Bylo provedeno několik reforem, včetně komplexní reformy mapy soudních obvodů. Od ledna 2018 se počet okresních soudů snížil ze 49 na 12 a počet krajských správních soudů se snížil z pěti na dva. Žádná ze stávajících soudních budov však nebyla fyzicky uzavřena, protože soudní komory nadále fungují v dříve existujících soudních prostorách. Toto snížení počtu soudů bylo motivováno potřebou vyrovnat pracovní zátěž a pracovní podmínky soudců a zaměstnanců soudů a odůvodňovat příděly lidských a materiálních zdrojů. Podle Národní správy soudů má soudní reforma za následek zvýšení efektivity, zrychlení slyšení a účinnější řízení soudů . Během přípravy reformy byly konzultovány soudy, státní zastupitelství a advokátní komora. Soudní rada je zapojena do státního systému strategického řízení, který byl přijat zákonem o strategickém řízení Litevské republiky , jako nezávislý účastník. To umožňuje, aby se soudnictví jakožto jeden ze tří nezávislých ústavních orgánů účinně podílelo na rozvoji strategických směrů státu a na jednáních o financování jejich provádění.

Členové soudnictví jsou podezřelí z účasti na případech korupce. V únoru 2019 bylo zadrženo osm soudců pro podezření z korupce, úplatkářství, nepřímého úplatkářství a zneužití pravomoci. Soudci byli podezřelí z přijímání úplatků ovlivňujících verdikty v řadě správních, občanských a trestních soudních případů. Trestní případy v současné době probíhají. Prezident republiky si vyžádal stanovisko Soudní rady, co se týče možného odvolání soudců zapojených do případu korupce , a v srpnu 2019 vydala Soudní rada kladné stanovisko k odvolání pěti soudců . Ve veřejných prohlášeních se Soudní rada zmínila o důsledcích tohoto případu pro dobrou pověst profese.

V roce 2020 vstoupila v platnost nová právní ustanovení o jmenování soudců. Změny zákona o soudech posílily roli Soudní rady ve výběrové komisi kandidátů do soudních funkcí . Tato výběrová komise se nyní skládá ze tří členů, kteří jsou soudci vybranými Soudní radou, a čtyř laických členů vybraných prezidentem republiky . Dříve byli soudní i laičtí členové vybíráni prezidentem republiky. Kritéria pro výběr kandidátů do soudní funkce navíc nyní schvaluje Soudní rada. Stanovisko výběrové komise nicméně zůstává nezávazné. Změny zákona o soudech zavedly pro uchazeče možnost napadnout stanovisko výběrové komise před Nejvyšším soudem. To je možné v případě významného porušení postupu, kdy by takové porušení mohlo ovlivnit objektivní posouzení uchazečů. V takových případech je Nejvyšší soud oprávněn pozastavit jmenování soudce soudu a může dát výběrové komisi pokyn, aby žadatele přehodnotila nebo aby dané závěry zrušila . Přestože soudci volení svými kolegy nadále tvoří méně než polovinu členů výběrové komise a možnost přezkumu zůstává omezena na procedurální aspekty, zvýšená role soudnictví při výběru nových soudců a kariérního postupu soudců je v souladu s doporučeními Rady Evropy .

Účinnost

Soudní systém přináší dobré výsledky z hlediska účinnosti. Litva si zachovává krátké dispoziční časy v občanských a obchodních případech, a to jak u soudů prvního stupně, tak na všech stupních . Soudy rovněž dále snížily svou již poměrně nízkou míru nevyřešených případů .

Předpokládají se nová opatření k dalšímu zvýšení účinnosti. Kromě již existujících iniciativ ke zlepšení používání elektronických prostředků a podpoře alternativních metod řešení sporů a mediace byla přijata nová legislativa, která umožní řešení správních sporů mimosoudní mediací , a připravuje se návrh legislativy, která umožní předávání případů správních deliktů mimosoudním institucím.

II.Protikorupční rámec

Právní a institucionální rámec pro prevenci a boj proti korupci je obecně zaveden. Pravomoc bojovat proti korupci je rozdělena mezi několik orgánů. Služba zvláštního vyšetřování má pravomoc odhalovat a vyšetřovat nejzávažnější trestné činy související s korupcí. Státní zastupitelství vede a koordinuje vyšetřování v přípravném řízení prováděná oddělením kriminální policie pro vyšetřování organizované trestné činnosti a Zvláštní vyšetřovací službou. Pokud jde o předcházení korupci, byly přijaty reformy posilující rámec pro střety zájmů. Právní ochrana oznamovatelů je zavedena.

Litva dosahuje v indexu vnímaní korupce organizace Transparency International 60 bodů ze 100, čímž se umístila na 11. místě v Evropské unii a na 35. místě celosvětově . Podle zvláštního průzkumu Eurobarometr provedeného mezi občany EU v roce 2020 vnímá 92 % respondentů korupci jako rozšířený problém (průměr EU je 71 %) a 26 %se cítí být korupcí osobně dotčeno ve svém každodenním životě (průměr EU je 26 %). Pokud jde o podniky, 68 % společností se domnívá, že korupce je rozšířená (průměr EU je 63 %), avšak podle průzkumů považuje pouze 15 % z nich korupci za problém při podnikání (průměr EU je 37 %) . Dále 34 % lidí shledává, že existuje dostatek úspěšných trestních stíhání, která by lidi odradila od korupčních praktik (průměr EU je 36 %), zatímco 38 % společností se domnívá, že lidé a podniky dopadeni za podplácení vyššího úředníka jsou náležitě potrestáni (průměr EU je 31 %).

Legislativní rámec je obecně zaveden. Obsahuje ustanovení kriminalizující korupci a zahrnuje aktivní a pasivní korupci a nepřímé úplatkářství, přičemž se vztahuje i na úředníky působící v zahraničí. Právní rámec byl aktualizován novelou zákona o předcházení korupci. Tento zákon nyní ukládá státním zaměstnancům povinnost hlásit možné případy korupce, když získají věrohodné informace o přestupcích nebo budou svědky možného trestného činu .

Provádění národního protikorupčního programu na období 2015–2025 pokračuje, i když některá předpokládaná opatření zaostávají. Vládní komise pro koordinaci boje proti korupci je složena z 19 členů a je odpovědná za přípravu, koordinaci a provádění národního protikorupčního programu, jakož i za koordinaci a kontrolu činnosti státních institucí v boji proti korupci . Za Komisi odpovídá předseda vlády. Akční plán je prováděn a koordinován společně se zvláštní vyšetřovací službou. Jak je uvedeno ve zprávě o evropském semestru, je třeba zintenzivnit provádění opatření protikorupčního programu .

Pravomoci v oblasti protikorupčních politik a prevence, vyšetřování a stíhání korupce jsou rozděleny mezi několik orgánů. Zvláštní vyšetřovací služba (STT) je hlavní agenturou s pravomocemi odhalovat a vyšetřovat nejzávažnější trestné činy související s korupcí, včetně těch, které spáchaly osoby zaujímající vedoucí pozice ve státní službě . Připravuje a provádí preventivní opatření proti korupci, vyšetřuje trestné činy související s korupcí a podporuje zvyšování povědomí a vzdělávání o protikorupční činnosti . STT je odpovědná prezidentovi a parlamentu. STT zahájila v roce 2018 58 a v roce 2019 53 vyšetřování v přípravném řízení v souvislosti s trestnými činy korupce . V roce 2018 zřídila STT nové oddělení pro analytické protikorupční zpravodajství. Hlavním účelem nové složky je zmírnit hrozby a rizika způsobená korupcí dříve, než se projeví v trestných činech souvisejících s korupcí, podporovat probíhající vyšetřování trestných činů, podporovat rozhodování o preventivních protikorupčních opatřeních nebo protikorupční vzdělávací programy. K dalším orgánům s vyšetřovacími pravomocemi patří policie, státní pohraniční stráž, služba vyšetřování finanční trestné činnosti a celní orgány, které provádějí vyšetřování trestných činů souvisejících s korupcí v přípravném řízení v případech, kdy se trestné činy týkají příslušníků těchto institucí.

Odděleními zaměřenými na organizovaný zločin a korupci v rámci Nejvyššího státního zastupitelství a regionálních státních zastupitelství vedou a koordinují vyšetřování v přípravném řízení prováděná odděleními kriminální policie pro vyšetřování organizované trestné činnosti a službou STT. V rámci oddělení Nejvyššího státního zastupitelství pro vyšetřování organizované trestné činnosti a korupce působí celkem 20 státních zástupců a 15 asistentů. Pokud jde o regionální státní zastupitelství, působí zde celkem 40 žalobců a 17 právních a technických asistentů . Každý státní zastupitel má samostatnost při rozhodování, zda zahájit nebo provést vyšetřování trestného činu. Oddělení státního zastupitelství pro prevenci korupce má v rámci státního zastupitelství pravomoci v oblasti prevence korupce a je odpovědná za zavedení účinného systému preventivních opatření a omezení korupce.

Byly přijaty reformy zaměřené na posílení rámce střetu zájmů. Státní zaměstnanci, členové parlamentu, členové vlády a další úředníci veřejného sektoru jsou povinni se vyvarovat jakéhokoli střetu zájmů a jednat způsobem, který nevyvolá pochybnosti o jejich bezúhonnosti . Zvolení a jmenovaní úředníci a jejich partneři jsou povinni veřejně uvádět svá majetková přiznání. Prohlášení o zájmech a aktivech se předkládají Hlavní komisi pro etiku (COEC) a ukládají se do její databáze. Dne 27. června 2019 přijal parlament novou verzi zákona o úpravě veřejných a soukromých zájmů (LAPPI), který vstoupil v platnost dne 1. ledna 2020. Cílem zákona bylo usnadnit postupy pro prohlášení o střetu zájmů . Prohlášení je třeba podat do jednoho měsíce po zvolení, jmenování nebo zařazení do funkce. V souladu s novými ustanoveními se údaje, které mají být uváděny, změnily. Prohlášení o soukromých zájmech a aktivech se podávají Hlavní komisi pro etiku (COEC) a zveřejňují se . Od roku 2020 je asi 90 % z nich veřejných . COEC uplatňuje přístup ad hoc a většinou zahajuje vyšetřování na základě zpráv oznamovatelů nebo sdělovacích prostředků. COEC pracuje na vytvoření Rejstříku soukromých zájmů (PINREG), který by měl být uveden do provozu na konci roku 2020 a který by měl zvýšit účinnost ověřování soukromých zájmů a prohlášení o majetku prostřednictvím uplatňování přístupu založeného na porovnávání a přezkoumávání informací.

Hlavní komise pro etiku (COEC) má za úkol dohlížet na lobbistickou činnost. Registr lobbistů, který spravuje COEC, je veřejný . Poskytuje informace o všech lobbistech, kteří jsou oficiálně registrováni, a podává zprávy o jejich lobbistické činnosti . COEC modernizuje rejstřík lobbistů s cílem umožnit lobbistům efektivnější podávání zpráv . Očekává se, že nová verze registru bude zprovozněna v prosinci 2020. Parlament přijal v červnu 2020 změny zákona o lobbování, jejichž cílem je zvýšit transparentnost lobbistických činností, a tím zefektivnit kontrolu lobbistických činností. Pokud jde o tzv. efekt „otáčivých dveří“, nová ustanovení zákona o přizpůsobení veřejných a soukromých zájmů (LAPPI) počítá s obdobím na rozmyšlenou. Po odchodu z veřejné služby nemohou jednotlivci přijmout zaměstnání v právnické osobě, pokud v období jednoho roku bezprostředně před odchodem z veřejné služby přímo vypracovali, posoudili a učinili rozhodnutí týkající se dohledu nad danou právnickou osobou nebo kontroly její činnosti (bez ohledu na formu právnické osoby) nebo rozhodnutí, kterými byla poskytnuta finanční podpora z rozpočtu státu nebo obce Litevské republiky uvedené právnické osobě, jakož i další rozhodnutí týkající se majetku dané právnické osoby.

Právní ochrana oznamovatelů je zavedena. Zákon o ochraně oznamovatelů vstoupil v platnost v lednu 2019 a vztahuje se na veřejný i soukromý sektor . Zákon stanoví zvláštní ustanovení zaručující ochranu oznamovatelů, pokud jsou poskytovány informace, mimo jiné o: ohrožení veřejnosti a bezpečnosti a zdraví osob, ohrožení životního prostředí, pokusech o zabránění nebo nezákonném ovlivňování vyšetřování, financování nezákonné činnosti. Státní zastupitelství prozkoumá zprávy o porušení předpisů a koordinuje proces ochrany oznamovatelů. Do 5 pracovních dnů by mělo být postavení oznamovatele potvrzeno nebo zamítnuto. Pokud je stav zamítnut, zpráva je odeslána zpět oznamující osobě, která se může proti rozhodnutí odvolat. V roce 2019 bylo přijato 75 rozhodnutí, přičemž 36 osobám bylo uznáno postavení oznamovatelů a 39 případů bylo zamítnuto.

III.Pluralita sdělovacích prostředků

Právní rámec týkající se plurality sdělovacích prostředků je založen na ústavních zárukách a odvětvových právních předpisech. Ústava zakazuje cenzuru a monopolizaci sdělovacích prostředků a zaručuje svobodu projevu a svobodu informací . Institucionální rámec tvoří Litevská rada pro rozhlasové a televizní vysílání, úřad inspektora pro novinářskou etiku a Asociace pro etiku v oblasti veřejných informací. Nedávno přijatý zákon o veřejných informacích má zajistit větší transparentnost a objektivitu veřejných informací. Nový dokument o mediální politice „Strategické směry politiky informování veřejnosti 2019–2022“ předjímá řadu opatření k posílení plurality médií v Litvě.

Institucionální rámec se skládá z několika orgánů. Regulační orgán pro audiovizuální mediální služby, Litevská rada pro rozhlasové a televizní vysílání (LRTK), je nezávislý orgán odpovědný parlamentu, který dohlíží na činnost poskytovatelů audiovizuálních médií spadajících do litevské jurisdikce. Jeho hlavní rozhodnutí, výroční zprávy a studie jsou zveřejněny a dostupné online. Podle zákona o poskytování informací veřejnosti jmenuje parlament předsedu a místopředsedu Litevské rady pro rozhlasové a televizní vysílání. Poslední vydání nástroje pro sledování plurality sdělovacích prostředků pro rok 2020 uvádí velmi nízké riziko, pokud jde o nezávislost a účinnost litevského regulačního orgánu pro sdělovací prostředky . Úřad inspektora pro novinářskou etiku je navíc státní institucí, která posuzuje dodržování zásad poskytování informací veřejnosti stanovených zákonem o poskytování informací veřejnosti. Zkoumá stížnosti a vyšetřuje případy porušení cti a důstojnosti a porušení práva na ochranu soukromí v médiích. Jeho nezávislost byla pomocí nástroje pro sledování plurality sdělovacích prostředků pro rok 2020 také vyhodnocena jako velmi málo riziková. Asociace pro etiku v oblasti veřejných informací je navíc samoregulačním orgánem, jehož cílem je zajistit soulad s profesní etikou, podporovat povědomí veřejnosti o etických zásadách a zvyšovat povědomí o kritickém přezkoumávání zpráv. Mezi jejími členy jsou tvůrci veřejných informací (sdělovací prostředky) a novinářské organizace.

Litevské právo poskytuje záruky zajišťující transparentnost vlastnictví médií. Zákon o poskytování informací veřejnosti vyžaduje, aby mediální společnosti zveřejňovaly údaje o svých vlastnických strukturách určeným orgánům, konkrétně ministerstvu kultury. Nástroj pro sledování plurality sdělovacích prostředků pro rok 2020 vyhodnotil transparentnost vlastnictví sdělovacích prostředků v Litvě jako středně rizikovou, protože ve skutečnosti jsou veřejné informace o vlastnictví sdělovacích prostředků často omezené nebo zastaralé. V tomto ohledu je třeba připomenout, že revidovaná směrnice o audiovizuálních mediálních službách vybízí členské státy, aby přijaly legislativní opatření, která stanoví, že poskytovatelé mediálních služeb spadající pod jejich jurisdikci zpřístupní informace týkající se jejich vlastnické struktury, včetně skutečných vlastníků . V roce 2019 vstoupily v platnost změny zákona o poskytování informací veřejnosti týkající se informačního systému tvůrců a šiřitelů veřejných informací. Podle litevských orgánů je cílem změn zajistit větší transparentnost veřejných informačních procesů a objektivitu veřejných informací. Systém by měl být spuštěn na konci roku 2020 a zpřístupní další informace o sdělovacích prostředcích.

Nová strategie si klade za cíl posílit nezávislost médií. Nástroj pro sledování plurality sdělovacích prostředků pro rok 2020 zdůrazňuje otázku nepřímého politického vlastnictví médií prostřednictvím dceřiných společností s politickými zájmy, zejména s ohledem na místní a regionální média, což má za následek hodnocení politické nezávislosti jako vysoce rizikové. To se jeví jako důležitá problematika vzhledem ke zjištění nástroje pro sledování plurality sdělovacích prostředků pro rok 2020, které zdůrazňuje koncentraci vlastnictví zpravodajských sdělovacích prostředků v Litvě, přičemž většinu zpravodajských sdělovacích prostředků vlastní jen několik společností. V roce 2018 zveřejnila platforma Rady Evropy pro podporu ochrany žurnalistiky a bezpečnosti novinářů jedno upozornění týkající se zřízení ad hoc parlamentní komise v lednu 2018, která by zvážila právní změny s cílem regulace správy a dohledu nad Litevským národním rozhlasem a televizí . Podle Litevské unie novinářů, předsedy Litevské rady pro rozhlasové a televizní vysílání a Evropské vysílací unie by některé z navrhovaných změn zavedly politickou kontrolu nad Litevským národním rozhlasem a televizí a ohrozily by nezávislost veřejnoprávního vysílání. Dne 26. března 2020, s přihlédnutím k ustanovením obsaženým v zákoně, kterým se mění zákon o národním rozhlasu a televizi, platforma Rady Evropy prohlásila tento případ za vyřešený a dospěla k závěru, že již není aktivní hrozbou pro svobodu médií . V únoru 2019 přijalo ministerstvo kultury Litevské republiky nový dokument o mediální politice „Strategické směry veřejné informační politiky 2019–2022“, jehož cílem je formovat a koordinovat veřejnou informační politiku založenou na jasných národních prioritách, jako je podpora rozmanitosti a kvality obsahu, spolehlivé veřejné informace, větší nezávislost a odpovědnost sdělovacích prostředků a mediální a informační gramotnost.

Právo na informace je zakotveno v litevské ústavě a zákon o poskytování informací veřejnosti upravuje právo veřejnosti na přístup ke správním dokladům v držení orgánů veřejné moci. Novináři však někdy získávají přístup k veřejným informacím s obtížemi, protože státní instituce je někdy odmítají poskytnout . Praxe poskytování údajů novinářům z centra registrů zdarma byla zrušena v září 2018 a novináři toto nové omezení přístupu k veřejným informacím ostře kritizovali . Vláda zavedla dočasné řešení, avšak zákony potřebné pro trvalý a komplexní mechanismus je teprve třeba přijmout.