UNEP) (2017). TEEB for Agriculture and Food Interim Report (Předběžná zpráva o ekonomii ekosystémů a biologické rozmanitosti pro zemědělství a potravinářství). Nairobi: Program OSN pro životní prostředí. http://teebweb.org/agrifood/home/teeb-for-agriculture-food-interim-report/.

(19) Úř. věst. C 129, 11.4.2018, s. 18.

(20) Gonzalez-Fischer C, T Garnett (2016). Plates, pyramids, planet: Developments in national healthy and sustainable dietary guidelines: a state of play assessment (Talíře, pyramidy, planeta – Rozvoj vnitrostátních pokynů pro zdravé a udržitelné stravování: posouzení aktuálního stavu). Řím a Oxford: FAO a Food Climate Research Network (síť zabývající se udržitelností potravinových systémů).

(21) Viz přehled Lang T, P Mason (2017). Rozvoj politiky udržitelného stravování: důsledky přístupů založených na více kritériích a dalších přístupů, 2008–2017, Proceedings of the Nutrition Society, doi: 10.1017/S0029665117004074.

(22) Nizozemská Rada pro zdravotnictví (2011), Guidelines for a Healthy Diet: the Ecological Perspective (Doporučení pro zdravou výživu: ekologická perspektiva). Smlouva č.: publikace č. 2011/08E, Haag: Nizozemská Rada pro zdravotnictví.

(23) Voedingscentrum (2016). Zásady nizozemského výživového střediska Wheel of Five (příloha 13 týkající se problematiky udržitelnosti). Den Haag: Voedingscentrum.

(24) Úřad pro bezpečnost potravin, agentura pro životní prostředí (2008) Environmentally Effective Food Choices: Proposal notified to the EU (Ekologicky účinný výběr potravin: návrh oznámený EU). Stockholm: Úřad pro bezpečnost potravin.

(25) Německá Rada pro udržitelný rozvoj (RNE) (2014) The Sustainable Shopping Basket – A Guide to Better Shopping (Udržitelný nákupní košík – příručka pro lepší nakupování). Berlín: Rat für Nachhaltige Entwicklung/Německá Rada pro udržitelný rozvoj, https://www.nachhaltigkeitsrat.de/en/projects/the-sustainable-shopping-basket.

(26) http://ec.europa.eu/research/bioeconomy/index.cfm?pg=policy&lib=food2030.

(27) Úř. věst. C 303, 19.8.2016, s. 64.

(28) Úř. věst. C 129, 11.4.2018, s. 18.

(29) Úř. věst. C 326, 26.10.2012, s. 1.

(30) COM(2018) 706 final http://ec.europa.eu/competition/sectors/agriculture/report_on_competition_rules_application.pdf.

(31) Evropská komise (2015), Zeměpisná označení a tradiční speciality, http://ec.europa.eu/agriculture/quality/schemes/index_en.htm.

(32) Úř. věst. C 303, 19.8.2016, s. 64.

(33) Regionální úřad WHO pro Evropu (2018), Policies to limit marketing of unhealthy foods to children (Opatření omezující dětem určené reklamy na nezdravé potraviny), Kodaň, WHO Europe: http://www.euro.who.int/en/health-topics/disease-prevention/nutrition/news/news/2018/10/policies-to-limit-marketing-of-unhealthy-foods-to-children-fall-short-of-protecting-their-health-and-rights.

(34) Food Active & Children’s Food Campaign (2018), Junk Food Marketing to Children: a study of parents‘ perceptions (Dětem určené reklamy na nezdravé potraviny: studie postoje rodičů), Londýn, http://www.foodactive.org.uk/wp-content/uploads/2018/06/Junk-Food-Marketing-to-Children-a-study-of-parents-perceptions.pdf.