Druhy zařazené na unijní seznam mohou být z tohoto seznamu vyňaty, pokud již nesplňují jedno nebo více kritérií, avšak k této situaci zatím nikdy nedošlo. Podle čl. 4 odst. 2 musí být unijní seznam předmětem souhrnného přezkumu do srpna roku 2022, tj. 6 let po vstupu původního seznamu v platnost.

Invazní nepůvodní druhy (IND) jsou živočichové a rostliny, kteří byli v důsledku zásahu člověka zavlečeni anebo úmyslně vysazeni do volné přírody, kde se normálně nevyskytují, a kteří do svého nového životního prostředí přinášejí závažné negativní důsledky.

Specifické problémy jsou spojeny se zařazením mořských IND na seznam. Jak lze vidět výše, pouze jeden z 66 IND na unijním seznamu, a to plotos proužkatý (Plotosus lineatus), je mořským druhem. Pro zařazení na první unijní seznam však připadalo v úvahu několik mořských druhů. Hlavní překážkou pro zařazení mořských druhů na seznam byla obava, že vysoká environmentální konektivita a schopnost šíření druhů v mořském prostředí činí kontrolu biologických invazí a dohled nad nimi obtížnější a nákladnější. To je obzvláště relevantní v případě druhů, které se dostávají do Středozemního moře Suezským průplavem. Navzdory těmto problémům však může dohled, včasné zjištění a rychlá eradikace mořských druhů v cílených oblastech zmírnit jejich nepříznivý dopad. Pokud jde o způsoby zavlečení nebo vysazení druhu a jeho šíření, šíření a dopady IND v mořském prostředí lze výrazně omezit prostřednictvím: i) úplného provádění Úmluvy Mezinárodní námořní organizace (IMO) o řízení zátěžové vody a ii) posíleného provádění pokynů IMO pro biologické zanášení. Bylo proto vypracováno několik posouzení rizik pro mořské IND, která budou zohledněna v rámci příští aktualizace unijního seznamu.

Na postup zařazování na seznam mělo vliv zohlednění nákladů a socioekonomických aspektů v souladu s čl. 4 odst. 6. Nejtypičtějším příkladem je norek americký (Neovison vison), IND s významným nepříznivým dopadem na biologickou rozmanitost. Norek americký je chován pro kožešinu na tisících farem v EU. Tento druh nebyl zařazen na seznam. V případě jeho zařazení na unijní seznam by se na chov tohoto druhu pro kožešinu vztahoval postup udělení oprávnění podle článku 9 nařízení o IND. Několik členských států považovalo náklady na provádění tohoto postupu za nepřiměřené a vyslovilo se proti zařazení tohoto druhu na seznam. Je důležité uvést, že nařízení o IND stanoví alternativní řešení vedle doplnění určitého druhu na unijní seznam. Zaprvé mohou dotčené členské státy řešit problematiku takových druhů prostřednictvím vnitrostátních opatření. Zadruhé se lze těmito druhy zabývat v rámci užší regionální spolupráce (viz oddíly 2.3 a 2.4).

Pokud jde o IND v Unii původní, vědecké fórum a další odborníci, s nimiž byly vedeny konzultace, potvrdili, že posílená regionální spolupráce by byla přínosem pro řešení problémů, jež přináší několik takových druhů. Vědecké fórum však identifikovalo překážku: nejistotu ohledně přesných hranic mezi areálem původních a nepůvodních druhů. Tyto hranice se často nacházejí v rámci území dotčených členských států: druhy mohou být původní v některých částech členského státu, ale nepůvodní v jiných částech téže země. Kromě toho znalosti o těchto hranicích se ve světle nejnovějšího výzkumu často vyvíjí. Vzhledem k takovým situacím je obzvláště obtížné vysvětlit širší veřejnosti, že je zapotřebí přijmout opatření za účelem řízení těchto druhů.

Některé zúčastněné strany navrhly, aby byl použit článek 11 za účelem regulace druhů na regionální úrovni, u nichž je vysoce nepravděpodobné, že by se usídlily ve velké části území Unie, namísto zařazení takových druhů na unijní seznam. Tento přístup by byl obzvláště užitečný u druhů obzvláště zajímavých z obchodního hlediska. Kupříkladu okrasné rostliny, které mohou mít vážný dopad ve středomořské biogeografické oblasti, by mohly podléhat regulaci pouze v této oblasti, zatímco v severní Evropě by obchodování s nimi pokračovalo, neboť není pravděpodobné, že by zde mělo výrazný dopad. Příslušná jednání ve Výboru pro invazní nepůvodní druhy svědčí o tom, že se členské státy pro takové řešení nerozhodly z těchto tří důvodů:

·nařízení o IND výslovně umožňuje zařazení těchto druhů na unijní seznam,

·zařazení na unijní seznam je považováno za účinnější opatření, zejména vzhledem k výslednému zákazu obchodování v celé Unii,

·Je obtížné prosazovat omezení obchodu pouze v některých částech EU.

2.4.Článek 12. IND s významným dopadem na členský stát

Článek 12 umožňuje členským státům sestavit vnitrostátní seznam IND s významným dopadem na členský stát. Do 31. března 2021 takový seznam přijalo 10 členských států. Počet taxonů na těchto seznamech se pohybuje od 13 po více než 200. Některé seznamy zahrnují celé taxonomické skupiny (rody a čeledi). Druhy a taxonomické skupiny zařazené na seznam podléhají na vnitrostátní úrovni podobným omezením, jako jsou omezení, která se použijí na úrovni EU na IND s významným dopadem na Unii. Některé druhy byly zařazeny na seznam několika zeměmi. Tyto druhy představují priority, které jsou pro tyto země společné. Až na několik výjimek však tyto kroky nevedly ke koordinovanému postupu.

2.5.Článek 13. Akční plány zaměřené na způsoby šíření IND

Článek 13 ukládá členským státům, aby do 18 měsíců od přijetí nebo aktualizace unijního seznamu určily způsoby šíření (tj. trasy a mechanismy), které přednostně vyžadují přijetí opatření při nezáměrném zavlečení či vysazení a šíření IND s významným dopadem na Unii. Článek 13 rovněž vyžaduje, aby členské státy prováděly akční plány s cílem řešit problematiku prioritních způsobů šíření do 3 let od přijetí nebo aktualizace unijního seznamu.

Většina členských států určila prioritní způsoby šíření, které jsou pro ně relevantní. V souladu s nařízením o IND bylo stanovení priorit založeno na odhadech objemu druhů vstupujících do Unie dotčeným způsobem a jejich potenciálním dopadu. Členské státy uplatnily různé metodiky, od zcela jednoduchých vzorců po složité.

Určené prioritní způsoby šíření se mezi jednotlivými členskými státy značně liší; mezi priority bylo zařazeno 36 různých způsobů šíření. Většina členských států nicméně uvedla dva způsoby šíření jako prioritní: „Únik z uzavřeného zařízení: únik druhů v zájmových chovech, v akváriích a teráriích“ a „Únik z uzavřeného zařízení: zahradnictví“ (viz tabulka 1).

Některé členské státy zahrnuly do svých analýz další IND, které nejsou uvedeny na unijním seznamu, s cílem vypracovat komplexnější akční plány. Tato iniciativa svědčí o tom, že stávající unijní seznam je považován za příliš omezený pro účely stanovení prioritních způsobů šíření v jeho rámci. Problematiku některých způsobů šíření nelze řešit podle článku 13, pokud se na unijní seznam nezahrnou relevantní druhy. Pokud například nebudou na unijní seznam zahrnuty některé druhy zavlečené a šířené zátěžovou vodou, nelze zahájit opatření za účelem řešení problematiky tohoto způsobu šíření podle nařízení o IND.

Navzdory pokroku v oblasti určování prioritních způsobů šíření provádění článku 13 ve většině členských států zaostává. Do 31. března 2021 vypracovalo a sdělilo Komisi svůj akční plán či plány zaměřené na způsoby šíření pouze 10 členských států. V červnu 2021 zahájila Komise postupy proti 18 členským státům, které nevypracovaly akční plán či plány.

Kategorie / podkategorie způsobu šíření podle klasifikace použité ve zprávách z roku 2019 Počet členských států, které určily způsob šíření jako klíčovou prioritu Počet IND s významným dopadem na Unii odpovídající způsobu šíření 1. UVOLŇOVÁNÍ DO PŘÍRODY 1.1 Biologická kontrola — — 1.2 Regulace eroze / stabilizace dun (větrolamy, živé ploty…) 2 3 1.3 Rybolov ve volné přírodě (včetně rekreačního rybolovu) 6 7 1.4 Lov 1 1 1.5 „Zlepšování“ krajiny / rostlin / živočichů ve volné přírodě 4 6 1.6 Zavlékání či vysazování za účelem ochrany nebo kvůli regulaci planě rostoucích rostlin a volně žijících živočichů — — 1.7 Uvolňování do přírody za účelem využití (jiného, než je uvedeno výše, např. výroba kožešin, přeprava, lékařské využití) 2 12 1.8 Další záměrné uvolňování 4 11 2. ÚNIK Z UZAVŘENÉHO ZAŘÍZENÍ 2.1 Zemědělství (včetně surovin pro biopaliva) 2 2 2.2 Akvakultura / mořská akvakultura 6 18 2.3 Botanické zahrady / zoologické zahrady /akvária (s výjimkou domácích akvárií) 5 39 2.4 Druhy v zájmových chovech / v akváriích/ v teráriích (včetně živé potravy pro tyto druhy) 13 33 2.5 Hospodářská zvířata (včetně zvířat pod omezenou kontrolou) 1 2 2.6 Lesnictví (včetně zalesňování a opětovného zalesňování) 2 4 2.7 Kožešinové farmy 1 3 2.8 Zahradnictví 11 23 2.9 Jiné okrasné účely než zahradnictví 9 26 2.10 Výzkum a chov ex situ (v zařízeních) — — 2.11 Živá potrava a živá návnada 8 9 2.12 Jiný únik z uzavřeného zařízení 2 11 3. PŘEPRAVA – KONTAMINUJÍCÍ LÁTKA 3.1 Látka kontaminující pěstitelský materiál 2 16 3.2 Kontaminovaná návnada — — 3.3 Kontaminující látka v potravinách (včetně živé potravy) 1 2 3.4 Kontaminující látka na zvířatech (s výjimkou parazitů, druhů přenášených hostitelem/přenašečem) 3 15 3.5 Paraziti na zvířatech (včetně druhů přenášených hostitelem a přenašečem) — — 3.6 Kontaminující látka na rostlinách (s výjimkou parazitů, druhů přenášených hostitelem/přenašečem) 3 14 3.7 Paraziti na rostlinách (včetně druhů přenášených hostitelem a přenašečem) — — 3.8 Kontaminující látka v semenech 1 3 3.9 Obchod se dřevem — — 3.10 Přeprava materiálu stanovišť (půdy, vegetace atd.) 8 23 4. PŘEPRAVA – ČERNÝ PASAŽÉR 4.1 Vybavení pro lov na udici / rybolov 6 20 4.2 Kontejner / volně ložené zboží 2 3 4.3 Černí pasažéři v letadle nebo na něm 1 1 4.4 Černí pasažéři na lodi/na člunu (kromě balastové vody a usazenin z trupu lodi) 3 14 4.5 Stroje/zařízení 3 17 4.6 Lidé a jejich zavazadla/vybavení (zejména turistika) 1 7 4.7 Organický obalový materiál, zejména obaly ze dřeva 1 1 4.8 Balastová voda z lodi / ze člunu 5 7 4.9 Usazeniny z trupu lodi / člunu 4 8 4.10 Vozidla (automobil, vlak…) 4 12 4.11 Jiné dopravní prostředky 1 1 5. KORIDOR 5.1 Propojené vodní cesty / povodí / moře 6 35 5.2 Tunely a pevninské mosty — — 6. SPONTÁNNÍ ŠÍŘENÍ 5.3 Přirozené rozptýlení invazních nepůvodních druhů, které byly zavlečeny či vysazeny pomocí způsobů šíření č. 1 až 5, přes hranice 8 45

Tabulka 1: Kategorizace způsobů šíření použitých v oznámeních, počet členských států, které určily každý způsob šíření jako prioritu, a počet IND s významným dopadem na Unii určených jako relevantní pro každý ze způsobů šíření.

2.6.Článek 14. Systém dohledu

Článek 14 ukládá členským státům, aby vytvořily systém dohledu, který shromažďuje a zaznamenává údaje o výskytu IND s významným dopadem na Unii v životním prostředí.

Do 31. března 2021 zřídilo 24 členských států tento systém, který v mnoha ohledech vychází ze stávajících systémů, včetně systémů odvozených z jiných právních předpisů EU. Nový systém dohledu byl vytvořen jen v několika málo případech. Systémy několika členských států jsou spojeny s vědeckou činností občanů a několik systémů je téměř výhradně založeno na vědecké činnosti občanů. Některé členské státy rovněž do systému zahrnují informace poskytované zúčastněnými stranami (zemědělci, lesníky, lovci, rybáři, nevládními organizacemi na ochranu přírody atd.). V červnu 2021 Komise zahájila postupy proti třem členským státům, které nevytvořily systém dohledu.