CS Úřední věstník Evropské unie C 120/1

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k

— návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh

— návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o společném rámci pro uvádění výrobků na trh

— a návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví postupy týkající se uplatňování určitých vnitrostátních technických pravidel u výrobků zákonně uváděných na trh v jiném členském státě a kterým se zrušuje rozhodnutí 3052/95/ES

KOM(2007) 37 v konečném znění – 2007/0029 (COD)

KOM(2007) 53 v konečném znění – 2007/0030 (COD)

KOM(2007) 36 v konečném znění – 2007/0028 (COD)

(2008/C 120/01)

Dne 14. března 2007 se Rada, v souladu s čl. 95 a čl. 133 odst. 3 Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh

a návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady o společném rámci pro uvádění výrobků na trh.

Dne 2. dubna 2007 se Rada, v souladu s čl. 37 a 95 Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví postupy týkající se uplatňování určitých vnitrostátních technických pravidel u výrobků zákonně uváděných na trh v jiném členském státě a kterým se zrušuje rozhodnutí 3052/95/ES.

Specializovaná sekce Jednotný trh, výroba a spotřeba, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 21. listopadu 2007. Zpravodajem byl pan PEZZINI.

Na 440. plenárním zasedání, které se konalo dne 13. prosince 2007, přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 68 hlasy pro, 2 hlasy byly proti a 3 členové se zdrželi hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 Výbor je zcela přesvědčen o tom, že je důležité zajistit, aby zásada volného pohybu zboží, stanovená Smlouvou a potvrzená četnými rozsudky Soudního dvora, byla beze zbytku uplatňována a výrobky zákonně uváděné na trh v jednom členském státě tak mohly být snadno uvedeny na trh na celém území EU.

1.2 Výbor se domnívá, že nejdůležitější je zaručit jistotu, transparentnost a účinnost obchodu a odstranit zdvojení kontrol a zkoušek, zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitelů, občanů a podniků a zajistit také aktivní a jednotné uplatňování požadavků Společenství v oblasti bezpečnosti výrobků prostřednictvím koordinace a posílení činností dozoru nad trhem.

1.3 Výbor zdůrazňuje, že volný pohyb zboží představuje základní hybnou sílu konkurenceschopnosti a hospodářského a sociálního rozvoje jednotného evropského trhu a že posílení a modernizace podmínek pro uvádění bezpečných a kvalitních výrobků na trh představuje pro spotřebitele, podniky a evropské občany důležitý základní prvek.

1.4 Výbor se domnívá, že je neodkladně nutné modernizovat a zjednodušit právní předpisy EU týkající se zboží vzhledem k: — problémům zaznamenaným při uplatňování a provádění ustanovení Smlouvy, — neexistenci souvislého přístupu k systému dozoru nad trhem v členských státech, — nedostatku subjektů posuzování shody a právní ochrany označení CE, — kusé znalosti práv a povinností ze strany podniků, správních orgánů a občanů.

1.5 Výbor souhlasí s iniciativou Komise na toto téma v podobě legislativního balíčku, pouze pokud se plně uskuteční: — účinné a jednotné provádění zásady vzájemného uznávání, — posílení dozoru nad trhem, — společný evropský akreditační systém, a to jakožto veřejná služba obecného zájmu, — společné úrovně odborné způsobilosti zmocněných certifikačních orgánů, — přísnější kritéria výběru a harmonizovaná vnitrostátní výběrová řízení za účelem posouzení shody, — větší trvalá a systematická spolupráce mezi vnitrostátními orgány, — posílená právní ochrana označení CE a předejde se zmatkům z důvodu příliš velkého počtu označení, — úplné určení a vymezení odpovědnosti pro každého, kdo uvádí výrobky na trh, — homogennější rámec právních předpisů s větší soudržností mezi stávajícími texty, s vyšší úrovní shody a minimální úrovní administrativního zatížení, — záruka zjišťování původu jakéhokoliv výrobku uvedeného na trh, — úplná aplikace zásady proporcionality postupů a zátěže spojených s certifikací, zejména pro menší podniky a pro nesériové výrobky nebo výrobky v limitované sérii, — úplné zapojení všech tržních subjektů, zejména spotřebitelů, — jednoznačné stanovení mechanismů mimosoudního odvolání se lhůtami a zatížením sníženými na nezbytné minimum.

1.6 Výbor má za to, že přednost by mělo dostat zajištění vysoké úrovně transparentnosti a jistoty při uplatňování obecných postupů v oblasti vzájemného uznávání, a to prostřednictvím: — obrácení důkazního břemene a možnosti odvolat se k vnitrostátním soudům, — možnosti mimosoudního urovnávání sporů ve vnitrostátních kontaktních místech pro výrobky, a to i pomocí internetových stránek, — zkrácené procedurální lhůty, jak soudní, tak mimosoudní, — vybavení způsobilých a kompetentních vnitrostátních technických struktur v zájmu rychlého provedení zkoušek, a to i za pomoci postupů v naléhavých případech, — aktivní role normotvorných organizací při přípravě telematické příručky, která by umožnila vysledovat stávající právní předpisy na celém území EU.

1.7 Výbor souhlasí s hlavními zásadami návrhů, které vycházejí z pozitivních zkušeností s novým přístupem, ve spojení s globálním přístupem, k posuzování shody a které by měly být více uplatňovány v současné i budoucí legislativě Společenství a pokrývat všechna hlediska výrobků uvedených trh, zvlášť v oblasti bezpečnosti, zdraví a ochrany životního prostředí.

1.8 Výbor zdůrazňuje, že je důležité, aby všechny hospodářské subjekty zapojené do dodavatelského a distribučního řetězce přijaly vhodná opatření a převzaly stejnou odpovědnost, aby zajistily, že dodávají na trh pouze výrobky, které jsou v souladu s právními předpisy, a to nezávisle na tom, zda jde o výrobce, pověřené zástupce nebo dovozce.

1.9 Zjišťování původu výrobků, spadající do odpovědnosti hospodářských subjektů, jež uvádějí výrobky na trh, musí umožnit jasnou identifikaci, aby požadavky Společenství mohly být účinně prováděny.

1.10 Podle Výboru je také třeba projednat problémy spojené s uváděním výrobků na trh prostřednictvím internetu, a to vzhledem k tomu, že prodej on-line ještě není zcela upraven předpisy.

1.11 Výbor se domnívá, že jsou nezbytné jasnější údaje, které by zdokonalily současný rámec nového přístupu, co se týče: — závazků hospodářských subjektů, jež by byly oprávněné, úměrné a zbavené nákladných byrokratických a administrativních břemen, — účinnějšího dozoru nad trhem a rovnocennějších úrovní odborné způsobilosti oznámených orgánů posuzování shody v zájmu zajištění odborné způsobilosti, nestrannosti a účinnosti v celém Evropském hospodářském prostoru a hospodářské soutěže za podmínek stejných pro všechny výrobce.

1.12 Výbor souhlasí s tím, že je nutné posílit status a význam označení CE a přiznat mu větší právní ochranu prostřednictvím jeho registrace jakožto kolektivní ochranné známky, jež veřejným orgánům umožní rychle zasahovat a zamezovat zneužívání.

1.13 Výbor potvrzuje, že v této problematice hraje podstatnou roli proces technické normalizace vzhledem k tomu, že nový přístup vychází právě z těsného propojení mezi základními právními požadavky a evropskými technickými normami, jež je nutné podporovat a zvyšovat jejich důležitost.

1.14 Evropský akreditační systém, jakožto veřejná služba obecného zájmu, na jedné straně musí zajistit celosvětové přijetí výsledků posuzování shody a vyhnout se jejich zbytečnému zdvojování, na druhé straně musí vycházet z mezinárodně uznaných standardů a jasných definic.

1.15 Ustanovení nařízení, která se týkají evropského akreditačního systému, se musí použít pro všechny akreditační orgány a jimi poskytované služby v rámci Evropského hospodářského prostoru, nezávisle na druhu činnosti posuzování shody poskytované zákazníkům.

1.16 Tato ustanovení mají zajistit: — souvislý soubor jasných a transparentních obecných ustanovení, která jsou v souladu s mezinárodními standardy a budou použita ve všech směrnicích „nového přístupu“ a směrnicích pro výrobky (1), včetně těch, které se týkají posuzování shody a orgánu pověřeného posuzováním shody, — fungování akreditačního systému (pod dohledem veřejného orgánu), který nesmí podléhat obchodní soutěži, — všeobecné pokrytí všech příslušných právních předpisů Společenství, a to bez výjimek, jak v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví, tak v oblasti ochrany životního prostředí, — rozšíření uplatnění na všechny činnosti podléhající akreditaci, včetně cejchování, bez ohledu na to, zda je tato akreditace vyžadována kvůli splnění posouzení shody, podle zákona nebo v souladu se soukromými smluvními ujednáními, — dodržování úrovně odborné způsobilosti a nestrannosti vnitrostátními akreditačními orgány prostřednictvím účasti na vzájemném hodnocení (peer evaluation) prováděném pod dohledem všech stran zainteresovaných na procesu akreditace.

1.17 Výbor se domnívá, že je nezbytné stanovit jasný právní základ pro organizaci Evropská spolupráce v akreditaci, jejíž role musí být upevněna a lépe vymezena. Všechny vnitrostátní akreditační orgány se musejí připojit k této organizaci v zájmu zajištění rovnocennosti, transparentnosti, věrohodnosti a účinnosti, a členské státy kromě toho musí podporovat síť této organizace.

1.18 Podle názoru Výboru by akreditační orgány měly prokázat, že se úspěšně účastní vzájemného hodnocení, neboť musí dokázat, že důvěra v ně vložená je oprávněná.

1.19 Výbor se kromě toho domnívá, že je důležité zapojit všechny zainteresované strany. Jejich zástupci by mohli být v akreditačních orgánech a toto ustanovení by mělo být nedílnou součástí nového nařízení.

1.20 Výbor se v této souvislosti domnívá, že je nutné, aby práva spotřebitelů na vnitřním trhu byla více uznávána a aby se v tomto ohledu naplánovala vhodná opatření.

1.21 Dozor nad trhem se musí týkat i výrobků obsažených ve směrnici o obecné bezpečnosti výrobků, protože mnoho výrobků se prodává jak pro profesionální použití, tak pro použití konečným spotřebitelem. EHSV se domnívá, že současný systém pro rychlou výměnu informací RAPEX, jenž může účinně pomáhat při dozoru nad trhem, je zcela opodstatněný.

1.22 Je nezbytné, aby celní orgány v rámci evropské sítě spolupracovaly s orgány dozoru nad trhem a zajistily účinnou kontrolu výrobků před jejich uvedením do volného oběhu na evropském vnitřním trhu.

1.23 Celní orgány musí být i z tohoto důvodu vybaveny kvalifikovanými lidskými zdroji, odpovídajícími finančními prostředky a pravomocemi, aby mohly účinně dostát úkolům, které jim byly svěřeny, a musí mít k dispozici nástroje vhodné také k rychlému jednání v souvislosti se sezonními výrobky nebo výrobky, jež jsou uvedeny na trh pouze na omezenou dobu.

1.24 Výbor se závěrem domnívá, že nařízení by také mělo jasně stanovit, že opatření přijatá jako reakce na prokázanou nedostatečnou shodu mají dodržovat zásadu proporcionality.

2. Úvod

2.1 Vnitřní trh zboží je nejen hlavním katalyzátorem růstu ve Společenství, ale má i značný vliv na schopnost Evropské unie konkurovat na světovém trhu. Jak již Výbor několikrát zdůraznil, „jedním z faktorů, které zvýšily jeho význam, je ‚globalizace‘, která je jak výzvou, tak příležitostí. Této výzvě je možné čelit pouze za předpokladu, že bude plně využito potenciálu jednotného trhu“ (2).

2.2 Volný pohyb zboží je ústředním pilířem jednotného trhu: díky uplatňování článků 28–30 Smlouvy o ES (3) byly učiněny nezbytné kroky vpřed, pokud jde o harmonizaci technických předpisů na úrovni EU za účelem odstranění technických překážek obchodu, zejména prostřednictvím směrnic „nového přístupu“ (známých také jako směrnice „označení CE“).

2.3 V uplatňování a provádění ustanovení Smlouvy se však objevily nedostatky, zvláště v oblasti neharmonizovaných výrobků, kde se zavádějí vnitrostátní technická pravidla. Vzhledem ke stále značně neuspořádanému právnímu rámci a neexistenci souvislého přístupu k dozoru nad trhem v členských státech to vede k vážným překážkám bránícím volnému obchodu, zejména pro malé a střední podniky.

2.4 Výbor měl možnost zdůraznit, že „na členských státech leží významná zodpovědnost za zajištění vhodné transpozice opatření Evropské unie do jejich národního práva a za jejich prosazování“ a jak je podstatné, „aby vznikající rámec právní úpravy na národní úrovni byl pro hospodářské subjekty, zaměstnance, spotřebitele a veškeré subjekty občanské společnosti co nejvíce obsahově vyvážený a zároveň co nejjednodušší“ (4).

2.5 Výbor důrazně podporuje cíle větší transparentnosti a účinnosti norem, posilování a modernizace podmínek pro uvádění bezpečných a kvalitních výrobků na trh, aby bylo možné zajistit: — pro spotřebitele – vysokou úroveň bezpečnosti a jakosti a větší svobodu výběru na základě důvěryhodného posuzování shody jak domácích, tak dovážených výrobků, — pro výrobce – jistotu, jasnost a provázanost právních předpisů se společným rámcem pro průmyslové výrobky, nezbytnou rychlost možného přizpůsobení se vývoji technologií, skutečně volný obchod bez neoprávněných technických překážek, správních kontrol a obtížných dodatečných testů nutných ke vstupu na jednotlivé vnitrostátní trhy, — pro občany – ochranu zdraví a životního prostředí, zrušení zatěžujících a zbytečných správních formalit, konkrétnost hmatatelné a blízké „Evropy přinášející výsledky“ spočívající na kvalitě, jako základního prvku evropského občanství.

2.6 Výbor ve svém stanovisku k tématu Strategie pro vnitřní trh – Priority 2003–2006 (5) zdůraznil, že obchod se třetími zeměmi roste rychleji než s členskými státy a že jedním z důvodů je nedostatečné uplatňování vzájemného uznávání, jehož cílem je vyvolat důvěru spotřebitelů ve výrobky vyrobené v jiném členském státě. Členské státy by měly vzájemně důvěřovat svým systémům. Nejlepšími předpoklady pro zvýšení obchodu se zbožím mezi členskými státy jsou platný právní systém, vysoká úroveň kvality a iniciativy k výchově spotřebitelů.

2.7 Výbor kromě toho ukázal, že práva spotřebitelů na vnitřním trhu nejsou dostatečně známá, a vícekrát upozornil (6), zejména v souvislosti s okrajovými zeměmi a zeměmi, které nedávno přistoupily k EU, na tento nedostatek a na způsob, jakým této neznalosti často využívají veřejné orgány na vnitrostátní a místní úrovni.

2.8 Výbor dále oznamuje, že čtyři hlavní překážky řádného fungování vnitřního trhu určené v roce 2007 Střediskem pro sledování jednotného trhu jsou: — nejistota mezi hospodářskými subjekty a vnitrostátními orgány, pokud jde o příslušná práva a povinnosti týkající se uplatňování zásady vzájemného uznávání, — nedostatek přiměřené důvěry, transparentnosti a spolupráce mezi členskými státy za účelem usnadnění vzájemného uznávání a přijetí osvědčení, jakož i volného pohybu zboží, poskytujícího jasnější rámec, pokud jde o posuzování shody, systémy akreditace a dozoru nad trhem, transparentnost a ochranu „označení CE“, — nedostatek souvislých opatření k zajištění vysoké úrovně bezpečnosti a ochrany zdraví u výrobků uváděných na trh a souvisejících co nejlepších obecných požadavků.

2.9 Výbor konstatoval, že je „politováníhodné, že po mnoha letech evropské integrace nejsou právní předpisy a politika EU v několika členských státech dosud dostatečně integrovány jako politická a administrativní vrstva domácí tvorby politiky v těch oblastech, ve kterých se dané členské státy zavázaly ke společné politice a k provádění výsledků společného rozhodování“ (7).

2.10 Výbor se dále domnívá, že „efektivní a transparentní přístup k záležitostem EU na národní úrovni je nezbytný, protože 25 členských států, z nichž každý má svou vlastní kulturu a tradice v administrativní oblasti a svůj způsob řízení procesů, musí respektovat stejné acquis, což znamená podobné požadavky týkající se tvorby právních předpisů, transpozice, provádění a vymáhání práva EU“ (8).

2.11 Podle „Kokovy zprávy“ (9)„volnému pohybu zboží i nadále brání řada místních předpisů, často aplikovaných nahodile a v přímém rozporu se zásadou vzájemného uznávání“ (10).

2.12 Výbor se vzhledem k tomu, co bylo uvedeno, domnívá, že pro zajištění budoucnosti evropské integrace, ochranu spotřebitelů a občanů a rozvoj evropských podniků je nanejvýš důležité: — zajistit, aby zásada volného pohybu zboží, stanovená Smlouvou a potvrzená četnými rozsudky Soudního dvora, byla beze zbytku uplatňována, aby výrobky zákonně uváděné na trh v jednom členském státě mohly být snadno uvedeny na trh na celém území EU, — zaručit jistotu, transparentnost a účinnost obchodu, odstranit zdvojení kontrol a zkoušek a zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitelů, občanů a podniků, — odstranit pochybnosti, hromadění právních předpisů, právní nedůslednosti a zbytečnou komplikovanost posuzování shody výrobků, které musí být koherentní, spolehlivé, nezávislé a nestranné a ve shodě se společným právním rámcem pro průmyslové výrobky, — zajistit aktivní a jednotné uplatňování požadavků Společenství v oblasti bezpečnosti výrobků prostřednictvím koordinace a posílení činností dozoru nad trhem, — zvýšit důležitost, posílit a lépe chránit označení CE, které má představovat skutečný a osobitý „průkaz shody“ opravňující k volnému pohybu na celém území EU s ohledem na úroveň bezpečnosti a kvality stanovenou právními předpisy Společenství.

3. Návrhy Komise

3.1 Komise vychází z konstatování, že vnitřní trh ještě není dokončený: — vnitrostátní technická pravidla dosud představují vážné překážky obchodu Společenství. Jak se zjistilo (11), více než třetina podnikatelů v jednom průzkumu uvedla problémy způsobené technickými pravidly jiného členského státu a přibližně polovina se rozhodla těmto pravidlům své výrobky přizpůsobit, — mnohé právní předpisy Společenství si odporují a jsou komplikované: různé definice stejného výrobku, překrývající se postupy posuzování shody, různící se subjekty posuzování shody, neuspořádaný referenční právní rámec se směsicí rozdílných právních předpisů a postupů, — informovanost a povědomí o vlastních právech v oblasti vnitřního trhu jsou u spotřebitelů a občanů i malých a středních podniků dosud velmi nedostatečné, zatímco se postupně objevují nové překážky a nové zatěžující správní formality pro výkon těchto práv.

3.2 Komise v zájmu vyrovnání se s těmito problémy navrhuje: — nařízení (KOM(2007) 36 v konečném znění), kterým se stanoví postupy týkající se uplatňování určitých vnitrostátních technických pravidel u výrobků zákonně uváděných na trh v jiném členském státě a kterým se zrušuje rozhodnutí 3052/95/ES, — rozhodnutí (KOM(2007) 53 v konečném znění) o společném rámci pro uvádění výrobků na trh a současně chce přistoupit k registraci označení CE jakožto kolektivní ochranné známky v zájmu zavedení její právní ochrany, — nařízení (KOM(2007) 37 v konečném znění), kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh.

3.3 Návrh nařízení KOM(2007) 36 v konečném znění, kterým se navrhuje zrušení současného postupu výměny informací, řeší některé aspekty v neharmonizované oblasti: — nový postup pro vnitrostátní orgány, pokud hodlají uplatnit vnitrostátní technický předpis a domnívají se, že nelze použít zásadu vzájemného uznání, — definice na úrovni EU práv a povinností vnitrostátních orgánů a práv a povinností podniků, jež chtějí v některém členském státě prodávat svůj výrobek, jenž je již zákonně uváděn na trh v jiném členském státě, — ustavení jednoho nebo více „kontaktních míst pro výrobky“ v každém členském státě, jejichž úkolem je poskytovat informace o platných technických předpisech a stanovit, příslušné orgány/organizace, na které se lze obracet, a rovněž stanoví možnost zřídit mezi těmito „kontaktními místy“ telematickou síť pro výměnu informací podle plánu interoperability IDABC.

3.4 Návrh rozhodnutí KOM(2007) 53 v konečném znění stanoví obecný rámec pro budoucí odvětvové právní předpisy s: — harmonizovanými definicemi, obecnými povinnostmi hospodářských subjektů, kritérii pro výběr subjektů posuzování shody, kritérii pro vnitrostátní oznamující orgány a pravidly pro postup oznamování, — pravidly pro výběr způsobů posuzování shody a harmonizovanou škálou postupů, aby nedocházelo k zatěžujícímu překrývání, — jednotnou definicí označení CE (s příslušnou odpovědností a ochranou) jako kolektivní ochranné známky Společenství u směrnic, které ji již stanoví, — postupem informování a dozoru nad trhem jakožto rozšířením systému směrnice o obecné bezpečnosti výrobků, — harmonizovanými předpisy pro budoucí ochranné mechanismy jakožto doplňkem předpisů pro dozor nad trhem.

3.5 Návrh nařízení KOM(2007) 37 v konečném znění stanoví posílení požadavků na akreditaci a dozor nad trhem tak, aby výrobky, které nejsou v souladu s předpisy, mohly být snadno určeny a staženy z trhu. Hlavním cílem tohoto návrhu je zajistit volný pohyb zboží v harmonizované oblasti prostřednictvím: — posílení evropské spolupráce jako prostředku k zajištění, aby akreditace účinně hrála roli konečné úrovně kontroly v řádném působení právních předpisů EU, — stanovení rámce pro uznání existující organizace Evropská spolupráce v akreditaci (EA) s cílem zajistit důsledné vzájemné hodnocení mezi vnitrostátními akreditačními subjekty (12), — rámce pro dozor nad trhem Společenství a kontrolu výrobků, které vstupují na trh EU, jenž zajistí užší spolupráci mezi vnitřními orgány a celními orgány, výměnu informací mezi vnitrostátními orgány a spolupráci mezi nimi, týkající se výrobků přítomných na trzích více než jednoho členského státu, — uplatnění normalizovaných a jasných pravidel ve všech oblastech, právní stability a provázanosti opatření, odstranění části břemene u požadavků předcházejících uvedení na trh a omezení některých zátěží při posuzování shody, — finanční podpory Společenství pro odvětvové akreditační systémy, činnosti ústředního sekretariátu EA, zřízení a koordinaci projektů dozoru nad trhem, programy odborného vzdělávání a výměny vnitrostátních úředníků, včetně úředníků z celních orgánů.

4. Obecné připomínky

4.1 Výbor je zcela přesvědčen, že volný pohyb zboží je základní hybnou silou konkurenceschopnosti a hospodářského a sociálního rozvoje jednotného evropského trhu a že posílení a modernizace podmínek pro uvádění bezpečných a kvalitních výrobků na trh představuje pro spotřebitele, podniky a evropské občany důležitý základní prvek.

4.2 Jednotný trh se zbožím přispěl v posledních padesáti letech ke stále většímu sbližování evropských ekonomik. Obchodní výměna mezi členskými státy EU-27 dnes tvoří dvě třetiny celkového obchodu Evropské unie.

4.3 Provádění ustanovení článku 28 a 30 Smlouvy o založení ES (13), proces harmonizace technických pravidel starého a nového přístupu a správné uplatňování zásady vzájemného uznávání představují základní pilíře rozvoje vnitřního obchodu v EU.

4.4 Vzhledem k problémům zaznamenaným při uplatňování a provádění ustanovení Smlouvy, neexistenci souvislého přístupu k systému dozoru nad trhem v členských státech, nedostatku subjektů posuzování shody a nedostatečné právní ochraně označení CE, nesourodosti a komplikovanosti evropských právních předpisů, jež se často kumulují a překrývají, se směsicí rozdílných postupů a zároveň s kusou znalostí práv a povinností ze strany podniků, správních orgánů a občanů je modernizace a reorganizace právních předpisů EU týkajících se zboží neodkladná.

4.5 Výbor souhlasí s iniciativou Komise, jak již ostatně několikrát ozřejmil a požadoval ve svých stanoviscích k tématu jednotného trhu (14) a podporuje předložené návrhy, pokud bude vyhověno připomínkám uvedeným v tomto stanovisku.

4.6 Výbor se domnívá, že základní parametry pro hodnocení navržených iniciativ tak, aby byly začleněny do stávajícího rámce Společenství, by měly být celkem čtyři: — úroveň transparentnosti, zjednodušení, věrohodnosti, právní jistoty a srozumitelnosti pro uživatele ve Společenství, ať už jde o spotřebitele, podnik, orgán veřejné správy nebo prostého občana, — úroveň souladu s ostatními cíli a politikami Unie, — úroveň komunikace a informovanosti o právech a povinnostech mezi různými zainteresovanými subjekty Společenství, — úroveň nadměrné byrokracie a s tím spojeného zatížení zejména pro menší subjekty, například spotřebitele, malé a střední podniky a jednotlivé občany.

4.7 Výbor se domnívá, že návrhy Komise umožňují učinit důležité kroky vpřed, protože stanoví: — ustanovení týkající se posílení dozoru nad trhem, — společný akreditační systém, — společné úrovně odborné způsobilosti zmocněných certifikačních orgánů, — přísnější kritéria výběru a harmonizovaná vnitrostátní výběrová řízení za účelem posouzení shody, — rozsáhlejší spolupráci a výměnu informací mezi vnitrostátními orgány, — posílení právní ochrany označení CE jakožto kolektivní ochranné známky Společenství.

4.8 Výbor zcela souhlasí s tím, že je nezbytné zlepšovat kvalitu systému akreditace oznámených subjektů a vytvořit přísnější kritéria určování a řízení těchto subjektů a dohledu nad nimi, a to pomocí právního rámce, jenž zajistí soudržnost, srovnatelnost a koordinaci decentralizovaného systému za účelem zajištění jeho věrohodnosti a posílení vzájemné důvěry.

4.9 Systém dozoru nad trhem musí s ohledem na rostoucí globalizaci především zajistit společný právní rámec pro účinné a souvislé uplatňování právních předpisů na celém území Společenství.

4.10 Je nezbytné zabránit tomu, aby se na trh dostaly výrobky, které nejsou v souladu s předpisy a jsou potenciálně nebezpečné, jak potvrzuje výroční zpráva za rok 2006 týkající se systému RAPEX, což je systém včasného varování o nebezpečných nepotravinářských výrobcích (15).

4.11 Pokud jde o označení CE, které je myšleno jako označení shody a nikoliv jako označení kvality, Výbor považuje za nezbytné obnovit důvěru v označení shody. Je třeba obnovit skutečnou hodnotu označení CE, a posílit tak možnosti stíhat jeho porušení a zajistit právní ochranu prvku, jenž představuje normativní systém, z nějž vycházejí všechny směrnice „nového přístupu“, které nyní zahrnují 20 výrobních odvětví.

4.12 Pokud jde o současný rámec právních předpisů, Výbor se domnívá, že nesourodost, překrývání se právních předpisů a právní nejistota pravděpodobně představují nejzjevnější Achillovu patu celého systému a vážně poškozují spotřebitele, podniky, občany a celou občanskou společnost.

4.13 Navrstvení právních předpisů a nedostatečný ohled na úroveň soudržnosti mezi iniciativami, které reagují na jiné cíle a politiky Unie, vedly k nadměrné byrokracii a výraznému dočasnému zatížení souvisejícímu s účinným spuštěním různých postupů. To mělo značně negativní dopad zejména na spotřebitele, malé a střední podniky a jednotlivé občany.

4.14 Výbor proto plně podporuje návrh společného referenčního rámce, který se týká uvádění výrobků na trh (16). Tento rámec by měl určit obecné definice, postupy a prvky budoucí reformy a přizpůsobení jednotlivých směrnic tak, aby bylo možné ze stávajícího rámce právních předpisů odstranit nedostatky a zbytečnou byrokratickou zátěž.

4.15 Výbor považuje za důležité připravit jako základní součást vnitřního trhu praktickou telematickou příručku pro uvádění výrobků na evropský vnitřní trh (17); tato příručka by pro uživatele shrnula jednoduchým způsobem všechny právní předpisy a postupy podle horizontálního rámce a hlavních odvětví a uvedla práva a povinnosti, způsoby přístupu, lhůty a náklady na spuštění.

5. Konkrétní připomínky

5.1 Návrh nařízení KOM(2007) 36 v konečném znění o vzájemném uznávání a kontaktních místech pro výrobky

5.1.1 Zásada vzájemného uznávání stanovená v článku 28 a 30 Smlouvy o založení ES představuje jeden ze stěžejních prvků volného pohybu zboží a služeb na vnitřním trhu. S odstupem 50 let, vzhledem k postupnému rozšíření EU a rostoucí globalizaci trhů, je podle názoru Výboru nutné posílit úlohu a ochranu této zásady, zajistit jí větší právní jistotu a jednotné uplatňování a plně zhodnotit všechny její možnosti pro hospodářské subjekty, evropské podniky i vnitrostátní orgány.

5.1.2 Návrh Komise je pozitivním krokem tímto směrem, protože: — vytváří postup k podání opravného prostředku proti výjimkám z obecné zásady, — pevně určuje společný rámec práv a povinností pro vnitrostátní orgány a podniky, — navrhuje systém informování a administrativní spolupráce v oblasti vnitrostátní právní úpravy.

5.1.3 Podle Výboru však stále existují různé sporné body, které by měly být v návrhu nařízení uvedeny přesněji: — uplatnění zásady vzájemného uznávání nelze oddělit od vzájemné důvěry mezi členskými státy ve spolehlivost mechanismů dozoru nad trhem, jež jsou rozhodující pro povolení vstupu výrobku na evropský vnitřní trh, v efektivnost postupů posuzování shody, úlohu zkušebních laboratoří, odbornou způsobilost ověřovatelů a normalizační orgány; — úloha Komise je ve stávajícím návrhu nařízení rezervovanější než podle ustanovení rozhodnutí 3052/95/ES; — mechanismy administrativní spolupráce by byly omezeny na vertikální spolupráci mezi podniky a vnitrostátními orgány, přičemž by se zdálo, že důležitý je rozvoj horizontální spolupráce jak mezi správními orgány, tak různými kontaktními místy pro výrobky; — chybějící zmínka o mechanismech řešení konfliktů, jako je například SOLVIT (18), jež by podnikům umožnily přímo žádat o rychlý a již osvědčený postup; — obrácení důkazního břemene i pro výrobky pocházející ze zemí mimo EU a uvedené na trh Společenství evropskými dovozci; — zavedení pozitivního seznamu výrobků, což může být zvlášť obtížné vzhledem k tomu, že zásada vzájemného uznávání se uplatňuje na všechny výrobky, na které se nevztahují harmonizované právní předpisy.

5.1.4 Dle názoru Výboru by bylo vhodné v textu výslovně připomenout právní základy Smlouvy o ES, které upravují zásadu vzájemného uznávání, a tak ukázat, že zachování údajných národních požadavků je pouze výjimečné.

5.1.5 Výbor má za to, že přednost by mělo dostat zajištění vysoké úrovně transparentnosti, právní jistoty a zjednodušení uplatňování a provádění zásady vzájemného uznávání: — obrácení důkazního břemene ze strany vnitrostátních orgánů, jež tuto zásadu nechtějí dodržovat, v souladu s jednoduchými postupy a konkrétními lhůtami, aby se tak sporné případy řešily transparentněji a rychleji; — možnost odvolat se k vnitrostátním soudům bez nadměrných dodatečných nákladů, času a úsilí; — možnost mimosoudního urovnávání sporů v souladu s mechanismy, které již byly v EU vyzkoušeny a prokázaly svou účinnost; — rozsáhlejší a lepší volný pohyb zboží a služeb i prostřednictvím informačních kampaní a společného odborného vzdělávání zaměřených na podniky, spotřebitele a všechny správní orgány; — zkrácení procedurálních lhůt po písemném a odůvodněném uvědomění vnitrostátními orgány, kdy podnik dostane možnost během 20 dní předložit své protiargumenty, a pokud nebude spor vyřešen do určité doby, bude umožněno obrátit se na vnitrostátní soudy země potenciálního trhu; — zapojení vnitrostátních kontaktních míst pro výrobky, plánovaných v každém členském státě, do evropské sítě a jejich umístění na internetové stránce EU za účelem zajištění odpovídající úrovně komunikace a informovanosti o právech a povinnostech.

5.1.6 Podle Výboru je vhodné, aby lhůty stanovené pro odvolací řízení byly co nejdelší, aby otázku vyřešil první kompetentní orgán.

5.1.7 Členské státy se musí vybavit způsobilými a vhodnými technickými strukturami za účelem rychlého předložení, včetně postupu v naléhavých případech, případných důkazů porušení zásady vzájemného uznávání ve smyslu článku 30 Smlouvy o ES, který připouští, aby členské státy přijímaly opatření rovnocenná množstevním omezením vývozu, jsou-li odůvodněna obecným zájmem nehospodářské povahy: veřejnou mravností, veřejným pořádkem, veřejnou bezpečností, ochranou zdraví a života lidí a zvířat, ochranou rostlin, ochranou národního kulturního pokladu, nebo ochranou průmyslového a obchodního vlastnictví (19).

5.1.8 Kontaktní místa pro výrobky by měla zapojit mechanismy SOLVIT při předběžném pokusu o urovnání sporů a umožnit podnikům, jejichž výrobky byly zadrženy na hranicích, aby se uchýlily k tomuto mimosoudnímu postupu administrativní spolupráce mezi orgány členských států, v jejímž rámci se odpovědi udělují do deseti týdnů (20).

5.1.9 Podle Výboru je důležité, aby kontaktní místa pro výrobky aktivně zpřístupňovala praktické procedurální příručky a národní internetové stránky, jež by měly být umístěny v evropské síti a na internetové stránce EU. Účelem je shromáždění soudních výroků k předchozím vyřešeným případům, seznamu výrobků, na něž se uplatňuje zásada vzájemného uznávání a databáze otevřené pro potenciální uživatele propojené s telematickou sítí výměny údajů mezi kontaktními místy pro výrobky podle interoperabilního poskytování služeb IDABC (21).

5.1.10 Příprava a fungování těchto nástrojů nemůže být nepovinná, ale musí jít o povinnost začleněnou do návrhu. Kontaktní místa pro výrobky by měla společně s Komisí pravidelně pořádat spojené informační a školicí semináře pro hospodářské subjekty, úředníky správních a celních orgánů a spotřebitele, aby se zajistilo přiměřené porozumění právům a povinnostem stanoveným Smlouvou o ES a jejich šíření.

5.1.11 Kromě toho by bylo také třeba připravit telematickou příručku, která by umožnila zjistit stávající platné právní předpisy na celém území EU podle horizontálního dělení a dělení na důležitá odvětví.

5.1.12 Stanovení pozitivního seznamu výrobků, které by spadaly do působnosti nařízení, se nejeví jako výhodné, stejně jako není vhodné vyjmutí postupu v naléhavých případech stanovené směrnicí o obecné bezpečnosti výrobků.

5.1.13 Komise musí udržovat přímý dohled nad fungováním oznamovacích mechanismů. Musí se tedy proto stanovit povinnost členských států zasílat kopii každého oznámení a znění výroční zprávy o opatřeních přijatých podle nařízení, což by Komisi umožnilo předložit Parlamentu, Radě a EHSV – SSJT zmiňovanou zprávu.

5.2 Návrh rozhodnutí KOM(2007) 53 v konečném znění o společném rámci pro uvádění výrobků na trh a označení CE

5.2.1 Výbor souhlasí se zásadami návrhu, který vychází z pozitivních zkušeností s novým přístupem, ve spojení s globálním přístupem (22), k posuzování shody. Tyto zásady by měly být více uplatňovány v současné i budoucí legislativě Společenství a pokrývat všechna hlediska výrobků uvedených trh, zvlášť v oblasti bezpečnosti, zdraví a ochrany životního prostředí. Právní předpis musí dodržovat nejdůležitější zásadu vnitřního trhu týkající se nediskriminace mezi hospodářskými subjekty a členské státy ji musí beze zbytku provádět.

5.2.2 Výbor zdůrazňuje, že je důležité, aby „všechny hospodářské subjekty zapojené do dodavatelského a distribučního řetězce přijaly vhodná opatření a zajistily, že dodávají na trh pouze výrobky, které jsou v souladu s platnými právními předpisy“ (23), a to nezávisle na tom, zda jde o výrobce, pověřené zástupce nebo dovozce (24).

5.2.3 Zjišťování původu výrobků za účelem určení odpovědnosti hospodářských subjektů uvádějících výrobky na evropský trh je nezbytné pro trvalou účinnost všech příslušných požadavků Společenství, nejen pro povinnost shody „omezenou na některá kontrolní opatření“, jak navrhuje Komise (25).

5.2.4 Pokud jde o předmět a oblast působnosti rozhodnutí, Výbor se domnívá, že je nutné vyhnout se výjimkám obsaženým v tomto rozhodnutí a že společný rámec pro uvádění výrobků na trh musí být uplatněn, v souladu s návrhy týkajícími se nařízení o evropském akreditačním systému a mechanismech dozoru nad trhem uvedenými v odstavci 5.3.3, na všechny příslušné právní předpisy Společenství, a to bez výjimek jak v oblasti bezpečnosti a zdraví, tak ochrany životního prostředí. Nový rámec musí být uplatněn na všechny stávající právní předpisy v této oblasti, aniž by se čekalo na případnou celkovou revizi každé směrnice a nařízení.

5.2.5 Obecné definice stanovené v Kapitole 1 návrhu jsou pro tržní subjekty velmi důležité vzhledem k tomu, že příliš mnoho směrnic, které se vztahují na stejné výrobky, používá různé definice.

5.2.6 Výbor se domnívá, že jsou nezbytné: — jasnější údaje, které by zdokonalily současný rámec nového přístupu z hlediska povinností pro hospodářské subjekty, — účinnější dozor nad trhem, — jednotnější úroveň odborné způsobilosti oznámených orgánů posuzování shody.

5.2.7 Povinnosti hospodářských subjektů by měly být oprávněné, úměrné a zbavené nákladných byrokratických a administrativních břemen, ať už jde o zkoušky vzorků výrobků uváděných na trh a knihy stížností (čl. 7 odst. 4 druhý pododstavec), nebo o povinnost oznámení, jež se musí omezit na nebezpečné výrobky, tak jak byly definovány ve směrnici o obecné bezpečnosti výrobků.

5.2.7.1 Evropský akreditační systém se musí vyznačovat přiměřeností prostředků použitých orgány pro osvědčování shody, které musejí použít metody přizpůsobené malým a středním podnikům a nesériovým výrobkům nebo výrobkům v limitované sérii.

5.2.8 Výbor zdůrazňuje, že oznámené orgány musí zaručit odbornou způsobilost a účinnost v celém Evropském hospodářském prostoru v zájmu zajištění hospodářské soutěže za podmínek stejných pro všechny výrobce. Je třeba, aby vnitrostátní akreditační orgány v souladu s akreditační povinností stanovenou v nařízení v bodě 3 a následujících bodech prováděly posouzení za účelem akreditace a oznamující orgán toto posouzení přijal, čímž se předejde zbytečným a nákladným zdvojením.

5.2.9 Postupy posuzování shody by měly přednostně používat modul A interní kontroly jako preferovanou obvyklou metodu posuzování shody, vzhledem k tomu, že odpovědnost za výrobek má v každém případě výrobce nebo dovozce v Evropském hospodářském prostoru (EHP). Je nicméně třeba zaručit různé možnosti výběru zjednodušených modulů, zejména pro malé a střední podniky a výrobky v limitované sérii.

5.2.10 Jádrem předpisu je označení CE určené k potvrzení shody výrobku s příslušnými požadavky. Po členských státech se požaduje, aby posílily jeho ochranu a reagovaly na nevhodné použití patřičnými a úměrnými sankcemi i tresty. Tento nový právní předpis tak jako dříve stanovuje, že shoda výrobku prokázaná označením CE nezbavuje výrobce povinnosti nahradit škodu případně způsobenou výrobkem, který se později projeví jako vadný.

5.2.11 Výbor zcela souhlasí s tím, že nedostatečná věrohodnost označení CE představuje nedostatečnou důvěru v celý systém: orgány dozoru nad trhem, výrobce, zkušební laboratoře a ověřovatele a nakonec i adekvátnost právních předpisů nového přístupu (26).

5.2.12 Nejlepší způsob, jak posílit status a význam označení CE, jak je definováno v rozhodnutí Rady 93/465/EHS (27), je nutno hledat prostřednictvím radikální reformy samotného označení: — ujasnit, že se nesmí používat jako systém značení nebo etiketování pro účely spotřeby, nebo být za takový systém považován (28), ani jako záruka kvality, osvědčení nebo schvalování ze strany nezávislých třetích subjektů, ale pouze jako prohlášení o shodě a technické dokumentaci, které musí výrobce nebo dovozce v souladu s požadavky na výrobek s plnou odpovědností předložit úřadům a spotřebitelům, — racionalizovat různé postupy posuzování shody, — posílit právní ochranu označení CE jeho registrací jakožto kolektivní ochranné známky, jež veřejným orgánům umožňuje rychle zasahovat a zamezovat zneužívání, avšak zachovat možnost doplňkových vnitrostátních značek, — posílit mechanismy dozoru nad trhem a celní kontroly na hranicích, — z podnětu výrobců a spotřebitelů zahájit studii, která prozkoumá pozitivní a negativní hlediska případného dobrovolného kodexu chování na účinnost šíření značek jakosti a evropských i vnitrostátních etiket, ať už dobrovolných nebo povinných, a jejich vztah k označení CE.

5.2.13 Mechanismy dozoru nad trhem se zabývá odstavec 5.3.13 a následující odstavce; zde chce Výbor zdůraznit, že je důležité, aby Komise byla zapojena nejen u všech výrobků, jež jsou v souladu, ale přesto představují riziko pro bezpečnost a zdraví, ale i v případech formálního nesouladu podle článku 38 návrhu rozhodnutí.

5.2.14 Výbor potvrzuje, že v této problematice hraje podstatnou roli proces technické normalizace vzhledem k tomu, že nový přístup vychází právě z těsného propojení mezi minimálními právními požadavky a evropskými technickými normami, jež je nutné podporovat a zvyšovat jejich důležitost. Je tedy třeba, aby zainteresované normotvorné organizace byly okamžitě informovány o jakékoliv formální námitce proti harmonizovaným normám (29), aby ji řádně zohlednily při vypracovávání norem.

5.3 Návrh nařízení KOM(2007) 37 v konečném znění o evropském akreditačním systému a mechanismech dozoru nad trhem

5.3.1 Výbor podporuje návrhy na vytvoření evropského akreditačního systému na základě důvěry a vzájemné spolupráce vzhledem k tomu, že vytváří závazná pravidla jak pro hospodářské subjekty, tak veřejné orgány. Tato pravidla mají zajistit, že všechny výrobky uvedené na trh budou dodržovat vysokou úroveň ochrany bezpečnosti a zdraví, a zaručit stejnou úroveň funkčnosti a pravidel všem evropským spotřebitelům v rámci zjednodušení a byrokratického zpružnění.

5.3.2 Evropský akreditační systém musí zajistit celosvětové přijetí výsledků posuzování shody a vyhnout se zbytečnému zdvojení posuzování. Pro zajištění mezinárodního přijetí systému musí být způsobilost posouzení pro akreditaci založena na mezinárodně uznaných standardech a definice termínů „posuzování shody“, „orgány posuzování shody“, „určení orgánu“ a „oznamování“ musí být v nařízení výslovně uvedeny.

5.3.3 Ustanovení nařízení se musí použít pro všechny akreditační orgány a jimi poskytované služby v rámci Evropského hospodářského prostoru, nezávisle na druhu činnosti posuzování shody poskytované zákazníkům, a musí zajistit: — souvislý soubor jasných a transparentních obecných ustanovení, která jsou v souladu s mezinárodními standardy a budou použita ve všech směrnicích „nového přístupu“ a směrnicích pro výrobky, včetně těch, které se týkají posuzování shody a orgánu pověřeného posuzováním shody, — fungování akreditačního systému (pod dohledem veřejného orgánu), který nesmí podléhat obchodní soutěži, — všeobecné pokrytí všech příslušných právních předpisů Společenství, a to bez výjimky, jak v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví, tak v oblasti ochrany životního prostředí: rostoucí složitost práva Společenství v této oblasti musí být v nových ustanoveních vystřídána jednotným soudržným rámcem jak pro výrobce ze zemí EU, tak pro výrobce ze zemí mimo EU, — rozšíření uplatnění na všechny činnosti podléhající akreditaci, včetně cejchování, bez ohledu na to, zda je tato akreditace vyžadována kvůli splnění posouzení shody, podle zákona nebo v souladu se smluvními ujednáními, — dodržování úrovně odborné způsobilosti a nestrannosti vnitrostátními akreditačními orgány prostřednictvím účasti na vzájemném hodnocení (peer evaluation) prováděném pod dohledem všech stran zainteresovaných na procesu akreditace, — efektivita nákladů a výhod, proporcionalita, spolehlivost a vzájemná důvěra v jednotný akreditační systém jak pro oblast upravenou předpisem, tak pro neupravenou oblast.

5.3.4 Definice akreditace by měla být změněna tak, aby zahrnovala kalibraci, zkoušky, certifikaci, kontrolu a další činnosti související s posuzováním shody.

5.3.5 V zájmu jednotnosti právní úpravy v této oblasti zahrnující všechny postupy posuzování shody, včetně postupů zajištění kvality, kalibrace a hodnotících zkoušek podle ISO 43, by kromě toho neměly být umožněny výjimky a všechny akreditační orgány a jimi poskytované služby v rámci Evropského hospodářského prostoru by měly být zahrnuty do oblasti působnosti právní úpravy bez ohledu na druh posuzování shody poskytované klientům.

5.3.6 Vnitrostátní akreditační orgány by měly působit na nevýdělečném základě, jak navrhuje čl. 4.6. Je zde však nebezpečí, že současné znění bude bránit vytváření základního kapitálu, které by zajistilo pevný finanční základ pro účinné poskytování kvalitních služeb. Vnitrostátní akreditační orgány by podle názoru Výboru měly působit jako neziskové organizace v tom smyslu, že nesmějí rozdělovat zisk v souladu s tím, co bylo mezinárodně stanoveno v normě ISO/IEC 17011 (30).

5.3.7 Evropský akreditační systém by měl být považován za nejvyšší úroveň schválení v systému a nesmí tedy podléhat hospodářské soutěži jakožto veřejná služba obecného zájmu. Výbor považuje za oprávněné pravidlo, podle něhož členské státy musí mít jediný vnitrostátní akreditační orgán, jehož pravomoc, objektivita a nestrannost musí podléhat vzájemnému hodnocení (peer review), s výjimkami za jistých podmínek (31) pro menší členské státy, pokud by se chtěly obrátit na vnitrostátní akreditační orgán sousedního státu.

5.3.8 Výbor se domnívá, že je nezbytné stanovit jasný právní základ pro organizaci Evropská spolupráce v akreditaci (EA), jejíž role musí být upevněna a lépe vymezena. Všechny vnitrostátní akreditační orgány se musejí připojit k této organizaci v zájmu zajištění rovnocennosti, transparentnosti, věrohodnosti a účinnosti a členské státy musí podporovat síť této organizace.

5.3.9 Výbor se domnívá, že akreditační orgány musí být v zájmu dalšího posílení EA signatáři mnohostranných smluv (MLA) řízených EA. Mechanismy financování stanovené v nařízení by se kromě toho neměly týkat pouze EA, ale měly by být rozšířeny na kampaně na podporu akcí dozoru nad trhem a na společné odborné vzdělávání různých zúčastněných vnitrostátních správních orgánů.

5.3.10 Vzájemné hodnocení stanovené v čl. 9 odst. 1 za účelem usnadnění a zlepšení fungování vnitřního trhu a zvyšování důvěry v tento trh se musí organizovat v rámci evropského akreditačního systém a provádět podle harmonizovaných pravidel definovaných v rámci EA. Výsledky vzájemného hodnocení musí být zveřejněny a sděleny všem členským státům a Komisi.

5.3.11 Podle názoru Výboru by akreditační orgány měly prokázat, že se úspěšně účastní vzájemného hodnocení, neboť musí aktivně dokazovat, že důvěra v ně vložená je oprávněná.

5.3.12 Výbor se kromě toho domnívá, že je důležité zapojit zainteresované strany. Jejich zástupci by měli být v akreditačních orgánech a toto ustanovení by mělo být nedílnou součástí nového nařízení.

5.3.13 Výbor zdůrazňuje význam rovnocenných, soudržnějších a účinnějších mechanismů dozoru nad trhem v členských státech prostřednictvím harmonizace práva Společenství, jejíž součástí by bylo posílení přeshraniční spolupráce. Je třeba upravit ustanovení týkající se obecné bezpečnosti výrobků – směrnice 2001/95/ES – a dalších příslušných směrnic s cílem zajistit, aby zásada „zlepšení právní úpravy“ byla beze zbytku uplatněna na fungování vnitřního trhu. Dozor nad trhem se musí týkat i výrobků obsažených ve směrnici o obecné bezpečnosti výrobků, protože mnoho výrobků se prodává jak pro profesionální použití, tak pro použití konečným spotřebitelem. Výbor se proto domnívá, že výjimka z oblasti působnosti uvedená v čl. 13 odst. 2 směrnice o obecné bezpečnosti výrobků je neopodstatněná, protože by spíše vedla ke značnému zmatku a komplikacím pro hospodářské subjekty, než k větší soudržnosti činností dozoru nad vnitřním trhem.

5.3.14 EHSV se nicméně domnívá, že současný systém pro rychlou výměnu informací RAPEX (32), jenž může účinně pomáhat při dozoru nad trhem, je zcela opodstatněný. Je však třeba, aby ho členské státy a celní a správní orgány využívaly jednotnějším a koordinovanějším způsobem.

5.3.15 Je nezbytné, aby celní orgány v rámci evropské sítě spolupracovaly s orgány dozoru nad trhem a zajistily účinnou kontrolu výrobků, než budou uvedeny na evropský vnitřní trh, a vybavily celní orgány kvalifikovanými lidskými zdroji, finančními prostředky a odpovídajícími pravomocemi, aby účinně dostály úkolům, které jim byly svěřeny.

5.3.16 Mechanismy dozoru nad trhem a celní kontroly zejména musí mít k dispozici nástroje vhodné k rychlému jednání v souvislosti se sezonními výrobky nebo výrobky, jež jsou uvedeny na trh pouze na omezenou dobu, při příležitosti propagačního prodeje, často pod nejasnými fiktivními značkami, k čemuž státní orgány musí mít pravomoci a rychlé prostředky zásahu a dovozce ze zemí Společenství musí být zcela odpovědný za to, že tyto výrobky vyhoví základním požadavkům EU, zejména v oblasti bezpečnosti a ochrany životního prostředí.

5.3.17 Výbor se závěrem domnívá, že nařízení by mělo jasně stanovit, že opatření přijatá jako reakce na prokázanou nedostatečnou shodu mají dodržovat zásadu proporcionality, nehledě na možnost použití pokynů uvedených v čl. 19 odst. 1. Výbor se domnívá, že je třeba následně upravit čl. 17.

V Bruselu dne 13. prosince 2007 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Dimitris DIMITRIADIS

(1) V právních předpisech EU byly použity různé definice k popisu stejných pojmů v různých právních předpisech týkajících se výrobků, jež se týkaly například designu šetrného k životnímu prostředí, bezpečnosti výrobků, odpovědnosti za výrobek, likvidace odpadů, energetické účinnosti aj. Vede to ke zmatení zainteresovaných subjektů, zejména když se různé směrnice týkají stejného výrobku.

(2) Úř. věst. C 93, 27.4.2007, Revize jednotného trhu (zpravodaj: pan Cassidy).

(3) Viz také čl. 94–95 Smlouvy o EU.

(4) Úř. věst. C 309, 16.12.2006, Provádění lisabonského programu Společenství: strategie pro zjednodušení právního prostředí (zpravodaj: pan Cassidy).

(5) Úř. věst. C 234, 30.9.2003 (zpravodaj: pan Cassidy) [není k dispozici v češtině].

(6) Úř. věst. C 208, 3.9.2003 (zpravodaj: pan Pezzini) [není k dispozici v češtině].

(7) Úř. věst. C 325, 30.12.2006 (zpravodaj: pan van Iersel).

(8) Tamtéž.

(9) „Odpověď na výzvu“, zpráva skupiny na vysoké úrovni, jíž předsedal Wim Kok, listopad 2004, Evropská komise.

(10) SEK(2007) 113, 14.2.2007.

(11) Podle dvouleté zprávy o uplatňování zásady vzájemného uznávání na vnitřním trhu – KOM(2002) 419 v konečném znění [není k dispozici v češtině].

(12) V současnosti je v EU přibližně 1 700 oznámených subjektů.

(13) Viz také čl. 94–95 Smlouvy o EU.

(14) Seznam nedávno vypracovaných stanovisek EHSV k tématu zjednodušení, lepší právní předpisy a priority jednotného trhu:

2) stanovisko ke sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Provádění lisabonského programu Společenství: strategie pro zjednodušení právního prostředí (KOM(2005) 535 v konečném znění), Úř. věst. C 309, 16.12.2006 (zpravodaj: pan Cassidy),

3) průzkumné stanovisko vypracované na žádost britského předsednictví k tématu Zlepšení tvorby právních předpisů (zpravodaj: pan Retureau), přijato dne 28. září 2005, Úř. věst. C 24, 31.1.2006,

4) stanovisko z vlastní iniciativy k tématu Jak zlepšit provádění a vymáhání právních předpisů EU (zpravodaj: pan van Iersel), přijato dne 28. září 2005, Úř. věst. C 24, 31.1.2006,

5) stanovisko ke sdělení Komise – Aktualizace a zjednodušení acquis Společenství (KOM(2003) 71 v konečném znění) (zpravodaj: pan Retureau), přijato dne 31. března 2004, Úř. věst. C 112, 30.4.2004 [není k dispozici v češtině],

6) stanovisko z vlastní iniciativy k tématu Zjednodušení (zpravodaj: pan Simpson), přijato dne 26. března 2003, Úř. věst. C 133, 6.6.2003 [není k dispozici v češtině],

7) průzkumné stanovisko ke sdělení Komise – Zjednodušení a zlepšení právního prostředí (KOM(2001) 726 v konečném znění) (zpravodaj: pan Walker), přijato dne 21. března 2002, Úř. věst. C 125, 27.5.2002 [není k dispozici v češtině],

8) stanovisko z vlastní iniciativy k tématu Zjednodušení (zpravodaj: pan Walker), přijato dne 29. listopadu 2001, Úř. věst. C 48, 21.2.2002 [není k dispozici v češtině],

9) stanovisko z vlastní iniciativy k tématu Zjednodušení pravidel na jednotném trhu (zpravodaj: pan Vever), přijato dne 19. října 2000, Úř. věst. C 14, 16.1.2001 [není k dispozici v češtině],

10) stanovisko z vlastní iniciativy k tématu Priority jednotného trhu 2005–2010 (zpravodaj: pan Cassidy), přijato dne 7. dubna 2005, Úř. věst. C 255, 14.10.2005,

11) stanovisko ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Strategie vnitřního trhu – priority na období 2003–2006 (zpravodaj: pan Cassidy), přijato dne 16. července 2003, Úř. věst. C 234, 30.9.2003 [není k dispozici v češtině],

12) informační zpráva k tématu Zjednodušení,

13) informační zpráva o současném stavu koregulace a autoregulace na jednotném trhu (zpravodaj: pan Vever), přijata dne 11. ledna 2005 (CESE 1182/2004 fin).

(15) Zpráva RAPEX 2006 Evropské komise na http://ec.europa.eu/rapex. Zpráva, která byla zveřejněna 19. dubna 2007, zaznamenává neustálý růst počtu oznámení v posledních letech. Počet oznámení o nepotravinářských výrobcích představujících bezpečnostní riziko se v Evropě od roku 2004 do roku 2006 více než zdvojnásobil z 388 na 924 oznámení, zatímco roční nárůst ve srovnání s rokem 2005 byl 32 %, a týkal se odvětví hraček, elektrických spotřebičů, motorových vozidel, osvětlovacích zařízení a kosmetických výrobků, přičemž šlo o nebezpečí zranění, úrazu elektrickým proudem, požáru a popálenin, uškrcení a udušení a chemická rizika.

(16) Společný rámec by měl zohlednit i „služby“, jenž jsou stále více spjaté s uváděním výrobků na trh.

(17) Viz odstavec 5.1.11.

(18) http://ec.europa.eu/solvit/.

(19) Evropský parlament – Základní informace 3.2.1 Volný pohyb zboží. Poslední aktualizace: 22. října 2001

http://www.europe-info.de/facts/en/3_2_1.htm [není k dispozici v češtině].

(20) SEK(2007) 585. Pracovní dokument útvarů Komise SOLVIT 2006 Report „Development and Performance of the Solvit network in 2006“ (Zpráva SOLVIT 2006: Vývoj a výkonnost sítě Solvit v roce 2006), 30.4.2007.

Všechny členské státy EU a také Norsko, Island a Lichtenštejnsko vytvořily středisko SOLVIT, většinou na ministerstvu zahraničních věcí nebo ministerstvu zabývajícím se hospodářstvím.

Tato střediska prostřednictvím on-line databáze přímo spolupracují na rychlém a věcném řešení problémů předložených občany a podniky. Pravidla spolupráce v rámci sítě SOLVIT jsou obsaženy v doporučení Komise z roku 2001, jež potvrdily závěry Rady. SOLVIT je v provozu od července 2002. Střediska SOLVIT kromě doporučení přijala v prosinci 2004 soubor společných standardů kvality a výkonnosti, aby byla zajištěna vysoká úroveň kvality služeb v celé síti.

(21) Úř. věst. C 80, 30.3.2004 [není k dispozici v češtině]. Zpravodaj: pan PEZZINI.

(22) Globální přístup zavedl „modulární“ přístup a rozdělil postup posouzení shody na řadu úkonů, takzvaných modulů, které se mezi sebou liší podle fáze vývoje výrobku (například plánování, prototyp, plná výroba), druhu prováděného posouzení (kontrola dokumentace, schvalování typu, záruka kvality) a osoby odpovědné za posouzení (výrobce nebo třetí osoba).

Globální přístup byl formulován rozhodnutím Rady 90/683/EHS, které bylo zrušeno a aktualizováno rozhodnutím Rady 93/465/EHS. Obě rozhodnutí určují obecné směry a podrobné postupy posouzení shody, jež se mají použít ve směrnicích nového přístupu.

(23) Čtrnáctý bod odůvodnění návrhu rozhodnutí KOM(2007) 53 v konečném znění.

(24) Včetně dovozců tzv. „bezejmenných“ výrobků ze třetích zemí uvedených na trh pouze krátkodobě a často pod vymyšlenými názvy podle zásady „prodej a uteč“.

(25) Sedmnáctý bod odůvodnění návrhu rozhodnutí KOM(2007) 53 v konečném znění.

(26) The role and significance of the CE marking (Role a význam označení CE), Evropská komise, Draft Certif Doc 2005 – 11, 30.8.2005 [není k dispozici v češtině].

(27) Rozhodnutí 93/465/EHS o modulech: „Označení CE vyjadřuje shodu se všemi povinnostmi, které výrobcům v souvislosti s daným výrobkem ukládají směrnice Společenství, v nichž se stanoví jeho připojení.“.

(28) BEUC 298/2007, 5.6.2007, Internal Market package for goods (soubor opatření týkajících se zboží na vnitřním trhu). Jim Murray, slyšení v EP, 5.6.2007.

(29) Čl. 14 návrhu rozhodnutí KOM(2007) 53 v konečném znění.

(30) ISO/IEC 17011 uvádí, že akreditační orgán má mít finanční prostředky, prokázané záznamy a/nebo doklady, požadované pro výkon jeho činnosti.

(31) Čl. 6 odst. 1 návrhu nařízení KOM(2007) 37 v konečném znění.

(32) K RAPEXu se připojují: systém rychlého varování RASFF (pro zemědělsko-potravinářský průmysl), systém SARR (pro lidská onemocnění), systém ADNS (pro choroby zvířat). Viz rozhodnutí 2004/478/ES a nařízení 2004/2230/ES.

PŘÍLOHA KE STANOVISKU

Evropského hospodářského a sociálního výboru

Následující pozměňovací návrhy, které obdržely alespoň jednu čtvrtinu odevzdaných hlasů, byly během diskuse zamítnuty:

Odstavec 5.2.12

Doplnit do první odrážky

— „ujasnit, že se nesmí používat jako systém značení nebo etiketování pro účely spotřeby, nebo být za takový systém považován, ani jako záruka kvality, osvědčení nebo schvalování ze strany nezávislých třetích subjektů, ale pouze jako prohlášení o shodě a technické dokumentaci, které musí výrobce nebo dovozce v souladu s požadavky na výrobek s plnou odpovědností předložit úřadům a spotřebitelům.

Odůvodnění

Podle stávajících předpisů musí mít všechny výrobky zvláštní kategorie, např. hračky, označení CE. To znamená, že spotřebitel nemá žádnou informaci, jestli je jeden výrobek lepší nežli druhý. To (pouze) znamená, že výrobek splňuje bezpečnostní normy, aby vůbec mohl být prodáván. Zákazník očekává, že všechny výrobky v obchodě budou mít povolení k prodeji.

Podívá-li se zákazník např. na sportovní vybavení (kolečkové brusle či skateboardy), není zde požadováno označení CE pro výrobky určené pro děti nad 20 kilogramů. Tyto výrobky mohou být vedle sebe na polici a zákazník se může domnívat, že ty, které mají označení CE, jsou lepší nežli ostatní.

Řada průzkumů v průběhu času ukázala, že zákazníci nerozumějí či jsou uvedeni v omyl, pokud jde o označení CE. Mezi mylné představy patří, že: výrobky mají určitou kvalitu (nejsou pouze bezpečné), byly testovány třetí stranou či to, že se vyrábějí v EU.

Je pochopitelné, že zákazníci tomuto systému nerozumějí. Není povinností, aby všechny potravinové výrobky měly zvláštní označení. Musí však v každém případě splňovat nařízení a směrnice EU. Evropské organizace spotřebitelů, BEUC a ANEC se domnívají, že je dostačující, aby bylo označení CE, jakožto doklad o bezpečnosti pro trh, obsaženo v průvodní dokumentaci pro kontrolu příslušnými orgány.

Výsledek hlasování

Hlasů pro: 24 Hlasů proti: 27 Zdrželo se hlasování: 10

Odstavec 5.2.12

Přidat novou odrážku

— „“

Odůvodnění

Tato diskuse by se mohla zabývat vytvořením nejen bezpečnostních norem, ale také zahrnutím požadavků týkajících se kvality, životního prostředí a etiky, aby tak bylo některým výrobcům umožněno, budou-li si to přát, nechat si své výrobky otestovat na více požadavků než bezpečnost.

Pokud bude tento pozměňovací návrh přijat, měla by se patřičně upravit i část 1 „Závěry a doporučení“ (například odstavec 1.5 od sedmé odrážky).

Výsledek hlasování

Hlasů pro: 25 Hlasů proti: 29 Zdrželo se hlasování: 12