Při poskytování okamžitých plateb musí poskytovatelé platebních služeb stejně jako u ostatních druhů plateb zajistit, že mají k dispozici řádné a v reálném čase fungující prostředky pro prevenci podvodů, praní peněz a financování terorismu, v plném souladu se stávajícími právními předpisy EU. Tato iniciativa nemá žádný dopad na kvalitu kontrol praní peněz a financování terorismu. Okamžitá povaha těchto plateb uskutečňovaných do deseti sekund nijak neovlivňuje povinnost povinných osob provádět požadované kontroly praní peněz a financování terorismu a případně provést oznámení podezřelé transakce. Jedná se zpravidla o požadavky ex post, na rozdíl od požadavku na kontrolu oproti sankčnímu seznamu, která musí být provedena před transakcí (tedy v případě okamžitých plateb do deseti sekund), a proto se na ně tento návrh vztahuje. Návrh také nijak neovlivňuje efektivnost a včasnost posuzování takových oznámení podezřelé transakce finančními zpravodajskými jednotkami.

Ve sdělení Komise ze dne 5. prosince 2018 „Na cestě k silnější mezinárodní úloze eura“ Komise podpořila plně integrovaný trh okamžitých plateb v EU s cílem snížit rizika a omezit nedostatky v oblasti malých plateb a zvýšit autonomii stávajících platebních řešení. Ve svém sdělení ze dne 24. září 2020 „Strategie EU pro malé platby“ Komise oznámila, že v případě potřeby navrhne právní předpisy požadující, aby poskytovatelé platebních služeb v EU nabízeli okamžité platby v eurech do konce roku 2021. Rada ve svých závěrech ze dne 22. března 2021 zdůraznila podporu širokého využívání okamžitých plateb jako cíle strategie EU pro malé platby. Komise navíc ve svém sdělení ze dne 20. ledna 2021 „Evropský hospodářský a finanční systém: podpora otevřenosti, síly a odolnosti“ znovu upozornila na význam své strategie pro malé platby a digitálních inovací v oblasti financí jako na způsob posílení jednotného trhu finančních služeb, a tím i posílení otevřené strategické autonomie v makroekonomické a finanční oblasti. Následně Komise zahrnula do svého pracovního programu na rok 2022 iniciativu týkající se okamžitých plateb.

Okamžité platby představují formu úhrady, při níž peněžní prostředky přecházejí z účtu plátce na účet příjemce během několika sekund, a to kdykoli, ve dne nebo v noci a každý den v roce. Tím se okamžité platby odlišují od jiných druhů úhrad, které poskytovatelé platebních služeb provádějí pouze během pracovní doby, přičemž peněžní prostředky jsou příjemci připsány do konce následujícího pracovního dne.

Při posouzení dopadů byly identifikovány významné, ale přiměřené jednorázové náklady na nabízení okamžitých plateb, které by vznikly poskytovatelům platebních služeb, kteří tuto službu dosud nenabízeli, a na způsob ověření, zda IBAN příjemce odpovídá jménu příjemce, které by vznikly všem poskytovatelům platebních služeb. Průběžné náklady poskytovatelů platebních služeb by byly omezené. Celkově by byl dopad na náklady poskytovatelů platebních služeb v průběhu času neutrální s ohledem na významné úspory z navrhovaného nového přístupu ke kontrole dodržování sankčních předpisů, kratší dobu a nižší úsilí, které by bylo třeba vynakládat v souvislosti s podvody a chybami, snížení nákladů na manipulaci s hotovostí a šeky a vyhlídky na účinnější konkurenční boj se subjekty, které již působí na trhu s body interakce, a při nabízení inovativních řešení založených na okamžitých platbách v bodě interakce, včetně řešení pro přeshraniční platby.

Za účelem úplného dosažení cíle, kterým je motivovat uživatele platebních služeb k využívání okamžitých plateb v eurech, se nařízení (EU) 2021/1230 mění tak, aby bylo zajištěno, že cena za přeshraniční okamžitou platbu v eurech by měla být stanovena na stejné nebo nižší úrovni než cena za odpovídající běžnou přeshraniční úhradu v eurech, i kdyby to znamenalo, že cena za tuto přeshraniční okamžitou platbu v eurech není stejná jako cena za odpovídající domácí okamžitou platbu v národní měně.

Při stanovení ceny za přeshraniční okamžitou platbu v eurech by poskytovatel platebních služeb usazený mimo eurozónu byl podle stávajícího návrhu povinen účtovat buď stejný, nebo nižší poplatek, než si účtuje za běžnou přeshraniční úhradu v eurech, a podle nařízení o přeshraničních platbách přesně stejný poplatek jako za domácí okamžité platby denominované v národní měně. Splnění obou požadavků by však nebylo možné, pokud takový poskytovatel platebních služeb v současné době uplatňuje vyšší poplatky za domácí okamžitou platbu v národní měně než za přeshraniční úhradu v eurech.

U některých transakcí okamžitých plateb v eurech, totiž u přeshraničních okamžitých plateb v eurech prováděných poskytovatelem platebních služeb usazeným v členském státě mimo eurozónu, by uplatňování nařízení (EU) 2021/1230 o přeshraničních platbách mohlo vést k vyššímu poplatku, než vyžaduje tento návrh. Ustanovení čl. 3 odst. 1 nařízení (EU) 2021/1230 stanoví, že „Poplatky účtované poskytovatelem platebních služeb uživateli platební služby za přeshraniční platby v eurech jsou stejné jako poplatky účtované tímto poskytovatelem platebních služeb za odpovídající vnitrostátní platby stejné hodnoty v národní měně členského státu, v němž se poskytovatel platebních služeb uživatele platebních služeb nachází“. Takovými odpovídajícími platbami by byly přeshraniční okamžité platby v eurech a domácí okamžité platby v národní měně.

(5)V době, kdy ještě neexistovaly okamžité úhrady, poskytovatelé platebních služeb zpravidla spojovali platební transakce do balíků a v předem stanovených časech tyto balíky předávali platebnímu systému malých plateb pro účely zúčtování a vypořádání. Do platebních systémů malých plateb, které se používají ke zpracování okamžitých úhrad v eurech v současnosti, se však platební transakce předkládají jednotlivě, zpracovávají v reálném čase a nepřetržitě. Aby bylo možné tyto skutečnosti zohlednit, je nezbytné změnit definici „platebního systému malých plateb“.

(6)Předpokladem pro širší využití těchto transakcí je zajištění toho, aby všichni uživatelé platebních služeb v Unii mohli zadávat platební příkazy a přijímat úhrady v eurech. V současné době nenabízí okamžité úhrady v eurech nejméně jedna třetina poskytovatelů platebních služeb v Unii. Navíc tempo, s jakým poskytovatelé platebních služeb přidávají okamžité úhrady do svých služeb, bylo v posledních několika letech příliš pomalé, což brání další integraci vnitřního platebního trhu Unie. Poskytovatelé platebních služeb by proto měli mít povinnost nabízet službu zasílání a přijímání okamžitých úhrad v eurech.

(7)Aby bylo možné vytvořit integrovaný trh pro okamžité úhrady v eurech, je nezbytné, aby tyto transakce byly zpracovávány v souladu se společným souborem pravidel a požadavků. Okamžitá úhrada v eurech umožňuje připsání peněžních prostředků na účet příjemce během několika sekund a po celý den. Nepřetržitá dostupnost každý den v roce je základním znakem okamžitých úhrad. Proto je vhodné, aby definice okamžitých úhrad uváděla konkrétní podmínky, které by tyto úhrady měly splňovat, pokud jde o dobu přijetí platebních příkazů, jejich zpracování, připsání a valutování.

(8)Existuje celá řada rozhraní, jejichž prostřednictvím mohou uživatelé platebních služeb zadat platební příkaz k úhradě v eurech, mimo jiné prostřednictvím internetového bankovnictví, mobilní aplikace, bankomatu, pobočky nebo telefonicky. V zájmu toho, aby přístup k okamžitým úhradám v eurech měli všichni uživatelé platebních služeb, by neměl existovat žádný rozdíl, pokud jde o rozhraní, jejichž prostřednictvím mohou uživatelé platebních služeb zadávat platební příkazy pro transakce okamžitých úhrad i úhrad jiného typu. Kromě toho, pokud je možné, aby uživatel platebních služeb předkládal poskytovateli platebních služeb platební příkazy k úhradě hromadně, měla by být stejná možnost k dispozici také u okamžitých úhrad v eurech. Poskytovatelé platebních služeb by měli být schopni nabízet všechny úhrady v eurech iniciované jejich uživateli platebních služeb standardně jako okamžité.

(9)Nebylo by přiměřené ukládat povinnost nabízet službu zasílání a přijímání okamžitých úhrad v eurech platebním institucím a institucím elektronických peněz, protože tyto instituce se nemohou stát účastníky platebního systému určeného podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES. Tyto instituce tedy mohou mít potíže s přístupem k infrastruktuře nezbytné k provádění okamžitých úhrad. Proto je vhodné platební instituce a instituce elektronických peněz z povinnosti nabízet službu zasílání a přijímání okamžitých úhrad v eurech vyloučit.

(10)Uživatelé platebních služeb jsou velmi citliví na výši poplatků za platební metody, které lze nahradit jinými. Výše poplatků je tedy může nasměrovat k dané platební metodě nebo od ní. Na vnitrostátních trzích, kde byly na úrovni transakce uplatněny vyšší poplatky za okamžité úhrady v eurech než za jiné druhy úhrad v eurech, je využití okamžitých úhrad nízké. To zabránilo dosažení kritického množství okamžitých úhrad v eurech, které je nezbytné k dosažení plného síťového účinku pro poskytovatele i uživatele platebních služeb. Všechny druhy poplatků účtovaných plátcům i příjemcům za provádění okamžitých úhrad v eurech, včetně poplatků za transakci nebo paušálních poplatků, by proto neměly překročit poplatky účtované stejnému uživateli za odpovídající typy jiných úhrad v eurech. Při určování odpovídajících typů úhrad by mělo být možné použít kritéria, jako je rozhraní uživatele platebních služeb nebo platební nástroj použitý k zahájení platby, status klienta a případně to, zda je platba vnitrostátní nebo přeshraniční.

(11)Pro zvýšení důvěry uživatelů platebních služeb v tyto služby a pro zajištění jejich využívání má zásadní význam zabezpečení okamžitých úhrad v eurech. Plátci, kteří mají v úmyslu zaslat úhradu určitému příjemci, mohou v důsledku podvodu nebo chyby poskytnout identifikátor platebního účtu, který neodpovídá účtu drženému příjemcem. Podle směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2366 je jediným určujícím faktorem správného provedení transakce vzhledem k příjemci jedinečný identifikátor a poskytovatelé platebních služeb nejsou povinni ověřovat jméno příjemce. V případě okamžitých úhrad není dostatek času na to, aby si plátce uvědomil výskyt podvodu nebo chyby a aby se pokusil o vrácení prostředků dříve, než budou připsány na účet příjemce. Poskytovatelé platebních služeb by proto měli ověřit, zda mezi jedinečným identifikátorem příjemce a jménem příjemce uvedeným plátcem není nějaká nesrovnalost, a všechny zjištěné nesrovnalosti oznámit plátci, který podává platební příkaz k okamžité úhradě v eurech. Aby nedocházelo ke zbytečným nesouladům nebo zpožděním při okamžitém zpracování transakce, měl by poskytovatel platebních služeb plátce toto oznámení poskytnout nejpozději během několika vteřin od okamžiku, kdy plátce informace o příjemci poskytl. Aby se plátce mohl rozhodnout, zda bude pokračovat v zamýšlené transakci, měl by poskytovatel platebních služeb plátce toto oznámení poskytnout dříve, než plátce transakci schválí.

(12)Některé atributy jména příjemce, na jehož účet chce plátce provést okamžitou úhradu, mohou zvyšovat pravděpodobnost, že poskytovatel platebních služeb zjistí nesrovnalost, mimo jiné přítomnost diakritiky nebo různých možných transliterací jmen v různých abecedách, rozdíly mezi běžně užívanými jmény a jmény uvedenými ve formálních identifikačních dokladech v případě fyzických osob nebo rozdíly mezi obchodními a právními názvy v případě právnických osob. Aby nedocházelo ke zbytečným nesouladům při zpracování okamžitých úhrad v eurech a aby měl plátce snazší rozhodování o tom, zda má v zamýšlené transakci pokračovat, měli by poskytovatelé platebních služeb uvádět míru této nesrovnalosti, mimo jiné by měli v oznámení uvést, zda se jedná o „neshodu“ nebo „přibližnou shodu“.

(13)Schválení platební transakce, u níž poskytovatel platebních služeb zjistil nesrovnalost a oznámil tuto nesrovnalost uživateli platebních služeb, může vést k převodu peněžních prostředků nezamýšlenému příjemci. V takových případech by poskytovatelé platebních služeb neměli nést odpovědnost za provedení transakce nezamýšlenému příjemci, jak je stanoveno v článku 88 směrnice (EU) 2015/2366. Poskytovatelé platebních služeb by měli uživatele platebních služeb informovat o důsledcích jeho rozhodnutí ignorovat oznámenou nesrovnalost na odpovědnost poskytovatele platebních služeb a na práva uživatele platebních služeb na vrácení peněžních prostředků. Uživatelé platebních služeb by měli mít možnost se kdykoli během smluvního vztahu s poskytovatelem platebních služeb z této služby odhlásit. Po odhlášení ze služby by měli mít uživatelé platebních služeb možnost službu znovu použít.

(14)Je mimořádně důležité, aby poskytovatelé platebních služeb účinně plnili své povinnosti vyplývající z unijních sankcí vůči osobám, orgánům nebo subjektům, na které se vztahuje zmrazení majetku nebo zákaz zpřístupňovat jim nebo v jejich prospěch, přímo či nepřímo, peněžní prostředky nebo hospodářské zdroje, a to na základě omezujících opatření přijatých v souladu s článkem 215 Smlouvy o fungování EU (osoby nebo subjekty uvedené na seznamu). Právo Unie však nestanoví pravidla týkající se postupů nebo nástrojů, které mají poskytovatelé platebních služeb použít k dodržování těchto povinností. Poskytovatelé platebních služeb tak používají různé metody na základě vlastního individuálního výběru nebo podle pokynů poskytnutých příslušnými vnitrostátními orgány. Uplatňování povinností vyplývajících z unijních sankcí prověřováním plátce a příjemce podílejících se na každé transakci úhrady, ať již vnitrostátní, nebo přeshraniční, vede k tomu, že značně vysoký počet úhrad je označen jako potenciálně zahrnující osoby nebo subjekty uvedené na seznamu. U velké většiny takových označených transakcí se však po ověření ukáže, že žádné takové osoby nebo subjekty nezahrnují. Vzhledem k povaze okamžitých úhrad není možné, aby poskytovatelé platebních služeb takto označené transakce v krátké lhůtě okamžitě ověřili, a proto je zamítají. Taková situace představuje pro poskytovatele platebních služeb, kteří chtějí svým uživatelům platebních služeb v celé Unii nabízet okamžité úhrady spolehlivým a předvídatelným způsobem, provozní problém. V zájmu zajištění větší právní jistoty, zvýšení účinnosti úsilí poskytovatelů platebních služeb při plnění jejich povinností vyplývajících z unijních sankcí v souvislosti s okamžitými úhradami v eurech a předcházení zbytečnému komplikování těchto transakcí, by poskytovatelé platebních služeb měli alespoň jednou denně ověřovat, zda jsou jejich uživatelé platebních služeb osobami či subjekty uvedenými na seznamu, a neměli by již provádět ověřování jednotlivých transakcí.

(15)V zájmu zamezení zahájení okamžitých úhrad z platebních účtů patřících osobám nebo subjektům uvedeným na seznamu a okamžitého zmrazení prostředků zaslaných na tyto účty by poskytovatelé platebních služeb měli co nejdříve po vstupu v platnost nového omezujícího opatření přijatého v souladu s článkem 215 Smlouvy o fungování EU, které stanoví zmrazení majetku nebo zákaz zpřístupnění peněžních prostředků nebo hospodářských zdrojů, provést ověření svých uživatelů platebních služeb, čímž účinně zajistí dodržování svých povinnosti plynoucích z unijních sankcí.

(16)Pokud by jeden poskytovatel platebních služeb včas neprověřil své uživatele platebních služeb, mohlo by to vést k tomu, že by druhý poskytovatel platebních služeb, který se podílí na provádění téže transakce okamžité úhrady, nezmrazil peněžní prostředky osoby nebo subjektu uvedených na seznamu nebo takové osobě nebo subjektu zpřístupnil peněžní prostředky nebo hospodářské zdroje. Poskytovatelům platebních služeb, kterým budou uděleny pokuty za nedodržení povinností plynoucích z unijních sankcí v důsledku toho, že jiný poskytovatel platebních služeb včas neprověřil své uživatele platebních služeb, by měly být tyto pokuty daným poskytovatelem platebních služeb uhrazeny.

(17)Porušování tohoto nařízení by mělo být postihováno sankcemi uloženými příslušnými orgány členských států. Takové sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující. Za účelem prohloubení vzájemné důvěry poskytovatelů platebních služeb a relevantních příslušných orgánů při jednotném a důkladném provádění harmonizovaného přístupu k plnění povinností poskytovatelů platebních služeb plynoucích z unijních sankcí je zejména vhodné v celé Unii harmonizovat minimální úrovně sankcí za porušení povinnosti poskytovatele platebních služeb ověřit, zda jsou jejich uživatelé platebních služeb osobami či subjekty uvedenými na seznamu.

(18)Poskytovatelé platebních služeb potřebují na splnění povinností stanovených v tomto nařízení dostatek času. Je proto vhodné zavádět tyto povinnosti postupně a umožnit poskytovatelům platebních služeb efektivnější využití jejich zdrojů. Povinnost nabízet službu zasílání okamžitých úhrad by proto měla začít platit později, až po povinnosti nabízet službu přijímání okamžitých úhrad, vzhledem k tomu, že zasílání okamžitých úhrad je z těchto dvou služeb, které je třeba zavést, obvykle nákladnější a složitější, a proto vyžaduje více času. Služba oznamování zjištěných nesrovnalostí mezi jménem a identifikátorem platebního účtu příjemce plátci je relevantní pouze u poskytovatelů platebních služeb, kteří nabízejí službu zasílání okamžitých úhrad. Povinnost nabízet tuto službu by proto měla platit od stejné doby jako povinnost nabízet službu zasílání okamžitých úhrad. Povinnosti související s poplatky a harmonizovaným postupem pro zajištění dodržování povinností plynoucích z unijních sankcí by měly platit od okamžiku, kdy jsou poskytovatelé platebních služeb povinni nabízet službu přijímání okamžitých úhrad. Aby mohli poskytovatelé platebních služeb nacházející se v členských státech, jejichž měnou není euro, účinně vynakládat zdroje potřebné k provádění okamžitých úhrad v eurech, měly by se povinnosti stanovené v tomto nařízení na takové poskytovatele platebních služeb začít vztahovat později než na poskytovatele platebních služeb nacházející se v členských státech, jejichž měnou je euro, přičemž by mělo být zachováno stejné postupné zavádění různých povinností jako u poskytovatelů platebních služeb nacházejících se v eurozóně.

(19)Podle článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/1230 mají být poplatky účtované poskytovatelem platebních služeb nacházejícím se v členském státě, jehož měnou není euro, za přeshraniční úhrady v eurech stejné jako poplatky účtované tímto poskytovatelem platebních služeb za vnitrostátní úhrady v národní měně daného členského státu. V situacích, kdy si takový poskytovatel platebních služeb účtuje vyšší poplatky za vnitrostátní okamžité úhrady v národní měně než za vnitrostátní běžné úhrady v národní měně, a tudíž také vyšší poplatky než za přeshraniční běžné úhrady v eurech, by výše poplatků, které by si takový poskytovatel platebních služeb musel účtovat podle článku 3 nařízení (EU) 2021/1230 za přeshraniční okamžité úhrady v eurech, byla vyšší než poplatky za přeshraniční běžné úhrady v eurech. V zájmu zamezení protichůdným požadavkům a zohlednění hlavního cíle, kterým je motivace uživatelů platebních služeb k používání okamžitých úhrad v eurech, je vhodné v takových situacích požadovat, aby poplatky účtované plátcům a příjemcům za přeshraniční okamžité úhrady v eurech nepřekročily poplatky účtované za přeshraniční běžné úhrady v eurech.

(20)Nařízení (EU) č. 260/2012 a (EU) 2021/1230 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.

(21)Jakékoli zpracování osobních údajů v souvislosti s poskytováním okamžitých úhrad nebo službou zjišťování a oznamování nesrovnalostí mezi jménem a identifikátorem platebního účtu příjemce, jakož i ověřením, zda uživatelé platebních služeb nejsou osoby nebo subjekty na sankčním seznamu, by mělo být v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679. Zpracování jmen a identifikátorů platebních účtů fyzických osob je přiměřené a nezbytné k tomu, aby se zabránilo podvodným transakcím, odhalily chyby a zajistilo dodržování omezujících opatření přijatých v souladu s článkem 215 Smlouvy o fungování EU, který stanoví zmrazení majetku nebo zákaz zpřístupňování peněžních prostředků nebo hospodářských zdrojů.

(22)Vzhledem k tomu, že cílů tohoto nařízení, totiž stanovit nezbytná jednotná pravidla pro přeshraniční okamžité úhrady v eurech na úrovni Unie a zvýšit celkové využívání okamžitých úhrad v eurech, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, protože členské státy nemohou ukládat povinnosti poskytovatelům platebních služeb sídlícím v jiných členských státech, ale vzhledem k rozsahu jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jeho cílů.

(23)V souladu s čl. 42 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 proběhla konzultace s evropským inspektorem ochrany údajů, který vydal stanovisko dne [XX XX 2022],