[pic] | EVROPSKÁ KOMISE |

V Bruselu dne 9.4.2010

KOM(2010)134 v konečném znění

ZPRÁVA KOMISE

o školení a výměnách úředníků zodpovědných za provádění vzájemné pomoci podle směrnice o službách (2006/123/ES)

SEK(2010)395

ZPRÁVA KOMISE

o školení a výměnách úředníků zodpovědných za provádění vzájemné pomoci podle směrnice o službách (2006/123/ES)

(Text s významem pro EHP)

1. Úvod

Velmi důležitou a novátorskou částí směrnice o službách[1] je kapitola o správní spolupráci. Od příslušných orgánů ve všech členských státech[2] na vnitrostátní, regionální a místní úrovni se požaduje, aby si vzájemně poskytovaly přímou a přeshraniční pomoc s cílem zabránit několikanásobným kontrolám a zajistit účinný dohled nad poskytovateli služeb (články 28 až 36).

Při plnění tohoto úkolu podporuje vnitrostátní orgány informační systém pro výměnu informací o vnitřním trhu (dále pouze „IMI“). IMI je informační síť založená na informačních technologiích, kterou vyvinula Komise v úzké spolupráci s členskými státy. Pomocí této informační sítě mohou orgány zjistit, kdo je v jiné zemi jejich partnerským orgánem, a díky předem přeloženým otázkám a odpovědím si s ním mohou vyměňovat informace ve vlastním jazyce. Nastanou-li problémy, mohou zakročit koordinátoři IMI. V současnosti se IMI využívá v souvislosti se směrnicí o uznávání odborných kvalifikací[3] a se směrnicí o službách.

V čl. 34 odst. 2 směrnice o službách se členské státy vyzývají, aby za pomoci Komise usnadnily školení a výměnu úředníků odpovědných za provádění správní pomoci.

Podle čl. 34 odst. 3 má Komise „ zhodnotit potřebu zavedení víceletého programu za účelem organizace příslušných výměn úředníků a školení “.

Tato zpráva shrnuje výsledky uvedeného hodnocení, jež bylo vypracováno na základě údajů získaných z různých zdrojů, včetně průzkumů mezi všemi uživateli a koordinátory IMI a na základě informací od školitelů IMI[4].

2. Posouzení potřeb

Z informací poskytnutých uživateli, koordinátory a školiteli IMI lze vyvodit osm závěrů:

1. Systém IMI je sice uživatelsky vstřícný, školení jsou však nadále nezbytná.

2. Školení o právních a praktických dopadech směrnice o službách je náročnější než školení o používání IMI z technické stránky.

3. Obecná jazyková a počítačová školení se nabízejí jako součást školení na pracovišti a pro správní spolupráci nejsou nezbytná.

4. Uživatelé dávají přednost místním školením.

5. Větší problém než náklady na školení představuje spíše nedostatek kvalifikovaných školitelů.

6. Doprovodný materiál vytvořený Komisí je sice velmi ceněný, ale není dostatečně známý.

7. V současnosti jsou za školení zodpovědné zejména členské státy, ale určitou roli by měla hrát i Komise.

8. Významným přínosem by mohla být výměna úředníků.

3. Cíle budoucích opatření

Všechna opatření, jež budou přijata na základě posouzení potřeb, musí zajistit, že všichni uživatelé IMI jsou vybaveni dostatečnými znalostmi a dovednostmi, aby byli schopni IMI efektivně používat. Za tímto účelem by měla školení odpovídat potřebám uživatelů a v celé EU by měla být poskytována co nejjednotnějším způsobem. V poskytování školení hrají zásadní roli koordinátoři, měla by jim proto být poskytována podpora. Pokud jde o obsah školení, mohou se potřeby postupem doby měnit, na definování cílů v této oblasti je tedy ještě příliš brzy[5].

S doprovodnými materiály by se měly úředníci více obeznámit a více jej používat. To platí zejména o materiálech určených k samostudiu.

Uživatelé IMI se domnívají, že přínosem by mohla být setkání s úředníky z jiných zemí za účelem výměny informací – dalším cílem by tedy mělo být propagování a podpora výměn úředníků.

4. Porovnání dostupných politických možností

Komise by mohla zachovat současný stav a i nadále poskytovat členským státům pomoc stejně jako doposud. Tyto činnosti jsou velmi uspokojivé. Nevyřeší se tak však všechny obtíže, jimž čelí osoby zodpovědné za školení a zvyšování povědomí, například nedostatek lidských zdrojů, zkušeností s vedením školení a nedostatečná podpora ze strany nadřízených.

Komise by v souladu s potřebami, jež se objevily v členských státech, mohla pozměnit a rozšířit svůj současný přístup . Například by mohla pomáhat s organizováním konferencí pro účastníky z několika členských států. Mohla by také zprostředkovávat kontakty mezi členskými státy, které mají zájem o výměnu úředníků, a poskytovat jim poradenství. Komise by zároveň mohla věnovat větší pozornost přáním některých koordinátorů, pokud jde například o překlad doprovodných materiálů a preference v otázkách vývoje systému.

Komise by mohla hledat další zdroje a zavést víceletý program , který by umožnil výrazný nárůst školení a informačních akcí. Program by mohl obsahovat také systematická školení ve všech členských státech, která by poskytovali externí specialisté, dále profesionální pomoc při organizování přeshraničních konferencí a centralizovaný systém pro výměnu úředníků. Dopad programu na finanční a lidské zdroje by záležel na počtu a rozsahu opatření. Protože však dosud nebyly stanoveny střednědobé a dlouhodobé cíle členských států, není v tuto chvíli jasné, zda by vysoké náklady na podobný víceletý program odpovídaly jeho přínosu.

Druhá uvedená možnost by umožňovala flexibilně reagovat na aktuální potřeby a bylo by ji možné použít hned. Je možné, že by nebyla tak účinná jako víceletý program, který může soustavně oslovovat velké množství uživatelů IMI, a neřešila by některé potřeby koordinátorů. Mohla by však poskytovat flexibilní podporu a přitom by v pozdějším stadiu nevylučovala řešení náročnější na zdroje.

5. Závěr

Z celkových výsledků posouzení potřeb vyplývá, že momentálně neexistují dostatečné důvody pro přijetí víceletého programu na školení a výměnu úředníků. Vzhledem k tomu, že spolupráce podle směrnice o službách byla teprve zahájena, by bylo zavedení podobného programu předčasné. Komise i koordinátoři IMI musí získat více zkušeností, aby mohli v oblasti školení a případně výměny úředníků určit střednědobé a dlouhodobé potřeby.

Komise bude mezitím nadále podporovat členské státy v úsilí o zvyšování povědomí o správní spolupráci a školení uživatelů IMI, které bylo dosud velmi úspěšné. Navrhuje však, aby se tyto činnosti flexibilně pozměňovaly a rozšiřovaly, pokud o to členské státy požádají. Od členských států, a zejména od koordinátorů IMI, to vyžaduje, aby v obou oblastech brali svoji klíčovou roli vážně a aby využívali podporu Komise a přidělovali na tyto činnosti dostatečné finanční a lidské zdroje.

Komise bude nadále bedlivě sledovat vývoj v členských státech a ve vhodném okamžiku na základě zkušeností získaných v prvním roce povinného používání modulu IMI pro služby opětovně zhodnotí, zda je nutné přijmout víceletý program. Komise podá zprávu o situaci ve výroční zprávě za rok 2010, která bude podle plánu vydána v únoru 2011. Členským státům bude pravidelně předávat nezbytné statistické informace, aby jim tak umožnila podílet se na vypracování výroční zprávy[6].

[1] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, 27.12.2006, s. 36).

[2] Pod pojmem „členské státy“ se v tomto dokumentu rozumí 27 členských států EU a tři státy ESVO, jež jsou členy Evropského hospodářského prostoru (EHP), tedy Norsko, Island a Lichtenštejnsko.

[3] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, 30.9.2005, s. 22).

[4] Podrobný popis posouzení a jeho výsledků naleznete v pracovním dokumentu útvarů Komise, který je přílohou této zprávy.

[5] Průzkumy se prováděly v době, kdy v řadě členských států ještě nebyly přijaty vnitrostátní právní předpisy na provedení směrnice o službách a/nebo se neposkytovala školení o právních otázkách.

[6] Podrobnosti o monitorování a hodnocení naleznete v pracovním dokumentu útvarů Komise.