Zvláštní zpráva č. 9/2012 „Audit kontrolního systému produkce, přípravy, distribuce a dovozu ekologických produktů“





GLOSÁŘ Akreditační subjekt : Veřejný nebo soukromý subjekt, který vydává formální uznání toho, že kontrolní subjekt je způsobilý provádět inspekce a certifikaci podle ekologických norem. V Evropské unii musí být kontrolní subjekty v oblasti ekologické produkce akreditovány podle evropské normy EN 45011 nebo ISO Guide 65. Dodatečná kontrolní návštěva : Kontrolní návštěva prováděná kontrolním subjektem u hospodářského subjektu vedle povinné roční kontrolní návštěvy daného hospodářského subjektu. Ekologická produkce : Celkový systém řízení zemědělského podniku a produkce potravin, jehož cílem je udržitelné zemědělství, produkce vysoce kvalitních produktů a používání postupů nepoškozujících životní prostředí, zdraví lidí, zdraví rostlin nebo zdraví a dobré životní podmínky zvířat. Fáze produkce, přípravy a distribuce : Jakákoli fáze počínající prvovýrobou ekologických produktů až po jejich skladování, zpracování, přepravu, prodej nebo dodání konečnému spotřebiteli, a podle potřeby též označování, propagace, dovoz, vývoz a subdodavatelské činnosti. Hospodářský subjekt : Fyzická nebo právnická osoba, která provozuje výrobu, skladování, zpracování, dopravu, vývoz nebo dovoz ekologických produktů. Kontrolní subjekt : nezávislá soukromá třetí strana provádějící inspekce a certifikaci v oblasti ekologické produkce. Kontrolní subjekt uznaný pro účely rovnocennosti : Kontrolní subjekt činný ve třetí zemi uznaný Komisí jako subjekt schopný zaručit, že pravidla produkce a označování ve třetí zemi i kontrolní opatření uplatňovaná na hospodářské subjekty ve třetí zemi jsou rovnocenná pravidlům uplatňovaným na ekologickou produkci a označování ve Společenství. Kontrolní subjekt uznaný pro účely souladu : Kontrolní subjekt činný ve třetí zemi uznaný Komisí jako subjekt schopný zaručit, že cíle a zásady ekologické produkce a pravidla produkce a označování ve třetí zemi jsou shodné s cíli, zásadami a pravidly uplatňovanými na ekologickou produkci a označování ve Společenství. Nesoulad : Případ, kdy není dodržen konkrétní požadavek normy nebo certifikace. Příslušný orgán : Ústřední orgán členského státu pověřený organizací úředních kontrol v oblasti ekologické produkce nebo jakýkoli jiný orgán, na který byla daná pravomoc převedena. Dle potřeby rovněž zahrnuje odpovídající orgán třetí země. Sledovatelnost : Možnost najít a vysledovat ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce potravinu, krmivo, hospodářské zvíře nebo látku, která je určena k přimísení do potraviny nebo krmiva, nebo u níž se očekává, že takto přimísena bude. Testy reziduí : Laboratorní analýza ekologických produktů prováděná s cílem testovat přítomnost látek nepovolených pro ekologickou produkci nebo kontrolovat způsoby produkce, které nejsou v souladu s pravidly ekologické produkce, například používání syntetických pesticidů a hnojiv, antibiotik, určitých potravinářských přídatných látek a činidel. Uznaná rovnocenná třetí země : Třetí země uznaná Komisí jako země dodržující pravidla produkce a standardy kontroly rovnocenné pravidlům a standardům uplatňovaným na ekologickou produkci ve Společenství, a tudíž schopná splňovat stejné cíle a zásady použitím pravidel, jež zajišťují stejnou míru jistoty souladu. SEZNAM ZKRATEK EZFRV : Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova GMO : geneticky modifikované organismy OFIS : informační systém ekologického zemědělství (Organic Farming Information System) PVÚ : Potravinový a veterinární úřad Evropské komise SCOF : stálý výbor pro ekologické zemědělství (Standing Committee on Organic Farming) VVPK : víceletý vnitrostátní plán kontrol SHRNUTÍ I. Ekologická produkce je celkový systém řízení zemědělského podniku a produkce potravin, jehož cílem je udržitelné zemědělství, produkce vysoce kvalitních produktů a používání postupů nepoškozujících životní prostředí, zdraví lidí, zdraví rostlin nebo zdraví a dobré životní podmínky zvířat. Trh ekologických produktů se rychle rozvíjí a v posledních dvou desetiletích zaznamenával roční míry růstu ve výši více než 10 %. Evropský trh ekologických potravin dosahuje hodnoty přibližně 20 miliard eur ročně, což odhadem odpovídá 1,5 % podílu na celém trhu potravin. II. Cílem právního rámce EU upravujícího odvětví ekologické produkce je vybudovat základnu pro udržitelný rozvoj ekologické produkce a současně zaručit korektní hospodářskou soutěž, zajistit důvěru spotřebitele a ochranu zájmů spotřebitele a zajistit účinné fungování vnitřního trhu. Za tímto účelem byl zřízen kontrolní systém, který pokrývá všechny fáze ekologického dodavatelského řetězce, jako je produkce na úrovni zemědělského podniku, zpracování potravin, distribuce, dovoz a maloobchodní činnost. Každý hospodářský subjekt v tomto řetězci musí dodržovat stejný soubor pravidel pro ekologickou produkci, zpracování, distribuci, označování a kontroly. III. Audit Účetního dvora se zaměřil na účelnost kontrolního systému a na to, jak jednotlivé zúčastněné orgány (Komise a příslušné orgány, akreditační subjekty a kontrolní subjekty v členských státech) plnily své povinnosti jak z hlediska kontrolního systému v rámci EU, tak při správě aktuálně platných režimů dovozu. IV. Audit hledal odpověď na obecnou otázku, zda kontrolní systém pro ekologické produkty poskytuje dostatečnou jistotu, že jsou plněny klíčové požadavky na ekologickou produkci, zpracování, distribuci a dovoz? V. Cílem kontrolního systému pro ekologické produkty stanoveného v nařízeních EU je zaručit postupy produkce, ale nikoli ekologickou povahu produktů samotných. Důvodem je skutečnost, že neexistuje žádný vědecký způsob, jak určit, zda je určitý produkt ekologický či nikoli. Účetní dvůr má za to, že pro poskytnutí dostatečné jistoty o tom, že systém funguje účelně, a pro zabezpečení toho, že důvěra spotřebitelů nebude narušena, bylo by vhodné napravit nedostatky, na které audit Účetního dvora upozorňuje. VI. Na základě výsledků tohoto auditu Účetní dvůr dospěl k závěru, že: a) dohled řady příslušných orgánů nad kontrolními subjekty je nedostatečný. V důsledku toho některé kontrolní subjekty nedodržují řadu požadavků EU a nevyužívají příležitosti zavádět některé osvědčené postupy; b) výměna informací v členských státech a mezi členskými státy a Komisí a ostatními členskými státy není zatím dostatečná pro zajištění správné činnosti systému; c) příslušné orgány v členských státech se potýkají s problémy při zajišťování sledovatelnosti ekologických produktů v rámci území, na němž mají pravomoc. Dosažení sledovatelnosti u produktů překračujících hranice je ještě obtížnější; d) Komise dostatečně neupřednostnila dohledové činnosti, včetně auditů, za účelem zajištění řádného fungování kontrolních systémů členských států; e) Komise nemá dostatek informací, aby se přesvědčila o tom, že kontrolní systém pro ekologickou produkci ve třetích zemích uznaný jako rovnocenný nadále plní požadavky právních předpisů po dobu, kdy si tento status udržuje. Účetní dvůr dále konstatuje, že při posuzování žádostí o uznání rovnocennosti ze třetích zemí dochází ke značným prodlením; f) systém pro vydávání dovozních povolení má nedostatky. VII. Na základě zjištěných nedostatků Účetní dvůr vydává tato doporučení: a) příslušné orgány by měly posílit svůj dohled nad kontrolními subjekty uplatněním vhodných zdokumentovaných postupů pro schvalování kontrolních subjektů a dohled nad nimi, prosazováním harmonizace definic porušení předpisů, nesrovnalostí a odpovídajících sankcí a prosazováním zjištěných osvědčených postupů; b) měla by se zlepšit výměna informací v rámci členských států, mezi členskými státy a Komisí a mezi členskými státy navzájem, aby byla zajištěna vysoká úroveň kontrol a dohledu; c) měly by být posíleny kontroly, aby bylo zajištěno, že hospodářské subjekty plní požadavky právních předpisů týkající se sledovatelnosti; v tomto ohledu by Komise měla vyjasnit úlohy a odpovědnosti jednotlivých aktérů; d) Komise by měla posílit své monitorování kontrolních systémů členských států prováděním kontrolních návštěv a shromažďováním a využíváním potřebných údajů a informací; e) pokud jde o dovoz, Komise by měla zajistit odpovídající dohled v zemích zařazených na seznam zemí uznávaných jako rovnocenné pro oblast ekologické produkce a měla by provádět včasné hodnocení žádostí ze třetích zemí, které žádají o zápis na tento seznam; f) Účetní dvůr vítá zjednodušení, které z iniciativy Komise ohledně postupného rušení režimu dovozních povolení implicitně vyplývá. Nicméně dokud bude tento režim fungovat, měly by členské státy zajistit jeho řádné uplatňování.Příslušné orgány v členských státech by měly posílit kontroly prováděné u kontrolních subjektů oprávněných vydávat potvrzení o kontrole. ÚVOD EKOLOGICKÁ PRODUKCE V EU 1. Ekologická produkce je celkový systém řízení zemědělského podniku a produkce potravin, jehož cílem je udržitelné zemědělství, produkce vysoce kvalitních produktů a používání postupů nepoškozujících životní prostředí, zdraví lidí, zdraví rostlin nebo zdraví a dobré životní podmínky zvířat. Ekologické produkty se tak vyrábějí podle zvláštního souboru pravidel, jako jsou střídání plodin, zákaz používání geneticky modifikovaných organismů a velmi přísná omezení chemických syntetických pesticidů a syntetických hnojiv, antibiotik pro hospodářská zvířata, potravinářských přídatných látek a činidel. Ekologické produkty, které jsou považovány za produkty nejvyšší kvality, se obvykle prodávají za vyšší ceny než produkty běžné. DIAGRAM 1 EVROPSKÝ TRH EKOLOGICKÝCH POTRAVIN A NÁPOJŮ: DESET ZEMÍ EU S NEJVYŠŠÍMI PRODEJI V ROCE 2009 (V MILIARDÁCH EUR) +++++ TIFF +++++ Zdroj: Willer, H.: Organic Agriculture in Europe in 2009: Production and market (Ekologické zemědělství v Evropě v roce 2009: produkce a trh), http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf. 2. Trh ekologických produktů se v posledních dvou desetiletích rychle rozvíjel a zaznamenal roční míry růstu ve výši 10 až 15 % [1]. EU je jedním z hlavních producentů a spotřebitelů ekologických produktů na světě. V období let 2000–2008 celková výměra věnovaná ekologické produkci [2] ve 27 členských státech EU (EU-27) rostla v průměru o 7,4 % ročně. V roce 2008 činila 4,3 % využívané zemědělské výměry, tedy odhadem 7,6 milionu ha půdy. Odhaduje se, že ekologickým zemědělstvím se v témže roce zabývalo přibližně 197000 zemědělských podniků v zemích EU-27 [3]. Zhruba 15 % ekologických produktů spotřebovaných v Evropě se dováží ze zemí mimo EU, zejména produkty, které se v EU nepěstují vůbec nebo jen vzácně (káva, banány, bavlna atd.) [4]. Evropský trh ekologických potravin má roční hodnotu zhruba 20 miliard EUR [5], což odhadem odpovídá 1,5% podílu na celkovém potravinářském trhu [6]. Diagram 1 uvádí členské státy EU s nejvyššími prodeji ekologických potravin a nápojů [7] a diagram 2 uvádí členské státy EU s největší výměrou zemědělské půdy věnované ekologické produkci. DIAGRAM 2 DESET ČLENSKÝCH STÁTŮ EU S NEJVĚTŠÍ VÝMĚROU PŮDY URČENÉ PRO EKOLOGICKÉ ZEMĚDĚLSTVÍ (V OBDOBÍ PŘECHODU A PO PLNÉM PŘECHODU) V ROCE 2009 (1000 HA) +++++ TIFF +++++ Zdroj: Willer, H.: Organic Agriculture in Europe in 2009: Production and market (Ekologické zemědělství v Evropě v roce 2009: produkce a trh), http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf. FINANČNÍ PODPORA PRO EKOLOGICKÉ ZEMĚDĚLSTVÍ V EU 3. EU finančně podporuje ekologické zemědělské postupy prostřednictvím agroenvironmentálních plateb z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV). Agroenvironmentální platby se obecně provádí prostřednictvím smluv mezi veřejným subjektem v členských státech a příjemcem (zemědělcem nebo správcem půdy). Tyto smlouvy zavazují příjemce k uplatňování konkrétních zemědělských postupů. Jedním ze zemědělských postupů, pro které se mohou příjemci rozhodnout, je ekologické zemědělství. Do konce roku 2010 činily závazky k veřejné podpoře pro ekologické zemědělství v rámci agroenvironmentálních opatření více než 690 milionů EUR (EU-27) [8]. Podpora z fondu EZFRV představuje 58 % celkové veřejné podpory, přičemž zbývající část tvoří vnitrostátní příspěvky. 4. Ekologická produkce může být podporována i nepřímo prostřednictvím jiných opatření z EZFRV (jako je modernizace zemědělských podniků, odborná příprava atd.) nebo prostřednictvím zvláštní podpory [9]. Některé členské státy upřednostnily poskytování podpory podnikům nebo projektům rozvíjejícím ekologickou produkci. PRÁVNÍ RÁMEC 5. Cílem právního rámce EU upravujícího odvětví ekologické produkce je vybudovat základnu pro udržitelný rozvoj ekologické produkce a současně zaručit korektní hospodářskou soutěž, zajistit důvěru spotřebitele a ochranu zájmů spotřebitele a zajistit účinné fungování vnitřního trhu. FOTOGRAFIE 1 – PŘÍKLADY EKOLOGICKÉ PRODUKCE +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ © Evropská unie. Zdroj: Evropský účetní dvůr. 6. Ekologická produkce zahrnuje všechny fáze dodavatelského řetězce, jako je produkce na úrovni zemědělského podniku, zpracování potravin, distribuce a maloobchodní činnost. Každý hospodářský subjekt v tomto řetězci musí dodržovat stejný soubor pravidel pro ekologickou produkci, zpracování, distribuci, označování a kontroly. V Evropské unii tato pravidla stanoví několik nařízení: - nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení (EHS) č. 2092/91 [10]; - nařízení Komise (ES) č. 889/2008 ze dne 5. září 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů, pokud jde o ekologickou produkci, označování a kontrolu [11]; - nařízení Komise (ES) č. 1235/2008 ze dne 8. prosince 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007, pokud jde o opatření pro dovoz ekologických produktů ze třetích zemí [12]. Ekologické potraviny musí navíc splňovat obecné potravinové právo (nařízení (ES) 178/2002 [13]) a ekologická produkce spadá do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 882/2004 [14], které je obecnějším právním předpisem pro úřední kontroly potravin a krmiv [15]. FOTOGRAFIE 2 – LOGO EKOLOGICKÉHO ZEMĚDĚLSTVÍ EU +++++ TIFF +++++ © Evropská unie. Zdroj: nařízení Komise (EU) č. 271/2010 ze dne 24. března 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 889/2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007, pokud jde o logo Evropské unie pro ekologickou produkci (Úř. věst. L 84, 31.3.2010, s. 19). 7. V Evropské unii tak lze ekologické produkty certifikovat jako "ekologické" a jako takové označovat, pokud jsou předpisy produkce v souladu s požadavky výše uvedených nařízení EU. Od 1. července 2010 je povinné uvádění loga na balených potravinách. Pro dovážené produkty je nepovinné. 8. V souladu s článkem 37 nařízení (ES) č. 834/2007 Komise zřídila stálý výbor pro ekologické zemědělství (SCOF). Stálý výbor pro ekologické zemědělství je regulačním výborem pro ekologickou produkci, kterému předsedá Komise a který je složen ze zástupců členských států. Jeho cílem je zajistit, aby odpovědnost Evropské komise za provádění sekundárních právních předpisů byla vykonávána v rámci úzké spolupráce s vládami členských států. 9. Komise ve spolupráci s členskými státy dokončila "Pracovní dokument útvarů Komise o úředních kontrolách v ekologickém odvětví" [16]. Tento dokument, ačkoli není právně závazný, ukazuje snahu Komise vypracovat konkrétnější pokyny pro členské státy při provádění předpisů upravujících ekologickou produkci. KONTROLNÍ SYSTÉM EKOLOGICKÉ PRODUKCE 10. Byl zaveden kontrolní systém, který pro každý hospodářský subjekt v dodavatelském řetězci (zemědělci, zpracovatelé, dovozci) ověřuje a osvědčuje správné používání pravidel produkce. Cílem kontrolního systému je zaručit postupy produkce, a nikoli produkty samotné, protože neexistuje žádný vědecký způsob, jak určit, zda je určitý produkt ekologický či nikoli [17]. Trh pro ekologické produkty je vysoce závislý na důvěře spotřebitelů, a tedy i na tomto systému certifikace, který má zaručit skutečně ekologické produkty. Podle Komise by měli být spotřebitelé ujištěni, že například pokaždé, když ve své místní samoobsluze koupí ekologické jablko nebo kus ekologického hovězího masa, byly tyto produkty vyrobeny podle přísných pravidel, která mají respektovat životní prostředí a zvířata. 11. Právní rámec EU stanoví, že členské státy zřídí systém kontrol (viz diagram 3). Komise je povinna provádět audity kontrolních systémů členských států. 12. Členské státy se mohou rozhodnout zřídit veřejný, soukromý nebo smíšený kontrolní systém a určí jeden nebo více příslušných orgánů odpovídajících za kontroly. Příslušný orgán v závislosti na zvoleném systému jmenuje: veřejné kontrolní orgány, soukromé kontrolní subjekty nebo kombinaci obou typů. Většina členských států (18) přijala systém soukromých kontrolních subjektů, zatímco pět členských států jmenovalo veřejné kontrolní orgány a čtyři mají kombinovaný systém jmenovaného veřejného kontrolního orgánu a schválených soukromých kontrolních subjektů. Příslušné orgány jsou povinny provádět schvalování kontrolních subjektů a kontrolních orgánů a vykonávat nad nimi dohled. Příslušné orgány jsou povinny organizovat audity nebo inspekce kontrolních subjektů dle potřeby a v případě nutnosti odvolávat schválení kontrolních subjektů, které nedostojí požadavkům. DIAGRAM 3 ORGÁNY A SUBJEKTY ČINNÉ V KONTROLNÍM SYSTÉMU PRO EKOLOGICKÉ PRODUKTY +++++ TIFF +++++ Zdroj:Ekonomické koncepty certifikace ekologických produktů (Economic concepts of organic certification) 29.7.2009 CERTCOST – Ekonomická analýza certifikačních systémů pro ekologické potraviny a ekologické zemědělství. 13. Jestliže si členský stát zvolí systém se soukromými kontrolními subjekty, musí být tyto subjekty akreditované [18]. Každý členský stát EU jmenoval jeden vnitrostátní akreditační subjekt. Kontroly prováděné těmito akreditačními subjekty se týkají technické způsobilosti, nezávislosti, nestrannosti a profesní integrity kontrolních subjektů. Veřejné kontrolní orgány akreditaci mít nemusí. 14. Kontrolní subjekty (nebo kontrolní orgány, jak jsou známy ve veřejných systémech) jsou ústředním prvkem kontrolního systému. Provádějí kontroly na úrovni jednotlivých hospodářských subjektů. Spotřebitelé, orgány členských států a Komise se do velké míry opírají o činnost těchto subjektů. Typické kontroly prováděné u ekologických hospodářských subjektů zahrnují fyzické kontroly prostor používaných k produkci nebo zpracování, ověření účetních dokladů i odběr vzorků hotových produktů, sklizených produktů, listů nebo půdy k testům použití nedovolených látek. Za osvědčení, která vystavují kontrolní subjekty, platí jednotlivé hospodářské subjekty. DOVOZ EKOLOGICKÝCH PRODUKTŮ ZE TŘETÍCH ZEMÍ 15. Pro ekologické produkty produkované mimo EU stanoví nařízení (ES) č. 834/2007 čtyři různé dovozní režimy (viz tabulka 1), v době auditu však byly uplatňovány pouze dva z nich. TABULKA 1 DOVOZNÍ REŽIMY STANOVENÉ NAŘÍZENÍM (ES) Č. 834/2007 Dovozní režim | Řídí | V činnosti v době auditu | Seznam uznaných rovnocenných třetích zemí | Evropská komise | ANO | Seznam kontrolních subjektů/orgánů uznaných pro účely rovnocennosti | Evropská komise | NE – první seznam rovnocenných kontrolních subjektů nebyl Komisí v době konání auditu zveřejněn. | Seznam kontrolních subjektů/orgánů uznaných pro účely souladu | Evropská komise | NE – lhůta pro přijímání žádostí o zařazení na první seznam prodloužena do 31. října 2014. | Dovozní povolení | členské státy | ANO | 16. Protože podmínky produkce ve třetích zemích se mohou od podmínek v EU velmi lišit, nemusí být možné uplatnit přesně stejná pravidla pro produkci nebo kontrolu. Komise proto uznává třetí země, u nichž považuje systém produkce a kontroly pro ekologické produkty za rovnocenný, což znamená, že produkty certifikované v dané třetí zemi jako ekologické jsou i v EU akceptovány jako ekologické. Zeměmi v současné době zařazenými na seznam uznaných rovnocenných třetích zemí jsou Argentina, Austrálie, Kanada, Kostarika, Indie, Izrael, Japonsko, Švýcarsko, Tunisko, Nový Zéland a s účinností od 1. června 2012 Spojené státy. 17. Kromě toho se zavádějí dva nové dovozní režimy, které mají zajistit, aby bylo možné dovážet ekologické produkty ze třetích zemí, které dosud nebyly uznány. Jedná se o seznam kontrolních orgánů/subjektů uznaných pro účely rovnocennosti (v době konání auditu ještě nezveřejněný) a seznam kontrolních orgánů/subjektů uznaných pro účely souladu (lhůta pro přijetí žádostí prodloužena do října 2014). 18. Čtvrtý režim, režim dovozních povolení, byl zřízen pouze jako přechodný nařízením Rady (EHS) č. 2083/92. Od té doby byla možnost udělovat dovozní povolení několikrát prodloužena [19]. Současné nařízení (EU) č. 1267/2011 ze dne 6. prosince 2011 stanoví, že od 1. července 2014 již nebude možné udělovat dovozní povolení. Totéž nařízení uvádí, že platnost povolení vydaných po 1. červenci 2012 končí nejpozději 12 měsíců po jejich udělení. Tento dovozní režim se však rozsáhle používá, protože různé členské státy (hlavně Německo, Francie, Itálie, Nizozemsko a Spojené království) vydají každoročně přibližně 4000 dovozních povolení. 19. Správné provádění kontrolních postupů pro dovoz (zaručujících, aby dovážené produkty splňovaly alespoň rovnocenné podmínky produkce a kontroly) je důležité pro zajištění řádného fungování vnitřního trhu se spravedlivou hospodářskou soutěží mezi produkty produkovanými mimo EU a produkty produkovanými v EU. AUDIT ROZSAH AUDITU 20. Audit se zaměřil na účelnost kontrolního systému a na to, jak zúčastněné orgány a subjekty (Komise a příslušné orgány, akreditační subjekty a kontrolní subjekty v členských státech) plní své povinnosti. Obecná otázka auditu zněla: Poskytuje kontrolní systém pro ekologické produkty dostatečnou jistotu, že jsou plněny klíčové požadavky na ekologickou produkci, zpracování, distribuci a dovoz? 21. Konkrétněji se audit snažil získat odpovědi na tyto otázky: a) Je provádění kontrolních postupů upravujících ekologickou produkci v rámci EU přiměřené, pokud jde o: - schvalování kontrolních subjektů a provádění dohledu ze strany členských států? - výměnu informací v rámci členských států, mezi členskými státy a Komisí a mezi členskými státy? - zaručení sledovatelnosti produktů? - provádění dohledu nad kontrolními systémy členských států ze strany Komise? b) Je provádění kontrolních postupů pro dovoz produktů přiměřené, pokud jde o: - správu seznamu rovnocenných třetích zemí Komisí? - udělování dovozní povolení členskými státy? - kontrolu zvláštních požadavků na dovozce prováděnou kontrolní subjekty v EU? 22. Pokud jde o kontrolní postupy upravující ekologickou produkci v rámci EU, audit se zabýval dobou od vstupu nařízení (ES) č. 834/2007 v platnost, tj. od ledna 2009. Pokud jde o kontrolní postupy pro dovoz produktů, audit se zabýval dobou od vstupu nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 [20] a jeho změn v platnost (tj. od června 1991 pro seznam rovnocenných třetích zemí a od července 1992 pro dovozní povolení). KONCEPCE AUDITU 23. Důkazní informace pro audit byly shromažďovány prostřednictvím: - přezkumu archivu Komise včetně přezkumu dokumentace obdržené Komisí ze třetích zemí v rámci různých dovozních režimů a schůzek s útvary Generálního ředitelství pro zemědělství a rozvoj venkova (GŘ AGRI) a Generálního ředitelství pro zdraví a spotřebitele (GŘ SANCO – Potravinový a veterinární úřad); - kontrolních návštěv šesti členských států (Spojené království – Anglie, Německo – Severní Porýní-Vestfálsko, Itálie – Emilia Romagna, Španělsko – Andalusie, Francie a Irsko [21]). Tyto návštěvy zahrnovaly přezkumy dokumentace, schůzky s příslušnými orgány, s akreditačními subjekty a se dvěma soukromými kontrolními subjekty v každém členském státě, jakož i návštěvy producentů, zpracovatelů a dovozců na místě. Při návštěvách na místě auditoři doprovázeli inspektory s cílem posoudit kvalitu inspekce a porozumět tomu, jak inspektoři provádějí kontroly dokumentace a kontroly postupů produkce; - kontrol sledovatelnosti 85 produktů, které ověřovaly, a) zda je možné identifikovat úplný řetězec hospodářských subjektů, které zasáhly do dodávky produktů, b) zda jsou všechny hospodářské subjekty držiteli ekologického osvědčení a c) zda byly všechny hospodářské subjekty během loňského roku podrobeny inspekční návštěvě (více podrobností viz příloha I); - laboratorních testů provedených na 73 produktech s cílem zkontrolovat postupy kontrolních subjektů při odběru vzorků a výkladu laboratorních výsledků (více podrobností viz příloha II); - hodnoticí zprávy vypracované mezinárodně uznávaným odborníkem, kterého najal Účetní dvůr (se zaměřením na kvalitu postupů kontrolních subjektů při odběru vzorků a výkladu laboratorních výsledků uvedených 73 produktů); - přezkumu dostupných víceletých vnitrostátních plánů kontrol (VVPK) a souvisejících výročních zpráv zasílaných 27 členskými státy Komisi. PŘEDCHÁZEJÍCÍ AUDITY 24. Účetní dvůr vydal svou zvláštní zprávu č. 3/2005 k rozvoji venkova: ověřování výdajů na agroenvironment [22], která se zabývala částí kontrolního systému pro ekologickou produkci (viz bod 43), a svou zvláštní zprávu č. 7/2011 týkající se nastavení a řízení agroenvironmentální podpory [23]. PŘIPOMÍNKY PROVÁDĚNÍ KONTROLNÍCH POSTUPŮ UPRAVUJÍCÍCH EKOLOGICKOU PRODUKCI V RÁMCI EU NEDOSTATKY ZJIŠTĚNÉ V POSTUPECH ČLENSKÝCH STÁTŮ PRO SCHVALOVÁNÍ KONTROLNÍCH SUBJEKTŮ A DOHLEDU NAD NIMI 25. Příslušné orgány v členských státech by měly mít dokumentované postupy pro schvalování kontrolních subjektů a dohled nad nimi, aby bylo zajištěno dodržování regulačních požadavků. Měly by také prosazovat používání osvědčených postupů. Kontrolní subjekty (nebo kontrolní orgány ve veřejných systémech) jsou ústředním prvkem kontrolního systému. Kontrolní subjekty musí při kontrolách ekologických hospodářských subjektů dodržovat právní předpisy EU. RÁMEČEK 1 PŘÍKLADY ZPOŽDěNÝCH NEBO NEDOSTATEČNě PODROBNÝCH POSTUPŮ PŘÍSLUŠNÝCH ORGÁNŮ PRO SCHVALOVÁNÍ A DOHLED Ve Spojeném království byly postupy příslušného orgánu pro schvalování kontrolních subjektů a dohled nad nimi formálně přijaty dne 18. října 2010, přičemž nařízení (ES) č. 834/2007 o ekologické produkci vstoupilo v platnost v lednu 2009. Ve Francii příslušný orgán nestanovil postupy ani kontrolní seznamy pro potvrzování kontrolního plánu kontrolních subjektů, který je klíčovým dokumentem, jenž kontrolní subjekty předkládají. Ve Španělsku (Andalusie) neměl příslušný orgán žádné ověřovací kontrolní seznamy pro dohled nad kontrolními subjekty podle s čl. 27 odst. 8 a 9 nařízení (ES) č. 834/2007 (například pro ověřování toho, že každý hospodářský subjekt bude kontrolován alespoň jednou ročně) nebo podle jiných postupů, které by byly osvědčené, například ověření postupu pro odběr vzorků, výsledků analýz nebo pro výměny informací mezi kontrolním subjektem a jinými subjekty. V Irsku postupy pro schvalování kontrolních subjektů neupřesňovaly, jaké kontroly by měly být provedeny, a odkazovaly jen na správní činnost vyžadovanou při zpracování nových žádostí. Neexistovaly žádné postupy pro odnětí schválení kontrolním subjektům. POSTUPY PRO SCHVALOVÁNÍ KONTROLNÍCH SUBJEKTŮ, ODEBÍRÁNÍ JEJICH AKREDITACE A DOHLED NAD NIMI NEJSOU DOSTATEČNĚ ZDOKUMENTOVANÉ 26. Příslušné orgány schvalují kontrolní subjekty a pověřují je kontrolními úkoly, mají-li dostatečnou jistotu, že kontrolní subjekty vykonávají činnost v souladu s požadavky právních předpisů EU. Jedním ze základních požadavků na kontrolní subjekty je, aby byly akreditované. Akreditační subjekty vydávají prvotní akreditaci a monitorují trvalé plnění požadavků na akreditaci. Příslušné orgány však nesou konečnou odpovědnost za dohled nad kontrolními subjekty a monitorují trvalé plnění požadavků právních předpisů EU. 27. Účetní dvůr provedl audit v šesti členských státech, které mají systém soukromých kontrolních subjektů, a ve třech z nich zjistil, že postupy pro schvalování kontrolních subjektů, odebírání jejich akreditace a dohled nad nimi nebyly dostatečně podrobné (např. postupy podrobně popisující kontroly, které mají být provedeny při potvrzování kontrolních plánů kontrolních subjektů nebo při provádění kontrol na místě na úrovni kontrolních subjektů). V jednom případě nebyly postupy včas aktualizovány (viz rámeček 1). PŘÍSLUŠNÉ ORGÁNY NEMAJÍ DOSTATEČNÉ INFORMACE K TOMU, ABY ZAJISTILY, ŽE VŠECHNY HOSPODÁŘSKÉ SUBJEKTY BUDOU KONTROLOVÁNY ALESPOŇ JEDNOU ZA ROK, JAK POŽADUJE NAŘÍZENÍ 28. Kontrolní subjekty jsou povinny provádět kontroly hospodářských subjektů a vydávat ekologická osvědčení v souladu s pravidly EU. Jedním z klíčových požadavků je to, že kontrolní subjekty/orgány musí provádět kontrolu hospodářských subjektů, ať výrobců, zpracovatelů nebo dovozců, alespoň jednou za rok (čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 834/2007). Dodržování tohoto požadavku má spotřebitelům zaručit, že hospodářské subjekty se trvale řídí pravidly ekologické produkce. Nařízení (ES) č. 834/2007, článek 27 – Kontrolní systém "3. […] musí být u všech hospodářských subjektů s výjimkou velkoobchodníků, kteří nakládají s balenými produkty, a hospodářských subjektů, které produkty prodávají přímo konečnému spotřebiteli nebo uživateli podle čl. 28 odst. 2, ověřen soulad alespoň jednou za rok." 29. Očekává se, že příslušné orgány budou kontrolovat, zda kontrolní subjekty tuto povinnost plní. Příslušné orgány však nemají dostatek informací, aby v této oblasti prováděly řádný dohled, protože: a) informace poskytované kontrolními subjekty podle čl. 27 odst. 14 nařízení (ES) č. 834/2007 nejsou pro plnění tohoto požadavku dostatečné. Například souhrnné zprávy předkládané příslušným orgánům uvádějí celkový počet kontrol provedených za rok. Není zohledněna skutečnost, že hospodářské subjekty mohou do kontrolního systému vstupovat nebo z něj vystupovat během roku, a v důsledku toho není možné ověřit, že v každém jednotlivém hospodářském subjektu byla v daném roce provedena jedna kontrolní návštěva; a Nařízení (ES) č. 834/2007, článek 27 – Kontrolní systém "14. Kontrolní orgány a kontrolní subjekty předají do 31. ledna každého roku příslušným orgánům seznam hospodářských subjektů, které byly předmětem jejich kontrol do 31. prosince předchozího roku. Do 31. března každého roku se poskytne souhrnná zpráva o kontrolních činnostech provedených v předchozím roce." b) Některé příslušné orgány se spoléhají na práci akreditačního subjektu, ale hodnotící zprávy akreditačních subjektů neobsahují dostatek informací potvrzujících, že požadavek na každoroční kontroly je dodržován. Akreditační subjekty se často spoléhají na popis postupů, které používají kontrolní subjekty, místo aby kontrolovaly, zda jsou tyto postupy uplatňovány v praxi. Navíc se v rámci akreditačního cyklu, který trvá čtyři až pět let, nepožaduje, aby byl požadavek EU na roční inspekce každoročně ověřován. POSTUPY A PRAXI KONTROLNÍCH SUBJEKTŮ PŘI KONTROLÁCH HOSPODÁŘSKÝCH SUBJEKTŮ BY BYLO MOŽNÉ ZLEPŠIT 30. V souladu s ustanoveními čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 834/2007 a čl. 65 odst. 4 nařízení (ES) č. 889/2008 by kontrolní subjekty měly uplatňovat systematické hodnocení rizik hospodářských subjektů podle rizikových faktorů spojených s povahou jejich činnosti (například množství dotčených produktů a riziko záměny ekologických produktů s běžnými) s cílem rozhodnout o dodatečných kontrolních návštěvách (vedle ročních kontrolních návštěv, viz bod 28). Vysoký výskyt nesrovnalostí u konkrétního produktu nebo druhu podniku by pak měl vést k dalšímu monitorování v podobě náhodných kontrolních návštěv hospodářských subjektů se stejným profilem. Sedm ze dvanácti kontrolních subjektů navštívených během auditu však při rozhodování o dodatečných kontrolních návštěvách nezohledňovalo rizikové faktory spojené s povahou hospodářských subjektů. Nařízení (ES) č. 834/2007, článek 27 – Kontrolní systém "3. V souvislosti s tímto nařízením se povaha a četnost kontrol stanoví na základě posouzení rizika výskytu nesrovnalostí a porušení, pokud jde o soulad s požadavky stanovené tímto nařízením […]." Nařízení (ES) č. 889/2008, článek 65 – Kontrolní návštěvy "4. Kromě toho kontrolní orgán nebo subjekt provádí namátkové, zpravidla neohlášené kontrolní návštěvy, založené na obecném vyhodnocení rizika nesouladu s pravidly ekologické produkce, přičemž zohlední přinejmenším výsledky dřívějších kontrol, množství dotyčných produktů a riziko záměny produktů." 31. Ačkoli to nařízení nepožadují, je střídání inspektorů osvědčenou praxí v řízení kontrolních subjektů, která omezuje riziko přílišné osobní blízkosti inspektora a hospodářského subjektu. Výsledky auditu však ukazují, že pouze čtyři ze dvanácti navštívených kontrolních subjektů definovaly postupy pro střídání inspektorů (viz rámeček 2). RÁMEČEK 2 PŘÍKLAD KONTROLNÍHO SUBJEKTU, KTERÝ NEUPLATŇUJE STŘÍDÁNÍ INSPEKTORŮ V Itálii jeden z navštívených kontrolních subjektů nestanovil povinné střídání inspektorů po určitém počtu let, i přes nápravné opatření, které měl uplatnit po varování, jež obdržel v roce 2009 od jednoho z příslušných orgánů daného regionu v rámci jeho dohledových činností. Kontrolní subjekt uvedl, že se pracuje na zavedení povinnosti střídat inspektory např. každé čtyři roky. TESTY REZIDUÍ LZE LÉPE POUŽÍT JAKO NÁSTROJ PRO KONTROLU POSTUPŮ PRODUKCE 32. Omezení platná pro používání chemických a jiných látek jsou klíčovým požadavkem metod ekologické produkce. Testy reziduí mohou v případě pochyb poskytnout důkaz o použití nepovolených látek, jako jsou například zakázané pesticidy, GMO, potravinářské přídatné látky nebo léčiva. Testování reziduí je jedním z nástrojů, které mají kontrolní subjekty používat, aby zajistily, že hospodářské subjekty budou dodržovat pravidla produkce stanovená v jednotlivých nařízeních. Relevantní nařízení nestanoví minimální počet laboratorních testů, které mají být provedeny, testování vyžadují pouze v případě, že existuje podezření na použití produktů nepovolených pro ekologickou produkci. V důsledku toho si kontrolní subjekty vykládají vznik podezření různě a používají tento nástroj různými způsoby. RÁMEČEK 3 PŘÍKLADY KONTROLNÍCH SUBJEKTŮ S DOBRÝM PLÁNEM ODBĚRU VZORKŮ PRO LABORATORNÍ TESTY V Itálii měly dva navštívené kontrolní subjekty plán odběru vzorků pro rutinní laboratorní analýzu produktů. Jejich plán odběru vzorků byl stanoven na základě analýzy rizik. V případě hospodářských subjektů s nízkým rizikem jsou vzorky odebírány jen v případě podezření. U hospodářských subjektů se středním rizikem se odebírají vzorky u určitého procenta z celkového počtu hospodářských subjektů v této třídě, zatímco u hospodářských subjektů s vysokým rizikem se vzorky odebírají u 100 % subjektů. Ve Francii jeden z navštívených kontrolních subjektů každoročně vypracovává program laboratorních testů na základě analýzy rizik, přičemž zohledňuje veškerá varování a výsledky z předešlých let. Od roku 2009 připravuje rada pro certifikaci prozatímní program testování, který upřesňuje minimální počet vzorků, které je třeba analyzovat, a minimální počet testů, které je třeba na těchto vzorcích provést. Druhý kontrolní subjekt navštívený ve Francii má strategii testování, která je stanovena v kontrolním plánu a stanoví situace, za nichž lze zahájit analýzu. Zahrnují konkrétní okolnosti, jako je kombinovaná činnost hospodářských subjektů (ekologické a běžné) a riziko GMO. Odpovědný úředník připravuje roční příručku doporučení pro testování v odvětví ekologického zemědělství, která se využívá ke zlepšení metody, jakou se definují počet a druhy testů. Rozhodnutí provést analýzu je nadále na uvážení daného inspektora. Rada pro certifikaci stanoví roční rozpočet na testování a každému inspektorovi/auditorovi je přidělen vlastní roční rozpočet podle typologie daného odvětví. 33. Pro hodnocení systému testování reziduí v navštívených členských státech zakoupil Účetní dvůr určitou škálu produktů a nechal členské státy použít jejich obvyklé testy pro detekci nepovolených látek (více podrobností viz příloha II). Výsledky testů a použité metodiky pak vyhodnotil nezávislý odborník. Účetní dvůr zjistil, že osvědčené postupy z hlediska testování reziduí uplatňuje řada kontrolních subjektů. Jiné kontrolní subjekty mají v tomto ohledu určité rezervy: a) Postupy navštívených kontrolních subjektů ve dvou z navštívených členských států lze považovat za osvědčené, protože definují na rizika zaměřený roční nebo víceletý plán odběru vzorků pro rutinní laboratorní testy, přestože právní předpisy EU pro ekologické zemědělství požadují odběr vzorků jen v případě podezření (viz rámeček 3). Pět navštívených kontrolních subjektů však nemá plán odběru vzorků, který by definoval minimální počet analýz nebo vycházel z analýzy rizik. b) Všechny navštívené kontrolní subjekty odebírají vzorky k testování přítomnosti pesticidů a hnojiv a některých látek, které nedovolují právní předpisy EU pro ekologickou produkci, jeden z nich však neprovádí testy na jiné látky, jako krmiva a potravinářské přídatné látky nebo činidla. c) Výsledky analýzy vždy vyžadují kvalifikovaný výklad [24]. Účetní dvůr zjistil, že postupy dvou navštívených kontrolních subjektů nepopisují odpovídajícím způsobem to, jak mají být výsledky analýzy vykládány a jaká návazná opatření je třeba přijmout v případě pozitivních výsledků. d) Druh odebíraných vzorků (např. potraviny, listy, půda) a doba odběru musí být vztaženy k předpokladu použití zakázaných látek v určité fázi produkce nebo zpracování [25]. Například analýza listů či půdy často poskytne daleko lepší výsledky než analýza sklizených plodin nebo zpracovaného produktu (např. džemu). Většina kontrolních subjektů, u nichž byl tento problém zkoumán, zohledňuje druh odebíraných vzorků s cílem maximalizovat užitečnost analýzy. Jeden z kontrolních subjektů navštívených ve Španělsku však omezuje své vzorky pokud možno na konečné produkty na úkor kontrol testování postupů produkce. 34. Účetní dvůr rovněž zjistil, že dva z deseti kontrolních subjektů, u nichž byla tato otázka zkoumána, neuplatňovaly odpovídající postupy pro odběr vzorků a analýzu. Ve Španělsku dva navštívené kontrolní subjekty neodebraly u hospodářských subjektů více než jeden vzorek. To není v souladu s čl. 11 odst. 5 a 6 nařízení č. 882/2004 a kromě toho tento postup oslabuje pozici kontrolního subjektu v případě, že se hospodářský subjekt rozhodne zpochybnit výsledky, protože není možné provést kontrolní testy na jiném vzorku. Účetní dvůr má za to, že příslušné orgány by mohly zlepšit svou úlohu při schvalování a dohledu tak, že zajistí, aby kontrolní subjekty plnily požadavky EU, jako je tento. Nařízení (ES) č. 882/2004, článek 11 – Metody odběru vzorků a analýzy "5. Aniž je dotčena povinnost příslušných orgánů přijmout v naléhavém případě okamžité opatření, stanoví příslušné orgány vhodné postupy zaručující provozovatelům krmivářských a potravinářských podniků, jejichž výrobky jsou předmětem odběru vzorků a analýzy, právo požádat o doplňující odborný posudek. 6. Zejména zajistí, aby provozovatelé krmivářských a potravinářských podniků mohli obdržet dostatečný počet vzorků pro doplňující odborný posudek, pokud to není v případě výrobků velice snadno podléhajících zkáze nebo velmi malého množství dostupného substrátu nemožné." PORUŠENÍ, NESROVNALOSTI A ODPOVÍDAJÍCÍ SANKCE SE U ČLENSKÝCH STÁTŮ, V JEJICH RÁMCI, A DOKONCE I V RÁMCI KONTROLNÍCH SUBJEKTŮ LIŠÍ 35. V několika členských státech příslušné orgány nedefinovaly podrobné kategorie nedodržení požadavků a odpovídající sankce (Německo, Francie a Spojené království). V důsledku toho každý kontrolní subjekt v rámci členského státu definuje nedodržení požadavků a uplatňuje sankce jiným způsobem, což vede k tomu, že hospodářským subjektům jsou za totéž porušení ukládány různé sankce, dokonce i v rámci členského státu. 36. Různé kontrolní subjekty uplatňují různé sankce za stejné nedodržení požadavků, neuplatňují náležité sankce (podle svého kontrolního plánu nebo podle pokynů příslušného orgánu) nebo uplatňují sankce, které nejsou v jejich kontrolním plánu stanoveny (viz rámeček 4). 37. Studie, které provedli uznávaní akademičtí pracovníci, poukázaly na to, že mezi kontrolními subjekty existují značné rozdíly ve výsledcích kontrol [26]. Účetní dvůr zjistil, že v roce 2009 jeden kontrolní subjekt v jednom členském státě neodejmul žádné osvědčení a rozhodl pouze o třech pozastaveních (což je ekvivalent 0,38 odnětí nebo pozastavení na 1000 hospodářských subjektů), zatímco jiný kontrolní subjekt v jiném členském státě ve stejném roce rozhodl o 5,26 odnětí nebo pozastavení na 1000 hospodářských subjektů. Mohlo by být přínosem tyto rozdíly ve výsledcích kontrol monitorovat a na jejich základě by příslušné orgány mohly při provádění svých dohledových činností přijímat opatření v prvním stupni a Komise na úrovni EU. RÁMEČEK 4 PŘÍKLADY UPLATNĚNÍ ODLIŠNÝCH SANKCÍ Nedodržování jednoho konkrétního požadavku týkajícího se živočišné produkce [27]vede v Itálii k "odnětí ekologického označení", v jednom kontrolním subjektu ve Francii by vedlo k "varování", zatímco v jiném kontrolním subjektu ve Francii by byla podána "žádost o nápravné opatření". Auditoři nalezli příklady, kdy byly u tohoto požadavku hospodářské subjekty v Itálii sankcionovány "odnětím ekologického označení", což znamená, že nesměly prodávat své produkty jako ekologické, zatímco hospodářské subjekty ve Francii, které se dopustily stejného přestupku, mohly i nadále své produkty prodávat jako ekologické. Jeden z kontrolních subjektů navštívených v Itálii má ve svých inspekčních zprávách pro producenty kromě oddílu uvádějícího výčet nedodržení požadavků i oddíl obsahující "Doporučení a opatření pro vymáhání nařízení". Auditoři zjistili příklad, kdy bylo nedodržení požadavků uvedeno v tomto oddíle, místo aby bylo klasifikováno a sankcionováno podle postupů. NEDOSTATKY ZJIŠTĚNÉ U VÝMĚNY INFORMACÍ V RÁMCI ČLENSKÝCH STÁTŮ, S KOMISÍ A MEZI ČLENSKÝMI STÁTY 38. Tok informací je zásadní součástí kontrolního systému. Bez řádného toku informací existuje riziko, že kontrolní systémy nebudou fungovat účelně. Následující oddíly představují zjištění Účetního dvora na dvou úrovních považovaných Účetním dvorem za nejvýznamnější: tok informací mezi kontrolním systémem pro ekologickou produkci a kontrolním systémem pro agroenvironmentální platby a tok informací z členských států k ostatním členským státům a Komisi. TOK INFORMACÍ MEZI KONTROLNÍM SYSTÉMEM PRO EKOLOGICKOU PRODUKCI A KONTROLNÍM SYSTÉMEM PRO AGROENVIRONMENTÁLNÍ PLATBY JE TŘEBA ZLEPŠIT 39. V rámci pilíře pro rozvoj venkova ve společné zemědělské politice jsou určité postupy ekologického zemědělství způsobilé k podpoře prostřednictvím Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova. Čl. 36 odst. 1 nařízení (ES) č. 1975/2006 [28] stanoví výměnu informací mezi službami a organizacemi zapojenými do kontrol týkajících se kritérií způsobilosti k této podpoře. Nařízení (ES) č. 1975/2006, článek 36 – Oznamování kontrol platební agentuře "1. Pokud kontroly neprovádí platební agentura, zajistí členský stát, aby platební agentura byla o prováděných kontrolách dostatečně informována. Platební agentura si sama určí, jaké informace potřebuje. […]." 40. Ve dvou navštívených členských státech byl tok informací mezi kontrolním systémem pro ekologickou produkci [29] a podpůrným systémem pro opatření k rozvoji venkova [30] ve věci subvencí pro ekologické zemědělství v rámci agroenvironmentálních opatření nedostatečný. Ve Francii nejsou výsledky kontrol, které provedly kontrolní subjekty, sdělovány platební agentuře pro agroenvironmentální subvence. V důsledku toho existuje riziko toho, že kontrolním subjektem zjištěné porušování požadavků ovlivňující podmínky příjmu agroenvironmentálních plateb nepovede ke snížení nebo vrácení platby. Podobně ve Spojeném království neexistuje žádný zpětný tok informací a je zde riziko, že porušení požadavků týkajících se postupů ekologického zemědělství zjištěná platební agenturou na základě jejích kontrol nepovedou k tomu, aby kontrolní subjekt uložil sankce. Nedostatky v této oblasti uznala i Komise (viz bod 53). ZPRÁVY PODÁVANÉ ČLENSKÝMI STÁTY NEJSOU PLNĚ V SOULADU S NAŘÍZENÍMI 41. Členské státy mají různé vykazovací povinnosti: - Podávání výročních zpráv o provádění víceletého vnitrostátního plánu kontrol včetně informací o provedených kontrolách a auditech, neplněních a sankcích (čl. 44 odst. 3 nařízení (ES) č. 882/2004). Nařízení (ES) č. 882/2004, článek 44 – Výroční zprávy "3. Členské státy dokončí své zprávy a předloží je Komisi do šesti měsíců od konce roku, k němuž se tyto zprávy vztahují." - Podávání zpráv o nesrovnalostech a porušeních ovlivňujících ekologický status produktu (čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 834/2007). Nařízení (ES) č. 834/2007, článek 30 – Opatření pro případ porušení a nesrovnalostí "2. Informace o případech nesrovnalostí nebo porušení, které se týkají ekologického statusu produktu, se neprodleně sdělí dotčeným kontrolním subjektům, kontrolním orgánům, příslušným orgánům a členským státům a případně Komisi. Úroveň sdělení závisí na závažnosti a rozsahu zjištěné nesrovnalosti nebo porušení. […]." 42. Většina členských států předkládá zprávy podstatně později, než stanoví regulační lhůty Komise k provádění víceletého vnitrostátního plánu kontrol. Na začátku roku 2011 chyběly zprávy za rok 2009 ode dvou členských států. Pokud jde o obsah zpráv, jsou členské státy povinny dodržovat pokyny Komise [31] k přípravě výroční zprávy a musí zahrnout určité minimum informací týkajících se zjištěných nedodržení požadavků, registrovaných hospodářských subjektů, kontrolních návštěv, analyzovaných vzorků a uložených sankcí. V praxi jsou však informace týkající se kontrolního systému pro ekologickou produkci ve výročních zprávách velmi omezené. Většina členských států neuvádí analýzu zjištěných nedodržení požadavků ani základní údaje o ekologickém odvětví (viz diagram 4). DIAGRAM 4 POČET ČLENSKÝCH STÁTŮ, KTERÉ DO SVÉ POSLEDNÍ DOSTUPNÉ VÝROČNÍ ZPRÁVY [32] ZAŘADILY INFORMACE O NÍŽE UVEDENÝCH TÉMATECH [33] +++++ TIFF +++++ 43. Ve své zvláštní zprávě č. 3/2005 k rozvoji venkova: ověřování výdajů na agroenvironment Účetní dvůr poukázal na několik nedostatků týkající se podávání zpráv o ekologickém zemědělství členskými státy [34]. V době, kdy v roce 2005 audit Účetního dvora probíhal, se podle nařízení (EHS) č. 2092/91 vyžadovalo, aby členské státy vydávaly k ekologické produkci zvláštní zprávu. Tuto povinnost zrušilo nařízení (ES) č. 882/2004, jež integrovalo ekologické zemědělství do obecného výkaznictví v rámci úředních kontrol potravin a krmiv. Tabulka 2 uvádí přehled některých zjištění zprávy spolu s hodnocením Účetního dvora týkajícím se stavu v roce 2011. Podávání výročních zpráv členskými státy je i po zohlednění změn vykazovacích povinností stále neuspokojivé. TABULKA 2 PŘIPOMÍNKY OBSAŽENÉ VE ZVLÁŠTNÍ ZPRÁVĚ Č. 3/2005 TÝKAJÍCÍ SE ZPRÁV ČLENSKÝCH STÁTŮ O EKOLOGICKÉM ZEMĚDĚLSTVÍ SPOLU S HODNOCENÍM SOUČASNÉHO STAVU (VIZ ÚPLNÁ TABULKA V PŘÍLOZE III) Zjištění obsažená ve zvláštní zprávě č. 3/2005 | Hodnocení Účetního dvora týkající se současného stavu v roce 2011 | Výroční prováděcí zprávy | | Ne všechny členské státy zasílají výroční zprávy. | Většina členských států podává zprávy o své kontrolní činnosti příliš pozdě. | Výroční zprávy neobsahují žádný závěr, pokud jde o fungování systému. | Informace týkající se kontrolního systému pro ekologickou produkci v těchto výročních zprávách jsou stále velmi omezené. | Komise těchto zpráv využívá jen omezeně. | Přezkum výroční zprávy Komisí a její zpětná vazba se zaměřují zejména na chybějící informace namísto analýzy z hlediska koncepce a fungování kontrolního systému. | Kvalita není vždy uspokojivá a zprávy obsahují chyby a rozporuplné údaje. | Zprávy členských států mají stále neuspokojivou kvalitu. | I kdyby tyto zprávy byly úplné a přesné, neposkytovaly by záruku, pokud jde o objektivnost a účelnost prováděných kontrol. | Komise postrádá základní informace o fungování kontrolního systému v členských státech. | 44. Platné nařízení vyžaduje, aby členské státy okamžitě informovaly o nesrovnalostech a porušeních ovlivňujících ekologický status produktu ostatní členské státy a Komisi a samy byly o takových případech informovány. Aby mohl členský stát oznámit nesrovnalosti či porušení, k nimž dle předpokladů došlo v jiném členském státě, zavedla Komise informační systém ekologického zemědělství (OFIS). Přestože se požaduje, aby oznámení bylo podáno "neprodleně", doba uplynulá mezi zjištěním nesrovnalosti nebo porušení a datem oznámení prostřednictvím systému OFIS se v jednotlivých případech značně liší a pohybuje se od zhruba jednoho do sedmi měsíců. Jedním z důvodů těchto odchylek je to, že v praxi mají členské státy různé výklady týkající se fáze, kdy je třeba "neprodleně" jednat. Například v případě zjištění nepovolených látek není jasné, zda je oznámení třeba provést i) po prvních laboratorních výsledcích nebo ii) po druhých laboratorních výsledcích, které potvrdí výsledky první analýzy. 45. Jakmile je provedeno oznámení v systému OFIS, Komise očekává, že země, která je předmětem oznámení, provede šetření možných příčin dané nesrovnalosti a odpoví prostřednictvím systému OFIS do 30 dnů [35]. Odpovědi členských států na oznámení rovněž nejsou prováděny včas. Dne 20. ledna 2011 bylo stále otevřeno 38 oznámení. U 36 těchto oznámení nebyla dodržena uvedená lhůta pro odpověď. Celkem bylo v letech 2009 a 2010 v systému OFIS podáno 100 oznámení o nesrovnalostech v rámci EU. U případů, kdy byla obdržena odpověď od členského státu, který byl předmětem oznámení, činila průměrná doba mezi oznámením a odpovědí 106 dnů. OBTÍŽE PŘI ZAJIŠŤOVÁNÍ SLEDOVATELNOSTI PRODUKTŮ 46. Členské státy by měly zajistit sledovatelnost ekologických produktů v souladu s čl. 27 odst. 13 nařízení (ES) č. 834/2007. Komise uvádí sledovatelnost potravin jako důležitý konstituční prvek důvěry spotřebitelů [36], který umožňuje ověřit, že všechny hospodářské subjekty zúčastněné ve všech fázích produkce, přípravy a distribuce uplatnily požadavky EU na ekologickou produkci. Pokud bylo zjištěno nedodržení požadavků, sledovatelnost umožňuje vysledovat jeho zdroj, izolovat daný problém a předejít tak tomu, aby se dotčené produkty dostaly ke spotřebitelům (viz rámečky 5 a 6). Nařízení (ES) č. 834/2007, článek 27 – Kontrolní systém "13. Členské státy zajistí, aby zavedený kontrolní systém umožňoval v souladu s článkem 18 nařízení (ES) č. 178/2002 vysledovat každý produkt ve všech fázích produkce, přípravy a distribuce, zejména s cílem poskytnout spotřebitelům záruky, že ekologické produkty byly vyprodukovány v souladu s požadavky tohoto nařízení." 47. Ve všech navštívených členských státech kontrolní subjekty zahrnovaly kontroly identifikace dodavatelů a zákazníků s cílem ověřit plnění povinnosti hospodářského subjektu ve věci účetních dokladů [37]. Dohledové kontroly provádějí i příslušné orgány v členských státech. Některé příslušné orgány provádějí kontroly sledovatelnosti samy na úrovni konečného produktu (Španělsko, Francie, Itálie), zatímco v jiných členských státech zařazují příslušné orgány kontroly povinné dokumentace sledovatelnosti v rámci svých dohledových činností na úrovni kontrolních subjektů (Německo, Itálie). RÁMEČEK 5 OSVĚDČENÉ POSTUPY: ON-LINE DATABÁZE PRO LEPŠÍ SLEDOVATELNOST V Itálii několik kontrolních subjektů vytvořilo on-line databáze, které spotřebitelům a společnostem nakupujícím ekologické produkty od hospodářských subjektů certifikovaných danými kontrolními subjekty umožňují ověřit si pravost transakčních dokumentů nebo osvědčení o souladu daných hospodářských subjektů. Účetní dvůr takové postupy považuje z hlediska transparentnosti a sledovatelnosti za osvědčené. RÁMEČEK 6 ZJIŠTĚNÍ ZÍSKANÁ PŘI ŠETŘENÍ SLEDOVATELNOSTI Při šetření sledovatelnosti, které Účetní dvůr provedl, bylo zjištěno jedno podvodné osvědčení ekologické transakce. Účetní dvůr zakoupil ekologickou mouku a následné kontroly ukázaly, že osvědčení byla falešná, proto nebyl potvrzen ekologický status produktu. Tento případ je součástí širšího vyšetřování údajného podvodu, o němž se veřejnost dozvěděla na konci roku 2011. Vyšetřování provádí odpovědné vnitrostátní orgány. 48. I přes existenci kontrolních systémů existujících v navštívených členských státech ke kontrole požadavků na sledovatelnost, šetření sledovatelnosti, které provedl Účetní dvůr (více podrobností viz příloha I) na 85 produktech různého původu a složení, ukazuje, že sledovatelnost na úroveň producenta není zajištěna u všech produktů. V prvotním časovém rámci šetření (tři měsíce) [38] nebylo možné vysledovat zpět na úroveň producenta 40 % produktů a požadované informace (identifikace hospodářských subjektů až na úroveň producenta a osvědčení souladu pro každý z identifikovaných hospodářských subjektů) byly úplné jen pro 48 % produktů. S ohledem na dodatečné informace, které poskytly některé členské státy po skončení šetření, tj. v celkovém časovém rámci šesti měsíců, stále nebylo možné vysledovat zpět na úroveň producenta 32 % produktů a jen u 56 % produktů byla poskytnutá dokumentace úplná (souhrn výsledků členěný podle původu produktu viz také diagram 5). Tento stav vysvětluje především skutečnost, že v případě produktů nebo složek produktu překračujících vnitřní a vnější hranice EU nemají členské státy vůči hospodářským subjektům mimo svá území žádnou pravomoc. DIAGRAM 5 SOUHRNNÉ VÝSLEDKY ŠETŘENÍ SLEDOVATELNOSTI, KTERÉ PROVEDL ÚČETNÍ DVŮR (PRODUKTY, U NICHŽ BYLY POŽADOVANÉ INFORMACE ÚPLNÉ) [39] +++++ TIFF +++++ 49. Kromě toho šetření sledovatelnosti odhalilo řadu faktorů poškozujících spolehlivost kontrolního systému, například chybějící jasné zmínky o producentech nebo skupinách producentů na skupinových osvědčeních, skupinovou certifikaci pro jiné než rozvojové země nebo dokumenty, které se podobají osvědčení o souladu, ale nemají stejnou hodnotu [40]. FOTOGRAFIE 3 – PŘÍKLAD SPECIALIZOVANÉ PRODEJNY EKOLOGICKÝCH PRODUKTŮ V ANGLII. +++++ TIFF +++++ © Evropská unie. Zdroj: Evropský účetní dvůr. KOMISE NEPODNIKÁ DOSTATEČNÉ KROKY K ZAJIŠTĚNÍ ŘÁDNÉHO FUNGOVÁNÍ KONTROLNÍCH SYSTÉMŮ ČLENSKÝCH STÁTŮ 50. Článek 45 nařízení (ES) č. 882/2004 požaduje, aby Komise prováděla audity úředních kontrol členských států. Komise má obecnou odpovědnost za dohled nad kontrolním systémem pro ekologickou produkci a za jeho koordinaci a měla by zajistit, aby členské státy plnily své povinnosti. První podmínkou pro implementaci kontrolního systému je přístup k informacím o jeho fungování. Druhou podmínkou je dostupnost přiměřených prováděcích opatření, která lze použít na členské státy. 51. Jak je zmíněno v bodech 41 až 45, podávání zpráv ze strany členských států Komisi je velmi omezené, často neúplné a je zatíženo velkými prodleními. V důsledku toho Komise nemá k dispozici základní údaje k tomu, aby zlepšila své vlastní monitorování, informovala veřejnost nebo odpovídala na otázky Parlamentu a poskytla spolehlivý základ pro politický rozhodovací proces. Pokud jde o víceleté vnitrostátní plány kontrol a související výroční zprávy, odbory Komise nepodnikly žádné kroky, aby získaly od členských států výroční zprávy včas. Jakmile zprávy dorazí, GŘ AGRI je přezkoumá, zjistí, jaké informace chybí, provede analýzu zpráv a popřípadě se vyjádří k obsahu poskytnutých informací. 52. Od roku 2001 Komise neprováděla audity v členských státech [41], aby ověřila, že úřední kontroly ekologické produkce se uskutečňují v souladu s nařízeními EU. Podle Komise jsou nadále diskutována pracovní ujednání mezi GŘ AGRI a GŘ SANCO a od roku 2012 by ekologické zemědělství mělo být řádnou součástí ročního kontrolního programu PVÚ [42]. Stanovení priorit kontrolního programu PVÚ však vychází z rizik a hlavním uvažovaným rizikovým faktorem je nadále "bezpečnost potravin". V době konání auditu nebyly otázky ekologické produkce do ročního kontrolního programu zatím zařazeny. 53. Při auditech výdajů na rozvoj venkova provádí Komise (GŘ AGRI) návštěvy členských států. Přezkum příslušných auditních zpráv [43] však ukazuje, že informace získané od členských států nelze vzájemně srovnávat. 54. V případě neuplatňování platných právních předpisů EU na ekologickou produkci má Komise obecnou možnost zaslat členským státům oznámení předcházející řízení o nesplnění povinnosti nebo zahájit řízení o nesplnění povinnosti. Nařízení týkající se ekologické produkce však nestanoví žádná konkrétní prováděcí opatření, která by Komise mohla uplatnit, jestliže členské státy nesplní své povinnosti. Komise adresovala šest oznámení před zahájením řízení o nesplnění povinnosti čtyřem členským státům [44]. Tento postup je však velmi těžkopádný a časově náročný. PROVÁDĚNÍ KONTROLNÍCH POSTUPŮ PRO DOVOZ PRODUKTŮ NEDOSTATKY ZJIŠTĚNÉ VE SPRÁVĚ SEZNAMU ROVNOCENNÝCH TŘETÍCH ZEMÍ 55. Podle čl. 33 odst. 2 nařízení (ES) č. 834/2007 může Komise uznat třetí země, jejichž systém produkce je rovnocenný se zásadami a pravidly produkce stanovenými v nařízení (ES) č. 834/2007 a jejichž kontrolní opatření jsou stejně účelná jako opatření stanovená v témže nařízení, a sestaví seznam těchto zemí. V současné době jsou jako rovnocenné uznány tyto země: Argentina, Austrálie, Kanada, Kostarika, Indie, Izrael, Japonsko, Švýcarsko, Nový Zéland, Tunisko a s účinností od 1. června 2012 Spojené státy. Ekologické produkty certifikované jako ekologické v těchto třetích zemích jsou proto akceptovány jako ekologické i v EU. 56. Celkovou odpovědnost za správu tohoto seznamu nese Komise. Tuto odpovědnosti ale částečně sdílí s členskými státy, které jsou jí nápomocny v rámci postupů pro uznávání a dohled. Řádná správa seznamu by měla zahrnovat vhodné provádění jasných postupů pro zařazování třetích zemí v souladu s cílem a oblastí působnosti nařízení EU, jakož i zajištění dostatečných záruk trvalého plnění daných požadavků třetími zeměmi, které byly uznány za rovnocenné. KAPACITA KOMISE PRO ZPRACOVÁNÍ ŽÁDOSTÍ O ZAŘAZENÍ NA SEZNAM ROVNOCENNÝCH TŘETÍCH ZEMÍ JE NEDOSTATEČNÁ 57. Při zkoumání žádostí o uznání musí Komise vyhodnotit informace [45], které poskytla daná třetí země, a může se rozhodnout prošetřit pravidla produkce a kontrolní opatření dotčené třetí země na místě. 58. V praxi Komise posuzuje rovnocennost žadatelských zemí obecně v souladu s ustanoveními nařízení. Komise používá standardizovanou "srovnávací tabulku", aby dokumentovala kontroly provedené při posuzování rovnocennosti standardů produkce a účelnosti kontrolního systému uplatňovaného ve třetí zemi. Navíc, kromě Argentiny, Austrálie, Nového Zélandu a Švýcarska (viz tabulka 4), provedla Komise před zápisem na seznam nejméně jednu návštěvu u každé žadatelské země. Od roku 2010 Komise používá při návštěvách třetích zemí standardizované kontrolní seznamy. 59. Počet třetích zemí žádajících o zařazení na seznam rovnocenných třetích zemí se zvyšuje. V letech 2000 až 2011 bylo přijato dvacet pět žádostí, z nichž byla Komise schopna přezkoumat pouze osm. Kromě toho několik zemí již zařazených na seznam požádalo o rozšíření rozsahu rovnocennosti. Široká a narůstající škála povinností, které musí Komise plnit v situaci, kdy má k dispozici jen omezené zdroje, vedla k velmi značným prodlením při vyřizování konkrétních žádostí (např. Bolívie zaslala svou žádost v roce 2006 a Chile zaslalo svou první žádost v roce 2000 a dodatečné informace v roce 2009, Komise však šetření poskytnutých informací dosud nedokončila). POSTUPY KOMISE, JEŽ MAJÍ ZARUČOVAT TRVALÉ PLNĚNÍ POŽADAVKŮ NAŘÍZENÍ ZE STRANY TŘETÍCH ZEMÍ UZNANÝCH ZA ROVNOCENNÉ, NEJSOU DOSTATEČNÉ 60. Uznané rovnocenné třetí země jsou povinny podávat Komisi každoročně zprávy o kontrolních činnostech provedených v předešlém roce [46]. Nařízení stanoví, že při hodnocení výročních zpráv budou Komisi nápomocny členské státy [47]. Na základě informací uvedených v těchto výročních zprávách Komise za pomoci zástupců členských států spolupracujících na sestavení zprávy musí zajistit odpovídající dohled nad uznanými třetími zeměmi. Povaha dohledu musí být stanovena na základě hodnocení rizik výskytu nesrovnalostí nebo porušení ustanovení stanovených v nařízení EU [48]. Komise však nemá podrobné postupy pro správu a přezkum seznamu rovnocenných třetích zemí a hodnocení rizik třetích zemí nebylo formálně stanoveno. 61. Analýza výročních zpráv ze strany Komise není standardizována (např. nejsou používány žádné kontrolní seznamy ani standardní formáty zpráv) a analýza nevede ke konkrétním opatřením (např. písemnému upozornění Komise). V některých případech (např. zpráva Izraele za období 2008/09, zprávy Argentiny) nebylo možné nalézt doklady o tom, že Komise zprávu přezkoumala (např. chyběly rukou psané poznámky či jiné listinné důkazy). Často nelze nalézt doklady o tom, že přidělení zástupci členských států spolupracující na sestavení zprávy byli nápomocni Komisi s cílem zajistit vhodný dohled (např. formou zpětné vazby k výročním zprávám), jak předpokládá nařízení. Komise neposkytla zástupcům členských států spolupracujícím na sestavení zprávy pokyny ohledně očekávaného obsahu jejich zpráv. 62. Účetní dvůr analyzoval vzorek výročních zpráv třetích zemí aktuálně uznaných za rovnocenné. Tyto výroční zprávy nejsou úplné, protože v nich chybí informace o monitorovacích činnostech, o počtu a druhu inspekcí provedených kontrolními subjekty nebo o počtu provedených laboratorních testů a o výsledcích. Ve dvou případech zprávy neobsahovaly žádné vysvětlení nápravných opatření přijatých v návaznosti na nesrovnalosti zjištěné během účetního období, o nichž proběhla komunikace s Komisí (viz tabulka 3). Komise zaslala třetím zemím pokyny o obsahu těchto výročních zpráv teprve nedávno (2011). TABULKA 3 VÝSLEDKY ANALÝZY ÚČETNÍHO DVORA TÝKAJÍCÍ SE OBSAHU POSLEDNÍ VÝROČNÍ ZPRÁVY DOSTUPNÉ V DOBĚ AUDITU Téma | Argentina | Izrael | Indie | Nový Zéland | Tunisko [9999] | Kostarika | Monitorovací a dohledové činnosti prováděné příslušným orgánem ve třetí zemi | Ano | Ne | Ano | Ano | – | Ano | Nápravná opatření přijatá příslušným orgánem ve třetí zemi | Ano | Ne | Ano | Ano | – | Ne | Počet kontrolních subjektů činných ve třetí zemi | Ano | Ano | Ano | Ano | – | Ano | Počet a druh inspekcí provedených kontrolními subjekty | Ne | Ne | Ne | Ne | – | Ne | Počet a výsledky provedených laboratorních testů | Ne | Ano | Ne | Ne | – | Ano | 63. Vzhledem k tomu, že útvary Komise nemají žádné interní postupy upravující provádění dohledu nad uznanými třetími zeměmi, není jisté, kdy by měly být návštěvy Komise na místě po zařazení třetích zemí na seznam prováděny. Účetní dvůr v tomto ohledu upozorňuje, že ve třetích zemích nebyly prováděny žádné pravidelné kontrolní návštěvy na místě (např. poslední návštěva Izraele v roce 1999, poslední návštěva Kostariky v roce 2000) (viz tabulka 4). 64. Skutečnost, že informace obsažené ve výročních zprávách, které předkládají rovnocenné třetí země, jsou nekvalitní, společně s faktem, že Komise neprovádí v rovnocenných třetí země pravidelné kontrolní návštěvy na místě, neumožňuje Komisi zaručit, že normy produkce a účelnost kontrolních systémů ve třetích zemích zařazených na seznam jsou nadále rovnocenné. TABULKA 4 PODROBNOSTI O NÁVŠTĚVÁCH KOMISE NA MÍSTĚ VE TŘETÍCH ZEMÍCH Třetí země uznaná za rovnocennou | Datum zařazení na seznam | Návštěvy na místě provedené (rok) před zařazením třetí země na seznam rovnocenných třetích zemí | Návštěvy na místě provedené (rok) po zařazení třetí země na seznam rovnocenných třetích zemí [8888] | Argentina | 1996 | – | 1999 a 2000 | Austrálie | 1996 | – | 1999 | Kanada | 2011 | 2010 | – | Kostarika | 2003 | 2000 | – | Indie | 2006 | 2004 | – | Izrael | 1996 | 1994 | 1999 | Japonsko | 2010 | 2001 a 2009 | – | Nový Zéland | 2002 | – | 2003 | Švýcarsko | 1996 | – | 2001 | Tunisko | 2009 | 2008 | – | NEDOSTATKY ZJIŠTĚNÉ VE SPRÁVĚ REŽIMU DOVOZNÍCH POVOLENÍ 65. Ekologické produkty produkované mimo EU lze dovážet prostřednictvím režimu dovozních povolení. Dovozní povolení vydává na konkrétní období příslušný orgán každého jednotlivého členského státu, povolení jsou platná maximálně po dobu jednoho roku [49], pro konkrétního dovozce i pro určené produkty, a mohou být odejmuta, pokud již nejsou dodržovány požadavky uvedené v čl. 33 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 834/2007. Nařízení (ES) č. 834/2007, článek 33 – Dovoz produktů poskytujících rovnocenné záruky "1. Produkt dovezený ze třetí země může být rovněž uveden na trh Společenství jako ekologický, pokud: a) produkt byl získán v souladu s pravidly produkce, jež jsou rovnocenné pravidlům uvedeným v hlavách III a IV; b) hospodářské subjekty podléhají kontrolním opatřením s účinností rovnocennou opatřením uvedeným v hlavě V a tato opatření jsou používána nepřetržitě a účinně; […]." 66. Komise vykonává úlohu dohledu a může požadovat, aby členský stát, který povolení vystavil, toto povolení odejmul, pokud se Komise domnívá, že uvedené požadavky nejsou splněny (viz rámeček 8). 67. Ročně vydá 27 členských států EU přibližně 4000 dovozních povolení. Zajistit harmonizovaný přístup příslušných orgánů 27 členských států při vydávání dovozních povolení je mimořádně obtížné. V důsledku těchto obtíží má být systém režimu dovozních povolení do konce června roku 2015 ukončen. Návštěvy Účetního dvora v členských státech v rámci tohoto auditu ukázaly níže uvedené nedostatky na úrovni kontrol prováděných příslušnými orgány i na úrovni Komise. NEDOSTATKY V KONTROLÁCH PROVÁDĚNÝCH ČLENSKÝMI STÁTY PŘI VYDÁVÁNÍ DOVOZNÍCH POVOLENÍ 68. Každá zásilka ekologických produktů dovážených v tomto režimu musí být doprovázena potvrzením o kontrole. Toto potvrzení o kontrole by měl vydat kontrolní subjekt ve třetí zemi. Kontrolní subjekt by měl být akceptován příslušným orgánem členského státu, který dané dovozní povolení vydává. Při vydávání dovozního povolení proto musí příslušný orgán povolujícího členského státu akceptovat kontrolní subjekt navržený dovozcem, který žádá o dovozní povolení, jako způsobilý k vydání potvrzení o kontrole. Předpisy EU však nedefinují, na jakém základě lze tuto akceptaci provést. 69. V praxi většina příslušných orgánů zakládá své rozhodnutí o akceptaci kontrolního subjektu ve třetí zemi jako způsobilého k vydání potvrzení o kontrole na kontrole toho, zda je dotčený kontrolní subjekt akreditován. Příslušné orgány v členských státech však aktivně nekontrolují, zda kontrolní subjekty pověřené vydáváním potvrzení o kontrole svou akreditaci aktualizují a zda rozsah udělené akreditace stačí pro zajištění rovnocennosti s normami EU. 70. Účetní dvůr zjistil, že pouze některé členské státy (Irsko,Španělsko, Itálie) provádějí dodatečné kontroly a vyžadují, aby dovozci žádající o dovozní povolení předložili inspekční zprávy vydané dotčenými kontrolními subjekty ve třetích zemích, s cílem zkontrolovat, zda jsou kontrolní postupy rovnocenné postupům požadovaným v předpisech EU. Kontroly všech členských států vycházejí pouze z kontrol dokumentace, žádný z navštívených členských států neprovádí kontroly na místě. 71. Jakmile je dovozní povolení vydáno, dotčené hospodářské subjekty v EU se spoléhají na potvrzení o kontrole, které doprovází každou zásilku dovážených produktů a které uvádí (v kolonce 15 uvedeného potvrzení a v souladu s čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) č. 1235/2008), že ve třetí zemi jsou používána rovnocenná pravidla produkce a rovnocenná kontrolní opatření. Nařízení (ES) č. 1235/2008, článek 13 – Potvrzení o kontrole "4. Orgán nebo subjekt vydávající potvrzení o kontrole vydá toto potvrzení a podepíše prohlášení v kolonce 15 potvrzení pouze poté, co a) provedl dokumentační kontrolu na základě všech příslušných kontrolních dokumentů, které zahrnují zejména plán produkce pro dotčené produkty, přepravní doklady a obchodní doklady, a b) buď fyzicky zkontroloval zásilku, nebo obdržel výslovné prohlášení vývozce, v němž se prohlašuje, že dotčená zásilka byla vyprodukována a/nebo připravena v souladu s článkem 33 nařízení (ES) č. 834/2007; provede ověření důvěryhodnosti tohoto prohlášení se zaměřením na rizika. Dále každému vydanému potvrzení přidělí pořadové číslo a vede seznam vydaných potvrzení v chronologickém pořadí." 72. Zejména osvědčení v kolonce 15 tohoto potvrzení je v podstatě vlastním prohlášením téhož kontrolního subjektu ve třetí zemi, který vydává potvrzení o kontrole. Příslušné orgány v členských státech neprovádějí žádné kontroly, aby ověřily spolehlivost tohoto prohlášení. To vysvětluje, proč jsou ověření před vydáním dovozního povolení prováděná příslušnými orgány členských států vydávajících povolení ve věci způsobilosti kontrolního subjektu, který toto potvrzení vystavuje, mimořádně důležitá. KOMISE NEMÁ PŘÍSTUP K DOSTATEČNě SPOLEHLIVÝM ÚDAJŮM UMOŽŇUJÍCÍM POSOUDIT, ZDA DOVOZNÍ POVOLENÍ VYDANÁ ČLENSKÝMI STÁTY SPLŇUJÍ PODMÍNKY STANOVENÉ V NAŘÍZENÍ 73. Pokyny Komise týkající se obsahu výročních zpráv zasílaných členskými státy Komisi nestanoví povinnost uvádět informace týkajících se dovozních povolení vydávaných členskými státy. 74. Systém OFIS umožňuje předávání informací týkajících se dovozních povolení mezi členskými státy a Komisí dle požadavků čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 1235/2008. Výsledky kontrolních návštěv členských států provedených v rámci tohoto auditu poukázaly na případy, kdy informace o dovozních povoleních sdělené členskými státy v systému OFIS nejsou spolehlivé a úplné (viz rámeček 7). Nařízení (ES) č. 1235/2008, článek 19 – Přechodná pravidla pro rovnocenný dovoz produktů, které nepocházejí ze třetích zemí zařazených na seznam "2. Každý členský stát podá ostatním členským státům a Komisi informace o každém povolení uděleném podle tohoto článku, včetně informací o dotčených normách produkce a kontrolních opatřeních." 75. Přezkum zápisu stálého výboru pro ekologické zemědělství (v letech 2010 a 2011) ukázal, že tento výbor neplní řádně svou úlohu při výměně informací týkajících se fungování režimu dovozních povolení. RÁMEČEK 7 INFORMACE O DOVOZNÍCH POVOLENÍCH V SYSTÉMU OFIS NEJSOU SPOLEHLIVÉ Audit ukázal, že z 26 dovozních povolení, které Německo odejmulo v roce 2009, se pouze 11 řádně objevilo v systému OFIS, 11 bylo označeno za povolení "s uplynulou platností" namísto "odejmuto" a čtyři povolení do systému OFIS vůbec nebyla zadána. V roce 2009 Německo na základě zjištění reziduí pesticidů v určitých zásilkách dočasně pozastavilo platnost 8 dovozních povolení. Stávající právní předpis EU však neupravuje možnost platnost dovozního povolení pozastavit. Protože systém OFIS neumožňuje zadat stav "pozastaveno", byla čtyři z uvedených povolení označena za povolení "s uplynulou platností" a jedno za "odejmuté". Tři dovozní povolení nebyla do systému OFIS zadána vůbec. Jedno dovozní povolení z Itálie za rok 2009 bylo chybně označeno jako "odejmuté", ačkoli mělo zůstat aktivní. 76. Od roku 2001 Komise neprovedla žádné audity v členských státech, aby ověřila, že vydávají dovozní povolení jen v případě, že jsou splněny podmínky nařízení. Protože za posledních deset let nebyly v členských státech provedeny žádné kontrolní návštěvy na místě, Komise nemá aktuální informace, které by jí umožňovaly posoudit, zda dovozní povolení mohla být a měla být vydána. 77. Pokud jde o dovozní povolení, jestliže šetření zjistí, že ve třetí zemi nejsou uplatňována rovnocenná pravidla produkce a rovnocenná kontrolní opatření [50], Komise může požádat členský stát, který dovozní povolení udělil, aby je odejmul [51]. Komise za téměř 20 let existence tohoto dovozního režimu dosud nikdy tohoto postupu nevyužila. V jednom případě však Komise doporučila (ale nepožádala), aby členské státy odejmuly dovozní povolení pro určitý produkt, tímto doporučení však neřídily všechny členské státy (viz rámeček 8). RÁMEČEK 8 PRODUKT DOVEZENÝ ZE TŘETÍ ZEMĚ V říjnu a listopadu 2009 v návaznosti na zvýšený počet zjištění nepovolených látek v určitém produktu dováženém z jedné třetí země vydala Komise prostřednictvím výboru SCOF dvě sdělení příslušným orgánům členských států. V těchto sděleních Komise doporučila odejmout dovozní povolení pro tento produkt z dotčené třetí země. Většina členských států se tímto doporučením řídila a dotčená dovozní povolení odejmula. Účetní dvůr identifikovat tři členské státy, které tak neučinily. Dne 1. března 2010 Komise vydala sdělení delegátům ve výboru SCOF, kterým umožňuje nová povolení pro dotčené produkty. Některé členské státy v té době již začaly vydávat nová dovozní povolení na tytéž produkty. SPOLEČNÁ USTANOVENÍ PRO DOVOZ – NEÚPLNÉ KONTROLY PROVÁDěNÉ KONTROLNÍMI SUBJEKTY U DOVOZCŮ 78. U dovážených produktů se vyžaduje kontrola prvních fází produkčního řetězce ve třetí zemi v souladu s rovnocennými pravidly produkce a rovnocennými kontrolními opatřeními (viz body 55 až 77). Jakmile tyto produkty dorazí do EU, má kontrolní systém zavedený v rámci EU pouze možnost zkontrolovat poslední článek produkčního řetězce, tedy dovozce. Účetní dvůr zjistil, že kontroly prováděné v tomto smyslu jsou často neúplné. KONTROLY, KTERÉ PROVÁDěJÍ KONTROLNÍ SUBJEKTY U DOVOZCŮ A DOVÁŽENÝCH PRODUKTŮ, JSOU ČASTO NEÚPLNÉ 79. Pokud jde o dodržování povinností kontrolních subjektů podle článků 82 a 84 nařízení Komise (ES) č. 889/2008, vykázaly kontrolní návštěvy Účetního dvora v členských státech v rámci auditu tyto výsledky: - u tří z osmi kontrolních subjektů, u nichž byla tato otázka zkoumána, kontrolní subjekty nezajistily, aby dovozce poskytl úplný popis jednotky spolu se závazkem podrobit se kontrole jakéhokoli zařízení používaného k uskladnění produktů (článek 82 nařízení (ES) č. 889/2008); Nařízení (ES) č. 889/2008, článek 82 – Kontrolní opatření "1. V případě dovozce zahrnuje úplný popis jednotky uvedené v čl. 63 odst. 1 písm. a) zařízení dovozce a jeho dovozní činnosti, vyznačuje místa vstupu produktů do Společenství a jakákoli jiná zařízení, která dovozce zamýšlí využít ke skladování dovezených produktů před jejich dodáním prvnímu příjemci. Prohlášení podle čl. 63 odst. 2 navíc zahrnuje závazek dovozce, že zajistí, aby jakákoli zařízení, která dovozce využije pro uskladnění produktů, jsou podrobena kontrole […]." - u pěti ze sedmi kontrolních subjektů, u nichž byla tato otázka zkoumána, kontrolní subjekty nevyžadovaly, aby je dovozci informovali o každé dovezené zásilce (článek 84 nařízení (ES) č. 889/2008). Nařízení (ES) č. 889/2008, článek 84 – Údaje o dovezených zásilkách "Dovozce informuje v řádné lhůtě kontrolní orgán nebo subjekt o každé zásilce, která bude dovezena do Společenství […]". FOTOGRAFIE 4 – PŘÍKLAD DOVEZENÉHO PRODUKTU OZNAČENÉHO JAKO EKOLOGICKÝ A PRODÁVANÉHO V EU +++++ TIFF +++++ © Evropská unie. Zdroj: Evropský účetní dvůr. ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ 80. Smyslem kontrolního systému pro ekologické produkty stanoveného v nařízeních EU je zaručit postupy produkce, ale nikoli ekologickou povahu produktů samotných. Důvodem je skutečnost, že neexistuje žádná vědecká metoda, jak určit, zda je určitý produkt ekologický či nikoli. Za účelem získání dostatečné jistoty o tom, že systém funguje účelně, a za účelem zabezpečení trvalé důvěry spotřebitelů bylo by vhodné napravit nedostatky, na které audit Účetního dvora upozorňuje. 81. Účetní dvůr zjistil případy, kdy dohled příslušných orgánů nad kontrolními subjekty není dostatečný. V důsledku toho kontrolní subjekty nedodržují řadu požadavků EU a nevyužívají příležitosti zavádět některé osvědčené postupy (body 27, 29 až 31, 33 až 37 a 79). Účetní dvůr doporučuje: DOPORUČENÍ 1 Příslušné orgány by měly posílit svůj dohled nad kontrolními subjekty uplatněním vhodných zdokumentovaných postupů pro schvalování kontrolních subjektů a dohled nad nimi, prosazováním harmonizace definování porušení předpisů, nesrovnalostí a odpovídajících sankcí a prosazováním zjištěných osvědčených postupů. 82. Výměna informací v členských státech a mezi členskými státy a Komisí a ostatními členskými státy není zatím dostatečná pro zajištění správné činnosti systému (body 40 a 42 až 45). Účetní dvůr doporučuje: DOPORUČENÍ 2 Členské státy by měly zajistit přímý tok všech příslušných informací o porušení předpisů a nesrovnalostech od kontrolních subjektů platebním agenturám a naopak; Komise by měla upřesnit formu a načasování sdělení o porušení předpisů a nesrovnalostech, zavést odpovídající opatření, která zajistí, aby členské státy dodržovaly své povinnosti ve věci podávání zpráv, a revidovat informační systém stanovený pro předávání sdělení o porušení předpisů a nesrovnalostech a zvážit i začlenění sdělení ovlivňujících třetí země. 83. Příslušné orgány v členských státech se potýkají s problémy při zajišťování sledovatelnosti ekologických produktů v rámci území, na němž mají pravomoc. Zajištění sledovatelnosti u produktů překračujících hranice je ještě obtížnější (body 48 až 49). Účetní dvůr doporučuje: DOPORUČENÍ 3 Měly by být posíleny kontroly, aby bylo zajištěno, že hospodářské subjekty plní požadavky právních předpisů týkající se sledovatelnosti; v tomto ohledu by Komise měla vyjasnit úlohy a odpovědnosti jednotlivých aktérů. 84. Komise dostatečně neupřednostnila činnosti dohledu, včetně auditů, aby zajistila řádné fungování kontrolních systémů členských států (body 51 až 54). Účetní dvůr doporučuje: DOPORUČENÍ 4 Komise by měla posílit své monitorování kontrolních systémů členských států prováděním kontrolních návštěv a shromažďováním a využíváním potřebných údajů a informací. 85. Komise nemá dostatek informací, aby se přesvědčila o tom, že kontrolní systém pro ekologickou produkci ve třetích zemích uznaný jako rovnocenný nadále plní požadavky právních předpisů po dobu, kdy si tento status udržuje. Účetní dvůr dále konstatuje, že při posuzování žádostí o uznání rovnocennosti ze třetích zemí dochází ke značným prodlením (body 59 až 64). Účetní dvůr doporučuje: DOPORUČENÍ 5 Komise by měla zajistit odpovídající dohled v zemích zařazených na seznam zemí uznávaných jako rovnocenné pro oblast ekologické produkce a měla by provádět včasné hodnocení žádostí ze třetích zemí, které žádají o zápis na tento seznam. 86. Účetní dvůr zjistil nedostatky v systému používaném pro vydávání dovozních povolení (body 68 až 77). Účetní dvůr vítá zjednodušení obsažené v podnětu Komise k postupnému ukončování režimu dovozních povolení a doporučuje: DOPORUČENÍ 6 Dokud bude fungovat režim dovozních povolení, měly by členské státy zajistit jeho řádné uplatňování.Příslušné orgány v členských státech by měly posílit kontroly prováděné u kontrolních subjektů oprávněných vydávat potvrzení o kontrole. Tuto zprávu přijal senát I, jemuž předsedá pan Ioannis SARMAS, člen Účetního dvora, v Lucemburku na svém zasedání dne 28. března 2012. Za Účetní dvůr +++++ TIFF +++++ předseda Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] Zdroj: http://ec.europa.eu/agriculture/organic/consumer-confidence/consumer-demand_en. [2] Plně převedené + ve fázi přechodu. [3] Zdroj: Analýza odvětví ekologického zemědělství, červen 2010, Evropská komise. Údaje se týkají roku 2008 a zemí EU-27. [4] Pro toto tvrzení neexistují žádné konsolidované statistické doklady, protože obchodní databáze EU nerozlišují ekologické a běžné zemědělské a potravinářské produkty. [5] Zdroj: Willer, H.: Organic Agriculture in Europe in 2009: Production and market (Ekologické zemědělství v Evropěv roce 2009: produkce a trh), http://orgprints.org/18365/2/willer-2011-european-market.pdf. [6] Zdroj: Výzkumný ústav pro ekologické zemědělství FiBL, Informační služba pro zemědělský trh (Agrarmarkt Informations-Gessellschaft), Bonn, Německo. Údaje za rok 2008. [7] Ekologické potraviny jsou pouze jedním z druhů ekologických produktů. K dalším patří například ekologická kosmetika, ekologický textil a ekologická krmiva pro zvířata. [8] Podle odhadů, jež vycházejí z monitorovacích dat poskytnutých členskými státy v rámci výroční zprávy o pokroku. [9] Článek 68 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, 31.1.2009, s. 16). K 15. 3. 2012 bylo podle tohoto článku na období 2010–2013 plánováno 348 milionů EUR. K nepřímé podpoře EZFRV nejsou dostupné číselné údaje. [10] Úř. věst. L 189, 20.7.2007, s. 1. Nařízení bylo pozměněno nařízením (ES) č. 967/2008 (kterým se odkládá povinné používání ekologického loga EU) (Úř. věst. L 264, 3.10.2008, s. 1). [11] Úř. věst. L 250, 18.9.2008, s. 1. Nařízení bylo pozměněno nařízením (ES) č. 1254/2008 (kterým se zavádí nová pravidla pro výrobu ekologických kvasinek) (Úř. věst. L 337, 16.12.2008, s. 80). [12] Úř. věst. L 334, 12.12.2008, s. 25. Nařízení bylo pozměněno nařízením (ES) č. 537/2009 (Úř. věst. L 159, 20.6.2009, s. 6), nařízením (EU) č. 471/2010 (Úř. věst. L 134, 1.6.2010, s. 1) a prováděcím nařízením (EU) č. 590/2011 (Úř. věst. L 161, 21.6.2011, s. 9). [13] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1). [14] Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1). [15] Ekologické potraviny musí splňovat požadavky mnoha specifických právních předpisů, jež se příslušné komodity týkají, např. nařízení (ES) č. 852/2004 o hygieně potravin, nařízení (ES) č. 853/2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu, nebo nařízení (ES) č. 1760/2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa. [16] Verze ze dne 8. července 2011 – předneseno ve výboru SCOF ve dnech 27. a 28. září 2011. [17] Viz také body 32–33. [18] Podle posledního znění evropské normy EN 45011 nebo ISO Guide 65 (Všeobecné požadavky na orgány provozující systémy certifikace výrobků). [19] Nařízení Rady (EHS) č. 2083/92 (Úř. věst. L 208, 24.7.1992, s. 15) dovolilo povolení dovozu do 31. července 1995; nařízení Rady (ES) č. 1935/95 (Úř. věst. L 186, 5.8.1995, s. 1) prodloužilo tuto lhůtu do 31. prosince 2002; nařízení Rady (ES) č. 1804/1999 (Úř. věst. L 222, 24.8.1999, s. 1) prodloužilo lhůtu do 31. prosince 2005; nařízení Rady (ES) č. 1567/2005 (Úř. věst. L 252, 28.9.2005, s. 1) prodloužilo lhůtu do 31. prosince 2006; nařízení Rady (ES) č. 1991/2006 (Úř. věst. L 411, 30.12.2006, s. 18) prodloužilo lhůtu na 12 měsíců po zveřejnění prvního seznamu kontrolních subjektů a orgánů příslušných pro provádění kontrol uznaných pro účely rovnocennosti; nařízení Komise (ES) č. 1235/2008 (Úř. věst. L 334, 12.12.2008, s. 25) stanovilo lhůtu na 1. ledna 2013. [20] Nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 198, 22.7.1991, s. 1.). [21] Navštívené členské státy byly vybrány z důvodu svého významu na trhu EU (viz bod 2). Irsko bylo vybráno za účelem testování a optimalizace metodiky auditu. [22] Úř. věst. C 279, 11.11.2005, s. 1. [23] http://eca.europa.eu [24] V případě pozitivních výsledků analýzy je důležité určit možný zdroj znečištění a vypracovat opatření, která znečištění v budoucnosti předejdou. [25] Moderní pesticidy byly vyvinuty tak, aby se rychle rozpadaly, a doporučení pro jejich použití mají minimalizovat rezidua pesticidů. Většina použití pesticidů v konečných produktech nezanechá zjistitelná rezidua. [26] "Dohled nad systémem ekologické kontroly v Evropě – analýza německých údajů o kontrolách", projekt CERTCOST, prezentace na veletrhu Biofach v Norimberku, 19.2.2010; Zorn a kol., "Monitorování systému ekologické kontroly v Německu – příležitost zvýšit důvěru spotřebitelů", Jahrbuch der Österreichischen Gesellschaft für Agrarökonomie, 2010, sv. 19(1): 71–80. [27] Podle čl. 24 odst. 5 nařízení (ES) č. 889/2008 by ochranná lhůta mezi posledním podáním alopatického veterinárního léčiva zvířeti za normálních podmínek užívání a produkcí ekologických potravin z tohoto zvířete měla být dvojnásobně dlouhá oproti zákonné ochranné lhůtě a v případě, že zákonná ochranná lhůta není stanovena, činí čtyřicet osm hodin. [28] Nařízení Komise (ES) č. 1975/2006 ze dne 7. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova (Úř. věst. L 368, 23.12.2006, s. 74). [29] Upraveno nařízením (ES) č. 834/2007 a jeho prováděcími nařízeními. [30] Upraveno nařízením Rady (ES) č 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 277, 21.10.2005, s. 1) a jeho prováděcími nařízeními. [31] Rozhodnutí Komise 2008/654/ES ze dne 24. července 2008 o pokynech, které mají být členským státům nápomocny při přípravě výročních zpráv o jednotných integrovaných víceletých vnitrostátních plánech kontrol stanovených v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (Úř. věst. L 214, 9.8.2008, s. 56). [32] V únoru 2011 byly Účetnímu dvoru dány k dispozici tyto zprávy – i) výroční zpráva za rok 2009: Estonsko (zprávu však nebylo možné analyzovat kvůli technickým problémům při čtení souborů); ii) výroční zpráva za rok 2008: Rakousko, Francie, Lotyšsko, Malta, Polsko a Švédsko; iii) za 19 členských států byly poslední výroční zprávy k dispozici za rok 2007, výroční zprávu Bulharska však nebylo možné analyzovat kvůli technickým problémům při čtení souborů; iv) za Portugalsko nebyla k dispozici žádná zpráva. [33] Výroční zprávy za Bulharsko, Estonsko a Portugalsko nebyly analyzovány (viz pozn. 1 k diagramu 4). [34] Nařízení (ES) č. 1698/2005 zahrnuje ekologické zemědělství jako jedno z agroenvironmentálních opatření. [35] Jak stanoví "Postup pro sledování opatření přijatých v návaznosti na oznámení členských států podle čl. 92 odst. 2 nařízení (ES) č. 889/2008 o opatřeních v případě porušení a nesrovnalostí", schválený ve výboru SCOF ve dnech 28. až 29. ledna 2009. [36] http://ec.europa.eu/agriculture/organic/the-farm/farm-fork_en a http://www.trace.eu.org/doc/TRACE_consumer-info-EA.pdf. [37] Dle definice v článku 66 nařízení (ES) č. 889/2008. [38] Německo poskytlo informace po devíti týdnech (13 produktů), Španělsko po čtyřech týdnech (21 produktů), Francie po osmi týdnech (23 produktů), Itálie po devíti týdnech (15 produktů) a Spojené království po 13 týdnech (15 produktů). [39] 31 produktů bylo vyprodukováno a prodáno v témže členském státě, 26 produktů bylo vyprodukováno v jednom členském státě, ale prodáno v jiném členském státě, 20 produktů obsahovalo alespoň jednu složku dovezenou prostřednictvím režimu dovozních povolení a 8 produktů obsahovalo alespoň jednu složku dovezenou ze země považované za rovnocennou. [40] V Itálii kontrolní subjekty vydávají "osvědčení vhodnosti podniku" (attestato di idoneità aziendale), které osvědčuje zařazení hospodářského subjektu do kontrolního systému. Ve Francii kontrolní subjekty vydávají "licenci", prohlášení hospodářského subjektu o závazku dodržovat metody ekologické produkce týkající se ekologických činností jako celku. Tyto dokumenty neobsahují seznam produktů podléhajících certifikaci. [41] Audity, které provedl Potravinový a veterinární úřad (PVÚ) před rokem 2001, upozornily na významné nedostatky kontrolního systému pro ekologickou produkci. [42] PVÚ je útvarem GŘ SANCO. [43] Jeden z nedostatků, které Komise zjistila, se týká chybějící řádné výměny informací mezi systémem pro ekologickou produkci a režimem podpory pro agroenvironmentální platby. [44] Čtyři oznámení se týkala akreditace kontrolních subjektů. Páté oznámení se týkalo počtu a výsledků provedených kontrol, opatření návazných na zjištěné nesrovnalosti, následných kroků v konkrétním případě pozastavení a opatření navazujících na audit PVÚ v roce 2000. Další oznámení bylo zasláno v červenci 2011, kdy probíhal audit Účetního dvora. [45] Dle definice v čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1235/2008. [46] Čl. 12 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1235/2008. [47] Čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1235/2008. [48] Čl. 33 odst. 2 nařízení (ES) č. 834/2007. [9999] Tunisko bylo zařazeno na seznam rovnocenných zemí v roce 2009, ale do září 2010 nepředložilo žádnou výroční zprávu. V listopadu 2010 předložilo výroční zprávu za rok 2009. [8888] Červeně jsou vyznačeny země, u nichž po jejich zařazení na seznam neproběhla žádná návštěva na místě nebo u nichž poslední návštěva na místě proběhla před více než 7 lety; zeleně jsou vyznačeny země, u nichž po jejich zařazení na seznam rovnocenných zemí proběhla v nedávné době návštěva na místě nebo které byly na tento seznam zařazeny teprve nedávno. [49] V nedávné době byla tato maximální doba platnosti omezena na 12 měsíců (nařízení (EU) č. 1267/2011). Dříve nebyla přesná doba platnosti dovozních povolení v právních předpisech EU specifikována. [50] Čl. 33 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 834/2007. [51] Čl. 19 odst. 3 nařízení (ES) č. 1235/2008. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA I ŠETŘENÍ SLEDOVATELNOSTI – METODIKA 1. Čl. 27 odst. 13 nařízení (ES) č. 834/2007 stanoví: "13. Členské státy zajistí, aby zavedený kontrolní systém umožňoval v souladu s článkem 18 nařízení (ES) č. 178/2002 vysledovat každý produkt ve všech fázích produkce, přípravy a distribuce, zejména s cílem poskytnout spotřebitelům záruky, že ekologické produkty byly vyprodukovány v souladu s požadavky tohoto nařízení." 2. Šetření sledovatelnosti, které provedl Účetní dvůr v rámci tohoto auditu, zahrnovalo vyžádání řady dokumentů pro 85 produktů zakoupených během kontrolních návštěv ve členských státech s cílem vysledovat produkty k jejich původu. Vyžádané informace zahrnovaly: identifikační údaje všech hospodářských subjektů, které zasáhly do dodávky daného produktu (až na úroveň producenta) – u produktů obsahujících více než jednu složku byly tyto informace vyžádány pro dvě nejdůležitější ekologické složky (podle hmotnosti), ekologické osvědčení pro každý z hospodářských subjektů identifikovaných v předchozím bodu a poslední inspekční zprávu pro každý z identifikovaných hospodářských subjektů. 3. Do šetření byly zvoleny různé druhy produktů, aby bylo zahrnuto více rizik spojených s těmito proměnnými: různé složení (produkty složené z jediné složky rostlinného původu, složené z jediné složky živočišného původu, složené z více než jedné složky), různý původ (produkty produkované v témže členském státě, kde byly zakoupeny, produkované v jiném členském státě, než kde byly zakoupeny, produkované ve třetí zemi), různý systém použitý při dovozu produktů (produkty dovezené na základě vnitrostátních dovozních povolení, dovezené na základě seznamu rovnocenných třetích zemí). 4. K provedení tohoto šetření auditoři Účetního dvora pro každý navštívený členský stát: vypracovali seznam produktů, jež mají být zakoupeny (s ohledem na pokrytí uvedené v bodě 3); seznam obsahoval produkty certifikované kontrolními subjekty činnými v navštíveném členském státě nebo činnými v členských státech, které byly předmětem ostatních auditních návštěv Účetního dvora, a dané produkty zakoupili, vyžádali si od příslušného orgánu navštíveného členského státu záznamy o sledovatelnosti pro produkty zakoupené během auditní návštěvy, u nichž byl kontrolní subjekt uvedený na označení produktu činný v daném členském státě, vyžádali si od příslušného orgánu navštíveného členského státu záznamy o sledovatelnosti pro produkty zakoupené v jiných členských státech během předešlé auditní návštěvy, ale u nichž byl kontrolním subjektem uvedeným na označení produktu kontrolní subjekt činný v daném členském státě. 5. Následující tabulky uvádějí přehled rozložení produktů zařazených do šetření: TABULKA 1 – ROZLOŽENÍ PRODUKTŮ PODLE PŮVODU A DRUHU DOVOZNÍHO REŽIMU Země, v níž byl produkt zakoupen | Produkce a spotřeba v témže členském státě | Produkce v jiném členském státě | Produkce v zemi uvedené na seznamu rovnocenných třetích zemí | Produkce v zemi vyvážející v režimu vnitrostátních dovozních povolení | Celkem počet zakoupených produktů na jednu zemi | DE | 3 | 5 | 3 | 5 | 16 | ES | 15 | 5 | 0 | 3 | 23 | FR | 7 | 7 | 0 | 2 | 16 | IT | 2 | 4 | 2 | 4 | 12 | LU | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | UK | 4 | 4 | 3 | 6 | 17 | Celkem | 31 | 26 | 8 | 20 | 85 | TABULKA 2 – ZEMĚ ZAHRNUTÉ DO ŠETŘENÍ SLEDOVATELNOSTI Členské státy EU (14) | Třetí země ze seznamu rovnocenných zemí (6) | Jiné třetí země (14) | Dánsko | Kanada | Bolívie | Německo | Kostarika | Brazílie | Irsko | Indie | Čína | Řecko | Japonsko | Dominikánská rep. | Španělsko | Tunisko | Ekvádor | Francie | Švýcarsko | Kazachstán | Itálie | | Paraguay | Maďarsko | | Peru | Nizozemsko | | Filipíny | Rakousko | | Jižní Afrika | Polsko | | Srí Lanka | Rumunsko | | Turecko | Švédsko | | Ukrajina | Spojené království | | Uruguay | TABULKA 3 – ROZLOŽENÍ PRODUKTŮ PODLE SLOŽENÍ | Produkty složené z jediné složky rostlinného původu | Produkty složené z jediné složky živočišného původu | Produkty složené z více než jedné složky | | Počet produktů | 37 | 11 | 37 | 85 | TABULKA 4 – ROZLOŽENÍ PRODUKTŮ PODLE ČLENSKÝCH STÁTŮ, KDE BYLY ZAKOUPENY Informace o sledovatelnosti požadované v | Zakoupeno v témže členském státě | Zakoupeno v jiném členském státě | Celkem | DE | 12 | 1 (UK) | 13 | ES | 20 | 1 (DE) | 21 | FR | 16 | 3 (ES), 1 (IT), 2 (DE), 1(UK) | 23 | IT | 11 | 1 (DE), 2 (UK), 1 (LU) | 15 | UK | 13 | – | 13 | Celkem | 72 | 13 | 85 | TABULKA 5 – PRODUKTY S ALESPOŇ JEDNOU SLOŽKOU DOVEZENOU ZE ZEMÍ UVEDENÝCH NA SEZNAMU ROVNOCENNÝCH TŘETÍCH ZEMÍ Informace o sledovatelnosti požadované v | Zakoupeno v témže členském státě | Zakoupeno v jiném členském státě | Celkem | DE | 3 | – | 3 | ES | – | – | 0 | FR | – | 1 (UK) | 1 | IT | 2 | – | 2 | UK | 2 | – | 2 | Celkem | 7 | 1 | 8 | TABULKA 6 – PRODUKTY S ALESPOŇ JEDNOU SLOŽKOU DOVEZENOU PROSTŘEDNICTVÍM DOVOZNÍCH POVOLENÍ VYDANÝCH ČLENSKÝMI STÁTY Informace o sledovatelnosti požadované v | Zakoupeno v témže členském státě | Zakoupeno v jiném členském státě | Celkem | DE | 4 | – | 4 | ES | 2 | – | 2 | FR | 2 | 1 (ES) | 3 | IT | 4 | 1 (DE) | 5 | UK | 6 | – | 6 | Celkem | 18 | 2 | 20 | -------------------------------------------------- PŘÍLOHA II LABORATORNÍ TESTY – METODIKA 1. Účetní dvůr zadal laboratorní testy pro 73 produktů, které byly zakoupeny během návštěv členských států. V každém členském státě byl jeden z navštívených kontrolních subjektů požádán, aby provedl laboratorní testy na produktech, které Účetní dvůr zakoupil. Odběr vzorků a testování měly být provedeny podle vlastních postupů a praxe daných kontrolních subjektů. Auditoři Účetního dvora vybrali a zakoupili produkty a kontrolní subjekt byl požádán, aby (1) zvolil látky, na které je každý produkt třeba testovat; (2) zvolil laboratoř/laboratoře, s níž / s nimiž obvykle pracuje; (3) odebral vzorky svými běžnými postupy; (4) zaslal laboratorní výsledky Účetnímu dvoru. Interpretaci analytických výsledků provedl odborník, kterého k tomuto účelu Účetní dvůr najal. 2. Ze 73 analyzovaných vzorků bylo 67 vzorků podrobeno jedinému druhu analýzy, zatímco 6 vzorků bylo podrobeno dvěma různým druhům analýzy. Výsledkem bylo celkem 79 analýz včetně testů na pesticidy, antibiotika, GMO, těžké kovy a konzervační látky. TABULKA – PŘEHLED VŠECH PRODUKTŮ, U NICHŽ BYLY ZADÁNY LABORATORNÍ TESTY, A ODPOVÍDAJÍCÍCH TESTŮ Kód produktu Ú. dvůr | Země | Produkt | Druh analýzy | DE-01 | Německo | Garnáti | Těžké kovy, konzervační látky | DE-02 | Německo | Borůvky | Pesticidy | DE-03 | Německo | Sýr manouri | Kravské mléko | DE-04 | Německo | Paprika | Pesticidy | DE-05 | Německo | Vejce | Stopy povrchového poškození | DE-06 | Německo | Švestky | Pesticidy | DE-07 | Německo | Banánové lupínky | Pesticidy | DE-08 | Německo | Citronáda | GMO | DE-09 | Německo | Obilné müsli | Pesticidy | DE-10 | Německo | Zelený čaj | Pesticidy | DE-11 | Německo | Čaj | Pesticidy | DE-12 | Německo | Olivový olej | Pesticidy | DE-13 | Německo | Olivový olej | Pesticidy | DE-14 | Německo | Fíkový džem | Pesticidy | DE-15 | Německo | Lněné semínko | Pesticidy, GMO | DE-16 | Německo | Pšeničné otruby | Pesticidy, GMO | DE-17 | Německo | Švestky s čokoládou | Pesticidy | DE-18 | Německo | Datle | Pesticidy | DE-19 | Německo | Třtinový cukr | Těžké kovy | DE-20 | Německo | Sojové boby | Pesticidy, GMO | DE-21 | Německo | Mák | Těžké kovy, pesticidy | DE-22 | Německo | Med | GMO | DE-23 | Německo | Zázvor | Pesticidy | ES-01 | Španělsko | Vepřová krkovice | Konzervační látky | ES-02 | Španělsko | Majonéza | Pesticidy | ES-03 | Španělsko | Olivový olej | Pesticidy | ES-04 | Španělsko | Bageta | Pesticidy | ES-05 | Španělsko | Olivy manzanilla | Pesticidy | ES-06 | Španělsko | Vejce | Konzervační látky | ES-07 | Španělsko | Cuketová obloha | Pesticidy | ES-08 | Španělsko | Chlebové tyčky s olivovým olejem | Pesticidy | ES-09 | Španělsko | Mandarinkový džem | Pesticidy | ES-10 | Španělsko | Paraguayský čaj | Pesticidy | ES-11 | Španělsko | Smažené brambory | Pesticidy | ES-12 | Španělsko | Čokoláda | Pesticidy | ES-13 | Španělsko | Třtinový cukr | Pesticidy | ES-14 | Španělsko | Kdoulová pomazánka | Pesticidy | ES-15 | Španělsko | Čerstvý kozí sýr | Pesticidy | ES-16 | Španělsko | Grapefruit | Pesticidy | FR-01 | Francie | Čerstvé mléko | Pesticidy | FR-04 | Francie | Jablka | Pesticidy | FR-05 | Francie | Dýňová semena | Pesticidy | FR-07 | Francie | Rajská polévka | Pesticidy | FR-08 | Francie | Ibišková šťáva | Pesticidy | FR-09 | Francie | Suši rýže | Pesticidy | FR-10 | Francie | Ovesný nápoj | Pesticidy | FR-12 | Francie | Hrušky | Pesticidy | IT-01 | Itálie | Mléko | Antibiotika | IT-02 | Itálie | Jablka | Pesticidy | IT-03 | Itálie | Kukuřičný olej | Pesticidy, GMO | IT-04 | Itálie | Ovocná dužnina | Pesticidy | UK-01 | Spojené království | Brambory | Pesticidy | UK-02 | Spojené království | Slanina | Antibiotika | UK-03 | Spojené království | Krevety | Antibiotika | UK-04 | Spojené království | Avokádo | Pesticidy | UK-05 | Spojené království | Mleté jehněčí maso | Antibiotika | UK-06 | Spojené království | Kuřecí prsa | Antibiotika | UK-07 | Spojené království | Pomeranče | Pesticidy | UK-08 | Spojené království | Čedar | Antibiotika | UK-09 | Spojené království | Müsli | Pesticidy | UK-10 | Spojené království | Vlašské ořechy, sekané | Pesticidy | UK-11 | Spojené království | Sultánky | Pesticidy | UK-12 | Spojené království | Med | Pesticidy | UK-13 | Spojené království | Cukr | Pesticidy | UK-14 | Spojené království | Divoká rýže | Pesticidy | UK-15 | Spojené království | Ovocný chlebíček | Pesticidy | UK-16 | Spojené království | Ředkve | Pesticidy | UK-17 | Spojené království | Těstoviny fusilli | Pesticidy | UK-18 | Spojené království | Dětský pokrm – zapečené maso se zeleninou | Pesticidy | UK-19 | Spojené království | Ocet | Pesticidy | UK-20 | Spojené království | Yerba maté | Pesticidy | UK-21 | Spojené království | Zelený čaj | Pesticidy | UK-22 | Spojené království | Sladké brambory | Pesticidy | -------------------------------------------------- PŘÍLOHA III PŘIPOMÍNKY OBSAŽENÉ VE ZVLÁŠTNÍ ZPRÁVĚ Č. 3/2005 TÝKAJÍCÍ SE ZPRÁV ČLENSKÝCH STÁTŮ O EKOLOGICKÉM ZEMĚDĚLSTVÍ SPOLU S HODNOCENÍM SOUČASNÉHO STAVU Zjištění ve zvláštní zprávě č. 3/2005 | Odpovědi Komise na zvláštní zprávu č. 3/2005 | Hodnocení současného stavu v roce 2011 ze strany Účetního dvora | Výroční prováděcí zprávy | | | Bod 47 písm. a).Ne všechny členské státy zasílají tyto zprávy o dohledu.Nebyly k dispozici zprávy například od Rakouska. Na konci auditu (listopad 2004) ze 48 zpráv, které mělo v období 2000–2003 zaslat dvanáct členských států, které jsou povinny tyto zprávy vyhotovovat, nebylo zasláno 15 zpráv. Chybějící zprávy týkající se Rakouska, Francie, Irska, Portugalska, Španělska a Spojeného království byly mezitím předloženy. | | Od 1. l