V návrhu se zkoumá i úloha vnitrostátních bezpečnostních orgánů (NSA) a rozdělení odpovědnosti mezi ně a Evropskou agenturu pro železnice (dále jen „agentura“). Podle návrhu by se vnitrostátní bezpečnostní orgány měly více zaměřit na dozor nad železničními podniky v dotyčných členských státech a na činnosti, při kterých může být výhodná přítomnost na území nebo u kterých se vyžadují znalosti místního jazyka (např. kontroly/audity). Agentura by měla sledovat činnost, výkonnost a organizaci vnitrostátních dozorových orgánů a celkovou úroveň bezpečnosti systému.

Tento balíček má rovněž za cíl podporovat inovace v oblasti železniční dopravy EU s cílem splnit očekávání uživatelů, a to třemi různými a vzájemně propojenými způsoby:

Zlepšení kvality služeb a efektivnosti jsou nutná pro to, aby se železnice stala pro cestující atraktivnější variantou a aby se podpořil přechod z jiných druhů dopravy na dopravu po železnici. U omezených finančních prostředků z veřejných zdrojů lze zajistit lepší poměr mezi kvalitou a cenou a dosáhnout udržitelnosti.

Kromě toho postoj Rady:

vyjasňuje roli a povinnosti subjektů železničního systému s cílem zlepšit úroveň bezpečnosti, a to posílením ustanovení o příslušných rolích subjektů železničního systému při rozvoji a zlepšování bezpečnosti železnic (článek 4). Rada se navíc domnívá, že provozovatelé infrastruktury a železniční podniky by měly nést hlavní odpovědnost za bezpečný provoz vlaku a že by měly povinně zřídit systémy řízení bezpečnosti;

vyjasňuje, že agentura nese odpovědnost za vydávání osvědčení o bezpečnosti. Do textu se doplňuje nový bod odůvodnění (bod odůvodnění 27) s cílem připomenout právní rámec odpovědnosti agentury a zdůraznit význam plné spolupráce s vnitrostátními bezpečnostními orgány (NSA) v případě železničních nehod. Kromě toho postoj Rady stanoví, že agentura je plně odpovědná za jednotné osvědčení o bezpečnosti, které vydala (čl. 10 odst. 6);

stanoví postup odvolání pro žadatele, který zohledňuje možnost obrátit se na vnitrostátní soud v případě nesouhlasu s rozhodnutím agentury nebo NSA (čl. 10 odst. 12);

podrobněji uvádí, jak mají agentura a národní bezpečnostní orgány spolupracovat při udělování jednotných osvědčení o bezpečnosti. Do textu Rady je zahrnut postup řízení při neshodách mezi agenturou a NSA (čl. 10 odst. 7);

poskytuje podrobné informace o činnostech NSA v oblasti dozoru a o tom, jak souvisí s certifikací. Konkrétněji je cílem tohoto nového ustanovení (článek 17) zaručit, aby se novými postupy bezpečnostní certifikace nenarušila úloha vnitrostátních bezpečnostních orgánů v oblasti provozování dozoru nad železničními podniky a provozovateli infrastruktury;

svěřuje Komisi prováděcí pravomoci stanovit strukturu zprávy o vyšetřování nehody či mimořádné události.

Postoj Rady rovněž obsahuje nová ustanovení zabývající se konkrétními případy a obavami některých členských států. Cílem nových ustanovení v postoji Rady je:

poskytnout členským státům možnost vyloučit z působnosti opatření zavedených směrnicí vedlejší koleje;

umožnit operátorům ze zemí mimo EU přijet na stanici na území EU blízko hranic bez osvědčení o bezpečnosti;

poskytnout konkrétní ujednání o spolupráci mezi agenturou a vnitrostátními bezpečnostními orgány při dozoru nad sítěmi izolovanými od zbytku EU;

povolit výjimku ze systému při certifikaci subjektů odpovědných za údržbu nákladních vozů patřících do parku nákladních vozů ve společném užívání se zeměmi mimo EU;

po provedení analýzy nákladů a přínosů umožnit agentuře zřídit nástroj, který usnadní výměnu informací týkajících se bezpečnosti mezi příslušnými aktéry v železničním řetězci;

posílit rozvoj kultury vzájemné důvěry, jistoty a vzdělávání se prostřednictvím systémů řízení bezpečnosti provozovatelů infrastruktury a železničních podniků;

zdůraznit důležitost rozvoje kultury bezpečnosti, konkrétně tím, že po agentuře bude vyžadováno zhodnocení rozvoje kultury bezpečnosti zahrnující hlášení o událostech, a tím, že po Komisi bude vyžadováno přijetí vhodných opatření na základě doporučení agentury.

Ačkoli Komise považuje uvedené body za přijatelné, vyjadřuje politování nad těmito aspekty postoje Rady:

prodloužením lhůty pro provedení ze dvou na tři roky;

všemi změnami týkajícími se přenesených a prováděcích pravomocí, včetně systematického použití ustanovení o nevydání žádného stanoviska, což je v rozporu s literou i duchem čl. 5 odst. 4 druhého pododstavce písm. b) nařízení (EU) č. 182/2011;

zrušením povinnosti členských států poskytovat Komisi informace, které jsou v souvislosti s provedením směrnic do vnitrostátního práva jasné a přesné, jak uznal Evropský parlament, Rada a Komise ve společném politickém prohlášení o informativních dokumentech ze dne 27. října 2011.