Zpráva Komise o provádění rozhodnutí Rady ze dne 17. října 2000 o způsobech spolupráce mezi finančními zpravodajskými jednotkami členských států při výměně informací (2000/642/SVV) /* KOM/2007/0827 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 20.12.2007 KOM(2007) 827 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE o provádění rozhodnutí Rady ze dne 17. října 2000 o způsobech spolupráce mezi finančními zpravodajskými jednotkami členských států při výměně informací (2000/642/SVV) Úvod Cílem této zprávy je posoudit, zda členské státy vytvořily rámec spolupráce za účelem podpory svých finančních zpravodajských jednotek, který je stanoven v rozhodnutí Rady č. 2000/642/SVV (dále jen „rozhodnutí”). Finanční zpravodajské jednotky mají klíčový význam v boji proti praní peněz a financování terorismu, a podpora jejich těsné spolupráce je proto zásadní. Toto rozhodnutí, založené na finské iniciativě, má zlepšit spolupráci mezi finančními zpravodajskými jednotkami EU za účelem boje proti praní peněz[1]. Snahou tohoto rozhodnutí je řešit nesnadnosti v komunikaci a při výměně informací mezi finančními zpravodajskými jednotkami, vyplývající z jejich rozdílného právního postavení (správní, soudní nebo policejní orgány), umožněním přímé komunikace mezi nimi. Toto rozhodnutí odráží standardy a zásady Egmontské skupiny[2] i doporučení Finančního akčního výboru („FATF”)[3]. Na evropské úrovni uznává význam spolupráce finančních zpravodajských jednotek také strategie EU pro boj proti financování terorismu z prosince 2004[4]. Vydání této zprávy je rovněž včasné v tom smyslu, že třetí směrnice proti praní peněz[5] znovu potvrdila celou řadu aspektů funkcí finančních zpravodajských jednotek a jejich spolupráce uvedených v tomto rozhodnutí, a členské státy ji mají provést do vnitrostátního práva do 15. prosince 2007. Směrnici doplňuje nařízení o kontrolách peněžní hotovosti[6] platné od 15. června 2007 a v souladu s jeho ustanoveními zpřístupní příslušné orgány členských států svým finančním zpravodajským jednotkám informace získané v souladu s tímto nařízením. S ustanoveními tohoto rozhodnutí se shoduje i Úmluva Rady Evropy[7] č. 198 z roku 2005. Vzhledem k tomu, že objem informací zpracovávaných finančními zpravodajskými jednotkami se v posledních letech zvýšil, vzrůstá i potřeba posílení evropské spolupráce. Řada členských států informovala o nárůstu počtu případů evropské a mezinárodní spolupráce, např. německá finanční zpravodajská jednotka ve své výroční zprávě o činnosti z roku 2005[8] uvedla: „V roce 2005 korespondovala tato finanční zpravodajská jednotka se zahraničními finančními zpravodajskými jednotkami ohledně 657 případů. To představuje nárůst 8,4 % oproti předchozímu roku. Mezi lety 2003 a 2004 došlo k nárůstu 25 %.“ Účel zprávy a metoda hodnocení Podle čl. 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy o Evropské unii nesbližují rozhodnutí Rady v oblasti policejní a justiční spolupráce v trestních věcech právo členských států, ale mají jiné cíle, které jsou v souladu s cíli hlavy VI Smlouvy o Evropské unii. Smlouva upřesňuje, že taková rozhodnutí Rady jsou právně závazná a že členským státům může nastat nutnost uvést své vnitrostátní právní předpisy do souladu s tímto rozhodnutím. Členské státy musí své vnitrostátní právní předpisy uvést do souladu s tímto rozhodnutím do 17. října 2003, jak je uvedeno v jeho čl. 9 odst. 2. Toto ustanovení stanoví, že „členské státy zajistí, že budou schopny plně spolupracovat v souladu s tímto rozhodnutím ...”. Tato zpráva, přestože ji rozhodnutí nevyžaduje, poskytuje první faktické vyhodnocení toho, zda členské státy mají vytvořen právní a provozní rámec umožňující spolupráci jejich finančních a zpravodajských jednotek, jak je stanovena uvedeným rozhodnutím Rady. V dopise odeslaném dne 24. května 2006 a v upomínacím dopise ze dne 23. října 2006 požádala Komise tehdejších 25 členských států EU o informace o jejich prováděcích opatřeních. Stejnou žádost obdržely i Bulharsko a Rumunsko v dopise ze dne 24. ledna 2007. Do června 2007 vyhovělo této žádosti 26 členských států, přičemž Irsko zaslalo zatím pouze předběžnou odpověď. Tato zpráva byla vypracována na základě uvedených odpovědí. Některé odpovědi byly pouze částečné a neuváděly podrobnosti týkající se provádění. Některé členské státy nezaslaly Komisi všechna příslušná znění svých prováděcích předpisů. Faktické hodnocení a následné závěry tedy v některých případech vycházejí z neúplných informací. Tato zpráva se zaměřuje na právní aspekty spolupráce finančních zpravodajských jednotek, zabývá se však i provozními otázkami v maximální míře, kterou obdržené odpovědi umožňují. Analýza těchto dvou hledisek je zásadní vzhledem k tomu, že spolupráce finančních zpravodajských jednotek je podmíněna provozními aspekty přesahujícími rámec ustanovení právních předpisů. To by mohlo mít za následek i situaci, kdy budou právní předpisy členského státu v souladu s požadavky nařízení Rady, a přesto nedojde k odhalení skutečně existujících problémů v provozní oblasti. Tato dualita právního a provozního hlediska při provádění komplikuje a ztěžuje hodnocení zejména z toho důvodu, že většina odpovědí členských států se zaměřila na právní aspekty. U celé řady aspektů navíc znění rozhodnutí ponechává více možností výkladu. PřEHLED ODPOVěDÍ čLENSKÝCH STÁTů Tato část zprávy analyzuje situaci týkající se konkrétních ustanovení [9] rozhodnutí a zahrnuje články 1–7 a 9 na tematickém základě. Byla identifikována následující základní témata: - definice finanční zpravodajské jednotky; - základ pro výměnu informací; - postupy při výměně informací; - ochrana údajů. Již v této fázi je důležité vzít v úvahu různorodost finančních zpravodajských jednotek v rámci EU: Dvanáct finančních zpravodajských jednotek má formu správních orgánů (FR, SI, BE, CZ, IT, ES, LV, PL, MT, RO, EL, BG), Jedenáct funguje na bázi policejních orgánů (DE, HU, UK, SE, SK, EE, AT, FI, LT, PT, IE) a jedna je orgánem soudním (LU). Tři finanční zpravodajské jednotky lze považovat za hybridní (DK, CY, NL). DEFINICE FINANČNÍ ZPRAVODAJSKÉ JEDNOTKY Ustanovení čl. 2 odst. 1 z větší části přebírá definici finanční zpravodajské jednotky podle Egmontské skupiny[10] a členské státy mají povinnost zajistit, že jejich finanční zpravodajská jednotka bude „vnitrostátní ústřední jednotkou, která je (...) pověřena přijímáním sdělovaných finančních informací (a v mezích oprávnění i podáváním žádostí o ně), jejich analýzou a předáváním příslušným orgánům …“. Tato definice je rovněž v souladu s článkem 21 třetí směrnice proti praní peněz. Většina členských států, celkem 18, poskytnula právní text ustavující jejich finanční zpravodajské jednotky. 1. Vnitrostátní ústřední jednotka; pověřená předáváním informací – článek 2 Jedná se o významný aspekt z hlediska spolupráce finančních zpravodajských jednotek. Finanční zpravodajská jednotka má být samostatným subjektem fungujícím buď nezávisle, nebo v rámci určité organizace, aby finanční zpravodajské jednotky v rámci EU spolu mohly přímo spolupracovat a vzájemně si vyměňovat informace. Členské státy většinou tento požadavek splňují a některé z nich (MT, RO, LV) uvedly, že své finanční zpravodajské jednotky vybavily samostatnou právní subjektivitou. Bere se na vědomí, že právní předpisy EL užívají pojem „vnitrostátní orgán pro boj proti praní peněz” a že uvádějí, že „místo jeho schůzek bude upřesněno rozhodnutím ministra”. Dále existují určité nejasnosti v případech (např. CZ, HU), kdy právní předpisy stanoví příslušné funkce a odpovědnosti celé organizace, jejíž je daná finanční zpravodajská jednotka součástí, avšak nikoli této konkrétní jednotky. Jednoznačné informace o tomto aspektu neposkytly UK, DK, EE, FI, BG, IE, IT, AT, ES, LU, SK. Pro účely spolupráce finančních zpravodajských jednotek je důležité poskytnout těmto jednotkám jednoznačné pravomoci v oblasti „předávání” informací[11]. Tato funkce předávání informací se týká spíše vnitrostátní úrovně, na níž finanční zpravodajská jednotka předává informace příslušným orgánům, finanční zpravodajské jednotky však musí být schopny předávat informace i na úrovni mezinárodní. Některé právní předpisy (EL, NL, SE, CZ, HU, CY, PL, RO) upravují spolupráci se zahraničními protějšky, ačkoli při výčtu klíčových funkcí finančních zpravodajských jednotek se o „předávání” informací výslovně nezmiňují. Některé členské státy – jako například UK, DK, SK, EE, AT, ES, FI, BG, IE, LU, IT – neposkytly o tomto aspektu jednoznačné informace. 2. Důležité informace shromážděné na vnitrostátní úrovni – čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1 Toto rozhodnutí je i nadále poměrně nejednoznačné ohledně rozsahu informací, které musí být finančním zpravodajským jednotkám dostupné, a pouze v čl. 4 odst. 2 stanoví tzv. multidisciplinární požadavek o nezbytnosti výměny veškerých relevantních správních, policejních a finančních informací. Cílem následující analýzy je proto lépe porozumět – pouze na základě obdržených odpovědí – tomu, které „ relevantní informace ” jsou shromažďovány v rámci finanční zpravodajské jednotky podle čl. 1 odst. 1, avšak přímo nehodnotit úroveň provádění členských států. Důležitým prvkem v tomto ohledu jsou povinnosti vyplývající ze směrnic proti praní peněz. Pro zajištění účinné spolupráce je pro finanční zpravodajské jednotky v rámci EU rovněž zásadní porozumět tomu, které informace shromažďuje partnerská finanční zpravodajská jednotka v rámci EU. Ustanovení v členských státech se navzájem značně liší v tom ohledu, zda má daná finanční zpravodajská jednotka přístup k některým databázím nebo zda si může vyžádat další informace od různých orgánů. Některé členské státy informovaly o požadavcích umožňujících zpřístupnění policejních informací, v jiných případech poskytují informace rovněž daňové nebo celní orgány (SE, DE) nebo i různé jiné orgány (BE, EL, LT, LV, PL, ES, MT, RO, CZ, FI, IT). V některých případech toto širší pokrytí přináší i nejasnosti ohledně přesného určení orgánů, které by měly poskytovat informace, jako například „státní orgány” (LV) nebo „příslušné výkonné orgány”(ES). Konkrétní informace o tomto aspektu neposkytly HU, UK, LU, DK, SK, EE, AT, FR, NL, PT, IE, BG. 3. Relevantní informace – povinnost policejních orgánů poskytovat informace finančním zpravodajským jednotkám – související s čl. 4 odst. 2 Některé členské státy informovaly Komisi o právních požadavcích stanovících povinnost policejních orgánů poskytovat informace finanční zpravodajské jednotce. Konkrétně se o této povinnosti zmiňují DE, BE, MT, LT, PL, SE, CZ, IT, CY. 4. Relevantní informace – možnost finanční zpravodajské jednotky vyžádat si další finanční informace od vnitrostátních orgánů podávajících zprávy – související s čl. 4 odst. 2 Vzhledem k tomu, že výměna informací mezi finančními zpravodajskými jednotkami se týká citlivých finančních informací, je důležité vědět, zda je daná finanční zpravodajská jednotka oprávněna vyžádat si doplňující informace ke zprávám o podezřelých transakcích od finančních institucí nebo dalších vykazujících subjektů. Řada členských států (HU, FR, SI, SE, BE, EL, FI, EE, LT, NL, MT, RO, PL, LV, IT, DE) informovala o platných právních předpisech, které umožňují dané finanční zpravodajské jednotce vyžádat si další údaje od finančních institucí a dalších vykazujících subjektů. Jednoznačné informace o tomto aspektu neposkytly UK, LU, DK, SK, AT, PT, IE, BG, ES, CZ, CY. 5. Oznámení generálnímu sekretariátu Rady [čl. 2 odst. 3] Členské státy jsou povinny písemně oznámit generálnímu sekretariátu Rady, která jednotka plní funkci finanční zpravodajské jednotky ve smyslu tohoto článku. Pouze čtyři členské státy (DE, LU, IT, MT) ve své odpovědi uvedly, že tak učinily nebo že tak činí. ZÁKLAD PRO VÝMĚNU INFORMACÍ Účelem výměny informací je umožnit finančním zpravodajským jednotkám řádně analyzovat zprávy o podezřelých transakcích[12]. Sedmnáct členských států informovalo o právních ustanoveních potvrzujících právo a potřebu spolupráce se zahraničními finančními zpravodajskými jednotkami. Pouze ES rozlišovalo mezi právními předpisy upravujícími spolupráci finančních zpravodajských jednotek a výměnu informací na úrovni EU a na mezinárodní úrovni. Bylo zjištěno, že osmnáct členských států zahrnulo do svých zákonů o výměně informací zvláštní ustanovení. Právní předpisy tří členských států pravděpodobně obsahují právní ustanovení týkající se spolupráce finančních zpravodajských jednotek, (LT, NL, PT), ale nikoli konkrétněji výměny informací. Jeví se, že právní předpisy EL obsahují omezení v tom smyslu, že upravují mezinárodní spolupráci pouze v obecné rovině a pouze v případech, kdy jsou finanční zpravodajské jednotce informace poskytovány. Žádné konkrétní informace o tomto aspektu neposkytly DK, BG, IE, AT. 6. „Finanční zpravodajské jednotky by měly být schopny si vyměňovat, z vlastního podnětu nebo na žádost , veškeré dostupné informace, které by mohly být důležité …” – čl. 1 odst. 2 Čtyři členské státy (HU, SI, LV, MT) informovaly o existenci právních ustanovení, zatímco další čtyři členské státy (FR, SE, CZ, CY) uvedly konkrétně, že si vyměňují informace jak z vlastního podnětu, tak na žádost, ale neuvedly žádná právní ustanovení. 7. Policejní orgán, který je finanční zpravodajskou jednotkou, může předávat informace – čl. 1 odst. 3 To znamená méně náročné požadavky na policejní finanční zpravodajské jednotky. Členské státy neposkytly žádné konkrétní informace o tomto článku nasvědčující tomu, že by se na finanční zpravodajské jednotky policejního typu vztahovala odlišná právní ustanovení než na jiné typy finančních zpravodajských jednotek. 8. Vnitřní stanovy finančních zpravodajských jednotek neovlivní výkon jejich úkolů – článek 3 Výběr nejvhodnějších stanov pro danou finanční zpravodajskou jednotku je ponechán na příslušných členských státech, finanční zpravodajské jednotky však musí být schopny řádně plnit své povinnosti. Dvacet tři členských států poskytlo prohlášení nebo právní ustanovení o tom, že spolupráce se zahraničními finančními zpravodajskými jednotkami probíhá bez ohledu na jejich stanovy. Panuje však nejasnost v některých případech, kdy je spolupráce založena na relevantních zákonech o policii (např. AT, SK), a je obtížné posoudit, zda tato ustanovení zahrnují všechny typy finančních zpravodajských jednotek vzhledem k tomu, že to v textu není jednoznačně uvedeno. NL je jediným členským státem, jehož právní ustanovení výslovně zmiňují „ policejní i nepolicejní orgány určené zahraniční vládou, které mají obdobné povinnosti”. Žádné konkrétní informace o tomto aspektu neposkytly UK, DK, BG, IE. POSTUPY PŘI VÝMĚNĚ INFORMACÍ Řada ustanovení (články 4, 6, 7, čl. 9 odst. 1) stanoví postupy při výměně informací týkající se jednotlivých fází cyklu výměny informací. Obecně zdůraznilo jedenáct členských států (FR, UK, SI, CY, EE, AT, EL, LV, PL, PT, RO), že uplatňují zásady Egmontské skupiny[13] při výměně informací, a tudíž splňují příslušná ustanovení rozhodnutí. Dva členské státy konkrétně uvedly, že poskytují stručný popis významných skutečností (CZ, NL) (čl. 4 odst. 1) . 9. Jako odpověď na žádost – čl. 4 odst. 2 Dožádaná finanční zpravodajská jednotka poskytne veškeré relevantní informace včetně dostupných finančních informací a požadovaných policejních údajů. Jedná se o jedno z klíčových ustanovení rozhodnutí. Devět členských států (HU, FR, SE, ES, NL, BE, CZ, EE, UK) poskytlo prohlášení a právní ustanovení, která do určité míry identifikují rozsah vyměněných informací, ne vždy však uvádějí přesně, zda došlo k výměně finančních informací nebo policejních údajů. Zatímco některé státy (HU, FR, BE, CZ, EE) zdůraznily, že předávají rovněž finanční, bankovní informace, lze předpokládat, že pro některé další je předávání těchto informací obtížné. Jeví se, že existují výrazné rozdíly v informacích, které mohou finanční zpravodajské jednotky předávat. Protože však rozhodnutí nevymezuje „veškeré relevantní informace”, je obtížné vyhodnotit, do jaké míry členské státy tento klíčový aspekt skutečně naplňují. Zásada reciprocity není podle tohoto rozhodnutí nezbytným předpokladem výměny informací, je však zmíněna v relevantních právních předpisech nebo zvyklostech mnoha členských států (FR, SI, BE, RO, CZ, PL). Na druhé straně EE uvedlo, že od této zásady upustilo. 10. Případy odmítnutí – čl. 4. odst. 3 Ustanovení čl. 4 odst. 3 stanoví relativně obecně, ve kterých případech může finanční zpravodajská jednotka odmítnout poskytnutí informací zahraničním partnerům. Pět členských států (HU, FR, ES, MT, NL) informovalo o právních ustanoveních různého typu. Mezi nimi byly nejčastěji uváděny odkazy na základní zásady, jako například svrchovanost, národní bezpečnost a možnost narušení vyšetřování trestného činu. Dvacet dva členských států neuvedlo žádné konkrétní informace o tomto aspektu. 11. Výměna informací z vlastního podnětu – článek 6 Obecně se nejeví žádný rozdíl mezi informacemi, které lze předávat jako odpověď na žádost, a informacemi předávanými z vlastního podnětu. 12. Chráněné kanály – článek 7 Vzhledem k potřebě bezpečné výměny informací zavazuje toto rozhodnutí členské státy k vytvoření chráněných komunikačních kanálů. Byly zmíněny následující klíčové kanály: Egmont Secure Web (bezpečná možnost zašifrovaného sdílení informací přes internet), FIU.NET (počítačový systém výměny informací mezi finančními zpravodajskými jednotkami v rámci EU), Europol a Interpol pro policejní finanční zpravodajské jednotky. Jedenáct členských států (DE, FR, BE, CZ, SK, ES, EL, FI, LV, NL, PT) potvrdilo svou účast na projektu FIU.NET, zatímco SE a CY si přejí být jeho členem a AT se neúčastní. Pokud jde o Egmont Secure Web, patnáct členských států (DE, UK, FR, SE, BE, CZ, SK, CY, AT, ES, EL, FI, LV, NL, PT) potvrdilo, že tento kanál využívají. 13. Memoranda o porozumění – článek 7 V některých případech mají memoranda o porozumění zásadní význam při řízení výměny informací mezi finančními zpravodajskými jednotkami. Tyto dohody mohou být možností, jak provádět ustanovení rozhodnutí bez nutnosti legislativních opatření. Šestnáct členských států (DE, FR, SE, BE, EE, ES, EL, FI, LV, NL, PT, RO, PL, IT, MT, CZ) prohlásilo, že uzavřely memoranda o porozumění s jinými zeměmi. Některé státy (DE, FR, SE, CZ, IT, MT, EE) uvedly, že nemají povinnost používat takovýchto dohod. Právní předpisy PL pravděpodobně obsahují určité omezení, neboť upravují výměnu informací „na recipročním základu ve formě stanovené v dvoustranných smlouvách”. Konkrétní informace o tomto aspektu neposkytly HU, UK, SI, LU, DK, SK, CY, AT, LT, BG, IE. UTAJENÍ A OCHRANA ÚDAJŮ Řada členských států potvrdila, že věnují zvláštní pozornost utajení informací a že splňují přísné vnitrostátní právní předpisy o ochraně údajů, což znamená, že na finanční zpravodajské jednotky se vztahují obecné právní předpisy o ochraně údajů. Některé členské státy rovněž odkazovaly na směrnici EU o ochraně údajů[14]. 14. Použití získaných informací – čl. 5 odst. 1–3 Některé členské státy (LU, MT, PL, CZ, HU, FR, ES, SI, FI, RO, LV) informovaly o obecném ustanovení stanovícím, že pro účely boje proti praní peněz a proti financování teroristů by měly být využívány informace získané v domácím i v mezinárodním měřítku. Nemnoho členských států (DE, SE, NL) uvedlo, že informace lze využívat pouze pro společně dohodnuté účely při respektování omezení protějšků. Třináct členských států neposkytlo o těchto aspektech žádné konkrétní informace. Aby bylo zajištěno, že získané informace budou skutečně sloužit k vyšetřování nebo stíhání trestných činů v oblasti praní peněz, vyžaduje čl. 5 odst. 3, aby v těchto případech předávající členský stát nesměl odmítnout souhlas, ledaže tak učiní na základě omezení podle svého vnitrostátního práva nebo v případech uvedených v čl. 4 odst. 3. Tímto aspektem se zabývalo pouze několik členských států (např. NL, DK), které uváděly, že pro předání informací je nutné vyhodnocení ze strany určitých orgánů. 15. Žádné jiné orgány, subjekty nebo útvary nemají k informacím přístup – čl. 5 odst. 4 LT, RO, CZ, BE, DE, NL, AT, LV, CY, EL uvedly prohlášení nebo právní ustanovení stanovící, že údaje finančních zpravodajských jednotek nejsou přístupné třetím stranám. Termín „žádné jiné orgány, subjekty nebo útvary” užitý v rozhodnutí, se jeví jako nejasný. Není zcela zřejmé, jak se toto ustanovení slučuje s prohlášeními některých členských států (např. SE, FI) o tom, že jejich finanční zpravodajská jednotka je oprávněna předávat informace jiným policejním orgánům nebo že údaje uchovávané jejich finanční zpravodajskou jednotkou jsou (částečně) přístupné policii. Dále se v některých případech (HU, UK) jeví, že se pravidla ochrany údajů vztahují na organizaci, jejíž je daná finanční zpravodajská jednotka součástí, ale pro tuto jednotku samotnou žádná zvláštní ustanovení vytvořena nebyla. Žádné konkrétní informace o tomto aspektu neposkytly LU, EE, IT, SK, PL, PT, BG, IE. Za těchto okolností je obtížné určit, zda byl čl. 5 odst. 4 dodržen. 16. Úmluva Rady Evropy, stejná pravidla o utajení a ochraně údajů – čl. 5 odst. 5 Členské státy neposkytly podrobný rozbor ustanovení, jejichž cílem je dodržet úmluvu Rady Evropy z roku 1981[15] a doporučení z roku 1987[16] č. R(87) 15, jak vyžaduje čl. 5 odst. 5. Ustanovení čl. 5 odst. 5 také uvádí, že „poskytnuté informace jsou chráněny … přinejmenším podle stejných pravidel o utajení a ochraně osobních údajů, jaká jsou uplatňována podle vnitrostátních právních předpisů platných pro dožadující finanční zpravodajskou jednotku.” Toto ustanovení upravuje uznání právních předpisů druhého státu. Některé členské státy informovaly o právních požadavcích stanovících, že nezbytným předpokladem předávání informací zahraniční finanční zpravodajské jednotce je skutečnost, že tento protějšek má stejnou úroveň utajení (BE, MT, RO) nebo služebního tajemství (FR, ES), kterou stanoví vnitrostátní právní předpisy předávajícího státu, nebo že protějšek musí mít regulovaný systém ochrany údajů (SI). Tato ustanovení mohou být platná pro mezinárodní spolupráci, ale jeví se, že nejsou zcela v souladu s požadavky na úrovni EU stanovenými v čl. 5 odst. 5. Dále je nutno vzít v úvahu, že „služební tajemství” je pouze jedním z aspektů „utajení”. Závěry Spolupráce finančních zpravodajských jednotek v rámci EU musí vycházet z legislativního a právního prostředí, které podporuje budování vzájemné důvěry. Tato zpráva poskytuje základní rámcové informace o tom, jak členské státy provádějí rozhodnutí o spolupráci finančních zpravodajských jednotek. Potvrzuje značnou různorodost způsobu organizace finančních zpravodajských jednotek v rámci EU, typu informací, které mají k dispozici, i možností jejich výměny. Vzhledem k dostupným informacím se tato zpráva zaměřila především na právní předpisy, méně pak na provozní aspekty spolupráce. Tyto posledně zmíněné aspekty však mají klíčový význam. Může totiž nastat situace, kdy právní předpisy sice budou v souladu s ustanoveními tohoto rozhodnutí, praxe se však bude jevit zcela odlišně. Obecně lze konstatovat, že právní předpisy členských států nečiní rozdíl mezi úrovní EU a mezinárodní spoluprací. Z větší části lze konstatovat, že z právního hlediska splňují členské státy většinu klíčových požadavků rozhodnutí: jejich právní ustanovení vymezují funkce finančních zpravodajských jednotek a umožňují jejich spolupráci s finančními zpravodajskými jednotkami s odlišným právním postavením. Existují však určité nejasnosti v oblasti platného právního rámce upravujícího problematiku ochrany údajů v souvislosti s finančními zpravodajskými jednotkami. Situace v oblasti ochrany údajů se zpřehlední v okamžiku, kdy bude oficiálně přijato navrhované rámcové rozhodnutí o ochraně dat pro účely vymáhání práva [17] a členské státy uskuteční příslušné prováděcí činnosti. V této souvislosti bude vyhodnocena potřeba doplňujících opatření. Může rovněž nastat nutnost zvýšit obecné povědomí o příslušných ustanoveních o ochraně údajů vztahujících se na finanční zpravodajské jednotky a lze rovněž uvažovat o jednáních o vypracování pokynů. Více otázek vyvstává ve vztahu k praxi související s prováděním čl. 4 odst. 2 rozhodnutí, kdy si řada administrativních finančních zpravodajských jednotek nemůže vyměňovat policejní informace nebo tyto informace může poskytovat pouze se značným zpožděním. Některé policejní finanční zpravodajské jednotky nemusí být schopny poskytnout určité zásadní informace ze svých databází správním subjektům. Řada obtíží je důsledkem neexistence obecného povědomí o tom, které informace jsou dostupné finančním zpravodajským jednotkám a které „relevantní informace” mají být vyměňovány. Tato nejasnost může vést ke špatné komunikaci a k nedorozuměním. Na základě těchto skutečností se navrhuje, aby finanční zpravodajské jednotky EU jako první krok zvážily stanovení osvědčených postupů v oblasti informací přístupných finančním zpravodajským jednotkám ve vnitrostátním měřítku. Dále je nutno zdůraznit, že přístup k dalším finančním informacím a schopnost si tyto informace vyměňovat je zásadní pro účinnou činnost finančních zpravodajských jednotek. Vzhledem k tomu, že postupy při výměně informací jsou pravděpodobně prováděny především na provozní úrovni, je obtížné na základě obdržených odpovědí posoudit přesnou úroveň provádění. Lze zvážit možnost prosazení vzorového memoranda o porozumění mezi finančními zpravodajskými jednotkami s cílem usnadnit výměnu informací na úrovni EU a podpořit vícestrannou spolupráci. Je zásadní posílit provozní spolupráci mezi finančními zpravodajskými jednotkami v rámci EU. Tomuto cíli může napomoci práce provedená na platformě finančních zpravodajských jednotek EU[18] a kvalitně definovaný projekt FIU.NET, který by zajistil spolupráci účinnou z provozního hlediska. Práci provedenou v rámci platformy finančních zpravodajských jednotek v rámci EU lze považovat za cenné východisko. Může být nutné zvážit aktualizaci ustanovení rozhodnutí týkajících se oblasti financování boje proti terorismu a stanovení stejné úrovně požadavků pro všechny finanční zpravodajské jednotky bez ohledu na jejich právní postavení. [1] Rozsah tohoto rozhodnutí je omezen na spolupráci za účelem boje proti praní peněz, ale v praxi se spolupráce finančních zpravodajských jednotek vztahuje i na boj proti financování terorismu. Dvanáct členských států uvedlo, že jejich finanční zpravodajské jednotky mají mandát v oblasti boje proti financování terorismu. [2] Egmontská skupina je koordinačním subjektem mezinárodní skupiny finančních zpravodajských jednotek, vytvořeným v roce 1995 s cílem podpořit a posílit mezinárodní spolupráci v oblasti boje proti praní peněz a v poslední době i v oblasti boje proti financování terorismu. Všechny finanční zpravodajské jednotky v rámci EU jsou členy Egmontské skupiny. [3] FATF je klíčovou institucí určující normy v oblasti boje proti praní peněz a boje proti financování terorismu, která určuje klíčové požadavky na finanční zpravodajské jednotky prostřednictvím doporučení 26, 30, 32 a 40. [4] „Boj proti financování terorismu” 16089/04 ze dne 14. prosince 2004 (dokument Rady). [5] Směrnice 2005/60/ES o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu. [6] Nařízení (ES) č. 1889/2005 o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo je opouštějící. [7] Úmluva Rady Evropy (č. 198) o praní, vyhledávání, zadržování a konfiskaci výnosů ze zločinů a financování terorismu. [8] www.bka.de/profil/zentralstellen/geldwaesche/pdf/fiu_germany_annual_report_2005.pdf. [9] Sdělení týkající se článku 8 předložilo 5 členských států. Spojené království informovalo o provádění článku 10. [10] Definice přijatá na plenárním zasedání Egmontské skupiny v roce 1996 a pozměněná v červnu 2004. [11] Tato zpráva se zaměřuje pouze na základní funkci předávání informací v kontextu spolupráce finančních zpravodajských jednotek, avšak neanalyzuje aspekt předávání informací policejním orgánům a dalším příslušným orgánům, jako jsou například orgány dozoru. [12] Je nutno se zmínit o tom, že informace vyměněné mezi finančními zpravodajskými jednotkami se vždy týkají určitého podezření, a proto se nepřekrývají s žádnými jinými formami nebo kanály evropské spolupráce (např. Europolem). [13] Zásady výměny informací mezi finančními zpravodajskými jednotkami v případech praní peněz a financování terorismu, v Haagu dne 13. června 2001. [14] Směrnice 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, Úř. věst. L 281, 23.11.1995. [15] Úmluva č. 108 Rady Evropy o ochraně osob s ohledem na automatizované zpracování osobních údajů (z roku 1981). [16] Doporučení č. R(87)15 ze dne 15. září 1987, které upravuje používání osobních údajů v policejní oblasti. [17] Politické dohody o tomto návrhu bylo dosaženo na zasedání Rady pro spravedlnost a vnitřní věci ve dnech 8. a 9. listopadu 2007. [18] Neformální platforma finančních zpravodajských jednotek v rámci EU, vytvořená Komisí v roce 2006 s cílem projednat aspekty provádění třetí směrnice proti praní peněz týkající se finančních zpravodajských jednotek.