SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Lepší podpora EU rozvojovým zemím při mobilizaci prostředků na financování rozvoje Doporučení na základě zprávy o odpovědnosti EU při financování rozvoje za rok 2012 /* COM/2012/0366 final */





OBSAH 1........... Úvod.............................................................................................................................. 2 2........... Podpora EU k posílení veřejných financí v rozvojových zemích........................................ 3 2.1........ Lepší mobilizace domácích příjmů................................................................................... 3 2.2........ Zachování udržitelné úrovně zadlužení.............................................................................. 4 3........... Podpora mezinárodních soukromých finančních toků pro rozvoj....................................... 4 3.1........ Obchod jako hybná síla rozvoje...................................................................................... 4 3.2........ Dopad převodu peněz migrantů na rozvoj........................................................................ 5 4........... Oficiální financování globálních cílů.................................................................................. 6 4.1........ Navýšení oficiální rozvojové pomoci................................................................................ 6 4.2........ Jednotné vykazování ORP.............................................................................................. 6 4.3........ Navýšení finančních prostředků k řešení změny klimatu a zachování biologické rozmanitosti v širším kontextu udržitelného rozvoje........................................................................................................ 7 5........... Posílení financování rozvoje a úsilí o součinnost................................................................ 7 5.1........ Inovativní zdroje financování........................................................................................... 7 5.2........ Inovativní mechanismy financování a zapojení soukromého sektoru.................................. 8 5.3........ Posílení součinnosti mezi různými zdroji financování.......................................................... 9 6........... Posílení účinnosti opatření EU: uskutečnění závěrů fóra v Pusanu na úrovni jednotlivých zemí 9 6.1........ Rámce pro výsledky na úrovni jednotlivých zemí.............................................................. 9 6.2........ Rámce pro vzájemnou odpovědnost.............................................................................. 10 6.3........ Omezení fragmentace.................................................................................................... 10 7........... Závěry.......................................................................................................................... 10 SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Lepší podpora EU rozvojovým zemím při mobilizaci prostředků na financování rozvoje Doporučení na základě zprávy o odpovědnosti EU při financování rozvoje za rok 2012 1. Úvod EU je trvale hybnou silou při mobilizaci mezinárodní podpory rozvoje: je největším dárcem pomoci a poskytuje nejúčinnější pomoc, nabízí rozvojovým zemím největší a nejotevřenější trh a hraje vedoucí úlohu při podpoře tří rozměrů udržitelného rozvoje. Tohoto stavu bylo dosaženo celou řadou specifických závazků, které EU přijala s cílem podpořit rozvojové země v jejich úsilí. Mnoho těchto závazků přispívá ke splnění obecného cíle pomoci rozvojovým zemím tak, aby k dosažení svých rozvojových cílů mobilizovaly všechny zdroje financování rozvoje. Mezinárodní agenda financování rozvoje, která byla dohodnuta na konferenci v Monterrey[1] roku 2002 a dále rozvinuta na konferenci v Dohá roku 2008, je zásadní součástí všech důležitých mezinárodních diskusí o opatřeních, jež vyžadují globální spolupráci. Rozvojové cíle tisíciletí, mezinárodní opatření v oblasti klimatu, udržitelný rozvoj, mezinárodní obchodní jednání – u všech těchto témat vyvstává otázka, jak financovat pokrok při plnění stanovených cílů. Právem, neboť zohledňování dostupných prostředků má pro stanovování realistických cílů zásadní význam. Avšak jaké prostředky jsou k dispozici pro financování rozvoje? Zdaleka největším zdrojem financování rozvoje, které mají vlády k dispozici, jsou domácí příjmy – tím se vysvětluje, proč v prvé řadě nesou odpovědnost za rozvoj samy rozvojové země. Pomoc rozvojových partnerů toto financování doplňuje a může urychlit další toky financí, avšak sama o sobě není v mnoha rozvojových zemích nejdůležitějším prvkem. K oživení reálné ekonomiky mohou ovšem za správných předpokladů přispět také mezinárodní obchod, investice a peníze zasílané migranty do domovské země. Na druhé straně se musí vzít v úvahu také odliv kapitálu z rozvojových zemí. Důležitou roli pro rozvoj a oficiální rozvojovou pomoc (ORP) však stále hrají dárci. Za prvé, dárci mohou svou činností podporovat nebo vytvářet pákový efekt pro další finanční prostředky na rozvoj. Za druhé, ORP má větší význam pro nejchudší země, které mají omezený přístup k dalším zdrojům. Obě tato hlediska se rovněž stala součástí Agendy EU pro změnu. Zároveň musíme mít na paměti všechny složky financování rozvoje – finance mobilizované z domácích zdrojů, mezinárodní příliv prostředků a také odliv kapitálu, neboť ve skutečnosti musí rozvojové země při vytváření a provádění svých rozvojových politik vzít v úvahu všechny dostupné zdroje financí. Na rozdíl od ostatních dárců přijaly EU a členské státy řadu závazků ve všech oblastech financování rozvoje a každoročně monitorují, jakého pokroku se přitom dosáhlo. Toto sdělení se opírá o pokrok, kterého bylo dosud dosaženo, a o nové zásady stanovené v Agendě pro změnu a obsahuje návrhy, jak zlepšit podporu EU při mobilizaci prostředků na financování rozvoje. Tyto návrhy vycházejí z údajů předložených v pracovním dokumentu útvarů Komise, jenž je přiložen k tomuto sdělení, a z předchozích zpráv, které byly zveřejněny od roku 2003. 2. Podpora EU k posílení veřejných financí v rozvojových zemích 2.1. Lepší mobilizace domácích příjmů Domácí příjmy jsou zpravidla nejdůležitějším zdrojem financování rozvoje, který mají vlády přímo k dispozici. Jelikož je úroveň výběru příjmů[2] v rozvojových zemích a především v zemích s nízkými příjmy výrazně nižší než světový průměr, je třeba v této oblasti vynaložit značné dodatečné úsilí. Nárůst státních příjmů může vést přímo ke zvýšení investic do prioritních oblastí rozvoje, čímž se zdůrazňuje nutnost odpovědného využívání prostředků. Úkolem vlád partnerských zemí je přijmout a prosadit vhodná regulační opatření a politiky, aby uvedly do pohybu účinný cyklus: výběr daní – výdaje na rozvoj – pokrok v oblasti rozvoje – zvýšení daňových příjmů. Dárci mohou tento proces usnadnit pouze tehdy, jsou-li k tomu vlády partnerských zemí připraveny a odhodlány. V tomto duchu by EU měla i nadále zvyšovat svou podporu směřující k posílení kapacit daňových systémů v souladu se třemi zásadami řádné správy v oblasti daní (transparentnost, výměna informací a spravedlivá daňová soutěž) a správou veřejných financí. Opatření: EU a její členské státy by měly do politického dialogu s partnerskými zeměmi začlenit správu daní a spravedlivý výběr daní, včetně racionalizace daňových pobídek a řádné správy v oblasti daní. Kromě toho mohou dárci podporovat rozvojové země při mobilizaci domácích příjmů také regulačními prostředky. EU v boji proti nelegálnímu odlivu kapitálu z rozvojových zemí přispívá ke zlepšení transparentnosti mezinárodních finančních toků, např. posilováním kapacit pro odhalování zneužívání převodních cen. Toto úsilí doplňují iniciativy spolupráce, jako je posilování iniciativy pro transparentnost v těžebním průmyslu a příjímání právních předpisů pro vykazování výsledků nadnárodních podniků[3] podle jednotlivých zemí. EU a členské státy by měly v těchto opatřeních pokračovat. 2.2. Zachování udržitelné úrovně zadlužení Zajištění udržitelnosti zadlužení je nedílnou součástí řádné správy veřejných financí, včetně vhodné makroekonomické politiky zaměřené na stabilitu. V důsledku přetrvávající hospodářské krize je mnoho rozvojových zemí sotva schopno reagovat na případné další šoky[4], což rovněž snižuje schopnost rozvinutých zemí rozšířit podporu. Kapacity pro správu zadlužení rozvojových zemí a jejich odolnost vůči hospodářským šokům by měly být dále posilovány. EU a její členské státy dostály svým závazkům v oblasti oddlužení a zintenzívnily svou angažovanost. EU ve spolupráci s MMF rovněž monitoruje finance rozvojových zemí a podporuje reformy ve správě veřejných financí, včetně správy zadlužení. Vzhledem k zvýšenému využívání systému půjček pro rozvojové země a rostoucímu podílu půjček mimo Pařížský klub v dluhovém portfoliu rozvojových zemí by EU a její členské státy měly i nadále prosazovat odpovědné postupy pro poskytování a přijímání úvěrů a podporovat účast všech věřitelů v dohodách o oddlužení. Pět členských států již přijalo konkrétní opatření, aby předešlo soudním sporům ze strany fondů zaměřených na ovládnutí zadlužených podniků rozvojových zemí. Tato opatření by měla být rozšířena. Opatření: EU a její členské státy by měly i) i nadále využívat odpovědné postupy pro poskytování úvěrů, včetně slučování zdrojů a ve vývozních úvěrových operacích, ii) vyžadovat účast zemí, které nejsou členy Pařížského klubu, v dohodách o oddlužení a iii) přijmout opatření na národní úrovni, aby se zabránilo soudním sporům ze strany fondů zaměřených na ovládnutí zadlužených podniků rozvojových zemí. 3. Podpora mezinárodních soukromých finančních toků pro rozvoj 3.1. Obchod jako hybná síla rozvoje Mezinárodní obchod je nejdůležitějším zdrojem externího financování pro rozvojové země. Avšak rozvíjející se země a obecněji země se středními příjmy jsou lépe schopny využívat výhod mezinárodního obchodu než nejméně rozvinuté země. Je tedy potřeba vyvinout další úsilí, aby byly nejméně rozvinuté země a země, které to nejvíce potřebují, lépe zapojeny do mnohostranného obchodního systému. Obecně vzato je EU největším obchodním partnerem a nejotevřenějším trhem pro rozvojové země. 16 % jejich celkového obchodu připadá na EU. EU se neustále zasazuje o zlepšení soudržnosti a doplňkovosti mezi svou obchodní a rozvojovou politikou[5]. Kromě toho bylo v nedávném sdělení „Obchod, růst a rozvoj“[6] nastíněno, jakým směrem by se měly obchodní a investiční politiky EU v dalším desetiletí ubírat, aby lépe přispívaly k růstu podporujícímu začlenění a udržitelnému rozvoji. Stejně jako Agenda pro změnu bude také nová obchodní a rozvojová politika EU založena na větším rozlišování mezi rozvojovými zeměmi, přičemž upřednostňovány budou nejméně rozvinuté země a další země, které to nejvíce potřebují. Tento závazek se odráží nejen ve výrazné politické podpoře, ale také v rozvojové pomoci EU. Prostředky vydané EU a členskými státy na pomoc na rozvoj obchodu činily v roce 2010 celkem 10,7 miliard EUR. EU a její členské státy již v roce 2008 překročily specifický cíl zvýšit do roku 2010 objem pomoci související s obchodem na 2 miliardy EUR ročně. Primárním příjemcem pomoci EU na rozvoj obchodu sice zůstává Afrika (38 %), avšak podíl nejméně rozvinutých zemí se v roce 2009 snížil z 23 % na 16 %. To je zčásti způsobeno cyklickými a programovými faktory, avšak zároveň to poukazuje na potřebu realizovat směr nastíněný ve sdělení „Obchod, růst a rozvoj“. Pokud jde o budoucí finanční závazky, byl v rámci strategie pomoci EU na rozvoj obchodu přijat závazek, že bude tato pomoc navyšována v souladu s postupným navyšováním celkové pomoci EU. 3.2. Dopad převodu peněz migrantů na rozvoj V celosvětovém měřítku převedli migranti v roce 2011 do rozvojových zemí odhadem 267,5 miliard EUR a očekává se, že tato částka každoročně vzroste o 7–8 %[7]. Částky převáděné z EU se však od roku 2008 nezměnily[8]. Jedná se sice o soukromé finanční toky, avšak tato čísla dokazují jejich potenciál pro rozvoj; kdyby se splnil cíl G8 snížit poplatky za převody na 5 %, dosáhlo by se zvýšení prostředků plynoucích do rozvojových zemí o přibližně 11 miliard EUR[9]. Na úrovni EU se již dosáhlo značného pokroku v této oblasti: zlevnily se služby poukazování peněz, zvýšila se transparentnost, konkurenceschopnost a spolehlivost těchto služeb prostřednictvím řady iniciativ, jako je např. provedení směrnice o platebních službách z roku 2007 do vnitrostátního práva většiny členských států EU, zřízení internetových stránek s porovnáním poplatků za převody v několika členských státech EU a budování kapacit rozvojových států s cílem dosáhnout co největšího účinku převodu peněz migrantů na rozvoj. Stejně jako obchodní politika je i tato otázka podrobněji analyzována ve zprávě EU o soudržnosti politik ve prospěch rozvoje. EU nastínila nezbytná opatření ve sdělení „Globální přístup k migraci a mobilitě“[10] a v doprovodném pracovním dokumentu útvarů Komise[11]. EU a její členské státy musí nyní provést závazky potvrzené v závěrech Rady ze dne 29. května 2012[12], aby se co nejvíce zvýšil dopad migrace a mobility na rozvoj. 4. Oficiální financování globálních cílů 4.1. Navýšení oficiální rozvojové pomoci Oficiální rozvojová pomoc (ORP) má klíčový význam především pro rozvoj v nejchudších zemích. Bohužel se v roce 2011 celkový objem ORP ze strany EU oproti předchozímu roku snížil z 53,5 miliardy EUR na 53,1 miliardy EUR. Tímto mírným snížením, ke kterému došlo v souvislosti s výraznými rozpočtovými škrty v důsledku probíhající hospodářské krize, se úroveň ORP EU snížila z 0,44 % HND v roce 2010 na 0,42 % HND. Nicméně EU i nadále poskytuje rozvojovým zemím více než polovinu celkové oficiální rozvojové pomoci a je tak největším světovým dárcem ORP. Rada EU pro zahraniční věci přijala na svém zasedání dne 14. května 2012 „Výroční zprávu pro Evropskou radu o cílech EU v oblasti rozvojové pomoci vypracovanou v roce 2012“[13], v níž vyjadřuje vážné obavy ohledně pomalého postupu při plnění ctižádostivého cíle EU dosáhnout do roku 2015 úrovně ORP 0,7 % HND. S ohledem na pevné odhodlání EU zaměřit se na nejchudší země učinily EU a její členské státy specifické závazky zvýšit pomoc pro Afriku a nejméně rozvinuté země. Poté, co bylo v roce 2005 rozhodnuto, že 50 % dodatečné pomoci EU bude směřovat do Afriky, se kombinovaná podpora EU pro Afriku zvýšila o přibližně 6,2 miliardy EUR ve stálých cenách, což znamená, že 28 % celkového navýšení ORP EU v letech 2004 až 2011 bylo určeno pro Afriku. I když cíl zatím nebyl splněn, většina členských států EU přijímá opatření ke zvýšení ORP určené pro Afriku a zdůrazňuje, že podílu jejich celkové ORP pro Afriku přikládají velký význam. V roce 2011 činila ORP EU pro Afriku 25,3 miliardy EUR, což odpovídá významnému podílu 43 % z celkové ORP EU. EU v roce 2011 také poprvé splnila svůj závazek společně poskytnout nejméně 0,15 % HND nejméně rozvinutým zemím. Podíl ORP EU pro nejméně rozvinuté země se v posledních letech zvyšoval a v roce 2011 dosáhl 35 %, což odpovídá 18,8 miliardy EUR nebo 0,15 % HND. 4.2. Jednotné vykazování ORP Větší využívání diferencovaného přístupu k rozvoji a úsilí zvyšovat účinek financování vede k tomu, že dárci jako nástroj pro rozvoj zejména v případě vyspělejších rozvojových zemí více využívají půjčky. Proto je třeba vyjasnit, jak jsou zvýhodněné podmínky půjček zachyceny v účetnictví pro ORP, aby se zabránilo umělému navyšování či snižování objemu ORP a zajistila srovnatelnost informací o dárcích. Opatření: EU a členské státy by se za tímto účelem měly dohodnout, že stávající metoda pro posuzování zvýhodněných podmínek půjček a vlastního kapitálu v rámci vykazování ORP musí být jasně stanovena ve Výboru pro rozvojovou pomoc OECD, aby se zajistilo rovné zacházení se všemi dárci. 4.3. Navýšení finančních prostředků k řešení změny klimatu a zachování biologické rozmanitosti v širším kontextu udržitelného rozvoje Udržitelný rozvoj, včetně sociálního rozvoje, hospodářského růstu a ochrany životního prostředí, je klíčovou globální výzvou. EU pomáhá rozvojovým zemím při navrhování inkluzívního přístupu, který se zabývá všemi prvky, včetně důstojné práce, pracovních norem a ochrany životního prostředí za pomoci různých specifických opatření a začleňování těchto otázek mezi hlavní úkoly, a zároveň podporuje jednotný přístup při poskytování podpory. Na nedávné konferenci OSN o udržitelném rozvoji v Riu EU obnovila svůj závazek podporovat všechny aspekty udržitelného rozvoje. V některých oblastech EU učinila konkrétní finanční závazky. EU a její členské státy zdaleka nejvíce přispívají k financování opatření v oblasti klimatu. Jejich příspěvek činil v roce 2010 více než 70 % celosvětové ORP související se zmírňováním důsledků změny klimatu a přizpůsobováním se změně klimatu. EU podle plánu plní cíl poskytnout na rychlé zahájení financování opatření v oblasti klimatu 7,2 miliardy EUR během období 2010–2012 a v roce 2011 poskytla další příspěvek v výši 2,33 miliardy EUR. Podrobné údaje o pokroku EU v této oblasti již byly předloženy v květnu[14]. EU kromě toho znovu potvrdila svůj závazek, že poskytne přiměřený podíl v souvislosti s dlouhodobým globálním finančním příslibem ve výši 100 miliard USD ročně do roku 2020, a potvrdila trvalý význam transparentního podávání zpráv o dosaženém pokroku. EU dále přijala „strategii EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020“, v níž znovu potvrzuje závazek podporovat rozvojové země při provádění mezinárodních dohod o biologické rozmanitosti, mimo jiné výrazně vyšší mobilizací zdrojů k těmto účelům. V roce 2010 činila ORP EU a členských států na ochranu biologické rozmanitosti celkem 3 miliardy EUR. Pro řešení všech těchto výzev musí být mobilizovány značné zdroje ze všech možných oblastí financování rozvoje. Znamená to však také, že financování těchto politických oblastí nemůže být posuzováno odděleně od domácího politického prostředí partnerských zemí. Tak činily například v roce 2010 dotace na fosilní paliva v rozvíjejících se a rozvojových zemích 309 miliard EUR[15], které výrazně převážily nad účinky finančních prostředků investovaných do snižování emisí skleníkových plynů na celosvětové úrovni. Tento příklad rovněž ukazuje, že by EU měla jak v dárcovských, tak v partnerských zemích i nadále podporovat politiky, které se vzájemně doplňují, aby se dosáhlo co nejlepších výsledků v oblasti rozvoje. 5. Posílení financování rozvoje a úsilí o součinnost 5.1. Inovativní zdroje financování „Inovativní financování“ je považováno za důležitý zdroj financování většiny globálních veřejných statků, včetně řešení globálních problémů v oblasti rozvoje. Zároveň však vzhledem k jejich inovativní povaze není možné sestavit vyčerpávající seznam zdrojů a mechanismů, které spadají pod tento pojem. Proto se odhady potenciálu inovativního financování pro mobilizaci nových prostředků velmi liší. Komise s významnou podporou Evropského parlamentu navrhla zavedení daně z finančních transakcí pro celou EU[16], která by mohla prostřednictvím rozpočtu EU přispět k řešení globálních problémů. Ačkoli tato daň není výslovně určena k financování rozvoje, snížila by podíl dalších zdrojů v rozpočtu EU o přibližně 54 miliardy EUR do roku 2020[17], čímž by členské státy mohly snadněji mobilizovat prostředky potřebné ke splnění cílů v oblasti pomoci a k řešení dalších globálních problémů. Dalším potenciálním zdrojem, jehož význam narůstá, jsou příjmy ze systému pro obchodování s emisemi, který některé členské státy již částečně přímo využívají k podpoře rozvojových zemí. Opatření: Rada by měla přijmout navrhovanou daň z finančních transakcí na úrovni EU. 5.2. Inovativní mechanismy financování a zapojení soukromého sektoru Nabízí se stále více způsobů, jak vybírat a sdružovat příjmy, využívat tradiční financování rozvoje a poskytovat pomoc. Další inovativní formou mobilizace nových prostředků je zapojení soukromého sektoru do financování rozvoje. V mnoha rozvojových zemích je expandující soukromý sektor silným motorem hospodářského růstu a hlavním zdrojem nových pracovních míst. Důležitou roli hrají také zahraniční investice, které plynou z obchodních vazeb domácích podniků na mezinárodní trhy a z investic. Jedním z hlavních úkolů vlád v rozvojových zemích je zajistit prostředí, které by podporovalo rozvoj soukromého sektoru. Často to vyžaduje rozsáhlé hospodářské reformy zaměřené na zlepšení investičního prostředí a na usnadnění přístupu k financím. Jak je uvedeno v Agendě EU pro změnu[18], měla by tedy EU i nadále pomáhat partnerským zemím v jejich úsilí zlepšovat své podnikatelské prostředí s cílem posilovat růst podporující začlenění. EU aktivně podporuje zásady sociální odpovědnosti podniků, včetně lidských a pracovních práv, důstojných pracovních podmínek, jakož i pozornosti věnované místním environmentálním podmínkám. Komise se tímto podrobněji zabývala ve svém nedávném sdělení o sociální odpovědnosti podniků[19] a Rada ve svých závěrech o posílení průmyslové politiky v celé EU[20] přijala konkrétní závazky. EU by rovněž měla využívat své příspěvky strategičtěji a účinněji k posílení zdrojů z veřejného a soukromého sektoru. Polovina členských států je již aktivně zapojena do několika inovativních mechanismů. EU a členské státy aktivně spolupracují s evropskými a mezinárodními veřejnými finančními institucemi v rámci různých regionálních mechanismů slučování zdrojů, u nichž se očekává, že do budoucna budou dále posilovány s cílem navýšit grantové zdroje. To zahrnuje i možnost ve větší míře využívat mechanismy záruk, kapitálové investice a jiné formy inovativního financování. V této souvislosti EU nyní spolu s členskými státy a finančními institucemi prověřuje možnost vytvoření „platformy EU pro vnější spolupráci a rozvoj“, aby dosáhla co nejvyšší účinnosti zdrojů prostřednictvím intenzivnější spolupráce, soudržnosti, monitorování a rozvoje nových inovativních mechanismů financování. Opatření: EU, členské státy a veřejné finanční instituce by měly zvýšit své úsilí o větší využívání inovativních mechanismů financování na soudržném, koordinovaném a strategickém základě. EU by měla více posílit soukromé zdroje a kapacity prostřednictvím mechanismů slučování zdrojů, které mohou vést k dalším soukromým i veřejným prostředkům: i) vytvořením prostoru pro soukromý sektor v rámci regionálních mechanismů slučování zdrojů, ii) širším využíváním mechanismů sdílení rizik, jako jsou záruky, které mohou vést k uvolnění dalších investic a iii) podporou investic prostřednictvím nástrojů ke zlepšení řízení rizik a kapitálové účasti v strukturovaných fondech. 5.3. Posílení součinnosti mezi různými zdroji financování Zdroje zmiňované v předchozích kapitolách jsou vzájemně vnitřně propojené, stejně jako globální problémy, k jejichž řešení mají být použity. Nakonec však musí každá země nalézt při provádění svou individuální rovnováhu mezi těmito prioritami pro zajištění co nejlepšího výsledku ve všech směrech. Avšak tendence různých politických oblastí „soutěžit“ o zdroje přispívá k fragmentaci pomoci a nižší účinnosti z hlediska rozvoje. Tak tomu je například při překrývání finančních zdrojů, s jejichž pomocí lze vyřešit různé výzvy, takže všechny zúčastněné strany soutěží o více domácích zdrojů a mezinárodních financí, větší zapojení soukromého sektoru a využívání inovativních mechanismů. Proto zde existuje prostor pro hledání součinnosti mezi všemi těmito politikami. V tomto ohledu se může tendence oddělovat politické oblasti a nástroje ukázat jako kontraproduktivní. Teoretické omezení výdajů na určité politiky vytváří umělé kategorie, které omezují politický prostor zemí směřovat zdroje do oblastí, které na národní úrovni přinesou co nejlepší výsledky. Zatímco se již objevují náznaky vznikajícího mezinárodního konsensu, že řešení globálních problémů si žádá společný postup, jsou třeba další analýzy a průřezový přístup, aby se zabránilo podrývání politických cílů. Opatření: EU a její členské státy by měly podporovat integrovaný přístup k financování rozvoje, včetně monitorování jejích různých prvků, pokud možno v souvislosti s diskusemi o rámci rozvoje po roce 2015, a měly by k tomuto tématu vypracovat společný postoj EU. 6. Posílení účinnosti opatření EU: uskutečnění závěrů fóra v Pusanu na úrovni jednotlivých zemí V reakci na výsledky fóra na vysoké úrovni o účinnosti pomoci v Pusanu by se EU měla zaměřit na provádění pomoci na úrovni jednotlivých zemí a plnění závazků ohledně účinnosti rozvojové pomoci, zejména posilováním kapacit a vedoucí úlohy partnerské země při stanovování priorit a dosahování výsledků. EU má pro tyto účely k dispozici široké spektrum pokynů: společný postoj EU na fóru v Pusanu, operační rámec pro účinnost pomoci a Kodex chování EU pro doplňkovost a dělbu práce. Obecně zůstávají v platnosti, některé klíčové oblasti by však měly být pro společná opatření EU na úrovni jednotlivých zemí upřednostněny, a to v souladu se závěry fóra v Pusanu a závěry Rady k Agendě pro změnu. 6.1. Rámce pro výsledky na úrovni jednotlivých zemí Na fóru v Pusanu byla orientace na výsledky stanovena hlavní prioritou. V závěrečném dokumentu fóra v Pusanu se stanoví, že by se všichni rozvojoví partneři měli v maximální míře opírat o rámce pro výsledky specifické pro jednotlivé země jako o společný nástroj pro monitorování výstupů a výsledků získaných v rámci rozvojových cílů partnerských zemí. Zřizování a využívání rámců pro výsledky na úrovni jednotlivých zemí vyžaduje ještě značné úsilí. EU by se měla při uznávání vedoucí úlohy partnerských zemí aktivně podílet na tomto procesu při koordinaci se stávajícími iniciativami. Společný postup EU by měl vycházet z rámců pro vzájemnou odpovědnost, jak jsou stanoveny v operačním rámci EU, zejména pro delegace EU, které podněcují diskuse s členskými státy, partnerskými zeměmi a dalšími zúčastněnými stranami na podporu stávajících rámců a vytvoření nových struktur. 6.2. Rámce pro vzájemnou odpovědnost Rámce pro vzájemnou odpovědnost na úrovni jednotlivých zemí jsou důležitým nástrojem na podporu provádění pomoci a plnění závazků ohledně účinnosti rozvojové pomoci přímo na místě. Mohly by být také užitečné při jakémkoli budoucím monitorování v rámci globálního partnerství pro účinnou rozvojovou spolupráci. Potenciál rámců pro vzájemnou odpovědnost dosud není zcela vyčerpán, je tudíž na čase společnou podporou EU posílit či zavést tyto rámce. Tato podpora by se měla poskytovat pod záštitou partnerské země a v souladu s dalšími postupy a ve spolupráci s dalšími aktéry, přičemž by měla být zohledněna předpokládaná podpora územních pracovišť UNDP. EU by měla věnovat zvláštní pozornost tomu, jak v těchto rámcích zohlednit priority partnerských zemí vyplývající z fóra v Pusanu, včetně využívání systémů příslušných zemí a rozvoje kapacit. 6.3. Omezení fragmentace S cílem omezit fragmentaci se rozvojoví partneři v Pusanu zavázaly, že budou ve větší míře využívat koordinační opatření pod vedením partnerské země. Zvláštní význam má také společný postup EU na místě, jelikož zrychlená iniciativa pro doplňkovost a dělbu práce přinesla EU zkušenosti v této oblasti. V této iniciativě je třeba pokračovat, a připravit tak půdu pro další společné plánování. Mapování dárců je jednou z aktivit, které mohou zlepšit dělbu práce v rámci dané země. V souladu s prioritami stanovenými v Pusanu by EU a její členské státy měly rozšířit mapování na úrovni zemí, aby pokryly podporu, kterou tyto země věnují na ochranu klimatu na základě metodiky zrychlené iniciativy a systému ukazatelů ze zasedání OECD v Riu. Tím by se doplnila případná opatření EU a členských států na podporu národních strategií v oblasti ochrany klimatu a podpořilo začlenění rizik spojených s klimatem do strategií rozvoje. Opatření: Společné opatření EU s cílem posílit plnění závazků ohledně provádění pomoci a účinnosti na rozvoj na základě operačního rámce EU na úrovni jednotlivých zemí prostřednictvím i) podpory výsledků na úrovni jednotlivých zemí a rámců vzájemné odpovědnosti a ii) pokračujících činností dělby práce, včetně mapování podpory EU na ochranu klimatu na úrovni jednotlivých zemí, čímž se vytvoří příznivé prostředí pro společné plánování. 7. Závěry V následujících třech letech dojde k důležitým změnám. EU bude muset dostát svým závazkům a připravit společný a soudržný přístup, rovněž pokud jde o prostředky k uskutečnění všech nových cílů. I přes měnící se globální souvislosti se EU musí i nadále zaměřovat na základní cíl: poskytovat co nejlepší podporu rozvojovým zemím při mobilizaci všech zdrojů, které jsou k dispozici na rozvoj. [1] Mezinárodní konference o financování rozvoje. [2] Zpravila vyjádřená jako poměr daní k HDP. [3] KOM(2011) 637 v konečném znění. http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0637:FIN:CS:PDF [4] http://www.imf.org/external/pp/longres.aspx?id=4611 [5] Viz Zpráva EU o soudržnosti politik ve prospěch rozvoje za rok 2011, SEK(2011) 1627 v konečném znění. [6] KOM(2012) 22 v konečném znění ze dne 27. ledna 2012, http://ec.europa.eu/trade/wider-agenda/development/ [7] Migration and Development Brief No 17, Světová banka, oddělení pro migraci a remitence, prosinec 2011. [8] Eurostat Statistic Focus 4/2012. [9] „Innovation With Impact: Financing 21st Century Development“, zpráva Billa Gatese vedoucím představitelům G20, summit v Cannes, listopad 2011. [10] KOM(2011) 743 v konečném znění. [11] SEK(2011) 1353. [12] 9417/12. [13] 9372/12; http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/12/st09/st09372.en12.pdf [14] 10029/12, http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/12/st10/st10029.en12.pdf [15] Např. OECD (2011), Tackling Climate Change and Growing the Economy. http://www.oecd.org/dataoecd/28/18/44287948.pdf [16] http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=MEMO/12/375&format=HTML&aged=0&language=en&guiLanguage=en [17] http://europa.eu/rapid/pressReleasesAction.do?reference=IP/12/300&format=PDF&aged=0&language=EN&guiLanguage=fr [18] http://ec.europa.eu/europeaid/what/development-policies/documents/agenda_for_change_en.pdf [19] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/sustainable-business/files/csr/new-csr/act_en.pdf [20] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/intm/126548.pdf