Sdělení komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů - Modernizace internetu - Akční plán pro zavedení internetového protokolu verze 6 (IPv6) v Evropě /* KOM/2008/0313 konečném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 27.5.2008 KOM(2008) 313 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ MODERNIZACE INTERNETU Akční plán pro zavedení internetového protokolu verze 6 (IPv6) v Evropě SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ MODERNIZACE INTERNETUAkční plán pro zavedení internetového protokolu verze 6 (IPv6) v Evropě 1. CÍL Cílem tohoto akčního plánu je podpořit rozsáhlé zavádění nové verze internetového protokolu (IPv6) protože - včasné zavedení IPv6 je nutné, jelikož prostor IP adres poskytovaný současným protokolem verze 4 se rychle vyčerpává, - IPv6 poskytuje díky obrovskému adresnímu prostoru možnost inovace služeb a aplikací založených na protokolu IP. 2. ODůVODNěNÍ OPATřENÍ 2.1. Příprava na rostoucí využívání internetu a na další inovace Společným prvkem architektury internetu je „internetový protokol“ (IP), jehož podstatou je přidělit každému zařízení nebo produktu připojujícímu se na internet číslo neboli adresu, aby mohl komunikovat s ostatními zařízeními a/nebo produkty. Tato adresa by měla být jedinečná, aby se zajistila celosvětová propojenost. Současná verze IPv4 již poskytuje více než 4 miliardy takových adres[1]. Ani taková kapacita však nebude stačit s ohledem na pokračující růst internetu. Protože si je internetová komunita tohoto dlouhodobého problému vědoma, vytvořila vylepšený protokol IPv6, který se postupně zavádí od konce devadesátých let[2]. Ve svém předchozím sdělení o IPv6[3] vyzvala Evropská komise k včasnému zavedení tohoto protokolu v Evropě. Na základě tohoto sdělení se podařilo zřídit pracovní skupiny IPv6[4], poskytnout IPv6 k dispozici výzkumným sítím, podpořit normy a zavést školící akce. Bylo také financováno více než 30 evropských projektů výzkumu a vývoje zaměřených na IPv6. Evropa má nyní mnoho odborníků se zkušenostmi v oblasti zavádění IPv6. Navzdory dosaženému pokroku však probíhá zavádění nového protokolu pomalu a problém nedostatku nových IP adres je stále naléhavější. 2.2. Udržení konkurenceschopnosti Evropy Přijatá opatření je nyní třeba posílit. Jinak se vystavujeme nebezpečí, že mnoho účastníků nebude na rostoucí tempo zavádění IPv6 včas připraveno. Pokud nebudou učiněny žádné kroky, mohlo by se zavádění IPv6 nadále zdržet, což by bylo ke škodě všem uživatelům a oslabilo by konkurenceschopnost evropského průmyslu. Toto sdělení analyzuje současný stav a stanoví řadu opatření, která napomohou všeobecnému zavedení IPv6 v Evropě do roku 2010. 2.3. Přispění do Lisabonské strategie Tento akční plán je součástí Lisabonské strategie ve znění prováděném iniciativou i2010[5]. Přispěje k posouzení výsledků EU v oblasti internetového hospodářství a její připravenosti čelit příštím úkolům, které jsou plánovány pro jarní zasedání Evropské rady v roce 2009. 3. SOUčASNÝ STAV 3.1. Rostoucí nedostatek IPv4 adres: problém pro uživatele, překážka pro inovaci Všechny internetové adresy jsou nejprve vedeny u „Úřadu pro přidělování internetových čísel“ ( Internet Assigned Numbers Authority – IANA)[6] a přidělují se po velkých blocích pěti regionálním internetovým registrům (RIR)[7], které je dále přidělují v menších blocích těm, kdo je potřebují, včetně poskytovatelů internetových služeb ( Internet Service Providers – ISP). Celý proces přidělování, od úřadu IANA přes RIR až po ISP, probíhá na základě prokázané potřeby: předem se čísla nepřidělují. Adresní prostor Ipv4 je do značné míry využitý. Na konci ledna 2008 měl úřad IANA k dispozici již jen 16 % volných adres, tj. zhruba 700 milionů IPv4 adres. Často citované a pravidelně aktualizované odhady předpovídají, že dosud nepřidělená čísla, která má IANA ještě k dispozici, budou vyčerpána v roce 2010 nebo 2011[8]. Po tomto datu budou noví koncoví uživatelé stále ještě moci po určitou dobu získávat adresy od svých poskytovatelů internetových služeb, avšak s rostoucími obtížemi. Ani v případě, že úřad IANA nebo registry RIR již nebudou moci IPv4 adresy přidělovat, nepřestane internet fungovat: již přidělené adresy mohou být a nejpravděpodobněji i budou nadále používány ještě značnou dobu. Nenalezení vhodného řešení by však bránilo růstu a možnosti inovace sítí založených na IP. Způsobem, jak si poradit s tímto přechodem, se nyní zabývá celá internetová komunita, a zejména společnosti registrů RIR. Všechny registry RIR nedávno vydaly veřejná prohlášení, ve kterých vyzývají k zavádění IPv6. 3.2. IPv4 je pouze krátkodobé řešení vedoucí k větší komplikovanosti Obavy ohledně budoucího nedostatku IP adres nejsou novým jevem. Na počátcích internetu před zřízením registrů RIR a před spuštěním celosvětové sítě World Wide Web byly adresy rozdělovány dost štědře. Hrozilo, že adresy budou vyčerpány velmi rychle. Proto se provedly změny v politice přidělování a v technologii, které zajistily přidělování adres podle skutečné potřeby. Jednou z klíčových technologií IPv4 je „překlad síťových adres“ ( Network Address Translation – NAT)[9]. Funkce NAT připojí soukromou (domácí či firemní) síť, která používá vnitřní adresy, k veřejné síti internetu vyžadující veřejné IP adresy. Vnitřní adresy pocházejí ze zvláštní části adresního prostoru, která je pro tento účel vyhrazena. Zařízení NAT funguje jako druh brány mezi soukromou sítí a veřejnou sítí internetu, která překládá vnitřní adresy do veřejných. Tato metoda takto snižuje spotřebu IPv4 adres. Používání funkcí NAT však má dvě hlavní nevýhody: - znemožňuje přímou komunikaci mezi dvěma zařízeními: je potřeba systémů v roli prostředníka, které umožní zařízením a produktům s vnitřními adresami komunikovat přes veřejnou síť internetu, - zvyšuje složitost tím, že se jedná o dvě odlišné skupiny počítačů: těch s veřejnou adresou na jedné straně a s vnitřní adresou na druhé. To často zvyšuje náklady na tvorbu a údržbu sítí stejně jako na rozvoj aplikací. Zvýšit dostupnost IPv4 adres by mohla i řada dalších opatření. Mohl by vzniknout trh s IPv4 adresami podněcující organizace k prodeji adres, které nevyužívají. IP adresy však nejsou doslova vzato majetek. Musí být globálně přijatelné, aby je bylo možno globálně směrovat, což prodejce nemůže vždy zaručit. Navíc by se mohly stát velmi drahým zbožím. Registry RIR se ke vzniku takového sekundárního trhu doposud stavěly skepticky. Další možnost představuje snaha aktivně získat zpět již přidělené bloky adres, které nejsou využívány dostatečně. Pro vymáhání takových adres však neexistuje žádný jasný mechanismus. Možné náklady by musely být vyváženy prodloužením životnosti adresního prostoru úřadu IANA. [10] Přestože by taková opatření mohla poskytnout určitá dočasná řešení, dříve či později bude poptávka po IP adresách příliš velká na to, aby ji mohl uspokojit globální adresní prostor IPv4. Pokud by se IPv4 využíval příliš dlouho, vystavujeme se riziku stále větší komplikovanosti a roztříštění globální sítě internetu. Proto je lepší strategií včasné zavedení IPv6. 3.3. IPv6: nejlepší cesta kupředu IPv6 poskytuje jasné a dlouhodobé řešení problematiky adresního prostoru. Počet adres vymezených protokolem IPv6 je obrovský[11]. IPv6 umožňuje, aby každý občan, každý provozovatel sítě (včetně těch, kteří přecházejí k sítím all-IP v rámci „sítí nové generace“) a každá organizace na světě měli tolik IP adres, kolik potřebují k připojení jakéhokoli zařízení nebo produktu přímo do globální sítě internetu. IPv6 byl navržen tak, aby podporoval vlastnosti, které protokolu IPv4 chyběly. K těmto vlastnostem patřila kvalita služeb, automatická konfigurace, bezpečnost a mobilita. Mezitím však byla většina těchto vlastností vytvořena i u původního protokolu IPv4. Důvodem, proč je IPv6 atraktivní pro budoucí aplikace, je jeho rozsáhlý adresní prostor, který ve srovnání s IPv4 umožní zjednodušení jejich struktury. Přínos IPv6 lze proto nejlépe pozorovat tam, kde je třeba snadno propojit velké množství zařízení a produktů tak, aby byly potenciálně viditelné a přímo dosažitelné přes internet. Studie financovaná Společenstvím poukázala na tento potenciál pro řadu odvětví trhu[12], jako jsou domácí sítě, správa budov, mobilní komunikace, odvětví obrany a bezpečnosti a automobilový průmysl. Rychlé a účinné zavedení protokolu IPv6 poskytne Evropě potenciál pro inovaci a zajistí jí vůdčí postavení v oblasti modernizace internetu. Jiné regiony, zejména pak Asie, se již začaly o IPv6 velmi zajímat. Například japonský průmysl spotřební elektroniky vyvíjí čím dál více produktů na základě IP, určených výhradně pro IPv6. Evropský průmysl by se proto měl připravit, aby byl schopen uspokojit budoucí poptávku po službách, aplikacích a zařízeních založených na IPv6 a zajistit si tak konkurenční výhodu na světových trzích. Závěrem lze konstatovat, že hlavní výhodou IPv6 oproti IPv4 je obrovský adresní prostor, který lze snadněji spravovat. Řeší budoucí problém dostupnosti adres nyní a na dlouhou dobu dopředu. Poskytuje základ pro inovaci – rozvoj a zavádění služeb a aplikací, které by byly v prostředí protokolu IPv4 příliš komplikované nebo příliš drahé. Posiluje také postavení uživatelů, protože jim umožňuje připojení jejich vlastní sítě k internetu. 3.4. Co je třeba udělat? IPv6 není přímo interoperabilní s IPv4. Zařízení IPv6 a IPv4 spolu mohou komunikovat pouze za použití bran specifických pro určitou aplikaci. Toto neposkytuje žádné obecně platné řešení do budoucna pro transparentní interoperabilitu. IPv6 však lze aktivovat paralelně s IPv4 v rámci téhož zařízení a téže fyzické sítě. Během přechodné fáze, která bude podle očekávání trvat 10, 20 i více let, budou IPv4 a IPv6 existovat současně vedle sebe ve stejných zařízeních (technicky se tento stav často označuje jako „duální implementace“ – „ dual stack “) a budou přenášeny stejnými síťovými linkami. Další normy a technologie (technicky nazývané „tunelování“) navíc umožní přenos IPv6 paketů prostřednictvím adresních a směrovacích mechanismů IPv4 a nakonec i naopak[13]. To poskytne technický základ pro postupné zavádění IPv6. S ohledem na univerzální charakter internetového protokolu vyžaduje zavádění IPv6 pozornost mnoha účastníků po celém světě. Příslušnými zúčastněnými stranami v tomto procesu jsou: - Internetové organizace (např. ICANN, registry RIR a IETF), které musí spravovat společné zdroje a služby IPv6 (přidělovat IPv6 adresy, spravovat servery DNS (systém doménových jmen) atd.) a dále vyvíjet potřebné normy a specifikace.V květnu 2008 se regionální distribuce přidělených IPv6 adres soustředila v Evropě (RIPE: 49 %) a v Asii a Severní Americe rychle rostla (APNIC: 24 %, ARIN: 20 %)[14]. Méně než polovina těchto adres je v současné době zveřejněna na veřejné síti internetu (tj. je viditelná v default-free směrovací tabulce).V DNS je stále více kořenových a jmenných serverů domén nejvyššího řádu podporujících IPv6. Například připojení přes IPv6 pro jmenné servery domény .eu se začne postupně zavádět v roce 2008. - Poskytovatelé internetových služeb (ISP) , kteří budou muset svým zákazníkům postupně nabízet připojení IPv6 a služby založené na IPv6.Je prokázáno, že méně než polovina poskytovatelů internetových služeb nabízí nějaký druh propojení s IPv6. Pouze několik poskytovatelů zákazníkům standardně nabízí služby připojení IPv6 (hlavně uživatelům z řad podniků) a poskytuje IPv6 adresy[15]. Procentní podíl „autonomních systémů“ (především poskytovatelé internetových služeb a rozsáhlé skupiny koncových uživatelů), které provozují IPv6, se odhaduje na 2,5 %[16].Z toho důvodu se provoz IPv6 zdá být relativně nízký. Poměr IPv6/IPv4 na výměnných uzlech internetu činí většinou méně než 0,1 %[17]. To však nezahrnuje přímý provoz mezi jednotlivými ISP ani IPv6, který je „tunelován“, a tudíž se na první pohled jeví jako IPv4. Z nedávných měření vyplývá, že tento druh „tunelovaného“ provozu IPv6 roste. - Poskytovatelé infrastruktury (např. síťových zařízení, operačních systémů, softwaru pro síťové aplikace), kteří musí do svých produktů integrovat způsobilost pro provoz IPv6.Mnoho prodejců zařízení a softwaru již do svých produktů způsobilost pro provoz IPv6 zahrnulo[18]. Vyskytují se však stále ještě problémy s jistými funkcemi a výkonem a v oblasti podpory prodejců, která ještě nedosáhla takové úrovně jako v případě IPv4.Nainstalovaná uživatelská zařízení, jako jsou malé routery a domácí modemy, ještě zdaleka nepodporují IPv6. - Poskytovatelé obsahu a služeb (např. internetových stránek, instant messaging (chatování), e-mailu, sdílení souborů, IP telefonie), kteří musí být dosažitelní a musí proto na svých serverech umožnit IPv6.Celosvětově existuje pouze velmi málo internetových stránek IPv6. Téměř žádná z nejlepších světových stránek nenabízí verzi IPv6. Skutečnost, že na internetu vlastně neexistuje žádný obsah a služby dostupné přes IPv6, je hlavní překážkou zavádění nového protokolu. - Prodejci aplikací určených pro firmy a soukromé uživatele (např. firemního softwaru, čipových karet, peer-to-peer softwaru, přepravních systémů, senzorových sítí), kteří musí zajistit, aby jejich řešení byla kompatibilní s IPv6, a vyvíjet a nabízet čím dál více takových produktů a služeb, které využívají vlastností IPv6.V současnosti existuje pouze málo aplikací, pokud vůbec nějaké, které jsou založeny výhradně na IPv6. Očekává se, že rozšiřování IP jako hlavního síťového protokolu umožní IPv6 proniknout do nových oblastí jako logistika a řízení dopravy, mobilní komunikace a monitorování životního prostředí, ve kterých zatím není významně zastoupen. - Koncoví uživatelé (spotřebitelé, společnosti, akademická obec a orgány veřejné správy), kteří musí kupovat produkty a služby kompatibilní s IPv6 a umožnit IPv6 také ve vlastních sítích nebo v rámci domácího přístupu k internetu.Mnoho soukromých koncových uživatelů používá zařízení způsobilá pro provoz IPv6, aniž by o tom věděli, ale stejně z výhod plynoucích z IPv6 nemají užitek, protože jim k tomu chybí potřebné aplikace.Společnosti a orgány veřejné správy nerady provádějí změny ve fungující síti, pokud to není vyloženě nezbytné. Z toho důvodu není rozšiřování IPv6 v soukromých sítích moc patrné.Mezi prvními příjemci a uživateli byly univerzity a výzkumné instituce. Veškeré vnitrostátní výzkumné a vzdělávací sítě v EU také fungují na bázi nového protokolu. Evropská síť Géant[19] je dostupná přes IPv6, přičemž zhruba 1 % jejího provozu umožňuje výlučně protokol IPv6. Způsob a rozsah opatření potřebných pro zavedení IPv6 se liší mezi jednotlivými účastníky a případ od případu. Proto je prakticky nemožné spolehlivě odhadnout výši celkových nákladů spojených se zaváděním IPv6 v celosvětovém měřítku[20]. Zkušenosti z projektů ukázaly, že náklady lze kontrolovat, pokud bude zavádění probíhat postupně a bude předem naplánované. Doporučuje se zavádět IPv6 krok za krokem, pokud možno ve spojení s novými verzemi hardwaru a softwaru, s organizačními změnami a vzdělávacími činnostmi (na první pohled nesouvisejícími s IPv6). Takové součinnosti mohou vzniknout jen za předpokladu, že v organizaci panuje obecné povědomí o této problematice. Náklady budou značně vyšší, pokud bude IPv6 zaveden v rámci samostatného projektu a s časovým omezením. Protokol IPv6 se bude zavádět vedle existujících sítí IPv4. Normy a technologie umožní různým zúčastněným stranám zavést IPv6 plynule a udržet náklady pod kontrolou. Uživatelé mohou používat aplikace IPv6 a provozovat IPv6, aniž by museli čekat na to, až jim jejich poskytovatel internetových služeb zajistí připojení IPv6. Poskytovatelé internetových služeb mohou na základě aktuální poptávky zvýšit kapacitu a nabídku IPv6. 3.5. Potřeba účinné politiky na evropské úrovni Většina zúčastněných stran si dnes ještě neuvědomuje výhody plynoucí ze zavedení IPv6. Přínos je dlouhodobý a závisí také na rozhodnutí dalších zúčastněných stran, kdy a jak IPv6 zavedou. Čím více uživatelů bude s IPv6 pracovat, tím více ostatních uživatelů nový protokol přitáhne na svou stranu. Protože počet uživatelů roste, bude více produktů a služeb nabízeno za nižší ceny a s vyšší kvalitou. Zlepší se i všeobecné povědomí ohledně provozu a správy IPv6. To povede ke vzniku „ekosystému“ dodavatelů a poskytovatelů služeb, kteří se budou navzájem podporovat, budou zvyšovat důvěru v nový protokol a zrychlovat jeho zavádění. Podobné tržní síly však působí i v případě IPv4, kde takový ekosystém funguje již mnoho let a díky němuž vznikla široká nabídka zařízení a aplikací. Je těžké dát impuls ke společnému zavádění IPv6, jelikož zúčastněné strany mohou jen těžko navzájem odhadnout, jak se kdo rozhodl. Chybí orgán, který by zavádění IPv6 řídil nebo by vytvořil koordinovaný rámcový plán. Rozšiřování IPv6 je proto na celosvětovém měřítku do značné míry decentralizovaný proces řízený trhem. Za těchto okolností zaujalo mnoho zúčastněných stran vůči IPv6 „vyčkávací taktiku“ nebo zvolilo „bezpečné a známé“ řešení v podobě IPv4. Následkem je již zmíněné zdržení zavádění IPv6. To je situace, kdy by vhodná politická opatření mohla povzbudit jednotlivce i organizace a dát tak pozitivní puls trhu. Tato opatření budou účinnější, budou-li přijata na společné evropské úrovni. 4. OPATřENÍ: ZAVEDENÍ IPV6 V CELOEVROPSKÉM MěřÍTKU DO ROKU 2010 Evropa by si měla vytyčit cíl, že zavede IPv6 v širokém měřítku do roku 2010. Konkrétně to znamená, že nejméně 25 % uživatelů by mělo být schopno připojit se prostřednictvím IPv6 k internetu a ke svým nejdůležitějším poskytovatelům obsahu a služeb, aniž by zpozorovali velký rozdíl od připojení přes IPv4. 4.1. Opatření na podporu přístupu k obsahu, službám a aplikacím prostřednictvím IPv6 - Komise bude spolupracovat s členskými státy, aby zprovoznila IPv6 na internetových stránkách veřejného sektoru a ve službách elektronické správy ( eGovernment ). Za tímto účelem je nutné stanovit cíle společného zavádění. Budou zváženy dostupné prostředky jako např. akční plán „eGovernment“ v rámci iniciativy i2010 a program IDABC[21]. Komise sama zpřístupní internetové stránky „Europa“ a „CORDIS“ přes IPv6 do roku 2010. - Komise vyzývá poskytovatele obsahu a služeb, aby zpřístupnili své nabídky – mezi nimi 100 nejlepších evropských internetových stránek – přes IPv6 do roku 2010. Má v úmyslu usnadnit tuto spolupráci prostřednictvím „tematických sítí“, která budou zahrnovat prodejce, poskytovatele internetových služeb a poskytovatele obsahu a služeb, jako součást programu pro konkurenceschopnost a inovace. - Komise vyzývá zúčastněné strany z odvětví průmyslu využívající k podnikatelské činnosti technologii IP, aby používaly IPv6 jako primární platformu pro vývoj aplikací nebo zařízení (např. senzorů, kamer apod.). V této souvislosti Komise plánuje podporu testování a ověřování aplikací týkajících se IPv6 pomocí zkoušek, které budou od roku 2009 financovány v rámci programu pro konkurenceschopnost a inovace. - Komise poskytla finanční pomoc v rámci opatření na podporu normalizace, aby vylepšila interoperabilitu sítí. V této souvislosti je Komise ochotná podporovat normalizační opatření pro protokoly fungující v sítích IPv6 (např. SIP ( Session Initiation Protocol ) – protokol pro inicializaci relací). Kromě toho Komise vyzývá evropské normalizační organizace, aby vytvořily příručky osvědčených postupů při zavádění internetových služeb podporujících IPv6. - Bude-li Komise moci volit z několika síťových protokolů, bude při výzkumných projektech financovaných sedmým rámcovým programem podporovat využívání síťového protokolu IPv6, kdekoli to bude možné. 4.2. Opatření k vytvoření poptávky po připojení a produktech IPv6 zadáváním veřejných zakázek Z výsledků veřejné konzultace[22] vyplývá, že zadáváním veřejných zakázek lze účinně urychlit přechod k IPv6. Například v roce 2005 nařídila vláda Spojených států všem federálním vládním agenturám, aby převedly své hlavní páteřní sítě na IPv6 do poloviny roku 2008[23]. - Komise vyzývá členské státy, aby připravily své sítě na IPv6 a aby v případě obnovování smluv o službách poskytovaných vnějšími sítěmi dbaly na to, aby smlouvy obsahovaly ustanovení pro připojení IPv6 a aby všechna poskytnutá zařízení byla kompatibilní s IPv6. Komise sdruží manažery informačních technologií z členských států, aby si mohli vyměňovat zkušenosti a sledovat pokrok. - Kromě toho bude také hlavním požadavkem Komise při pravidelné obnově vlastních síťových zařízení a služeb, aby byly kompatibilní s IPv6. Komise včas provede příslušná interní testování a projekty v rámci přípravy na IPv6. 4.3. Opatření k zajištění včasné přípravy na zavádění IPv6 Přechod na IPv6 nějakou dobu potrvá a bude vyžadovat provoz duální sítě IPv4/IPv6, což s sebou přinese specifické problémy. Všichni účastníci se budou muset připravit na vývoj a používání řešení slučitelných s IPv6, čím dříve, tím lépe. Organizace by neměly čekat, až jim jejich poskytovatelé internetových služeb zajistí připojení přes IPv6, a měly by se začít samy snažit umožnit protokol v rámci vlastních sítí. - Komise uspořádá informační kampaně zaměřené na různé skupiny uživatelů. Taková opatření lze nejlépe provést prostřednictvím partnerství veřejného a soukromého sektoru a spolupráce mezi členskými státy. - Komise hodlá podporovat „zvláštní podpůrná opatření“ (v rámci sedmého rámcového programu), aby rozšířila praktické znalosti v oblasti zavádění protokolu. - Komise bude nadále podporovat normalizační opatření spojená s interoperabilitou IPv6, přechodem na tento protokol a jeho dostupností v souladu s rámcem pro testování již vyvinutých protokolů IPv6. - Komise vyzývá provozovatele internetových služeb, aby poskytli svým zákazníkům připojení přes IPv6 v plné míře do roku 2010 a případně i zajistili kompatibilitu zařízení, která dodávají spotřebitelům, s tímto protokolem. - Komise vyzývá členské státy, aby zahrnuly technologické znalosti o IPv6 do příslušných přeškolovacích programů a do kurzů počítačového a síťového inženýrství na univerzitách atd. Komise zahájí doplňující studii a má v úmyslu zorganizovat v roce 2009 konferenci. 4.4. Opatření k řešení otázek bezpečnosti a ochrany soukromí Otázky bezpečnosti v rámci IPv6 mají odlišnou povahu od těch vyplývajících z IPv4. V duálním prostředí IPv4/IPv6 by mohly v rámci zavádění a konfigurace vyvstat složité bezpečnostní otázky[24]. Soudní dvůr uznal, že IP adresu lze považovat za osobní údaj v rámci směrnic o ochraně údajů[25]. Objevily se obavy ohledně IPv6 a soukromí, především ze strany pracovní skupiny pro ochranu údajů zřízené podle článku 29[26]. Jedna z těchto obav byla zohledněna v normě. Neustálá kontrola je však nutná, pokud jde o konfiguraci a vlastní zavádění. - Komise bude šířit osvědčené postupy a bude spolupracovat s prodejci na zajištění plné funkčnosti IPv6. Bude-li potřeba, požádá Komise o odbornou konzultaci Evropskou agenturu pro bezpečnost sítí a informací (ENISA). - Komise bude kontrolovat důsledky rozsáhlého zavádění IPv6 na ochranu soukromí a bezpečnost, zejména prostřednictvím konzultací se zúčastněnými stranami jako např. s orgány pro ochranu údajů či s donucovacími orgány. 5. PROVÁDěNÍ AKčNÍHO PLÁNU Akční plán bude prováděn po dobu příštích tří let. Komise bude dohlížet na zavádění IPv6; zejména otestuje jeho provádění, aby zjistila míru dostupnosti a funkčnosti IPv6 pro uživatele v Evropě. Komise bude nadále sledovat činnosti internetových organizací, jako je probíhající debata o politikách zavádění IPv4 v rámci registrů, a podle potřeby do nich přispěje. Komise bude pravidelně podávat zprávu o pokroku pracovní skupině na vysoké úrovni i2010. Zpřístupní zprávy o pokroku také na své internetové stránce a pomocí dalších vhodných prostředků. V roce 2010 provede Komise přezkoumání, aby zjistila, zda jsou nutná nějaká následná opatření. [1] IPv4 je specifikován v RFC 791, 1981. RFC znamená „Request for Comments“ (žádost o připomínky), viz „pracovní skupina IETF“ („Internet Engineering Task Force“); http://www.ietf.org [2] RFC 2460, 1998. http://www.ietf.org/html.charters/OLD/ipv6-charter.html a http://www.ietf.org/html.charters/6man-charter.html [3] KOM(2002) 96 „Internet příští generace – přednostní opatření zaměřená na zavádění nového internetového protokolu IPv6“. ftp://ftp.cordis.europa.eu/pub/fp7/ict/docs/ipv6-communication_en.pdf [4] Např. http://www.ipv6tf.org [5] KOM(2005) 229 v konečném znění „i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost“. [6] IANA je úřad v současnosti zastávaný organizací ICANN: Internet Corporation for Assigned Names and Numbers ; http://www.icann.org/general/iana-contract-17mar03.htm [7] AfriNIC (pro Afriku), APNIC (pro Asii a oblast Tichomoří), ARIN (Severní Amerika a oblast Karibiku), LACNIC (Latinská Amerika) a RIPE NCC (Evropa, Střední východ a části centrální Asie). [8] http://www.potaroo.net/tools/ipv4/index.html http://www.tndh.net/~tony/ietf/ipv4-pool-combined-view.pdf. Pro dřívější odhad s popisem analytického pozadí viz:http://www.cisco.com/web/about/ac123/ac147/archived_issues/ipj_8-3/ipv4.html [9] RFC 2663, 1994 [10] Uvolnění bloku o velikosti, kterou IANA v současnosti registru RIR přiděluje, by prodloužilo životnost zhruba jen o tři týdny. [11] Dosahuje 3,4 x 1038. [12] „Dopad IPv6 na vertikální trhy“, říjen 2007. http://ec.europa.eu/information_society/policy/ipv6/docs/short-report_en.pdf [13] Viz RFCs 2893, 3056, 4214, 4380. [14] http://www.ripe.net/rs/ipv6/stats/index.html [15] http://www.sixxs.net/faq/connectivity/?faq=ipv6transithttp://www.sixxs.net/faq/connectivity/?faq=native [16] http://bgp.he.net/ipv6-progress-report.cgi [17] Podle analýzy provozu na výměnném uzlu internetu Amsterdam Internet Exchange obnášel průměrný denní IP provoz během prvních deseti měsíců roku 2007 177 Gb/s; z toho činil provoz IPv6 47 Mb/s, tj. 0,03 %. http://www.ripe.net/ripe/meetings/ripe-55/presentations/steenman-ipv6.pdf [18] http://www.ipv6-to-standard.org/ Program IPv6 fóra stanovuje alternativní logo „IPv6 Ready“ (označení pro mezinárodně certifikovaný IPv6 produkt).http://www.ipv6ready.org/pdf/IPv6_Ready_Logo_White_Paper_Final.pdfhttp://www.ipv6ready.org/logo_db/approved_list_p2.phphttp://www.ipv6ready.org/logo_db/approved_list.php [19] Géant je celoevropská komunikační síť spojující 30 milionů uživatelů v oblasti výzkumu a vzdělávání po celé Evropě i mimo ni. http://www.geant.net/ [20] Jedna studie se o to pokusila a odhadla náklady na přechod pro hospodářství USA na zhruba 25 miliard (údaj pro rok 2003) USD za období 25 let, v této souvislosti však vyvstává řada metodologických otázek: http://www.nist.gov/director/prog-ofc/report05-2.pdf [21] „Interoperable Delivery of European eGovernment Services to public Administrations Programme“ („Program interoperabilního poskytování evropských služeb elektronické správy orgánům veřejné správy“). http://ec.europa.eu/idabc/en/document/5101/3 [22] Veřejná konzultace z února 2006, ftp://ftp.cordis.europa.eu/pub/fp7/ict/docs/ipv6-public-consultation-report_en.pdf [23] Zpráva OMB ( Office of Management and Budget ) 05-22, „Transition Planning for Internet Protocol Version 6 (IPv6)” („Plánování přechodu na IPv6“), http://www.whitehouse.gov/omb/memoranda/fy2005/m05-22.pdf, 2. srpen 2005. [24] http://www.ipv6forum.com/dl/white/NAv6TF_Security_Report.pdf [25] Věc C-275/06, Promusicae v. Telefónica, rozsudek Soudního dvora ze dne 29. ledna 2008, odstavec 45. Směrnice 95/46/ES a 2002/58/ES. [26] Stanovisko 2/2002 k používání jednoznačných identifikačních kódů v telekomunikačních koncových zařízeních: příklad IPv6. http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/docs/wpdocs/2002/wp58_en.pdf. Problémem bylo, že pro usnadnění konfigurace pocházely části IPv6 adres z identifikátoru rozhraní (ethernetová MAC adresa). Vyřešilo se to tím, že bylo umožněno zařízením, aby vytvářely část adresy náhodně, viz RFC 4941.