Kromě jiných nedostatků obsahují souhrnná hlášení pouze souhrnné údaje za jednotlivé osoby povinné k dani, nikoli údaje o jednotlivých plněních. Mimoto neumožňují porovnávat údaje o dodáních nebo poskytnutích s údaji o pořízeních, jelikož směrnice o DPH umožňuje členským státům vykazovat pořízení uvnitř Společenství dobrovolně a jen méně než polovina z nich je zavedla povinně. Tyto údaje navíc nemusí mít správci daně v jiných členských státech k dispozici ve správný čas, a to jak z důvodu četnosti podávání hlášení, tak kvůli době, kterou místní správci daně potřebují k nahrání údajů do systému. Na tyto nedostatky právem upozornily téměř dvě třetiny informovaných zúčastněných stran, které se zúčastnily veřejné konzultace a které zcela nebo částečně souhlasily s tím, že by souhrnná hlášení byla v boji proti podvodům uvnitř EU účinnější, kdyby se údaje shromažďovaly na základě jednotlivých plnění a blíže k okamžiku jejich uskutečnění.

3)zamezení nutnosti vícenásobné registrace k DPH v EU a lepší fungování nástroje zavedeného pro přiznávání a odvod daně splatné při prodeji zboží na dálku, a to zavedením jednotné registrace k DPH. To znamená zlepšení a rozšíření stávajících režimů jednoho správního místa (OSS) / jednoho správního místa pro dovoz (IOSS) a mechanismu přenesení daňové povinnosti, aby byly minimalizovány případy, kdy se osoba povinná k dani musí registrovat v jiném členském státě.

Daňový status osob, které poskytují služby prostřednictvím platformy, určuje režim DPH u usnadňujících služeb platformy, je-li poskytovatel usazen v jiném členském státě než platforma. V takové situaci (bez ohledu na to, zda je poskytovatel osobou nepovinnou k dani nebo osobou povinnou k dani) by platforma mohla použít jedno správní místo nebo uplatnit přenesení daňové povinnosti. Toto určení však není jednoduché, neboť platformy často nemají dostatek informací, které k posouzení statusu původního poskytovatele potřebují.

Soukromé osoby a malé podniky mohou prostřednictvím platformy poskytovat své služby bez DPH a díky úsporám z rozsahu a síťovému účinku přímo konkurovat tradičním poskytovatelům registrovaným k DPH. To znamená, že například hotel by mohl soutěžit s nabídkami ubytování, které u svých služeb DPH neúčtují. V Evropě mohou být náklady na ubytování prostřednictvím platformy v průměru o 8 až 17 % nižší než průměrná denní sazba regionálního hotelu. Z informací uvedených ve studii „DPH v digitálním věku“ vyplývá, že (ačkoli se to liší v závislosti na typu platformy) až 70 % všech původních poskytovatelů využívajících platformu není registrováno k DPH. Více než dvě třetiny respondentů, kteří se k této otázce vyjádřili, se s takovým narušením hospodářské soutěže setkaly.

Iniciativa „DPH v digitálním věku“ se uskutečňuje souběžně s jinými iniciativami Komise týkajícími se digitální ekonomiky, jako je nedávný návrh směrnice o zlepšení pracovních podmínek osob pracujících prostřednictvím digitálních pracovních platforem, a s probíhající prací na krátkodobých pronájmech. Obecným cílem těchto iniciativ je zvýšit odpovědnost platforem a posílit jejich úlohu v regulačním rámci. To je v souladu se změnami navrženými v této směrnici pro ekonomiku platforem, kdy za určitých okolností budou za odvedení splatné daně odpovědné platformy namísto malých poskytovatelů, kteří platformu využívají. Tím se zlepší výběr DPH, neboť mnoho těchto poskytovatelů si svých potenciálních povinností k DPH není vědomo a při snaze tyto povinnosti dodržet by každopádně naráželo na potíže.

Tato iniciativa je v souladu s návrhem, který Komise předložila v roce 2018 a který se týká konečného systému DPH pro zdanění obchodu mezi členskými státy a je stále projednáván v Radě. Cílem tohoto návrhu je nahradit v současnosti platný přechodný systém tím, že se na plnění uvnitř Společenství bude pohlížet stejně jako na domácí plnění. DPH by tak byla splatná v členském státě určení zboží, a to v sazbě tohoto členského státu, dodavatel by ji však účtoval a vybíral ve svém členském státě. Iniciativa nazvaná „DPH v digitálním věku“ může posílit jak současný, tak konečný systém DPH.

Zavedení balíčku přispělo rovněž k boji proti podvodům v oblasti DPH. Analýza celních údajů ukazuje, že na osm nejvýznamnějších obchodníků zaregistrovaných k používání jednoho správního místa pro dovoz připadá přibližně 91 % všech plnění, jež byla prostřednictvím jednoho správního místa pro dovoz deklarována pro dovoz do EU. To je velmi povzbudivá statistika, jelikož ukazuje, jaký dopad má nové ustanovení o „domnělém dodavateli“ týkající se elektronických tržišť na dodržování předpisů. Návrh proto předpokládá zavedení režimu domnělého poskytovatele i v odvětví ubytování a přepravy cestujících v rámci ekonomiky platforem.

V období od 20. ledna do 5. května 2022 proběhla také veřejná konzultace, v jejímž rámci bylo získáno 193 odpovědí. Konzultace zjišťovala názory zúčastněných stran na to, zda jsou současná pravidla DPH vhodná pro digitální věk, a na to, jak lze digitální technologie využít na pomoc členským státům v boji proti podvodům v oblasti DPH a ve prospěch podniků. Zpráva z konzultace je k dispozici na stránce veřejné konzultace iniciativy: https://ec.europa.eu/info/law/better-regulation/have-your-say/initiatives/13186-VAT-in-the-digital-age/public-consultation_cs .

Platforma Fit pro budoucnost zařadila iniciativu „DPH v digitálním věku“ do svého ročního pracovního programu na rok 2022 a uznala, že by mohla snížit administrativní zátěž v této oblasti politiky. Při přípravě tohoto návrhu byly zohledněny faktické podklady stanoviska této expertní skupiny ze dne 5. prosince 2022.

Očekává se, že zrušení souhrnných hlášení v důsledku požadavku na digitální výkaznictví přinese čistý prospěch společnostem uskutečňujícím přeshraniční plnění. Společnostem, které nepůsobí na přeshraničním základě (převážná většina mikropodniků a malých subjektů), by však v souvislosti se zavedením požadavku na digitální výkaznictví vznikly náklady. Tyto náklady by mohly být částečně zmírněny zavedením dalších služeb na vnitrostátní úrovni, jako je například předvyplňování přiznání k dani. Pokud jde o jednotnou registraci k DPH, očekává se, že dále omezí nutnost vícenásobných registrací v jiných členských státech a pomůže snížit administrativní zátěž a související náklady podnikům podílejícím se na přeshraničních dodáních zboží a poskytnutích služeb na jednotném trhu.

Návrh tuto situaci mění a v článku 218 stanoví, že k vystavování faktur bude standardně využíván systém elektronické fakturace. Používání papírových faktur bude možné pouze v případech, kdy to členské státy povolí. Toto povolení se nemůže vztahovat na případy, které podléhají vykazovacím povinnostem podle hlavy XI kapitoly 6, jelikož by to znemožnilo nebo ztížilo automatické vykazování údajů. Osoby povinné k dani budou moci vždy vystavovat elektronické faktury podle evropské normy. Jedná se o normu přijatou prováděcím rozhodnutím Komise (EU) 2017/1870 podle požadavku stanoveného ve směrnici 2014/55/EU. Vystavování a předávání elektronických faktur nelze podmiňovat předchozím povolením nebo potvrzením platnosti správcem daně členského státu, aby mohly být zaslány příjemci. Několika členským státům bylo povoleno zvláštní opatření k uplatňování povinné elektronické fakturace, pokud měly takový systém zúčtování zaveden. Tyto systémy mohou zmíněné členské státy používat pouze do 1. ledna 2028, čímž bude zajištěno jejich postupné sbližování se systémem EU pro digitální výkaznictví.

·V případě poskytnutí služeb, která nespadají do modelu domnělého poskytovatele, bude muset platforma vést záznamy týkající se jak poskytnutí služeb mezi podniky (B2B), tak mezi podniky a spotřebiteli (B2C) (článek 242a). Doprovodný právní předpis (návrh na změnu nařízení (EU) č. 904/2010) sjednotí způsob předávání těchto informací členským státům. Na poskytnutí služeb spadající do modelu domnělého poskytovatele se vztahují běžná pravidla účtování DPH.

·Usnadňující služba poskytovaná platformou by měla být považována za zprostředkovatelskou službu (článek 46a). To umožní jednotné uplatňování pravidel upravujících místo poskytnutí usnadňující služby.

Požadavky na digitální vykazování plnění uvnitř Společenství se budou vztahovat na stejná plnění, která byla předmětem souhrnných hlášení, s výjimkou režimu call-off stock za podmínek stanovených v článku 17a, které postupně přestanou existovat. Z tohoto důvodu se v článku 262 zrušuje druhý odstavec. Do souhrnných hlášení a následně do požadavků na digitální výkaznictví budou navíc zahrnuta také dodání zboží a poskytnutí služeb, na něž se vztahuje mechanismus přenesení daňové povinnosti podle článku 194.

Změna v článku 365 upřesňuje lhůtu, do níž lze provést změny v příslušných přiznáních k dani v režimu mimo Unii v rámci jednoho správního místa. Změny lze nyní provádět v tomtéž přiznání, pokud k nim dojde přede dnem, do něhož mělo být přiznání podáno.

(14)Je třeba se vyhnout uložení zbytečné administrativní zátěže osobám povinným k dani, které působí v různých členských státech. Proto by tyto osoby povinné k dani měly mít možnost poskytovat požadované informace svým správcům daně pomocí evropské normy stanovené v prováděcím rozhodnutí Komise (EU) 2017/1870, jež splňuje požadavek stanovený v čl. 3 odst. 1 směrnice 2014/55/EU na vytvoření evropské normy pro sémantický datový model základních prvků elektronické faktury. Členské státy by měly mít možnost stanovit další způsoby vykazování údajů, které by mohly být pro určité osoby povinné k dani snazší.

(12)Aby se osobám povinným k dani usnadnilo předávání fakturačních údajů, měly by členské státy dát osobám povinným k dani k dispozici nezbytné prostředky pro toto předávání, které by měly umožnit, aby údaje zasílala přímo osoba povinná k dani nebo třetí osoba jejím jménem.

(11)Povinnost předkládat souhrnná hlášení pro vykazování plnění uvnitř Společenství by měla být zrušena, neboť požadavky na digitální vykazování plnění uvnitř Společenství se v rámci své oblasti působnosti vztahují na stejná plnění, avšak s tím rozdílem, že poskytují rychlejší a podrobnější informace. Požadavky na digitální výkaznictví se vztahují na stejná plnění jako souhrnná hlášení s výjimkou plnění v režimu call-off stock podle článku 17a směrnice 2006/112/ES, která by se měla vykazovat prostřednictvím přiznání k dani v rámci jednoho správního místa.

(9)Zavedení elektronické faktury jako standardního způsobu dokumentace plnění pro účely DPH by nebylo možné, pokud by použití elektronické faktury nadále podléhalo souhlasu příjemce. Proto by se při vystavování elektronických faktur tento souhlas již neměl vyžadovat.

(8)Elektronická faktura by měla umožnit automatizovaný přenos údajů potřebných pro účely kontroly správci daně. Za tímto účelem by elektronická faktura měla obsahovat všechny údaje, které je třeba předat správci daně později.

(6)Definice elektronické faktury by měla být uvedena do souladu s definicí použitou ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2014/55/EU, aby bylo v oblasti vykazování DPH dosaženo standardizace.

(5)Aby se usnadnila automatizace procesu vykazování jak pro osoby povinné k dani, tak pro správce daně, měla by být plnění, která se mají správcům daně hlásit, dokumentována elektronicky. Elektronická fakturace by se měla stát standardním systémem pro vystavování faktur. Členské státy by však měly mít možnost povolit u domácích dodání zboží a poskytnutí služeb i jiné prostředky. Vystavení elektronické faktury dodavatelem či poskytovatelem a její předání pořizovateli či příjemci by nemělo být podmíněno předchozím povolením nebo ověřením správcem daně.

(4)Aby se zvýšil výběr daně z přeshraničních plnění a ukončila se stávající roztříštěnost vyplývající ze zavádění rozdílných systémů vykazování v členských státech, měla by být stanovena pravidla pro požadavky Unie na digitální výkaznictví. Tato pravidla by měla správcům daně poskytovat informace na základě jednotlivých plnění, aby se umožnilo křížové porovnávání údajů, zvýšila se kontrolní schopnost správců daně a vytvořil se odrazující účinek od nedodržování předpisů a zároveň se snížily náklady na dodržování předpisů pro podniky působící v různých členských státech a odstranily překážky v rámci vnitřního trhu.

(15)Aby bylo dosaženo nezbytné harmonizace při vykazování údajů o plněních uvnitř Společenství, měly by být vykazované informace ve všech členských státech stejné, aniž by členské státy mohly požadovat další údaje.

(16)Důležitým prvkem v boji proti podvodům v oblasti DPH v souvislosti s plněními uvnitř Společenství je porovnání údajů nahlášených dodavatelem či poskytovatelem s údaji vykázanými pořizovatelem či příjemcem. Za tímto účelem by pořizovatel zboží a příjemce služby měli mít povinnost vykazovat údaje o svých plněních uvnitř Společenství.

(17)Řada členských států zavedla rozdílné požadavky na vykazování plnění na svém území, což vede ke značné administrativní zátěži pro osoby povinné k dani, které působí v různých členských státech, neboť musí své účetní systémy přizpůsobit tak, aby tyto požadavky splňovaly. Aby se předešlo nákladům, které z těchto rozdílů plynou, měly by systémy zavedené v členských státech pro vykazování dodání zboží a poskytnutí služeb za úplatu mezi osobami povinnými k dani na jejich území splňovat stejné prvky jako systém zavedený pro plnění uvnitř Společenství. Členské státy by měly zajistit elektronické prostředky pro předávání informací a stejně jako v případě plnění uvnitř Společenství by mělo být možné, aby osoba povinná k dani předkládala údaje v souladu s evropskou normou stanovenou v prováděcím rozhodnutí (EU) 2017/1870, třebaže příslušný členský stát mohl pro předávání údajů stanovit i další prostředky. Mělo by být možné, aby údaje zasílala přímo osoba povinná k dani, nebo třetí osoba jejím jménem.

(18)Členské státy by neměly mít povinnost zavést požadavek na digitální výkaznictví pro dodání zboží a poskytnutí služeb za úplatu mezi osobami povinnými k dani na jejich území. Pokud však takový požadavek v budoucnu zavedou, měly by jej uvést do souladu s požadavky na digitální vykazování plnění uvnitř Společenství. Členské státy, které již pro tato plnění systém výkaznictví zavedly, by měly tento systém přizpůsobit tak, aby bylo zajištěno, že údaje jsou vykazovány v souladu s požadavky na digitální vykazování plnění uvnitř Společenství.

(19)Za účelem vyhodnocení účinnosti požadavků na digitální výkaznictví by Komise měla vypracovat hodnotící zprávu, v níž posoudí dopad požadavků na digitální výkaznictví na snížení výpadku příjmů z DPH a na náklady na provádění a dodržování předpisů u osob povinných k dani a správců daně, aby bylo možné ověřit, zda systém dosáhl svých cílů, nebo zda vyžaduje další úpravy.

(20)Členské státy by měly mít možnost i nadále zavádět další opatření k zajištění správného výběru DPH a k zabránění daňovým únikům. Neměly by však mít možnost ukládat v oblasti vykazování plnění další povinnosti nad rámec požadavků na digitální výkaznictví.

(21)Ekonomika platforem způsobila určité potíže při uplatňování pravidel DPH, zejména stanovení daňového statusu poskytovatele služby a rovných podmínek mezi malými a středními podniky a ostatními podniky.

(22)Ekonomika platforem vedla k neodůvodněnému narušení hospodářské soutěže mezi dodáními zboží a poskytnutími služeb prostřednictvím online platforem, která unikají zdanění DPH, a dodáními a poskytnutími v tradiční ekonomice, která jsou předmětem DPH. Narušení se nejvíce projevilo ve dvou největších odvětvích ekonomiky platforem hned za elektronickým obchodem, a to v odvětví krátkodobého pronájmu ubytování a v odvětví přepravy cestujících.

(23)Je proto nezbytné stanovit pravidla, která by řešila narušení hospodářské soutěže v odvětví krátkodobého pronájmu ubytování a přepravy cestujících tím, že se změní úloha, kterou platformy sehrávají při výběru DPH (stanou se „domnělým poskytovatelem“). V rámci tohoto modelu by platformy měly být povinny účtovat DPH v případech, kdy je daň splatná, ale původní poskytovatel ji neúčtuje, jelikož je například fyzickou osobou nebo osobou povinnou k dani využívající zvláštní režim pro malé podniky.

(24)Členské státy různě vykládají místo poskytnutí usnadňující služby poskytované platformami osobám nepovinným k dani. Proto je nutné toto pravidlo objasnit.

(25)Některé členské státy využívají k osvobození krátkodobého pronájmu ubytování od daně ustanovení čl. 135 odst. 2 směrnice 2006/112/ES, zatímco jiné nikoli. Aby bylo zajištěno rovné zacházení a jednotnost a zároveň se nadále řešilo narušení hospodářské soutěže v odvětví ubytování, mělo by být jasně stanoveno, že se toto osvobození nevztahuje na krátkodobé pronájmy ubytování. Kritéria použitá pro určení krátkodobých pronájmů ubytování, u nichž se má za to, že mají podobnou funkci jako v hotelnictví, se použijí pouze pro účely této směrnice a nejsou jimi dotčeny definice použité v jiných právních předpisech Unie. Tato směrnice proto nezakládá unijní definici krátkodobého pronájmu ubytování.

(26)Aby se předešlo tomu, že platformy uskutečňující domnělá poskytnutí služeb budou neúmyslně zahrnuty do zvláštního režimu pro cestovní kanceláře nebo naopak, měla by být plnění, u nichž je platforma domnělým poskytovatelem, z tohoto zvláštního režimu vyňata.

(27)Tímto návrhem nejsou dotčena pravidla stanovená jinými právními akty Unie, zejména nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2022/2065 ze dne 19. října 2022 o jednotném trhu digitálních služeb a o změně směrnice 2000/31/ES (nařízení o digitálních službách), upravujícím další aspekty poskytování služeb prostřednictvím online platforem, jako jsou povinnosti vztahující se na poskytovatele online platforem umožňujících spotřebitelům uzavírat smlouvy s obchodníky na dálku.

(28)Směrnice Rady (EU) 2017/2455 a 2019/1995 změnily směrnici 2006/112/ES, pokud jde o pravidla DPH, jimiž se řídí zdanění přeshraničního elektronického obchodu mezi podniky a spotřebiteli v Unii. Tyto pozměňující směrnice omezily narušení hospodářské soutěže, zlepšily správní spolupráci a zavedly řadu zjednodušení. Změny zavedené těmito směrnicemi, které platí od 1. července 2021, byly sice z velké části úspěšné, byla však zjištěna potřeba určitých zlepšení.

(29)Za tímto účelem by měla být objasněna některá stávající pravidla. Patří sem i pravidlo pro výpočet prahové hodnoty 10 000 EUR za kalendářní rok stanovené v článku 59c směrnice 2006/112/ES, pod níž může poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronických služeb (TBE) a prodej zboží na dálku uvnitř Společenství, jež jsou uskutečněny dodavatelem nebo poskytovatelem usazeným v Unii, který je usazen pouze v jednom členském státě, být i nadále předmětem DPH v členském státě, v němž je usazena osoba povinná k dani, jež služby TBE poskytuje, nebo v němž se toto zboží nachází v okamžiku zahájení svého odeslání nebo přepravy. Článek 59c směrnice 2006/112/ES by měl být změněn tak, aby bylo zajištěno, že do výpočtu prahové hodnoty 10 000 EUR bude zahrnut pouze prodej zboží na dálku uvnitř Společenství, které je dodáno z členského státu, v němž je osoba povinná k dani usazena, nikoli však prodej na dálku uskutečněný ze zásob zboží v jiném členském státě.

(30)Směrnice 2006/112/ES by měla být rovněž změněna tak, aby bylo jasně stanoveno, že do oblasti působnosti zvláštního režimu pro služby poskytované osobami povinnými k dani neusazenými ve Společenství (režim mimo Unii) spadají všechna poskytnutí služeb mezi podniky a spotřebiteli uskutečněná v Unii osobami povinnými k dani usazenými mimo Unii, a nikoli pouze poskytnutí služeb příjemcům usazeným v Unii. V návaznosti na zavedení nových pravidel pro sazby DPH směrnicí Rady (EU) 2022/542 a předpokládaný vstup nových pravidel pro malé a střední podniky v platnost a s cílem zahrnout osvobození od daně podle článku 151 směrnice 2006/112/ES týkající se dodání zboží a poskytnutí služeb mimo jiné v rámci diplomatických a konzulárních vztahů a některým dalším mezinárodním organizacím je rovněž nezbytné rozšířit režim Unie v rámci jednoho správního místa podle hlavy XII kapitoly 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES tak, aby do oblasti působnosti tohoto režimu spadala dodání zboží a poskytnutí služeb s nulovou sazbou a dodání a poskytnutí osvobozená od daně, jako jsou dodání a poskytnutí uskutečněná malými a středními podniky. Směrnice 2006/112/ES by měla být navíc změněna tak, aby jasně stanovila lhůtu, ve které může osoba povinná k dani využívající zvláštní režimy provést změny v příslušných přiznáních k dani v rámci všech tří stávajících zjednodušených režimů: režimu mimo Unii a režimu Unie v rámci jednoho správního místa (OSS) a dovozního režimu v rámci jednoho správního místa (IOSS). Toto upřesnění umožní osobám povinným k dani registrovaným k používání těchto režimů provádět opravy příslušných přiznání k dani až do lhůty pro podání těchto přiznání. V neposlední řadě by měl být jasně stanoven okamžik vzniku zdanitelného plnění u dodání zboží a poskytnutí služeb ve zjednodušeném režimu Unie a zjednodušeném režimu mimo Unii v rámci jednoho správního místa, aby se předešlo rozdílům v uplatňování pravidel mezi jednotlivými členskými státy.

(31)Identifikace pro účely DPH je obecně vyžadována v každém členském státě, kde dochází ke zdanitelným plněním. Aby se však snížil počet případů, kdy je nutná vícenásobná registrace k DPH, zavedla směrnice (EU) 2017/2455 do směrnice 2006/112/ES řadu opatření, která mají nutnost vícenásobné registrace k DPH minimalizovat. Za účelem dalšího snížení nutnosti vícenásobné registrace k DPH byla stanovena řada rozšiřujících opatření na podporu cíle spočívajícího v jednotné registraci k DPH v Unii. Pro tato rozšiřující opatření by proto měla být stanovena pravidla.

(32)Směrnice (EU) 2017/2455 rozšířila mimo jiné oblast působnosti zjednodušeného jednoho správního místa tak, aby se stalo jedním správním místem s rozšířenou funkcí, vztahujícím se na veškerá přeshraniční poskytnutí služeb osobám nepovinným k dani uskutečněná v Unii a veškerý prodej zboží na dálku uvnitř Společenství. Elektronická rozhraní, jako jsou elektronická tržiště a platformy, která se stávají domnělými dodavateli v případě určitých dodání zboží v Unii, mohou výjimečně přiznávat v režimu Unie v rámci jednoho správního místa i určitá domácí dodání zboží. Na podporu cíle jednotné registrace k DPH v Unii by měla být oblast působnosti režimu Unie v rámci jednoho správního místa dále rozšířena tak, aby zahrnovala i další dodání zboží, včetně domácích dodání zboží v Unii podniky spotřebitelům uskutečněných osobami povinnými k dani, které nejsou identifikovány pro účely DPH v členském státě spotřeby, čímž se zajistí, že se podniky nebudou muset registrovat k DPH v každém členském státě, v němž se toto dodání zboží spotřebitelům uskuteční. Oblast působnosti režimu Unie v rámci jednoho správního místa by měla být navíc rozšířena tak, aby zahrnovala i domácí dodání zboží jakékoli osobě v režimu ziskové přirážky, pokud toto zboží dodává osoba povinná k dani (obchodník povinný k dani), která není identifikována v členském státě, v němž se toto dodání zboží uskuteční. Tato změna by umožnila obchodníkům povinným k dani využívat zjednodušený režim jednoho správního místa a umožnila by přiznat a odvést daň splatnou za tato dodání v jednom členském státě identifikace prostřednictvím rozšířeného režimu Unie v rámci jednoho správního místa.

(33)DPH obvykle vybírá a účtuje dodavatel zboží nebo poskytovatel služby. Za určitých okolností však mohou členské státy stanovit, že v rámci mechanismu přenesení daňové povinnosti je splatnou daň povinen účtovat příjemce zboží nebo služby, nikoli dodavatel či poskytovatel. Pro další podporu cíle jednotné registrace k DPH v Unii by měla být stanovena pravidla pro povinné uplatňování mechanismu přenesení daňové povinnosti členskými státy v situacích, kdy dodavatel či poskytovatel není pro účely DPH usazen v členském státě, v němž je daň splatná. Dodavatel dodávající zboží nebo poskytovatel poskytující služby osobě identifikované pro účely DPH v členském státě, v němž je dodání zboží nebo poskytnutí služby zdanitelné, by měl být oprávněn uplatnit přenesení daňové povinnosti. Pro účely kontroly by tato dodání zboží nebo poskytnutí služeb měla být vykázána v souhrnném hlášení.

(34)Směrnice (EU) 2017/2455 zavedla do směrnice 2006/112/ES odpovědnost elektronických rozhraní, jako jsou elektronická tržiště a platformy, pokud vystupují jako domnělí dodavatelé, kteří usnadňují určitá dodání zboží spotřebitelům v Unii. Pokud jde o dodání zboží uskutečněné v Unii, pravidlo o domnělém dodavateli je v současné době omezeno na dodání zboží osobám nepovinným k dani, pokud toto zboží v Unii dodávají osoby povinné k dani neusazené v Unii. K zajištění rovných podmínek pro obchodníky z Unie a mimo Unii a minimalizace nákladů na přeshraniční podnikání v Unii by měla být přijata opatření, která dále sníží zátěž spojenou s dodržováním předpisů u prodejců v Unii, kteří působí prostřednictvím elektronických rozhraní. Podle rozšířené oblasti působnosti by pravidlo o domnělém dodavateli zahrnovalo všechna dodání zboží v Unii, která jsou usnadněna elektronickým rozhraním, bez ohledu na to, kde je usazen původní dodavatel, a bez ohledu na status kupujícího.