ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU o používání nařízení Rady (EU) č. 904/2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty /* COM/2014/071 final */





ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU o používání nařízení Rady (EU) č. 904/2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty 1. Úvod Podle článku 59 nařízení Rady č. 904/2010 o správní spolupráci v oblasti DPH má Komise do 1. listopadu 2013 a poté každých pět let předložit Evropskému parlamentu a Radě zprávu o používání uvedeného nařízení. Toto je první zpráva od přijetí nařízení Rady č. 904/2010 a od jeho vstupu v platnost. Uvedené nařízení je přepracovaným zněním nařízení Rady č. 1798/2003 a poskytuje členským státům další nástroje pro posílení správní spolupráce na podporu boje proti podvodům souvisejícím s DPH. Záměrem přepracovaného nařízení bylo podstatné zdokonalení právního rámce, kterým se řídí správní spolupráce, a vytvoření důležitého nástroje v boji proti podvodům souvisejícím s DPH. Nařízení zejména zavedlo některé nové úpravy týkající se: · kvality informací obsažených v databázích, · zřízení sítě Eurofisc zajišťující mnohostrannou, rychlou a cílenou výměnu informací o podvodech v oblasti DPH, · zavedení mechanismu zpětné vazby, · automatizovaného přístupu do databází jiných členských států. Komise by chtěla zdůraznit, že tato zpráva by měla být považována za příležitost ke shrnutí zkušeností členských států, aby se zlepšilo fungování uvedených úprav a jejich využívání (čl. 49 odst. 1). Tato zpráva posuzuje fungování správní spolupráce v rámci stávajícího právního rámce a zaměřuje se zejména na analýzu toho, do jaké míry byla zohledněna předchozí doporučení pro posílení správní spolupráce, a na využívání nově zavedených úprav, což umožní zhodnotit, zda byly tyto změny účinné. Zpráva si dále všímá nových myšlenek v oblasti správní spolupráce při výběru DPH, jako jsou společné audity. Zároveň by tato zpráva neměla být považována pouze za přehled používání nařízení jako takového, nýbrž, což je důležitější, za základ pro trvalý a strukturovaný dialog mezi Komisí, Evropským parlamentem, Radou a členskými státy s cílem zlepšit účinnost správní spolupráce v oblasti DPH, přičemž konkrétním cílem je zefektivnit boj proti podvodům v oblasti DPH. Je třeba též poznamenat, že stávající zpráva tvoří součást širšího souboru dokumentů k tomuto tématu. Zcela nedávno, dne 19. září 2013, zveřejnila Komise studii, která se zabývá vyčíslením a analýzou ztrát příjmů z DPH. Odhaduje se, že v roce 2011 nebyla ve 26 členských státech odvedena DPH ve výši téměř 193 miliard EUR, což představuje přibližně 18 % teoretické povinnosti k DPH neboli 1,5 % HDP těchto členských států. Jak bylo v uvedené zprávě poukázáno, hodnota neodvedené DPH by neměla být přímo spojována s podvody a daňovými úniky, neboť tato částka zahrnuje také dopady obyčejných chyb (statistických nebo chyb při vykazování, např. v národních účetních statistikách) a také případy platební neschopnosti a problémů s placením. Nicméně, jak jasně ukázaly také jiné studie, podvody v oblasti DPH představují pro členské státy i nadále závažný problém. Tato zpráva proto přichází v pravý čas, neboť podává přehled o tom, jak členské státy využívají nástrojů pro správní spolupráci a boj proti podvodům v oblasti DPH, které jim toto nařízení poskytuje. Kromě této zprávy Komise zveřejňuje další zprávu o výběru DPH a monitoringu v oblasti DPH v souladu s čl. 12 odst. 3 nařízení Rady č. 1553/89 (tzv. zpráva podle článku 12). Studie o výpadcích příjmů z DPH spolu s oběma zprávami Komise poskytují přehled o problému, který podvody v oblasti DPH v EU stále představují, a zároveň se zabývá tím, jak členské státy tento přeshraniční problém řeší pomocí nástrojů, jež jim poskytují právní předpisy EU o správní spolupráci v oblasti DPH a o výběru DPH a kontrolních postupech používaných v členských státech, a umožňuji jim tak posuzovat rizika a nalézat možnosti pro zlepšování vnitrostátní kontroly v oblasti DPH a systémů výběru této daně. Tyto zprávy navíc nelze oddělovat od širších souvislostí koordinované strategie pro posílení boje proti podvodům v oblasti DPH, stanovené v předchozím sdělení Komise vztahujícím se k tomuto tématu[1] a ve sdělení Komise o budoucnosti DPH – Pro jednodušší, stabilnější a účinnější systém DPH uzpůsobený jednotnému trhu[2]. V uvedeném sdělení o budoucnosti DPH se v opatření č. 14 uvádí, že Komise zajistí a bude sledovat důsledné provádění opatření proti podvodům a bude podávat zprávy o jejich účinnosti a potřebě dalších kroků v roce 2014. Podobně opatření č. 16 odkazuje na možnost vytvoření přeshraničního auditorského týmu EU, který by zjednodušil a zkvalitnil mnohostranné kontroly, a v opatření č. 19 se uvádí, že Komise bude pokračovat ve sledování činnosti sítě Eurofisc a bude členské státy vybízet k dalšímu rozvoji tohoto nástroje ve snaze o odhalování nových druhů podvodného jednání a prevenci tohoto jednání. 2. Zdroje informací použitých pro hodnocení používání nařízení č. 904/2010 Jelikož by tato zpráva měla informovat o tom, jak správci daně v členských státech v praxi využívají různé nástroje pro správní spolupráci a boj proti podvodům s DPH, lze hodnocení provést pouze na základě podrobných údajů získaných od členských států. Před přípravou této zprávy proto Komise dospěla k názoru, že informace potřebné ke komplexnímu posouzení správní spolupráce podle nového nařízení lze nejlépe shromáždit za pomoci dotazníku rozeslaného členským státům. Pracovní dokument útvarů Komise, který je k této zprávě přiložen, obsahuje podrobný přehled a rozbor odpovědí členských států na tento dotazník[3]. Členské státy mohly rovněž v odpovědi na určité otázky v dotazníku podat podrobnější výklad a také se obecněji podělit o své názory na fungování správní spolupráce v oblasti DPH a na možnosti jejího dalšího zdokonalování. Pouze jeden členský stát však projevil zájem diskutovat na toto téma s Komisí. Komise též shromáždila informace z rozhovorů týkajících se správní spolupráce a boje proti finančním podvodům, které proběhly během četných setkání skupiny odborníků pro strategii boje proti daňovým podvodům (ATFS) a jednání Stálého výboru pro správní spolupráci (SCAC), a také z výročních zpráv sítě Eurofisc. Jiným zajímavým zdrojem informací byly roční statistické údaje zasílané členskými státy na základě čl. 49 odst. 3 nařízení (EU) č. 904/2010. Na podporu celé řady závěrů byly zohledněny zejména informace týkající se statistických údajů za roky 2011 a 2012. 3. Hlavní zjištění 3.1. Výměna informací na žádost (články 7 až 12) 3.1.1. Problémy zjištěné předchozí zprávou Předchozí zpráva o fungování správní spolupráce[4] poukázala na některé problémy související s výměnou informací. Jednalo se o problémy existující v dožádaném členském státě, ale oznámené dožadujícím členským státem, které se týkaly určení ústředního kontaktního úřadu, opožděných reakcí a toho, že nebylo oznamováno, že dožádaný orgán není schopen žádost o výměnu informací vyřídit ve stanovené lhůtě. Klíčovým faktorem efektivní výměny informací je účinná vnitřní správa a procedurální systém ve všech členských státech, aby bylo možno zajistit řádné a včasné vyřizování takových žádostí o informace. Zdá se, že s určením kontaktních míst v ústředních kontaktních orgánech nebo popisem odpovědnosti každého kontaktního orgánu již nejsou problémy. I nadále je však podmínkou, že příslušné informace, které jsou k dispozici na portálu CIRCABC (Středisko komunikačních a informačních zdrojů pro správní orgány, podniky a občany – internetové stránky) musí být průběžně aktualizovány. Pokud jde o včasnost odpovědí a postup oznamování, zdá se, že mnohé členské státy stále nejsou schopny reagovat na žádosti ve stanovené lhůtě a že dožadující členské státy jsou jen zřídka informovány o důvodech, které brání včasné odpovědi. Statistiky ukazují, že souhrnný počet opožděných odpovědí dosáhl nepřijatelné úrovně (přibližně 43 %). Závažnost tohoto problému je u jednotlivých členských států různá, ale celková situace se musí zlepšit, zejména s ohledem na doporučení samotných členských států (toto téma je podrobněji rozvedeno v kapitole 3.1.3). Komise je toho názoru, že je na členských státech, aby v tomto směru přijaly opatření. V některých členských státech mohou opožděné odpovědi způsobit vážné problémy, jestliže existuje právní lhůta pro provedení auditů nebo pokud jsou informace vyžadovány urgentně, např. v případě podvodů nebo existuje-li lhůta pro vyměření daně. S cílem pomoci členským státům při zlepšování výměny informací byly vypracovány nové elektronické formuláře. Tyto nové e-formuláře jsou v současnosti již zavedeny a Komise očekává, že pomohou správcům daně vyřizovat žádosti rychleji. Nedávno zavedená možnost automatizovaného přístupu příslušných orgánů členských států k určitým druhům informací, které jsou dostupné v databázích jiných členských států, by kromě toho měla podstatně snížit počet žádostí o poskytnutí „standardních“ informací a měla by správní spolupráci usnadnit a urychlit, což ušetří čas a zdroje na hloubková šetření, která jsou nezbytná při vyřizování složitějších žádostí. 3.1.2. Žádosti o informace a o správní šetření (článek 7) Článek 7 nařízení Rady (EU) č. 904/2010 stanoví, že členské státy si mohou navzájem zasílat žádosti o informace a žádosti o správní šetření. Ve většině členských států téměř všechny žádosti o informace vyvolaly správní šetření. V této souvislost se zdá, že jsou náležitě využívány osvědčené postupy[5] schválené Stálým výborem pro správní spolupráci, aby se zamezilo zbytečné administrativní zátěži. Jen velmi málo žádostí o provedení správního šetření bylo zamítnuto. Existují některé specifické a oprávněné důvody, proč provedení správního šetření na základě článku 7 nařízení může být někdy pro správce daně obtížnější než domácí správní šetření, např. proto, že v žádosti podané podle článku 7 chybějí příslušné a jasné informace, nebo proto, že žádost je nutné přeložit. Tyto faktory mohou způsobit značné zpoždění odpovědí na takové žádosti. Komise je nicméně přesvědčena, že přinejmenším problém překladů bude z větší části vyřešen se zavedením nových e-formulářů, které lze používat od července 2013 a kde lze většinu informací zpřístupnit v pevných polích. 3.1.3. Lhůta pro poskytnutí informací (články 10 až 12) V článcích 10 až 12 nařízení č. 904/2010 je stanovena lhůta pro poskytnutí informací. Tato doba je buď tři měsíce, nebo jeden měsíc. Pro účinný boj proti podvodům s DPH a pro zajištění řádného výběru DPH je důležité, aby si členské státy vyměňovaly informace co nejrychleji. V předchozí zprávě bylo konstatováno, že všechny členské státy prohlásily, že mají zaveden monitorovací systém pro sledování toho, jak jsou tyto žádosti vyřizovány, buď pomocí intranetu, nebo specifického počítačového programu; obvykle tento proces monitoruje ústřední kontaktní orgán. Nejnovější statistické údaje získané od členských států nicméně jasně ukazují, že převážná většina členských států má s dodržováním lhůty u všech žádostí stále problémy a že jsou si nedostatků ve své vnitřní správě a v postupech dobře vědomy. Některé členské státy přijaly nebo hodlají přijmout konkrétní opatření ke zlepšení včasnosti svých odpovědí. Závěr, že nedodržení lhůt pro odpovědi na žádosti o informace je důsledkem vnitřních faktorů (např. nedostatečných zdrojů), obsahovala již předchozí zpráva o fungování ustanovení o správní spolupráci. Do přepracovaného znění nařízení byly začleněny některé nové prvky založené na tehdejších doporučeních, jak tyto nedostatky řešit, např. zajištění přímého přístupu k určitým údajům v národních databázích, avšak i nadále platí, že tento problém musí být řešen na správní úrovni členských zemí. Lze toho dosáhnout například zlepšením informovanosti místních úředníků, že mají tyto požadavky upřednostňovat při plánování svých činností, řešením problémů přímo s kontaktními místy v jiných členských státech, oceněním úsilí místních úředníků v rámci hodnocení jejich práce apod. Jedním z hlavních rysů karuselových podvodů je rychlost transakcí a to, jak chybějící obchodníci zmizí po nabytí zboží uvnitř Společenství. Vzhledem k tomu má rychlá a bezproblémová výměna informací pro zastavení takových podvodů zásadní význam. Komise se domnívá, že dodržování lhůt stanovených nařízením je zásadní požadavek, který správci daně musí dodržovat. Určité členské státy v tomto ohledu zjevně zaostávají. Úspěch správní spolupráce bude nevyhnutelně záviset na tom, zda se podaří tento trend zvrátit, a na zvýšeném úsilí členských států při poskytování přesných a včasných odpovědí na žádosti o informace pocházející od jejich kolegů v jiných členských státech. Aby se jim pomohlo k dosažení tohoto cíle, bude Komise tuto otázku dále zkoumat s členskými státy, a bude-li to nutné, bilaterálně s jednotlivými správci daně. Komise je toho názoru, že členské státy musí přijmout urgentní opatření a musí zajistit takové vnitřní postupy, které zaručí, že žádosti o informace budou zodpovězeny včas. 3.2. Výměny informací bez předchozí žádosti (články 13 až 15) Seznam kategorií, na něž se vztahuje výměna informací bez předchozí žádosti, byl v novém prováděcím nařízení komise č. 79/2012[6] omezen. V důsledku toho článek 2 tohoto nařízení v současnosti ponechává pouze dvě kategorie, v nichž by informace měly být vyměňovány automaticky, nicméně poskytuje členským státům možnost, aby se takové automatické výměny informací neúčastnily. Skutečnost, že seznam byl omezen, také znamená, že ponechané kategorie jsou všemi členskými státy považovány za důležité informace, jejichž automatická výměna je užitečná nebo nezbytná pro zajištění řádného výběru a kontroly DPH. Je proto zcela zřejmé, že členské státy by se měly zdržet výměny určitých informací pouze ve výjimečných a řádně odůvodněných případech. V souladu s článkem 4 – „Oznámení“ obdržená od členských států – se menší část z nich automatické výměny informací o neusazených osobách povinných k dani neúčastní buď proto, že vyhledávání takových informací je pro ně technicky obtížné, nebo protože se domnívají, že shromažďování takových informací jim způsobuje nadměrnou administrativní zátěž. Tyto informace jsou považovány za užitečné, jelikož doplňují údaje, které by měly být vyměňovány v rámci směrnice o vracení DPH. Informace týkající se neusazených osob povinných k dani jsou kromě toho důležité také pro účely přímých daní. Na základě téhož článku 4 „Oznámení“ se deset členských států neúčastní automatické výměny informací o nových dopravních prostředcích (zejména osobních automobilech), protože mají za to, tyto informace nejsou dostupné a nejsou ani shromažďovány, nebo že by takové informace vedly k ukládání nových povinností daňovým poplatníkům nebo by vedly k nepřijatelnému zvýšení administrativní a finanční zátěže. Přesto však je, jak bylo již zmíněno výše, výměna obou druhů informací pro členské státy mimořádně užitečná a nezbytná, aby bylo možno zajistit správné zdanění a vést boj proti podvodným transakcím, zejména v oblasti nových dopravních prostředků. Takové informace není možné získat ve vlastní zemi a informace od jiných členských států, kde jsou dodavatelé usazeni, mají zásadní význam. Ačkoli článek 14 umožňuje, aby se členské státy v řádně odůvodněných případech této automatické výměny informací neúčastnily, některé členské státy svou neúčast nezdůvodnily. Vzhledem k tomu, že většina členských států má za to, že obdržené informace jsou užitečné a v praxi prospěšné pro provádění analýzy rizik a provádění kontroly, je Komise toho názoru, že členské státy by měly zavést účinné postupy pro shromažďování údajů o různých kategoriích a této automatické výměně by se neměly vyhýbat. Tento aspekt byl již zmíněn ve zprávě Účetního dvora o fungování správní spolupráce, vydané v roce 2008[7]. Členským státům, které nejsou schopny informace o nových dopravních prostředcích shromažďovat, se doporučuje, aby se seznámily s osvědčenými postupy jiných členských států, které jsou v této oblasti aktivní, např. Belgie, jež nabídla jiným členským státům, že se s nimi podělí o zkušenosti se shromažďováním informací o takových transakcích. Komise vyjadřuje politování nad tím, že některé členské státy se výměny takových informací i nadále neúčastní, zejména proto, že seznam údajů, kterých se tato výměna informací týká, byl značně omezen. 3.3. Zpětná vazba (předepsaná v článku 16) Zpětná vazba je nové opatření, které bylo nařízením zavedeno v roce 2012 na konkrétní žádost některých členských států. Domnívají se, že zpětná vazba pomůže vedení při řešení nedostatků v postupech a při motivování daňových auditorů ke zkvalitňování vyměňovaných informací. Většina členských států však v roce 2012, prvním roce provádění, mechanismus zpětné vazby nevyužívala. Všechny členské státy se shodují na tom, že zpětná vazba by neměla být vyžadována systematicky, ale pouze v jednotlivých případech, aby práci navíc, která je se použitím nástroje zpětné vazby spojena, bylo možno udržet v přijatelných mezích. Většina členských států se však domnívá, že na vyvození spolehlivých závěrů, pokud jde o efektivitu a kvalitu zpětné vazby, je ještě brzy. Některé členské státy zaznamenaly kladný vliv na motivaci pracovníků a zvýšení spontánní výměny informací. Ke stejnému závěru dospěla i skupina odborníků[8], jež prováděla průzkum metodou brainstormingu o výhodách zřízení mechanismu zpětné vazby a která zastávala názor, že zpětná vazba by mohla plnit důležitou úlohu, neboť bude motivovat pracovníky auditu a pomůže zvýšit úroveň spontánní výměny informací. Členské státy, které nástroj zpětné vazby používají, uvádějí, že obdržené informace mohly mít pozitivní dopad na jejich daňové kontroly v oblasti DPH a na daňové příjmy. V rámci dobré správní spolupráce a osvědčených postupů je třeba zpětnou vazbu podporovat, protože je to nejlepší způsob, jak informovat daňové úředníky v jiných členských státech o tom, že jimi zaslané informace byly přínosné a že jejich úsilí vyvinuté nad rámec běžných povinností vedlo k pozitivnímu výsledku nebo bylo pro dožadující členský stát přinejmenším užitečné. Komise rovněž s potěšením konstatuje, že některé členské státy poskytují zpětnou vazbu spontánně, nejen jsou-li o to požádány, ale i tehdy, jestliže se ukázalo, že informace získané od ostatních členských států byly z hlediska jejich vnitřní potřeby užitečné. Je to výraz kladného přístupu těchto členských států k tomu, jak by přeshraniční spolupráce měla fungovat. Zpětná vazba je důležitá pro zvyšování účinnosti výměny informací, a členské státy proto musí tento mechanismus více využívat a musí zajistit, aby byla zpětná vazba poskytnuta vždy, když je o ni požádáno, a poskytovat zpětnou vazbu i v případech, kdy o ni žádáno není, ale pro jiné členské státy by mohla být užitečná. Aby toho bylo dosaženo, vedení by mělo zlepšit přípravu daňových auditorů tak, aby si byli vědomi důležitosti poskytování zpětné vazby a spontánní výměny informací o úsilí vyvíjeném při výběru daní v jiných členských státech. 3.4. Uchovávání a výměna konkrétních informací o plněních uvnitř Společenství (články 17 až 24) 3.4.1. Databáze VIES Ustanovení týkající se databáze VIES byla změněna s cílem zvýšit množství a zlepšit kvalitu uchovávaných a vyměňovaných informací. Byl vypracován nový seznam informací, které je třeba uchovávat a zpracovávat. Některé z těchto informací však budou muset být zpřístupněny až od roku 2015. Většina členských států je s těmito změnami celkově spokojena a poukazují na snížení počtu zpětných oprav a nesrovnalostí, rychlejší aktualizaci a spolehlivější údaje o obratu. Zkrácení lhůt pro předkládání a předávání souhrnných hlášení také zrychlilo výměnu informací, což poskytuje správcům daně důležitou výhodu. V minulosti bylo často poukazováno na to, že neplatná identifikační čísla pro účely DPH a zdlouhavé opravování údajů způsobuje problémy, pokud jde o kvalitu informací v databázi. V předchozí zprávě Komise se uvádělo, že „častá aktualizace, která by měla být prováděna každodenně, zlepšuje kvalitu informací, jež databáze obsahuje“. Systém každodenní aktualizace nyní používá převážná většina členských států. Ačkoli většina z těch členských států, které hodnotí kvalitu a spolehlivost, je se změnami provedenými v přepracovaném nařízení celkové spokojena, zdá se, že se dosud vyskytují nesrovnalosti a že údaje v systému VIES bude nutno i nadále zpětně opravovat. Komise podotýká, že správci daně celkově nedisponují relevantními nebo přesnými informacemi o počtu údajů, které neodpovídají skutečnosti. Otázkou zůstává, zda jsou kontroly kvality prováděné členskými státy dostatečné, aby zlepšily spolehlivost databáze VIES. Pokud jde o rušení identifikačních čísel pro účely DPH se zpětnou platností, Komise by chtěla zopakovat to, na co poukázala již vícekrát, tj. že takové praktiky ohrožují právní jistotu pro obchodníky a nemělo by k nim docházet. Nařízení jasně stanoví, že členské státy by měly své databáze aktualizovat; pro věrohodnost systému VIES jsou nezbytné spolehlivé informace. Komise proto doporučuje, aby všechny členské státy zavedly opatření, jež zajistí aktuálnost databáze VIES. To – spolu se zkrácením lhůt – povede ke spolehlivému a aktuálnímu systému VIES, který bude co nejrychleji zpřístupňovat údaje o plněních uvnitř Společenství. 3.4.2. Automatizovaný přístup do databází Nařízení nyní stanoví, že příslušným orgánům má být poskytnut automatizovaný přístup k určitým informacím, jež jsou uchovávány v databázích jiných členských států. Účelem takového automatizovaného přístupu je snížit počet žádostí, které mají dožadované členské státy vyřizovat, a poskytnout rychlejší přístup k požadovaným údajům. Členské státy to prováděly různým způsobem: některé extrahovaly požadované údaje ze stávajících databází, jiné vytvořily za tímto účelem samostatné databáze, přičemž vzájemný poměr mezi oběma skupinami byl víceméně stejný. Nelze však učinit závěr, zda by většina členských států jasně upřednostňovala použití stávajících databází, či nikoli. Je také třeba vést v patrnosti, že při rozhodování konkrétního členského státu, zda používat stávající databáze, může hrát roli nákladová efektivita nebo jiná technická omezení. Přesto je důležité konstatovat, že všechny členské státy poskytnou příslušným orgánům všech ostatních členských států automatizovaný přístup ke svým údajům, jejichž seznam je uveden v čl. 21 odst. 2 nařízení č. 904/2010, za podmínek stanovených v uvedeném článku. Je zatím příliš brzy na to, aby bylo možné vytvořit si spolehlivou představu o využívání tohoto nástroje, neboť byl zaveden teprve s platností od 1 ledna 2013. Komise bude správné používání automatizovaného přístupu sledovat a o užitečnosti a efektivitě tohoto nástroje bude podrobněji informovat v některé z budoucích zpráv. 3.5. Přítomnost úředníků v prostorách správních orgánů a účast na správních šetřeních v jiném členském státě (článek 28) Předchozí zpráva poukázala na některé problémy při používání tohoto nástroje. Každoroční statistiky ukazují, že tento nástroj je v praxi využíván jen v omezené míře, ačkoli je stále považován za užitečný, zejména v příhraničních oblastech. Překážky, které většinou musí být řešeny na úrovni členských států (např. rozvíjení jazykových znalostí, lidské zdroje, vnitřní postupy), byly stejné, jako překážky zmíněné v předchozí zprávě. Nejdůležitějšími a stále se opakujícími příčinami tohoto omezeného využití byla neexistence právního základu v členských státech, který by umožňoval účast na vnitrostátních šetřeních, specifické vnitrostátní podmínky bránící využívání tohoto nástroje a jazykové problémy. Převážná většina členských států umožňuje přítomnost úředníků z jiných členských států v prostorách správce daně a účast na správních šetřeních, pokud jsou dodrženy podmínky uvedené v článku 28. Rozpočtové problémy vyplývající z omezených finančních zdrojů budou řešeny v rámci nového programu Fiscalis 2020, jehož součástí je i financování takových výjezdů do jiných členských států. Dále je nezbytné zvyšovat informovanost úředníků o možném využívání tohoto nástroje. Členské státy by měly využívání tohoto nástroje vnitropoliticky podporovat a propagovat výhody, které přináší. Mohly by také těžit z pozitivních zkušeností jiných členských států s využíváním tohoto nástroje. V případě vzniku jakýchkoli problémů při organizaci akcí podle článku 28 by se měly členské státy snažit tyto problémy vyřešit na bilaterálním základě. Využívání tohoto nástroje lze ještě zlepšit, jelikož značný počet členských států jej i nadále často nevyužívá. Díky spolupráci při mnohostranných kontrolách, včetně přítomnosti v prostorách daňového poplatníka, se však ušetří mnoho času (včetně času daňového poplatníka), jelikož vzniklé otázky lze vyřešit prostřednictvím vzájemné spolupráce. Komise doufá, že tento nástroj se v budoucnu bude využívat častěji. 3.6. Souběžné kontroly – mnohostranné kontroly (články 29 až 30) 3.6.1. Organizace mnohostranných kontrol Členské státy uznávají význam tohoto nástroje. Vyjadřují uspokojení v souvislosti s vytvořením platformy pro mnohostranné kontroly a průvodce mnohostrannými kontrolami. Počet zahajovaných mnohostranných kontrol zůstává stejný. Dosti nízký počet zahajovaných mnohostranných kontrol zdůvodňují členské státy mimo jiné tím, že je obtížné začlenit iniciativy mnohostranných kontrol do již zavedených ročních auditních plánů, že je to spojeno se zvýšenou pracovní zátěží pro místní úředníky, kteří s tím nemají zkušenosti, a že je obtížné přesvědčit vedení, že má smysl investovat do auditů, které, jak se nakonec ukáže, mohou přinést prospěch jen jiným zúčastněným členským státům. 3.6.2. Komunikace mezi útvary pro mnohostranné kontroly a jinými útvary V předchozí zprávě bylo uvedeno, že v komunikaci mezi koordinátory mnohostranných kontrol a jinými útvary (např. ústředním kontaktním úřadem a útvary pro boj proti daňovým podvodům) je stále ještě co zlepšovat, např. přizpůsobit stávající postupy pro provádění mnohostranných kontrol tak, aby umožňovaly rychlou a méně byrokratickou reakci v konkrétních případech souvisejících s podvody. Obecně vzato členské státy vytvořily vhodné kanály pro komunikaci mezi útvary/osobami, které se zabývají prevencí podvodů, a útvary/osobami zajišťujícími koordinaci mnohostranných akcí. Způsob, jakým je taková komunikace zorganizována, závisí především na organizaci správních činností správce daně v příslušném členském státě; může se měnit od přímých kontaktů v rámci téhož útvaru až po kontakty mezi samostatnými útvary v decentralizované struktuře. Členské státy chápou, že zavedený systém přímé komunikace mezi útvarem pro koordinaci mnohostranných kontrol a útvarem zabývajícím se kontrolou a bojem proti podvodům má svůj význam, a v případě podvodů reagují rychle. Pokud jde o interakci s Eurofiscem, mohou cílené informace ze sítě Eurofisc být nápomocny při zahájení mnohostranných kontrol. Za přístup k síti Eurofisc výhradně odpovídá kontaktní úředník Eurofiscu, ale informace, které považuje za užitečné pro mnohostranné kontroly, by mohly být předávány koordinátorovi mnohostranných kontrol. Spolupráci mezi systémem Eurofisc a koordinační funkcí pro mnohostrannou spolupráci by bylo možno vymezit v protokolu. Jedna z projektových skupin[9] nedávno předložila několik doporučení směřující k posílení tohoto nástroje, a to i v oblasti spotřebních daní. Některá z těchto doporučení poukazují také na užší spolupráci mezi celními a daňovými správami v těch členských státech, kde jsou obě tyto daně spravovány různými domácími orgány. Belgie vytvořila pilotní projekt přípravy týmu pro rychlou analýzu na evropské úrovni, aby bylo možno reagovat na včasná varování a rekonstruovat globální řetězce podvodných transakcí. To by mohl být užitečný zdroj informací pro mnohostranné kontroly. Tento belgický pilotní projekt, zaměřený na posílení boje proti podvodům souvisejícím s DPH, bude předmětem dalších jednání v rámci platformy Eurofisc. Mnohostranné kontroly a přítomnost úředníků v prostorách správních orgánů jiných členských států jsou nástroje, které by členské státy měly využívat častěji, zejména proto, že náklady spojené s jejich použitím budou napříště (i nadále) financovány z programu Fiscalis. Lze těžko pochopit, proč je využití mnohostranných kontrol ještě stále dosti omezené a v posledních letech se ještě snížilo, a to i přesto, že na tomto nástroji lze názorně demonstrovat jeho prospěšnost pro všechny dotčené členské státy. Členské státy by měly na použití tohoto nástroje vyčlenit více zdrojů a všechny členské státy by měly zajistit, že budou takové mnohostranné kontroly iniciovat nebo se jich aktivně účastnit. V roce 2014 by mělo být dosažitelným cílem zvýšení počtu mnohostranných kontrol přibližně na 75, zvláště proto, že by to znamenalo v průměru jen asi tři mnohostranné kontroly na každý členský stát. 3.6.3. Možný budoucí přístup: společný audit Organizace OECD charakterizuje společný audit tak, že se dvě nebo více zemí spojí a vytvoří jediný auditní tým pro zkoumání záležitosti (záležitostí) / transakce (transakcí) jedné osoby nebo více osob ve spojení povinných k dani (právnických i fyzických osob) s činnostmi v přeshraničním obchodě, popřípadě včetně přeshraničních transakcí, se zapojením přidružených podniků ve spojení organizovaných v zúčastněných zemích a na nichž mají tyto země společný nebo vzájemně se doplňující zájem, na který se daňový poplatník společně obrací a sdílí s těmito zeměmi informace, a tento tým zahrnuje zástupce příslušných orgánů z každé země[10]. Se společnými audity definovanými výše mají zkušenosti pouze tři členské státy. Jeden členský stát prováděl společné audity se třetí zemí a Nizozemsko a Spojené království zahájily v této oblasti pilotní projekt. Na základě těchto dosti omezených zkušeností lze konstatovat, že odpovědnost, koordinace, pravomoci a omezení společného auditního týmu jsou stanoveny v (dvoustranných) dohodách o vzájemné správní pomoci a výměně informací v daňových záležitostech. Na otázku, zda by společné audity za určitých okolností mohly být užitečným nástrojem například ve srovnání s mnohostrannými kontrolami, daly členské státy velmi se rozcházející odpovědi. Většina členských států je toho názoru, že zůstává nezodpovězeno příliš mnoho právních a organizačních otázek (např. neexistující právní základ, nevyhovující vnitrostátní postupy, samostatné jurisdikce, souhlas osoby povinné k dani), aby bylo možno říci, zda by společné audity prováděné jediným auditním týmem v určitých případech mohly být účinnější než mnohostranné kontroly. Některé členské státy nicméně daly najevo, že společný audit by mohl být efektivní v případech, kdy je zapotřebí rychlá výměna informací, zejména v případech přímého zdanění, které by se mohly týkat velmi velkých společností s dceřinými společnostmi (např. převodní ceny). Ty členské státy, které realizují pilotní projekt, musí ještě ověřit, zda jediný auditní tým dokáže urychlit společné pochopení řešených otázek (například vyjasnění nejistých prvků v mezinárodních daňových otázkách, lepší vyhodnocení mezinárodních daňových rizik, účinnější řešení přeshraničních rizik) a zde bude méně nákladný jak pro správy, tak pro daňového poplatníka, vzhledem k tomu, že bude existovat pouze jeden audit s jedním výsledkem. Ačkoli většina členských států nemá se společnými audity zkušenosti, zdá se, že nejsou zásadně proti této myšlence (zejména v oblasti přímého zdanění). Mnohé právní a organizační otázky, které ještě nebyly zodpovězeny, by mohly být dále projednány v některé projektové skupině programu Fiscalis na základě stávajících zkušeností a na základě pilotního projektu, který v současnosti organizují dva členské státy. Na základě výsledku těchto jednání by Komise mohla připravit návrh zaměřený na vytvoření právního základu pro využívání tohoto nástroje na úrovni EU. 3.7. Informování osob povinných k dani (články 31 až 32) Aby se zvýšila právní jistota pro obchodníky, mohou v některých členských státech získat potvrzení platnosti identifikačních čísel pro účely DPH za předpokladu, že uvedou své vlastní identifikační číslo pro účely DPH. Systém výměny informací o DPH (VIES) byl členskými státy vytvořen s pomocí Komise před mnoha lety s cílem poskytovat informace osobám povinným k dani. K dnešnímu dni používají systém VIES s jednou výjimkou všechny členské státy pro potvrzování platnosti identifikačních čísel pro čely DPH, jmen a adres obchodníků. Pokud jde o používání těchto ustanovení, pouze jeden členský stát ani nadále neposkytuje dožadujícím osobám povinným dani potvrzení identifikačních čísel pro účely DPH tuzemských obchodníků prostřednictvím systému VIES na internetu; místo toho vyžaduje, aby osoby povinné k dani, které chtějí získat potvrzení tohoto údaje, požádaly o tuto informaci prostřednictvím vnitrostátního ústředního kontaktního orgánu. Jeden další členský stát uvedl, že toto je nakonec jediný důvod, proč i nadále zachovává svůj domácí systém. Lze učinit závěr, že pokud jde o poskytování údajů osobám povinným k dani za účelem ověření identifikačního čísla pro účely DPH jejich klientů, mají takový systém zaveden všechny členské státy. Členské státy by měly zajistit systematickou aktualizaci databází VIES na internetu. 3.8. Eurofisc (články 33 až 37) Síť Eurofisc je nově zavedený mechanismus pro rychlou spolupráci vytvořený za účelem řešení nových typů podvodů velkého rozsahu. Tato síť zahrnuje čtyři pracovní oblasti a své první zprávy zveřejnila v březnu 2012 a v dubnu 2013. Ustanovení o zřízení této sítě vstoupila v platnost v listopadu 2010. V současnosti existují čtyři pracovní oblasti, jež zahrnují různá odvětví, ve kterých dochází k podvodům s DPH. V současnosti není pociťována reálná potřeba vytvářet další pracovní oblasti, pokud se v nějakém konkrétním odvětví neobjeví větší počet případů nových podvodů. Některé členské státy se domnívají, že pro křížovou analýzu údajů ve všech pracovních oblastech by mohla být používána společná analýza rizik prováděná na úrovni sítě Eurofisc. Chtěly by vytvořit pilotní projekt pro provádění společné analýzy rizik. Na základě této analýzy by bylo možné získat informace, které by mohly být cíleně sdělovány všem členským státům a mohly by případně vést k novým mnohostranným kontrolám. Taková společná analýza rizik by mohla tvořit samostatnou pracovní oblast. O této otázce členské státy ještě v rámci Eurofiscu vedou jednání. Nedávné projednávání této myšlenky ve skupině pro strategii boje proti daňovým podvodům však bohužel ukázalo, že ne všechny členské státy jsou přesvědčeny o tom, že Eurofisc by se měl v této fázi zabývat možností společné analýzy rizik, a jsou toho názoru, že jeho činnost by měla být omezena na cílené zlepšování stávajících pracovních postupů. Aby se zvýšila efektivita této sítě, Komise je toho názoru, že analýza rizik a zpětná vazba jsou klíčovými oblastmi, kde by mohlo dojít ke zlepšení. – Poskytnuté informace by měly být cílenější. Velký objem informací, které jsou někdy zasílány, je obtížné posuzovat. Některé členské státy proto navrhly, že všechny členské státy by měly mít zaveden účinný vnitrostátní nástroj pro analýzu rizik, což umožní lépe filtrovat údaje z hlediska jejich objemu a zajistit, že předávány budou pouze podezřelé případy. – Pro účely analýzy rizik by bylo možno využívat také databázi VIES. Mohl by to být velmi rychlý způsob shromažďování informací týkajících se potenciální sítě karuselových podvodů, protože údaje by mohly být zpřístupněny před podáním přiznání k DPH nebo souhrnných hlášení. Ty členské státy, které vyvíjejí vyhledávací nástroj pro analýzu informací tohoto druhu, by si mohly vyměňovat osvědčené postupy. – Je zapotřebí rychlý a jasný mechanismus zpětné vazby v rámci této sítě. Zpětná vazba by měla být používána ke zlepšení analýzy rizik, což by vedlo k cílenějším údajům. Mechanismus zpětné vazby, který je v současnosti v síti Eurofisc používán, pomáhá členským státům při ověřování kvality vydávaných výstrah týkajících se určitých společností, jelikož členský stát, který výstrahu obdržel, může členskému státu, jenž výstrahu zaslal, poslat zpět zprávu o výsledcích. Na základě informací obdržených ze sítě Eurofisc mohou také správci daně vyvolat audity, které mohou vést ke zneplatnění identifikačního čísla pro účely DPH. Vyšší kvality předávaných informací a lepší efektivity sítě lze dosáhnout prostřednictvím posílení jejího vnitřního fungování, které může být dohodnuto na zasedáních Eurofiscu. Pro efektivitu sítě má zásadní význam rychlá a přesná zpětná vazba. Jeden členský stát uvedl, že vytvoření společného týmu pro analýzu rizik jako samostatné pracovní oblasti by bylo oprávněné, neboť by dalo důležitý politický signál, že členské státy to s dosažením pokroku v boji proti podvodům myslí vážně. Komise konstatuje, že některé členské státy by chtěly dále posilovat správní spolupráci a umožnit, aby kontaktní úředníci Eurofiscu mohli lépe využívat informace, které jsou v této síti dostupné. To by členským státům dále pomohlo ve snaze řešit podvody v oblasti DPH ještě dříve, než k nim skutečně dojde. Některé členské státy však přesto dávají přednost tomu, aby analýza rizik byla i nadále prováděna na vnitrostátní úrovni. Komise je toho názoru, že členské státy, které jsou k tomu připraveny, by se měly dále zabývat otázkou lepšího využití dostupných informací. Komise se domnívá, že rozvoj společné analýzy rizik v rámci sítě Eurofisc by mohl být důležitým krokem k výměně cílenějších informací. Tato síť by proto měla dále zkoumat prospěšnost takové společné analýzy rizik. 3.9. Vztahy s Komisí (článek 49) Článek 49 nařízení ukládá členským státům povinnost prověřovat a vyhodnocovat fungování úpravy správní spolupráce. Předchozí zpráva konstatovala, že převážná většina členských států, jak se zdá, neprovádí systematické vnitřní hodnocení své úpravy, ale spíše své vlastní posouzení zakládá výhradně na ročních statistických údajích, které mají v této souvislosti předkládat Komisi. Tato situace se od té doby nezměnila. Během diskusí, které vedly k přijetí nového nařízení, zastávala Rada stanovisko, že není nutné v přepracovaném znění stanovit, že členské státy by měly v pravidelných intervalech provádět audity průběhu správní spolupráce. Komise se nicméně stále domnívá, že taková domácí analýza by byla užitečná pro to, aby členské státy samy zhodnotily důležitost, užitečnost a efektivitu těchto nástrojů správní spolupráce pro sebe samotné. Zejména u sítě Eurofisc, která byla speciálně vytvořena pro účinnější boj proti podvodům, mají členské státy velký zájem na zhodnocení toho, do jaké míry tato síť přispěla ke snížení ušlého příjmu v důsledku podvodů s DPH. Jelikož Komise může, pokud jde o správní spolupráci v oblasti DPH, hrát pouze podpůrnou úlohu, členské státy jsou nejlépe s to zhodnotit efektivitu různých nástrojů. Komise proto doporučuje, aby členské státy přijaly takový postup, který jim umožní provést skutečnou analýzu různých nástrojů z hlediska jejich nákladů a přínosů. 3.10. Vztahy se třetími zeměmi (článek 36) Členské státy se domnívají, že informace pocházející ze třetích zemí mohou být užitečné tím, že usnadní vyměřování daně nebo odhalování podvodů. Ne všechny členské státy však mají uzavřeny smlouvy o zdanění zahrnující problematiku DPH, a proto nemohou informace obdržené ze třetích zemí dále předávat jiným členským státům. Členské státy nezastávají k výměně informací se třetími zeměmi jednotný přístup. Některé členské státy podepsaly/ratifikovaly úmluvu OECD, která byla koncipována hlavně pro účely přímých daní. Některé členské státy mají kromě toho řadu dohod o výměně informací v oblasti daní a jiné podepsaly nebo ratifikovaly úmluvy o zamezení dvojímu zdanění. Na základě údajů, které členské státy poskytly, lze dospět pouze k závěru, že pokud jde o výměnu informací o DPH s třetími zeměmi, existují celkově jen malé zkušenosti. Komise je proto přesvědčena, že další cesta vede přes přístup koordinovaný na úrovni EU, zaměřený na zavedení úprav správní spolupráce se třetími zeměmi v oblasti DPH. V dlouhodobé perspektivě lze uvažovat o mnohostranné dohodě EU. Nově přijatá ustanovení o zavedení systému jednoho správního místa pro správu DPH, která vstoupí v platnost v roce 2015, poskytnou další argument na podporu mnohostranné dohody EU. Komise hodlá předložit návrh, aby získala od Rady pověření zahájit počátkem roku 2014 jednání s určitými třetími zeměmi o uzavření dvoustranné dohody o správní spolupráci. 4. Zvláštní téma: systém jednoho správní místo pro správu DPH S platností od 1. ledna 2015 bude nepovinně zaveden systém jednoho správního místa pro správu DPH jako zjednodušující opatření pro určité obchodníky. To umožní, že dodavatel, místo aby se registroval jako plátce DPH v každém členském státě, ve kterém má zákazníky, se v souvislosti s dodávkami v oblasti telekomunikací, vysílání a elektronických služeb bude moci zaregistrovat, podávat daňová přiznání a platit DPH prostřednictvím jediného internetového portálu v jediném členském státě – členském státě identifikace. Zavedení systému jednoho správního místa pro správu DPH bude mít dopad také na správní spolupráci mezi členskými státy v oblasti auditu plátců daně a jejich kontroly. Přípravná práce v právní a praktické oblasti je téměř dokončena. Komise rovněž ustavila projektovou skupinu v rámci programu Fiscalis (FPG 86), která bude dohlížet na otázky auditu a kontroly v souvislosti se systémem jednoho správního místa pro správu DPH. Členové této skupiny připravili seznam doporučení týkajících se toho, jak pomocí standardního auditního souboru vyžadovat od obchodníků informace pro program systému jednoho správního místa pro správu DPH a jak tyto podniky nejlépe kontaktovat v případě, že budou nutné doplňující informace nebo šetření. Jelikož členské státy nejsou povinny tyto pokyny jednomyslně přijmout, Komise doufá, že budou souhlasit s uplatňováním těchto pokynů ve formě džentlmenského ujednání, což zmírní zátěž pro podniky a usnadní používání tohoto zjednodušujícího mechanismu. 5. Celkové hodnocení fungování správní spolupráce Obecně lze mít za to, že celkové hodnocení fungování správní spolupráce je pozitivní. Mnohé členské státy uvádějí, že je nezbytné zajistit dobrou kvalitu formulářů žádostí o informace, které vypracoval Stálý výbor pro správní spolupráci, a dodržovat lhůty pro reakci na tyto žádosti. Některé členské státy i nadále poukazují na vnitrostátní problémy (např. nedostatek zdrojů) a na dlouhodobě přetrvávající problémy spojené s výměnou informací (neúplné podkladové údaje v žádostech o informace, nesrovnalosti ve statistických informacích, retroaktivní změny v databázích VIES a rozdílná pravidla, pokud jde o lhůty pro odpovědi). Některé členské státy předložily několik návrhů na zlepšení správní spolupráce v oblasti DPH. První soubor návrhů spadá do odpovědnosti členských států a bude vyžadovat domácí opatření (například lepší informovanost vedení, zasílání žádostí o informace až poté, co jsou vyčerpány všechny možné informační zdroje v dožadujícím členském státě). Další návrhy by vyžadovaly změny v právních předpisech, například stanovení povinné zpětné vazby, zavedení pokut za nedodržování lhůt nebo zvýšení prahů pro žádosti o informace. Kromě obtížnosti přijetí takových legislativních opatření by však Komise chtěla poukázat i na některé praktické problémy, například to, jak a kým by byly pokuty ukládány, jak by se vypočítávala výše pokut atd. Další návrhy by vyžadovaly změny v předávání údajů Komisi, například shromažďování informací umožňujících určit délku překročení lhůty (o 3, 6 či 9 měsíců). Komise se domnívá, že by mělo být reálné v tomto bodě dosáhnout shody v rámci Stálého výboru pro správní spolupráci. Podle dalšího návrhu by Komise měla přijmout opatření vůči členským státům, které systematicky neplní své závazky podle nařízení č. 904/2010. Zde by Komise mohla navrhnout opatření v podobě poskytnutí technické pomoci nebo stálého dohledu podle čl. 12 odst. 3 nařízení č. 1553/89. Za dobrý nástroj ke zlepšení správní spolupráce bylo označeno šíření osvědčených postupů a semináře ústředních kontaktních úřadů v rámci programu Fiscalis. O některých těchto návrzích bylo neúspěšně jednáno již v minulosti. Komise se však v zájmu zlepšení fungování správní spolupráce hodlá těmito návrhy na vhodné úrovni dále zabývat, za předpokladu, že bude zaručena dostatečná podpora ze strany členských států. 6. Závěr Jak bylo již vícekrát poukázáno, naposledy v koordinované strategii pro zlepšení boje proti podvodům v oblasti DPH stanovené v nedávném sdělení Komise, v němž byl předložen akční plán na posílení boje proti daňovým podvodům a daňovým únikům (COM(2012) 722 final ze dne 6. prosince 2012), mohou členské státy efektivně čelit daňovým podvodům a daňovým únikům jen tehdy, pokud budou spolupracovat. Klíčovým cílem strategie Komise v této oblasti proto je zlepšení správní spolupráce mezi správci daně členských států. Zpráva zdůraznila oblasti, ve kterých lze správní spolupráci zintenzívnit větším využíváním širších možností, jež nařízení č. 904/2010 nabízí: · především je nutno rychleji reagovat na žádosti o informace, jelikož pozdní zasílání odpovědí je problémem kritického významu, · některé členské státy se ještě stále neúčastní automatické výměny informací o neusazených osobách povinných k dani a o nových dopravních prostředcích, ačkoli tyto informace považují za velmi užitečné. To je velmi problematické, a Komise proto hodlá sledovat vývoj v této oblasti ještě pozorněji, · v rámci dobré spolupráce a v souladu s osvědčenými postupy je nutno podporovat zpětnou vazbu poskytovanou spontánně nebo na žádost, neboť je to nejlepší způsob, jak informovat daňové úředníky, že jejich práce přinesla (určitý) prospěch, · členské státy musí podporovat účast na správních šetřeních a využívat při tom stávající právní ustanovení, jež toto nařízení obsahuje. Je to velmi užitečný nástroj, který byl v revidovaném nařízení ponechán, a je proto politováníhodné, že je členskými státy tak málo využíván, · mnohostranné kontroly prokázaly svou užitečnost. Zdá se však, že členské státy je v poslední době méně využívaly. Je nutné opětovně zapojit členské státy do mnohostranných kontrol a překonat překážky bránící mnohostranným kontrolám, které byly v této zprávě zjištěny, · společné audity jsou nástroj, který by měl být dále rozvíjen prostřednictvím projektové skupiny v rámci programu Fiscalis na základě zkušeností získaných v pilotním projektu Nizozemska a Spojeného království. V případě potřeby Komise z vlastního podnětu zajistí právní základ pro využívání tohoto nástroje na úrovni EU, · v rámci sítě Eurofisc by společná analýza rizik a účinný mechanismus zpětné vazby byly vhodnou odpovědí na potřebu cílenějších informací a lepšího využívání informací, které jsou v této síti již k dispozici. Umožnilo by to dále posílit význam této sítě pro rychlou reakci správců daně na přeshraniční podvody v oblasti DPH, · přístup směřující k navázání správní spolupráce se třetími zeměmi v oblasti DPH, koordinovaný na úrovni EU, by byl odpovědí na různé způsoby, jakými členské státy v současnosti organizují své kontakty s třetími zeměmi. V krátkodobém horizontu Komise předloží návrh, aby od Rady získala pověření zahájit jednání s určitými třetími zeměmi o uzavření dvoustranné dohody o správní spolupráci v oblasti DPH. Komise může pomoci při vytvoření podmínek pro efektivní správní spolupráci mezi členskými státy, jež umožní čelit podvodům s DPH. Je ochotna podpořit každou iniciativu, která povede k posílení spolupráce, a bude-li to nezbytné, učinit právní kroky. Členské státy však musí projevit politickou vůli, která je pro toto směřování nezbytná. Musí vyvinout potřebné úsilí na vnitropolitické úrovni a zlepšit fungování úprav správní spolupráce v praxi, má-li být plně využito výhod, jež tyto nástroje poskytují. Přeshraniční spolupráce je totiž jedinou přiměřenou odpovědí na přeshraniční podvody s DPH a členské státy musí rozhodnout, na co za současné obtížné hospodářské situace přednostně vyčlení své zdroje. Komise je přesvědčena, že pouze plným využíváním těchto nástrojů spolu s poskytnutím dostatečných zdrojů na vnitropolitické úrovni lze snížit výpadky příjmů, které podvody v oblasti DPH způsobují státním pokladnám. O pokroku dosaženém členskými státy v oblastech uvedených v této zprávě bude Komise i nadále informovat. Vzhledem k závažnosti problému podvodů v oblasti DPH nebude s vydáním příští zprávy čekat až do roku 2018, nýbrž hodlá do konce roku 2015 předložit Stálému výboru pro správní spolupráci hodnocení aktuální situace, ve kterém se zaměří na úsilí vyvíjené členskými státy k překonání nedostatků uvedených v této zprávě a na další posilování přeshraniční spolupráce v oblasti DPH. [1] Sdělení Komise o koordinované strategii ke zlepšení boje proti podvodům s DPH v Evropské unii, KOM(2008) 807 v konečném znění, 1.12.2008. [2] KOM(2011) 851 v konečném znění, 6.12.2011. [3] Na dotazník, rozeslaný dopisem č. 1763918 ze dne 19.12.2012, odpovědělo 27 členských států. [4] Zpráva Komise Radě a Evropskému parlamentu o používání nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty, KOM(2009) 428 v konečném znění, 18.8.2009. [5] Viz pracovní dokument SCAC č. 562. [6] Úř. věst. L 29, 1.2.2012, s. 13. [7] Zvláštní zpráva Evropského účetního dvora č. 08/2007, Úř. věst. C 20, 25.1.2008, kapitola 51. [8] Projektová skupina č. 43 v rámci programu Fiscalis, „Výměna informací a potřeba zpětné vazby“. [9] Projektová skupina č. 84 v rámci programu Fiscalis, „Mnohostranné kontroly v oblasti spotřebních daní“. [10] Společná auditní zpráva, OECD, FTA, září 2010.