·Investice: do roku 2025 bude dosaženo 84 % celkových investic do hlavní sítě TEN-T.

Investice do dopravní infrastruktury významně přispívají k dosažení těchto cílů. Konkrétně se očekává, že do roku 2030 bude dokončení hlavní sítě transevropské dopravní sítě (TEN-T) a jejích koridorů zdrojem dalších 4,5 miliardy EUR, tj. 1,8 % HDP EU, což představuje pro tyto roky 13 milionů pracovních míst. Odhaduje se, že investice potřebné k dokončení hlavní sítě TEN-T si v letech 2021 až 2030 vyžádají přibližně 500 miliard EUR a přibližně 1 500 miliard EUR, započítáme-li rovněž investice do globální sítě TEN-T a další investice do dopravy.

Oživení hospodářského růstu a zvýšení investic do reálné ekonomiky tvoří jednu z hlavních priorit Komise. Investiční plán pro Evropu, který transformuje tento zastřešující cíl do jednotlivých operativních opatření, má tři cíle: mobilizovat finanční prostředky pro reálnou ekonomiku, zajistit viditelnost investičních projektů a poskytovat jim technickou pomoc a zlepšit regulační rámec pro investice.

Tato iniciativa, která je součástí třetího balíčku iniciativy Evropa v pohybu, zajišťuje plnění nové strategie průmyslové politiky ze září 2017 a má završit proces, který umožní Evropě plně využít výhod modernizace mobility. Je nezbytné, aby byl budoucí systém mobility bezpečný, čistý a účinný pro všechny občany EU. Cílem je učinit evropskou mobilitu bezpečnější a zvýšit její dostupnost, posílit konkurenceschopnost evropského průmyslu, zvýšit bezpečnost evropských pracovních míst a učinit ji čistší a přizpůsobit ji požadavkům boje proti změně klimatu. To bude vyžadovat plné odhodlání EU, členských států a zúčastněných stran, zejména v oblasti posílení investic do dopravní infrastruktury.

K výraznému posílení politiky TEN-T došlo v roce 2013 díky přijetí nového nařízení, které vymezuje ucelenou strategii spočívající ve vytvoření základní sítě do roku 2030 a globální sítě do roku 2050. Politika TEN-T však existuje už 25 let a v době přípravy stávajícího rámce TEN-T již existovaly důkazy o zpožděních v udělování povolení a dalších regulativních postupech a jejich dopadech. Pro rámec TEN-T byla původně plánována zjednodušení, ale vlivem mnoha činitelů byla nakonec tato opatření označena za předčasná. Změněný rámec TEN-T už zahrnoval ambiciózní soubor inovací, zejména v souvislosti s vytvořením nového nástroje financování – Nástroje pro propojení Evropy.

Účinným nástrojem by bylo nařízení, protože by po přijetí bylo přímo použitelné v právním řádu členských států a nabytí úplné právní účinnosti by nemusela předcházet lhůta pro provedení. To je v souladu s cílem odstranění nesrovnalostí vyplývajících z provádění směrnic ve vnitrostátním právu a z postupů přípravy a schvalování projektů.

Dotázaní – především předkladatelé projektu, jednotlivci a průmyslové zájmové skupiny – se shodovali na tom, že postup udělování povolení by neměl trvat déle než dva roky a že zavedení takové lhůty by mohlo pomoci snížit nadměrná zpoždění. Místní a regionální orgány stejně jako některé vnitrostátní vládní instituce byly v této otázce zdrženlivější.

Podle předkladatelů projektů a jednotlivců by mělo mít každé jednotné kontaktní místo rozšířenou rozhodovací pravomoc, která by zahrnovala všechna posouzení dopadu na životní prostředí na úrovni projektů, povolení ke změně územního plánu a stavební povolení. Na druhé straně se názory vnitrostátních a regionálních vlád lišily v rozsahu integrace postupů a úrovně pravomocí. Značný počet zástupců členských států uvedl, že jednotná kontaktní místa by měla mít pouze koordinační pravomoci.

–Doplnit analýzy citlivosti spolu s vysvětlením předpokladů souvisejících s výpočtem výsledků, zejména pokud jde o míru, do jaké by tato opatření mohla realisticky přispět k zamezení zpoždění.

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1315/2013 stanoví společný rámec pro vytvoření moderních interoperabilních sítí pro rozvoj vnitřního trhu. Transevropské dopravní sítě (TEN-T) mají dvouvrstvou strukturu: globální síť zajišťuje propojení všech regionů Unie, zatímco hlavní síť se skládá z prvků sítě, které mají pro Unii nejvyšší strategický význam. Nařízení (EU) č. 1315/2013 stanoví závazné cíle pro dokončení realizace s tím, že hlavní síť má být dokončena do roku 2030 a globální síť do roku 2050.

(2)Zkušenosti ukazují, že navzdory potřebnosti a závazným časovým lhůtám pro dokončení TEN-T musejí mnohé investice, které mají vést k tomuto dokončení, procházet složitými postupy udělování povolení, přeshraničními zadávacími řízeními a dalšími postupy. Tato situace ohrožuje včasnou realizaci projektů a v mnoha případech má za následek významná zpoždění a zvýšené náklady. Řešení těchto problémů a možnost synchronizovaného dokončení TEN-T bude vyžadovat přijetí harmonizovaného opatření na úrovni Unie.

(3)V právních rámcích řady členských států je stanovena možnost preferenčního zacházení pro určité kategorie projektů, jež se odvíjí od jejich strategického významu pro hospodářství. Prioritní zacházení spočívá ve zkrácení časových lhůt, souběhu postupů nebo zkrácení lhůt pro odvolání způsobem, který současně zajišťuje dosažení cílů dalších horizontálních politik. Je-li v rámci vnitrostátního právního rámce takový rámec zaveden, měl by se automaticky vztahovat i na projekty Unie považované za projekty společného zájmu ve smyslu nařízení (EU) č. 1315/2013.

(4)V zájmu zlepšení účinnosti posouzení dopadu na životní prostředí a zjednodušení rozhodovacího postupu, kdy povinnost provést hodnocení týkající se environmentálních otázek projektů hlavní sítě vyplývá současně ze směrnice 2011/92/EU ve znění směrnice 2014/52/EU a dalších právních předpisů Unie, jako je směrnice 92/43/EHS, směrnice 2009/147/ES, směrnice 2000/60/ES, směrnice 2008/98/ES, směrnice 2010/75/EU, směrnice 2012/18/EU a směrnice 2011/42/ES by měly členské státy zajistit, aby byl stanoven společný postup, který splňuje požadavky těchto směrnic.

(5)Projekty hlavní sítě by se měly opírat o integrované postupy vydávání povolení, které umožní zprůhlednit řízení celého postupu a zajistí jednotné kontaktní místo pro investory. Členské státy by měly určit příslušný orgán v souladu se svými vnitrostátními právními rámci a správním uspořádáním.

(6)Zřízení jediného příslušného orgánu na vnitrostátní úrovni, který by integroval všechny postupy při udělování povolení („jednotného kontaktního místa“), by mělo snížit složitost, zlepšit účinnost a zvýšit transparentnost postupů. Tento orgán by měl také posilovat případnou spolupráci mezi členskými státy. Tyto postupy by měly podporovat skutečnou spolupráci mezi investory a jediným příslušným orgánem, a měly by proto umožňovat vymezení rozsahu ve fázi před podáním žádosti o udělení povolení. Toto vymezení rozsahu by mělo tvořit součást podrobného přehledu žádosti a řídit se postupy stanovenými v čl. 5 odst. 2 směrnice 2011/92/EU ve znění směrnice 2014/52/EU.

(7)Postupem stanoveným v tomto nařízení by nemělo být dotčeno plnění požadavků stanovených v mezinárodním právu a právu Unie, včetně ustanovení na ochranu životního prostředí a lidského zdraví.

(8)Vzhledem k naléhavosti dokončení hlavní sítě TEN-T by zjednodušení postupů vydávání povolení mělo být vázáno na lhůtu, ve které by příslušné odpovědné orgány měly přijmout komplexní rozhodnutí týkající se realizace projektu. Tato lhůta by měla vést k účinnějšímu řízení postupů a za žádných okolností by neměla ohrozit vysoké standardy Unie v oblasti ochrany životního prostředí a účasti veřejnosti.

(9)Členské státy by se měly snažit zajistit, aby odvolání napadající hmotněprávní nebo procesní zákonnost komplexního rozhodnutí byla řešena co možná nejefektivněji.

(10)Přeshraniční projekty v oblasti infrastruktury TEN-T se potýkají se zvláštními problémy, pokud jde o koordinaci postupů udělování povolení. Evropští koordinátoři by měli být zmocněni k monitorování těchto postupů a měli by usnadňovat jejich synchronizaci a dokončení.

(11)Zadávání veřejných zakázek na přeshraniční projekty společného zájmu by mělo probíhat v souladu se Smlouvou a směrnicí 2014/25/EU a/nebo 2014/24/EU. Aby bylo zajištěno účinné dokončení projektů společného zájmu přeshraniční hlavní sítě, zadávání veřejných zakázek prováděné společným subjektem by mělo podléhat jednotné vnitrostátní právní úpravě. Odchylně od právních předpisů Unie v oblasti zadávání veřejných zakázek by měly být v zásadě použity vnitrostátní předpisy členského státu, v němž má společný podnik sídlo. Mělo by být nadále možné určit rozhodné právo prostřednictvím mezivládní dohody.

(12)Komise se do udělování povolení jednotlivým projektům standardně nezapojuje. V některých případech však určitá hlediska přípravy projektu podléhají schválení na úrovni Unie. Pokud se Komise podílí na postupech, projektům společného zájmu Unie se dostane preferenčního zacházení a Komise zajistí, aby měli předkladatelé projektu jistotu. V některých případech může být vyžadováno schválení státní podpory. V souladu s kodexem osvědčených postupů pro provádění řízení ve věcech kontroly státní podpory mohou členské státy požádat Komisi, aby na projekty společného zájmu na hlavní síti TEN-T, které považují za prioritní, uplatnila předvídatelnější časové lhůty podle typu projektu nebo na základě vzájemně dohodnutého naplánování.

(13)Realizace projektů infrastruktury na hlavní síti TEN-T by měla být podpořena také pokyny Komise, které vyjasní provádění některých typů projektů i dodržování acquis Unie. Například v Akčním plánu pro přírodu, lidi a hospodářství se předpokládá, že takové pokyny zprůhlední dodržování směrnice o ochraně ptáků a přírodních stanovišť. V zájmu zajištění ekonomicky nejvýhodnější nabídky by měla být projektům společného zájmu poskytnuta přímá podpora určená pro zadávání veřejných zakázek. Dále by měla být vyčleněna vhodná technická pomoc v rámci mechanismů vypracovaných pro víceletý finanční rámec 2021–2027, jejímž cílem by bylo poskytnout projektům společného zájmu TEN-T finanční podporu.

(14)Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej z důvodu potřeby koordinace těchto cílů může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.

(15)Z důvodů právní jistoty by se na správní postupy zahájené před vstupem tohoto nařízení v platnost neměla vztahovat ustanovení tohoto nařízení,

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

KAPITOLA I VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

Předmět a oblast působnosti