Usnesení Evropského parlamentu o ženách v mezinárodní politice (2006/2057(INI))



Úřední věstník 314 E , 21/12/2006 S. 0347 - 0354



P6_TA(2006)0497 Ženy v mezinárodní politice Usnesení Evropského parlamentu o ženách v mezinárodní politice (2006/2057(INI)) Evropský parlament, - s ohledem zásady stanovené v článku 2, čl. 3 odst. 2, článku 13, čl. 137 odst. 1 písm. i) a článku 141 Smlouvy o ES, - s ohledem na Listinu základních práv Evropské unie vyhlášenou v roce 2000 [1], a zejména na článek 23 této listiny, který uvádí, že "Rovnost žen a mužů musí být zajištěna ve všech oblastech včetně zaměstnání, práce a odměny za práci. Zásada rovnosti nebrání zachování nebo přijetí opatření poskytujících zvláštní výhody ve prospěch nedostatečně zastoupeného pohlaví", - s ohledem na Evropskou úmluvu o ochraně lidských práv a základních svobod z roku 1950, - s ohledem na doporučení Rady Evropy, a zejména její rezoluci a akční plán přijaté na 6. Evropské ministerské konferenci o rovnosti žen a mužů, která se konala 8.- 9. června 2006 ve Stockholmu, a zejména na část I bod F dodatku týkající se rovnoměrného zastoupení žen a mužů v rozhodovacích procesech, - s ohledem na Aténskou ministerskou deklaraci z roku 1992 z Evropské konference o ženách u moci, ve které se stanoví, že "ženy představují polovinu potenciálních talentů a schopností lidstva a skutečnost, že nejsou dostatečně zastoupeny při rozhodování je ztráta pro společnost jako celek", - s ohledem na Pařížskou ministerskou deklaraci z roku 1999 uvedenou na Evropské konferenci o ženách a mužích u moci - společnost, jež dbá na blaho svých občanů, dynamická ekonomie a vize pro Evropu, - s ohledem na závěrečnou deklaraci výroční konference o síti parlamentních výborů pro rovné příležitosti žen a mužů, která byla přijata dne 21. listopadu 2003 v Římě, - s ohledem na lisabonskou strategii pro růst a zaměstnanost z března 2000, a zejména na její důraz na skutečnost, že hospodářské politiky citlivé na problematiku rovnosti žen a mužů příznivě ovlivní celkovou strategii pro růst a konkurenceschopnost EU, - s ohledem na usnesení Rady ze dne 27. března 1995 [2] a na doporučení Rady 96/694/ES ze dne 2. prosince 1996 [3] o vyrovnané účasti žen a mužů v rozhodovacích procesech, - s ohledem na své usnesení ze dne 18. ledna 2001 [4] o zprávě Komise týkající se uplatňování výše zmíněného doporučení Rady 96/694/ES a usnesení ze dne 2. března 2000 o ženách v rozhodovacích procesech [5], - s ohledem na ministerskou deklaraci Konference ministrů o rovném postavení žen a mužů, která se konala dne 4. února 2005 v Lucemburku, - s ohledem na plán Komise pro dosažení rovného postavení žen a mužů (2006-2010) (KOM(2006)0092), a zejména na návrh Komise podpořit síť žen v rozhodovacím procesu, - s ohledem na Všeobecnou deklaraci lidských práv OSN z roku 1948, - s ohledem na Úmluvu OSN z roku 1979 o odstranění všech forem diskriminace žen (CEDAW), která mimo jiné stanoví, že signatářské země podniknou všechna příslušná opatření pro odstranění diskriminace žen v politickém a veřejném životě ve své zemi, - s ohledem na Opční protokol k úmluvě CEDAW přijatý v roce 1999, který stanoví, že jednotlivci nebo skupiny jednotlivců, kteří tvrdí, že jsou oběťmi porušování jakéhokoli práva stanoveného v úmluvě, se mohou obrátit na soudní orgán signatářské země, - připomínaje, že Úmluva o politických právech žen z roku 1952 stanoví, že ženy jsou rovnoprávné s muži a mají bez jakékoli diskriminace právo hlasovat ve všech volbách, být voleny do všech všeobecně volených orgánů zřízených v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zastávat státní úřad a vykonávat všechny státní funkce stanovené vnitrostátními právními předpisy, - připomínaje Mezinárodní pakt o občanských a politických právech z roku 1966, a zejména článek 25 tohoto paktu, který stanoví, že každý občan má právo a možnost podílet se na řízení státních záležitostí, a to přímo nebo prostřednictvím svobodně zvolených zástupců, a právo volit a být volen v pravidelných právoplatných volbách, - s ohledem na 4. světovou konferenci o ženách, která se konala v září 1995 v Pekingu, na deklaraci a akční platformu přijatou v Pekingu a na následující výsledné dokumenty přijaté na následných zvláštních zasedáních OSN Peking + 5 a OSN Peking + 10 o nových činnostech a iniciativách zaměřených na uplatňování Pekingské deklarace přijaté dne 9. června 2000 a akční platformy přijaté dne 11. března 2005, - s ohledem na Rozvojové cíle tisíciletí, zejména na třetí rozvojový cíl týkající se podporování rovného postavení žen a mužů a posilování postavení žen jako nezbytného předpokladu pro odstranění hladu, chudoby a nemocí, dosažení rovného přístupu na všech úrovních vzdělání a ve všech oblastech zaměstnání, rovné kontroly nad zdroji a rovnoměrného zastoupení ve veřejném a politickém životě, - s ohledem na rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1325 přijatou dne 31. října 2000 (dále jen "rezoluce 1325(2000)"), zejména na její odstavec 1, ve kterém jsou členské státy naléhavě vyzývány, aby zajistily větší zastoupení žen na všech úrovních rozhodovacích procesů v národních, regionálních a mezinárodních institucích a systémech v oblasti prevence, řízení a řešení konfliktů, a rovněž s ohledem na předsednické prohlášení přijaté u příležitosti 5. výročí rezoluce 1325(2000) v říjnu 2005, - s ohledem na své usnesení o účasti žen na řešení konfliktů mírovými prostředky ze dne 30. listopadu 2000 [6], - s ohledem na své usnesení ze dne 1. června 2006 o situaci žen v ozbrojených konfliktech a jejich úloze při rekonstrukci a v demokratickém procesu v zemích po ukončení konfliktů [7], - s ohledem na závěry schůze Rady pro obecné záležitosti a vnější vztahy, která se konala ve dnech 23. a 24. května 2005 a týkala se evropské bezpečnostní a obranné politiky, a s ohledem na návrh hlavních směrů pro uplatňování rezoluce 1325(2000) v souvislosti s evropskou bezpečnostní a obrannou politikou (EBOP), který Evropská rada schválila dne 16. prosince 2005, - s ohledem na rozhodnutí norské vlády zavést zákonem kvótu ve výši 40 % pro zastoupení žen v řídících orgánech kapitálových společností, - s ohledem na článek 45 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví (A6-0362/2006), A. A vzhledem k mezníku, kterého roku 1995 dosáhla pekingská konference v prosazování programu rovného postavení mužů a žen včetně ohledu k zastoupení žen v politice, B. vzhledem k tomu, že vyvážená účast žen a mužů na politických a rozhodovacích procesech bude věrněji odrážet složení společnosti a je zásadní pro příští generace a řádné fungování demokratických společností, C. vzhledem k tomu, že dobrá správa věcí veřejných zahrnuje úctu k základním svobodám a předpokládá, že se s právy žen zachází jako se základními právy, D. vzhledem k tomu, že postavení žen v mezinárodní politice závisí primárně na postavení žen ve vnitrostátním kontextu a na strategiích směřujících k prosazování žen, které jsou zavedeny na vnitrostátní úrovni, E. vzhledem k významné úloze, kterou svou politikou obsazování pracovních míst v OSN sehrává generální tajemník Organizace spojených národů v poskytování příkladu politické scény, kde budou vyváženěji zastoupena obě pohlaví, ve světovém měřítku, F. vzhledem k tomu, že ze 191 zemí, které jsou v současné době členy OSN, pouze 47 podepsalo Úmluvu o politických právech žen ze dne 20. prosince 1952 a 115 k ní přistoupilo, a vzhledem k tomu, že v důsledku toho nemohou ženy v řadě zemí plně vykonávat svá politická práva a jsou vyloučeny z účasti na volbách nebo ze zastávání veřejných úřadů, G. vzhledem k tomu, že podle Meziparlamentní unie představují ze 43961 členů parlamentů na celém světě (dolní a horní komory společně) ženy pouze 16,4 % (tj. 7195 žen); vzhledem k tomu, že nejvyšší podíl poslankyň je ve skandinávských zemích (40 %), dále v Americe (19,6 %) a Evropě (země OBSE bez skandinávských zemí), kde je průměr 16,9 %, což je hodnota o málo vyšší než v Subsaharské Africe (16,4 %), Asii (16,3 %), Tichomoří (12 %) a arabských státech (8,3 %), H. vzhledem k tomu, že toto procento je známkou základního demokratického deficitu jak na evropské úrovni, tak v širším mezinárodním kontextu, I. vzhledem k tomu, že přestože ve většině evropských i mimoevropských zemí existuje rovnoprávnost de iure, zůstávají de facto mezi ženami a muži nerovnosti, pokud jde o rozdělení moci, odpovědnosti a přístup k hospodářským, sociálním a kulturním zdrojům, což je způsobeno přetrváváním převažujících rolí žen a mužů a jejich dopadem projevujícím se nerovnoměrným sdílením úkolů v rodině a dopadem na sladění rodinného a profesionálního života většiny žen, J. vzhledem k tomu, že i přes právní předpisy Společenství a vnitrostátní právní předpisy zavedené v průběhu více než 30 posledních let přetrvává rozdíl mezi pohlavími v odměnách za práci stejné hodnoty, jehož průměr v rámci EU dnes dosahuje 15 %, K. vzhledem k tomu, že dnes má vysokoškolské vzdělání více žen než mužů, L. vzhledem k tomu, že požadavek na zavedení kandidátních listin s rovnoměrným zastoupením žen a mužů by byl neúčinný, pokud by byly všechny ženy umisťovány na nevolitelné pozice, a vzhledem k tomu, že ani kandidátka, na níž jsou ženy v dokonalém poměru umístěny na volitelných pozicích, nemusí dosáhnout žádoucího výsledku, pokud daná země používá volební systém s "otevřenými kandidátními listinami", který umožňuje voličům, aby měnili pořadí kandidátů na kandidátce, M. vzhledem k zásadní roli, kterou různými prostředky hrají politické strany v zamezování nárůstu nebo v navyšování zastoupení žen v politice, vzhledem k tomu, že stále více politických stran prohlašuje, že mají členskou základnu zastoupenou muži i ženami ve vyrovnaném poměru, avšak vrcholná úroveň politických stran tomu odpovídá pouze zřídka - pouze 11 % předsedů stran v celosvětovém měřítku jsou ženy, N. se zaujetím připomínaje, že vedle kvót existuje široké spektrum dalších nástrojů k zajištění vzrůstající účasti žen v politice, jako jsou opatření pozitivní diskriminace zaměřená na zajištění přítomnosti a činnosti žen v parlamentech a na dalších volených pozicích, O. zdůrazňuje, že v zemích, ve kterých proběhl konflikt a jejichž volební systém navrhla OSN, která v nich rovněž uspořádala volby, je větší pravděpodobnost, že bude více žen zastávat volené funkce, což je způsobeno tím, že OSN ukládá, aby bylo zastoupení mužů a žen rovnoměrnější, P. vzhledem k důležitosti toho, aby se cestou kampaní určených ke zvýšení povědomí změnilo kulturní přijetí vyrovnaného rozhodovacího procesu, a vzhledem k tomu, že dosažení rovnováhy v zastoupení mužů a žen v politice často vyžaduje změnu v postojích veřejnosti, Q. nezapomínaje na skutečnost, že sdílení úkolů v rodině mezi ženami a muži má dopad na plnou účast žen v politice, R. uznávaje klíčovou roli nevládních a dobrovolnických organizací v úsilí o ovlivnění společnosti jako celku, aby přijala spravedlivější rovnováhu zastoupení mužů a žen v politice, S. vzhledem k tomu, že ženy mohou jako celek díky své práci mezi řadovým obyvatelstvem kladným způsobem přispět, a také tak přispěly, k úsilí o nastolení kultury změny, pokud jde o témata rovnosti mužů a žen a o zásadní společenská a politická témata, T. vzhledem k významu včasného vzdělání a odborné přípravy pro to, aby ženy rozvíjely své vědomosti, dovednosti a sebedůvěru, kterou potřebují, aby se mohly plně podílet na politice a společenském životě, U. vzhledem k přínosu, který spočívá v tom, že ženy zaměřily pozornost veřejnosti na specifické potřeby žen, tak, aby nedílnou součást budoucí politiky tvořilo hledisko rovnosti pohlaví a aby tato politika jako celek lépe sloužila demokracii, V. zdůrazňuje, že uznání žen za jejich kladný přínos mezinárodní politice ze strany jejich protějšků je zásadní pro přispění k vyrovnanějšímu zastoupení mužů a žen v politické kultuře, a připomínaje skutečnost, že pouze 12 z 92 nositelů Nobelovy ceny za mír byly ženy, 1. připomíná, že na evropské úrovni - ve výše zmíněném usnesení ze dne 2. března 2000 - bylo již uznáno, že vyrovnaný podíl obou pohlaví v rozhodovacím procesu je podmínkou nezbytnou pro demokracii; 2. konstatuje, že na základě nedávných voleb získaly ženy v některých členských státech a třetích zemích nejvyšší funkce jako hlavy států a vlád; 3. blahopřeje představitelům vlád, které při výběru členů svých kabinetů použily objektivní a nediskriminační kritéria; 4. hluboce lituje skutečnosti, že i přes četná politická prohlášení a doporučení, akční programy přijaté po celém světě a zvláštní právní předpisy zavedené na národní úrovni i nadále přetrvává nerovnost a diskriminace z důvodu pohlaví a ženy v Evropě i po celém světě stále nejsou v politice dostatečně zastoupeny; bere na vědomí zejména skutečnost, že podíl žen zvolených do Evropského parlamentu se mezi členskými státy pohybuje v rozmezí 58 % až 0% (průměr je o málo vyšší než 30 %), a že podíl žen zvolených do vnitrostátních parlamentů členských států se pohybuje mezi 45 % a 9%; 5. upozorňuje na skutečnost, že slabé zastoupení žen v místech, kde se přijímají rozhodnutí a spravují věci veřejné, je spojeno s obtížemi vyplývajícími ze sladění soukromého a profesního života, nerovnoměrným rozdělením úkolů v rodině, jakož i s diskriminací v zaměstnání a v odborné přípravě; 6. zdůrazňuje, že je nutné nesoustředit se pouze na procento zastoupení žen, ale skutečně se zaměřit na to, jakým způsobem ženy aktivní v politice ovlivňují formování řízení a řešení konfliktů a jak přispívají k tomu, aby reformy řízení, spolehlivost a právní stát tvořily jednu z priorit politické agendy na národní a mezinárodní úrovni; 7. zdůrazňuje, že slabé zastoupení žen v politice připravuje státy o cenný lidský potenciál; 8. podporuje práci Meziparlamentní unie, směřující k rovnoměrnějšímu zastoupení žen a mužů na politické scéně; 9. vítá skutečnost, že pracovní program v rámci CEDAW na rok 2006 zahrnuje problematiku rovnoměrné účasti žen a mužů v rozhodovacích procesech na všech úrovních, a těší se na jeho závěry a doporučení; žádá, aby Komise a předsednictví Rady informovaly Parlament o jednáních v rámci CEDAW; 10. lituje skutečnosti, že pouze velmi malý počet žen v současné době zastává funkci zvláštních a osobních zástupců a vyslanců a osobních a zvláštních poradců generálního tajemníka OSN a jiné vysoké pozice v OSN obecně; 11. vybízí generálního tajemníka OSN, aby jmenoval více žen do funkce zvláštního zástupce generálního tajemníka, zástupce nebo zvláštního vyslance a osobního a zvláštního poradce; zdůrazňuje, že by bylo vhodné, aby členské státy OSN předložily jména kandidátek i kandidátů (vypouštěno), když generální tajemník OSN zvažuje obsazování (vypuštěno) takových vysokých pozic; 12. vybízí delegace Rady bezpečnosti OSN, aby do svých řad začleňovaly ženy a zajistily tak, aby se všechny mise pro udržení míru, řešení konfliktů nebo budování míru zaměřily na rovnost žen a mužů a aby se při návštěvách konfliktních oblastí setkávaly s místními ženskými organizacemi; 13. vítá rozhodnutí Rady zaslat členským státům dotazník s žádostí o informace týkající se opatření, která učinily v souvislosti s uplatňováním rezoluce 1325(2000); a žádá Radu, aby svá zjištění sdělila Parlamentu; 14. výrazně podporuje začlenění ženské policie, civilních a vojenských úřednic do mírových misí EU a OSN s cílem posílit komunikaci s ženami v místních komunitách a místními společnostmi obecně; 15. vyjadřuje politování nad tím, že v současné době pouze jedna žena vykonává funkci osobního zástupce vysokého představitele EU pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku (SZBP), a to ze 14 míst na úrovni zvláštního zástupce EU/osobního zástupce/zvláštního vyslance nebo zvláštního koordinátora [8]; vyzývá vysokého představitele EU pro SZBP, aby do funkcí zvláštního zástupce generálního tajemníka, zástupce nebo zvláštního vyslance jmenoval více žen; vybízí vysokého představitele EU pro SZBP, aby od členských států požadoval při obsazování takových vysokých pozic předložení seznamu jmen kandidátek i kandidátů; 16. žádá vysokého představitele EU pro SZBP, Komisi a všechny členské státy, aby přijímaly do civilní armády a k policii více žen a učinily rovnost žen a mužů ústředním bodem všech misí EBOP, jak bylo zavedeno v rámci mise EUFOR v Konžské demokratické republice; 17. důrazně vyzývá k zavedení školení zaměřených na zvláštní problematiku rovnosti žen a mužů, určená pro všechny pracovníky v rámci misí EBOP; vyzývá rovněž ke zveřejnění souhrnu nástrojů pro rovnost žen a mužů týkající se mužských a ženských aspektů v konfliktních a po-konfliktních situacích pro všechny pracovníky, kteří se podílejí na operacích EBOP; 18. vítá větší počet žen-komisařek v Komisi předsedy Barrosa, lituje však, že není ještě dosaženo plné rovnosti žen a mužů na úrovni Komise tak, aby šla příkladem Evropě i celému světu; 19. vítá nový plán Komise týkající se rovného postavení žen a mužů, zejména její rozhodnutí podporovat síť žen v procesu rozhodování; 20. vítá rozhodnutí zřídit Evropský institut pro rovnost mužů a žen, který má vyvíjet iniciativu směřující k prosazování většího zastoupení žen v mezinárodní politice; 21. žádá Komisi, aby jej pravidelně informovala o postupu prací skupiny komisařů v oblasti základních práv, opatření proti diskriminaci a rovných příležitostí; 22. lituje skutečnosti, že z celkového počtu 107 delegací a úřadoven Komise ve třetích zemích působí v současné době pouze 7 žen ve funkci vedoucího delegace; naléhavě žádá Komisi, aby do nejvyšších funkcí v rámci vnějších delegací jmenovala více žen; 23. žádá Komisi, aby využila vnější vztahy EU a nástroje rozvojové politiky a politiky spolupráce jako vodítka pro podporu žen v politice, a zejména pro podporu účasti žen jako voliček a politických kandidátek, začleňování problematiky rovnosti žen a mužů do programů politických skupin ve volebních kampaních, a aby zároveň jednala s dalšími regionálními organizacemi zejména o problematice budování kapacit; 24. žádá Komisi, aby zvýšila svou podporu projektům, jejichž cílem je zajistit účast žen v politickém životě uvnitř EU i mimo ni, zejména v rozvojových zemích; 25. doporučuje, aby jeho příslušný výbor navázal a podporoval stálou a pravidelnou spolupráci s členkami parlamentů celého světa; žádá, aby byly poskytnuty zdroje na to, aby se mohlo konat ženské fórum v rámci Společného parlamentního shromáždění AKT-EU a podobná fóra v jiných parlamentních shromážděních, jichž se EU účastní, a bylo možno vést společné iniciativy; 26. žádá členské státy a Komisi, aby - bude-li to vhodné - podporovaly vzdělávací programy, které zvýší informovanost občanů, zejména pak mladých lidí, o problematice rovných práv žen plně se podílet na politickém životě od raného věku; 27. vyzývá budoucí Institut pro rovnost žen a mužů, aby Evropský parlament pravidelně informoval o údajích, které shromáždí, a o dopadu vnitrostátních právních předpisů o rovném zastoupení a politik rovnosti pohlaví, které uplatňují členské státy, a o osvědčených postupech evropských a vnitrostátních politických stran; 28. vyzývá budoucí Institut pro rovnost žen a mužů, aby monitoroval a vyhodnocoval pokrok v dosahování vyrovnané účasti žen a mužů v politickém a veřejném životě v Evropě tím, že nastaví a bude uplatňovat ukazatele pro účely monitorování a vyhodnocování na základě mezinárodně srovnatelných údajů zvlášť pro každé pohlaví a následně veřejně informuje o přijatých opatřeních a dosaženém pokroku v oblasti začleňování žen do rozhodovacích procesů, přičemž bude tyto zprávy šířit; 29. vyzývá budoucí Institut pro rovnost žen a mužů, aby navázal úzkou spolupráci s nezávislými orgány, jako jsou pozorovací střediska pro rovné zastoupení nebo speciální mediační orgány ustanovené na vnitrostátní úrovni, a to za účelem sledování činností vládních politik v oblasti vyrovnané účasti žen a mužů na politickém a veřejném životě; 30. vybízí budoucí Institut pro rovnost žen a mužů, aby spolupracoval s výzkumnými institucemi na dalším studiu překážek, které brání ženám v přístupu k vrcholným veřejným funkcím a k politickému životu, včetně výzkumu stereotypů o ženách v politice; 31. vybízí budoucí Institut pro rovnost žen a mužů, aby se nesoustředil pouze na čísla a skutečně posoudil, jak ženy ovlivňují politické pochody jak na vnitrostátní, tak na mezinárodní úrovni, zejména v prosazování dobré správy věcí veřejných, odpovědnosti a právního státu; 32. uznává, že státy jsou hlavním hybným motorem pro účinnou změnu v politickém zastoupení; naléhavě žádá všechny státy, aby se řídily svými závazky učiněnými v deklaraci a akční platformě, které byly přijaty v září 1995 v Pekingu a během schůzí Peking+5 a Peking+10, a rovněž svými závazky vyplývajícími z mezinárodního práva, zejména pokud jde o uplatňování rezoluce 1325(2000) a lisabonské strategie; 33. vyzývá členské státy, aby povzbuzovaly ženy k tomu, aby se ucházely o vysoké pozice na mezinárodní scéně, a naléhavě žádá členské státy, aby poskytovaly jména kandidátek spolu se jmény kandidátů ucházejících se o vysoké funkce v oblasti mezinárodního vyjednávání a politiky, zejména v mezinárodních organizacích; 34. vybízí Komisi, aby analyzovala a rozšířila povědomí o osvědčených postupech s vnitrostátními a mezinárodními opatřeními zaměřenými na zvýšení účasti žen v nejvyšších pozicích mezinárodní politiky; 35. žádá členské státy, aby přiváděly, vyškolovaly a jmenovaly více žen do diplomatických služeb a podporovaly rovnoměrné zastoupení mužů a žen ve svých delegacích v OSN a při dalších mezinárodních schůzích a konferencích; 36. žádá vlády států EU, aby více působily na veřejné mínění ve svých státech s cílem učinit přítrž negativním sociálním postojům vůči schopnostem žen podílet se rovným způsobem na politickém procesu na národní a mezinárodní úrovni; vybízí členské státy, aby podporovaly cíl rovnoměrného zastoupení žen a mužů na všech místech veřejného sektoru; 37. vyzývá členské státy, aby zavedly opatření, jejichž cílem bude podle lisabonské strategie a v souladu se závěry zasedání Evropské rady v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002 sladění společenského, rodinného a profesního života, a vytvořily tak vhodné prostředí pro plnou účast žen v politice; 38. vyzývá členské státy, aby přijaly vhodné právní předpisy nebo správní opatření, kterými budou volení zástupci podpořeni v úsilí o sladění svých rodinných a veřejných odpovědností, a zejména, aby povzbudily parlamenty a místní nebo krajské orgány k zajištění toho, že jejich časové rozvrhy a pracovní metody umožní voleným zástupcům obou pohlaví, aby sladili svůj pracovní a rodinný život; 39. vyzývá členské státy, aby ženám nabídly více možností odborné přípravy směřující k získání odpovídajících schopností, které jim usnadní kariéru v politice a přístup k vrcholným pozicím; 40. žádá politické strany v celé Evropě, aby podporovaly vyvážené zastoupení mužů a žen na svých kandidátských listinách; 41. vybízí politické strany v celé Evropě, aby odstranily všechny překážky bránící přímo či nepřímo účasti žen a zajistily tak právo žen na plnou účast na všech úrovních rozhodovacích procesů ve všech vnitřních politických strukturách a postupech jmenování a ve vedoucích funkcích politických stran na stejné úrovni jako muži; 42. vybízí příslušné orgány, aby ženám a mužům, kteří se chtějí angažovat v politice, poskytly politická školení, včetně školení v oblasti vedení veřejných proslovů; 43. naléhavě žádá politické strany, aby do seznamů volených funkcí stran začlenily kvalifikované ženy a muže; 44. vybízí politické strany, aby vyzívaly ženy k účasti ve volbách a aby zvýšily všeobecné povědomí o zvláštních potřebách a úsilí žen v programech svých stran; 45. vybízí meziparlamentní delegace, mise výborů a delegace EP, aby při svých činnostech zohledňovaly problematiku rovnosti pohlaví a odpovídajícího zastoupení žen v rámci institucionální spolupráce; 46. potvrzuje svůj závazek k přístupu zohledňujícímu rovnost pohlaví a k vyváženému zastoupení mužů a žen ve všech svých delegacích a misích včetně misí pro sledování průběhu voleb; 47. vybízí mise pro sledování průběhu voleb, jimž předsedají někteří poslanci Parlamentu, aby věnovaly zvláštní pozornost problematice účasti žen v politických kampaních, ve kterých se ženy účastní jako kandidátky nebo voličky; 48. vybízí k podpoře účasti mladých žen v organizacích občanské společnosti, aby tyto ženy získaly zkušenosti, dovednosti a schopnosti, které jsou přenositelné do oblasti politického angažmá; 49. vybízí k ustavení nevládních organizací, zejména těch, jejichž cílem je podporovat posílení postavení žen, a které budou poskytovat výcvik ve vedení, provádění rozhodnutí, dovednostech spojených s veřejnými projevy, používání informačních a komunikačních technologií, zvyšování sebevědomí a v dovednostech spojených s politickými kampaněmi, a vybízí k podpoře takových nevládních organizací tam, kde existují; 50. vybízí sdělovací prostředky, aby uznaly důležitost účasti žen v politických pochodech, rovnoměrně pokrývaly kandidáty a kandidátky a věnovaly pozornost dopadu, které mají programy stran na prosazování potřeb a práv žen a demokratického zastoupení; 51. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a dalším orgánům a institucím EU, vládám a parlamentům členských států a členům OSN, a generálnímu tajemníkovi OSN. [1] Úř. věst. C 364, 18.12.2000, s. 1. [2] Úř. věst. C 168, 4.7.1995, s. 3. [3] Úř. věst. L 319, 10.12.1996, s. 11. [4] Úř. věst. C 262, 18.9.2001, s. 248,. [5] Úř. věst. C 346, 4.12.2000, s. 82,. [6] Úř. věst. C 228, 13.8.2001, s. 186. [7] Přijaté texty, P6_TA(2006)0245. [8] Annalisa Gianella, osobní zástupkyně Javiera Solany pro otázky nešíření zbraní hromadného ničení. --------------------------------------------------