Tato situace má více příčin. Částečně je to možné přičíst autorskému právu a jeho územní působnosti. Teritorialita práv nebrání udělování licencí pro více území, avšak existují případy, kdy je získání licence obtížné či nemožné. Nositelé práv se mohou rozhodnout omezit územní působnost licencí udělených poskytovatelům služeb, a v důsledku toho jsou služby omezeny na jedno nebo pouze některá území. Rovněž poskytovatelé služeb se mohou rozhodnout, že službu omezí na určité území, a to i tehdy, pokud jejich licence pokrývá širší území, včetně celého území EU, nebo pokud mají takovou licenci k dispozici. Nabyté licence, zejména v oblasti internetových práv, navíc mohou zůstat nevyužity.

Na internetu, který je ze své podstaty bez hranic, je to pro lidi nepochopitelné. Tato situace může vést k tomu, že si uživatelé zajistí přístup k obsahu, který nemohou doma nalézt, prostřednictvím technických „náhradních řešení“, jako jsou např. virtuální privátní sítě (VPN), a může podpořit pirátství. Dalším dokladem současné situace je počet děl, která by měla prospěch z většího šíření v celé EU, avšak která nelze získat prostřednictvím žádného obchodního distribučního kanálu.

Pokud však jde o přeshraniční dostupnost obsahu chráněného autorským právem, není digitální jednotný trh dosud skutečností. Když občané cestují do jiného členského státu, nemají často přístup k obsahu, k jehož odběru se doma přihlásili nebo který doma získali (tj. obsah není „přenositelný“). Rozsah obsahu dostupného on-line v jedné zemi neodráží rozsah evropské kulturní produkce a legální nabídky evropských děl on-line zdaleka nedosahují svého plného potenciálu. To platí zejména pro evropská audiovizuální díla, jejichž šíření za hranice jednoho členského státu, včetně šíření on-line, je stále obtížné. A pokud jsou díla dostupná, je pro uživatele obtížné se o nich dozvědět a vyhledat je. Uživatelé často nemají přístup ke službám pro šíření obsahu, které jsou dostupné v jiných členských státech.

Financování nové evropské produkce v audiovizuálním odvětví je do značné míry založeno na udělování licencí pro jednotlivá území v kombinaci s územní exkluzivitou udělovanou jednotlivým distributorům nebo poskytovatelům služeb. To je evropským audiovizuálním odvětvím považováno za nutné pro zachování udržitelného financování, avšak může to zabránit poskytovatelům služeb a distributorům v poskytování přeshraniční „přenositelnosti“ služeb nebo v nabízení jejich služeb v jiných členských státech. Pokud jde o díla na trhu nedostupná, právní problémy, které mají dopad na přeshraniční dostupnost, zhoršují obecnější potíže s licencemi pro digitalizaci těchto děl a pro jejich zpřístupnění na domácím trhu. To omezuje dostupnost kulturního dědictví on-line.

Pokud jde o televizní a rozhlasové vysílání, směrnice o družicovém vysílání a kabelovém přenosu již zahrnuje pravidla, jejichž cílem je usnadnit vypořádávání práv vyžadované pro některé přeshraniční činnosti. Tato pravidla byla vypracována ještě před nástupem internetu jako distribučního kanálu pro provozovatele vysílání a vztahují se pouze na družicové vysílání a kabelové přenosy. Komise v současné době provádí přezkum této směrnice s ohledem na její možné použití v on-line prostředí.

Roli hrají i další faktory: Například v audiovizuálním odvětví hraje klíčovou roli připravenost děl na trh, tj. jejich viditelnost pro potenciální nositele licencí, jednoduchost poskytování licencí a jejich dostupnost ve formátech a katalozích, které jsou připraveny k použití. Další otázkou je rozdíl mezi nabídkami obsahu a jejich skutečným využitím potenciálním publikem. V první řadě musí být pro spotřebitele snadné se o dílech dozvědět a nalézt je, i když jsou již šířena on-line, a musí být srozumitelná, tj. ve známém jazyce. Obecně existuje nesoulad mezi zdroji podporujícími kulturně rozmanitou produkci a úsilím investovaným do jejich šíření a zpřístupnění.

Zajištění širšího přístup ke kreativnímu obsahu on-line a podpora jeho šíření v Evropě proto spočívá v kombinaci široké škály politických nástrojů. Společně s přezkumem stávajících právních předpisů v oblasti autorského práva může hrát roli také podpora, kterou EU poskytuje prostřednictvím programu „Kreativní Evropa“ a výzkumných a inovačních programů. Při rozšiřování dostupnosti obsahu na úrovni EU bude mít zásadní význam zapojení kreativních a distribučních odvětví a členských států. Kreativní a distribuční odvětví mají v rukou klíč pro rozvoj obchodních modelů, zatímco členské státy jsou odpovědné především za kulturní politiky v EU. Členské státy rovněž stanovují a spravují většinu veřejných prostředků ve výši 2,1 miliardy EUR ročně určených na přímou podporu evropského audiovizuálního odvětví.

Konečný cíl plného přeshraničního přístupu ke všem typům obsahu v celé Evropě musí být v souladu s připraveností trhů reagovat rychle na právní a politické změny a s potřebou zajistit životaschopné modely financování pro subjekty, které jsou v první řadě odpovědné za tvorbu obsahu. Komise proto navrhuje postupné odstranění překážek přeshraničního přístupu k obsahu a šíření děl. Jako první krok Komise předkládá spolu s tímto sdělením návrh nařízení týkajícího se „přenositelnosti“ on-line služeb poskytujících obsah, aby zajistila, že uživatelé, kteří mají ve své domovské zemi předplacený přístup k obsahu nebo tam obsah získali, měli k tomuto obsahu přístup i tehdy, když dočasně pobývají v jiném členském státě. Dále Komise za účelem zajištění širšího on-line přístupu k dílům uživatelům v celé EU posuzuje možnosti a zváží legislativní návrhy, které by měly být přijaty na jaře roku 2016, mimo jiné v těchto oblastech: posílení přeshraničního on-line šíření televizních a rozhlasových pořadů v souvislosti s výsledky přezkumu směrnice o družicovém vysílání a kabelovém přenosu, podpora nositelů práv a distributorů za účelem dosažení dohody ohledně licencí, které umožňují přeshraniční přístup k obsahu, včetně uspokojení přeshraničních žádostí z jiných členských států, což je v zájmu evropských občanů i zúčastněných stran v audiovizuálním řetězci. V této souvislosti bude zvážena úloha zprostředkování nebo podobných mechanismů alternativního řešení sporů za účelem podpory při udělování těchto licencí, usnadnění digitalizace děl na trhu nedostupných a jejich zpřístupnění, a to také v celé EU. Komise rovněž prostřednictvím programu „Kreativní Evropa“ a dalších politických nástrojů: podpoří nástroje, které na jednotný trh přinesou více evropských děl, včetně tvorby katalogů připravených k použití pro evropské filmy, rozvoj center pro udělování licencí (na podporu udělování licencí k dílům, která nejsou v daném členském státě dosud dostupná) a širší využití standardních bibliografických označení děl (mimo jiné prověřením propojení s dílčím programem MEDIA), podpoří rozvoj evropského agregátoru vyhledávacích nástrojů on-line určených pro koncové uživatele (on-line indexace dostupných legálních nabídek) a vnitrostátních vyhledávacích nástrojů a účinnější způsoby financování a využívání titulků a dabingu s podporou z veřejných zdrojů, posílí dialog s audiovizuálním odvětvím za účelem podpory legálních nabídek, a aby pro spotřebitele bylo snadné se o filmech dozvědět a nalézt je (v rámci nového partnerství s vnitrostátními filmovými fondy), nalezení způsobů udržitelnějšího využívání stávajících evropských filmů (s Evropským filmovým fórem) a prozkoumání alternativních modelů financování, produkce a distribuce v odvětví animace, které jsou rozšiřitelné na evropskou úroveň (ve strukturovaném fóru pro spolupráci s odvětvím).

3. Přizpůsobení výjimek digitálnímu a přeshraničnímu prostředí

Roztříštěnost pravidel v oblasti autorského práva v EU je zvláště viditelná v oblasti výjimek. U výjimek stanovených v právních předpisech EU se ve většině případů mohou členské státy rozhodnout, zda je provedou, či nikoliv. Výjimky nejsou často vymezeny podrobně. V důsledku toho se může stát, že výjimka v právních předpisech jednoho členského státu v sousedním státě neexistuje či se na ni vztahují jiné podmínky nebo má jiný rozsah. V některých případech je provedení dané výjimky v právních předpisech členských států užší, než dovolují právní předpisy EU. Většina výjimek není účinná mimo daný členský stát. Některé z nich bude možná nutné vzhledem k dnešnímu stavu techniky přehodnotit.

Zdá se, že tato situace představuje problém zejména u výjimek, které jsou úzce spojeny se vzděláváním, výzkumem a přístupem ke znalostem. Výjimka EU týkající se ilustračního účelu při vyučování je dobrým příkladem, jak členské státy provádějí výjimky různým způsobem, zvláště pokud jde o to, jak členské státy chápou používání výjimek v digitálním prostředí. Tyto rozdíly mohou brzdit vzdělávací trendy, jako například on-line kurzy, využívání technologií a digitálních materiálů v učebnách a přeshraniční učení, které se v posledních letech značně rozšířily. Navíc různorodá vnitrostátní provedení výjimky označované obvykle jako „výjimka o panoramatu“, která umožňuje lidem pořizovat a ukládat fotografie děl, například budov, trvale umístěných ve veřejném prostoru, mohou vyvolávat nejistoty.

Podobně vyvolávají problémy nepovinná povaha a chybějící přeshraniční rozměr výjimky pro osoby se zdravotním postižením. Například ztěžují osobám s poruchami čtení přístup ke zvláštním formátům, které byly vytvořeny na základě výjimky z autorského práva jiného členského státu. EU přijala za účelem řešení této otázky mezinárodní závazek podepsáním Marrákešské smlouvy, která musí být nyní ratifikována a provedena.

Potřeba lepšího zohlednění technologického pokroku a zabránění nerovnoměrným situacím na jednotném trhu se jasně projevuje také v oblasti tzv. „vytěžování textů a údajů“, při němž je v rámci vědy a výzkumu strojově čteno a analyzováno velké množství digitálního obsahu. Neexistence jednoznačných právních předpisů EU týkající se vytěžování textů a údajů pro účely vědeckého výzkumu vytváří ve výzkumné obci nejistoty. To poškozuje konkurenceschopnost EU a její vedoucí postavení v oblasti vědy v době, kdy jsou výzkumné a inovační činnosti v EU vzhledem k velkým společenským výzvám, kterými se zabývají, stále více odkázány na přeshraniční a mezioborovou spolupráci. Podobně výjimka EU, která povoluje knihovnám a ostatním institucím prohlížení děl na obrazovce pro výzkumné a soukromé studijní účely, se vztahuje pouze na terminály ve fyzických prostorách knihoven a nezohledňuje současné technologické možnosti dálkového přístupu. Je nutné upozornit rovněž na výjimku EU týkající se činností organizací k zachování kulturního dědictví, zejména proto, že členské státy často neberou při provádění výjimky na vnitrostátní úrovni ohled na digitální formáty.

Komise přijme opatření k zajištění toho, aby rámec EU pro výjimky, který je důležitý pro přístup ke znalostem, vzdělávání a výzkumu, byl účinný také v digitálním věku a v přeshraničním styku. Jako první krok Komise navrhne právní předpisy nutné k provedení Marrákešské smlouvy. Komise posuzuje možnosti a zváží legislativní návrhy týkající se ostatních výjimek v EU do jara 2016, jejichž prostřednictvím má být dosaženo těchto cílů: umožnit výzkumným organizacím veřejného zájmu provádět pro účely vědeckého výzkumu vytěžování textů a údajů z obsahu, k němuž mají zákonný přístup, při plné právní jistotě, vyjasnit oblast působnosti výjimky EU pro „ilustrační účel při vyučování“ a její uplatňování při digitálním využívání a elektronickém učení, vytvořit volný prostor pro instituce zabývající se zachováním kulturního dědictví a zohlednit přitom využívání digitálních technologií pro zachování kulturního dědictví a potřeby děl vytvořených v digitálním formátů nebo digitalizovaných děl, podpořit dálkový přístup v uzavřených elektronických sítích k dílům uchovávaným ve vědeckých a akademických knihovnách a jiných příslušných institucích pro účely výzkumu a soukromého studia, vyjasnit stávající výjimku EU povolující využívání děl, která byla vytvořena za účelem trvalého umístění ve veřejném prostoru („výjimka o panoramatu“) s cílem zohlednit nové kanály šíření. Obecným cílem je zvýšení úrovně harmonizace, povinné provádění příslušných výjimek členskými státy a zajištění jejich přeshraniční uplatnitelnosti v rámci celé EU. Při přípravě návrhů zohlední Komise příslušnou situaci na trhu a postupy při udělování licencí pro daná užití a zajistí dodržení mezinárodních závazků, včetně třístupňového testu. Cílem je poskytnout uživatelům a nositelům práv předvídatelný systém s právní jistotou.

Významným zdrojem příjmů mohou být poplatky určené k odškodnění nositelů práv za výjimky v oblasti reprografie a soukromého kopírování, které však vyvolávají také otázky související s jednotným trhem. Mnohé členské státy zatěžují těmito poplatky širokou škálu médií a zařízení a tyto poplatky jsou stanovovány, uplatňovány a spravovány mnoha různými způsoby.

To vedlo ke značné právní nejistotě. Ustálená judikatura Soudního dvora EU objasnila některé otázky, na něž upozornila Vitoriniho zpráva z roku 2013 jako na porušení zásady volného pohybu zboží a služeb. Přetrvávající rozdíly mezi členskými státy však mohou být problematické, zejména pokud jsou produkty, na něž se vztahují poplatky, obchodovány v rámci EU. Poplatky jsou někdy ukládány členskými státy, aniž by byly zohledněny platby učiněné již v jiných členských státech, nebo bez řádných režimů výjimek či vratek. Rovněž při ukládání poplatků u produktů pro profesionální použití může dojít k neoprávněným platbám. Spotřebitelé postrádají jasnost a transparentnost. Rovněž může docházet k diskriminačním postupům při rozdělování vybraných poplatků upřednostňováním vnitrostátních nositelů práv. Tato situace může vyžadovat zásah na úrovni EU s cílem zajistit větší jasnost a odstranit závažná narušení.

Komise posoudí, zda jsou nutná opatření za účelem zajištění toho, aby rozdílné systémy členských států v případech, v nichž jsou ukládány poplatky za účelem odškodnění nositelů práv za soukromé kopírování a reprografii, fungovaly na jednotném trhu řádně a nevytvářely překážky volného pohybu zboží a služeb. Mezi otázky, které bude možná třeba řešit, patří spojení mezi odškodněním a škodou vzniklou nositelům práv, vztah mezi smluvními ujednáními a rozdělováním poplatků, dvojí placení poplatků, transparentnost vůči spotřebitelům, výjimky a zásady, které upravují režimy vratek, jakož i nediskriminační zacházení mezi státními příslušníky daného členského státu a jinými státními příslušníky při rozdělování vybraných poplatků. Komise bude rovněž podporovat úvahy o účinnějším rozdělování poplatků nositelům práv.

4. Vytvoření dobře fungujícího trhu pro autorské právo

Předpokladem dobře fungujícího trhu pro autorské právo je možnost, aby nositelé práv mohli na využívání svého obsahu, včetně obsahu šířeného on-line, udělovat licence a dostávat za to odměnu. Výroba bohatého a rozmanitého kreativního obsahu a inovativní on-line služby tvoří dvě strany téže mince. Kreativní obsah i on-line služby jsou důležité pro růst a zaměstnanost a úspěch internetové ekonomiky.

Sílí však znepokojení, zda stávající pravidla EU v oblasti autorského práva zajišťují, že hodnota vytvořená některými novými formami on-line distribuce obsahu je spravedlivě dělena, zejména pokud držitelé licencí nemohou určovat licenční podmínky a jednat s potenciálními uživateli na spravedlivém základě. Tato situace není slučitelná s ambicí jednotného digitálního trhu vytvářet příležitosti pro všechny a uznávat hodnotu obsahu a investic, které do něj plynou. Rovněž to znamená, že podmínky pro různé účastníky trhu provozující rovnocenné formy distribuce nejsou rovné.

V současné době se tyto diskuze týkají zejména některých on-line platforem a agregačních služeb. Pravděpodobně se však rozšíří na všechny on-line činnosti zahrnující obchodní opětovné využití nebo další přenos obsahu chráněného autorským právem.