Ve směrnici o neodvolatelnosti zúčtování, směrnici o finančním zajištění a směrnici o likvidaci je rozhodné právo definováno odkazem na umístění příslušného účtu. Podle čl. 9 odst. 2 směrnice o nedvolatelnosti zúčtování je rozhodným právem právo státu, v němž se účet nebo registr „nachází“, zatímco v článku 24 směrnice o likvidaci, je to právo státu, v němž je účet nebo registr „umístěn“, a směrnice o finančním zajištění ve svém čl. 9 odst. 1 odkazuje na právo státu, v němž je daný účet „veden“. V žádné z výše uvedených směrnic však není upřesněno, zda „umístěn“ či „nacházející se“ znamená totéž co „veden“.

Ode dne, kdy začala být použitelná směrnice 2014/65/EU (MiFID II), tedy od 3. ledna 2018, spadají povolenky na emise, které jsou vymezeny jako finanční nástroje v bodě 11 oddílu C přílohy I směrnice, do oblasti působnosti směrnice o nedovolatelnosti zúčtování a směrnice o likvidaci, a proto se řídí jejich ustanoveními o rozhodném právu. Toto sdělení však nezohledňuje specifika těchto povolenek, zejména skutečnost, že jsou drženy na účtech nacházejících se v registru Unie, na nějž se vztahuje zvláštní kolizní norma podle nařízení (EU) č. 389/2013, které bylo přijato na základě směrnice 2003/87/ES.

Komise zjistila, že podle vnitrostátních prováděcích předpisů se místo, kde je účet cenných papírů „umístěn“ či „veden“ nebo kde „se nachází,“ určuje různými způsoby. Aniž jsou dotčena případná budoucí rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie, zdá se, že všechny tyto různé výklady jsou podle směrnic platné. Ustanovení o kolizních normách ve třech výše uvedených směrnicích neobsahují jasné vymezení způsobu, kterým se určuje místo umístění nebo vedení účtu cenných papírů. V osmém bodě odůvodnění směrnice o finančním zajištění je však jasně stanoven společný základ pro kolizní normy v celé EU:

Pravidlo lex rei sitae, podle něhož je rozhodným právem pro určení toho, zda je dohoda o finančním zajištění platná, a tedy i účinná vůči třetím osobám, právo země, ve které se finanční zajištění nachází, uznávají v současné době všechny členské státy.

Další zdroje, které by objasnily způsob určení místa, v němž je účet úmístěn nebo veden nebo kde se nachází, nejsou k dispozici, protože jiné předpisy EU takovou definici neobsahují a o výkladu těchto pojmů zatím neexistuje žádná judikatura Soudního dvora Evropské unie.

Komise konstatuje, že mnoho členských států při provádění směrnice o neodvolatelnosti zúčtování a směrnice o likvidaci nezahrnulo do vnitrostátních právních předpisů žádná dodatečná kritéria, která by stanovovala, jak určit jurisdikci místa, kde se účet nebo registr „nachází“ nebo kde je „umístěn“. Podobně mnohé předpisy, jimiž se do vnitrostátního práva provádí směrnice o finančním zajištění, na vnitrostátní úrovni nijak nevyjasňují, jak určit, kde je účet „veden“.

V případech, kdy vnitrostátní právní předpisy neobsahují dodatečné pokyny, mohou mít různé přístupy různé výsledky. V členských státech, které při provedení do vnitrostátního práva nedoplnily žádné upřesnění, mohou v judikatuře nebo v odborné literatuře existovat prvky, které v praxi napomáhají při používání pojmů uvmístění nebo vedení účtu. Tyto nekodifikované prvky mohou také vést k odlišným výsledkům.

V řadě členských států se v současné době ustanovení směrnice o finančním zajištění, která se týkají kolizních norem, vykládají a používají způsobem, který zohledňuje místo, v němž se poskytují služby úschovy. V jiných členských státech se informace o místě vedení účtu získávají ze smlouvy o účtu. Toto řešení by mohlo být výhodné v tom, že může potenciálně předcházet existenci několika různých rozhodných práv na mezinárodní úrovni, pokud transakce spadají do jurisdikcí, které umožňují volbu rozhodného práva. Další přístup, který v užším souboru případů umožňuje vyhnout se situaci, kdy může být pro mezinárodní transakce rozhodné právo několika států (například pokud je v ustanovení o volbě práva v případě třetí země zvoleno právo jednoho členského státu), je ten, kdy se termín „veden“ vykládá tak, aby byla volba práva členského státu platná podle Haagské úmluvy o cenných papírech. Je tomu tak v případě, že je výraz „veden“ definován jako provádění nebo sledování zápisů na účty cenných papířů, provádění plateb nebo operací nebo veškerých dalších pravidelných činností nezbytných pro správu účtu cenných papírů. Aniž jsou dotčena budoucí rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie, zdá se, že všechna výše uvedená řešení jsou podle příslušných právních předpisů EU platná.

4.Závěr

Toto sdělení poskytuje přiměřenou odpověď na problém zbytkové právní nejistoty ohledně stávajících kolizních norem EU v oblasti majetkových účinků transakcí s cennými papíry. Vysvětlení názorů Komise by mělo objasnit, jak se v současné době používají příslušná ustanovení směrnice o neodvolatelnosti zúčtování, směrnice o finančním zajištění a směrnice o likvidaci, přičemž si Komise ponechává možnost v budoucnu vyhodnotit, s ohledem na vývoj mezinárodní situace, technologií či trhu, zda bude třeba přijmout další opatření. V této souvislosti musí být zdůrazněno, že tímto sdělením není dotčen výklad, který by k této otázce mohl v budoucnu poskytnout Soudní dvůr Evropské unie. Soudní dvůr i nadále v poslední instanci odpovídá za výklad Smlouvy a sekundárního práva nebo budoucích opatření Komise, zejména právních předpisů. Tímto sdělení rovněž nejsou dotčena budoucí opatření, která Komise přijme podle směrnice 2003/87/ES s ohledem na povolenký na emise skleníkových plynů.

Vnitrostátní orgány a orgány veřejné správy by měly k vysvětlení obsaženému v tomto sdělení přihlížet při používání ustanovení směrnice o neodvolatelnosti zúčtování, směrnice o finančním zajištění a směrnice o likvidaci ohledně kolizních norem. Členské státy by měly i nadále sledovat, zda při vnitrostátních výkladech nedochází k právním rozdílům, které by mohly způsobit narušení trhu, a měly by se zaměřit na sladění způsobu, kterým vykládají a používají stávající pravidla EU.

Komise bude vývoj v této oblasti dále sledovat a za pomoci konzultací se zúčastněnými stranami hodnotit vývoj výkladů na vnitrostátní úrovni i vývoj tržní praxe a bude přitom přihlížet k mezinárodnímu i technologickému vývoji. Zvláštní zřetel bude brát na důkazy předložené zúčastněnými stranami ohledně dopadu konkrétních problémů na fungování vnitřního trhu. K jakékoli případné budoucí legislativní iniciativě bude připojeno hodnocení dopadu.