23.

Vzhledem k povaze sankce formou vyloučení z účasti na veřejné zakázce, která může být hospodářským subjektům udělena, musí být situace a okolnosti, kdy lze tuto sankci uplatnit, začleněny do právního rámce, který je jasný, přesný a podléhá restriktivnímu výkladu. Z tohoto hlediska obsahuje navrhované znění nařízení řadu nejasností, zejména v následujících oblastech: — Nikde není definováno, co se rozumí pod pojmem „správní rozhodnutí“ použitém v čl. 106 odst. 1 bodě b), c) a f). Rozhodnutí tohoto typu by nebylo analogické s pravomocným rozsudkem s výjimkou případů, kdy by bylo jako v článku 57 směrnice uvedeno, že jde o správní rozhodnutí, které je „pravomocné a závazné podle právních předpisů správního orgánu členského státu nebo Unie, který přijal toto rozhodnutí“. — Pokud jde případy uvedené zejména v čl. 106 odst. 1 písm. d), návrh by měl být rozšířen tak, aby byl v souladu s čl. 57 odst. 1 směrnice 2014/24/EU. Důvodem je, že požadavek na vyloučení na tomto základě může být oprávněn pouze tehdy, pokud hospodářský subjekt (nebo jeho zástupce) byl pravomocným rozsudkem odsouzen za příslušný trestný čin. Výbor zřízený podle potřeby ve smyslu článku 108 by neměl pravomoc zjišťovat důkazy u tohoto typu trestného činu. Je tedy na místě se ptát, jak by byl tento orgán schopen zjistit důkazy o podvodu, korupci nebo dětské práci. Je třeba poznamenat, že pokud v zadávacích řízeních nebo grantových zakázkách financovaných z evropských fondů bylo zaznamenáno jednání spočívající v podvodu nebo korupci, aniž by byl v souvislosti s ním vynesen pravomocný rozsudek, pak odpovědné subjekty mohou být vyloučeny z účasti na veřejné zakázce na základě čl. 106 odst. 1 písm. b) a/nebo f), protože takové jednání lze definovat jako nesprávnost (17) a/nebo je lze považovat za závažné profesní pochybení. Dále je třeba připomenout, že hospodářský subjekt by byl vyloučen z účasti také v případě, že by se na něj vztahovalo rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků v rámci mezinárodní (OSN či EU) nebo národní finanční sankce. Veřejný zadavatel by byl vázán účinky takového rozhodnutí bez ohledu na to, zda byl uplatněn článek 106 finančního nařízení či nikoliv. Navrhuje se následující: „Z účasti v zadávacím řízení je hospodářský subjekt vyloučen v případech: […] d) podvodu, korupce, účasti na zločinném spolčení, praní peněz, financování terorismu, teroristických trestných činů, dětské práce či jiných forem obchodování s lidmi, jež byly prokázány důkazy konstatovanými výborem podle článku 108 nebo v pravomocném rozsudku, kdy je zjištěno, že hospodářský subjekt byl pro jeden z těchto důvodů odsouzen pravomocným rozsudkem nebo na něj byla uvalena národní či mezinárodní sankce na zmrazení aktiv; […].“ — Návrh neobsahuje definice základních pojmů, které jsou uvedeny jako odůvodnění pro vyloučení, jako je závažné pochybení povinností, závažné profesní pochybení, nesprávnost, atd. — Návrh neobsahuje žádné ustanovení ohledně fungování těchto výborů zřizovaných podle potřeby ani o jejich vyšetřovacích pravomocech, což by však finanční nařízení mělo pokrývat. — Čl. 108 odst. 2 neobsahuje žádné podrobnosti ohledně povahy „preventivních dočasných a ochranných opatření při plnění rozpočtu“, která by odpovědný schvalující úředník mohl přijmout v případech, kdy vyloučení (ještě) nebylo výborem schváleno. Podle článku 107 (viz níže) lze hospodářský subjekt vyloučit, tj. odmítnout v daném řízení, pouze pokud se nachází v některé ze situací podle článku 107, a toto by nebylo možné v rámci dočasného preventivního opatření. Navíc hospodářský subjekt nelze z konkrétního řízení odmítnout dočasně. Za těchto okolností by měl být návrh rozšířen tak, aby uváděl, jaká další účinná opatření mohou odpovědní schvalující úředníci přijímat. — Znění návrhu nepojednává o problematice dvojího postihu. Z návrhu by mělo být jasné, že sankce formou vyloučení se odečítají od trestních postihů stejného typu, které členské státy mohou uvalit poté, co je daný případ předložen vnitrostátnímu soudnímu orgánu úřadem OLAF.