Nařízení (EU) č. 1214/2011 se vztahuje na silniční přepravu eurohotovosti, jelikož je to nejběžnější (ne-li jediný) způsob přepravy eurohotovosti v příhraničních oblastech a jediný způsob přepravy, u kterého vyvstala potřeba stanovit společná pravidla pro přeshraniční přepravu hotovosti CIT. Toto nařízení se nevztahuje na leteckou a námořní přepravu. Proto se nařízení (EU) č. 1214/2011 vztahuje de facto pouze na přeshraniční přepravu mezi zúčastněnými členskými státy, které mají společnou pozemní hranici s jiným zúčastněným členským státem. V přeshraniční přepravě je přeshraniční rozměr tvořen minimálně jedním ze tří prvků: členský stát původu společnosti CIT, hostitelský členský stát (jiný než členský stát původu), kde společnost CIT poskytuje přepravní služby, nebo členský stát tranzitu, kterým vozidlo projíždí na cestě do hostitelského členského státu nebo při návratu do členského státu původu.

Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1214/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o profesionální přeshraniční silniční přepravě eurohotovosti členskými státy eurozóny vstoupilo v platnost dne 30. listopadu 2012. Podle článku 26 nařízení (EU) č. 1214/2011 musí Komise do 1. prosince 2016 a poté každých pět let podat Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jeho provádění. Zpráva zejména přezkoumá možnost stanovit společné požadavky na odbornou přípravu v oblasti nošení zbraní bezpečnostními pracovníky CIT a možnou změnu článku 24 s ohledem na směrnici 96/71/ES, vezme náležitě v úvahu technologický pokrok v oblasti IBNS, vyhodnotí případný přínos, který by mohlo mít vydávání skupinových unijních licencí CIT, a posoudí, zda má být nařízení (EU) č. 1214/2011 příslušným způsobem revidováno.

Většina odpovídajících zúčastněných stran obecně nevidí žádnou přidanou hodnotu v udělování skupinových unijních licencí CIT. Jak v konzultaci uvedly členské státy, tato možnost by znamenala udělování licencí společnostem působícím v různých členských státech, aniž by bylo známo, zda jsou v těchto členských státech dodržovány předpisy. Další obtížně zvládnutelný aspekt v souvislosti se skupinovými licencemi, který byl zmíněn v konzultaci, se týká sankcí za porušení předpisů: pokud by byla licence odebrána jedné ze společností ve skupině, jaký by to mělo vliv na licence ostatních společností v dané skupině? Jak však jeden odpovídající členský stát navrhuje, zjednodušený postup mezi společnostmi ze stejné skupiny by mohl být za určitých podmínek vhodnější. I když uznávají, že různé vnitrostátní právní předpisy by ztížily provádění skupinových licencí, čtyři z 11 odpovídajících společností CIT mají za to, že by jim tyto skupinové licence usnadnily práci. Celkově je Komise toho názoru, že by tyto licence měly za následek nedostatek dohledu a kontroly ve společnostech CIT a že by se tak zkomplikovala kontrolní opatření na místě. Proto Komise nepovažuje udělování skupinových licencí v blízké době za schůdné řešení.

Převážná většina orgánů zúčastněných členských států a většina držitelů licence považuje pětiletou dobu platnosti přeshraniční licence CIT za adekvátní a nepovažuje za nutné tuto dobu platnosti prodlužovat. Jeden členský stát a čtyři z 11 společností CIT, které odpověděly na průzkum, mají za to, že desetiletá doba platnosti licence CIT by byla vhodnější.

Přeshraniční licence CIT uděluje v mezích stanovených nařízením (EU) č. 1214/2011 právo na přeshraniční silniční přepravu eurobankovek a euromincí, která smí probíhat pouze v denní době a pouze tehdy, pokud je většina vyzvednutí nebo dodávek eurohotovosti v hostitelském členském státě a zároveň hodnota eurohotovosti tvoří minimálně 80 % celkové hodnoty hotovosti převážené ve vozidle. Je nutno podotknout, že některé konkrétní přepravní podmínky jsou z rozsahu nařízení explicitně vyňaty bez ohledu na to, že splňují definici přeshraniční silniční přepravy eurohotovosti, například přeprava z bodu do bodu do vnitrostátních centrálních bank nebo tiskáren bankovek a mincoven a z nich.

Několik odpovídajících zúčastněných stran má za to, že homologace nebo certifikace systémů IBNS by se měla dále zjednodušit, tj. prostřednictvím jednotné certifikace IBNS platné pro celou eurozónu.

Ve své zprávě z roku 2016 Komise doporučila, že by zúčastněné členské státy měly zavést vhodné postupy, aby získaly lepší přehled o přeshraniční přepravě CIT probíhající na jejich území. Zvýšila by se tak i kvalita údajů potřebných pro pokračující debatu o provádění nařízení (EU) č. 1214/2011 a o možnostech případných legislativních změn. Z konzultace z roku 2021 však vyplývá, že členské státy se tímto doporučením neřídily.

Tři odpovídající členské státy (ze 13 respondentů) potvrzují, že poté, co nějaké společnosti CIT udělily přeshraniční licenci CIT, byly upozorněny na zahájení jejích přeshraničních aktivit. Zároveň čtyři odpovídající členské státy uvádějí, že na základě informací z jiného členského státu eurozóny byly upozorněny na to, že se společnost CIT z tohoto členského státu chystá provádět přeshraniční přepravu v jejich zemi. S ohledem na příspěvky členských států v rámci konzultace z roku 2021 lze vyslovit závěr, že je pro členské státy obtížné získat jasný přehled o přeshraniční přepravě CIT, která je skutečně prováděna na jejich území.

Licence CIT dosud vydalo osm členských států (ze 14 zúčastněných členských států). Celkem 11 licencí bylo vydáno během jednoho roku od vstupu nařízení (EU) č. 1214/2011 v platnost. K dnešnímu dni bylo uděleno a je v současné době aktivních 22 přeshraničních licencí CIT: Francie (3), Německo (6), Itálie (3), Nizozemsko (1), Rakousko (2), Španělsko (2), Slovensko (4) a Slovinsko (2). Největší podíl licencí udělilo Německo (27 %), následuje ho Slovensko (18 %), dohromady tyto dva státy udělily téměř polovinu všech licencí. Zajímavé je, že nebyly uděleny žádné licence v Belgii a Lucembursku, i když oba tyto členské státy patří do oblasti se šesti hranicemi koncentrovanými na malém území v okruhu do 250 km, je tu vysoká hustota obyvatel, vysoká koncentrace podnikatelských subjektů a sousedí s jedním malým a dvěma velkými zúčastněnými členskými státy.

Tři odpovídající členské státy mají za to, že návrh uvedený v posledním přezkumu, aby se případně zvážilo zavedení zásady členského státu původu pro přepravní podmínky, by mohl být přínosný a mohl by vést ke zvýšení potenciálu přeshraniční přepravy CIT: poptávka po přeshraniční licenci CIT a počet přeshraničních přeprav CIT by se v praxi zvýšily.

Jelikož si zúčastněný členský stát může zvolit, které přepravní podmínky pro eurobankovky budou platit pro přeshraniční přepravu CIT na jeho území, vzniklo velice nesourodé prostředí pro přeshraniční přepravu. Důsledkem jsou takové situace, kdy se přepravní podmínky platné v členském státě původu téměř neshodují s podmínkami platnými v hostitelském členském státě, a pro poskytovatele to pak znamená velké investice do přeshraniční přepravy CIT nebo ztrátovost vzhledem k příležitostnému charakteru této přepravy. Příklad: v Belgii je pro přepravu CIT povinné vybavení systémem IBNS, ale v Německu nikoli. Společnosti CIT působící v Rakousku přepravují eurobankovky v neopancéřovaných vozidlech CIT běžného vzhledu vybavených IBNS, ale při přepravě do Německa potřebují plně pancéřované vozidlo CIT se třemi bezpečnostními pracovníky CIT.

1) vzhledem k různorodosti vnitrostátních pravidel upravujících nošení střelných zbraní aktuálně neexistuje potřeba stanovit společné požadavky na odbornou přípravu pracovníků CIT v oblasti nošení zbraní;

2) příslušná ustanovení směrnice 96/71/ES, na něž odkazuje článek 24, byla mezi vstupem tohoto nařízení v platnost a tímto přezkumem změněna způsobem, který posiluje práva vyslaných pracovníků. Článek 24 o odměňování není třeba měnit, jelikož odkaz na směrnici 96/71/ES je dynamický, a tudíž se veškerá příslušná práva vyplývající z pozměňující směrnice (EU) 2018/957 stejným způsobem vztahují i na dotčené pracovníky CIT;

3) systém, který umožňuje skupinové udělování licencí, není nutný, a 4) v oblasti IBNS nedošlo k žádné zásadní technologické změně, která by vyžadovala revizi nařízení (EU) č. 1214/2011. Komise proto nemusí k dnešnímu dni využít své pravomoci přijímat akty v přenesené pravomoci v souvislosti s IBNS, ani nic nenasvědčuje tomu, že by bylo potřeba přijmout akty v přenesené pravomoci v souvislosti s jinými bezpečnostními prvky, jako je pancéřování vozidel a neprůstřelné vesty.

4.2.Optimalizace profesionální přeshraniční silniční přepravy eurohotovosti

Dne 29. listopadu 2012 vstoupilo v platnost nařízení (EU) č. 1214/2011. Je nezbytné, aby zúčastněné členské státy zavedly postupy, které jim umožní získat lepší přehled o přeshraniční přepravě CIT probíhající na jejich území. Avšak vzhledem ke skutečnosti, že v současnosti je aktivních pouze 22 licencí v pouhých osmi ze 14 zúčastněných členských států, se zdá, že nařízení (EU) č. 1214/2011 není prováděno ve svém plném potenciálu, především proto, že v jedné geograficky vysoce koncentrované příhraniční oblasti, jež je charakterizována vysokou hustotou obyvatelstva a také vysokou koncentrací podnikatelských subjektů (Benelux a sousedící země), dochází podle všeho jen k velmi omezenému přeshraničnímu transportu hotovosti. Lepší provádění nařízení vedoucí k většímu počtu přeshraničních licencí a širšímu spektru společností provádějících přeshraniční přepravu CIT by rovněž vyřešilo potenciální potřebu pohotovostního plánování. Možností, jak dosáhnout lepšího provádění nařízení CIT, je zjednodušená definice přeshraniční přepravy a uplatňování „zásady členského státu původu“ v případě přepravních podmínek.

4.2.1.Lepší definice přeshraniční silniční přepravy

Stávající definice přeshraniční přepravy (článek 1 odst. b) nařízení (EU) č. 1214/2011) může být příčinou omezeného počtu držitelů licencí, jelikož vylučuje potenciální přeshraniční přepravu CIT.

Součástí definice je většinové pravidlo, které musí být dodrženo a které říká, že aby přeshraniční přeprava CIT splňovala definici podle nařízení (EU) č. 1214/2011, musí být většina dodávek/vyzvednutí eurohotovosti uskutečněných vozidlem CIT v tentýž den prováděna na území hostitelského členského státu. To brání menším společnostem CIT, které zajišťují přepravu převážně ve svém členském státě původu, ve vstupu na přeshraniční trh CIT, protože „příležitostná“ (minoritní) přeprava CIT v hostitelském členském státě je neopravňuje k udělení přeshraniční licence. To jim znemožňuje otestovat zahraniční trh a získávat nové zákazníky.

Stejná úvaha platí i pro omezení stanovené v článku 1 odst. b), podle kterého ke splnění podmínek licence nesmí hotovost v jiné měně než euru převážená ve vozidle CIT překročit 20 % celkové hodnoty hotovosti přepravované v témže vozidle CIT.

Podle odpovědí na konzultace provedené v souvislosti s aktuální zprávou by lepší definice přeshraniční silniční přepravy mohla vést k nárůstu aktivity v tomto odvětví.

4.2.2.Použití přepravních podmínek

Dalším návrhem směřujícím k lepšímu využívání potenciální přeshraniční přepravy CIT by mohlo být uplatňovat pro přepravní podmínky zásadu členského státu původu. Společnost CIT, která získá licenci ve svém zúčastněném členském státě původu, by tak byla s to pro přeshraniční přepravu CIT do hostitelského členského státu používat své vozidlo CIT na základě jedné z přepravních podmínek stanovených v nařízení (EU) č. 1214/2011. Takový přístup by společnostem CIT ušetřil zbytečné finanční investice (např. dovybavení systémem IBNS nebo diverzifikace vozového parku CIT), které by za stávající situace musely vynaložit, aby dostály přepravním podmínkám hostitelského členského státu, které se liší od přepravních podmínek v členském státu původu.

Jak však ukazují výsledky konzultace k této zprávě, vnitrostátní předpisy odrážejí vzorce rizik v jednotlivých zemích, které by mohlo být obtížné harmonizovat. Pokud by se navíc uplatnila zásada členského státu původu, mohlo by vzniknout riziko, že by se řada společností snažila působit v členských státech s vysokou mírou regulace z členských států s nízkou mírou regulace, což by vedlo k narušení hospodářské soutěže.

4.2.3.Rozšíření působnosti licence CIT

V rámci konzultace k této zprávě byly shromážděny názory zúčastněných stran na možnost rozšíření působnosti licence CIT, aby zahrnovala i jiné druhy profesionální přeshraniční přepravy CIT v eurozóně, které nespadají do působnosti současných předpisů v oblasti CIT. Všechny zúčastněné strany, které na tuto otázku odpověděly, se shodují, že takové rozšíření působnosti není nutné.

5.Doporučení do budoucna

Výsledky tohoto přezkumu jsou velmi podobné výsledkům zprávy z roku 2016, a proto jsou i doporučení této zprávy v souladu s doporučeními přezkumu provádění nařízení (EU) č. 1214/2011 z roku 2016:

·Zúčastněné členské státy by měly zvýšit své úsilí k zavedení vhodných postupů, aby získaly lepší přehled o přeshraniční přepravě CIT probíhající na jejich území. Zvýšila by se tak i kvalita údajů potřebných pro pokračující debatu o provádění nařízení (EU) č. 1214/2011 a zvažovaných návrzích na možné legislativní změny.

·Měla by být zorganizována informační kampaň zaměřená na stranu poptávky po hotovosti (banky, supermarkety, maloobchodníky) a společnosti CIT, aby se více využívaly kompatibilní přepravní podmínky, a přispělo se tak k efektivnosti nařízení (EU) č. 1214/2011 a případně se i zvýšil počet licencí CIT.