Rámeček 3.2: Prognostické scénáře pro klimatickou strategii EU do roku 2050 a jejich význam pro Zelenou dohodu pro Evropu

V posledních dvou desetiletích bylo zaznamenáno osmnáct nejteplejších let. Pokud budou teploty nadále růst o pouhých 0,2 °C za deset let, mohly by se roční škody způsobené povodněmi řek v Evropě zvýšit z 5 miliard EUR na 112 miliard EUR a 16 % současné středomořské klimatické zóny by mohlo do konce století vyschnout a stát se neproduktivní. Do roku 2050 by mohly klimatické změny, ztráta biologické rozmanitosti a zatopené pobřežní oblasti přinutit více než 140 milionů lidí k vnitřnímu vysídlení v rámci Afriky, jižní Asie a Latinské Ameriky .

Strategie EU v oblasti snižování emisí skleníkových plynů předložená v rámci Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC) byla podložena osmi scénáři vycházejícími z prognóz. Prvních pět scénářů si stanovilo cíl výrazně pod úrovní 2 °C a usilovalo o snížení emisí skleníkových plynů v roce 2050 přibližně o 80 % ve srovnání s rokem 1990. V jejich rámci se zvažovala diferencovaná portfolia možností dekarbonizace a identifikovaly kompromisy: například scénáře, které se více zaměřují na elektrifikaci pro konečné použití, rovněž vyžadují velké kapacity ukládání (šestkrát více než dnes), aby se bylo možné vyrovnat s variabilitou ve výrobě elektřiny, naopak scénáře zavádějící více vodíku vyžadují především více elektřiny k jeho výrobě. Opatření a technologie z pěti scénářů první kategorie byly sloučeny do šestého scénáře (COMBO). Jeho výsledkem je snížení čistých emisí skleníkových plynů v roce 2050 téměř o 90 % ve srovnání s rokem 1990, s malou závislostí na technologiích negativních emisí a beze změn preferencí spotřebitelů.

A konečně dva poslední scénáře zvažovaly, co je nezbytné k tomu, aby EU dosáhla nulových čistých emisí skleníkových plynů do roku 2050, čímž by se podílela na globálním úsilí o dosažení cíle Pařížské dohody, jímž je snaha omezit nárůst teploty na 1,5 °C ve srovnání s úrovní před průmyslovou revolucí. Sedmý scénář se zabývá zachycováním a ukládáním uhlíku a osmý scénář předpokládá posun směrem k intenzivnějšímu oběhovému hospodářství, který přivodí obchodní a spotřební vzorce v EU. Tento poslední scénář zahrnuje pokračování trendu směřujícího k nízkouhlíkovému stravování, ekonomice sdílení v dopravě, využívání udržitelnějších druhů dopravy a racionálnějšímu využívání energie pro vytápění a chlazení.

Scénáře ukázaly portfolio možností mobilizující stávající a nové technologie ve všech hospodářských odvětvích tak, aby se Evropa stala do roku 2050 klimaticky neutrální. Zatímco práce na scénářích i nadále podporuje rozvoj politiky v oblasti klimatu, ekologická transformace vyžaduje zapojení všech. Zelená dohoda pro Evropu vytvořila transformační program založený na následujících prvcích, přičemž její součástí je odhodlání začlenit udržitelnost do všech politik EU a zajistit spravedlivý přechod:

1.zvýšení ambicí EU v oblasti klimatu pro roky 2030 a 2050;

2.dodávky čisté, dostupné a bezpečné energie;

3.aktivizace průmyslu pro čisté oběhové hospodářství;

4.výstavba a renovace za účinného využívání energie a zdrojů;

5.urychlení přechodu k udržitelné a inteligentní mobilitě;

6.od zemědělce ke spotřebiteli: spravedlivý a zdravý potravinový systém šetrný k životnímu prostředí;

7.ochrana a obnova ekosystémů a biologické rozmanitosti;

8.životní prostředí bez toxických látek díky ambicióznímu cíli nulového znečištění.