Jednou z hlavních motivací trestné činnosti je finanční prospěch. Odebrání zisku z trestné činnosti a zajištění, aby „se trestný čin nevyplatil“, je proto velmi účinným mechanismem pro potírání kriminality. Cílem konfiskace majetku vytvořeného z trestných činností je předcházet trestným činům, včetně organizovaného zločinu, a bojovat proti nim, odškodnit oběti a poskytnout další finanční prostředky na zpětné investování do činností vymáhání práva nebo do jiných iniciativ na předcházení trestným činům a odškodnění obětí. Zajištění a konfiskace majetku je rovněž důležitým nástrojem boje proti financování terorismu. Teroristické útoky v roce 2015 a 2016 v Evropské unii a mimo ni zdůraznily naléhavou potřebu předcházet terorismu a bojovat proti němu. Úkol přerušit financování terorismu a jeho pevnou vazbu na sítě organizovaného zločinu vyžaduje rozhodný, rychlý a soudržný postup s cílem modernizovat příslušné právní předpisy, zajistit jejich provádění a lepší spolupráci mezi členskými státy a v širším měřítku.

Navržené nařízení zahrne vzájemné uznávání všech druhů příkazů k zajištění a konfiskaci obsažených ve směrnici. Kromě toho zahrne také příkazy ke konfiskaci nezaložené na rozsudku vydané v rámci trestního řízení: případy úmrtí osoby, imunita, promlčení, případy, kdy pachatele trestného činu nelze identifikovat, nebo případy, kdy trestní soud může zkonfiskovat majetek bez rozsudku, pokud rozhodl, že tento majetek je výnosem z trestné činnosti. To vyžaduje, aby soud stanovil, že výnos byl získán z trestného činu. Aby tyto druhy příkazů ke konfiskaci byly zařazeny do oblasti působnosti nařízení, musí být vydány v rámci trestního řízení, a proto všechny záruky uplatnitelné na takové řízení se budou muset splnit ve vydávajícím státě.

Směrnici 2014/42/EU ze dne 3. dubna 2014 o zajišťování a konfiskaci nástrojů a výnosů z trestné činnosti v Evropské unii musí členské státy provést do října 2016. Nahrazuje některá ustanovení rámcového rozhodnutí Rady 2005/212/SVV. Zatímco rámcové rozhodnutí 2005/212/SVV se i nadále uplatňuje na všechny trestné činy, za něž je možné uložit vazbu v trvání nejméně jednoho roku, pokud jde o řádnou konfiskaci, mohla by směrnice zahrnovat pouze tzv. „eurozločiny“.

Návrh nezahrnuje všechny existující formy příkazů ke konfiskaci (např. občanskoprávní a správní příkazy) a je omezen na příkazy ke konfiskaci vydané v trestním řízení. Nepřekračuje požadované minimum pro dosažení stanoveného cíle na evropské úrovni a to, co je nutné pro daný účel.

Konzultace se uskutečnily se všemi příslušnými zúčastněnými stranami. Protože touto problematikou se zabývá poměrně omezený počet odborníků, uskutečnila se cílená konzultace a ne veřejná konzultace, která by byla měla velmi omezenou přidanou hodnotu z důvodu složitosti této tématiky. Byla uspořádána zasedání a konference odborníků s cílem posoudit tuto otázku.

Celkově existuje značná jednomyslnost týkající se potřeby zlepšit vzájemné uznávání příkazů k zajištění a konfiskaci prostřednictvím nového právního nástroje. Opakovaně bylo zdůrazněno, že konfiskace je velmi účinný nástroj v boji proti organizovanému zločinu a terorismu a bylo uznáno, že existuje zvýšená potřeba efektivnější přeshraniční spolupráce v rámci EU a na mezinárodní úrovni.

Odborníci si opětovně ztěžovali na nedostatečné využívání konfiskace v přeshraničních situacích. Podtrhli, že současný systém nefunguje a že rámcová rozhodnutí o vzájemném uznávání se nepoužívají. Jako příklad bylo zmíněno, že výnosy z obchodu s drogami, které obchodníci s drogami investují ve více členských státech, nebylo možné zkonfiskovat z důvodu nedostatečné přeshraniční spolupráce na soudní úrovni.

Členské státy také uznávají potřebu zlepšit vzájemné uznávání příkazů k zajištění a konfiskaci prostřednictvím nového právního nástroje.

•Posouzení dopadů

Bylo provedeno posouzení dopadu na podporu tohoto návrhu a Výbor pro kontrolu regulace vydal kladné stanovisko s výhradami. V návaznosti na toto stanovisko bylo posouzení dopadu změněno, aby lépe vysvětlilo politické souvislosti této iniciativy a politickou nezbytnost jednat nyní. Byly začleněny systematičtější odkazy na příslušné politické strategie. Struktura problémového oddílu byla revidována, aby se vysvětlila důležitost různých problémů a lépe ilustrovalo, že nedostatky současného právního rámce jsou většinou z důvodu jeho omezení. Bylo objasněno vzájemné působení otázky navrácení majetku a náhrady škody obětem s jinými problémy. Výchozí scénář byl dále rozpracován a realističtěji odráží současné trendy v používání příkazů ke konfiskaci a zajištění. Ve zprávě se vysvětluje, jak se různé možnosti jedna od druhé odlišují (např. rozsah působnosti) nebo překrývají/zahrnují jedna druhou (např. racionalizace postupů a zjednodušení osvědčení). Byly doplněny vyřazené možnosti. Kromě toho byla zpráva změněna tak, aby lépe stanovila dopady různých možností. Jednání a závěry zasedání odborníků ze dne 17. listopadu 2016 byly začleněny do zprávy a názory zúčastněných stran byly obecně uvedeny více systematicky v průběhu celé zprávy. Nakonec byla upřednostňovaná možnost doplněna na základě srovnatelného posouzení možností, jejich dopadů, závěrů zasedání odborníků ze dne 17. listopadu 2016 a politické proveditelnosti různých možností.

Byly posouzeny čtyři hlavní možnosti politiky: zachování současného stavu (možnost 1), možnost právně nevynutitelných předpisů („měkkého“ práva) (možnost 2) a dvě regulační možnosti politiky (možnost 3 a 4). Zachování současného stavu by zahrnovalo nepřijetí žádného opatření na úrovni EU, zatímco ostatní tři alternativní možnosti politiky by v různé míře zlepšily schopnost zabavit a zkonfiskovat výnosy z trestné činnosti na přeshraničním základě. Možnost 2 (nelegislativní opatření/právně nevynutitelné předpisy) by podpořila vzájemné uznávání příkazů k zajištění a konfiskaci, například odbornou přípravou a šířením osvědčených postupů a podporou používání mezinárodních nástrojů pro napomáhání přeshraničnímu zabavení a konfiskaci. Její očekávaný dopad by však byl poměrně malý a některé členské státy by ještě byly vyloučeny z možnosti jednat ve věci určitých žádostí z jiných členských států. Možnosti 3 a 4 (minimální a maximální legislativní opatření) by měly za následek povinnost uznat a vykonat řadu příkazů k zajištění a konfiskaci majetku z trestné činnosti. Možnost 3 by vyžadovala uznání pouze těch příkazů k zajištění a konfiskaci, které jsou stanoveny ve směrnici 2014/42/EU. Možnost 4 poskytuje dvě dílčí možnosti: možnost 4a by zahrnovala všechny druhy příkazů k zajištění a konfiskaci vydaných v souvislosti s trestním řízením, včetně také konfiskace nezaložené na rozsudku za spáchání trestného činu. Možnost 4b by vyžadovala uznání všech příkazů ke konfiskaci, včetně příkazů vydaných v občanskoprávním a správním řízení, kde se prokáže, že majetkem jsou výnosy z trestné činnosti.

Členské státy podporují možnost politiky, která znamená nové právní předpisy (možnost 3, 4a nebo 4b). Existuje však rozdíl mezi stanovisky členských států, pokud jde o to, jaký druh opatření by měl nástroj zahrnovat. Možnost 3 by nevyvolávala žádné zvláštní problémy členských států, ale nepovažovaly by ji za dostačující ty členské státy, které mají rozsáhlejší formy konfiskace.

Evropský parlament je pro legislativní návrh na posílení vzájemného uznávání příkazů k zajištění a konfiskaci.

Upřednostňovaná možnost Komise je nástroj vzájemného uznávání s rozšířenou oblastí působnosti a zlepšenými ustanoveními, která zajišťují širší oběh příkazů k zajištění a konfiskaci vydaných v rámci trestního řízení v Evropské unii (možnost 4a). Tato možnost řeší většinu určených problémů a je rovněž právně opodstatněná. Také se zdá být snadněji přijatelná členskými státy než nástroj zahrnujícísprávní a občanskoprávní konfiskaci. Splňuje též zásadu proporcionality, neboť je omezena ve svém rozsahu působnosti a nepřekračuje rámec nezbytného minima k dosažení cílů vytyčených na evropské úrovni.

Očekává se, že hospodářský a sociální dopad upřednostňované možnosti bude celkově pozitivní. Požadavek na uznávání většího rozsahu příkazů k zajištění a konfiskaci by měl zvýšit množství majetku z trestné činnosti zajištěného a zabaveného za hranicemi členských států. Proto by měl nakonec vést ke snížení zisků z organizované trestné činnosti a pachatelům trestných činů by zabránil v možnosti znovu investovat své zisky do financování další kriminality. Zvýšení pravděpodobnosti konfiskace má také větší odstrašující účinek na zločin. Mělo by rovněž vést ke snížení ztrát v příjmech členských států. Sociální dopad by byl celkově velmi pozitivní, neboť zkonfiskovaný majetek z trestné činnosti se může vrátit zpět obětem, jimž byl ukraden, nebo opětovně použít na veřejné či sociální účely.

Požadavek na uznávání a výkon většího rozsahu příkazů k zajištění a konfiskaci povede k omezenému zvýšení nákladů orgánů pro vymáhání práva a justičních orgánů. Mělo by se to však víc než kompenzovat zvýšenou schopností vymáhat výnosy z trestné činnosti – a případně je opětovně použít.

Podniky, malé a střední podniky a mikropodniky nebudou tímto návrhem přímo dotčeny. Zabavení majetku z trestné činnosti však ztěžuje fungování trestné obchodní činnosti, takže dlouhodobě by mělo pomoci povolené obchodní činnosti snížením hospodářské soutěže nelegálních subjektů.

•Základní práva

Opatření k zajištění a konfiskaci mohou zasáhnout do základních práv chráněných Listinou základních práv EU (dále jenom „Listina“) a Evropskou úmluvou o lidských právech.

Zejména pokud jde o konfiskaci nezaloženou na rozsudku, Evropský soud pro lidská práva byl opakovaně toho názoru, že konfiskace nezaložená na rozsudku, včetně občanskoprávních a správních forem, a rozšířená konfiskace musí být v souladu s článkem 6 Evropské úmluvy o lidských právech a článkem 1 protokolu 1, pokud se účinně dodržují procesní záruky.

Evropský soud pro lidská práva (dále jen „ESLP“) neshledal, že by se přenesením důkazního břemene týkajícího se legitimity majetku porušila základní práva, uplatňuje-li se v jednotlivém případě, pokud existují odpovídající záruky, které dotčené osobě umožňují vznést námitku proti těmto vyvratitelným domněnkám.

Některé důležité záruky jsou začleněny do navrženého nařízení: musí se dodržovat zásada proporcionality, existují důvody pro zamítnutí na základě nedodržování zásady „ne bis in idem“ a pravidla o řízení „za nepřítomnosti“. Kromě toho se musí dodržovat práva třetích osob jednajících v dobré víře, je povinností informovat zainteresované strany o výkonu příkazu k zajištění, včetně jeho důvodů, a o dostupných opravných prostředcích a je povinností členských států poskytnout opravné prostředky ve vykonávajícím státě.

Článek 8 směrnice 2014/42/EU obsahuje kromě toho seznam záruk, které musí členské státy zajistit pro příkazy spadající do rozsahu působnosti směrnice.

A nakonec jsou uplatnitelné všechny procesní záruky trestního práva. Zahrnuje to zejména právo na spravedlivý soud obsažené v článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech a článcích 47 a 48 Listiny. Zahrnuje to rovněž příslušné právní předpisy na úrovni EU o procesních právech v trestním řízení: směrnice 2010/64/EU o právu na tlumočení a překlad v trestním řízení, směrnice 2012/13/EU o právu na informace týkající se práv, poplatků a přístupu ke spisu v dané věci, směrnice 2013/48/EU o právu na přístup k obhájci a na komunikaci s příbuznými v případě zadržení a zbavení osobní svobody, směrnice 2016/343, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a právo být přítomen při trestním řízení před soudem, směrnice 2016/800 o procesních zárukách pro děti a směrnice 2016/1919 o právní pomoci pro podezřelé nebo obviněné osoby v trestním řízení a pro osoby vyžádané v rámci řízení týkajícího se evropského zatýkacího rozkazu.