ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ podle čl. 12 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh /* COM/2014/0551 final */





ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ podle čl. 12 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh[1] 1. Úvod Podle čl. 12 odst. 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh (dále jen „nařízení“) Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 30. června 2014 zprávu. Tato zpráva obsahuje za účelem hodnocení „uplatňování a dopadů“ uvedeného nařízení souhrnné posouzení provádění jeho ustanovení, jež vychází z výročních zpráv předložených členskými státy. 2. Cíl nařízení (EU) č. 1210/2010 2.1 Obecně Podle nařízení Rady (ES) č. 1338/2001[2] se musí ke zlepšení ochrany eura proti padělání úvěrové instituce a v rámci své činnosti provádění plateb ostatní poskytovatelé platebních služeb, jakož i jakýkoli jiný hospodářský subjekt, který se podílí na zpracovávání a veřejné distribuci bankovek a mincí (dále jen „instituce“), ujistit o pravosti eurobankovek a euromincí, které přijímají a hodlají navrátit do oběhu, a zajistit, že padělky, které rozpoznaly, jsou staženy z oběhu. Pokud jde o mince, je tato povinnost podrobněji popsána v nařízení (EU) č. 1210/2010[3]. Cílem nařízení je zajistit účinné a jednotné ověřování pravosti euromincí v celé eurozóně stanovením závazných pravidel provádění společných postupů ověřování pravosti euromincí v oběhu a uplatňování kontrolních mechanismů těchto postupů ze strany vnitrostátních orgánů. Ověřování pravosti slouží k ověření, zda jsou euromince pravé a vhodné pro oběh. Nařízení stanoví, že povinnost ověřování pravosti se plní s pomocí strojů pro zpracování mincí nebo vyškolených zaměstnanců. Po ověření pravosti se všechny podezřelé padělané mince a mince nevhodné pro oběh předají národnímu mincovnímu analytickému středisku[4] nebo jinému orgánu určenému dotyčným členským státem. Nařízení stanoví požadované zkoušky strojů pro zpracování mincí, pravidla pro zacházení s mincemi nevhodnými pro oběh, jakož i kontrolní mechanismy, které mají členské státy zavést, aby zajistily, že instituce plní svou povinnost ověřování pravosti. Nařízení rovněž obsahuje pravidla, pokud jde o povinnost týkající se stahování nevhodných mincí z oběhu. V zájmu jednotného technického provádění v souladu s článkem 7 nařízení vymezuje Evropské technické a vědecké středisko (ETVS), jež bylo zřízeno rozhodnutím Komise 2005/37/ES[5], pokyny pro provádění nařízení (dále jen „pokyny ETVS“). 2.2 Zprávy podle nařízení (EU) č. 1210/2010 V souladu s čl. 12 odst. 1 podávají členské státy každý rok Komisi zprávy o své činnosti týkající se ověřování pravosti euromincí. V těchto zprávách je třeba uvést mimo jiné informace o počtu provedených kontrol a údaje o strojích pro zpracování mincí prověřených členskými státy, o výsledcích zkoušek, o množství mincí zpracovaných těmito stroji, o počtu podezřelých padělaných euromincí, jež byly analyzovány, a o počtu nahrazených euromincí nevhodných pro oběh, jakož i podrobnosti o výjimkách, jež členské státy uplatnily v souladu s nařízením. Po provedení analýzy výročních zpráv obdržených od členských států předloží Komise podle čl. 12 odst. 4 Hospodářskému a finančnímu výboru výroční zprávu o vývoji a výsledcích v oblasti ověřování pravosti euromincí a o euromincích nevhodných pro oběh. V červnu 2014 předložila Komise (OLAF) Hospodářskému a finančnímu výboru svou první zprávu, a to za rok 2012[6]. Tato zpráva, jež se zaměřuje na uplatňování a dopady nařízení, se podle čl. 12 odst. 5 předloží Evropskému parlamentu a Radě a lze k ní případně připojit legislativní návrhy. 3. Uplatňování a dopady nařízení (EU) č. 1210/2010 3.1 Metoda posuzování Komise (OLAF) v této zprávě vycházela z následujících zdrojů informací: výroční zprávy obdržené od členských států za rok 2012 a 2013, výroční zpráva Komise předložená Hospodářskému a finančnímu výboru za rok 2012, dotazník zaslaný všem členským státům k vyjasnění úrovně provádění nařízení[7]. Hlavní ustanovení nařízení o ověřování pravosti jsou použitelná ode dne 1. ledna 2012. Vzhledem k omezeným zkušenostem s prováděním nařízení považuje Komise tuto zprávu za předběžné posouzení v rámci výročních zpráv a dotazníku. Hlavní aspekty posouzení jsou shrnuty v následujícím oddíle. 3.2 Analýza příspěvků členských států Většina členských států uplatňuje nařízení ode dne jeho vstupu v platnost v lednu 2012, s výjimkou Finska, Lucemburska a Irska, v nichž by k plnému provádění nařízení mělo teprve dojít. Itálie uvedla, že účinně uplatňována je pouze kapitola III nařízení, přičemž jeho plné provádění umožní připravovaná vnitrostátní vyhláška. Na základě zprávy Komise Hospodářskému a finančnímu výboru za rok 2012 a příspěvků členských států za rok 2013 lze pozorovat níže popsané tendence. Ověřuje se pravost čím dál většího počtu mincí (v roce 2013 byla ověřena pravost více než 10 miliard mincí[8]). Počet zpracovaných mincí pro tři nejvyšší nominální hodnoty se v roce 2013 zvýšil o 6 %[9]. Zvýšil se počet kontrol provedených členskými státy, jakož i počet prověřených strojů pro zpracování mincí[10]. Zvýšil se kromě toho rovněž počet strojů, jež byly považovány za vyhovující (tedy strojů, které úspěšně prošly detekční zkouškou v souladu s čl. 4 odst. 1), a počet nevyhovujících strojů se tak snížil. 3.2.1 Článek 3 – Ověřování pravosti euromincí Podle článku 3 mají „instituce“ základní povinnost ověřovat pravost euromincí s pomocí strojů pro zpracování mincí nebo vyškolených zaměstnanců. Většina členských států uvedla, že „instituce“ ověřují pravost mincí především za použití strojů pro zpracování mincí a v menší míře s pomocí vyškolených zaměstnanců. Na Slovensku, v Nizozemsku, Portugalsku, na Maltě, v Irsku a Rakousku se ověřování pravosti provádí výhradně s pomocí strojů pro zpracování mincí[11]. Většina členských států potvrdila, že podezřelé padělané mince se zasílají do národních mincovních analytických středisek. 3.2.2 Články 4 a 5 – Požadované zkoušky a nastavení strojů pro zpracování mincí Článek 4 obsahuje požadavky týkající se zkoušek strojů pro zpracování mincí používaných pro ověřování pravosti. Aby byly v eurozóně k použití pro ověřování pravosti způsobilé pouze stroje schopné rozpoznávat padělaná eura, do značné míry zajišťuje ETVS[12]. Středisko ETVS zveřejňuje v souladu s čl. 5 odst. 2 nařízení na internetových stránkách Komise (OLAF) seznam strojů, které úspěšně prošly detekční zkouškou. Ve všech členských státech – s výjimkou Řecka[13] – jsou stroje používané „institucemi“ zařazeny na seznam na internetových stránkách Komise (OLAF). Podle článku 5 musí zkoušky strojů pro zpracování mincí provádět určené vnitrostátní orgány. Většina členských států pověřila prováděním detekčních zkoušek národní mincovní analytická střediska. Aby bylo možné rozpoznávat nové druhy padělků, je třeba stroje nastavovat. Středisko ETVS proto ve spolupráci s příslušnými zúčastněnými stranami pravidelně přezkoumává testovací balíček používaný k zachování detekčních schopností strojů pro zpracování mincí. 3.2.3 Článek 6 – Kontroly ze strany členských států Článek 6 stanoví, že členské státy musí provádět každoroční kontroly přímo v „institucích“, a upřesňuje, jak je třeba tyto kontroly provádět. Zatímco většina členských států uvedla, že kontroly přímo v „institucích“ se provádí v souladu s článkem 6 nařízení, Itálie, Lucembursko, Řecko, Malta a Finsko[14] oznámily, že dosud žádné kontroly neprovedly. Podle získaných informací se zdá, že je v rámci možností členských států prověřit procento strojů pro zpracování mincí uvedené v čl. 6 odst. 3. Na základě kontrol přímo v „institucích“ většina členských států odpověděla, že jedním z hlavních důvodů porušení nařízení je nevyhovující výsledek v detekční zkoušce[15]. Stalo se například, že stroje pro zpracování mincí neodmítly známé typy padělaných euromincí a euromince nevhodné pro oběh. Mezi další důvody nedodržení nařízení, které členské státy uvedly, patří absence vnitřních kontrolních postupů[16] a nedostatek vyškolených zaměstnanců[17]. 3.2.4 Článek 8 – Stahování euromincí nevhodných pro oběh a jejich náhrada Podle článku 8 nařízení se euromince nevhodné pro oběh stahují z oběhu a ničí se fyzickou a trvalou deformací. Všechny členské státy uvedly, že zjištěné mince nevhodné pro oběh jsou stahovány z oběhu v souladu s čl. 8 odst. 1 a jsou nahrazovány v souladu s čl. 8 odst. 2. Většina členských států, s výjimkou Slovinska a Estonska[18], oznámila, že mince nevhodné pro oběh se ničí. Komise požádala pracovní skupinu ředitelů mincoven[19] o provedení studie o osvědčených postupech týkajících se demonetizace mincí nevhodných pro oběh[20] s cílem pomoci členským státům účinně provádět ustanovení nařízení o ničení stažených nevhodných mincí. 3.2.5 Článek 9 – Manipulační poplatky a článek 10 – Balení euromincí nevhodných pro oběh V článku 9 nařízení se stanoví pružný systém manipulačních poplatků související s náhradou a výměnou euromincí nevhodných pro oběh. Většina členských států nezavedla v souvislosti s náhradou nebo výměnou mincí nevhodných pro oběh žádné manipulační poplatky, zatímco jiné státy se rozhodly srážet při náhradě nevhodných mincí manipulační poplatek podle čl. 9 odst. 1[21]. V čl. 10 odst. 1 nařízení jsou stanoveny požadavky na balení mincí nevhodných pro oběh, jež jsou odevzdány k náhradě nebo výměně. Většina členských států uvádí, že jsou-li mince nevhodné pro oběh odevzdávány k náhradě, uplatňují se jednotné požadavky na jejich balení[22]. Některé členské státy oznámily použití výjimky podle čl. 10 odst. 2, jež se týká zachování jiných požadavků na balení stanovených vnitrostátními právními předpisy[23]. 3.2.6 Článek 11 – Kontroly euromincí nevhodných pro oběh Článek 11 obsahuje pokyny ke kontrolám odevzdaných euromincí nevhodných pro oběh a stanoví, že členské státy mohou přijmout další opatření. Většina členských států uvedla, že byl zaveden vnitrostátní postup pro kontroly euromincí nevhodných pro oběh v souladu s čl. 11 odst. 1 nařízení[24]. Naopak jen málo členských států přijalo v souvislosti s odevzdáváním mincí další opatření podle čl. 11 odst. 3[25] s cílem chránit zdraví zaměstnanců „institucí“, kteří se podílejí na kontrolách mincí nevhodných pro oběh. 3.2.7 Článek 12 – Podávání zpráv, komunikace a hodnocení Článek 12 obsahuje pravidla pro podávání zpráv „institucemi“, členskými státy a Komisí. Členské státy neplní v plné míře svou povinnost týkající se podávání zpráv podle čl. 12 odst. 1 nařízení a „pokynů ETVS“. Ve své zprávě Hospodářskému a finančnímu výboru za rok 2012 dospěla Komise k závěru, že aby mohla o postupech ověřování pravosti zavedených v členských státech vypracovat ucelený přehled, je nezbytné další doladění povinnosti podávat zprávy ze strany členských států. Zprávy členských států totiž stále nejsou předkládány včas a nejsou dostatečně úplné či stejnorodé. Většina členských států s výjimkou Estonska a Itálie[26] uvedla, že „instituce“ plní požadavek podle čl. 12 odst. 2 uspokojivě. Většina členských států oznámila, že plní požadavek podle čl. 12 odst. 3 a zpřístupňují informace o orgánech určených pro náhradu nebo výměnu euromincí na internetových stránkách a v jiných příslušných publikacích[27]. 3.2.8 Článek 13 – Sankce Podle článku 13 stanoví členské státy pravidla týkající se účinných, přiměřených a odrazujících opatření nezbytných k zajištění uplatňování nařízení. Většina členských států uvedla, že v případě porušení nařízení byly uplatněny správní sankce včetně pokut či jiných správních opatření, např. odebrání licence ke zpracování mincí[28]. 4. Závěr 4.1 Obecně Podle informací předložených členskými státy je ověřování platnosti mincí v „institucích“ zavedeno ve většině členských států eurozóny. Všechny členské státy podaly informace o určených vnitrostátních orgánech uvedených v čl. 2 písm. c) a čl. 3 odst. 2. Zásadní význam při ověřování pravosti mají stroje pro zpracování mincí, jež jsou nastavovány v souladu s požadavky nařízení. Většina členských států eurozóny provádí kontroly řádného plnění povinnosti „institucí“ ověřovat pravost euromincí. Všechny členské státy eurozóny plní požadavek týkající se stahování mincí nevhodných pro oběh. Možná by byla některá zlepšení, pokud jde o nakládání s mincemi, jež jsou nevhodné pro oběh a byly členskými státy z oběhu staženy. 4.2 Posouzení případné změny nařízení (EU) č. 1210/2010 Vzhledem k dosavadním omezeným zkušenostem s prováděním nařízení je v této fázi příliš brzy na to, aby byl předložen legislativní návrh[29]. Aby mohla Komise vypracovat ucelený přehled o postupech ověřování pravosti zavedených v členských státech, je nezbytné další doladění povinnosti podávat zprávy ze strany členských států. Komise (OLAF) bude proto muset dále posoudit vhodnost případné změny nařízení. Některé členské státy však již upozornily na několik oblastí, v nichž by mohlo dojít ke zlepšení. Jedná se o tyto návrhy[30]: Článek 3 Byla navržena změna čl. 3 odst. 1 nařízení, která by spočívala v tom, že by se k čl. 3 odst. 1 písm. a) a b) přidala další kategorie strojů, jež by se mohly používat k plnění povinnosti ověřovat pravost mincí[31]. Článek 6 Bylo navrženo, aby při posouzení toho, zda je dodržena hodnota 25 % uvedená v čl. 6 odst. 3, byly zohledněny všechny mince, jež jsou zpracovány vnitrostátními orgány v prostorách centrálních bank, jež se v současnosti nepovažují za „instituce“. Dále bylo navrženo, aby se dodržení této roční hodnoty týkalo počtu prověřených institucí, a nikoli počtu prověřených strojů pro zpracování mincí[32]. Na druhou stranu padl rovněž návrh, aby pravidla pro plánování a provádění každoročních kontrol přímo v „institucích“ byla méně podrobná. Článek 8 Jelikož existují rozdíly ve vnitrostátních postupech, bylo navrženo přezkoumat možnost dalšího sladění podmínek náhrady mincí nevhodných pro oběh, jež jsou uvedeny v čl. 8 odst. 2 nařízení. 4.3 Další postup Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem provede Komise (OLAF) další posouzení, na jehož základě projedná se zúčastněnými stranami další postup. Mezi možnosti, jež má k dispozici, patří změna nařízení nebo vyjasnění „pokynů ETVS“. Toto posouzení bude vycházet z jednání, jež se uskuteční například v rámci skupiny odborníků Komise (CCEG[33]). O dosaženém pokroku bude Komise informovat ve svých budoucích výročních zprávách podle čl. 12 odst. 4. [1]Úř. věst. L 339, 22.12.2010, s. 5. [2]Úř. věst. L 181, 4.7.2001, s. 6. [3]Co se týče eurobankovek, jsou podrobnější informace uvedeny v rozhodnutí Evropské centrální banky ECB/2010/14 (Úř. věst. L 267, 9.10.2010, s. 1). [4]Podle čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 národní mincovní analytická střediska určují nebo zřizují členské státy. [5]Rozhodnutí Komise ze dne 29. října 2004, kterým se zřizuje Evropské technické a vědecké středisko (ETVS) a stanoví koordinace technických činností, jejichž cílem je ochrana euromincí proti padělání (Úř. věst. L 19, 21.1.2005, s. 73). [6]COM(2014) 277. [7]Příloha I. [8]Příloha II – graf 1. [9]Došlo však k poklesu množství mincí zpracovaných stroji pro zpracování mincí prověřenými členskými státy, což lze vysvětlit tím, že při rozhodování, které stroje pro zpracování mincí je třeba prověřit, se podle čl. 6 odst. 3 používá rotační systém. [10] Příloha II – graf 2. [11]Na základě odpovědí členských států na dotazník. Itálie, Francie a Finsko se k tomuto bodu nevyjádřily. [12]Středisko ETVS je zřízeno v rámci Komise v Bruselu a patří k úřadu OLAF (článek 1 rozhodnutí Komise 2005/37/ES, Úř. věst. L 19, 21.1.2005, s. 73). [13]Řecko uvedlo, že na seznam na internetových stránkách Komise (OLAF) není zařazen žádný z používaných strojů z důvodu udělení zvláštní výjimky v souladu s čl. 4 odst. 2. [14]Finsko nepředložilo za rok 2012 zprávu podle čl. 12 odst. 1. [15]DE, CY, EE, NL, PT, BE, FR a IE. [16]NL, FR, SP a IE. [17]CY. [18]Slovinsko a Estonsko v dotazníku odpověděly, že si všechny mince nevhodné pro oběh ponechávají. Děje se tak proto, že počet mincí nevhodných pro oběh je v obou členských státech poměrně malý. [19]Pracovní skupina ředitelů mincoven je neformální sdružení ředitelů mincoven z členských států EU, které pracuje na základě pověření podvýboru pro euromince (jenž náleží k Hospodářskému a finančnímu výboru). [20]Pracovní skupina ředitelů mincoven schválila výsledky studie včetně doporučení zjištěných osvědčených postupů. [21]Manipulační poplatek, který je srážen při náhradě mincí nevhodných pro oběh, používají CY, SK, HR, BE, LU, MT, IE a AT. [22]S výjimkou FI, DK, SK, EE a FR. [23]Zavedení výjimek podle čl. 10 odst. 2 nařízení oznámily DE, CY, NL a SP. [24]DK, NL, FR, LU a MT uvedly, že nemají žádný postup pro kontroly euromincí nevhodných pro oběh. [25]DE, BE, IT a LU. [26]V Itálii se připravuje vnitrostátní vyhláška, kterou budou pro „instituce“ zavedena závazná pravidla pro podávání zpráv a komunikaci. [27]S výjimkou EE, LV a FI. [28]S výjimkou FI, DK, EE, IE a LU. [29]Jak se uvádí v čl. 12 odst. 5 nařízení, lze ke zprávě případně připojit legislativní návrhy, kterými se toto nařízení upřesňuje nebo mění, zejména s ohledem na články 6 a 8. [30]Tyto návrhy byly formulovány v rámci dotazníku předloženého národními mincovními analytickými středisky. [31]Byl navržen tento text: „c) strojů rozměňujících mince a strojů pro vklad mincí, jež odeberou padělané a podezřelé mince a mince nevhodné pro oběh a nevydají je zpět uživateli.“ [32]Byl navržen tento text: „V každém členském státě se ročně prověří takový počet míst pro zpracování mincí, aby objem euromincí zpracovaných mechanicky na těchto místech v daném roce představoval nejméně 25 % celkového kumulovaného čistého objemu mincí vydaných daným členským státem od zavedení euromincí do konce předchozího roku. Objem zpracovaných euromincí, jenž se použije při výpočtu k dodržení roční hodnoty 25 %, mohou být skutečné údaje z předchozího roku či odhad vycházející z údajů, jež vykázaly instituce za první polovinu roku.“ [33]Skupina odborníků na padělání mincí (CCEG) se obvykle schází dvakrát ročně k projednání technických záležitostí v souvislosti s paděláním euromincí. Další body, kterými se zabývá, se týkají situace v oblasti padělání euromincí a činnosti národních mincovních analytických středisek v členských státech, podobnosti medailí či žetonů s euromincemi a provádění postupů ověřování platnosti mincí. Graf 1 Graf 2 Dotazník ohledně provádění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 Vyplnění políček označených * je povinné. Účelem tohoto dotazníku je monitorování a vyhodnocení provádění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1210/2010 ze dne 15. prosince 2010 o ověřování pravosti euromincí a o zacházení s euromincemi nevhodnými pro oběh. Identifikační údaje Země* Organizace* Kontaktní údaje (e-mailová adresa a telefonní číslo)* Dotazník Bylo ve Vaší zemi provedeno nařízení (EU) č. 1210/2010?* ano ne Kdy? Uveďte zdroj v rámci vnitrostátní legislativy (pokud existuje).* Pokud ne, kdy bude nařízení (EU) č. 1210/2010 provedeno?* Jaké procento ověřování pravosti je prováděno stroji pro zpracování mincí a jaké naopak vyškolenými zaměstnanci? (čl. 3 odst. 1)* Jsou podezřelé padělané mince zasílány určeným vnitrostátním orgánům? (čl. 3 odst. 2)* ano ne Jsou stroje používané institucemi zařazeny na seznam na internetových stránkách v souladu s čl. 5 odst. 2? (článek 4)* ano ne Pokud ne, jaké procento strojů není na seznamu uvedeno?* Jaké procento strojů nebude od 1. ledna 2015 splňovat dané požadavky, protože vyprší platnost výjimky? (čl. 4 odst. 2)* Pokud jde o nastavení strojů pro zpracování mincí, kde probíhá detekční zkouška? (článek 5)* v prostorách národního mincovního analytického střediska v prostorách výrobce na jiných místech Upřesněte.* Jsou ve Vaší zemi prováděny kontroly přímo v institucích? (článek 6)* ano ne Pokud ne, jaké jsou hlavní důvody, kvůli nimž nejsou kontroly přímo v institucích prováděny? (čl. 6 odst. 2)* Pozorujete nějaké těžkosti/problémy, pokud jde o počet strojů pro zpracování mincí, jež mají být prověřeny, určovaný na základě objemu euromincí zpracovaných těmito stroji? (čl. 6 odst. 3)* Co se týče výsledků kontrol přímo v institucích, jaké jsou hlavní důvody porušení nařízení? (čl. 6 odst. 6)* neexistence písemných pokynů nevhodné vyčlenění lidských zdrojů neexistence písemných postupů předávání padělaných euromincí a euromincí nevhodných pro oběh neexistence vnitřních kontrolních postupů nevyhovující výsledek detekční zkoušky jiné důvody Upřesněte.* Jsou mince nevhodné pro oběh stahovány z oběhu? (článek 8)* ano ne Jak? Jaké postupy jsou v tomto ohledu zavedeny? (čl. 8 odst. 2)* Kolik mincí nevhodných pro oběh bylo v roce 2013 staženo z oběhu? Uveďte číselné údaje.* Nahrazují se mince nevhodné pro oběh?* ano ne Uveďte číselné údaje.* Ničí se mince nevhodné pro oběh?* ano ne Poskytněte informace o postupu a metodách ničení mincí. (čl. 8 odst. 3)* Jsou při náhradě mincí nevhodných pro oběh sráženy manipulační poplatky? (článek 9)* ano ne Jak je tento postup uplatňován?* Uplatňuje se osvobození od manipulačních poplatků? Upřesněte.* Jakou maximální výši má poplatek (pokud existuje) účtovaný při náhradě mincí?* Jsou-li mince nevhodné pro oběh odevzdávány k náhradě, používají se jednotné požadavky na jejich balení? (čl. 10 odst. 1)* ano ne Jaké postupy balení jsou zavedeny pro náhradu mincí nevhodných pro oběh? Upřesněte.* Platí nějaké výjimky, pokud jde o čl. 10 odst. 2?* Je zaveden postup kontroly mincí nevhodných pro oběh? (čl. 11 odst. 1)* ano ne Jaké požadavky jsou v této souvislosti stanoveny?* Byla přijata opatření v případě odevzdání mincí, jak je uvedeno v čl. 11 odst. 3?* Který orgán odpovídá za podávání zpráv Evropské komisi? (článek 12)* Plní instituce tento požadavek uspokojivě? (čl. 12 odst. 2) Byly uplatněny sankce v případě porušení nařízení (EU) č. 1210/2010? (článek 13)* ano ne Které orgány odpovídají za ukládání sankcí?* Jaké druhy sankcí se uplatňují?*