EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 14.7.2021 COM(2021) 551 final 2021/0211(COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterou se mění směrnice 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Unii, rozhodnutí (EU) 2015/1814 o vytvoření a uplatňování rezervy tržní stability pro systém Unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a nařízení (EU) 2015/757 (Text s významem pro EHP) {SEC(2021) 551 final} - {SWD(2021) 557 final} - {SWD(2021) 601 final} - {SWD(2021) 602 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU •Odůvodnění a cíle návrhu Sdělení „Zelená dohoda pro Evropu“ zahájilo novou strategii růstu pro EU, jejímž cílem je transformovat EU ve spravedlivou a prosperující společnost s moderní a konkurenceschopnou ekonomikou efektivně využívající zdroje. Potvrzuje ambici Komise zvýšit své cíle v oblasti klimatu a učinit z Evropy do roku 2050 první klimaticky neutrální kontinent. Dále je jeho cílem chránit zdraví a blahobyt občanů před environmentálními riziky a dopady. Nezbytnost a hodnota Zelené dohody pro Evropu vzrostla teprve s ohledem na velmi závažné dopady pandemie COVID-19 na zdraví, životní a pracovní podmínky a blahobyt občanů Unie. Změna klimatu je naléhavý problém, který vyžaduje urgentní řešení. V souladu s vědeckými zjištěními zvláštní zprávy Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) je potřeba do roku 2050 dosáhnout na celosvětové úrovni uhlíkové neutrality a o něco později v tomto století přestat produkovat emise všech ostatních skleníkových plynů. V souvislosti s tímto urgentním problémem je potřeba, aby EU zintenzivnila své úsilí a prokázala své vedoucí postavení tím, že se do roku 2050 stane klimaticky neutrální. Tento cíl je stanoven ve sdělení „Čistá planeta pro všechny“ – Evropská dlouhodobá strategická vize prosperující, moderní, konkurenceschopné a klimaticky neutrální ekonomiky. Na základě strategie Zelené dohody pro Evropu a komplexního posouzení dopadů bylo ve sdělení Komise ze září 2020 s názvem Zvýšení cílů Evropy v oblasti klimatu do roku 2030 („plán pro dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030“) navrženo zvýšit ambice EU a předložit komplexní plán na odpovědné zvýšení závazného cíle Evropské unie pro rok 2030 a dosáhnout snížení čistých emisí alespoň o 55 %. Zvýšení ambicí do roku 2030 nyní přispívá k jistotě tvůrců politik a investorů, že rozhodnutí přijatá v nadcházejících letech nezakotví úrovně emisí, které jsou v rozporu s cílem EU dosáhnout do roku 2050 klimatické neutrality. Cíl pro rok 2030 je v souladu s cílem Pařížské dohody udržet nárůst globální teploty výrazně pod hodnotou 2 °C a pokračovat v úsilí o jeho udržení na hodnotě 1,5 °C. Evropská rada na svém zasedání v prosinci 2020 potvrdila nový závazný cíl EU pro rok 2030. Dále vyzvala Komisi, aby „posoudila, jak mohou všechna odvětví hospodářství nejlépe přispět k cíli pro rok 2030, a aby předložila nezbytné návrhy doplněné podrobným posouzením environmentálního, hospodářského a sociálního dopadu na úrovni členských států, a to s přihlédnutím k vnitrostátním plánům v oblasti energetiky a klimatu a s přezkoumáním stávajících možností flexibility“. Za tímto účelem evropský právní rámec pro klima, ve znění dohodnutém se spolunormotvůrci, zakotvuje právní závaznost cíle EU v oblasti klimatické neutrality a zvyšuje ambice do roku 2030 tím, že stanoví cíl dosáhnout do roku 2030 minimálně 55% snížení čistých emisí ve srovnání s rokem 1990. S cílem sledovat cestu navrženou v evropském právním rámci pro klima a dosáhnout této zvýšené úrovně ambicí do roku 2030 Komise přezkoumala aktuálně platné právní předpisy v oblasti klimatu a energetiky, u nichž se očekává, že do roku 2030 sníží emise skleníkových plynů pouze o 40 % a do roku 2050 o 60 %. Tento legislativní balíček označovaný jako „Fit for 55“ je podle plánu pro dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030 nejkomplexnějším stavebním kamenem celého úsilí o naplnění nového ambiciózního cíle v oblasti klimatu do roku 2030 a k jeho plnění budou muset přispět všechna hospodářská odvětví a politiky. Evropská rada rovněž v prosinci 2020 vyzvala Komisi, aby prozkoumala možnosti, jak posílit systém EU obchodování s emisemi (EU ETS) při zachování integrity ETS a s ohledem na potřebu řešit obavy týkající se distribuce a energetickou chudobu. Evropská rada rovněž vyzvala Komisi, aby navrhla opatření, která umožní energeticky náročným odvětvím vyvíjet a zavádět inovativní klimaticky neutrální technologie a současně si zachovat průmyslovou konkurenceschopnost. Stávající právní předpisy o systému obchodování s emisemi byly v roce 2018 revidovány s cílem dosáhnout do roku 2030 ve srovnání s rokem 2005 v rámci systému EU ETS 43% snížení emisí, což je v souladu s cílem snížit do roku 2030 oproti roku 1990 emise v rámci celého hospodářství EU nejméně o 40 %. Z novější analýzy útvarů Komise však vyplývá, že pokud by se právní předpisy nezměnily, odvětví spadající v současnosti do systému EU ETS by v roce 2030 ve srovnání s rokem 2005 namísto toho dosáhla snížení emisí o 51 %. I když by tento příspěvek byl vyšší než shora uvedený příspěvek v podobě snížení o 43 %, stále by nedosahoval celkového cíle snížení emisí o nejméně 55 % oproti roku 1990. Obecným cílem této iniciativy je proto revidovat směrnici o systému ETS tak, aby byla v souladu s cílem v oblasti klimatu do roku 2030, tj. dosáhnout do roku 2030 alespoň 55% snížení čistých emisí skleníkových plynů pod úroveň roku 1990 a postupné a vyvážené trajektorie směřující ke klimatické neutralitě do roku 2050, a to nákladově efektivním a konzistentním způsobem při zohlednění potřeby spravedlivé transformace a potřeby, aby k úsilí EU v oblasti klimatu přispěla všechna odvětví. Jak je vysvětleno v posouzení dopadů, má se za to, že příspěvek odvětví, na něž se vztahuje systém EU ETS, v podobě 61% snížení oproti roku 2005 nejlépe odráží výsledky plánu pro dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030 a považuje se za cíl systému EU ETS přispívající k celkovému cíli v podobě snížení o nejméně 55 % oproti roku 1990. Zvýšení environmentálního přínosu systému EU ETS spočívá především v úpravě celkového počtu povolenek vydaných v rámci systému EU ETS (dále jen „strop“). Snížené množství povolenek dostupných na trhu má však vliv na ostatní pilíře systému EU ETS a na cenu uhlíku. Má dopad na hlavní zásady, jako je potřeba stability trhu, ochrana před rizikem úniku uhlíku, pečlivě vyvážené distribuční účinky mezi členskými státy a dostupnost finančních prostředků na zvýšené investiční potřeby do nízkouhlíkových technologií. Současně s tím, jak je systém EU ETS harmonizován s celkovým cílem snížení nejméně o 55 % ve srovnání s rokem 1990, musí být tento zvýšený cíl v oblasti klimatu zohledněn i v příspěvku, kterým k úsilí EU v oblasti klimatu přispívají odvětví, na která se dosud systém EU ETS nevztahuje. V posouzení dopadů připojeném k plánu pro dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030 bylo zjištěno, že pokud nebudou přijata další opatření, v některých odvětvích se nesníží emise tak, aby bylo dosaženo 55% snížení emisí v celém hospodářství. V námořní dopravě jsou emise v současnosti vyšší než v roce 1990 a v případě realizace scénáře bez opatření se očekává, že emise z námořní dopravy dále porostou. Všechny cesty posuzované v rámci plánu pro dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030 a v rámci Strategie pro udržitelnou a inteligentní mobilitu předpokládají snížení emisí z mezinárodní lodní dopravy do roku 2050 o 80–82 % ve srovnání s rokem 1990 (což odpovídá snížení emisí o 88–89 % oproti roku 2008), aby odpovídaly vyššímu cíli v oblasti klimatu. Evropská komise se proto v rámci souboru opatření EU pro řešení emisí z námořní dopravy zavázala rozšířit systém EU ETS i na námořní dopravu, a to spolu s opatřeními sjednanými v rámci Mezinárodní námořní organizace (IMO). V této souvislosti Komise vítá pokrok, kterého Evropský parlament a Rada dosáhly od roku 2019 v souvislosti s návrhem na změnu nařízení (EU) 2015/757 s cílem náležitě zohlednit globální systém shromažďování údajů o spotřebě topných olejů z lodí (COM(2019) 38 final), a bere na vědomí, že plenární zasedání Evropského parlamentu podpořilo rozšíření systému EU pro obchodování s emisemi (EU ETS) tak, aby se od roku 2023 vztahoval i na emise z námořní dopravy. Emise z námořní dopravy by měly být zahrnuty do stávajícího systému obchodování s emisemi. Pro zajištění hladkého přechodu by mělo být stanoveno zaváděcí období, kdy by rejdařské společnosti byly povinny vyřadit povolenky pouze pro část svých ověřených emisí, a během čtyř let by se postupně dopracovaly na úroveň 100 %. Vzhledem k tomu, že zahrnutím námořní dopravy do stávajícího systému ETS by přibylo pouze přibližně 90 milionů tun CO2, dopad na dostupnost povolenek pro jiná odvětví, která jsou již v systému zahrnuta, by zůstal omezený. Aby se zohlednilo začlenění odvětví námořní dopravy do systému EU ETS, mělo by být nařízení (EU) 2015/757 změněno zejména v oblasti vykazování souhrnných údajů o emisích na úrovni společností a s ohledem na úlohu správních orgánů ve vztahu k rejdařským společnostem. Tyto změny doplňují změny navržené v dokumentu COM(2019) 38 final. Jak je uvedeno v plánu pro dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030, odvětví budov je v současné době přímo i nepřímo odpovědné za 36 % emisí skleníkových plynů spojených se spotřebou energie v EU a má velký nákladově efektivní potenciál ke snížení emisí. Na více než polovinu těchto emisí se stávající systém obchodování s emisemi již vztahuje, zejména na dodávky elektřiny pro použití v budovách a na většinu emisí z dálkového vytápění. Mnoho domácností je však stále ještě vytápěno zastaralými systémy, které využívají znečišťující fosilní paliva, jako je uhlí a ropa. Odvětví silniční dopravy má rovněž značný potenciál pro nákladově efektivní snížení. Silniční doprava je dnes zodpovědná za pětinu emisí skleníkových plynů v EU a od roku 1990 se její emise zvýšily o více než čtvrtinu. Jak již bylo uvedeno ve sdělení Zelená dohoda pro Evropu, Komise navrhuje zahrnout do systému obchodování s emisemi též odvětví budov a silniční dopravu. Kdyby se i v těchto odvětvích obchodovalo s emisemi, v kontextu jiných vhodných regulačních a investičních opatření pro dotčená odvětví, zajistily by se tím zvýšené a konzistentnější ekonomické pobídky ke snižování emisí v těchto odvětvích v EU a zvýšila by se jistota, že i v těchto odvětvích bude dosaženo snížení emisí. Obchodování s emisemi pro odvětví budov a silniční dopravy by mělo být zavedeno prostřednictvím samostatného, avšak ne zcela izolovaného obchodování s emisemi. Nebude tak narušen dobře fungující systém obchodování s emisemi pro stacionární zařízení a letectví, protože tato odvětví mají jiný potenciál snižování emisí a působí zde jiné faktory, které ovlivňují poptávku. Případné sloučení obou systémů by mělo být zváženo až po několika letech fungování nového obchodování s emisemi, a to na základě nabytých zkušeností. V rámci rozšíření systému i na odvětví budov a silniční dopravy bude třeba jako regulované subjekty určit subjekty nacházející se na začátku dodavatelského řetězce (předsazený systém).

Pro správné fungování systému EU ETS a dosažení stanovených cílů má zásadní význam stabilita trhu. V zájmu zajištění stability trhu byla rozhodnutím (EU) 2015/1814 zřízena rezerva tržní stability. Začala se uplatňovat v lednu 2019. Cílem rezervy tržní stability je řešit historickou nerovnováhu mezi nabídkou a poptávkou a zvýšit odolnost systému EU ETS vůči závažným nerovnováhám. Tento mechanismus musí zachovat regulační stabilitu a zajistit dlouhodobou předvídatelnost. Článek 3 tohoto rozhodnutí stanoví, že Komise do tří let od počátku uplatňování rezervy provede přezkum jejího fungování. Při tomto přezkumu je třeba vzít v úvahu účinky zvýšení cílů systému EU ETS na stabilitu trhu, a proto se návrh na nezbytné změny rezervy předkládá spolu s tímto návrhem změn systému EU ETS. V této souvislosti má tento návrh jako součást balíčku „Fit for 55“ tyto konkrétní cíle: –posílit systém EU ETS v jeho stávající působnosti s cílem poskytnout odpovídající příspěvek k celkovému cíli, jímž je alespoň 55% snížení emisí skleníkových plynů ve srovnání s rokem 1990, –zajistit trvalou účinnou ochranu odvětví vystavených značnému riziku úniku uhlíku a zároveň motivovat k zavádění nízkouhlíkových technologií, –řešit distribuční a sociální dopady této transformace přezkumem využívání výnosů z dražeb a velikosti a fungování mechanismů financování nízkouhlíkových technologií, –zajistit, aby i jiná odvětví než ta, na něž se v současnosti vztahuje systém EU ETS, přispívala nákladově efektivním způsobem ke snížení emisí, které je nezbytné v souladu s cíli EU a závazky na základě Pařížské dohody, zejména tím, že se pravidla systému EU ETS budou vztahovat i na emise z námořní dopravy a na emise z budov a silniční dopravy, a současně zajistit součinnost s dalšími politikami zaměřenými na tato odvětví, –přezkoumat systém monitorování, vykazování a ověřování emisí CO2 z námořní dopravy s cílem zohlednit začlenění odvětví námořní dopravy do systému EU ETS, –přezkoumat rezervu tržní stability v souladu s odpovídající právní povinností a zjistit možné změny její podoby s cílem splnění právních cílů v rozhodnutí o vytvoření a uplatňování rezervy tržní stability a s cílem řešení veškerých otázek, které případně v souvislosti se zvýšenými cíli vyvstanou. •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Ke snížení emisí skleníkových plynů by měla přispět všechna hospodářská odvětví. Klimatický a energetický balíček „Fit for 55“ je komplexním krokem v rámci důkladné revize právních předpisů Unie, která má zajistit jejich soulad se zvýšenými cíli EU v oblasti klimatu. Všechny iniciativy v tomto balíčku jsou vzájemně úzce propojené a každá z nich závisí na podobě těch ostatních. Tento legislativní návrh doplňuje návrhy uvedené v balíčku a je s nimi v souladu. Na odvětví, na něž se nevztahuje systém EU ETS, se vztahuje nařízení o „sdílení úsilí“, které stanoví celkový cíl snížení emisí skleníkových plynů v celé EU a dále závazné roční cíle pro jednotlivé členské státy, jichž má být dosaženo do roku 2030. Nařízení o „sdílení úsilí“ se týká mimo jiné odvětví silniční dopravy a budov a dále emisí z vnitrostátní plavby, což dohromady představuje přibližně 50 % emisí podle uvedeného nařízení. Na rozdíl od systému EU ETS se na odvětví, na něž se vztahuje nařízení o „sdílení úsilí“, nevztahuje signál o ceně uhlíku v rámci celé EU. Zavedením dodatečných ekonomických pobídek (prostřednictvím stanovení cen uhlíku) nezbytných k dosažení nákladově efektivního snížení emisí v budovách a v silniční dopravě by nový systém obchodování s emisemi ve stávající působnosti doplnil nařízení o „sdílení úsilí“, které zachovává pobídky a odpovědnost za vnitrostátní opatření. Jak důležitá je tato záležitost, ostatně potvrdila i řada zúčastněných stran. Vzhledem k tomu, že cíl do roku 2030 v oblasti obchodování s emisemi pro budovy a silniční dopravu je stanoven v souladu s nákladově efektivními příspěvky odvětví zahrnutých do systému obchodování, nedochází ke zkreslení příspěvků těch odvětví, na něž se sice vztahuje nařízení o „sdílení úsilí“, nikoli však stanovení cen uhlíku v rámci celé EU. Vnitrostátní opatření, která řeší necenové překážky nebo přinášejí alternativní řešení, mohou přispět ke zlepšení procesu stanovení cen uhlíku. Směrnice (EU) 2018/410 ve 4. bodě odůvodnění uvádí, že opatření ze strany Mezinárodní námořní organizace (IMO) či Unie by měla být zahájena v roce 2023, a to včetně přípravných prací týkajících se přijetí a provádění opatření pro zajištění řádného příspěvku tohoto odvětví k úsilí potřebnému pro dosažení cíle dohodnutého v rámci Pařížské dohody, a řádného zohlednění všemi zainteresovanými stranami. Snížení emisí z námořní dopravy je rovněž součástí závazku EU na základě Pařížské dohody snížit emise v rámci celého hospodářství. K dnešnímu dni nejsou na celosvětové úrovni ani v EU zavedena žádná vhodná opatření k dosažení snížení emisí z odvětví námořní dopravy, která by zajistila soulad se zvýšenými cíli EU v oblasti klimatu. Na úrovni EU se od roku 2018 monitorují, vykazují a ověřují emise CO2 z lodí o hrubé prostornosti nad 5 000 rejstříkových tun, které cestují do přístavů nebo z přístavů nacházejících se v EHP (prostřednictvím nařízení EU o monitorování, vykazování a ověřování emisí v námořní dopravě). Na celosvětové úrovni je zaveden regulační rámec pro energetickou účinnost nových lodí a nedávno byla schválena opatření v oblasti energetické účinnosti stávajících lodí. Mezinárodní námořní organizace rovněž přijala původní strategii pro snížení emisí skleníkových plynů z lodí, která stanoví cíl snížení emisí skleníkových plynů do roku 2050 nejméně o 50 % ve srovnání s hodnotami z roku 2008. Nedávný pokrok dosažený v rámci Mezinárodní námořní organizace je sice chvályhodný, ale tato opatření nepostačují k dekarbonizaci mezinárodní lodní dopravy v souladu s mezinárodními cíli v oblasti klimatu. Vzhledem k této situaci se Evropská komise zavázala navrhnout soubor opatření EU za účelem zvýšení příspěvku námořní dopravy k úsilí EU v oblasti klimatu spolu s opatřeními dohodnutými na celosvětové úrovni v rámci Mezinárodní námořní organizace. Kromě rozšíření systému EU ETS na námořní dopravu je součástí souboru opatření zejména iniciativa FuelEU Maritime, jejímž cílem je zvýšit poptávku po alternativních pohonných hmotách z obnovitelných zdrojů a jejich zavádění a dále návrh na přezkum směrnice o zdanění energie, pokud jde o stávající osvobození pohonných hmot používaných loděmi od daně. V současné době se systém EU ETS přímo či nepřímo vztahuje přibližně na 30 % emisí z vytápění budov. To souvisí s tím, jak systém pokrývá dálkové vytápění a elektřinu využívanou pro účely vytápění. Kdyby se systém vztahoval na všechny emise ze spalování fosilních paliv v tomto odvětví a kdyby byly zahrnuty do obchodování s emisemi v EU, představovalo by to významný přínos z hlediska účinnosti snižování emisí. V silniční dopravě by obchodování s emisemi mělo výhodu v tom, že by emise vozového parku byly udržovány pod stanoveným stropem a současně by byly prostřednictvím cenového signálu stimulovány změny chování s trvalými dopady na řešení mobility. Emisní standardy CO2 pro automobily jsou však i nadále hlavní hnací silou pro zajištění nabídky moderních a inovativních čistých vozidel, včetně elektromobilů. Souběžně s uplatňováním obchodování s emisemi v silniční dopravě navrhuje Komise posílit do roku 2030 standardy CO2 pro osobní automobily a dodávky s cílem zajistit jasnou cestu k mobilitě s nulovými emisemi. Kromě již uvedených možných způsobů využití výnosů z dražeb, jako např. podpora vytváření dovedností a přerozdělení pracovních sil, by část výnosů plynoucích z obchodování s emisemi v nových odvětvích mohla být využita k řešení sociálních dopadů vyplývajících z nového obchodování s emisemi v těchto odvětvích a bylo by možné ji investovat do opatření, jejichž cílem je urychlit vlnu renovací budov, jakož i zavádění vozidel s nulovými emisemi, a k vytvoření nezbytné infrastruktury, jako jsou strategicky umístěné, chytré a inteligentní doplňovací a dobíjecí stanice pro vozidla s nulovými emisemi. Podpůrná opatření na podporu energetické účinnosti ve zranitelných nebo nízkopříjmových domácnostech by rovněž mohla zabránit nadměrným distribučním účinkům. Za tímto účelem Komise v rámci legislativního balíčku „Fit for 55“ předkládá návrh na zřízení Sociálního fondu pro klimatická opatření pro financování plánů příslušných členských států na řešení sociálních aspektů obchodování s emisemi pocházejícími z budov a silniční dopravy se zvláštním důrazem na zranitelné domácnosti, mikropodniky a uživatele dopravy. Část výnosů z dražeb nového systému by měla být použita k financování plánů členských států. Navrhuje se, aby úroveň cílů, emisní strop a trajektorie nového systému obchodování s emisemi byly stanoveny v souladu s nákladově efektivním snížením emisí z budov a silniční dopravy vyplývajícím z kombinace stanovení ceny uhlíku a posílení stávajícího regulačního rámce pro tato odvětví. •Soulad s ostatními politikami Unie Klíčovou prioritou Evropské unie jsou Zelená dohoda pro Evropu, její cíl klimatické neutrality a souběžná ekologická a digitální transformace. Balíček „Fit for 55“, Next Generation EU a víceletý finanční rámec na období 2021–2027 pomohou dosáhnout souběžné ekologické a digitální transformace, o niž Evropa usiluje. Kombinace těchto politik se zaměří na hospodářskou krizi a urychlí přechod na čisté a udržitelné hospodářství, které v sobě spojí opatření v oblasti klimatu a hospodářský růst. Snížení čistých emisí skleníkových plynů do roku 2030 ve srovnání s rokem 1990 v rámci celého hospodářství nejméně o 55 % vyžaduje nejen změny současného klimatu, ale i rámce politiky v oblasti energetiky. Balíček „Fit for 55“ předkládá za účelem dosažení tohoto cíle komplexní přezkum právních předpisů v oblasti klimatu a energetiky. Součástí tohoto velkého souboru vzájemně propojených politických návrhů je i návrh na změnu systému obchodování s emisemi. Systém obchodování s emisemi je klíčovým nástrojem, který má EU pomoci dosáhnout zvýšeného cíle pro rok 2030 a úspěšného a spravedlivého přechodu na klimatickou neutralitu do roku 2050. Tato iniciativa je tak spojena s mnoha dalšími oblastmi politiky, včetně vnějších politik Unie. Například jako celoevropský tržní nástroj je systém obchodování s emisemi v souladu s vnitřním trhem EU a ještě jej dále posiluje. Navýšený Inovační fond podle směrnice o systému ETS, který je jedním z hlavních nástrojů EU pro přiblížení inovativních nízkouhlíkových technologií trhu, je doplňkem dalších nástrojů, jako jsou programy Horizont 2020 a Horizont Evropa, které se zaměřují především na časnější fáze výzkumu. Navýšený Modernizační fond podle směrnice o systému ETS podporuje investice do modernizace odvětví energetiky a širších energetických systémů, zvyšování energetické účinnosti a usnadnění spravedlivé transformace v regionech závislých na uhlí v členských státech s nižšími příjmy. To doplňuje další nástroje, jako je politika soudržnosti a Fond pro spravedlivou transformaci.

Soulad s ostatními politikami Unie je rovněž zajištěn vzájemným souladem mezi posouzením dopadů systému EU ETS a posouzením pro zbývající část rámce v oblasti klimatu, energetiky a dopravy do roku 2030, jako je doplňkovost rozšíření obchodování s emisemi ve vztahu ke směrnici o energetické účinnosti, a mezi dalšími opatřeními předloženými v rámci souboru opatření k řešení emisí skleníkových plynů z námořní dopravy. Používají se společné výchozí a společné hlavní politické scénáře spolu s dalšími iniciativami balíčku „Fit for 55“. Tyto scénáře zohledňují všechna příslušná opatření a politiky EU. Předpokládá se, že dodatečné administrativní náklady na rozšíření na silniční dopravu a budovy budou pokud možno omezeny využitím stávajících struktur používaných pro směrnici o zdanění energie a pro povinné úspory energie podle směrnice o energetické účinnosti. Nový systém obchodování s emisemi by následně zvýšil dodatečné úspory energie, přičemž by mohl být spojen s úsporami energie podle článku 7 směrnice o energetické účinnosti. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právní základ Právním základem tohoto návrhu je článek 192 Smlouvy o fungování EU. V souladu s článkem 191 a čl. 192 odst. 1 SFEU přispívá Evropská unie mimo jiné k uskutečňování těchto cílů: zachování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí, podpora opatření na mezinárodní úrovni určených k řešení regionálních a celosvětových problémů životního prostředí, a zejména boj proti změně klimatu. •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci) Stávajícím legislativním nástrojem EU přijatým v roce 2003 je směrnice o systému EU ETS. V souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 SFEU lze cílů tohoto návrhu na změnu směrnice o systému EU ETS dosáhnout pouze prostřednictvím legislativního nástroje na úrovni EU. Stejně tak je stávajícím opatřením Unie i rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/1814 o vytvoření a uplatňování rezervy tržní stability pro systém EU ETS. Změny tohoto rozhodnutí, jak je prezentována v tomto návrhu, nelze dosáhnout na vnitrostátní nebo místní úrovni, ale je nutné opatření na úrovni Unie. Změna klimatu je přeshraničním problémem a opatření EU mohou účinně doplňovat a posilovat opatření přijatá na globální, regionální, vnitrostátní a místní úrovni. Zvýšení cíle EU v oblasti snižování emisí skleníkových plynů do roku 2030 bude mít dopad na mnoho odvětví v celém hospodářství EU, a proto je nezbytný koordinovaný postup na úrovni EU, který má mnohem větší šanci vést k nezbytné transformaci a bude silnou hnací silou nákladově efektivních změn a vzestupné konvergence. Mnoho prvků tohoto návrhu má navíc významný rozměr z hlediska vnitřního trhu, zejména pokud jde o možnosti ochrany před únikem uhlíku a mechanismy financování nízkouhlíkových technologií. Systém EU ETS jakožto trh s uhlíkem motivuje ke snižování emisí prostřednictvím nákladově nejefektivnějších řešení v první řadě v rámci činností, na něž se vztahuje, a díky svému rozsahu dosahuje větší účinnosti. Zavedení podobného opatření na vnitrostátní úrovni by vedlo k menším, roztříštěným trhům s uhlíkem, k riziku narušení hospodářské soutěže a pravděpodobně k vyšším celkovým nákladům na snížení. Stejná logika platí i pro rozšíření stanovení ceny uhlíku na nová odvětví. Přeshraniční rozměr odvětví námořní dopravy vyžaduje koordinovaný postup na evropské úrovni. Opatření EU mohou rovněž inspirovat a připravovat půdu pro dalekosáhlejší kroky, např. pokud jde o námořní dopravu v rámci Mezinárodní námořní organizace (IMO) a ze strany třetích zemí. •Proporcionalita Jak je uvedeno v oddílech 3 a 7 posouzení dopadů připojeného k tomuto návrhu, návrh je v souladu se zásadou proporcionality, protože nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů EU v oblasti snižování emisí skleníkových plynů do roku 2030 nákladově efektivním způsobem, a zároveň zajišťuje řádné fungování vnitřního trhu. Evropská rada podpořila celkové snížení emisí skleníkových plynů v rámci celého hospodářství a domácích emisí do roku 2030 o nejméně 55 % oproti hodnotám z roku 1990. Tento návrh se týká velké části těchto emisí skleníkových plynů a za účelem dosažení tohoto cíle reviduje směrnici o systému EU ETS. •Volba nástroje Cíle tohoto návrhu lze nejlépe dosáhnout prostřednictvím směrnice. Pro změny stávající směrnice o systému ETS (směrnice 2003/87/ES) se jedná o nejvhodnější právní nástroj. Směrnice členským státům ukládá dosažení uvedených cílů a provedení uvedených opatření v rámci jejich vnitrostátních hmotněprávních a procesních předpisů. Tento přístup dává členským státům větší volnost při provádění opatření EU než nařízení, neboť si mohou samy rozhodnout, jaké prostředky budou k provedení opatření uvedených ve směrnici nejvhodnější. Členské státy tak mají možnost zajistit, aby byla změna pravidel v souladu s jejich platnými hmotněprávními a procesními předpisy, které provádějí systém EU ETS, zejména v oblasti regulace povolení pro zařízení a v oblasti donucovacích opatření a sankcí. Směrnice je rovněž vhodným nástrojem ke změně rozhodnutí (EU) 2015/1814 o vytvoření a uplatňování rezervy tržní stability, protože přezkum tohoto právního nástroje úzce souvisí s dopady zvýšených cílů systému EU ETS na stabilitu trhu. Tato směrnice je rovněž vhodným nástrojem ke změně nařízení (EU) 2015/757 o monitorování, vykazování a ověřování emisí oxidu uhličitého z námořní dopravy, protože tato směrnice zahrnuje emise CO2 z některých činností námořní dopravy do systému EU ETS, a to na základě údajů o emisích pocházejících z nařízení (EU) 2015/757. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

•Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů V souvislosti s tímto návrhem nebylo provedeno hodnocení ex post ani kontrola účelnosti z důvodu rané fáze provádění stávajících právních předpisů z oblasti systému obchodování s emisemi, které začaly platit v roce 2021 ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/410. V důsledku této skutečnosti byly pro hodnocení k dispozici jen omezené údaje. •Konzultace se zúčastněnými stranami Jednotlivých fází vypracovávání tohoto návrhu se účastnili členské státy, zástupci průmyslu ze soukromého sektoru, nevládní organizace, výzkumné a akademické instituce, odbory a občané. Revize systému EU ETS je založena na připomínkách k plánu pro dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030 a na provázání systému EU ETS se souběžnými politikami a širšími cíli Zelené dohody pro Evropu. Hlavním cílem konzultací k revizi systému EU ETS bylo shromáždit názory zúčastněných stran na posílení stávajícího systému EU ETS, rozšíření systému EU ETS na nová odvětví (námořní doprava, budovy, silniční doprava nebo veškeré spalování fosilních paliv) a přezkum rezervy tržní stability. V rámci konzultací se dále zjišťovaly informace ohledně rizika úniku uhlíku, ohledně využití výnosů a ohledně mechanismů podpory nízkouhlíkových technologií. Komise nejprve vyzvala k vypracování zpětné vazby k počátečnímu posouzení dopadů a nastínila počáteční úvahy a politické možnosti revize. Poté uspořádala on-line veřejnou konzultaci s dotazníkem pro každý z návrhů balíčku „Fit for 55“ a obdržela téměř 500 odpovědí. Na podporu iniciativy týkající se stanovení cen uhlíku v námořní dopravě byl proveden cílený průzkum zúčastněných stran doprovázený cíleným programem pohovorů. Kromě toho Komise uspořádala (virtuální) dvoustranná a mnohostranná jednání zúčastněných stran, včetně setkání se zástupci průmyslu z různých odvětví, odborů, nevládních organizací a členských států, a účastnila se virtuálních konferencí. Komise pověřila externího dodavatele, aby uspořádal dva odborné semináře na téma přezkumu rezervy tržní stability. Výsledky konzultačních činností jsou uvedeny v posouzení dopadů připojeném k tomuto návrhu a byly v největší možné míře zohledněny ve stávajícím návrhu. Z veřejných konzultací obecně vyplývá široká podpora systému EU ETS coby politického nástroje. Mnoho zúčastněných stran podporuje posílení stávajícího systému EU ETS, které má zvýšit jeho ambice v souladu s novým cílem pro rok 2030, a to nákladově efektivním způsobem. Pouze někteří respondenti ze soukromého sektoru se vyslovili pro nižší příspěvek ve srovnání se zásadou nákladové efektivnosti a někteří respondenti z řad občanské společnosti byli pro vyšší příspěvek. V zájmu dosažení nových vyšších cílů zúčastněné strany obecně považovaly za důležité upravit lineární redukční faktor, zatímco jiní rovněž kladli důraz na kombinaci s jednorázovým snížením množství povolenek, což je rovněž zohledněno v tomto návrhu. Pokud jde o přidělování bezplatných povolenek a riziko úniku uhlíku, velká většina zúčastněných stran je pro změnu stávajícího rámce pro únik uhlíku, zatímco některé zúčastněné strany z průmyslu chtějí stávající rámec pro únik uhlíku zachovat beze změn. Stanoviska ke konkrétním možnostem změn jsou smíšená a největší podporu získalo zavedení jiných opatření motivujících ke snižování emisí skleníkových plynů. Pobídky v tomto návrhu mají takovou podobu, že přidělování bezplatných povolenek je podmíněno investicemi do technik ke zvyšování energetické účinnosti. Úprava referenčních hodnot s cílem zajistit rychlejší začlenění inovací a technologického pokroku získala podporu od širokého spektra zúčastněných stran s výjimkou některých částí soukromého sektoru. Návrh obsahuje tento přístup, neboť se má za to, že zajišťuje spravedlivější a transparentnější přidělování bezplatných povolenek než větší snížení pro všechna odvětví pomocí meziodvětvového opravného koeficientu. Pokud jde o využívání výnosů z dražeb, návrh zohledňuje názor řady zúčastněných stran, že je potřeba zavést přísnější pravidla, aby členské státy vynakládaly své výnosy z dražeb ze systému EU ETS v souladu s cíli v oblasti klimatu. Co se týče mechanismů financování nízkouhlíkových technologií, zúčastněné strany obecně vítají zvýšení objemu Inovačního fondu i zavedení dalších podpůrných nástrojů, např. rozdílových smluv o uhlíku. To je v návrhu náležitě zohledněno zvýšením objemu Inovačního fondu a rozšířením jeho působnosti. Pokud jde o Modernizační fond, většina zúčastněných stran, zejména z řad občanské společnosti a částí soukromého sektoru, podporuje jeho navýšení, což je zohledněno v tomto návrhu. Zúčastněné strany obecně podporují zefektivnění jednotlivých druhů investic, které mohou být financovány z Modernizačního fondu, a zkoordinování Modernizačního fondu se Zelenou dohodou pro Evropu. Návrh přispívá k dosažení tohoto cíle zrušením výjimky pro financování dálkového vytápění spalujícího fosilní paliva v některých členských státech. Rezerva tržní stability má širokou podporu ve všech skupinách zúčastněných stran, ale neexistuje shoda ohledně toho, jaké změny jejích parametrů by měly být provedeny. Občanská společnost vyjádřila větší podporu posílení parametrů rezervy tržní stability než soukromý sektor. Některé zúčastněné strany byly pro zachování pravidla pro zneplatnění, ať už bez výhrad, nebo s určitou změnou, zatímco jiné navrhovaly, aby bylo toto pravidlo zrušeno. Na odborných seminářích byly některé zúčastněné strany toho názoru, že je třeba stanovit proměnlivou míru příjmu, aby nenastal velký prahový efekt a nebyly potřeba častější přezkumy. Návrh vytváří rovnováhu mezi potřebou zajistit v přiměřeném časovém horizontu snížení přebytku na trhu, předvídatelností daného mechanismu a jeho složitostí. Kromě toho návrh, že do výpočtu přebytku budou zahrnuty i povolenky pro letectví a emise z tohoto odvětví, odpovídá variantě, které dává přednost většina zúčastněných stran. Pokud jde o námořní dopravu, drtivá většina zúčastněných stran, které se zapojily do cíleného průzkumu, uvedla, že odvětví námořní dopravy by mělo k opatřením v oblasti klimatu přispívat více než v současnosti. Z navrhovaných možností stanovení cen uhlíku volily zúčastněné strany nejčastěji rozšíření stávajícího systému EU ETS na námořní dopravu, zatímco samo odvětví námořní dopravy kladlo důraz na opatření na mezinárodní úrovni. Návrh zohlednil názory vyjádřené zúčastněnými stranami tak, že zahrnuje emise z plaveb v rámci EU a polovinu emisí z plaveb mimo EU a že obsahuje ustanovení o přezkumu v souvislosti s prací Mezinárodní námořní organizace (IMO) na celosvětových tržních opatřeních. Jedná se o jeden z pěti přístupů, které jsou stále zvažovány v kontextu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC). Pokud jde o odvětví silniční dopravy a budov, některé zúčastněné strany, včetně sociálních partnerů z řad zaměstnavatelů i zaměstnanců, jsou k rozšíření obchodování s emisemi na tato odvětví obecně skeptické. Z předložených variant je upřednostňovanou možností politiky podle řady zúčastněných stran začít odděleným samostatným systémem, což je v tomto návrhu zohledněno. Liší se názory na to, zda by revize systému EU ETS již měla určit, kdy a jak by mohlo být obchodování s emisemi v odvětvích silniční dopravy a budov postupně začleněno do stávajícího systému EU ETS. Nevládní organizace poukázaly zejména na rizika spojená s propojením obou systémů. Návrh tyto obavy náležitě zohledňuje tak, že navrhuje samostatné, avšak ne zcela izolované obchodování s emisemi a že obsahuje ustanovení o přezkumu. • Sběr a využití výsledků odborných konzultací Tento návrh vychází z důkazů shromážděných v posouzení dopadů v rámci předchozí revize systému EU ETS dokončené v roce 2018, v posouzení dopadů připojeného k plánu pro dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030, v analýze provedené na podporu evropské dlouhodobé strategické vize Komise ohledně prosperující, moderní, konkurenceschopné a klimaticky neutrální ekonomiky a z příslušných důkazů shromážděných v rámci jiných iniciativ, které běží současně se strategií Zelená dohoda pro Evropu, jakož i z dřívějších studií týkajících se emisí skleníkových plynů z námořní dopravy, silniční dopravy a budov. Vychází z údajů o emisích a ze zkušeností v oblasti provádění systémů EU pro monitorování, vykazování a ověřování. Stejně jako ostatní návrhy a posouzení dopadů balíčku opatření „Fit for 55“ i tento návrh využívá soubor integrovaných nástrojů pro modelování, které se vztahují na všechny emise skleníkových plynů v rámci hospodářství EU. Tyto nástroje se používají k vytvoření souboru hlavních scénářů odrážejících balíčky politik, které jsou v souladu se zvýšeným cílem v oblasti klimatu do roku 2030 a které jsou založeny na scénářích vypracovaných pro plán pro dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030. Scénáře vycházejí z aktualizovaného referenčního scénáře EU, z prognózy vývoje energetických systémů EU a členských států a z emisí skleníkových plynů podle stávajícího politického rámce, který zahrnuje i dopady onemocnění COVID-19. Tyto scénáře byly vypracovány na základě smlouvy s laboratoří E3MLab a Národní technickou univerzitou v Aténách a podrobné výsledky modelování jsou zveřejněny spolu s návrhy.

Kromě toho Komise vychází z rostoucího souboru vzájemně hodnoceného empirického výzkumu zaměřeného na systém EU ETS a využívá několik smluv o poskytování podpory. V rámci smluv o poskytování podpory provedla společnost Vivid Economics studii na podporu Evropské komise při přezkumu rezervy tržní stability. Pokud jde o ustanovení o úniku uhlíku, prováděly podpůrné práce společnosti Öko-Institut, Trinomics, Ricardo a Adelphi. Kromě toho studijní tým vedený společností Ricardo provedl studii zaměřenou na systém EU ETS pro námořní dopravu a možné alternativy nebo kombinace ke snížení emisí skleníkových plynů. •Posouzení dopadů K navrhované směrnici je připojeno posouzení dopadů, které vychází ze zjištění komplexního posouzení dopadů pro plán pro dosažení cíle v oblasti klimatu do roku 2030. Ten byl analytickým základem pro stanovení cíle alespoň 55% snížení čistých emisí skleníkových plynů do roku 2030 ve srovnání s rokem 1990. Dále se zveřejňuje shrnutí a kladné stanovisko k posouzení dopadů vydané výborem pro kontrolu regulace. Posouzení dopadů je založeno na integrovaných modelových scénářích, které odrážejí interakci různých politických nástrojů s hospodářskými subjekty, s cílem zajistit vzájemnou komplementaritu, soudržnost a účinnost při dosahování cílů v oblasti klimatu do roku 2030. To je doplněno dostupnými údaji a zvláštními analytickými nástroji pro řešení konkrétních otázek koncepce jednotlivých politik. Uvedené posouzení dopadů analyzuje tři druhy problémů. Za prvé, problémy spojené s potřebou posílit stávající systém EU ETS úměrně zvýšenému cíli snížení čistých emisí skleníkových plynů do roku 2030 ve srovnání s rokem 1990 minimálně o 55 %, aniž by se narušila rovnováha mezi nabídkou a poptávkou. Za druhé, problémy spojené s potřebou zajistit, aby některá odvětví přispívala v dostatečné míře k dosažení zvýšeného cíle. A konečně, problémy spojené s potřebou vyšších investic a větší kapacity s cílem řešit rozložení dopadů opatření na snížení emisí za situace, kdy jsou finanční prostředky i nadále omezené. Pokud jde o posílení stávajícího systému EU ETS s cílem zvýšit jeho ambice v souladu s čistým cílem snížení do roku 2030 minimálně o 55 %, byl by pro dosažení cíle do roku 2030 účinný a efektivní kterýkoli z možných balíčků. V rámci posouzení dopadů byl též učiněn závěr, že tam, kde jsou stále ještě přidělovány bezplatné povolenky, je pro motivaci k zavádění nízkouhlíkových technologií zapotřebí cílenější přístup v podobě přísnějších referenčních hodnot a podmínění přidělování bezplatných povolenek tím, že příslušný subjekt bude vyvíjet úsilí o dekarbonizaci. Pokud jde o rezervu tržní stability, posouzení dopadů mimo jiné ukázalo, že má-li být zachováno řádné fungování systému EU ETS, měla by být míra příjmu udržována do roku 2030 na úrovni 24 % a měla by být upravena tak, aby se odstranil nežádoucí tzv. prahový efekt. Prahový efekt nastává, když se celkový počet povolenek v oběhu výrazně blíží horní prahové hodnotě 833 milionů, která je určující pro příjem povolenek v rezervě tržní stability. V takovém případě může mít situace, kdy je v celkovém počtu povolenek v oběhu o jednu povolenku více, resp. méně, za následek, že se do rezervy přijme, resp. nepřijme plný objem, tj. 200 milionů povolenek, v závislosti na tom, zda je množství celkového počtu povolenek v oběhu vyšší, nebo nižší než prahová hodnota. Nejistota ohledně toho, zda taková situace nastane, či nikoli, by mohla způsobit kolísání cen na trhu a zvýšit riziko zneužívání trhu. V zájmu rozšíření rámce politiky v oblasti klimatu na námořní dopravu byly analyzovány čtyři hlavní možnosti a různé varianty územní působnosti. Upřednostňovanou variantou je začlenění odvětví námořní dopravy do stávajícího systému EU ETS. Posouzení dopadů se primárně zaměřilo na zavedení obchodování s emisemi pro odvětví silniční dopravy a budov nebo veškeré spalování fosilních paliv coby nové samostatné oblasti obchodování s emisemi. Obě varianty by přinesly další ekonomické pobídky a prostřednictvím stanoveného stropu by v dotčených odvětvích zajistily dosažení stejného relativního snížení emisí o 43 % do roku 2030 ve srovnání s rokem 2005. Pokud by se další systém obchodování s emisemi vztahoval pouze na budovy a silniční dopravu, na rozdíl od všech odvětví spotřebovávajících fosilní paliva, která jsou v současné době mimo systém ETS, mělo by to jasné výhody z hlediska hospodářské účinnosti zejména proto, že by se zabránilo vytvoření nového režimu ochrany před únikem uhlíku pro ty části průmyslové malovýroby, které by takový režim potřebovaly, ale hrozila by u nich zátěž, která by pravděpodobně nebyla úměrná přínosům. • Účelnost právních předpisů a zjednodušování Právní předpisy upravující systém EU ETS vždy konzistentně upřednostňovaly přístupy, které omezovaly na minimum regulační zátěž jak pro hospodářské subjekty, tak pro správní orgány. Zatímco většina zařízení v rámci systému EU ETS působí v energeticky náročných průmyslových odvětvích s tržními strukturami, pro které jsou charakteristické velké podniky, tento návrh se týká i malých producentů emisí, kteří mohou být ve vlastnictví malých a středních podniků nebo mikropodniků. Kromě stávajících pravidel, která snižují administrativní zátěž a náklady na monitorování a vykazování emisí, využívají zejména zařízení s nízkými emisemi možnost, aby je členské státy vyloučily z působnosti systému EU ETS, pokud se na ně vztahují vnitrostátní opatření vedoucí k rovnocennému příspěvku ke snížení emisí. V souladu se závazkem Komise ke zlepšování právní úpravy byl tento návrh vypracován inkluzivně, a to na základě naprosté transparentnosti a průběžné spolupráce se zúčastněnými stranami, naslouchání externí zpětné vazbě a s přihlédnutím k externí kontrole, aby bylo zajištěno, že návrh přinese tu správnou rovnováhu (viz také oddíl o shromažďování a využívání odborných znalostí). Plánované rozšíření na námořní dopravu by bylo založeno na stávajících mechanismech monitorování, vykazování a ověřování, které zakotvují výjimku pro malé lodě a budou muset být změněny tak, aby byly vhodné pro obchodování s emisemi. Při zachování jednotného systému monitorování, vykazování a ověřování se pro rejdařské společnosti sníží administrativní zátěž v oblasti dodržování předpisů oproti situaci, kdy by existovalo systémů několik. Nový systém EU ETS pro ostatní odvětví by se uplatňoval jako předsazený systém a vycházel by ze stávajících ustanovení upravujících daňové sklady nebo dodavatele pohonných hmot. •Základní práva Návrh dodržuje základní práva a zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie. Přispívá zejména k dosažení cíle vysoké úrovně ochrany životního prostředí v souladu se zásadou udržitelného rozvoje stanovenou v článku 37 Listiny. 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Ze systému EU ETS plynou značné výnosy. V současné době připadá většina těchto výnosů z dražeb členským státům. Úpravy rozpočtového rámce EU předloží Komise v rámci nadcházejícího balíčku s názvem Vlastní zdroje, včetně návrhu na změnu víceletého finančního rámce. Vnitrostátní rozpočty členských států budou těžit z rozšíření oblasti působnosti systému EU ETS na námořní dopravu a z nového obchodování s emisemi z odvětví silniční dopravy a budov. Bezpečný provoz registru Unie je financován z rozpočtu Unie. Rozšíření oblasti působnosti systému EU ETS na námořní dopravu a zavedení nového systému EU ETS pro silniční dopravu a budovy bude vyžadovat další zdroje pro zabezpečený provoz registru Unie, což je uvedeno ve finančním výkazu připojeném k tomuto návrhu. Tyto zdroje budou uvolněny na základě přerozdělení s ohledem na rozpočtová a personální omezení evropské veřejné správy v rámci stávajícího víceletého finančního rámce, zatímco související operační výdaje budou financovány z finančního krytí programu LIFE. Vývoj informační technologie a volby zadávání veřejných zakázek budou prováděny v souladu se sdělením o pokynech pro financování informačních technologií a kybernetické bezpečnosti ze dne 10. září 2020, které obsahuje i předběžné schválení některých výdajů na informační technologie Výborem pro informační technologie a kybernetickou bezpečnost, který působí v rámci Evropské komise. 5.OSTATNÍ PRVKY

•Plány provádění a způsob monitorování, hodnocení a podávání zpráv Komise bude i nadále sledovat a hodnotit fungování systému EU ETS ve své každoroční Zprávě o trhu s uhlíkem podle ustanovení čl. 10 odst. 5 směrnice o systému ETS. To se týká i dopadů současné revize systému EU ETS. Každoroční Zpráva Komise o trhu s uhlíkem a výroční zpráva členských států zahrnuje též odvětví, na která se bude obchodování s emisemi nově vztahovat. Údaje o monitorování, vykazování a ověřování získané prostřednictvím regulace nových odvětví budou pro Komisi představovat klíčový zdroj informací pro hodnocení pokroku v daných odvětvích. Pravidla pro monitorování, vykazování a ověřování v lodní dopravě by se měla řídit pravidly stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/757 ve znění návrhu COM(2019) 38 final a v tomto návrhu. Hodnocení pokroku při uplatňování směrnice o systému ETS je navíc zakotveno ve stávajícím článku 21 směrnice samotné. Iniciativa vychází z procesu založeného na integrovaných vnitrostátních plánech v oblasti energetiky a klimatu a ze spolehlivého rámce pro transparentnost emisí skleníkových plynů a dalších informací o klimatu, které jsou uvedeny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1999. Ve svém pravidelném posouzení pokroku využije Komise mimo jiné informace předložené a oznámené členskými státy podle výše uvedeného nařízení. Ustanovení týkající se podávání zpráv o využívání výnosů z dražeb vytvořených na základě této směrnice jsou rovněž obsažena v nařízení (EU) 2018/1999. Dopady změn této směrnice bude třeba analyzovat a je možné, že nařízení bude ještě nutné následně změnit, aby byla zajištěna soudržnost mezi oběma právními akty. Další podrobnosti o monitorování a hodnocení jsou uvedeny v oddíle 9 posouzení dopadů připojeného k tomuto návrhu. •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu Hlavní prvky směrnice o systému ETS, které se mění: Námořní doprava (články 3, 3g až 3ge a 16) Návrh rozšiřuje oblast působnosti systému EU pro obchodování s emisemi na námořní dopravu. Za tímto účelem návrh mění definici „emise“ v čl. 3 písm. b) tak, aby zahrnovala i emise z lodí používaných v námořní dopravě, rozšiřuje kapitolu II směrnice tak, aby zahrnovala i „letectví a námořní dopravu“, a doplňuje námořní dopravu jako novou činnost do přílohy I. Dále obsahuje nové definice pro „rejdařskou společnost“ v čl. 3 písm. v) a „správní orgán pro rejdařské společnosti“ v čl. 3 písm. w). Za účelem rozšíření kapitoly II i na námořní dopravu se doplňují články 3g až 3ge. Rozšíření systému EU ETS na námořní dopravu se vztahuje na emise z plaveb v rámci EU, na polovinu emisí z plaveb mimo EU a na emise produkované v kotvištích v přístavu EU; stejná pravidla, která platí pro ostatní odvětví, na něž se vztahuje systém EU ETS, by se měla vztahovat i na námořní dopravu, pokud jde o dražbu, převod, vyřazení a zrušení povolenek, sankce a registry (článek 16). Povinnost vyřadit povolenky v odvětví námořní dopravy bude postupně zaváděna v období 2023–2025, přičemž rejdařské společnosti musí vyřadit 100 % svých ověřených emisí do roku 2026 (článek 3ga). V souladu s tímto postupným zaváděním se stanoví, že pokud by se v tomto období vyřadilo ve vztahu k ověřeným emisím z námořní dopravy méně povolenek, měly by být nevyřazené povolenky zrušeny. Použijí se pravidla pro monitorování a vykazování a dále pravidla pro ověřování a akreditaci uvedená v nařízení (EU) 2015/757, v platném znění (články 3gb a 3gc). Kromě obecných pravidel systému EU ETS týkajících se sankcí lze vydat příkazy k vyhoštění lodí, za něž nese odpovědnost rejdařská společnost, která nevyřadila povolenky na dvě nebo více po sobě jdoucích vykazovaných období, takže lodě, za něž nese odpovědnost, mohou být zadrženy členským státem vlajky a může jim být odepřen vstup do přístavu spadajícího do jurisdikce jiného členského státu, než je stát vlajky (čl. 16 odst. 11a). Každá rejdařská společnost, na niž se vztahuje systém EU ETS, je přiřazena pod některý členský stát, resp. správní orgán, který bude provádět její správu podle uvedené směrnice. Správní orgán se určuje podle místa zápisu rejdařské společnosti. Není-li společnost zapsána v některém členském státě, je přiřazena pod členský stát, v němž v předchozích dvou sledovaných letech vykázala nejvyšší počet zastávek v přístavu. Od roku 2024 by měla Komise zveřejňovat a pravidelně aktualizovat seznam rejdařských společností, na něž se směrnice vztahuje, včetně jejich příslušného správního orgánu (článek 3gd). Správní orgány mohou požádat Evropskou agenturu pro námořní bezpečnost (EMSA) o spolupráci při plnění svých povinností podle této směrnice, zejména pokud jde o schvalování plánů monitorování a ověřování emisí (článek 18b). Vzhledem ke svým zkušenostem s prováděním nařízení (EU) 2015/757 a jeho nástrojů v oblasti informačních technologií by agentura EMSA mohla dále pomáhat správním orgánům při provádění směrnice, například usnadněním výměny informací nebo vypracováním pokynů a kritérií. Je zařazeno ustanovení o vykazování a přezkumu (článek 3ge) s cílem sledovat provádění této kapitoly a zohlednit příslušný vývoj na úrovni Mezinárodní námořní organizace. Lineární redukční faktor a jednorázové snížení stropu (článek 9) Rok poté, co vstoupí v platnost tato směrnice, kterou se mění směrnice o systému ETS, se lineární redukční faktor změní na hodnotu 4,2 %. Vzhledem k tomu, že se zvýšený lineární redukční faktor kombinuje s jednorázovou úpravou stropu směrem dolů, má nový lineární redukční faktor stejný účinek, jako kdyby se uplatňoval již od roku 2021. Díky tomu bude celkové množství povolenek („strop“) klesat zvýšeným ročním tempem, což povede k celkovému snížení emisí v odvětvích zahrnutých do systému EU ETS do roku 2030 o 61 % v porovnání s rokem 2005. Kromě toho se od roku následujícího po vstupu této směrnice v platnost strop zvýší o množství povolenek odpovídající emisím z námořní dopravy, které mají být zahrnuty do systému EU ETS a odvozeny z údajů ze systému EU pro monitorování, vykazování a ověřování v námořní dopravě za roky 2018 a 2019, upravené od roku 2021 o lineární redukční faktor. Použití výnosů z dražeb (článek 10) V zájmu řešení zvýšených potřeb v oblasti investic do nízkouhlíkových technologií se mění ustanovení o využívání výnosů z dražeb tak, aby členské státy musely využít veškeré výnosy, které se nepřidělují do rozpočtu Unie, na účely související s klimatem, včetně podpory udržitelné renovace domácností s nízkými příjmy. Úpravy rozpočtového rámce EU předloží Komise v rámci nadcházejícího balíčku s názvem Vlastní zdroje, včetně návrhu na změnu víceletého finančního rámce. V zájmu řešení distribučních a sociálních dopadů transformace návrh dále upravuje dražbu dalších 2,5 % stropu na financování transformace energetiky v členských státech, jejichž HDP na obyvatele v letech 2016–2018 nedosahuje 65 % průměru EU, a to prostřednictvím Modernizačního fondu. Přísnější přístup založený na referenčních hodnotách a stanovení podmínek pro přidělování bezplatných povolenek (čl. 10a odst. 1) Aby se snížila možnost uplatnění opravného koeficientu pro všechna odvětví po úpravě stropu, navrhuje se, aby aktualizace referenčních hodnot více sledovala snižování emisí v jednotlivých odvětvích a pododvětvích, a to zvýšením maximální míry aktualizace na 2,5 % ročně od roku 2026 namísto současných 1,6 %. U tohoto přístupu se má za to, že zajistí spravedlivější a transparentnější přidělování bezplatných povolenek v porovnání s větším snížením pro všechna odvětví pomocí meziodvětvového opravného koeficientu. S cílem motivovat k zavádění nízkouhlíkových technologií je navíc přidělování bezplatných povolenek podmíněno vyvíjením úsilí o dekarbonizaci. Zařízení, na něž se vztahuje povinnost provádět energetický audit podle stávajícího čl. 8 odst. 4 směrnice o energetické účinnosti, budou mít povinnost provést doporučení obsažená ve zprávě o auditu nebo prokázat provádění jiných opatření, která povedou ke snížení emisí skleníkových plynů a jsou rovnocenná s těmi, jež doporučila zpráva o auditu. V opačném případě by se přidělování bezplatných povolenek pro tato zařízení snížilo. V souladu se stávajícím čl. 8 odst. 4 směrnice o energetické účinnosti se neprovádí energetický audit u malých a středních podniků. Kromě toho jsou podle podmínek čl. 8 odst. 6 směrnice o energetické účinnosti podniky, které nejsou malými a středními podniky a které uplatňují systém energetického nebo environmentálního řízení, osvobozeny od požadavku provádět energetický audit. Navrhuje se taková změna pravidel, která by zavedla výjimku z energetického auditu podle revidované směrnice o energetické účinnosti tak, že výjimku nebudou mít už malé a střední podniky, ale bude udělována na základě spotřeby energie. Takové pravidlo pro udělování výjimek by bylo rovněž vhodné i pro podmíněnost přidělování bezplatných povolenek. Opatření uhlíkového vyrovnání na hranicích (čl. 10a odst. 1)

Opatření uhlíkového vyrovnání na hranicích (CBAM) je alternativním opatřením pro zmírnění rizik úniku uhlíku. Odvětvím a pododvětvím, na něž se toto opatření vztahuje, by se proto neměly přidělovat bezplatné povolenky. Stanoví se přechodné období, které výrobcům, dovozcům a obchodníkům umožní, aby se přizpůsobili novému režimu, kdy se bude postupně snižovat přidělování bezplatných povolenek s tím, jak budou postupně zaváděna opatření uhlíkového vyrovnání na hranicích. Dále se stanoví pravidla pro výpočet konečného množství povolenek určených pro dražbu, které se bude odečítat od přidělovaných bezplatných povolenek. Rozdílové smlouvy o uhlíku a navýšení objemu Inovačního fondu (čl. 10a odst. 8) Rozdílové smlouvy o uhlíku jsou důležitým prvkem ke snížení emisí v průmyslu a jsou pro EU možností, jak zaručit investorům do inovativních technologií šetrných ke klimatu pevnou cenu, která odměňuje snížení emisí CO2 nad rámec současné cenové hladiny v systému EU ETS. Oblast působnosti Inovačního fondu je rozšířena tak, aby mohl podporovat projekty prostřednictvím soutěžních nabídkových řízení, jako jsou např. právě rozdílové smlouvy o uhlíku. Kromě toho se Inovační fond navyšuje o 50 milionů povolenek získaných stejným způsobem z povolenek, které jsou k dispozici pro bezplatné přidělování a pro dražby, jako je tomu v případě stávající dotace fondu. V důsledku toho bude 40 milionů povolenek pocházet z povolenek, které jsou k dispozici pro bezplatné přidělování, a 10 milionů povolenek bude pocházet z povolenek, které mají být vydraženy. Modernizační fond (článek 10d) Tento návrh harmonizuje Modernizační fond s novými cíli Unie v oblasti klimatu tím, že stanoví požadavek, aby investice byly v souladu s cíli Zelené dohody pro Evropu a evropského právního rámce pro klima, a tím, že skončí podpora investic v souvislosti s jakýmikoli fosilními palivy, nejen s pevnými fosilními palivy, jak tomu bylo doposud. Kromě toho tento návrh zvyšuje procentní podíl fondu, který se povinně investuje do prioritních investic, klade větší důraz na obnovitelné zdroje a investice do energetické účinnosti v odvětví dopravy, budov, odpadů a zemědělství, zaměřuje se na energetickou účinnost jako prioritní oblast na straně poptávky, včetně průmyslu, který výslovně uvádí jako způsobilé odvětví, a zahrnuje podporu domácností při řešení energetické chudoby. Zachycování a využívání uhlíku (čl. 3 písm. b) a čl. 12 odst. 3b) Vyšší ambice v oblasti klimatu budou motivací pro využívání všech technologických řešení ke snížení emisí, včetně zachycování a využívání uhlíku. V důsledku toho návrh stanoví, že povinnost vyřazení povolenek nevzniká u emisí CO2, které zůstanou trvale chemicky vázány ve výrobku tak, aby při běžném použití neunikaly do atmosféry. Odstranění překážek pro inovativní nízkouhlíkové technologie změnou oblasti působnosti a referenčních hodnot systému EU ETS (články 2 a 10a a příloha I) Pravidla systému EU ETS pro přidělování bezplatných povolenek se mění s cílem více podpořit dekarbonizaci energeticky náročných průmyslových odvětví zavedením průlomových technologií. Účinné technologie těsně pod referenční úrovní získají více bezplatných povolenek, než jaké jsou jejich emise. To představuje pro inovativní technologie mimo systém EU ETS konkurenční nevýhodu, takže chybí motivace pro investice do těchto technologií. Inovativní zařízení mohou vypadnout ze systému EU ETS proto, že změní svůj výrobní proces nebo protože jejich celkový jmenovitý tepelný příkon spalovacích jednotek zařízení se sníží na méně než 20 MW. Tento demotivační faktor se řeší tak, že: i) se stanoví, že zařízení zůstávají v systému EU ETS, pokud sníží celkovou kapacitu svých spalovacích jednotek s cílem snížit emise skleníkových plynů (např. prostřednictvím elektrifikace), ii) definice činností jsou z technologického hlediska neutrální (odstraněním odkazů na fosilní paliva nebo na konkrétní výrobní procesy), iii) se odkazuje na výrobní kapacity namísto spalovacích kapacit a že iv) se nově upraví definice referenčních hodnot s cílem zajistit rovné zacházení s jednotlivými zařízeními nezávisle na použité technologii, a to i při používání nízkouhlíkových technologií nebo technologií s nulovými emisemi uhlíku. Tím, že se inovativní zařízení udrží v systému EU ETS, se rovněž sníží referenční hodnoty, což povede k dalšímu snižování emisí. Zavedení obchodování s emisemi pro budovy a silniční dopravu (kapitola IVa) Nově by od roku 2025 mělo být jako samostatný systém zavedeno obchodování s emisemi pro budovy a silniční dopravu (kapitola IVa). Během prvního roku budou regulované subjekty muset mít povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů a vykazovat své emise za roky 2024 a 2025 (články 30b a 30f). Vydávání povolenek a povinnosti týkající se dodržování předpisů pro tyto subjekty budou platit až od roku 2026, díky čemuž bude moci nový systém začít fungovat řádně a efektivně (články 30c, 30d a 30e). Vzhledem k tomu, že v odvětvích budov a silniční dopravy působí značný počet malých producentů emisí, a též z důvodu technické proveditelnosti a administrativní efektivnosti není stanoven bod regulace u producentů emisí, ale předsazeně, na začátku dodavatelského řetězce (článek 30b a příloha III). Regulovanou činností nového systému bude proto propouštění ke spotřebě paliv používaných ke spalování v odvětvích budov a silniční dopravy (příloha III). Rozsah odvětví budov a silniční dopravy je definován na základě příslušných zdrojů emisí uvedených v Pokynech Mezivládního panelu pro změnu klimatu k národní inventarizaci skleníkových plynů z roku 2006 (příloha III). Regulované subjekty jsou definovány v souladu se systémem spotřební daně podle směrnice Rady (EU) 2020/262, neboť podle uvedené směrnice pro daňové účely již existuje spolehlivý mechanismus monitorování a vykazování množství paliv propuštěných ke spotřebě. Povinnosti v oblasti monitorování, vykazování a ověřování v odvětvích budov a silniční dopravy budou v co největší míře sladěny s dobře fungujícími mechanismy zavedenými pro stacionární zařízení a letectví (čl. 30 písm. f)). Emisní strop pro nový systém obchodování s emisemi bude stanoven od roku 2026 na základě údajů shromážděných podle nařízení o „sdílení úsilí“ a úrovně ambicí a snížení s cílem dosáhnout v roce 2030 v odvětvích budov a silniční dopravy snížení emisí o 43 % oproti hodnotám roku 2005 (článek 30c a příloha IIIa). Je definován odpovídající lineární redukční faktor. Po zavedení monitorování a vykazování nového obchodování s emisemi se celkové množství povolenek na rok 2028 upraví na základě dostupných údajů o monitorování, vykazování a ověřování za období 2024–2026. Lineární redukční faktor bude revidován pouze v případě, že údaje o monitorování, vykazování a ověřování budou výrazně vyšší než původní strop, pokud nebudou důvodem malé rozdíly oproti inventárním údajům EU na základě Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu. Povolenky pro nové obchodování s emisemi budou draženy, protože se nebudou přidělovat žádné bezplatné povolenky (článek 30d). V zájmu zajištění hladkého spuštění obchodování s emisemi v nových odvětvích budou pro určité množství povolenek předsunuty finanční prostředky (čl. 30d odst. 2 první pododstavec). V zájmu zajištění stability trhu již od počátku se bude navíc na základě zvláštních pravidel v dotčených odvětvích uplatňovat i rezerva tržní stability (čl. 30d odst. 2 druhý pododstavec). Vzhledem k tomu, že se jedná o nový systém, jsou zavedena zmírňující opatření s cílem řešit potenciální riziko nadměrného kolísání cen, které by mohlo být obzvláště vysoké na začátku obchodování s emisemi v nových odvětvích (článek 30h). Za účelem řešení některých přechodných problémů a sociálních problémů spojených se stanovením ceny uhlíku v nových odvětvích a za účelem zajištění cílené podpory inovací přispěje obchodování s emisemi ze silniční dopravy a budovy rovněž k již existujícím fondům s nízkými emisemi uhlíku. Pro Inovační fond tak bude pro silniční dopravu a budovy na podporu ekologické transformace k dispozici 150 milionů povolenek vydaných v rámci nového systému obchodování s emisemi (čl. 30d odst. 4). Komise bude sledovat uplatňování pravidel pro nové obchodování s emisemi a v případě potřeby navrhne přezkum do 1. ledna 2028 s cílem zlepšit jeho efektivitu, správu a praktické uplatňování (článek 30i). Hlavní prvky rozhodnutí o rezervě tržní stability změněné návrhem: Zohlednění čisté poptávky z letectví (čl. 1 odst. 4a) a z odvětví námořní dopravy Návrhem se mění výpočet celkového počtu povolenek v oběhu tak, aby zahrnoval i emise z letectví a povolenky vydané pro letectví. Nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2392 byl změněn čl. 12 odst. 3 směrnice o systému EU ETS tak, aby všichni provozovatelé mohli na splnění své povinnosti vyřadit povolenky použít všechny vydané povolenky, včetně povolenek pro letectví. Správnost a účinnost rezervy jako měřítka stability trhu prostřednictvím nabídky a poptávky se zlepší tím, že do výpočtu rezervy budou zahrnuty i povolenky pro letectví a zároveň bude zachována její ekologická vyváženost. V případě přijetí tohoto návrhu na změnu systému EU ETS se emise a povolenky z letectví budou započítávat do celkového počtu povolenek v oběhu, pokud byly k dispozici nebo byly vydány v následujícím roce poté, co tato změna nabude platnosti. Ačkoli neexistují žádné samostatné povolenky pro námořní dopravu, je rovněž třeba upravit text tak, aby byly do výpočtu zahrnuty i povolenky a emise související s odvětvím námořní dopravy, protože text v současné době odkazuje pouze na emise a povolenky pro zařízení. Aby se zabránilo narušení postupného zavádění požadavků na námořní dopravu, bude rozdíl mezi ověřenými emisemi a povolenkami vyřazenými pro odvětví námořní dopravy, které nebudou vydraženy, ale zrušeny, započítán do celkového počtu povolenek v oběhu, jako kdyby byly povolenky vydány.

Míra příjmu (čl. 1 odst. 5) Míra příjmu se mění tak, aby vyrovnávala tzv. prahový efekt, který by nastal, kdyby se celkový počet povolenek v oběhu přiblížil těsně k horní prahové hodnotě. V takovém případě může mít situace, kdy je v celkovém počtu povolenek v oběhu o jednu povolenku více, resp. méně, za následek, že se do rezervy budou, resp. nebudou přijímat povolenky, v závislosti na tom, zda je množství celkového počtu povolenek v oběhu vyšší, nebo nižší než prahová hodnota. Nejistota ohledně toho, zda taková situace nastane, může způsobit kolísání cen na trhu. Návrhem se mění mechanismus míry příjmu. Navrhuje se určité rezervní množství pro příjem rezervy tržní stability, pokud se celkový počet povolenek v oběhu pohybuje mezi 833 miliony a 1,096 miliardy. V takovém případě bude příjem představovat rozdíl mezi celkovým počtem povolenek v oběhu a mezi prahovou hodnotou na úrovni 833 milionů. Dokud bude množství celkového počtu povolenek v oběhu vyšší než 1,096 miliardy povolenek, použije se běžná míra příjmu (do roku 2030 to bude 24 %). Množství 1,096 miliardy povolenek bylo zvoleno proto, že při tomto množství se míra příjmu ve výši 24 % a rozdíl mezi celkovým počtem povolenek v oběhu a horní prahovou hodnotou navzájem přiblíží. Tím se řeší prahový efekt a přitom je zachován efektivní příjem rezervy tržní stability v případě, že je celkový počet povolenek v oběhu vyšší. Definice celkového počtu povolenek v oběhu (TNAC) (čl. 1 odst. 5) Při výpočtu celkového počtu povolenek v oběhu vzorec upřesní, že do nabídky povolenek se zahrnují pouze povolenky, které byly vydány, ale nebyly uloženy do rezervy, a počet povolenek v rezervě se již od nabídky povolenek neodečítá. Díky této změně je výpočet celkového počtu povolenek v oběhu jasnější a nemá podstatný dopad na výsledek ani na výpočty celkového počtu povolenek v oběhu provedené v minulosti. Mechanismus zneplatnění (čl. 1 odst. 5a) Od roku 2023 budou povolenky v rezervě tržní stability nad úrovní objemu dražených povolenek z předchozího roku zneplatněny. Na úroveň objemu dražených povolenek za předchozí rok však mají vliv různé faktory, jako je strop a fungování rezervy tržní stability samotné. Aby bylo množství povolenek, které zůstane v rezervě po zneplatnění, předvídatelnější, navrhuje se omezit počet povolenek v rezervě na 400 milionů. Toto množství rovněž odpovídá nižší prahové hodnotě pro množství celkového počtu povolenek v oběhu, pod jehož hodnotou jsou povolenky z rezervy tržní stability uvolněny. Rezerva tržní stability (MSR) pro obchodování s emisemi v odvětví silniční dopravy a budov (článek 1a) V zájmu řešení rizika nerovnováhy mezi nabídkou a poptávkou se bude rezerva tržní stability uplatňovat i na nové obchodování s emisemi v oblasti silniční dopravy a budov, přičemž příjem a uvolňování povolenek bude vycházet z prahových hodnot přebytku povolenek na tomto trhu. Aby rezerva tržní stability mohla navíc fungovat jako účinný nástroj k řešení nerovnováhy na trhu od počátku obchodování s emisemi v obou těchto odvětvích, bude v rezervě vytvořena řada povolenek pro tato nová odvětví. Pro řešení potenciálního rizika nadměrného kolísání cen jsou zavedena opatření, která umožní z rezervy uvolnit dodatečné povolenky. Spouštěcí mechanismus pro uvolnění dodatečných povolenek však bude založen na zvýšení jejich průměrné ceny, nikoli na přebytku povolenek na trhu. Hlavní prvky nařízení (EU) 2015/757, známého jako nařízení o monitorování, vykazování a ověřování, které se tímto návrhem mění: Návrh zavádí definice nových pojmů „správní orgán“ a „souhrnné údaje o emisích na úrovni společnosti“. Kromě toho navrhované změny ukládají společnostem povinnost předkládat své plány monitorování příslušným správním orgánům ke schválení (změněné články 6 a 7), vykazovat souhrnné údaje o emisích na úrovni společnosti (změněný článek 4) a po ověření souhrnných údajů o emisích na úrovni společnosti (změněné články 13 až 16) předkládat tyto ověřené souhrnné údaje odpovědnému správnímu orgánu (nový článek 11a a změněný článek 12). Ověřovatel nemá povinnost ověřit výkaz emisí na úrovni lodi a podávat zprávy podle čl. 11 odst. 2 nařízení (EU) 2015/757, protože tyto zprávy na úrovni lodi byly již ověřeny. Návrh rovněž svěřuje Komisi pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci za účelem změny metod a pravidel monitorování tak, aby byly vhodné pro obchodování s emisemi (změněný čl. 5 odst. 2) a aby doplnily nařízení (EU) 2015/757 obsahující pravidla pro schvalování plánů monitorování a jejich změn ze strany správních orgánů, pravidla pro monitorování, vykazování a předkládání souhrnných údajů o emisích na úrovni společnosti (čl. 6 odst. 8, čl. 7 odst. 5 a čl. 11a odst. 4) a pravidla pro ověřování souhrnných údajů o emisích na úrovni společnosti a pro vydávání ověřovací zprávy týkající se souhrnných údajů o emisích na úrovni společnosti (čl. 13 odst. 6 a čl. 15 odst. 6). Návrhem na změnu nařízení o monitorování, vykazování a ověřování tento návrh doplňuje návrh Komise COM(2019) 38 final. 2021/0211 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterou se mění směrnice 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Unii, rozhodnutí (EU) 2015/1814 o vytvoření a uplatňování rezervy tržní stability pro systém Unie pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a nařízení (EU) 2015/757 (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, s ohledem na stanovisko Výboru regionů, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1)Pařížská dohoda přijatá v prosinci roku 2015 v rámci Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC) vstoupila v platnost v listopadu roku 2016 (dále jen „Pařížská dohoda“). Její smluvní strany se dohodly, že udrží nárůst průměrné globální teploty na úrovni výrazně nižší než 2 °C ve srovnání s úrovní před industrializací a že budou usilovat o omezení tohoto nárůstu na 1,5 °C oproti období před industrializací. (2)Řešení problémů souvisejících s klimatem a životním prostředím a dosažení cílů Pařížské dohody jsou jádrem sdělení „Zelená dohoda pro Evropu“, které Komise přijala dne 11. prosince 2019. (3)Zelená dohoda pro Evropu kombinuje komplexní soubor vzájemně se posilujících opatření a iniciativ zaměřených na dosažení klimatické neutrality v EU do roku 2050 a stanoví novou strategii růstu, jejímž cílem je přeměnit Unii na spravedlivou a prosperující společnost s moderní a konkurenceschopnou ekonomikou efektivně využívající zdroje, kde hospodářský růst již není závislý na využívání zdrojů. Jejím dalším cílem je chránit, zachovávat a posilovat přírodní kapitál Unie a chránit zdraví a blahobyt občanů před environmentálními riziky a dopady. Tato transformace má odlišné dopady na postavení žen a mužů a má zvláštní dopad na některé znevýhodněné skupiny, jako jsou senioři, osoby se zdravotním postižením a osoby pocházející z prostředí rasových či etnických menšin. Transformace musí být proto spravedlivá a inkluzivní a nesmí nikoho opomíjet. (4)Nezbytnost a hodnota Zelené dohody pro Evropu ještě vzrostla s ohledem na velmi závažné dopady pandemie COVID-19 na zdraví, životní a pracovní podmínky a blahobyt občanů Unie, které ukázaly, že naše společnost a naše hospodářství musí zlepšit svou odolnost vůči vnějším otřesům a jednat včas, aby takovým otřesům zabránily nebo aby je zmírnily. Evropští občané jsou již delší dobu silně přesvědčeni, že toto je případ zejména změny klimatu. (5)V aktualizovaném vnitrostátně stanoveném příspěvku předloženém sekretariátu UNFCCC dne 17. prosince 2020 se Unie zavázala snížit do roku 2030 čisté emise skleníkových plynů v hospodářství celé Unie nejméně o 55 % pod úroveň roku 1990. (6)V nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/1119 Unie zakotvila v právních předpisech cíl dosažení klimatické neutrality v celém hospodářství do roku 2050. Uvedené nařízení rovněž stanoví závazný závazek v rámci Unie snížit do roku 2030 čisté emise skleníkových plynů (emise po odečtení pohlcení) nejméně o 55 % oproti hodnotám z roku 1990. (7)K dosažení snížení emisí musí přispět všechna hospodářská odvětví. Proto je třeba zvýšit ambice systému EU pro obchodování s emisemi (EU ETS) zřízeného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, pokud jde o podporu snižování emisí skleníkových plynů nákladově efektivním a ekonomicky účinným způsobem, přičemž tyto ambice je třeba zvýšit způsobem odpovídajícím cíli snížit do roku 2030 čisté emise skleníkových plynů v rámci celého hospodářství. (8)Systém EU ETS by měl motivovat k výrobě v rámci zařízení, která zčásti nebo v plném rozsahu snižují emise skleníkových plynů. Popis některých kategorií činností v příloze I směrnice 2003/87/ES je proto třeba změnit, aby se pro zařízení v příslušných odvětvích zajistilo rovné zacházení. Kromě toho by přidělování bezplatných povolenek na výrobu určitého výrobku mělo být nezávislé na povaze výrobního procesu. Je proto nezbytné změnit definici výrobků a postupů a emisí, na něž se vztahují některé referenční hodnoty, aby byly zajištěny rovné podmínky pro nové i stávající technologie. Dále je nezbytné zavést samostatnou aktualizaci referenčních hodnot pro rafinerie a vodík, aby se zohlednil rostoucí význam výroby vodíku mimo odvětví rafinérií. (9)Směrnice Rady 96/61/ES byla zrušena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU. Odkazy na směrnici 96/61/ES v článku 2 směrnice 2003/87/ES a v její příloze IV je třeba odpovídajícím způsobem aktualizovat. Vzhledem k potřebě naléhavého snížení emisí v rámci celého hospodářství by členské státy měly mít možnost jednat za účelem snížení emisí skleníkových plynů, na něž se vztahuje systém EU ETS, prostřednictvím jiných politik, než jsou mezní hodnoty emisí přijaté podle směrnice 2010/75/EU. (10)Komise ve svém sdělení Cesta ke zdravé planetě pro všechny vyzývá EU, aby směřovala k cíli dosáhnout do roku 2050 nulového znečištění tím, že sníží znečištění ovzduší, sladkých vod, moří a půdy na hodnoty, u nichž se již nepředpokládá, že by byly škodlivé pro zdraví a přírodní ekosystémy. Opatření podle směrnice 2010/75/EU, která je hlavním nástrojem upravujícím emise látek znečišťujících ovzduší, vodu a půdu, jsou často též nástrojem pro snížení emisí skleníkových plynů. V souladu s článkem 8 směrnice 2003/87/ES by členské státy měly zajistit koordinaci požadavků pro udělení povolení podle směrnice 2003/87/ES s požadavky podle směrnice 2010/75/EU. (11)Vzhledem k tomu, že nové inovativní technologie často umožní snížit emise skleníkových plynů i znečišťujících látek, je důležité zajistit součinnost mezi politikami, které snižují emise skleníkových plynů i znečišťujících látek, konkrétně se jedná o směrnici 2010/75/EU, a přezkoumat, jak jsou v tomto ohledu účinné. (12)Definice výrobců elektřiny byla základem pro určení maximálního množství bezplatných povolenek pro průmysl v období 2013–2020, ale vedla k odlišnému zacházení s kogeneračními zařízeními ve srovnání s průmyslovými zařízeními. Aby se podpořilo využívání vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny a zajistilo rovné zacházení se všemi zařízeními, kterým jsou přidělovány bezplatné povolenky na výrobu tepla a dálkové vytápění, měly by být všechny odkazy na výrobce elektřiny ve směrnici 2003/87/ES zrušeny. Kromě toho nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2019/331 stanoví způsobilost všech průmyslových procesů pro přidělování bezplatných povolenek. Ustanovení o zachycování a ukládání CO2 obsažená v čl. 10a odst. 3 směrnice 2003/87/ES jsou proto zastaralá a měla by být zrušena. (13)Skleníkové plyny, které nejsou přímo uvolňovány do atmosféry, je třeba považovat za emise v rámci systému EU ETS a povolenky pro tyto emise by měly být vyřazeny, pokud nejsou tyto skleníkové plyny uloženy v úložišti v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/31/ES nebo pokud nejsou trvale chemicky vázány ve výrobku tak, aby při běžném použití neunikaly do atmosféry. Komise by měla být zmocněna k přijímání prováděcích aktů, které stanoví podmínky, za nichž se má mít u skleníkových plynů za to, že jsou trvale chemicky vázány ve výrobku tak, aby při běžném použití neunikaly do atmosféry, včetně případného získání certifikátu o pohlcování uhlíku s ohledem na vývoj právní úpravy v oblasti udělování certifikátů o pohlcování uhlíku. (14)Činnost v oblasti mezinárodní námořní dopravy, která sestává z plaveb mezi přístavy spadajícími do jurisdikce dvou různých členských států nebo mezi přístavem spadajícím do jurisdikce členského státu a přístavem mimo jurisdikci kteréhokoli členského státu, byla jediným způsobem dopravy, na který se nevztahovaly dřívější závazky Unie ke snížení emisí skleníkových plynů. Emise z paliv prodaných v Unii při cestách, které začínají v jednom členském státě a končí v jiném členském státě nebo v třetí zemi, vzrostly od roku 1990 přibližně o 36 %. Tyto emise představují téměř 90 % všech emisí z plavby v rámci Unie, neboť emise z paliva prodávaného v Unii pro cesty začínající a končící v témže členském státu byly od roku 1990 sníženy o 26 %. V rámci scénáře bez opatření se předpokládá, že emise z činností mezinárodní námořní dopravy vzrostou v letech 2015–2030 přibližně o 14 % a v letech 2015–2050 o 34 %. Pokud by dopad činností námořní dopravy na změnu klimatu rostl dle předpokladů, výrazně by to narušilo snížení, jehož bylo dosaženo v jiných odvětvích v rámci boje proti změně klimatu.

(15)V roce 2013 Komise přijala strategii postupného začleňování emisí z námořní dopravy do politiky Unie pro snižování emisí skleníkových plynů. Jako první krok v rámci tohoto přístupu zavedla Unie systém monitorování, vykazování a ověřování emisí z námořní dopravy v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/757, po němž bude následovat stanovení cílů v oblasti snížení emisí pro námořní odvětví a uplatňování tržního opatření. V souladu se závazkem spolunormotvůrců vyjádřeným ve směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/410 by opatření ze strany Mezinárodní námořní organizace (IMO) či Unie měla být zahájena v roce 2023, a to včetně přípravných prací týkajících se přijetí a provádění opatření pro zajištění řádného příspěvku tohoto odvětví k úsilí potřebnému pro dosažení cíle dohodnutého v rámci Pařížské dohody a řádného zohlednění všemi zainteresovanými stranami. (16)Podle směrnice (EU) 2018/410 by Komise měla Evropskému parlamentu a Radě podat zprávu o pokroku dosaženém v rámci Mezinárodní námořní organizace při plnění ambiciózního cíle snížení emisí a o souvisejících opatřeních, která mají zajistit, aby odvětví námořní dopravy řádně přispívalo k úsilí nezbytnému k dosažení cílů dohodnutých v rámci Pařížské dohody. Již vynakládané úsilí o omezení celosvětových emisí z námořní dopravy prostřednictvím Mezinárodní námořní organizace je třeba podporovat. Ačkoli je nedávný pokrok dosažený prostřednictvím Mezinárodní námořní organizace chvályhodný, tato opatření nebudou k dosažení cílů Pařížské dohody postačovat. (17)V Zelené dohodě pro Evropu Komise uvedla, že má v úmyslu přijmout další opatření k řešení emisí skleníkových plynů z odvětví námořní dopravy, a to prostřednictvím souboru opatření, která Unii umožní dosáhnout jejích cílů v oblasti snižování emisí. V této souvislosti by směrnice 2003/87/ES měla být změněna tak, aby se systém EU ETS vztahoval i na odvětví námořní dopravy s cílem zajistit, že toto odvětví přispěje ke zvýšeným cílům Unie v oblasti klimatu i k cílům Pařížské dohody, která stanoví, že se rozvinuté země mají ujmout vedení tím, že budou plnit cíle v oblasti snižování emisí na úrovni celého hospodářství, zatímco rozvojové země nabádá k tomu, aby postupně usilovaly o dosažení cílů v oblasti snižování emisí nebo omezení emisí v rámci celého hospodářství. Vzhledem k tomu, že emise z mezinárodní letecké dopravy mimo Evropu by měly být od ledna 2021 omezeny celosvětovými tržními opatřeními, aniž bylo přijato jakékoli opatření, které by stanovilo stropy nebo ceny emisí z námořní dopravy, je vhodné, aby se systém EU ETS vztahoval na část emisí z plaveb mezi přístavem spadajícím do jurisdikce členského státu a přístavem spadajícím do jurisdikce třetí země, přičemž pokud jde o zbylou část emisí, mohla by o vhodných opatřeních rozhodnout třetí země. Rozšíření systému EU ETS na odvětví námořní dopravy by tedy mělo zahrnovat polovinu emisí z lodí připlouvajících do přístavu spadajícího do jurisdikce členského státu z přístavu mimo jurisdikci členského státu, polovinu emisí z lodí plavících se z přístavu spadajícího do jurisdikce členského státu do přístavu mimo jurisdikci členského státu, emise z lodí připlouvajících do přístavu spadajícího do jurisdikce členského státu z přístavu spadajícího do jurisdikce členského státu a emise v kotvišti v přístavu spadajícím do jurisdikce členského státu. Tento přístup byl shledán jako praktický způsob, jak vyřešit otázku společných, i když rozdílných odpovědností a možností, což představuje v kontextu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu dlouhodobý problém. Pokrytí části emisí z lodí plavících se mezi státy Unie a třetími zeměmi zajišťuje účinnost systému EU ETS, zejména zvýšením dopadu opatření na životní prostředí ve srovnání se zeměpisným rozsahem omezeným na plavbu v rámci EU, a zároveň omezuje riziko vyhýbání se zastávkám v přístavu a riziko přemístění překládky mimo Unii. Pro zajištění hladkého začlenění tohoto odvětví do systému EU ETS by měly rejdařské společnosti postupně navyšovat vyřazování povolenek s ohledem na ověřené emise vykázané za období 2023–2025. Pokud bude v tomto období vyřazeno méně povolenek, než jaké bylo množství ověřených emisí z námořní dopravy, je v zájmu ochrany ekologické vyváženosti systému nutné, aby byl každý rok neprodleně po zjištění rozdílu mezi ověřenými emisemi a vyřazenými povolenkami zrušen příslušný počet povolenek. Od roku 2026 by rejdařské společnosti měly odevzdávat počet povolenek odpovídající všem jejich ověřeným emisím vykázaným v předchozím roce. (18)Ustanovení směrnice 2003/87/ES, pokud jde o činnosti v oblasti námořní dopravy, by měla být průběžně přezkoumávána s ohledem na budoucí mezinárodní vývoj a úsilí vynaložené na dosažení cílů Pařížské dohody, včetně druhého globálního hodnocení v roce 2028, a s ohledem na následná globální hodnocení probíhající každých pět let, jejichž cílem je informovat o následných vnitrostátně stanovených příspěvcích. Komise by měla zejména kdykoli před druhým globálním hodnocením v roce 2028 – tedy nejpozději do 30. září 2028 – předložit Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku v jednáních s Mezinárodní námořní organizací o celosvětovém tržním opatření. Komise by ve své zprávě měla analyzovat nástroje Mezinárodní námořní organizace a případně posoudit, jak tyto nástroje provést v právu Unie prostřednictvím revize směrnice 2003/87/ES. Součástí zprávy Komise by měly případně být i příslušné návrhy. (19)Komise by měla přezkoumat fungování směrnice 2003/87/ES ve vztahu k činnostem námořní dopravy s ohledem na zkušenosti s jejím uplatňováním, a to i ve vztahu k možným praktikám vyhýbání se povinnostem, a poté by měla navrhnout opatření k zajištění její účinnosti. (20)Osobou nebo organizací odpovědnou za dodržování systému EU ETS by měla být rejdařská společnost definovaná jako majitel lodi nebo jakákoli jiná organizace nebo osoba, jako je správce nebo nájemce v nájmu typu „bareboat charterer“, která od vlastníka lodi převzala odpovědnost za provoz lodi a která se při převzetí této odpovědnosti dohodla na převzetí všech povinností a odpovědností uložených Mezinárodním předpisem pro řízení bezpečnosti lodí a pro zabránění znečištění. Tato definice vychází z definice „společnosti“ uvedené v čl. 3 písm. d) nařízení (EU) 2015/757 a je v souladu s globálním systémem shromažďování údajů, který v roce 2016 zavedla Mezinárodní námořní organizace. V souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ by rejdařská společnost mohla prostřednictvím smluvního ujednání uložit subjektu, který je přímo odpovědný za rozhodnutí týkající se emisí CO2 dané lodi, povinnost nést náklady na dodržování této směrnice. Takovým subjektem by byl obvykle subjekt, který odpovídá za výběr paliva, trasy a rychlosti lodi. (21)Aby se snížila administrativní zátěž pro rejdařské společnosti, měl by být za každou rejdařskou společnost odpovědný vždy jeden členský stát. Komise by měla zveřejnit úvodní seznam rejdařských společností, které vykonávaly činnost v oblasti námořní dopravy spadající do působnosti systému EU ETS, v němž je uvedeno, pod jaký správní orgán jednotlivé rejdařské společnosti spadají. Seznam by měl být aktualizován alespoň jednou za dva roky, aby rejdařské společnosti mohly být podle potřeby přeřazeny pod jiný správní orgán. V případě rejdařských společností, které jsou registrovány v nějakém členském státě, by správním orgánem měl být tento členský stát. V případě rejdařských společností, které jsou registrovány v nějaké třetí zemi, by správním orgánem měl být členský stát, v němž měla tato rejdařská společnost v posledních dvou sledovaných letech odhadem největší počet zastávek v přístavu v rámci plaveb spadajících do oblasti působnosti směrnice 2003/87/ES. U rejdařských společností, které jsou registrovány v nějaké třetí zemi a které v posledních dvou sledovaných letech neuskutečnily žádnou plavbu spadající do oblasti působnosti směrnice 2003/87/ES, by měl být správním orgánem členský stát, z něhož rejdařská společnost vyplula na první plavbu spadající do oblasti působnosti uvedené směrnice. Komise by měla každé dva roky zveřejnit a aktualizovat seznam rejdařských společností spadajících do oblasti působnosti směrnice 2003/87/ES, kde by byl pro každou rejdařskou společnost uveden příslušný správní orgán. V zájmu zajištění rovného zacházení s rejdařskými společnostmi by členské státy měly dodržovat harmonizovaná pravidla pro správu rejdařských společností, za něž nesou odpovědnost, a to v souladu s podrobnými pravidly, která stanoví Komise. (22)Členské státy by měly zajistit, aby rejdařské společnosti pod jejich správou splňovaly požadavky směrnice 2003/87/ES. V případě, že rejdařská společnost tyto požadavky nesplní a žádná donucovací opatření přijatá správním orgánem nezajistí jejich dodržování, měly by členské státy postupovat solidárně. Jako krajní opatření by členské státy měly mít možnost odepřít vstup lodím, za něž odpovídá dotčená rejdařská společnost, s výjimkou členského státu, pod jehož vlajkou loď pluje – ten by měl mít možnost tuto loď zadržet. (23)Rejdařské společnosti by měly sledovat a vykazovat své souhrnné údaje o emisích z činností námořní dopravy na úrovni společnosti v souladu s pravidly stanovenými v nařízení (EU) 2015/757. Zprávy o souhrnných údajích o emisích na úrovni společnosti by měly být ověřeny v souladu s pravidly stanovenými v uvedeném nařízení. Při ověřování na úrovni společnosti by ověřovatel neměl ověřovat výkaz emisí na úrovni lodi ani zprávu uvedenou v čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení, protože tyto zprávy na úrovni lodi by již byly ověřeny. (24)Na základě zkušeností s obdobnými úkoly v souvislosti s ochranou životního prostředí by měla Komisi a správním orgánům při provádění směrnice 2003/87/ES podle potřeby a v souladu se svým mandátem poskytovat podporu Evropská agentura pro námořní bezpečnost (EMSA) nebo jiná příslušná organizace. Vzhledem ke svým zkušenostem s prováděním nařízení (EU) 2015/757 a vzhledem ke svým nástrojům v oblasti informačních technologií by Evropská agentura pro námořní bezpečnost mohla poskytovat správním orgánům součinnost, zejména pokud jde o monitorování, vykazování a ověřování emisí vznikajících z činností námořní dopravy spadajících do oblasti působnosti této směrnice, a to usnadněním výměny informací nebo vypracováním pokynů a kritérií. (25)Nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/2392 byl změněn čl. 12 odst. 3 směrnice 2003/87/ES tak, aby všichni provozovatelé mohli využívat všechny vydané povolenky. Požadavek, aby povolení k vypouštění emisí skleníkových plynů obsahovalo povinnost vyřadit povolenky podle čl. 6 odst. 2 písm. e) uvedené směrnice, by měl být odpovídajícím způsobem harmonizován. (26)Dosažení cíle Unie v oblasti snížení emisí do roku 2030 bude vyžadovat snížení emisí v odvětvích, na něž se vztahuje systém EU ETS, o 61 % ve srovnání s rokem 2005. Množství povolenek pro celou Unii v rámci systému EU ETS je třeba snížit, aby se vytvořil nezbytný dlouhodobý signál o ceně uhlíku a podpora pro tento stupeň dekarbonizace. Za tímto účelem by se měl zvýšit lineární redukční faktor, a to i s ohledem na zahrnutí emisí z námořní dopravy. Tyto emise by měly být odvozeny z emisí z činností námořní dopravy vykázaných v souladu s nařízením (EU) 2015/757 za roky 2018 a 2019 v Unii a upraveny od roku 2021 o lineární redukční faktor. (27)Vzhledem k tomu, že touto směrnicí se mění směrnice 2003/87/ES, pokud jde o prováděcí období, které již začalo dne 1. ledna 2021, by se z důvodů předvídatelnosti, účinnosti z hlediska životního prostředí a jednoduchosti měla strmější křivka lineárního snižování v rámci systému EU ETS od roku 2021 do roku 2030 narovnat, aby bylo do roku 2030 dosaženo snížení emisí v systému EU ETS o 61 %, což představuje vhodný mezičlánek na cestě ke klimatické neutralitě v celé Unii do roku 2050. Vzhledem k tomu, že zvýšený lineární redukční faktor se může použít až od roku následujícího po nabytí platnosti této směrnice, jednorázové snížení množství povolenek by mělo omezit celkové množství povolenek tak, aby bylo v souladu s touto hodnotou ročního snížení prováděného od roku 2021. (28)Pro dosažení vyšších cílů v oblasti klimatu bude potřeba značné množství veřejných zdrojů, které budou muset být na klimatickou transformaci vyčleněny v rámci EU i v rámci národních rozpočtů. S cílem doplnit a posílit značné množství financí, které bude potřeba v souvislosti s klimatem z rozpočtu EU vyčlenit, by všechny výnosy z dražeb, které nejsou přiděleny do rozpočtu Unie, měly být použity pro účely související s klimatem. To zahrnuje i využití finanční podpory k řešení sociálních aspektů v domácnostech s nižšími a středními příjmy snížením daní s nepříznivým účinkem. V zájmu řešení distribučních a sociálních dopadů transformace v členských státech s nízkými příjmy by dále mělo být prostřednictvím Modernizačního fondu uvedeného v článku 10d směrnice 2003/87/ES použito dodatečné množství povolenek ve výši 2,5 % množství v rámci celé Unie, a to od roku [rok vstupu směrnice v platnost] do roku 2030 na financování transformace energetiky členských států s hrubým domácím produktem (HDP) na obyvatele, který je v období 2016–2018 nižší než 65 % průměru Unie. (29)Měly by být poskytnuty další pobídky ke snižování emisí skleníkových plynů pomocí nákladově efektivních technik. Za tímto účelem by mělo být přidělování bezplatných emisních povolenek stacionárním zařízením od roku 2026 podmíněno investicemi do technik ke zvyšování energetické účinnosti a snižování emisí. Pokud by se tato opatření zaměřila na větší spotřebitele energie, vedlo by to k podstatnému snížení zátěže pro podniky s nižší spotřebou energie, které mohou být ve vlastnictví malých a středních podniků nebo mikropodniků. [Odkaz bude potvrzen revidovanou směrnicí o energetické účinnosti]. Příslušné akty v přenesené pravomoci by měly být upraveny odpovídajícím způsobem. (30)Mechanismus uhlíkového vyrovnání na hranicích zavedený na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) [..../..] je alternativou k přidělování bezplatných povolenek s cílem řešit riziko úniku uhlíku. Pokud se na odvětví a pododvětví toto opatření vztahuje, neměly by jim být přiděleny bezplatné povolenky. Je však nutné přechodné a postupné rušení bezplatných povolenek, aby se výrobci, dovozci a obchodníci mohli přizpůsobit novému režimu. Množství přidělovaných bezplatných povolenek by mělo být sníženo tak, že se při postupném zavádění opatření uhlíkového vyrovnání na hranicích použije na přidělování bezplatných povolenek pro odvětví, kde se tento mechanismus opatření uplatňuje, určitý faktor. Toto procento (faktor CBAM) by mělo během přechodného období mezi rokem, kdy nabude platnost [nařízení o mechanismu uhlíkového vyrovnání na hranicích], a rokem 2025 mít hodnotu 100 %, v roce 2026 by to mělo být 90 % a každý rok by se toto procento mělo snižovat o 10 procentních bodů tak, aby deset let poté činilo 0 %, čímž by se zrušilo přidělování bezplatných povolenek úplně. Příslušné akty v přenesené pravomoci týkající se přidělování bezplatných povolenek by měly být odpovídajícím způsobem upraveny pro odvětví a pododvětví, kde se mechanismus uhlíkového vyrovnání na hranicích uplatňuje. Bezplatné povolenky, které již nebudou na základě tohoto výpočtu přidělovány v odvětvích, kde se uplatňuje mechanismus uhlíkového vyrovnání na hranicích (poptávka v rámci mechanismu uhlíkového vyrovnání na hranicích), musí být vydraženy a výnosy připadnou Inovačnímu fondu, aby se podpořily inovace v oblasti nízkouhlíkových technologií, zachycování a využívání uhlíku (CCU), zachycování a geologického ukládání CO2 (CCS), energie z obnovitelných zdrojů a skladování energie, a to způsobem, který přispívá ke zmírnění změny klimatu. Zvláštní pozornost je třeba věnovat projektům v odvětvích, kde se uplatňuje mechanismus uhlíkového vyrovnání na hranicích. Aby byl dodržen podíl bezplatných povolenek, které mohou být přiděleny v odvětvích, kde se neuplatňuje mechanismus uhlíkového vyrovnání na hranicích, je třeba konečné množství, které má být odečteno od bezplatných povolenek a které má být vydraženo, vypočítat jako podíl poptávky v rámci mechanismu uhlíkového vyrovnání na hranicích a potřeby všech odvětví, kterým jsou bezplatné povolenky přidělovány. (31)V zájmu lepšího zohlednění technologického pokroku a přizpůsobení odpovídajících referenčních hodnot příslušnému období přidělování při současném zajištění pobídek ke snižování emisí a při řádném odměňování inovací by maximální úprava referenčních hodnot měla představovat zvýšení z 1,6 % na 2,5 % ročně. Pro období 2026–2030 by proto měly být referenční hodnoty upraveny v rozmezí 4–50 % v porovnání s hodnotou uplatňovanou v období 2013–2020. (32)Pro dosažení cílů Zelené dohody pro Evropu je nezbytný komplexní přístup k inovacím. Na úrovni EU je nezbytné úsilí v oblasti výzkumu a inovací podporováno mimo jiné prostřednictvím programu Horizont Evropa, jehož součástí je významné financování a nové nástroje pro odvětví zahrnutá do systému obchodování s emisemi. Členské státy by měly zajistit, aby vnitrostátní prováděcí ustanovení nebránila inovacím a byla neutrální z hlediska technologie. (33)Oblast působnosti Inovačního fondu uvedeného v čl. 10a odst. 8 směrnice 2003/87/ES by měla být rozšířena na podporu inovací v oblasti nízkouhlíkových technologií a procesů, které se týkají spotřeby paliv v odvětvích budov a silniční dopravy. Kromě toho by měl Inovační fond sloužit k podpoře investic do dekarbonizace odvětví námořní dopravy, včetně investic do udržitelných alternativních paliv, jako je vodík a čpavek, která jsou vyráběna z obnovitelných zdrojů, a dále do technologií pohonu s nulovými emisemi, jako jsou větrné technologie. Vzhledem k tomu, že výnosy plynoucí ze sankcí stanovených v nařízení xxxx/xxxx [FuelEU Maritime] jsou přiděleny Inovačnímu fondu jako vnější účelově vázané příjmy v souladu s čl. 21 odst. 5 finančního nařízení, měla by Komise zajistit, aby byla věnována náležitá pozornost podpoře inovačních projektů zaměřených na urychlení vývoje a zavádění obnovitelných a nízkouhlíkových paliv v odvětví námořní dopravy podle čl. 21 odst. 1 nařízení xxxx/xxxx [FuelEU Maritime]. Aby bylo zajištěno, že v rámci této rozšířené působnosti bude k dispozici dostatečné množství finančních prostředků na inovace, měl by být Inovační fond doplněn o 50 milionů povolenek, které by pocházely částečně z povolenek, které by jinak mohly být vydraženy, a částečně z povolenek, které by jinak mohly být přiděleny bezplatně, a to v souladu se stávajícím podílem finančních prostředků poskytovaných z jednotlivých zdrojů do Inovačního fondu. (34)Podle článku 10 nařízení Komise (EU) 2019/1122 platí, že pokud provozovatelé letadel již neprovozují lety, na něž se vztahuje systém EU ETS, je stav u jejich účtů nastaven na „vyřazený“ a z těchto účtů již nelze zahajovat žádné postupy. Aby se zachovala ekologická vyváženost systému, měly by být povolenky, které nejsou provozovatelům letadel z důvodu jejich uzavření vydány, použity na případy, kdy tito provozovatelé neodevzdali všechny povolenky, které měli odevzdat, a veškeré zbývající povolenky by měly být použity k urychlení opatření k boji proti změně klimatu tím, že budou umístěny do Inovačního fondu.

(35)Rozdílové smlouvy o uhlíku jsou důležitým prvkem ke snížení emisí v průmyslu a jsou možností, jak zaručit investorům do inovativních technologií šetrných ke klimatu cenu, která odměňuje snížení emisí CO2 nad rámec snížení, která jsou důsledkem současné cenové hladiny v systému EU ETS. Škálu opatření, která mohou být podpořena z Inovačního fondu, je třeba rozšířit tak, aby byla poskytována podpora projektům prostřednictvím zadávacích řízení na základě cenové konkurence, jako jsou rozdílové smlouvy o uhlíku. Komisi by měla být svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci týkající se přesných pravidel pro tento druh podpory. (36)Pokud je činnost zařízení dočasně pozastavena, přidělování bezplatných povolenek se upraví podle úrovní činností, které jsou povinně každoročně vykazovány. Kromě toho mohou příslušné orgány pozastavit vydávání povolenek na emise zařízením, která pozastavila provoz, pokud nic nenasvědčuje tomu, že svůj provoz obnoví. Provozovatelé by v případě dočasného pozastavení činností proto již neměli být povinni příslušnému orgánu dokládat, že jejich zařízení výrobu ve stanovené a přiměřené lhůtě obnoví. (37)V důsledku oprav bezplatných povolenek přidělených stacionárnímu zařízení podle čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87/ES se může stát, že bude nutné přidělit další bezplatné povolenky nebo převést zpátky přebytečné povolenky. Pro tento účel by měly být použity povolenky vyčleněné pro nové účastníky na trhu podle čl. 10a odst. 7 směrnice 2003/87/ES. (38)Oblast působnosti Modernizačního fondu by měla být sladěna s nejnovějšími cíli Unie v oblasti klimatu zavedením povinnosti, aby investice byly v souladu s cíli Zelené dohody pro Evropu a s cíli nařízení (EU) 2021/1119, a zrušením podpory veškerých investic souvisejících s fosilními palivy. Kromě toho by procento Modernizačního fondu, které je třeba věnovat prioritním investicím, mělo být zvýšeno na 80 %; je třeba se zaměřit na energetickou účinnost coby prioritní oblast na straně poptávky a do oblasti působnosti prioritních investic by měla být zahrnuta i podpora domácností při řešení energetické chudoby, včetně venkovských a odlehlých oblastí. (39)Prováděcí nařízení Komise (EU) 2018/2066 stanoví pravidla pro monitorování emisí z biomasy, která jsou v souladu s pravidly pro využívání biomasy stanovenými v právních předpisech Unie o obnovitelných zdrojích energie. Vzhledem k tomu, že právní předpisy stále podrobněji upravují kritéria udržitelnosti pro biomasu podle nejnovějších pravidel stanovených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/2001, mělo by být svěření prováděcích pravomocí podle čl. 14 odst. 1 směrnice 2003/87/ES výslovně rozšířeno i na přijetí nezbytných úprav pro uplatňování kritérií udržitelnosti pro biomasu v rámci systému EU ETS, včetně biopaliv, biokapalin a paliv z biomasy. Kromě toho je třeba zmocnit Komisi k přijímání prováděcích aktů, kterými se stanoví, jak zohlednit ukládání emisí ze sm