V případě neexistence výjimky ze závazků EU podle čl. I odst. 1 a článku XIII Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (dále jen „GATT 1994“) v nezbytném rozsahu by bylo třeba zacházení poskytnuté autonomními obchodními preferencemi rozšířit na všechny ostatní členy WTO.

Evropský parlament a Rada přijaly dne 16. prosince 2020 nařízení (EU) 2020/2172, kterým se do 31. prosince 2025 prodlužuje platnost autonomních obchodních preferencí vztahujících se na produkty pocházející ze západního Balkánu (Albánie, Bosna a Hercegovina, Kosovo, Černá Hora, Severní Makedonie a Srbsko). Tyto obchodní preference byly poprvé uděleny nařízením Rady (ES) č. 2007/2000, které bylo poté několikrát změněno a doba jeho použitelnosti byla prodloužena.

Zamýšlený akt se stane závazným pro členy WTO v souladu s čl. IX odst. 3, jakož i s čl. II odst. 2 Dohody o WTO, který stanoví: „Dohody a související právní nástroje, zahrnuté do příloh 1, 2 a 3 [...], tvoří nedílnou součást této Dohody a jsou závazné pro všechny Členy“.

Platnost stávající výjimky skončí dne 31. prosince 2021. Účelem zamýšleného aktu je proto prodloužit platnost výjimky do 31. prosince 2026.

EU je proto povinna předložit žádost o prodloužení platnosti výjimky WTO udělené podle čl. IX odst. 3 Dohody o WTO a týkající se autonomních obchodních preferencí přiznaných ze strany EU západnímu Balkánu, a to na další pětileté období, tj. do 31. prosince 2026. Současně s předložením této žádosti by EU rovněž měla podpořit její přijetí v Generální radě WTO.

Jednalo by se o čtvrté prodloužení platnosti výjimky, jež byla poprvé udělena dne 8. prosince 2000 s platností do 31. prosince 2006 a naposledy prodloužena dne 7. prosince 2016. Důvodem pro první udělení výjimky a prodloužení její platnosti je přetrvávající obtížná hospodářská situace v daném regionu a skutečnost, že preferenční zacházení pro způsobilé produkty, jež Unie těmto zemím poskytuje, by mělo podpořit hospodářský rozvoj v souladu s cíli GATT 1994.

4.Právní základ

4.1.Procesněprávní základ

4.1.1.Zásady

Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty s právními účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se dotyčný orgán řídí.

4.1.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě

Generální rada WTO je orgán zřízený dohodou, konkrétně Dohodou o WTO.

Akt, který má Generální rada přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazným podle mezinárodního práva v souladu s čl. II odst. 2 a čl. IX odst. 3 Dohody o WTO.

Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dotčené dohody.

Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

4.2.Hmotněprávní základ

4.2.1.Zásady

Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

4.2.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě

Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají společné obchodní politiky.

Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 207 odst. 4 první pododstavec Smlouvy o fungování EU.

4.3.Závěr

Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.