S ohledem na uvedené skutečnosti tento dokument navrhuje dosáhnout jednotného zastoupení eurozóny v MMF, přičemž by jejím zástupcem byl předseda Euroskupiny. Navrhuje dosáhnout tohoto cíle postupně cestou prozatímních a přechodných kroků zahrnujících zastoupení v Mezinárodním měnovém a finančním výboru (IMFC) a ve Výkonné radě MMF. Mezi tyto přechodné kroky by patřilo udělení práv pozorovatele eurozóně zastoupené představitelem členského státu eurozóny, který již členem rady je, spolu s Komisí a Evropskou centrální bankou (která v současnosti již má status pozorovatele ve Výkonné radě MMF). Dále by měl být zintenzivněn koordinační proces pro stanovení společných postojů, aby se k veškerým otázkám politiky MMF a otázkám týkajícím se jednotlivých zemí a dohledu, jež mají význam pro eurozónu, systematicky vydávala společná prohlášení Tyto kroky by také měly v souvislosti s tématy MMF usilovat o silnější spolupráci eurozóny s členskými státy mimo eurozónu. Je třeba poznamenat, že vnější zastoupení eurozóny bude rovněž záviset na tom, jaký budoucí status eurozóny v MMF budou členské země MMF ochotny přiznat.

Efektivní zastoupení eurozóny by umožnilo jednotnou komunikaci eurozóny vůči MMF v otázkách, jako jsou programy a jejich přezkum, hospodářská a rozpočtová politika, makroekonomický dohled, kurzová politika a finanční stabilita. Z jednotnějšího zastoupení by měly rovněž prospěch třetí země, zejména díky výraznějšímu a konzistentnějšímu příspěvku eurozóny k celosvětové hospodářské a finanční stabilitě.

kterým se stanoví opatření s cílem vytvořit postupně jednotné zastoupení eurozóny v Mezinárodním měnovém fondu

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 138 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky,

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Mohou být přijata vhodná opatření pro zajištění jednotného zastoupení a společných postojů Unie při výkonu jejích pravomocí týkajících se členských států eurozóny (dále jen „eurozóna“) v mezinárodních finančních institucích.

(2)Eurozóna je velká otevřená ekonomika s mezinárodní politickou odpovědností.

(3)Ve vztahu k členským státům eurozóny má Unie v oblasti měnové politiky výlučnou pravomoc. Pokud jde o hospodářskou, fiskální a finanční politiku členských států eurozóny, uplatňují se navíc posílené mechanismy koordinace a dohledu Unie.

(4)Jak uvádí zpráva „Dokončení evropské hospodářské a měnové unie“ zveřejněná dne 22. června 2015 („zpráva pěti předsedů“), mají rozhodnutí Unie v oblasti hospodářské politiky a její hospodářský vývoj vzhledem k ekonomické a finanční velikosti Unie a existenci jednotné měnové politiky a politiky směnných kurzů většiny jejích členů pro světovou ekonomiku stále větší význam. Zpráva rovněž vyzvala ke konsolidaci vnějšího zastoupení eurozóny.

(5)Je proto nezbytné, aby se eurozóna plně podílela na mezinárodní spolupráci v oblasti měnové, hospodářské a finanční politiky, zejména v rámci Mezinárodního měnového fondu (MMF), jenž je hlavní organizací mezinárodního měnového a finančního systému.

(6)Členy MMF jsou však jednotlivé země. V důsledku toho není eurozóna ve fondu a jeho orgánech zastoupena jako jeden člen. V současnosti mohou dva z členských států eurozóny každý jmenovat výkonného ředitele, zatímco ostatní členské státy eurozóny jsou rozděleny do šesti konstituencí zahrnujících několik států. To eurozóně brání, aby v MMF účinně a jednotně vyjadřovala svůj postoj. Rovněž to snižuje efektivitu spolupráce mezi MMF a eurozónou.

(7)Nedávno posílený rámec eurozóny pro koordinaci hospodářské politiky a silná konvergence v regulaci a dohledu finančního sektoru v kontextu bankovní unie znamenají, že v budoucnosti bude MMF muset na své posuzování dohledu a řízení krizí v eurozóně nahlížet z širší perspektivy, nikoli jen se zaměřením na jednotlivé státy. Efektivní zastoupení eurozóny rovněž umožní jednotnou komunikaci eurozóny vůči MMF v otázkách, jako jsou programy finanční pomoci a jejich přezkum, hospodářská a rozpočtová politika, makroekonomický dohled, kurzová politika a politika finanční stability.

(8)Aniž je dotčena možnost pozdějšího plného členství eurozóny, měla by být přijata opatření umožňující eurozóně mluvit v MMF jedním hlasem s ohledem na současnou strukturu členství MMF.

(9)Sledovaným cílem by měla být jednotná reprezentace s jedním zástupcem eurozóny ve všech orgánech MMF, přičemž členské státy eurozóny by si zachovaly svůj současný status akcionářů fondu. Komise by měla pracovat na dosažení tohoto cíle.

(10)Lhůta pro dosažení takového jednotného zastoupení v MMF by měla odpovídat harmonogramu pro závěrečnou fázi procesu dokončování hospodářské a měnové unie uvedeného ve „zprávě pěti předsedů“.

(11)Toto jednotné zastoupení by mělo být spojeno se silnější koordinací postojů zaujímaných v rámci MMF, a současně s úsilím o větší spolupráci eurozóny s členskými státy, jež v eurozóně nejsou, v rámci MMF.

(12)Na dobu, kdy jednotného zastoupení eurozóny ve všech orgánech MMF není plně dosaženo, by měla být přijata přechodná ujednání, aby eurozóna v rámci MMF zaujímala soudržnější postoj, zejména ve Výkonné radě MMF a v Mezinárodním měnovém a finančním výboru (IMFC).

(13)Pokud jde o Výkonnou radu, měla by být formalizována současná praxe, kdy jeden ze stávajících výkonných ředitelů z členských států eurozóny zastupuje rovněž zájmy eurozóny. Navíc jelikož Evropská centrální banka (ECB) v souladu s rozhodnutím MMF č. 12925-(03/1) podle článku X Dohody o MMF již s ohledem na své úkoly v rámci Evropského systému centrálních bank (ESCB) vysílá svého zástupce jako pozorovatele na některá zasedání Výkonné rady, měla by z tohoto statusu pozorovatele ECB mít prospěch eurozóna jako celek. Takovýto jednotný status pozorovatele ve Výkonné radě pro eurozónu jako celek by umožnil pokrýt celé spektrum záležitostí eurozóny. Rovněž by to eurozóně umožnilo lépe organizovat své zastoupení jakožto pozorovatele.

(14)Předseda Euroskupiny, Komise a ECB by měli s MMF pro eurozónu tento status pozorovatele vyjednat.