V první řadě a v zájmu eliminace jakékoli formy mechanického spoléhání na externí ratingy by instituce měla používat vlastní výpočet regulatorních kapitálových požadavků, má-li instituce povolení používat přístup založený na interním ratingu (IRB) pro expozice stejného druhu, jako jsou podkladové expozice sekuritizace, a je-li schopna vypočítávat regulatorní kapitálové požadavky týkající se podkladových expozic, jako kdyby tyto nebyly sekuritizovány („Kirb“), v každém případě pak s výhradou určitých předem definovaných vstupů (přístup „SEC-IRBA“). Přístup k sekuritizaci na základě externích ratingů („SEC-ERBA“) je pak k dispozici institucím, které nemohou využívat přístup SEC-IRBA ve vztahu ke svým pozicím v určité sekuritizaci. Podle přístupu SEC-ERBA by měly být kapitálové požadavky přiřazeny sekuritizovaným tranším na základě jejich externího ratingu. Když nejsou první dva přístupy k dispozici k použití nebo když by přístup SEC-ERBA vedl k nepoměrným regulatorním kapitálovým požadavkům s ohledem na úvěrové riziko související s podkladovými expozicemi, měly by být instituce schopny použít standardizovaný přístup k sekuritizaci („SEC-SA“), který vychází ze vzorce stanoveného orgánem dohledu, jenž jako vstup používá kapitálové požadavky, které by podle přístupu SA byly vypočítány ve vztahu k podkladovým expozicím, kdyby ty nebyly sekuritizovány („Ksa“).

Nařízení tvoří součást legislativního balíčku společně s navrhovaným nařízením o sekuritizaci. Jak upozornilo mnoho zúčastněných stran během procesu konzultací, zpracování kritérií způsobilosti JTS by samo o sobě nepostačovalo k dosažení cíle oživení trhů sekuritizace v EU, pokud by nebylo doplněno o nové obezřetnostní postupy, mj. v oblasti kapitálových požadavků, které budou lépe odrážet jejich specifické vlastnosti.

S ohledem na to, že celkovým cílem balíčku týkajícího se sekuritizace je přispět k vytváření adekvátního toku financování pro podporu hospodářského růstu EU a že páteř ekonomiky EU představují MSP, je součástí tohoto nařízení ustanovení o sekuritizaci MSP (článek 270). Ustanovení cílí především na sekuritizace zápůjček pro MSP, kde na úvěrové riziko týkající se mezaninové tranše (a v některých případech podřízené tranše) poskytuje záruku třetí osoba z určitého omezeného seznamu, kam patří především centrální vlády či centrální banky členského státu, případně pokud některá z takových třetích osob poskytuje protizáruku (tento postup se obvykle definuje jako „tranšové krytí“). Vzhledem k relevanci těchto postupů za účelem uvolnění kapitálu, který by mohl být použit na zápůjčky pro MSP, se navrhuje uplatňovat zacházení citlivější vůči rizikům, ekvivalentní k zacházení předpokládanému pro JTS sekuritizace, i vůči přednostní tranši, kterou si ponechává instituce, jež je původcem. Pro toto zacházení se sekuritizace kvalifikují splněním řady operačních požadavků, včetně použitelných kritérií JTS. Jestliže pro takové transakce existuje záruka nebo protizáruka tohoto typu, není přednostním regulatorním kapitálovým zacházením, které by jim náleželo podle nařízení (EU) č. 575/2013, dotčena shoda s pravidly o státní podpoře.

Instituce, které mohou vypočítat KIRB, mohou v současné době objem maximální rizikově vážené expozice omezit na celkovou maximální úroveň (článek 260). Nyní se navrhuje a) zachovat toto zacházení, tj. instituce, které využívají přístup SEC-IRBA pro sekuritizovanou pozici, mohou použít maximální kapitálové požadavky platné pro danou pozici ve výši kapitálových požadavků, které by se vztahovaly na podkladové expozice dle přístupu IRB, pokud by nebyly sekuritizované; a b) rozšířit toto zacházení na instituci původce a sponzora, které využívají přístup SEC-ERBA a SEC-SA. To lze zdůvodnit tím, že z pohledu původce je možné na proces sekuritizace nahlížet podobně jako na proces zmírňování úvěrového rizika, tj. tak, že jeho účinkem je převod přinejmenším určitých rizik z podkladových expozic na jiný subjekt. Za předpokladu, že jsou splněny podmínky pro převod podstatného rizika, by z tohoto pohledu nebylo opodstatněné, aby musela instituce držet více kapitálu po sekuritizaci než před ní, neboť rizika spojená s podkladovými expozicemi se procesem sekuritizace snižují.

Podle takzvaného přístupu se zohledněním bude sekuritizované pozici přiděleno maximální RW rovnající se průměrnému RW vztahujícímu se k podkladovým expozicím. Podle stávajících pravidel je možné přístup se zohledněním využít pro výpočet rizikově vážených expozic u pozic bez ratingu (článek 253 CRR). Nyní se navrhuje, aby v souladu s revidovaným rámcem BCBS bylo možné použít přístup se zohledněním pouze pro sekuritizované pozice s vyšší předností bez ohledu na skutečnost, zda daná pozice má, či nemá rating, a na přístup použitý pro podkladové seskupení expozic (SA nebo IRBA), za podmínky, že je banka schopna určit parametry KIRB nebo KSA pro podkladové expozice. Ve světle úvěrového posílení, které vyplyne pro tranše s vyšší předností z tranší podřízených, by instituce nemusela na sekuritizovanou pozici s vyšší předností použít vyšší rizikovou váhu, než jaká by platila ve vztahu přímo k podkladovým expozicím.

S ohledem na souběžné zavádění obecného rámce o požadavcích na instituce, které jsou původcem, sponzorem a investorem, které platí pro všechny finanční sektory, do nařízení o sekuritizaci, se všechna ustanovení zařazená do páté části (články 404 až 410) zrušují. Zachovává se pouze obsah článku 407 (Dodatečná riziková váha) a odpovídající zmocnění Komise k přijetí ITS, jež se nacházejí v novém článku 270bis.

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Sekuritizace představují významný prvek řádně fungujících finančních trhů, protože přispívají k diverzifikaci zdrojů financování institucí a k uvolnění regulatorního kapitálu, který je poté možné převést, aby podporoval další půjčování. Sekuritizace dále poskytují institucím a jiným účastníkům trhu další investiční příležitosti, čímž umožňují diverzifikovat portfolio a usnadňují tok prostředků podnikům a fyzickým osobám jak v jednotlivých členských státech, tak přes hranice v celé Unii. Tyto výhody je však třeba zvážit s ohledem na potenciální náklady. Jak jsme viděli během první fáze finanční krize, která začala v létě roku 2007, chybné praktiky na trzích sekuritizace vedly k značným hrozbám ohrožujícím integritu finančního systému, zejména z důvodu nadměrné páky, neprůhledných a složitých struktur, které způsobovaly problematičnost cenotvorby, mechanického spoléhání na externí ratingy či vzniku rozporu mezi zájmy investorů a původců („agenturní rizika“).

(2)V nedávných letech zůstával objem emisí sekuritizací v Unii na úrovni nižší než předkrizové, a to z několika důvodů, z nichž jedním je stigma, které obecně na těchto transakcích ulpívá. Oživení trhů sekuritizace by mělo vycházet ze správných a obezřetných tržních praktik, které zabrání opětovnému vzniku sady okolností, které vyústily ve finanční krizi. Za tím účelem nařízení [nařízení o sekuritizaci] stanovuje základní prvky celkového rámce sekuritizace, s ad-hoc kritérii pro identifikaci jednoduché, transparentní a standardizované („JTS“) sekuritizace a systému dohledu pro monitorování správného používání těchto kritérií institucemi, které jsou původci, sponzory, emitenty a institucionálními investory. Nařízení [nařízení o sekuritizaci] dále stanovuje určitou skupinu obecných požadavků v oblasti ponechání si rizika, náležité péče a zpřístupnění informací pro všechny sektory finančních služeb.

(3)V souladu s cíli nařízení [nařízení o sekuritizaci] by měly být regulatorní kapitálové požadavky stanovené v nařízení (EU) č. 575/2013 pro instituce, které jsou původci, sponzory či které investují do sekuritizací, změněny tak, aby adekvátně odrážely konkrétní charakteristiky JTS sekuritizací a řešily nedostatky rámce, které se vyjevily během finanční krize, konkrétně mechanické spoléhání na externí ratingy, nepřiměřeně nízké váhy rizik u sekuritizovaných tranší s vysokým ratingem a naopak nadměrně vysoké váhy rizik u tranší s nízkým ratingem a dále nedostatečná citlivost vůči rizikům. Dne 11. prosince 2014 zveřejnil Basilejský výbor pro bankovní dohled („BCBS“) dokument „Revisions to the securitisation framework“ (dále jen „revidovaný basilejský rámec“), který definuje různé změny regulatorních kapitálových norem týkajících se sekuritizace, jež právě tyto uvedené nedostatky řeší. Úpravy nařízení (EU) č. 575/2013 by měly ustanovení revidovaného basilejského rámce brát v úvahu.

(4)Kapitálové požadavky na sekuritizované pozice podle nařízení (EU) č. 575/2013 by měly u všech institucí vycházet ze stejných metod výpočtu. V první řadě a v zájmu eliminace jakékoli formy mechanického spoléhání na externí ratingy by instituce měla používat vlastní výpočet regulatorních kapitálových požadavků, má-li instituce povolení používat přístup založený na interním ratingu („IRB“) pro expozice stejného druhu, jako jsou podkladové expozice sekuritizace a je-li schopna vypočítávat regulatorní kapitálové požadavky týkající se podkladových expozic, jako kdyby tyto nebyly sekuritizovány („Kirb“), v každém případě pak s výhradou určitých předem definovaných vstupů (přístup „SEC-IRBA“). Přístup k sekuritizaci na základě externích ratingů („SEC-ERBA“) by pak měl být k dispozici pro instituce, které ve vztahu ke svým pozicím v určité sekuritizaci nemohou využívat přístup SEC-IRBA. Podle přístupu SEC-ERBA by měly být kapitálové požadavky přiřazeny sekuritizovaným tranším na základě jejich externího ratingu. Když nejsou první dva přístupy k dispozici k použití nebo když by přístup SEC-ERBA vedl k nepoměrným regulatorním kapitálovým požadavkům s ohledem na úvěrové riziko související s podkladovými expozicemi, měly by být instituce schopny použít standardizovaný přístup k sekuritizaci („SEC-SA“), který vychází ze vzorce stanoveného orgánem dohledu, jenž jako vstup používá kapitálové požadavky, které by podle standardizovaného přístupu k sekuritizaci („SA“) byly vypočítány ve vztahu k podkladovým expozicím, kdyby ty nebyly sekuritizovány („Ksa“).

(5)U sekuritizací se ve vyšší míře než u jiných finančních aktiv vyskytuje agenturní a modelové riziko, což vyvolává určitou míru nejistoty při výpočtu kapitálových požadavků na sekuritizace i poté, co byly vzaty v úvahu všechny vhodné rizikové faktory. V zájmu adekvátního zachycení těchto rizik by nařízení (EU) č. 575/2013 mělo být změněno tak, že pro všechny sekuritizované pozice by měla být stanovena minimální 15% úroveň rizikové váhy. Resekuritizace se pak vyznačují ještě větší mírou složitosti a rizikovosti a v souladu s tím by pozice v nich zahrnuté měly podléhat ještě konzervativnějšímu výpočtu regulatorního kapitálu a 100% minimální úrovni rizikové váhy.

(6)Nemělo by se požadovat, aby instituce uplatňovaly na přednostní pozici vyšší rizikovou váhu, než jaká by platila, kdyby měla instituce v držení přímo podkladové expozice, což odráží přínos úvěrového posílení, jež pozice s vyšší předností získávají z tranší podřízených ve struktuře sekuritizace. Nařízení (EU) č. 575/2013 by proto mělo umožňovat přístup se zohledněním, podle kterého by sekuritizované pozici s vyšší předností měla být přidělena maximálně riziková váha rovnající se průměrné rizikové váze platné pro podkladové expozice, a takový přístup by měl být k dispozici bez ohledu na to, zda příslušná pozice má, či nemá rating, a dále bez ohledu na přístup použitý pro podkladové seskupení (standardizovaný přístup nebo IRB), s výhradou určitých podmínek.

(7)Celková maximální úroveň, pokud jde o maximální objem rizikově vážených expozic, je v aktuálním rámci k dispozici pro instituce, které mohou vypočítat kapitálové požadavky pro podkladové expozice v souladu s přístupem IRB, jako kdyby takové expozice nebyly sekuritizovány (KIRB). Vzhledem k tomu, že proces sekuritizace snižuje riziko pojící se k podkladovým expozicím, tato maximální úroveň by měla být k dispozici všem institucím původců a sponzorů, bez ohledu na to, jaký přístup využívají k výpočtu regulatorních kapitálových požadavků pro sekuritizované pozice.

(8)Evropský bankovní orgán („EBA“) ve své „Zprávě o kvalifikovaných sekuritizacích“ z června 2015 upozorňuje, že existují empirické důkazy týkající se selhání a ztrát, které ukazují, že JTS sekuritizace vykazovaly během finanční krize vyšší výkony než jiné sekuritizace, což odráželo použití jednoduchých a transparentních struktur a robustních praktik realizace u JTS sekuritizací, jež se pak vyznačovaly nižším úvěrovým, provozním i agenturním rizikem. Z tohoto důvodu je vhodné upravit nařízení (EU) č. 575/2013 tak, aby umožňovalo kalibraci JTS sekuritizací vhodným způsobem citlivým vůči riziku, způsobem doporučeným orgánem EBA v jeho zprávě, který především zahrnuje sníženou 10% minimální úroveň rizikové váhy u pozic s vyšší předností.

(9)Definice JTS sekuritizací pro účely regulatorního kapitálu podle nařízení (EU) č. 575/2013 by měla být omezena na sekuritizace, kde vlastnictví podkladových expozic přechází na jednotku pro speciální účel („tradiční sekuritizace“). Institucím, které si však ponechávají pozice s vyšší předností v syntetických sekuritizacích krytých podkladovým seskupením zápůjček pro malé a střední podniky („MSP“), by mělo být umožněno uplatňovat na tyto pozice nižší kapitálové požadavky, které jsou k dispozici pro JTS sekuritizace, pokud jsou takové transakce v souladu s určitými přísnými kritérii považovány za kvalitní. Zejména platí, že v případech, kdy pro takovou podmnožinu syntetických sekuritizací existuje záruka nebo protizáruka centrální vlády nebo centrální banky členského státu, není přednostním regulatorním kapitálovým zacházením, které by jim náleželo podle nařízení (EU) č. 575/2013, dotčena shoda s pravidly o státní podpoře.

(10)Pokud jde o zbytek regulatorních kapitálových požadavků na sekuritizace, měly by být v nařízení (EU) č. 575/2013 provedeny pouze navazující změny nezbytné k tomu, aby nařízení odráželo nové pořadí přístupů a zvláštní ustanovení pro JTS sekuritizace. Zejména ustanovení týkající se uznání převodu významného rizika a požadavků na externí rating by měla platit i nadále v zásadě za stejných podmínek, jako je tomu v současné době. Pátá část nařízení (EU) č. 575/2013 by však měla být celá vymazána, s výjimkou požadavku na držení doplňkových vah rizik, který by měl být uplatňován na instituce, u nichž je zjištěno porušení ustanovení kapitoly 2 nařízení [nařízení o sekuritizaci].

(11)Ve světle debaty probíhající v rámci BCBS o vhodnosti nové kalibrace revidovaného basilejského rámce, aby odrážel specifické rysy JTS sekuritizací, by měla být Komise zmocněna přijmout akt v přenesené pravomoci, který by zajišťoval, aby další úpravy regulatorních kapitálových požadavků na sekuritizace v nařízení (EU) č. 575/2013 výsledek takových diskusí zohledňovaly.

(12)Je vhodné, aby se změny nařízení (EU) č. 575/2013 plynoucí z tohoto nařízení, uplatňovaly na sekuritizace emitované v den, kterým začíná použitelnost tohoto nařízení, nebo později a na sekuritizace, které budou k takovému datu nesplacené. Z důvodů právní jistoty a za účelem maximálního možného zmírnění přechodových nákladů by však institucím mělo být povoleno zachovat právní účinky pro nesplacené sekuritizace, které mají v držení k danému datu, a to na dobu končící [31. prosince 2019]. Pokud instituce tuto možnost využije, nesplacené sekuritizace by měly i nadále podléhat regulatorním kapitálovým požadavkům stanoveným v nařízení (EU) č. 575/2013 ve verzi platné před datem použití tohoto nařízení,

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

Článek 1

Změny nařízení (EU) č. 575/2013

Nařízení (EU) č. 575/2013 se mění takto:

1)V článku 4 se odstavec 1 mění takto:

a)Body 13 a 14 se nahrazují tímto:

„13)„původcem“ původce, jak je definován v čl. 2 bodě 3 [nařízení o sekuritizaci];

14) „sponzorem“ sponzor, jak je definován v čl. 2 bodě 5 [nařízení o sekuritizaci];“