Druhá zprava Komise Rade vycházející ze zpráv členských států o provádění doporučení Rady (2002/77/es) o uvážlivém používání antimikrobiálních látek v humánní medicíně SEC(2010)399 /* KOM/2010/0141 konecném znení */





[pic] | EVROPSKÁ KOMISE | V Bruselu dne 9.4.2010 KOM(2010) 141 v konečném znění DRUHÁ ZPRÁVA KOMISE RADĚ VYCHÁZEJÍCÍ ZE ZPRÁV ČLENSKÝCH STÁTŮ O PROVÁDĚNÍ DOPORUČENÍ RADY (2002/77/ES) O UVÁŽLIVÉM POUŽÍVÁNÍ ANTIMIKROBIÁLNÍCH LÁTEK V HUMÁNNÍ MEDICÍNĚ SEC(2010)399 DRUHÁ ZPRÁVA KOMISE RADĚ VYCHÁZEJÍCÍ ZE ZPRÁV ČLENSKÝCH STÁTŮ O PROVÁDĚNÍ DOPORUČENÍ RADY (2002/77/ES) O UVÁŽLIVÉM POUŽÍVÁNÍ ANTIMIKROBIÁLNÍCH LÁTEK V HUMÁNNÍ MEDICÍNĚ (Text s významem pro EHP) OBSAH 1. ÚVOD 2. SHRNUTÍ HLAVNÍCH OPATŘENÍ NA ÚROVNI ČLENSKÝCH STÁTŮ 3. SHRNUTÍ HLAVNÍCH OPATŘENÍ NA ÚROVNI EVROPSKÉ UNIE 4. ZÁVĚRY 1. ÚVOD V listopadu 2001 přijala Rada doporučení o uvážlivém používání antimikrobiálních látek v humánní medicíně (2002/77/ES), dále jen doporučení. Toto doporučení žádá členské státy a země EHP, aby zavedly zvláštní strategie pro uvážlivé používání antimikrobiálních látek s cílem zamezit nárůstu antimikrobiální odolnosti. Tyto strategie by měly zahrnovat opatření týkající se sledování antimikrobiální odolnosti a používání antimikrobiálních látek, kontrolní a preventivní opatření a opatření v oblasti vzdělávání, odborné přípravy a výzkumu. Doporučení vybízí Komisi, aby: usnadnila vzájemné poskytování informací, vzájemné konzultace, spolupráci a akci, aby záležitosti, jimiž se uvedené doporučení zabývá, neustále podrobovala přezkumu a aby na základě zpráv členských států předkládala zprávy. Do dvou let od přijetí doporučení Komise ve zprávě Radě o provádění doporučení (KOM (2005)684 v konečném znění)[1] shrnula hlavní opatření, která byla přijata na úrovni členských států a na úrovni Evropské unie. Ze zprávy je patrné, že většina členských států přijala na základě požadavků doporučení různá opatření. Zpráva však rovněž poukazuje na řadu oblastí uvedených v doporučení, v nichž byla přijata pouze omezená opatření, a vymezuje další oblasti, jimž je třeba věnovat větší pozornost: - provádění národních strategií a národních akčních plánů; - vytvoření odpovídajícího meziodvětvového mechanismu s patřičným mandátem a odpovídajícími prostředky; - spolupráce mezi odvětvími ochrany zdraví lidí a zdraví zvířat; - vzdělávání široké veřejnosti týkající se uvážlivého používání antimikrobiálních ošetření; - zavedení opatření umožňujících prosazovat používání systémových antimikrobiálních látek nebo antibiotik pouze na předpis; - odpovídající kontrola infekcí; - na vnitrostátní úrovni přijaté obecné zásady doporučující odpovídající léčbu antibiotiky. Na základě uvedené první zprávy o provádění doporučení byly členské státy v srpnu 2008 požádány, aby v návaznosti na doporučení podaly Komisi zprávu o stavu provádění. Komise obdržela odpovědi od všech členských států a od jedné ze tří zemí EHP/ESVO. Na základě odpovědí tato druhá zpráva shrnuje hlavní opatření přijatá na úrovni členských států a úrovni Evropské unie a srovnává situaci v roce 2008 se situací v roce 2004, kdy byly shromažďovány údaje pro předcházející zprávu. Tato zpráva klade silný důraz na využití ukazatelů ke sledování provádění akčního plánu. V závěrech rovněž zdůrazňuje oblasti vymezené v doporučení, jimž je třeba věnovat větší pozornost. Je k ní přiložen pracovní dokument útvarů Komise, který obsahuje podrobnější technickou analýzu odpovědí členských států. 2. SHRNUTÍ HLAVNÍCH OPATŘENÍ NA ÚROVNI ČLENSKÝCH STÁTŮ Doporučení žádá členské státy, aby zavedly zvláštní strategie pro uvážlivé používání antimikrobiálních látek s cílem zamezit nárůstu antimikrobiální odolnosti. Do konce roku 2008 zavedlo národní strategii šestnáct zemí a osm členských států takovouto strategii připravovalo. Čtyři členské státy nezavedly žádnou strategii, o níž by mohly podat zprávu, ani žádnou nepřipravovaly. Strategie by se měly soustředit na dosažení těchto hlavních cílů: 1. Vytvořit či zesílit systémy sledování antimikrobiální odolnosti a používání antimikrobiálních látek. Všechny vykazující země provedly systém sledování antimikrobiální odolnosti. V 18 zemích byl zaveden systém sledování navíc k účasti v Evropském systému sledování antimikrobiální odolnosti (EARSS), který se vztahuje na antimikrobiální odolnost jak ve společnosti, tak v nemocnicích. Ve značném počtu členských států a zemí EHP existovala funkční vazba mezi sledováním antimikrobiální odolnosti a osobami pověřenými šetřením propuknutí nemoci/tlumením chorob a probíhala spolupráce s osobami provádějícími veterinární dohled. Jen málo zemí však nastolilo vazby se životním prostředím. Většina zemí zveřejnila národní zprávu o antimikrobiální odolnosti a údaje byly rovněž k dispozici veřejnosti. Kromě dvou zemí měly hygienické orgány ve všech zemích přístup k údajům o sledování antimikrobiální odolnosti. Stále však existovaly překážky bránící získání rychlého a snadného přístupu k podrobným údajům, způsobené problémy, které byly vymezeny již v první zprávě a týkají se právního statusu, vlastnictví údajů, nedostačujícího rozpočtu a slabé informační a technologické podpory. Pokud jde o strukturu systému sledování, zveřejňování národních zpráv a funkční vazby na sledování antimikrobiální odolnosti u zvířat, byl pokrok ve srovnání s výsledky, které byly ohlášeny již v roce 2003, podle všeho omezený. Bylo nicméně dosaženo pokroku, pokud jde o přístup k údajům o sledování, a podle zpráv narazilo v roce 2008 na překážky při přístupu k údajům méně členských států než v roce 2003. Téměř všichni respondenti disponovali vnitrostátními systémy pro sledování používání antimikrobiálních látek a spotřeby antibiotik a všechny země se účastní evropského projektu sledování spotřeby antimikrobiálních látek (European Surveillance of Antimicrobial Consumption Project, ESAC). Ze srovnání s výsledky z roku 2003 je patrné, že od první zprávy bylo dosaženo určitého pokroku. Byly překonány překážky bránící získávání údajů o spotřebě antimikrobiálních látek. Zdokonalilo se shromažďování kategorizovaných údajů a zlepšily vazby mezi údaji o antimikrobiální odolnosti a údaji o spotřebě antibiotik. Ve většině zemí však údaje nebyly dostatečně podrobné, aby umožnily poskytnout osobám předepisujícím léky odpovídající zpětnou vazbu. Překážky byly stejné jako překážky spjaté se samotným sledováním odolnosti. Kromě toho bylo možné rozdělit pouze polovinu údajů o spotřebě v dotázaných zemích podle indikace a přiřadit je k údajům o odolnosti. Zdá se, že shromažďování užitečnějších údajů o spotřebě antimikrobiálních látek a postupech předepisování léčivých přípravků bylo obtížné kvůli slabému právnímu statusu údajů včetně jejich vlastnictví a potížím se systémy informačních technologií. Kromě toho nebyly ukazatele pro sledování postupů předepisování léčivých přípravků v řadě zemí stále ještě dostatečně vyvinuty. 2. Provádět kontrolní a preventivní opatření na podporu uvážlivého používání antimikrobiálních látek a přispívat k omezení šíření přenosných nemocí. Od vydání předcházející zprávy přijalo mnoho zemí pozitivní opatření ohledně prodeje antimikrobiálních látek bez předpisu. Zatímco v roce 2003 mohla údaje poskytnout pouze jediná země, v roce 2008 poskytli odhady rozsahu takovýchto prodejů všichni respondenti. Osmnáct zemí oznámilo, že tento jev u nich nebyl výrazným zdrojem zneužívání antibiotik. Je však třeba poznamenat, že ze zemí, v nichž se odhadovaný procentní podíl antibiotik prodávaných bez předpisu pohyboval od 1 % po více než 15 %, čtyři země neuvedly, že přijaly opatření pro prosazování zákona o používání antibiotik pouze na předpis. Takováto opatření jsou stanovena ve farmaceutických právních předpisech Evropské unie o humánních léčivých přípravcích (směrnice 2001/83/ES ve znění směrnice 2004/27/ES). Většina zemí měla v roce 2008 vnitrostátně potvrzené obecné zásady pro náležité používání antimikrobiálních látek určených pro léčení většiny běžných infekcí ve Společenství, např. zánětu středoušního, sinusitidy, tonzilofaryngitidy, komunitního zápalu plic, infekcí močových cest a zánětu mozkových blan. Nemocniční obecné zásady však byly méně časté a existují pouze v polovině zemí. Kromě toho bylo zřídka posuzováno dodržování obecných zásad a hodnocen jejich dopad, ačkoli v tomto ohledu došlo od roku 2003 k určitému pokroku. Dvacet jedna zemí zavedlo národní program pro nemocniční hygienu a kontrolu infekcí. V jednadvaceti zemích musela mít každá nemocnice povinně výbor pro kontrolu infekcí. Avšak pouze ve třech zemích se tento požadavek vztahoval na pečovatelské domy. Ve více než polovině dotázaných zemí byly zavedeny právní požadavky či doporučení ohledně počtu ošetřovatelů pověřených kontrolou infekcí v nemocnicích, žádná země však neměla obdobné požadavky pro pečovatelské domy. Kromě tří zemí byly ve všech zemích k dispozici obecné zásady prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí. Obecné zásady se nejčastěji zabývaly tématem bakterií Staphylococcus aureus odolných vůči methicillinu (MRSA). Zvláštní zásady týkající se bakterií MRSA byly vždy doplněny zásadami týkajícími se multirezistentních bakterií obecně. Obecné zásady byly méně časté v pečovatelských domech než v nemocnicích. Většina dotázaných zemí rovněž vydala doporučení k očkování proti infekcím Streptococcus pneumoniae jak u dospělých, tak u dětí. 3. Podporovat vzdělávání a odbornou přípravu zdravotnických pracovníků v souvislosti s problémem antimikrobiální odolnosti a informovat širokou veřejnost o významu uvážlivého používání antimikrobiálních látek. Většina zemí oznámila, že osnovy pro zdravotnické pracovníky obsahují otázky související s antimikrobiální odolností, hygienou a kontrolou infekcí, odpovídajícím používáním antimikrobiálních látek a programy očkování. Patnáct zemí zavedlo požadavky týkající se nesponzorovaného soustavného vzdělávání zdravotnických pracovníků, které se zabývá zejména opatřeními v oblasti hygieny a kontroly infekcí. Toto vzdělávání se však netýkalo všech zdravotnických pracovníků ani nevyřešilo problém nevhodného používání antimikrobiálních látek v jednotlivých zemích. Šestnáct zemí provedlo kampaně na zvýšení povědomí zdravotnických pracovníků, zejména lékařů, v některých zemích také lékárníků, zdravotních sester a veterinárních lékařů, o antimikrobiální odolnosti. Během posledních dvou let se sedmnáct zemí zaměřilo na širokou veřejnost prostřednictvím kampaní na zvýšení povědomí o antimikrobiální odolnosti, nevhodném používání antimikrobiálních látek, programech očkování a jejich úloze a o obecných hygienických opatřeních. Od roku 2003 je pokrok velice pomalý. Tyto kampaně oslovily spíše širokou veřejnost než konkrétní publikum, např. sdružení pacientů či pacienty. V roce 2002 Rada doporučila, aby každý členský stát rychle vytvořil odpovídající meziodvětvový mechanismus pro koordinaci provádění výše uvedených strategií na vnitrostátní úrovni. Tento mechanismus by měl kromě koordinace na vnitrostátní úrovni sloužit rovněž k výměně informací a koordinaci mezi Komisí a jinými členskými státy. Devatenáct zemí uvedlo, že meziodvětvové mechanismy pro koordinaci (MMK) zavedlo, a sedm zemí takovéto mechanismy vyvíjelo a podle plánů je měly dokončit v období od konce roku 2008 do konce roku 2010. Dva členské státy vůbec neplánovaly, že mechanismy MMK vytvoří. Ve srovnání s předchozí zprávou došlo k hlavnímu zlepšení u právního statusu MMK. V roce 2008 byly v osmi zemích vytvořeny mechanismy MMK na základě rozhodnutí vlád a v šesti zemích na základě nařízení. Kromě toho tři země uvedly, že jejich mechanismus MMK byl vytvořen na základě rozhodnutí hlavního hygienika nebo byl považován za úřední pracovní skupinu. Ve většině zemí byl mechanismus MMK skutečně meziodvětvový a téměř ve všech případech byla prostřednictvím mechanismu MMK nastolena vazba mezi odvětvím ochrany zdraví lidí a odvětvím ochrany zdraví zvířat. Je však třeba poznamenat, že byla zřídkakdy zastoupena ministerstva odpovědná za zaměstnanost, životní prostředí, výzkum a vzdělávání a že od vydání první zprávy došlo jen k nepatrnému zlepšení, pokud jde o zapojení skupin pacientů. Zdravotní sestry a ústavy dlouhodobé péče byly zastoupeny v méně než polovině mechanismů MMK, přestože jsou důležité z hlediska zastavení rozvoje a přenosu antimikrobiální odolnosti. Jelikož nyní přecházíme z etapy vývoje strategie k etapě provádění, poukazuje dotazník na problematiku ukazatelů jako nástrojů ke sledování provádění. Dvanáct zemí oznámilo, že zavedly ukazatele pro účely sledování. Ve většině případů byly použity ukazatele výsledků (u antimikrobiální odolnosti, používání antimikrobiálních látek, předpisů a infekcí spojených se zdravotní péčí). Pět zemí uvedlo, že na místní a vnitrostátní úrovni používá ukazatele struktury a procesu (např. objem prostředku obsahujícího alkohol používaného při desinfekci rukou, vytvoření týmů pro řízení antibiotik, vyhodnocování souladu, kontrola prodeje antimikrobiálních látek a počet výzkumných projektů). 3. SHRNUTÍ HLAVNÍCH OPATŘENÍ NA ÚROVNI EVROPSKÉ UNIE Antimikrobiální odolnost pro Komisi nadále představuje klíčovou prioritu a Komise podniká a podporuje širokou škálu činností na úrovni Evropské unie. S ohledem na doporučení první zprávy, podle nějž je třeba zabývat se také šířením odolných mikroorganismů ve zdravotnickém prostředí, a v návaznosti na návrh Komise přijala Rada v červnu 2009 doporučení o bezpečnosti pacientů včetně prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí[2]. Cílem doporučení je zajistit, že členské státy disponují řádnými a odpovídajícími strategiemi pro zvýšení bezpečnosti pacientů ve svých systémech zdravotní péče včetně zvláštních ustanovení pro prevenci a kontrolu infekcí spojených se zdravotní péčí. Jelikož bylo zjištěno, že nárůst antimikrobiální odolnosti souvisí s používání antibiotik jak v humánní, tak veterinární medicíně, Komise se od vydání první zprávy snaží o rozvoj iniciativ, které by měly význam pro obě odvětví. Generální ředitelství pro zdraví a spotřebitele proto zřídilo technickou platformu v rámci útvaru, která slouží k výměně informací a posiluje koordinaci činností mezi odvětvím ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat. Cílem práce této skupiny je podporovat společný přístup ke sledování antimikrobiální odolnosti u lidí a zvířat, a to za podpory Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC), Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) a Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA). Na základě těchto činností vydala Komise v listopadu 2009 pracovní dokument útvarů Komise o antimikrobiální odolnosti[3]. Tento dokument má informovat Parlament a Radu o pokroku, jehož Komise dosáhla při sledování a kontrole antimikrobiální odolnosti v rámci humánní a veterinární medicíny, a zahájit výměnu názorů ohledně navazujících kroků a možných dalších opatřeních. Tento společný přístup byl podpořen navázáním těsnější spolupráce různých agentur EU, které se zabývají antimikrobiální odolností. Na základě společné žádosti útvarů Komise se Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí, Evropský úřad pro bezpečnost potravin, Evropská agentura pro léčivé přípravky a Vědecký výbor pro vznikající a nově zjištěná zdravotní rizika společně snažily zjistit stav v oblasti antimikrobiální odolnosti[4]. Kromě těchto iniciativ Komise řeší otázku antimikrobiální odolnosti financováním řady celoevropských projektů v rámci programu v oblasti veřejného zdraví pro období 2003–2007: EARSS – Cílem Evropského systému sledování antimikrobiální odolnosti (2003–2006) je udržovat sledovací a informační systém, který propojuje vnitrostátní sítě, a sledovat ohrožení zdraví způsobené antimikrobiální odolností v Evropě, www.earss.rivm.nl. Systém EARSS je začleňován do činností Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí. ESAC – sledování spotřeby antimikrobiálních látek v Evropě (2004–2007) usiluje o konsolidaci shromažďování údajů o spotřebě antibiotik. Kromě toho bylo provedeno šetření podrobných údajů o spotřebě v rámci ambulantní péče, nemocniční péče a v pečovatelských domech a farmaceuticko-ekonomické hodnocení. Některé údaje získané z tohoto projektu by bylo možné posoudit ve vztahu k charakteristikám odolnosti a výskytu nemocí a rovněž by mohly být použity jako obecné zásady při ošetřování, http://www.esac.ua.ac.be. Projekt ESAC je začleňován do činností Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí. EUCAST – Evropský výbor pro stanovení antimikrobiální citlivosti (2004–2007) provádí sledování patogenů odolných vůči antimikrobiálním látkám prostřednictvím definice společných referenčních metod, které umožňují srovnávat výsledky, a tudíž tvoří společný základ pro výklad údajů o antimikrobiální odolnosti z celé Evropy. V rámci tohoto projektu byl zřízen stálý výbor pro evropské zkoušky citlivosti a stanovení bodu přerušení. http://www.eucast.org . BURDEN – zátěž nemocí a odolnost u evropských národů (2007–2010) je projekt, jehož cílem je poskytnout srovnatelné informace o zátěži nemocí a odolnosti v Evropě a zvýšit povědomí a porozumění tvůrců politiky a celých komunit. Tento projekt bude rovněž zahrnovat případovou studii zabývající se bakteriemi MRSA na jednotkách intenzivní péče a v běžných nemocničních odděleních, www.eu-burden.info. E-BUG PACK (BALÍČEK E-BUG) — rozvoj a šíření vzdělávacího balíčku o antibiotikách a hygieně (2006–2009) ve školách na základě úspěšného projektu Spojeného království. Projekt se soustředí na žáky ve věku od 9 do 16 let a snaží se: 1. zvýšit povědomí o přínosu antibiotik a o uvážlivém používání; 2. poskytnout ponaučení, jaké nepříznivé účinky může mít nevhodné používání na „dobré viry“ a na antimikrobiální odolnost; 3. zlepšit hygienu rukou a dýchání, a tím omezit šíření dýchacích, gastrointestinálních a kožních infekcí a snížit poptávku po antibiotikách. ABS International — provádí strategie pro antibiotika (ABS) pro patřičné používání antibiotik v nemocnicích členských států Evropské unie (2006–2008). Projekt byl proveden v 9 členských státech a jeho cílem bylo připravit program odborné přípravy pro národní odborníky na strategie pro antibiotika a vyvinout standardní organizační nástroje pro nemocnice, aby bylo zaručeno patřičné používání antibiotik. IPSE/HELICS — mezinárodní síť pro shromažďování, analýzu a šíření platných údajů o rizicích nozokomiálních infekcí v evropských nemocnicích. Běžné shromažďování údajů v rámci projektu HELICS je nadále podporováno pracovním balíčkem projektu č. 4. Prostřednictvím šestého a sedmého rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj podporuje Komise širokou škálu výzkumných projektů, které mají velký význam pro uvážlivé používání antimikrobiálních látek v humánní medicíně. Bylo financováno několik celoevropských projektů, které se soustředí na oblasti jako např. rozvoj organizování pacientů na základě důkazů, obecné zásady při infekcích dýchacích cest a kontrolu infekcí spojených se zdravotní péčí. Při poslední výzvě se několik vybraných návrhů zabývalo dopadem terapie antibiotiky na lidského hostitele a klinickou validací diagnostických zkoušek. Kromě rámcových programů se problematikou antimikrobiální odolnosti zabývají další související iniciativy, např. evropské technologické platformy. Kromě toho společná technologická iniciativa pro inovativní léčiva slouží jako nástroj pro partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem a může sehrát určitou úlohu při řešení problematiky antimikrobiální odolnosti. Opatření Evropské unie proti antimikrobiální odolnosti, která podporují uvážlivé používání antimikrobiálních látek v humánní medicíně, byla od vydání první zprávy dále posílena zřízením Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) v roce 2005. Aby bylo možné posoudit a sledovat rizika spojená s antimikrobiální odolností, nadále v této oblasti pokračují činnosti epidemiologického dozoru vymezené rozhodnutím 2119/98/ES[5] a rozhodnutím 2000/96/ES[6], které jsou rozšířeny o přidanou hodnotu střediska ECDC, jež v současnosti odpovídá za provoz sítí dozoru. Každý rok středisko ECDC ve výroční epidemiologické zprávě o přenosných nemocích zveřejňuje údaje o antimikrobiální odolnosti a používání antimikrobiálních látek v EU. Kromě toho středisko ECDC zřídilo síť vnitrostátních kontaktních míst pro otázky antimikrobiální odolnosti ve členských státech a zemích ESVO-EHP[7], která má v této záležitosti posílit spolupráci v EU. Rovněž provádí zvláštní program týkající se antimikrobiální odolnosti a infekcí spojených se zdravotní péčí, a to ve spolupráci s Komisí, dalšími agenturami Evropské unie a členskými státy. Středisko ECDC bude tedy pomáhat Komisi při prosazování osvědčených postupů prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí, při podpoře příležitostí k odborné přípravě a členským státům bude napomáhat při rozvoji odborné přípravy zabývající se kontrolou infekcí a osnov pro pracovníky odpovědné za kontrolu infekcí a pro zdravotnické pracovníky. Aby byl zaručen koordinovaný a vyvážený přístup k veterinární a humánní medicíně, byla při sledování antimikrobiální odolnosti navázána spolupráce s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin v oblasti pravomocí tohoto úřadu. Spolupráce s jinými agenturami EU zahrnuje zveřejnění společné studie střediska ECDC a agentury EMA zabývající se potřebou nových antibakteriálních léků[8] a společné studie střediska ECDC, úřadu EFSA, agentury EMA a Vědeckého výboru pro vznikající a nově zjištěná zdravotní rizika zabývající se situací v oblasti antimikrobiální odolnosti v EU[9]. V rámci snahy zvýšit povědomí široké veřejnosti a zlepšit vzdělávání zdravotnických pracovníků byl v roce 2008 zahájen projekt s názvem Evropský den správného používání antibiotik jako součást evropské iniciativy pro veřejné zdraví koordinované Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí. Tato každoroční událost má zvýšit povědomí o rizicích spojených s nevhodným používáním antibiotik a o tom, jak antibiotika užívat odpovědně. 4. ZÁVĚRY Od zveřejnění první zprávy bylo dosaženo značného pokroku. Většina členských států přijala řadu různých opatření požadovaných doporučením a dále zdůrazněných v první zprávě o provádění. Stále však existuje řada oblastí vymezených v doporučení, v nichž bylo dosaženo pouze omezeného zlepšení. Je důležité, aby členské státy dodržely všechna ustanovení doporučení. Na základě zjištění uvedených v této zprávě by se budoucí činnost mohla soustředit na tyto oblasti: - Zdokonalené prosazování doporučení Rady členskými státy se zaměřením na tyto otázky: - Rychlý rozvoj a účinné provádění národních strategií a národních akčních plánů ve všech členských státech a přidružených zemích, a to s ohledem na doporučení Rady o bezpečnosti pacientů včetně prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí. - Intenzivnější zapojení pečovatelských domů a zástupců ústavů dlouhodobé péče do tvorby akčních plánů a obecných zásad týkajících se antimikrobiální odolnosti a infekcí spojených se zdravotní péčí. - Spolupráce odvětví ochrany zdraví lidí a odvětví ochrany zdraví zvířat v otázkách odolnosti vůči antibiotikům a používání antibiotik na vnitrostátní úrovni a úrovni Evropské unie, a to zejména v těch zemích, v nichž ještě nebyla navázána. - Vnější posouzení národních programů. - Opatření, která zaručí, že každý členský stát disponuje odpovídajícím meziodvětvovým mechanismem s vhodným mandátem a prostředky , jehož prostřednictvím koordinuje provádění strategií vymezených v doporučení. Bylo by užitečné vyhodnotit fungování různých meziodvětvových mechanismů. - Podpora sledování a hodnocení na úrovni členských států - Vyvinout a používat ukazatele ke sledování provádění doporučení Rady a posuzovat dopad národních akčních plánů a účinnost opatření. - Vyvinout mechanismy a ukazatele k posouzení dopadu vnitrostátních obecných zásad. - Zesílit sítě pro sledování antimikrobiální odolnosti a používání antibiotik s cílem zlepšit přístup tvůrců politiky, odborníků a veřejnosti k údajům systémů sledování antimikrobiální odolnosti a údajům o používání antimikrobiálních látek. - Zdokonalit shromažďování ucelených údajů o spotřebě antimikrobiálních látek a postupech předepisování léčivých přípravků. - Vyvinout mechanismus zpětné vazby k postupům předepisování léčivých přípravků a používání antibiotik pro osoby předepisující léky a tvůrce rozhodnutí. - Podporovat používání ukazatelů ke sledování provádění a účinnosti opatření a k šíření příslušných informací mezi veřejností. - Zlepšení vzdělávání zdravotnických pracovníků a široké veřejnosti na úrovni členských států - Zapojit do provádění strategií a plánovaných akčních plánů skupiny pacientů. - Zdokonalit nesponzorované soustavné vzdělávání všech zdravotnických pracovníků ve všech zemích. Vzdělávací programy by se měly vztahovat na všechny aspekty antimikrobiální odolnosti (hygienu, vhodné používání atd.). - Zvýšit povědomí všech zdravotnických pracovníků a široké veřejnosti. - Optimalizovat Evropský den správného používání antibiotik. - Spolupráce na úrovni EU a opatření Evropské unie - Posílit spolupráci týkající se vazeb mezi antimikrobiální odolností u lidí, zvířat a v potravinách. - Zabývat se globálním rozměrem antimikrobiální odolnosti. Opatření nelze omezit na úroveň EU a důležité jsou vazby s mezinárodními partnery a vazby na vnější akce EU (tj. zesílení farmaceutických politik a zdravotnických systémů v rozvojových zemích). - Sledovat dopad používání antimikrobiálních látek na životní prostředí.[pic][pic] [1] http://ec.europa.eu/health/ph_threats/com/mic_res/com684_en.pdf. [2] Doporučení Rady 2009/C 151/01 ze dne 9. června 2009 o bezpečnosti pacientů včetně prevence a kontroly infekcí spojených se zdravotní péčí, Úř. věst. C 151, 3.7.2009. [3] Odkaz bude doplněn. [4] Odkaz bude doplněn. [5] Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství, Úř. věst. L 268, 3.10.1998 . [6] Rozhodnutí Komise č. 2000/96/ES ze dne 22. prosince 1999 o přenosných nemocích, které musí být postupně podchyceny sítí Společenství podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES, Úř. věst. L 28, 3.2.2000. [7] Země Evropského sdružení volného obchodu – Evropského hospodářského prostoru. [8] Studie ECDC/EMA, „The Bacterial Challenge: time to react“ (Bakteriální výzva: čas konat), září 2009, http://ecdc.europa.eu/en/publications/Publications/0909_TER_The_Bacterial_Challenge_Time_to_React.pdf. [9] Odkaz bude doplněn.