VÝROČNÍ ZPRÁVA ZA ROK 2012 O VZTAZÍCH EVROPSKÉ KOMISE S VNITROSTÁTNÍMI PARLAMENTY

1. Úvod

Stejně jako v předchozích dvou letech se v roce 2012 vztahy mezi Evropskou komisí a vnitrostátními parlamenty nadále vyvíjely po dvou osách: na jedné straně v rámci mechanismu kontroly subsidiarity vycházejícího ze Smlouvy, kdy vnitrostátní parlamenty kontrolují Komisi tak, že systematicky provádějí kontrolu dodržování zásady subsidiarity u nově přijatých legislativních návrhů Komise, a na druhé straně v rámci politického dialogu, který zahrnuje výměnu informací a stanovisek o různých politických otázkách během legislativní i nelegislativní fáze a přesahuje otázku subsidiarity.

Tato osmá výroční zpráva o vztazích Evropské komise s vnitrostátními parlamenty se zaměřuje na politický dialog. Specifickými aspekty týkajícími se mechanismu kontroly subsidiarity, včetně první „žluté karty“, kterou reagovaly vnitrostátní parlamenty na návrh Komise na nařízení o výkonu práva na kolektivní akci v rámci svobody usazování a volného pohybu služeb (Monti II), se zabývá výroční zpráva o subsidiaritě a proporcionalitě za rok 2012, která se zveřejňuje souběžně, a měla by být tedy považována za doplněk k této zprávě.

První „žlutá karta“ jistě byla v roce 2012 klíčovým prvkem vztahů Komise s vnitrostátními parlamenty. Širší dialog o podstatě politik a návrhů Komise, který jde nad rámec kontroly dodržování zásady subsidiarity a dává vnitrostátním parlamentům možnost, aby se aktivně podílely na utváření politik na úrovni EU, se však rovněž stal zásadním rysem unijních záležitostí, zejména v kontextu prohlubování hospodářské a měnové unie (HMU). Tento dialog se dále zintenzívnil, a tak výrazně obohatil vztahy mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty.

V roce 2012 měl politický dialog formu i) všeobecných dvoustranných a mnohostranných debat a diskusí, často zahájených nebo vedených v rámci meziparlamentních setkání (viz kapitola 2), ii) výměny písemných stanovisek vnitrostátních parlamentů a odpovědí Komise (viz kapitola 3) a iii) četných dalších kontaktů a setkání v průběhu roku (viz kapitola 4).

2. Hlavní problémy: Prorůstová fiskální konsolidace a demokratická legitimita

V roce 2011 byly vnitrostátní parlamenty kromě stanovisek a výměn názorů o celé škále legislativních opatření navrhovaných v reakci na hospodářskou a finanční krizi úzce zapojeny na obecné úrovni do diskuse o víceletém finančním rámci (VFR) na období 2014–2020 a na odborné úrovni se věnovaly konkrétním odvětvovým návrhům. V roce 2012 se v kontextu hospodářské nestability vnitrostátní parlamenty zaměřily ještě více na evropskou reakci na krizi a podpořily úsilí Komise v tomto ohledu.

Konference výborů pro záležitosti Společenství a evropské záležitosti parlamentů Evropské unie (COSAC), které se zúčastňují také zástupci Evropského parlamentu, byla nadále důležitým fórem pro diskuze s vnitrostátními parlamenty. Dánské předsednictví COSAC posílilo parlamentní činnosti v oblasti dvanácti klíčových opatřením v Aktu o jednotném trhu a pomohlo zvýšit povědomí o významu Digitální agendy pro Evropu, provádění směrnice o službách a plánu pro Evropu účinněji využívající zdroje. Kyperské předsednictví COSAC navázalo na toto úsilí a správa jednotného trhu a transevropská energetická infrastruktura byly i nadále na čelném místě jeho programu.

V roční analýze růstu na rok 2013, která byla zveřejněna v listopadu 2012[1], Komise potvrdila, že priority spočívají v pokračování v diferencované fiskální konsolidaci pro jednotlivé země; omezení turbulencí na trhu se státními dluhopisy, aby se obnovila finanční stabilita a poskytování úvěrů; provádění strukturálních reforem, zejména na trhu práce, které zlepšují konkurenceschopnost a zvyšují cenovou flexibilitu, a zajištění účinné veřejné správy.

Během celého roku Komise dále podporovala vnitrostátní parlamenty, aby se zapojily do evropského semestru s cílem utvářet diskusi o hlavních směrech politiky EU, jež byly zformulovány ve strategii Evropa 2020. V odpovědi na výzvu z kodaňské konference COSAC v dubnu 2012 k zintenzívnění politického dialogu během evropského semestru se Komise zavázala zintenzívnit dialog s vnitrostátními parlamenty, a to zejména ve dvou momentech:[2] zaprvé začátkem roku po zveřejnění roční analýzy růstu a zadruhé poté, co Evropská rada schválí doporučení pro jednotlivé země. To by mělo pomoci zvýšit informovanost ve vnitrostátních parlamentech a usnadnit jejich účast na rané fázi přípravy rozpočtových plánů členských států (programů stability a konvergenčních programů) a národních programů reforem. Rovněž by to mělo zlepšit pochopení toho, jak jsou odůvodněna doporučení pro jednotlivé země, jejichž provádění závisí v konečném důsledku na tom, zda budou zohledněna v tvorbě vnitrostátních politik.

Zároveň byl politický dialog mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty v roce 2012 veden za situace formujícího se konsenzu v rámci celé EU o tom, že makroekonomické a rozpočtové politiky členských států musí být těsněji koordinovány, pokud má HMU zůstat funkční, ale také o tom, že jakékoli další prohlubování HMU musí rovněž zajistit silnou demokratickou kontrolu zahrnující zapojení vnitrostátních parlamentů a Evropského parlamentu. Proto ve sdělení „Návrh prohloubené a skutečné hospodářské a měnové unie – Zahájení evropské diskuse“[3], v němž Komise předkládá své názory na to, co je třeba udělat, aby se dále integrovaly evropské bankovní, fiskální a hospodářské politiky, rovněž upozornila na to, že demokratická odpovědnost může být zajištěna pouze v systému s jasnými mechanismy povinností a odpovědnosti. Cílem tohoto plánu je zahájit širší veřejnou a institucionální diskusi o těchto otázkách a Komise opakovaně prohlásila, že se těší na stanoviska a názory vnitrostátních parlamentů.

Komise zdůraznila, že demokratická odpovědnost by měla být zpravidla zajištěna na úrovni, na níž se přijímá rozhodnutí výkonné moci, přičemž je třeba náležitě zohlednit úroveň, na které má rozhodnutí dopad. Hlubší integrace tvorby politiky a větší shromažďování kompetencí na evropské úrovni by se proto měly navenek odrážet ve větším zapojení Evropského parlamentu. Mohly by nicméně rovněž být zkoumány nové mechanismy ke zvýšení úrovně spolupráce mezi vnitrostátními parlamenty a Evropským parlamentem, neboť členové všech parlamentů by si měli plně uvědomovat interakci svých rozhodnutí. Role parlamentů na obou úrovních jsou specifické a vzájemně se doplňují. Na obou úrovních musí být posíleny jejich kontrolní pravomoci a mohla by být prohloubena meziparlamentní spolupráce. Evropský parlament a vnitrostátní parlamenty by měly společně určit přesnou formu, jakou by k tomu mělo dojít.

S ohledem na tyto souvislosti se jako klíčové téma meziparlamentního dialogu jako takového i dialogu vnitrostátních parlamentů s Komisí začala rýsovat otázka demokratické legitimity evropského semestru. To zahrnovalo neformální[4] i formálnější iniciativy k posílení parlamentní kontroly a meziparlamentní spolupráce v rámci posílené správy ekonomických záležitostí, ať už jako obvykle prostřednictvím meziparlamentní spolupráce podle článku 9 protokolu 1 smluv, nebo na základě článku 13 Smlouvy o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii, dohodnuté na zasedání Evropské rady v březnu 2012 (konference zástupců relevantních parlamentních výborů) (viz také kapitola 5).

3. Písemná stanoviska vnitrostátních parlamentů

Účast a oblasti

Celkový počet stanovisek obdržených od vnitrostátních parlamentů v roce 2012 vzrostl na 663[5], což představuje nárůst o 7 % oproti roku 2011 (622), tedy mnohem menší nárůst než v předchozích letech (55 % v roce 2010, 60 % v roce 2011).

Pokud jde o nejaktivnějších komory[6], počet stanovisek obdržených od Portugalské Assembleia da República výrazně vzrostl (ze 184 na 227) a představuje více než 30 % veškerých stanovisek určených Komisi v roce 2012. Italský Senato della Repubblica (nárůst ze 76 podání na 96), německý Bundesrat (ze 33 na 59), francouzský Sénat (ze 4 na 19), rakouský Bundesrat (ze 3 na 12), polský Senat (ze 4 na 11), česká Poslanecká snĕmovna (z 5 na 10), irské Houses of the Oireachtas (z 1 na 7) a obě komory španělského parlamentu, Congreso de los Diputados a Senado (nárůst dohromady ze 2 na 7) ale také zintenzívnily svou účast na politickém dialogu s Komisí.

Na druhé straně existuje zřetelný pokles počtu podání od řady komor, jako jsou rumunská Camera Deputaţilor (ze 40 na 26), italská Camera dei Deputati (ze 28 na 15), bulharské Narodno sabranie (z 19 na 13), dánský Folketing (ze 14 na 8), lucemburská Chambre des Députés (ze 14 až 6) a rumunský Senat (z 33 na 2).

Celkově lze konstatovat, že patnáct komor zintenzivnilo svou činnost v rámci politického dialogu v průběhu roku 2012, patnáct bylo méně aktivních a sedm zaslalo přesně stejný počet stanovisek jako v roce 2011. Stojí za zmínku, že švédský Riksdag, přestože téměř zdvojnásobil počet odůvodněných stanovisek (z 11 na 20), zaslal o 60 % méně stanovisek týkajících se obsahu návrhů a iniciativ Komise.

Na deset nejaktivnějších komor v politickém dialogu připadá více než 80 % celkového počtu obdržených stanovisek. Šest komor nezaslalo Komisi žádná stanoviska a pět komor zaslalo pouze po jednom stanovisku.

V roce 2012 se 663 stanovisek zaslaných vnitrostátními parlamenty vztahovalo k 354 různým (legislativním i nelegislativním) dokumentům Komise[7]. Na 23 dokumentů Komise, jež vyvolaly většinu připomínek, tj. pět nebo více stanovisek, připadalo pouze 25 % všech obdržených stanovisek. Velká většina dokumentů Komise, k nimž podávaly vnitrostátní parlamenty připomínky, vyvolala jedno až tři stanoviska, což odráží širokou škálu témat, která přitahují pozornost a zájem vnitrostátních parlamentů.

Postup s použitím „žluté karty“[8], významná etapa ve vztazích mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty, byl vyvolán poprvé některými vnitrostátními parlamenty, jež vyjádřily obavy ohledně dodržení zásady subsidiarity u návrhu Komise na nařízení o výkonu práva na kolektivní akci v rámci svobody usazování a volného pohybu služeb (Monti II)[9]. Tato otázka je detailně rozebrána ve výroční zprávě o subsidiaritě a proporcionalitě za rok 2012, na kterou se odkazuje.

Návrhy a iniciativy Komise, jež vyvolaly většinu stanovisek vnitrostátních parlamentů, byly nařízení Monti II[10] (17 stanovisek), směrnice o ochraně údajů[11] (13), nařízení o ochraně údajů[12] (12), směrnice o udělování koncesí[13] (11), směrnice o autorských právech a udělování licencí[14] (10), nařízení o technické způsobilosti[15], hlavní směry pro transevropské dopravní sítě[16] (9), fond evropské pomoci nejchudším osobám[17] (8), směrnice o ozdravení a řešení problémů úvěrových institucí[18] (8), nařízení o dohledu nad úvěrovými institucemi[19] (8), nařízení o elektronické identifikaci a důvěryhodných službách[20] (7), směrnice o technické způsobilosti[21] (6), směrnice o transparentnosti[22] (6), směrnice o léčivých přípravcích podléhajících omezení výdeje na lékařský předpis[23] (6), nařízení o léčivých přípravcích podléhajících omezení výdeje na lékařský předpis[24] (6) a legislativní balíček o politice soudržnosti na období 2014–2020[25] (5).

Jako v roce 2011 byly mezi návrhy, které celkově vyvolaly nejvíce stanovisek od vnitrostátních parlamentů[26], také návrhy, které vyvolaly nejvyšší počet odůvodněných stanovisek v rámci mechanismu kontroly subsidiarity. V roce 2012 připadala na šest oblastí politiky (v roce 2011 jich bylo pět) více než polovina stanovisek obdržených v kontextu politického dialogu (334): běželo o vnitřní trh a služby, spravedlnost, vnitřní věci, mobilitu a dopravu, zaměstnanost a zdraví. Vzhledem k zaměření stanovisek v předchozích letech se zdá, že vnitřní trh a služby, spravedlnost a vnitřní věci představují trvalé a hlavní oblasti zájmu pro vnitrostátní parlamenty.

V roce 2012 pokračoval trend zahájený po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost, totiž že vnitrostátní parlamenty zaměřují svůj politický dialog s Komisí stále více na legislativní dokumenty, a nikoli na dokumenty nelegislativní. Opravdu jen nepatrné procento dokumentů, na něž byla zaměřena stanoviska vnitrostátních parlamentů, bylo nelegislativní povahy. Z 23 návrhů, jež vyvolaly nejvíce stanovisek (tj. pět nebo více) od vnitrostátních parlamentů, byl nelegislativní pouze jeden, totiž sdělení Komise o energetickém plánu do roku 2050. Navzdory tomuto trendu se však 13 politických stanovisek švédského Riksdagu týkalo výhradně nelegislativních dokumentů, zatímco v případě 20 stanovisek vydaných k legislativním dokumentům se jednalo vesměs o odůvodněná stanoviska.

Klíčová témata v politickém dialogu[27]

K iniciativám a návrhům, jež vyvolaly zvláštní pozornost vnitrostátních parlamentů v roce 2012, patří tyto:

· Návrh nařízení o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů.[28]

Z osmi návrhů Komise, které vyvolaly tři odůvodněná stanoviska, byl návrh nařízení o ochraně údajů jediným návrhem kritizovaným z hlediska subsidiarity i proporcionality.[29]

· Návrh směrnice o kolektivní správě autorského práva a práv s ním souvisejících a udělování licencí pro více území k právům k užití hudebních děl online na vnitřním trhu.[30]

Komise obdržela deset stanovisek, zpravidla hodnotících její návrh kladně. Zahrnovala však tři odůvodněná stanoviska zpochybňující soulad návrhu se zásadou subsidiarity a další stanovisko, které vyjadřovalo vážné obavy ohledně dodržení zásady subsidiarity, avšak bylo obdrženo po osmitýdenní lhůtě.

· Návrh směrnice o udělování koncesí.[31]

Z 11 stanovisek, která Komise obdržela, byla tři odůvodněná stanoviska vyjadřující obavy ohledně dodržení zásady subsidiarity a jedno zpochybňovalo soulad návrhu se zásadou subsidiarity, avšak bylo obdrženo až po osmitýdenní lhůtě.

· Návrh nařízení o hlavních směrech Unie pro rozvoj transevropské dopravní sítě.[32]

Komise obdržela devět stanovisek k tomuto návrhu, včetně jednoho stanoviska zpochybňujícího soulad návrhu se zásadou subsidiarity, avšak odeslaného po uplynutí této lhůty.

4. Kontakty a návštěvy

Politický dialog mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty probíhal rovněž ve formě setkání a kontaktů na politické i správní úrovni.

Všechny vnitrostátní parlamenty pořádají průběžně setkání se členy Komise, a to v Bruselu i v příslušných členských státech. Místopředseda Evropské komise pro interinstitucionální vztahy Maroš Šefčovič navštívil v roce 2012 šest vnitrostátních parlamentů a přijal širokou řadu parlamentních delegací v ústředí Komise v Bruselu. V diskusích o konkrétních legislativních návrzích a politických iniciativách zaujímaly často čelné místo v pořadu jednání otázky týkající se nové struktury správy ekonomických záležitostí, demokratické legitimity a evropské reakce na krizi, jež pokrývaly celou škálu příslušných aspektů.

Komise byla zastoupena na politické úrovni na všech hlavních meziparlamentních setkáních konaných v průběhu roku 2012. Zejména předseda Barroso se zúčastnil plenárního zasedání konference COSAC v Kodani v dubnu 2012 spolu s místopředsedkyní Kroesovou a komisaři Potočnikem a Barnierem, zatímco dalších tři zasedání konference COSAC se zúčastnili místopředseda Šefčovič, komisařka Hedegaardová a komisař Oettinger a zástupce generálního ředitele GŘ MARKT.

Baronka Ashtonová, vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku / místopředsedkyně Komise, se zúčastnila prvního zasedání nově zřízené meziparlamentní konference pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku a společnou bezpečnostní a obrannou politiku, jak bylo dohodnuto na konferenci předsedů parlamentů ve dnech 21. až 22. dubna 2012 ve Varšavě.

Úředníci Komise se na požádání zúčastnili schůzí výborů vnitrostátních parlamentů a deset různých GŘ (MARKT, SG, JUST, RTD, JRC, ECFIN, ENTR, COMM, HOME a REGIO) se zúčastnilo 17 setkání se stálými zástupci vnitrostátních parlamentů se sídlem v Bruselu, aby se společně diskutovalo o různých nadcházejících iniciativách a projednávaných otázkách. Stálí zástupci vnitrostátních parlamentů se jednou sešli s místopředsedou Šefčovičem a jednou s komisařem Geoghegan-Quinnem, jakož i s členy kabinetu předsedy Barrosa, místopředsedy Šefčoviče, komisařky Malmströmové a komisaře Andora.

5. Jaké jsou vyhlídky?

Počátkem roku 2013 došlo k několika klíčovým akcím, na nichž vnitrostátní parlamenty i Evropský parlament opakovaně vyjádřily přání ohledně většího zapojení do prohloubené hospodářské a měnové unie a do evropského semestru. To jasně potvrdilo, že diskuse o demokratické legitimitě bude i tento rok na čelném místě v agendě pro interinstitucionální dialog, tedy i pro dialog mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty. Diskuse o demokratické legitimitě a odpovědnosti se v nadcházejících měsících pravděpodobně ještě zintenzívní.

Že je třeba posílit demokratickou legitimitu a odpovědnost procesu evropského semestru a že si parlamenty mají tento proces přisvojit, to bylo rovněž jedním z klíčových horizontálních sdělení na zasedání předsedů COSAC ve dnech 27. až 28. ledna 2013 v Dublinu a v průběhu prvního evropského parlamentního týdne věnovaného tématu evropského semestru pro koordinaci hospodářských politik, který se konal ve dnech 28. až 30. ledna 2013 v Bruselu za účasti předsedy Barrosa a místopředsedy Šefčoviče. Toto zasedání rovněž potvrdilo široké povědomí o naléhavosti řešení sociálních, politických a institucionálních důsledků krize.

Na neformální schůzce v Lucemburku dne 11. ledna 2013 zdůraznili předsedové vnitrostátních parlamentů ze zakládajících členských států EU a předseda Evropského parlamentu, že jakékoli nové kroky k posílení hospodářské a měnové unie budou muset být doprovázeny dalšími konkrétními opatřeními na posílení legitimity a odpovědnosti, a to posilováním úlohy parlamentů v této souvislosti[33].

Komise se proto zaměří na účinné provádění posíleného politického dialogu, které nabídla vnitrostátním parlamentům ve dvou stěžejních okamžicích procesu evropského semestru, a důrazně vybízí vnitrostátní parlamenty, aby využily příležitost a zahájily s ní intenzivnější diskuse, pokud jde o priority stanovené v roční analýze růstu a co nejefektivnější způsob tvorby vnitrostátních politik pro provádění doporučení pro jednotlivé země.

To je obzvláště důležité, neboť evropský semestr se stává klíčovým nástrojem podpory doprovázejícím strukturální reformy v členských státech. Komise například do evropského semestru zařadila srovnávací přehled EU o soudnictví.

Komise rovněž s velkým zájmem zaznamenala a plně podporuje návrh učiněný v průběhu prvního evropského parlamentního týdne, že vnitrostátní parlamenty by měly organizovat pravidelný „Den Evropy“ s cílem zlepšit povědomí o evropských záležitostech. Souběžně se stávajícím politickým dialogem mezi vnitrostátními parlamenty a Komisí by takováto iniciativa mohla podpořit trvalé úsilí, jehož smyslem je, aby si vnitrostátní parlamenty „přisvojovaly“ formování politiky na úrovni EU obecně a aby se více zapojovaly do společného úsilí institucí, a které zajišťuje, aby strukturální reformy byly aktualizovány a reformní proces pokračoval. Měly by být tudíž s to přispívat k řešení problémů, jež stojí u počátku krize, a pomoci Evropě v návratu na cestu inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění.

Příloha 1

Celkový počet stanovisek obdržených v roce 2012 v členění podle vnitrostátního parlamentu/komory (politický dialog a mechanismus kontroly subsidiarity)

Členský stát || Komora || Celkový počet stanovisek[34] || Odůvodněná stanoviska (protokol 2)

Portugalsko || Assembleia da República || 227 || 1

Itálie || Senato della Repubblica || 96 || 1

Německo || Bundesrat || 59 || 5

Česká republika || Senát || 46 || 0

Švédsko || Riksdag || 33 || 20

Rumunsko || Camera Deputaţilor || 26 || 0

Francie || Sénat || 19 || 7

Spojené království || House of Lords || 16 || 1

Itálie || Camera dei Deputati || 15 || 0

Bulharsko || Narodno Sabranie || 13 || 0

Rakousko || Bundesrat || 12 || 3

Polsko || Senat || 11 || 1

Česká republika || Poslanecká sněmovna || 10 || 0

Belgie || Chambre des Représentants || 9 || 3

Dánsko || Folketing || 8 || 3

Irsko || Oireachtas || 7 || 0

Španělsko || Congreso de los Diputados and Senado || 7 || 2

Nizozemsko || Eerste Kamer || 7 || 2

Řecko || Vouli ton Ellinon || 6 || 0

Lucembursko || Chambre des Députés || 6 || 3

Spojené království || House of Commons || 6 || 3

Rakousko || Nationalrat || 3 || 1

Polsko || Sejm || 3 || 3

Nizozemsko || Tweede Kamer || 3 || 3

Kypr || Vouli ton Antiprosopon || 2 || 1

Estonsko || Riigikogu || 2 || 0

Německo || Bundestag || 2 || 1

Malta || Kamra tad-Deputati || 2 || 1

Rumunsko || Senatul || 2 || 0

Finsko || Eduskunta || 1 || 1

Lotyšsko || Saeima || 1 || 1

Litva || Seimas || 1 || 1

Slovensko || Národná Rada || 1 || 1

Nizozemsko || Tweede Kamer and Eerste Kamer || 1 || 1

Belgie || Sénat || 0 || 0

Francie || Assemblée Nationale || 0 || 0

Maďarsko || Országgyűlés || 0 || 0

Irsko || Dail Eireann || 0 || 0

Slovinsko || Državni svet || 0 || 0

Slovinsko || Državni zbor || 0 || 0

|| Celkem || 663 || 70

Příloha 2

Návrhy a iniciativy Komise, jež v roce 2012 vyvolaly nejvyšší počet stanovisek v kontextu politického dialogu[35]

Dokument Komise || Název || Celkový počet stanovisek || Odůvodněná stanoviska (protokol 2)

COM(2012) 130 || Návrh NAŘÍZENÍ RADY o výkonu práva na kolektivní akci v rámci svobody usazování a volného pohybu služeb (Monti II) || 17 || 12

COM(2012) 10 || Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů a o volném pohybu těchto údajů || 13 || 3

COM(2012) 11 || Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (obecné nařízení o ochraně údajů) || 12 || 4

COM(2011) 897 || Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o udělování koncesí || 11 || 3

COM(2012) 372 || Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o kolektivní správě autorského práva a práv s ním souvisejících a udělování licencí pro více území k právům k užití hudebních děl online na vnitřním trhu || 10 || 3

COM(2012) 380 || Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o pravidelných technických prohlídkách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel a o zrušení směrnice 2009/40/ES || 9 || 5

COM(2011) 650 || Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o hlavních směrech Unie pro rozvoj transevropské dopravní sítě || 9 || 1

COM(2012) 617 || Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o Fondu evropské pomoci nejchudším osobám || 8 || 5

COM(2012) 280 || Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení problémů úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 77/91/EHS a 82/891/ES, směrnice 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES a 2011/35/ES a nařízení (EU) č. 1093/2010 || 8 || 1

COM(2012) 511 || Návrh NAŘÍZENÍ RADY, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi || 8 || 1

COM(2012) 238 || Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o elektronické identifikaci a důvěryhodných službách pro elektronické transakce na vnitřním trhu || 7 ||

COM(2012) 382 || Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o silničních technických kontrolách užitkových vozidel provozovaných v Unii a o zrušení směrnice 2000/30/ES || 6 || 3

COM(2012) 84 || Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o průhlednosti opatření upravujících ceny humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti veřejných systémů zdravotního pojištění || 6 || 2

COM(2012) 49 || Pozměněný návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se mění nařízení (ES) č. 726/2004, pokud jde o poskytování informací široké veřejnosti o humánních léčivých přípravcích podléhajících omezení výdeje na lékařský předpis || 6 || 2

COM(2012) 48 || Pozměněný návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o změně směrnice 2001/83/ES, pokud jde o poskytování informací široké veřejnosti o léčivých přípravcích podléhajících omezení výdeje na lékařský předpis || 6 || 2

COM(2012) 512 || Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se mění nařízení (EU) č. 1093/2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví), pokud jde o jeho vztah k nařízení Rady (EU) č. …/…, kterým se Evropské centrální bance svěřují zvláštní úkoly týkající se politik, které se vztahují k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi || 6 ||

Příloha 3 Počet obdržených stanovisek v členění podle oblastí politiky/útvarů Komise v roce 2012

Vnitřní trh a služby || 112

Spravedlnost || 52

Mobilita a doprava || 45

Vnitřní věci || 43

Zaměstnanost, sociální věci a sociální začlenění || 42

Zdraví a spotřebitelé || 40

Životní prostředí || 28

Generální sekretariát || 28

Komunikační sítě, obsah a technologie || 27

Zemědělství a rozvoj venkova || 25

Podniky a průmysl || 25

Vzdělávání a kultura || 22

Obchod || 22

Energetika || 19

Daně a celní unie || 18

Hospodářské a finanční záležitosti || 17

Oblast klimatu || 14

Námořní záležitosti a rybolov || 12

Výzkum a inovace || 12

EuropeAid – rozvoj a spolupráce || 11

Humanitární pomoc / civilní ochrana || 9

Regionální politika || 9

Eurostat. || 8

Rozpočet || 7

Právní služba || 4

Hospodářská soutěž || 3

Rozšíření || 3

Evropský úřad pro boj proti podvodům || 3

Komunikace || 2

Služba pro vnější činnost || 1

Celkem || 663

[1] COM (2012) 750.

[2] Odpověď Komise na příspěvek XLVII. zasedání COSAC: http://www.cosac.eu/denmark2012/plenary-meeting-of-the-xlvii-cosac-22-24-april-2012/.

[3] COM(2012) 777 final/2.

[4] V dopise předsedovi Evropské rady ze dne 7. prosince 2012 vyjádřili předsedové výborů pro evropské záležitosti jedenácti vnitrostátních parlamentů své znepokojení nad „znepokojivým nedostatkem návrhů na možné konkrétnější posílení úlohy vnitrostátních parlamentů“. Navázali tak na setkání v Kodani konané dne 26. listopadu 2012, kde se diskuse zaměřila na to, jak by unie s integrovanější finanční, rozpočtovou a hospodářskou politikou mohla být doprovázena silnými mechanismy pro demokratickou legitimitu a odpovědnost.

[5] Včetně 70 odůvodněných stanovisek obdržených v rámci mechanismu kontroly subsidiarity.

[6] Viz příloha 1.

[7] Z 663 obdržených stanovisek se 509 týkalo legislativních dokumentů (předloh nařízení, směrnic, doporučení, rozhodnutí atd.) a 147 se týkalo poradních dokumentů (sdělení, bílých a zelených knih nebo zpráv). 7 stanovisek byly zprávy z vlastního podnětu od vnitrostátních parlamentů.

[8] Viz čl. 7 odst. 2 protokolu č. 2 o používání zásad subsidiarity a proporcionality.

[9] COM (2012) 131.

[10] COM (2012) 130.

[11] COM (2012) 10.

[12] COM (2012) 11.

[13] KOM (2011) 897.

[14] KOM (2012) 372.

[15] KOM (2012) 380.

[16] KOM (2011) 650.

[17] COM (2012) 617.

[18] COM (2012) 280.

[19] COM (2012) 511.

[20] COM (2012) 238.

[21] COM (2012) 382.

[22] COM (2012) 84.

[23] COM (2012) 49.

[24] COM (2012) 48.

[25] KOM(2011) 610, KOM(2011) 611, KOM(2011) 612, KOM(2011) 614 a KOM(2011) 615. Je třeba uvést, že dalších 15 obdržených stanovisek bylo obdrženo do konce roku 2011, čímž se celkový počet vyšplhal na 20.

[26] Viz příloha 2.

[27] Stanoviska vnitrostátních parlamentů a odpovědi Komise jsou k dispozici na adrese: http://ec.europa.eu/dgs/secretariat_general/relations/relations_other/npo/index_cs.htm.

[28] COM (2012) 11.

[29] Pro více informací o stanoviscích vydaných vnitrostátními parlamenty k tomuto návrhu odkazujeme na výroční zpráva za rok 2012 o subsidiaritě a proporcionalitě (COM (2013) 566), s. 8.

[30] COM (2012) 372.

[31] COM (2011) 897.

[32] KOM (2011) 650.

[33] Navrhovali, že „konference podle článku 13“ podle Smlouvy o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii by měla být srovnatelná co do struktury a složení s nově založenou meziparlamentní konferencí pro SZBP/SBOP. Bylo navrženo, aby se o těchto otázkách dále diskutovalo na konferenci předsedů parlamentů EU v dubnu 2013 na Kypru.

[34] Počet zahrnuje stanoviska i odůvodněná stanoviska obdržená od vnitrostátních parlamentů.

[35] Tabulka řadí všechny návrhy, u nichž bylo získáno alespoň šest stanovisek od vnitrostátních parlamentů.