Stanovisko Komise podle čl. 251 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) Smlouvy o ES k pozměňovacím návrhům Evropského parlamentu týkajícím se společného postoje Rady k návrhu nařízení Evropského Parlamentu a Rady o právu použitelném na mimosmluvní závazky („ŘÍM II“) kterým / kterou se mění návrh Komise podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES /* KOM/2007/0126 konecném znení - COD 2003/0168 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 14.3.2007 KOM(2007) 126 v konečném znění 2003/0168 (COD) STANOVISKO KOMISE podle čl. 251 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) Smlouvy o ES k pozměňovacím návrhům Evropského parlamentu týkajícím se společného postoje Rady k návrhu NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY O PRÁVU POUŽITELNÉM NA MIMOSMLUVNÍ ZÁVAZKY („ŘÍM II“) KTERÝM / KTEROU SE MĚNÍ NÁVRH KOMISE podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES 2003/0168 (COD) STANOVISKO KOMISE podle čl. 251 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) Smlouvy o ES k pozměňovacím návrhům Evropského parlamentu týkajícím se společného postoje Rady k návrhu NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY O PRÁVU POUŽITELNÉM NA MIMOSMLUVNÍ ZÁVAZKY („ŘÍM II“) 1. Úvod Podle čl. 251 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) Smlouvy o ES zaujme Komise stanovisko k pozměňovacím návrhům Evropského parlamentu předloženým ve druhém čtení. Stanovisko Komise k devatenácti změnám navrženým Parlamentem je uvedeno níže. 2. Souvislosti Návrh[1] byl přijat Komisí dne 22. července 2003 a ve stejný den předán Evropskému parlamentu a Radě. Evropský hospodářský a sociální výbor přijal k návrhu Komise stanovisko ve dnech 2. června 2004[2]. Evropský parlament přijal na svém plenárním zasedání 54 pozměňovacích návrhů v prvním čtení dne 6. července 2005[3]. Komise přijala svůj pozměněný návrh dne 21. února 2006[4]. Rada přijala společný postoj dne 25. září 2006[5]. Komise přijala sdělení ke společnému postoji Rady dne 27. září 2006[6]. Evropský parlament přijal na svém plenárním zasedání 19 pozměňovacích návrhů v druhém čtení dne 18. ledna 2007. 3. Cíl návrhu Mezinárodněprávní příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí členského státu v jiném členském státě upravuje nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000, které platí pro občanskoprávní a obchodněprávní závazkové vztahy smluvního i mimosmluvního charakteru. Pokud jde o právo rozhodné pro smluvní závazky, členské státy sjednotily své právní předpisy v této oblasti na základě Římské úmluvy z roku 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy , kterou Komise navrhuje nahradit nařízením „Řím I“[7], v současné době projednávaným v Radě a v Evropskému parlamentu. Problematika práva rozhodného pro mimosmluvní závazkové vztahy však v rámci Společenství obecně harmonizována není. Záměrem návrhu Komise je tento nedostatek odstranit. Návrh Komise se proto zaměřuje na harmonizaci platných právních předpisů upravujících mimosmluvní závazkové vztahy v oblasti obchodního a občanského práva (dopravní nehody, odpovědnost za vady výrobku, nekalá soutěž atd.) a na přijetí společných pravidel pro celou EU k určování práva rozhodného pro tyto závazkové vztahy. Cílem sjednocení daných právních předpisů a pravidel je zvýšit dosavadní stupeň právní jistoty fyzických osob a hospodářských subjektů, a zabránit tak zvýhodňování právního postavení stran (tzv. „forum shopping“), které může vést k různým hmotně-právním výsledkům podle toho, jaký soud o věci rozhoduje. 4. Stanovisko Komise k pozměňovacím návrhům navrženým Evropským parlamentem 4.1. Pozměňovací návrhy přijaté Komisí v celém rozsahu - Komise přijímá pozměňovací návrh 1 . Jedná se o technickou redakční úpravu, která zohledňuje skutečnost, že Římská úmluva z roku 1980 o právu rozhodném pro smluvní závazky bude nahrazena nařízením „Řím I“, které v současné době projednává Rada a Evropský parlament. - Komise přijímá pozměňovací návrh 23 . Komise sice dává přednost formulaci, kterou uvedla ve svém pozměněném návrhu a která jasněji vyjadřovala, že nekompenzační náhrada škody není sama o sobě neslučitelná s veřejným pořádkem, pokud se jedná o přiměřenou částku. Nicméně vzhledem k tomu, že znění navržené Parlamentem ponechává velký prostor k volnému uvážení soudce, Komise znění navržené Evropským parlamentem přijímá. - Komise přijímá pozměňovací návrh 30 , který vzhledem k odkazu na ustanovení článků 81 a 82 Smlouvy jasněji definuje rozsah působnosti tohoto zvláštního pravidla v oblasti narušení hospodářské soutěže. Komise si však klade otázku, proč se Evropský parlament na jedné straně rozhodl ponechat bod zdůvodnění, který se týká zvláštního pravidla v oblasti narušení hospodářské soutěže, zatímco níže jej vypustil (viz pozměňovací návrh 17). 4.2 Pozměňovací návrhy v zásadě přijaté Komisí s výhradou jejich celkového nebo částečného přeformulování - Pokud se týká pozměňovacího návrhu 3 , Komise souhlasí s bodem odůvodnění, který připomíná, že nařízení Řím II lze uplatnit také v rámci režimu objektivní odpovědnosti i na otázku odpovědnosti fyzických osob za jejich jednání. Komise je však toho názoru, že se jedná o dvě odlišné otázky, které by měly být rozděleny do dvou bodů odůvodnění, v rámci logické návaznosti jednotlivých ustanovení. Komise navrhuje, aby bod odůvodnění 11 byl formulován takto: „Výklad pojmu mimosmluvního závazkové vztahu je v každém členském státě jiný. Pro účely tohoto nařízení by měl být vykládán jako nezávislý pojem. Měl by také zahrnovat závazky, které vzniknou v rámci režimu objektivní odpovědnosti. “ A dále, aby byl vložen nový bod odůvodnění 28a) následujícího znění: "Z hlediska právní jistoty je nutné, aby nařízení přesně vymezilo oblast rozhodného práva, která upravuje zejména subjektivní stránku vzniku odpovědnosti osob za jejich jednání." - Pozměňovací návrh 28 obsahuje dvě technické redakční úpravy. Komise sdílí starost Parlamentu, aby byla ve všech jazykových zněních používána stejná terminologie. Bod odůvodnění 19 zavádí pojmy „nekalá soutěž“ a „jednání omezující volnou hospodářskou soutěž“ , výslovně uvedené v názvu článku 6 společného postoje Rady (anglické a francouzské znění). Bod odůvodnění 19 ve francouzském znění společného postoje rovněž výslovně uvádí tyto dva pojmy, na rozdíl od anglického znění. Komise proto navrhuje, aby anglické znění bodu odůvodnění 19 bylo upraveno podle francouzské verze. Pokud jde o pojem „trh“ , který je použit v poslední větě bodu odůvodnění, Komise se domnívá, že tento pojem dostatečně neodráží oba aspekty obsažené v článku 6, jehož účelem je chránit jak vztahy mezi soutěžiteli, tak společné zájmů spotřebitelů[8]. Komise proto navrhuje toto znění: „Tyto cíle obecně splňuje uplatnění práva země, ve které dochází nebo pravděpodobně dojde k narušení vztahů mezi soutěžiteli nebo společných zájmů spotřebitelů.“ - Je-li Komise v zásadě nakloněna tomu, aby rozsah působnosti zvláštního pravidla pro ekologické škody byl přesněji vymezen, pak lituje, že definice uvedená v bodu odůvodnění 32 je restriktivní, neboť zužuje rozsah působnosti pravidla, které by tak nemohlo být uplatněno např. v případě znečištění vzduchu. Komise nepřijme žádné vymezení, ledaže by toto vymezení pokrývalo veškeré mimosmluvní závazky vzniklé ze škody na životním prostředí, a to bez ohledu na charakter této škody. - Podle pozměňovací návrhu 26 mají zprávy o uplatňování tohoto nařízení věnovat zvláštní pozornost jednak tomu, jak soudy různých členských států uplatňují cizí právo (první a druhý odstavec bodu odůvodnění) a jednak situaci v oblasti práva rozhodného pro dopravní nehody. Komise v zásadě přijímá část, která zmiňuje otázku uplatňování cizího práva, jak to ostatně již udělala ve svém pozměněném návrhu, avšak je toho názoru, že problematika náhrady škody, zmíněná na konci druhého odstavce přesahuje rámec této otázky. Jedná se totiž o hmotné občanské právo členských států a nařízení Řím II není vhodným právním rámcem pro úpravu této komplexní otázky. Část, která se týká dopravních nehod, pak Komisi velmi přesně předepisuje metodu vypracovávání zprávy. Vzhledem k tomu, že pracovní metody Komise jsou upraveny velmi podrobným vnitřním řádem, Komise si přeje zachovat znění, které uvedla ve svém pozměněném návrhu, a sice: „Zpráva se bude rovněž zabývat otázkou vhodnosti zvláštních právních předpisů Společenství pro určení práva použitelného pro dopravní nehody“. 4.3 Pozměňovací návrhy zamítnuté Komisí - Komise nepřijímá pozměňovací návrh 4 , neboť formuluje příliš široce diskreční pravomoc, kterou disponuje soudce při uplatňování tohoto nařízení. Je sice pravda, že soudce může uplatnit vlastní uvážení při rozhodování o použitelném právu ve věcech upravených výjimkami z ustanovení článků 4, 5, 10, 11 a 12, ale u ostatních pravidel tomu tak není. Navrhované znění by způsobilo oslabení právní jistoty, která se od nařízení očekává. Komise je toho názoru, že body odůvodnění 16 a 18, které výslovně odkazují na výjimku z ustanovení jsou dostatečné. - Komise zamítá pozměňovací návrhy 9, 15 a 19 , které zavádějí nové zvláštní pravidlo pro narušování soukromí a osobnostních práv. Komise již zamítla toto pravidla v prvním čtení. Komise vzala na vědomí politické zablokování situace v Radě a dává proto přednost vyřazení této choulostivé otázky z rozsahu působnosti nařízení, jak je navrženo v pozměněném návrhu, a to tím spíše, že v této oblasti existuje pouze velmi málo mezinárodních sporů. - Komise nemůže přijmout pozměňovací návrh 10 , který v případech, kdy si strany výslovně nezvolí rozhodné právo, umožňuje soudci rozhodné právo dovodit na základě jiných kritérií. Navrhované znění podle názoru Komise neodpovídá požadované právní jistotě, která vyžaduje, aby byla stranám jednoznačně zaručena možnost volby. - Komise nepřijímá pozměňovací návrhy 11 a 22 , které pro stanovení výše náhrady škod v případě újmy na zdraví zavádějí zásadu „navrácení do původního stavu“. Přestože Komise pokládá tuto myšlenku za velmi přínosnou z hlediska ochrany obětí nehod, je toho názoru, že se zde jedná o harmonizaci hmotného občanského práva členských států, což není účelem tohoto nástroje, který má harmonizovat předpisy mezinárodního práva soukromého. - Pozměňovací návrh 12 vkládá do textu nový bod odůvodnění, podle nějž mohou jednotlivé procesní strany samy navrhnout rozhodné právo. Komise již ve svém pozměněném návrhu vysvětlila, že je sice nakloněna záměru usnadnit rozhodování soudci, který řeší mezinárodní spor, ale je přesvědčena, že nelze požadovat takovou spolupráci od všech procesních stran, zejména pokud se jedná o strany, které nejsou zastupovány advokátem. Nemůže-li Komise přijmout pravidlo v tomto smyslu, pak nepřijme ani jednoduchý bod odůvodnění, tím spíše, že se jedná o otázku průřezové povahy, která by měla být řešena v rámci obecnějšího nástroje. Komise je však ochotna, jak již uvedla ve svém pozměněném návrhu, zabývat se otázkou uplatňování právního řádu cizího státu soudy jednotlivých členských států, a to v rámci své zprávy o uplatňování tohoto nařízení. - Ze stejného důvodu Komise odmítá pozměňovací návrh 13 , podle nějž by měl soudce z vlastního podnětu určit použitelné cizí právo, přičemž by mohl procesní strany požádat o pomoc při určování tohoto práva. Komise se domnívá, že většina členských států není zatím schopna uplatňovat takové pravidlo, jelikož dosud nezavedla účinné prostředky, které by použití práva cizího státu soudci usnadňovaly. Komise však připouští, že jde o zajímavý podnět, kterému je třeba věnovat zvláštní pozornost v rámci zprávy o provádění tohoto nařízení. - Vzhledem k tomu, že Evropský parlament odmítl pozměňovací návrh, který navrhoval vložení nového článku 15 a, Komise nemůže přijmout pozměňovací návrh 16 , který výslovně odkazuje na článek 15 a, který byl z textu vypuštěn. - Komise nemůže přijmout pozměňovací návrh 17 , podle nějž má být vypuštěno zvláštní pravidlo o omezení hospodářské soutěže. Jak již vysvětlila ve svém pozměněném návrhu, zachování tohoto zvláštního pravidla přispívá k větší právní jistotě a předvídatelnosti řešení neboť konkretizuje místo, kde dochází k poškození v této věci. Komise si klade otázku, jaké jsou záměry Evropského parlamentu, jestliže toto zvláštní pravidlo vypustil a přitom zachoval a dokonce vylepšil bod odůvodnění, který se k tomuto zvláštnímu pravidlu vztahuje (bod odůvodnění 21). Za předpokladu, že si Parlament přeje toto zvláštní pravidlo zachovat, Komise pravidlo přijímá tak, jak bylo navrženo v pozměňovacím návrhu 31, který Parlament zamítnul. - Komise nemůže přijmout pozměňovací návrh 24 , který opětně zavádí pravidlo, kterým je nařízení Řím II propojeno s ostatními nástroji Společenství obsahujícími ustanovení, která mají dopad na použitelné právo a zejména s právními předpisy týkajícími se vnitřního trhu. Vzhledem k posledním závěrům z jednání v Evropském parlamentu a Radě o jiných návrzích se zdá, že takto specifická úprava v předmětném nařízení již není nutná. 5. Závěr Podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES mění Komise svůj návrh výše uvedeným způsobem. [1] KOM (2003) 427 v konečném znění, 2003/0168 (COD). [2] Úř. věst. C 241, 28.9.2004, s. 1. [3] A6-0211/2005. [4] KOM (2006) 83 v konečném znění. [5] Společný postoj (ES) č. 22/2006, Úř. věst. C 289 E, 28.11.2006, s. 68-83. [6] KOM (2006) 566 v konečném znění. [7] KOM (2005) 650 v konečném znění. [8] Směrnice 98/27/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 19. května 1998 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů ostatně používá stejný pojem „ společný zájem spotřebitelů “.