[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 24.10.2005 KOM(2005) 505 v konečném znění 2005/0211(COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti mořské environmentální politiky (Směrnice o mořské strategii) {SEK(2005) 1290} (předložený Komisí) ODŮVODNĔNÍ SOUVISLOSTI NÁVRHU | Odůvodnění a cíle návrhu Mořské prostředí čelí řadě hrozeb, včetně ztráty nebo zhoršování biologické rozmanitosti a změn její struktury, ztráty stanovišť, kontaminace nebezpečnými látkami a živinami a dopadů změny klimatu. Šestý akční program pro životní prostředí (6. EAP) požaduje vypracování tematické strategie na ochranu a zachování evropského mořského prostředí (dále jen „strategie“) s celkovým cílem „podporovat udržitelné využívání moří a zachovat mořské ekosystémy“. Komise učinila první krok k vytvoření strategie tím, že v roce 2002 vypracovala sdělení nazvané „Směrem ke strategii na ochranu a zachování mořského životního prostředí“. Rada pro životní prostředí ve svých závěrech ze dne 4. března 2003 přivítala sdělení Komise, podpořila jeho přístup a cíle a požádala o vytvoření ambiciózní strategie do roku 2005. Program legislativní práce Komise na rok 2005 zavazuje k přijetí strategie do roku 2005. | Obecné souvislosti Přestože opatření k řízení a snižování tlaků a dopadů na mořské prostředí existují, jsou vytvářeny s různými přístupy v jednotlivých odvětvích, což vede ke vzniku kombinace politik, právních předpisů, programů a akčních plánů na vnitrostátní a regionální úrovni, na úrovni EU a na mezinárodní úrovni, které přispívají k ochraně mořského prostředí. Na úrovni EU sice existuje řada politik, které ovlivňují mořské prostředí, a začalo se uvažovat o budoucí komplexní námořní politice pro Evropskou unii, avšak žádná celková, integrovaná politika ochrany mořského prostředí dosud neexistuje. Celkový obraz, který vyplývá z tohoto politického rámce, je smíšený. Na jedné straně došlo v některých oblastech k určitému pokroku, např. ve snižování zanášení živin nebo znečištění nebezpečnými látkami, zejména těžkými kovy. Celkový stav mořského prostředí se však v posledních desetiletích výrazně zhoršuje. V důsledku toho jsou evropské oceány a moře ohroženy, v některých případech do té míry, že je ohrožena jejich struktura a funkce. Současný politický rámec nezajišťuje vysokou úroveň ochrany mořského prostředí. Proto je v oblasti ochrany mořského prostředí zapotřebí silná, integrovaná politika EU. | Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Široká škála opatření EU přispívá k ochraně mořského prostředí. Současný politický rámec je však zaměřený na jednotlivá odvětví a jelikož se jeho zeměpisná oblast působnosti různí, neexistuje žádná integrovaná politika zaměřená na ochranu mořského prostředí. | Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Vysoká úroveň ochrany mořského prostředí, kterou bude navrhovaná směrnice poskytovat, je nezbytná k plnému využití hospodářského a sociálního potenciálu oceánů a moří, které je významným přínosem pro lisabonskou agendu a pro strategii EU pro udržitelný rozvoj. Návrh rovněž významně přispěje k práci na budoucí námořní politice EU, která byla oznámena ve Strategických cílech Komise pro období 2005–2006, která je zaměřena na rozvoj prosperující námořní ekonomiky a plné využití potenciálu činností v oblasti moří environmentálně udržitelným způsobem. Jednou z hlavních otázek, které bude tato politika řešit, je otázka celkového rámce řízení, jehož prostřednictvím lze řídit uživatele a využití oceánů a moří. Tímto tématem se bude zabývat zelená kniha o námořní politice plánovaná na rok 2006. Prvním krokem jsou ujednání o řízení, která předpokládá mořská strategie. Možnosti dalšího vývoje širšího rámce řízení, které mají být vypracovány v rámci námořní politiky, by také měly zohlednit velmi rozdílné právní a politické zvláštnosti v jednotlivých evropských regionálních mořích, od Baltského moře se sedmi členskými státy EU a Ruskou federací až po Středomoří, kde nebyly vyhlášeny výlučné hospodářské oblasti (VHO) a kde musí EU spolupracovat s řadou třetích zemí. | KONZULTACE SE ZÚčASTNěNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADů | Konzultace se zúčastěnými stranami | Metody konzultací, hlavní odvětví, na něž se konzultace zaměřují, a obecný profil respondentů Strategie byla vypracována s pomocí rozsáhlých konzultací, které probíhaly od roku 2002 do roku 2004 a zahrnovaly všechny členské státy EU a kandidátské země, klíčové evropské třetí země, které s Evropskou unií sdílejí oceán a moře, 16 mezinárodních komisí a úmluv, 21 klíčových organizací průmyslu a občanské společnosti a také vědce a akademické pracovníky. Proces konzultací byl zahájen na konferenci zúčastněných stran, která se konala v dánském Koge ve dnech 4. až 6. prosince 2002. V návaznosti na konferenci v Koge byly také ustaveny pracovní skupiny ad hoc zahrnující všechny hlavní zúčastněné strany, aby se zabývaly klíčovými hledisky vypracování strategie. | Shrnutí odpovědí a způsob, jakým byly vzaty v úvahu Všechny pracovní skupiny poskytly své příspěvky k závěrečné konferenci zúčastněných stran konané v nizozemském Rotterdamu ve dnech 11. až 12. listopadu 2004, z níž vzešla široká shoda o přístupu navrhovaném ve strategii. Převážná většina zúčastněných stran zdůraznila potřebu výrazné činnosti EU. Do navrhované směrnice jsou zcela začleněny výsledky konzultací, které se konaly od roku 2002. Navrhovaná směrnice vychází zejména z potřeby dvojího přístupu na úrovni EU a na regionální úrovni, ustavení mořských oblastí jakožto řídících jednotek k provádění strategie a z potřeby spolupráce mezi členskými státy při navrhování mořských strategií, zejména využitím stávajících nástrojů vycházejících z mezinárodních dohod. | V období od 14. března 2005 do 9. května 2005 na internetu probíhala otevřená konzultace. Komise obdržela 133 odpovědí. Výsledky jsou k dispozici na adrese http://europa.eu.int/comm/environment/water/pdf/consultation_marine.pdf. | Sběr a využití výsledků odborných konzultací | Dotčené vědecké/odborné oblasti Přípravná práce byla zaměřena zejména na a) používání přístupu založeného na ekosystému a určeného k řízení lidských činností, které mají dopad na mořské prostředí, b) otázky sledování a posuzování a c) zvlášť významný problém nebezpečných látek. Komise rovněž věnovala v posledních třech letech značnou pozornost zprávám, studiím a politickým prohlášením vnitrostátních a regionálních organizací, zemí, výzkumných ústavů a orgánů OSN, které se vztahovaly k ochraně mořského prostředí. | Použitá metodika V rámci procesu konzultací byla vykonána podstatná práce ve všech hlediscích souvisejících s vypracováním mořské strategie EU. Dvěma významnými výsledky tohoto procesu jsou vytvoření a) metodického dokumentu o používání přístupu k mořskému prostředím založeného na ekosystému a b) studie o určení evropských mořských regionů na základě hydrologických, oceánografických a bio-geografických vlastností, kterou by se mělo provádění strategie řídit. | Hlavní konzultované organizace/odborníci Přednostním partnerem v konzultačním procesu byla Mezinárodní rada pro výzkum moře (ICES), která prováděla práci na obou zmíněných dokumentech. Na přípravách se podílela také řada dalších odborníků a vědeckých organizací. | Shrnutí obdržených a použitých stanovisek Byla zmíněna existence potenciálně závažných rizik s nevratnými důsledky. O existenci těchto rizik panuje všeobecná shoda. | Všeobecná shoda byla dosažena o velikosti hrozeb, kterým mořské prostředí čelí a které přinášejí potenciální nevratné nebo neúměrné změny mořských ekosystémů s dalekosáhlými hospodářskými a sociálními důsledky. Za hlavní hrozby pro mořské prostředí byly označeny účinky změny klimatu, dopady obchodního rybolovu, úniky a vypouštění ropných látek, zanášení nepůvodních druhů, eutrofizace a s ní související škodlivé růsty řas, znečištění odpadky, kontaminace nebezpečnými látkami a mikrobiologické znečištění, vypouštění radionuklidů a hlukové znečištění. Změna klimatu a rybolov byly označeny za dva nejvýznamnější prvky vyvíjející tlak na mořské prostředí. Stručně řečeno, z tohoto procesu jednoznačně vyplývá, že evropská moře a oceány jsou vystavena velkému riziku a je nutno naléhavě začít usilovat o jejich ochranu, aby byla zajištěna jejich dlouhodobá produktivita, a tedy i hospodářské a sociální činnosti související s mořským prostředím. | Prostředky ke zveřejnění odborných stanovisek Veškeré vhodné analýzy prováděné v přípravné fázi navrhované směrnice budou k dispozici. Metodický dokument ICES o používání a provádění přístupu založeném na ekosystému již rada ICES zveřejnila a tento dokument bude k dispozici na internetových stránkách Komise. Studie ICES o mořských regionech EU byla dána k dispozici všem zúčastněným stranám prostřednictvím systému CIRCA. | Posouzení dopadů Byly zváženy dvě hlavní možnosti. První možnost spočívala v přísně dobrovolném přístupu založeném na sdělení Komise, které stanoví nezávazná doporučení ohledně toho, jak účinně chránit evropské mořské prostředí prostřednictvím regionálních mořských strategií na úrovni mořských regionů, které mají být stanoveny na úrovni EU. Druhá zvažovaná možnost se zabývala kombinací pružného právního nástroje a sdělení. Právní nástroj by měl podobu směrnice o mořské strategii, která by měla ambiciózní oblast působnosti, avšak co se týče svých nástrojů, by nebyla příliš normativní. Jelikož by směrnice musela být uskutečňována a prováděna na regionální úrovni, žádná určitá opatření v oblasti řízení úrovni EU by nebyla stanovena. Vedle těchto dvou možností byl zvažován také scénář, podle něhož by nebyla prováděna žádná činnost, a to jako referenční scénář pro odhad očekávaných nákladů opatření navrhovaných v rámci uvedených dvou možností. | Komise provedla posouzení dopadů, které je k dispozici na internetových stránkách Komise. | PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU | Shrnutí navrhovaných opatření Konečným cílem navrhované směrnice je dosáhnout dobrého environmentálního stavu mořského prostředí do roku 2021. Navrhovaná směrnice bude pouze stanovovat společné cíle a zásady na úrovni EU. Navrhovaná směrnice stanoví evropské mořské regiony jakožto řídící jednotky pro provádění. Členské státy budou muset provedením řady kroků vypracovat mořské strategie pro své mořské vody v rámci jednotlivých mořských regionů. Při vyvíjení mořských strategií budou členské státy vyzvány k tomu, aby vzájemně aktivně spolupracovaly a aby spolupracovaly také s příslušnými třetími zeměmi. V zájmu zohlednění konkrétních souvislostí určitých mořských regionů směrnice předpokládá, že ve zvláštních situacích a oblastech nebude možné, aby členský dosáhl úrovně environmentálních cílů stanovených v této směrnici. | Právní základ Vhodným právním základem je čl. 175 odst. 1 Smlouvy o ES. | Zásada subsidiarity Zásada subsidiarity se použije, nespadá-li návrh do výlučné působnosti Společenství. | Cílů návrhu nemohou členské státy uspokojivě dosáhnout z tohoto důvodu / z těchto důvodů. | Mořské prostředí se neshoduje se stávajícími geopolitickými hranicemi. Je již svou povahou přeshraniční, a proto vyžaduje spolupráci a společné zásady. Za těchto podmínek je používání čistě vnitrostátního přístupu k mořskému prostředí předem odsouzeno k neúspěchu. | Členské státy hraničící s mořskými regiony mohou dospět k rozdílným závěrům ohledně přístupů, diagnóz a programů opatření, které se mají provádět, bez ohledu na jednotu mořských ekosystémů. Členské státy mohou postupovat odlišně a dokonce i protichůdně a vhodné činnosti jim mohou trvat různou dobu, což vede k neúčinné ochraně mořského prostředí. V důsledku toho by ke zlepšení mořského prostředí nedošlo. Schopnost oceánu zmírňovat nové tlaky na mořské prostředí, jako je změna klimatu a zvýšení objemu námořní dopravy, by proto byla výrazně snížena. | Cíle návrhu budou lépe dosaženy prostřednictvím opatření na úrovni Společenství z tohoto důvodu / z těchto důvodů. | Návrh stanoví společný rámec EU pro řešení sdílených problémů a společné zásady a přístupy k ochraně mořského prostředí v celé Evropě. | Přestože několik členských států EU vypracovalo vnitrostátní opatření na ochranu mořského prostředí a aktivně spolupracovalo v příslušných mezinárodních programech, pokrok byl bržděn skutečností, že vnitrostátní opatření neovlivňují činnosti ostatních zemí sousedících s danou mořskou oblastí a mezinárodní spolupráce zejména v rámci regionálních úmluv o mořském prostředí vedla ke smíšeným výsledkům v důsledku nedostatečného prosazování a kontroly prováděných těmito organizacemi. | Navrhovaný právní nástroj je omezen na to, čeho nemohou členské státy v uspokojivé míře dosáhnout – tj. na vytvoření rámce v celé EU, prostřednictvím kterého by bylo možno účinněji chránit evropské mořské prostředí. Podrobné cíle a řídící opatření potřebná k dosažení dobrého environmentálního stavu v jednotlivých mořských regionech EU nebudou stanoveny na úrovni EU. | Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity. | Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z tohoto důvodu/těchto důvodů: | Navrhovaný právní nástroj má podobu směrnice o mořské strategii. Vnitrostátním rozhodnutím a regionální spolupráci bude ponechán široký prostor. Stanovení environmentálních cílů na regionální úrovni a plánování a provádění opatření, která jsou zapotřebí k dosažení těchto cílů a tedy i dobrého environmentálního stavu mořského prostředí v evropských vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států EU v jednotlivých mořských regionech, budou zajišťovat členské státy. | Správní zátěž navrhované směrnice byla pro celou EU odhadnuta na přibližně 90 milionů eur ročně v prvních dvou letech a poté na 70 milionů eur. Na druhé straně dojde k výraznému zvýšení účinnosti tím, že se zabrání zdvojení sledování a posuzování. V důsledku programů opatření dohodnutých na regionální úrovni vzniknou náklady na provádění. Předpokládá se, že členské státy vypracují podrobná posouzení dopadů programů opatření, aby se zajistilo dosažení environmentálních cílů při minimálních nákladech. Z posouzení dopadů vyplývá, že krátkodobé sociální a hospodářské náklady mohou být značné, avšak střednědobé a dlouhodobé environmentální, hospodářské a sociální přínosy nad těmito náklady výrazně převáží. | Volba nástrojů | Navrhované nástroje: směrnice o mořské strategii. | Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu / těchto důvodů: Jednou z možností by bylo vypracování normativního právního nástroje (v podobě nařízení nebo přísnější směrnice). Nařízení nebo přísnější směrnice by vedla k přehlížení rozdílných podmínek a potřeb v mořském prostředí EU tím, že by členským státům nebylo umožněno, aby učinily řadu rozhodnutí v oblasti politiky provádění na regionální úrovni. Proto nebyl tento přístup zachován. Další možností by bylo přijmout doporučení popisující kroky, prostřednictvím kterých má být mořská strategie provedena na regionální úrovni. Jelikož však doporučení nejsou závazná, nebyla by k dispozici žádná záruka, že se členské státy zaváží k jejich důslednému provádění. Proto byla tato možnost zamítnuta. Třetí možností by bylo přijetí rozhodnutí závazného v celém svém rozsahu pro omezený počet členských států, kterým by bylo určeno. Jelikož je však 20 z 25 členských států přímořskými zeměmi a plánovaná rozšíření tento trend ještě zvýší a jelikož účinná ochrana mořského prostředí také vyžaduje zapojení vnitrozemských zemí v lovných oblastech regionálního moře, určit opatření omezenému počtu specifických adresátů by nebylo vhodné. Konečně, rozhodnutí by neposkytovalo pružnost, pokud jde o provádění, protože je závazné v celém svém rozsahu. | ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY | Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. | DALšÍ INFORMACE | Přezkum/revize/doložka o časovém omezení | Návrh obsahuje doložku o přezkumu. | Evropský hospodářský prostor Navržený právní akt se týká záležitostí EHP, a proto by měl být rozšířen na Evropský hospodářský prostor. | 1. 2005/0211(COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti mořské environmentální politiky (Směrnice o mořské strategii) (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[1], s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[2], s ohledem na stanovisko Výboru regionů[3], v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[4], vzhledem k těmto důvodům: (1) Mořské prostředí je vzácné dědictví, které se musí chránit, obnovovat a musí se s ním odpovídajícím způsobem nakládat, přičemž konečným cílem je zajistit biologickou rozmanitost a dynamiku oceánů a moří, které jsou bezpečné, čisté, zdravé a produktivní. (2) V souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí by měla být do tří let od přijetí tohoto programu vypracována tematická strategie na ochranu a zachování mořského prostředí, jejímž celkovým cílem je podpora udržitelného využívání moří a zachování mořských ekosystémů. (3) V zájmu podpory udržitelného využívání moří a zachování mořských ekosystémů by měla být dána přednost dosažení dobrého environmentálního stavu v mořském prostředí ve Společenství, pokračování v ochraně a zachovávání tohoto prostředí a zajištění toho, aby se předcházelo dalšímu zhoršování jeho stavu. (4) Pro dosažení těchto cílů je zapotřebí průhledný a soudržný právní rámec, který by poskytoval celkový rámec pro činnost a umožňoval, aby prováděné činnosti byly koordinované, soudržné a řádně propojené s činnostmi prováděnými v rámci ostatních právních předpisů Společenství, jakož i mezinárodních dohod. (5) Rozdílné podmínky, problémy a potřeby různých mořských regionů, které tvoří mořské prostředí ve Společenství, vyžadují různá a specifická řešení. Tato různost by měla být zohledněna při přípravě, plánování a provádění opatření pro dosažení dobrého environmentálního stavu v mořském prostředí ve Společenství v rámci mořských regionů a subregionů. (6) Proto je vhodné, aby každý členský stát vypracoval mořskou strategii pro své evropské vody, která je sice specifická pro jeho vlastní vody, avšak odráží celkové souvislosti dotčeného mořského regionu. Mořské strategie by měly nakonec vést k provádění programů opatření navržených k dosažení dobrého environmentálního stavu. (7) Z důvodu přeshraniční povahy mořského prostředí by měl být vývoj mořských strategií koordinován pro jednotlivé mořské regiony. Jelikož jsou mořské regiony sdíleny s jinými členskými státy i třetími zeměmi, měly by členské státy usilovat o zajištění co možná nejužší koordinace se všemi členskými státy a ostatními dotčenými zeměmi. Tam, kde je to proveditelné a vhodné, by se k této koordinaci měly využívat stávající institucionální struktury zřízené v mořských regionech. (8) Jelikož je k dosažení těchto cílů nezbytná činnost na mezinárodní úrovni, měla by tato směrnice zvýšit účinnost přínosu Společenství v rámci mezinárodních dohod. (9) Společenství a členské státy jsou stranami Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu (UNCLOS) schválené rozhodnutím Rady 98/392/ES ze dne 23. března 1998 o uzavření Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu a dohody ze dne 28. července 1994 o provedení části XI této úmluvy Evropským společenstvím([5]). Závazky Společenství a členských států vyplývající z těchto dohod by měly být v této směrnici plně zohledněny. (10) Tato směrnice by také měla podporovat důrazný postoj, který Společenství zaujalo v souvislosti s Úmluvou o biologické rozmanitosti[6], k zastavení ztráty biologické rozmanitosti, k zajištění ochranného a udržitelného využívání biologické rozmanitosti a k vytvoření celosvětové sítě chráněných mořských oblastí do roku 2012. Dále by měla přispívat k dosažení cílů Sedmé konference stran Úmluvy o biologické rozmanitosti (CBD/COP7), která přijala podrobný program práce v oblasti mořské a pobřežní biologické rozmanitosti s řadou cílů a činností zaměřených na zastavení ztráty biologické rozmanitosti na vnitrostátní, regionální a celosvětové úrovni a na zabezpečení schopnosti mořského ekosystému podporovat poskytování zboží a služeb, a program práce týkající se chráněných oblastí s cílem zřídit a udržovat ekologicky reprezentativní vnitrostátní a regionální systémy chráněných mořských oblastí do roku 2012. Povinnost členských států označit lokality soustavy Natura 2000 v rámci směrnice o stanovištích bude významným přínosem k tomuto procesu. (11) Tato směrnice by měla přispívat k plnění povinností Společenství a členských států v rámci několika dalších příslušných mezinárodních dohod, na základě nichž přijaly významné závazky týkající se ochrany mořského prostředí před znečištěním: Úmluvy o ochraně mořského prostředí oblasti Baltského moře, schválené rozhodnutím Rady 94/157/ES ([7]), Úmluvy o ochraně mořského prostředí severovýchodního Atlantiku, schválené rozhodnutím Rady 98/249/ES ([8]), a její nové přílohy V o ochraně a zachování ekosystémů a biologické rozmanitosti mořské oblasti a odpovídajícího dodatku 3, schváleného rozhodnutím Rady 2000/340/ES([9]), a Úmluvy o ochraně mořského prostředí a pobřežní oblasti Středozemního moře, pozměněné v roce 1995 a schválené rozhodnutím Rady 77/585/EHS([10]), a jejího Protokolu o ochraně Středozemního moře před znečišťováním z pozemních zdrojů, schváleného rozhodnutím Rady 83/101/EHS ([11]). (12) Jelikož programy opatření prováděných v rámci mořských strategií budou účinné pouze tehdy, jestliže budou připravovány na základě důkladné znalosti stavu mořského prostředí v určité oblasti a co možná nejvíce uzpůsobeny potřebám dotčených vod v případě jednotlivých členských států a v rámci všeobecné perspektivy dotyčného mořského regionu, je nutno stanovit, že se na vnitrostátní úrovni připraví vhodný rámec pro informovanou tvorbu politiky. (13) Jako první krok této přípravy by měly členské státy v celém mořském regionu provádět analýzy vlastností svých mořských vod, které označí hlavní tlaky a dopady na tyto vody, jejich hospodářské a sociální využití a náklady související se zhoršováním mořského prostředí. (14) Na základě těchto analýz by pak členské státy měly stanovit soubor vlastností pro dobrý environmentální stav evropských vod. Pro tyto účely je vhodné umožnit, aby Komise ve spolupráci se všemi zúčastněnými stranami v blízké budoucnosti vypracovala obecně použitelné kvalitativní popisné charakteristiky, podrobná kritéria a normy. (15) Dalším krokem k dosažení dobrého environmentálního stavu by bylo stanovení environmentálních cílů a programů sledování pro průběžné posuzování, které umožní pravidelné hodnocení stavu dotčených vod. (16) Na základě těchto rámců by měly členské státy stanovit a provést program opatření, která jsou navržena k dosažení dobrého environmentálního stavu dotčených vod, a přitom zohlednit stávající požadavky Společenství a mezinárodní požadavky a potřeby dotyčného mořského regionu. (17) Ačkoli je vzhledem k potřebné přesnosti zaměření vhodné, aby tyto kroky prováděly členské státy, je podstatné, aby v zájmu zajištění soudržnosti činností prováděných ve Společenství jakožto celku a ve vztahu k závazkům na globální úrovni podléhaly jak přípravný rámec, tak i programy opatření schválení Komisí. (18) Z důvodu spravedlnosti a proveditelnosti je vhodné učinit opatření pro případy, kdy nebude možné, aby členský stát dosáhl úrovně stanovených environmentálních cílů. (19) V této souvislosti je nutno stanovit dva typy zvláštních případů. V prvním případě se jedná o situaci, ve které není možné, aby členský stát splnil environmentální cíle z důvodu činnosti nebo nečinnosti jiné země, přirozených příčin nebo vyšší moci nebo z důvodu činností, které tento členský stát provedl z důvodů veřejného zájmu, jež převážily nad nepříznivými dopady na životní prostředí. Je vhodné, aby členské státy v těchto případech mohly přijímat opatření ad hoc místo opatření začleněných v jejich programu opatření. Opatření ad hoc by měla být navržena tak, aby předcházela dalšímu zhoršování stavu dotčených mořských vod, a zmírňovala nepříznivý dopad v dotyčném mořském regionu. (20) Ve druhém typu zvláštních případů členský stát zjistí problém, který má dopad na environmentální stav jeho evropských mořských vod, dokonce snad i celého dotčeného mořského regionu, který však nelze vyřešit prostřednictvím opatření na vnitrostátní úrovni. V těchto případech by mělo být stanoveno, že má být Komise informována v rámci předkládání programů opatření. (21) Je však nezbytné, aby flexibilita zavedená pro zvláštní případy podléhala kontrole na úrovni Společenství. Pokud jde o první typ případů, je tedy vhodné, aby v průběhu posuzování prováděného před schválení programu opatření Komisí byla řádně zvážena účinnost veškerých přijímaných opatření ad hoc . Navíc v případech, kdy členský stát poukazuje na činnost provedenou z nadřazených důvodů veřejného zájmu, by měla Komise zajistit, aby změny nebo úpravy mořského prostředí provedené z těchto důvodů trvale nevylučovaly ani neohrožovaly dosažení dobrého environmentálního stavu v dotčeném mořském regionu. (22) Pokud jde o druhý typ zvláštních případů, Komise by před schválením programu opatření měla zvážit opodstatněnost stanoviska dotčeného členského státu, tj. stanoviska, že opatření přijatá na vnitrostátní úrovni by nebyla postačující, a proto je nutno přijmout opatření na úrovni Společenství. (23) Vzhledem k dynamické povaze mořských ekosystémů a jejich přirozené různosti a k tomu, že tlaky a dopady na ně se mění s vývojem různých modelů lidských činností a dopadů změny klimatu, je nutno uznat, že definice dobrého environmentálního stavu je dynamická a pružná a je nutno ji v průběhu času upravovat. Proto je vhodné, aby byla ochrana mořského prostředí pružná a přizpůsobivá. Z tohoto důvodu je nutno stanovit pravidelnou aktualizaci mořských strategií. (24) Rovněž je nutno stanovit zveřejňování programů opatření a jejich aktualizace a předkládání průběžných zpráv popisujících pokrok v provádění programu Komisi. (25) V zájmu aktivního zapojení široké veřejnosti do stanovování, provádění a aktualizace mořských strategií je nutno poskytovat správné informace o různých prvcích mořských strategií nebo jejich aktualizacích, jakož i na požádání příslušné podkladové dokumenty a informace používané pro vypracování mořských strategií. (26) Je vhodné, aby Komise předložila první hodnotící zprávu o provádění směrnice do dvou let od obdržení všech programů opatření, v každém případě však nejpozději do roku 2021. Následné zprávy Komise by poté měly být zveřejňovány jednou za šest let. (27) Je třeba stanovit možnost přijetí úprav norem pro posuzování stavu mořského prostředí, sledování, environmentálních cílů a technických formátů pro účely přenosu a zpracování údajů, aby byly v souladu se směrnicí […][12]. (28) Opatření pro řízení rybolovu lze přijímat pouze v souvislosti se společnou rybářskou politikou, jak stanoví nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky[13] na základě vědeckého poradenství, a proto nejsou předmětem této směrnice. Kontrola vypouštění a emisí vznikajících z používání radioaktivního materiálu se řídí články 30 a 31 Smlouvy o Euratomu, a proto není předmětem této směrnice. (29) Jelikož cílů zamýšlené činnosti nelze v uspokojivé míře dosáhnout na úrovni členských států, a lze jich z důvodu jejího rozsahu a účinků lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou ve výše uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů. (30) V této směrnici jsou dodržována základní práva a zachovávány zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie. Cílem je zejména podpora začlenění vysoké úrovně ochrany životního prostředí a zlepšování kvality životního prostředí do politik Společenství v souladu se zásadou udržitelného rozvoje podle článku 37 Listiny základních práv Evropské unie. (31) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[14], PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: Kapitola I Obecná ustanovení Článek 1Předmět Tato směrnice stanoví rámec pro vypracování mořských strategií určených k dosažení dobrého environmentálního stavu mořského prostředí [nejpozději do roku 2021] a k zajištění stálé ochrany a zachování tohoto prostředí a k prevenci zhoršování jeho kvality. Pro účely této směrnice se „environmentálním stavem“ rozumí celkový stav prostředí v mořských vodách s ohledem na strukturu, funkci a procesy mořských ekosystémů, které je tvoří, spolu s přirozenými fyziografickými, zeměpisnými a klimatickými činiteli, jakož i fyzikálními a chemickými podmínkami včetně těch, které vyplývají z lidských činností v dotčené oblasti. Článek 2Oblast působnosti Tato směrnice je použitelná ve všech evropských vodách na straně směřující k moři od základní linie, od níž se měří rozsah teritoriálních vod, až po nejvzdálenější část oblasti pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států včetně dna a podloží všech těchto vod, dále jen „evropské mořské vody“. Článek 3Mořské regiony a subregiony 1. Členské státy budou v rámci provádění svých závazků vyplývajících z této směrnice věnovat patřičnou pozornost skutečnosti, že jejich evropské mořské vody jsou nedílnou součástí těchto mořských regionů: a) Baltské moře, b) severovýchodní Atlantský oceán, c) Středozemní moře. 2. V zájmu zohlednění zvláštností určité oblasti mohou členské státy provádět tuto směrnici prostřednictvím odkazu na subdivize mořských vod uvedené v odstavci 1 za předpokladu, že jsou tyto subdivize ohraničeny způsobem slučitelným s těmito mořskými subregiony: a) v severovýchodním Atlantiku: i) v Severním moři v širším smyslu, včetně Kattegatu a Lamanšského průlivu, mořské vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí Belgie, Dánska, Francie, Německa, Nizozemska, Švédska a Spojeného království, ii) v Keltském moři, mořské vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí Irska a Spojeného království, iii) v Biskajském zálivu a na pobřeží Iberského poloostrova, mořské vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí Francie, Portugalska a Španělska, iv) v Atlantském oceánu mořské vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí Portugalska v okolí Azor a Madeiry a pod svrchovaností nebo jurisdikcí Španělska v okolí Kanárských ostrovů, b) ve Středozemním moři: i) v západním Středozemním moři, mořské vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí Španělska, Francie a Itálie, ii) v Jaderském moři, mořské vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí Itálie a Slovinska, iii) v Jónském moři, mořské vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí Řecka, Itálie a Malty, iv) v Egejském a Levantském moři, mořské vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí Řecka a Kypru. Členské státy uvědomí Komisi o případných subdivizích do dne stanoveného v prvním pododstavci čl. 23 odst. 1. Článek 4Mořské strategie Každý členský stát vypracuje pro dotčený mořský region mořskou strategii pro své evropské mořské vody v souladu s tímto akčním plánem: a) Příprava: i) první posouzení současného environmentálního stavu dotčených vod a environmentálního dopadu lidských činností na tyto vody podle článku 7, které má být dokončeno do [ 4 let ode dne vstupu v platnost ], ii) určení dobrého environmentálního stavu dotčených vod podle čl. 8 odst. 1, které má být stanoveno do [ 4 let ode dne vstupu v platnost ], iii) stanovení řady environmentálních cílů podle čl. 9 odst. 1 do [ 5 let ode dne vstupu v platnost ], iv) stanovení a provedení programu sledování pro průběžné posuzování a průběžnou aktualizaci cílů podle čl. 10 odst. 1 do [ 6 let ode dne vstupu v platnost ], pokud příslušné právní předpisy Společenství nestanoví jinak, b) Programy opatření: i) nejpozději do roku 2016 vypracovat program opatření určený k dosažení dobrého environmentálního stavu podle čl. 12 odst. 1, 2 a 3, ii) nejpozději do roku 2018 uvést do činnosti program stanovený v bodu i) podle čl. 12 odst. 6. Článek 5Koordinace a spolupráce 1. Pro účely této směrnice budou členské státy s mořskými vodami ve stejném mořském regionu nebo subregionu koordinovat své činnosti. Tam, kde je to proveditelné a vhodné, budou členské státy využívat stávající institucionální struktury zřízené v uvedeném mořském regionu nebo subregionu. 2. Pro účely této směrnice vyvíjejí členské státy v každém mořském regionu nebo subregionu veškeré úsilí ke koordinaci svých činností se třetími zeměmi, které mají svrchovanost nebo jurisdikci nad vodami ve stejném regionu nebo subregionu. V této souvislosti členské státy v nejvyšší možné míře navazují na stávající programy a činnosti vyvíjené v rámci struktur vyplývajících z mezinárodních dohod. Článek 6Příslušné orgány 1. Členské státy do dne stanoveného v čl. 23 odst. 1 prvním pododstavci určí pro každý dotčený mořský region příslušný orgán pro provádění této směrnice s ohledem na jejich evropské mořské vody. Do šesti měsíců od tohoto data poskytnou členské státy Komisi seznam určených příslušných orgánů spolu s údaji uvedenými v příloze I. Zároveň členské státy zašlou Komisi seznam vnitrostátních příslušných orgánů všech příslušných mezinárodních subjektů, na jejichž činnosti se podílejí. 2. Členské státy sdělí Komisi jakékoliv změny údajů poskytnutých podle odstavce 1 do tří měsíců od vstupu těchto změn v platnost. Kapitola IIMořské strategie: Příprava Článek 7Posouzení 1. Členské státy provedou první posouzení svých evropských mořských vod, které zahrnuje: a) analýzu základních vlastností a současného environmentálního stavu uvedených vod, která vychází z neúplného seznamu prvků uvedeného v tabulce 1 přílohy II a zahrnuje typy stanovišť, biologické složky, fyzikálně-chemické vlastnosti a hydromorfologii; b) analýzu hlavních tlaků a dopadů, včetně lidské činnosti, na vlastnosti a environmentální stav uvedených vod, která vychází z neúplného seznamu prvků uvedeného v tabulce 2 přílohy II a zahrnuje kvalitativní a kvantitativní směs různých tlaků, jakož i rozeznatelné trendy; c) hospodářskou a sociální analýzu jejich využívání a nákladů souvisejících se zhoršením mořského prostředí. 2. Analýzy uvedené v odstavci 1 zohlední prvky týkající se pobřežních, brakických a teritoriálních vod, na které se vztahují příslušná ustanovení směrnice 2000/60/ES tak, aby bylo vypracováno komplexní posouzení stavu mořského prostředí. Článek 8Určení dobrého environmentálního stavu 1. S ohledem na první posouzení provedené podle čl. 7 odst. 1 členské státy pro dotčený mořský region určí pro evropské mořské vody soubor vlastností pro dobrý environmentální stav na základě obecně použitelných kvalitativních popisných charakteristik, kritérií a norem uvedených v odstavci 3. Zohlední přitom prvky uvedené v příloze II a zejména typy stanovišť, biologické složky, fyzikálně-chemické vlastnosti a hydromorfologii. 2. Členské státy uvědomí Komisi o posouzení provedeném podle čl. 7 odst. 1 a o určení podle odstavce 1 tohoto článku nejpozději tři měsíce po dokončení tohoto určení. 3. Komise po konzultaci všech zúčastněných stran nejpozději do [ 2 let ode dne vstupu v platnost ] stanoví v souladu s postupem podle čl. [22 odst. 2] a na základě přílohy II obecně použitelné kvalitativní popisné charakteristiky, podrobná kritéria a normy pro rozeznávání dobrého environmentálního stavu. Článek 9Stanovení environmentálních cílů 1. Na základě prvního posouzení provedeného podle čl. 7 odst. 1 členské státy pro každý dotčený mořský region stanoví pro všechny své evropské mořské vody komplexní soubor environmentálních cílů a souvisejících ukazatelů, s ohledem na neúplný seznam vlastností uvedený v příloze III. Při plánování těchto cílů a ukazatelů členské státy zohlední další využití stávajících environmentálních cílů stanovených pro stejné vody na vnitrostátní úrovni, na úrovni Společenství nebo na mezinárodní úrovni. 2. Členské státy uvědomí Komisi o environmentálních cílech nejpozději tři měsíce po jejich stanovení. Článek 10Stanovení programů sledování 1. Na základe prvního hodnocení provedeného podle čl. 7 odst. 1 členské státy stanoví a provedou koordinované programy sledování pro průběžné posuzování environmentálního stavu svých evropských mořských vod na základě seznamů uvedených v přílohách II a IV a s odkazem na environmentální cíle stanovené podle článku 9. Tyto programy budou odpovídat mořským regionům nebo subregionům a budou vycházet z ustanovení pro posuzování a sledování stanovených příslušnými právními předpisy Společenství nebo v rámci mezinárodních dohod. 2. Členské státy uvědomí Komisi o programech sledování nejpozději tři měsíce po jejich stanovení. 3. Ve vhodných případech Komise v souladu s postupem stanoveným čl. [22 odst. 2] přijme specifikace a normalizované způsoby sledování a posuzování, které zohledňují stávající závazky a zajišťují porovnatelnost výsledků sledování a posuzování. Článek 11Schválení Na základě oznámení podle čl. 7 odst. 1, čl. 8 odst. 2, čl. 9 odst. 2 a čl. 10 odst. 2 v každém mořském regionu Komise posoudí, zda v případě každého členského státu oznámené prvky tvoří rámec, který splňuje požadavky této směrnice. Při tomto posouzení Komise zváží soudržnost rámců uvnitř různých mořských regionů a v celém Společenství. Pro účely posouzení může Komise požádat dotčený členský stát o poskytnutí veškerých dalších informací potřebných k tomu, aby mohla dospět k rozhodnutí. Do šesti měsíců po obdržení oznámení o programech sledování stanovených podle článku 10 může Komise v případě jednotlivých členských států rozhodnout o zamítnutí rámce nebo jakékoliv jeho prvku z důvodu, že není v souladu s touto směrnicí. Kapitola IIIMořské strategie: Programy opatření Článek 12Programy opatření 1. Členské státy pro každý dotčený mořský region určí opatření, která je nutno přijmout v zájmu dosažení dobrého environmentálního stavu, jak stanoví čl. 8 odst. 1, ve všech svých evropských mořských vodách. Tato opatření se navrhují na základě prvního posouzení provedeného podle čl. 7 odst. 1, s odkazem na environmentální cíle stanovené podle čl. 9 odst. 1 a s ohledem na typy opatření uvedené v příloze V. 2. Členské státy začlení plánovaná opatření podle odstavce 1 do programu opatření, přičemž zohlední opatření požadovaná v rámci příslušných právních předpisů Společenství nebo mezinárodních dohod. 3. Při sestavování programu opatření podle odstavce 2 členské státy věnují patřičnou pozornost udržitelnému rozvoji a zejména sociálním a hospodářským dopadům zamýšlených opatření. Členské státy zajistí, aby byla opatření hospodárná a technicky proveditelná, a před zavedením jakéhokoli nového opatření provedou posouzení dopadů včetně podrobných analýz nákladů a přínosů. 4. Členské státy ve svých programech opatření určí, jak budou tato opatření provedena a jak budou přispívat k dosažení environmentálních cílů stanovených podle čl. 9 odst. 1. 5. Členské státy oznámí Komisi a všem ostatním dotčeným členským států své programy opatření do tří měsíců po jejich dokončení. 6. S výhradou ustanovení článku 15 členské státy zajistí, aby byly programy zahájeny do dvou let po jejich dokončení. Článek 13Zvláštní oblasti 1. Pokud členský stát v rámci svých evropských mořských vod určí oblast, v níž z jakéhokoliv z následujících důvodů nelze dosáhnout environmentální cíle prostřednictvím opatření přijatých členským státem, jednoznačně určí tuto oblast ve svém programu opatření a poskytne Komisi všechny důkazy potřebné ke zdůvodnění svého stanoviska: a) činnost nebo nečinnost jiného členského státu nebo třetí země, b) přirozené příčiny nebo vyšší moc, c) změny nebo úpravy fyzikálních vlastností mořských vod způsobené činnostmi z nadřazených důvodů veřejného zájmu, které převážily nad nepříznivým dopadem na životní prostředí. Dotčený členský stát však přijme vhodná opatření ad hoc , která zabrání dalšímu zhoršení stavu mořských vod a zmírní nepříznivý dopad v dotčeném mořském regionu. 2. V situaci uvedené v odst. 1 písm. c) členské státy zajistí, aby změny nebo úpravy trvale nevylučovaly ani neohrožovaly dosažení dobrého environmentálního stavu v dotčeném mořském regionu. 3. Opatření ad hoc podle odst. 1 druhého pododstavce jsou nedílnou součástí programu opatření. Článek 14Informace Pokud členský stát zjistí problém, který má dopad na environmentální stav evropských mořských vod a který nelze vyřešit prostřednictvím opatření přijatých na vnitrostátní úrovni, uvědomí o této skutečnosti Komisi a poskytne všechny důkazy potřebné ke zdůvodnění svého stanoviska. Článek 15Schválení Na základě oznámení o programech opatření provedených podle čl. 12 odst. 5 Komise posoudí, zda jsou v případě jednotlivých členských států oznámené programy vhodným prostředkem k dosažení dobrého environmentálního stavu určeného podle čl. 8 odst. 1. V rámci tohoto posouzení Komise zváží soudržnost programů opatření v celém Společenství. Pro účely posouzení může Komise požádat dotčený členský stát o poskytnutí veškerých dalších informací potřebných k tomu, aby mohla dospět k rozhodnutí. Do šesti měsíců po obdržení oznámení o programech opatření může Komise v případě jednotlivých členských států rozhodnout o zamítnutí programu nebo jakékoliv jeho hlediska z důvodu, že není v souladu s touto směrnicí. Kapitola IVAktualizace, zprávy a informování veřejnosti Článek 16Aktualizace 1. Členské státy zajistí, aby jejich mořské strategie pro jednotlivé dotčené mořské regiony byly stále aktuální. 2. Pro účely odstavce 1 členské státy přezkoumají tyto prvky svých mořských strategií každých šest let po jejich prvním stanovení: a) první posouzení podle čl. 7 odst. 1 a určení dobrého environmentálního stavu podle čl. 8 odst. 1, b) environmentální cíle stanovené podle čl. 9 odst. 1, c) programy sledování stanovené podle čl. 10 odst. 1, d) programy opatření stanovené podle čl. 12 odst. 2. 3. Podrobné údaje o případných aktualizacích provedených po přezkumech podle odstavce 2 budou zaslány Komisi a všem dalším dotčeným členským státům do tří měsíců od jejich zveřejnění podle čl. 18 odst. 2. 4. Články 11 a 15 se použijí obdobně. Článek 17Průběžné zprávy Do tří let od zveřejnění jednotlivých programů opatření nebo jejich aktualizace podle čl. 18 odst. 2 členské státy předloží Komisi průběžnou zprávu popisující pokrok v provádění uvedeného programu. Článek 18Veřejné konzultace a informace 1. V souladu se směrnicí 2003/35/ES členské státy zajistí aktivní zapojení všech zúčastněných stran při provádění této směrnice, zejména při stanovování mořských strategií podle kapitol II a III, a při jejich aktualizaci podle článku 16. 2. Členské státy zveřejní a zpřístupní veřejnosti za účelem připomínkování souhrny těchto prvků nebo příslušných aktualizací svých mořských strategií: a) první posouzení podle čl. 7 odst. 1 a určení dobrého environmentálního stavu podle čl. 8 odst. 1, b) environmentální cíle stanovené podle čl. 9 odst. 1, c) programy sledování stanovené podle čl. 10 odst. 1, d) programy opatření stanovené podle čl. 12 odst. 2. 3. V souladu se směrnicí 2003/4/ES bude na požádání poskytnut přístup k podkladovým dokumentům a informacím použitým při vypracování mořských strategií. Zejména údaje a informace vyplývající z prvního posouzení a z programů sledování budou zpřístupněny veřejnosti prostřednictvím internetu nebo jinými vhodnými telekomunikačními prostředky. Členské státy poskytnou Komisi pro účely plnění jejích úkolů neomezená práva přístupu k těmto údajům a informacím a pro jejich využívání. Článek 19Zprávy Komise 1. Komise zveřejní první hodnotící zprávu o provádění této směrnice do dvou let od obdržení všech programů opatření, v každém případě však nejpozději do roku 2021. Další zprávy pak bude Komise zveřejňovat každých šest let. Uvedené zprávy předloží Evropskému parlamentu a Radě. 2. Zprávy uvedené v odstavci 1 budou obsahovat tyto položky: a) přezkum pokroku v provádění této směrnice, b) přezkum stavu mořského prostředí ve Společenství provedený v koordinaci s Evropskou agenturou pro životní prostředí a příslušnými regionálními mořskými a rybářskými organizacemi a úmluvami, c) průzkum mořských strategií s doporučeními k jejich zlepšení, d) souhrn posouzení provedených Komisí podle článku 15 v souvislosti s informacemi obdrženými od členských států podle článku 14, e) souhrn odpovědí na každou ze zpráv zaslaných Komisi a vypracovaných členskými státy podle článku 17, f) souhrn odpovědí na připomínky Evropského parlamentu a Rady k předchozím mořským strategiím. Článek 20Přezkum této směrnice Komise přezkoumá tuto směrnici do [ 15 let ode dne vstupu v platnost ], a pokud to bude vhodné, navrhne nutné změny. Kapitola VZávěrečná ustanovení Článek 21Technická přizpůsobení 1. Přílohy II, III a IV se přizpůsobí vědeckému a technickému pokroku v souladu s postupem podle čl. [22 odst. 2], přičemž se zohlední období pro přezkum a aktualizaci mořských strategií podle čl. 16 odst. 2. 2. Je-li to nezbytné, může Komise v souladu s postupem podle čl. [22 odst. 2] přijmout: a) normy pro používání příloh [II], [III] a [IV], b) technické formáty pro účely přenosu a zpracování údajů, včetně statistických a kartografických údajů. Článek 22Výbor 1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. [21 odst. 1] směrnice 2000/60/ES, dále jen „výbor“. 2. V případě odkazu na tento odstavec se použijí odstavce 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na ustanovení článku 8 uvedeného rozhodnutí.Období stanovené v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce. 3. Výbor přijme svůj jednací řád. Článek 23Provedení 1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do [ tří let ode dne vstupu v platnost ]. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulky mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. 2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Článek 24Vstup v platnost Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie . Článek 25Určení Tato směrnice je určena členským státům. V Bruselu dne […]. Za Evropský parlament Za Radu předseda předseda / předsedkyně Příloha I Čl. 6 odst. 2 (1) Název a adresa příslušného orgánu – oficiální název a adresa určeného orgánu. (2) Právní statut příslušného orgánu – popis právního statutu příslušného orgánu a popřípadě souhrn nebo kopii jeho statutu, zakládající listiny nebo ekvivalentního právního dokumentu. (3) Působnost – popis právní a správní působnosti příslušného orgánu a jeho úloha, co se týče dotčených mořských vod. (4) Členství – pokud příslušný orgán působí jako koordinující subjekt pro jiné příslušné orgány, je požadován jejich seznam společně se souhrnem institucionálních vztahů ustavených za účelem zajištění koordinace. (5) Regionální koordinace – je požadován souhrn mechanismů zřízených k zajištění koordinace mezi členskými státy, jejichž evropské mořské vody spadají do stejného mořského regionu. Příloha IIUstanovení čl. 7 odst. 1, čl. 8 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 Tabulka 1 – charakteristika | Fyzikální a chemické vlastnosti. | batymetrické vlastnosti, roční a sezónní teplotní režim, hlavní proudy a odhadovaná doba recyklace/náhrady, slanost, včetně trendů a gradientů v celém regionu. | Typy stanovišť | - hlavní typ(y) stanovišť s popisem jejich charakteristických fyzikálních a chemických vlastností – hloubka, teplotní režim, proudy, slanost, struktura a substrát dna, - určení a mapování zvláštních typů stanovišť, zvláště těch, které jsou v rámci právních předpisů EU (směrnice o stanovištích a směrnice o ptácích) nebo mezinárodních úmluv uznávány nebo označovány jako stanoviště se zvláštním významem pro vědu nebo biologickou rozmanitost, - jiné zvláštní oblasti, které si z důvodu svých vlastností, umístění nebo strategického významu zasluhují zvláštní pozornost. Může se jednat o oblasti, na které působí zvláštní tlaky, nebo o oblasti, které si zasluhují zvláštní režim ochrany. | Biologické složky | - Popis biologických společenstev souvisejících s hlavními stanovišti. Tento popis by zahrnoval informace o typických společenstvech fytoplanktonu a zooplanktonu, včetně typických druhů, sezónní a zeměpisné variability a odhadů primární a sekundární produktivity. Rovněž by měly být poskytnuty informace o bezobratlých živočiších dna včetně složení druhů, biomasy, produktivity a roční/sezónní variability. Nakonec by měly být předloženy informace o struktuře rybích populací, včetně jejich množství, rozmístění a struktury podle věku/velikosti. - Popis populační dynamiky, přirozené a skutečné oblasti rozšíření a stavu všech druhů mořských savců, které se vyskytují v daném regionu/subregionu. Pro druhy, na které se vztahují právní předpisy EU (směrnice o stanovištích) nebo mezinárodní dohody, by také měl být poskytnut popis hlavních hrozeb, přijatých opatření na ochranu a na úrovni řízení. - Popis populační dynamiky, přirozené a skutečné oblastí rozšíření a stavu všech druhů mořských ptáků, které se vyskytují v daném regionu/subregionu. Pro druhy, na které se vztahují právní předpisy EU (směrnice o ptácích) nebo mezinárodní dohody, by také měl být poskytnut popis hlavních hrozeb, přijatých opatření na ochranu a na úrovni řízení. - Popis populační dynamiky, přirozené a skutečné oblasti rozšíření a stavu všech ostatních druhů vyskytujících se v daném regionu/subregionu, které podléhají právním předpisům EU nebo mezinárodním dohodám včetně popisu hlavních hrozeb, přijatých opatření na ochranu a na úrovni řízení. - Soupis výskytu, množství a rozmístění nepůvodních, exotických druhů, které se nacházejí v regionu/subregionu. | Ostatní vlastnosti | - Popis výskytu obohacování živinami, živinných cyklů (proudů a interakce usazenin/vody), prostorové rozmístění, následky, - popis obecného stavu chemického znečištění, včetně problémových chemických látek, kontaminace usazenin, problematických bodů, zdravotních problémů (kontaminace rybího masa), - jakékoli další vlastnosti, charakteristické typické nebo zvláštní vlastnosti regionu/subregionu (např. potopené střelivo). | Tabulka 2 – tlaky a dopady Obecně Znečištění v podobě přímého nebo nepřímého zanášení látek nebo energie do mořského prostředí v důsledku lidské činnosti, včetně podvodního hluku vyvolaného lidskou činností, které vede nebo by mohlo vést ke škodlivým účinkům, jako jsou poškození živých zdrojů a života v moři, ohrožení lidského zdraví, překážky v provozování mořských činností včetně rybolovu, cestovního ruchu, rekreačních činností a ostatních legitimních využití moře, snížení jakosti používané mořské vody a zhoršování kvality prostředí. | Fyzická ztráta | Zakrytí (např. umělými stavbami, ukládáním vyhloubené hlušiny) Uzavření (např. stálými stavbami) | Fyzické poškození | Zanesení (např. odtoky, hloubením, vypouštěním látek) Oděr (např. plavby lodí, kotvení, ) Selektivní těžba (např. těžba kameniva, zachycení) | Nefyzické narušení | Hluk (např. lodní plavba, seismická činnost) Vizuální (např. rekreační činnost) | Toxická kontaminace | Zanášení syntetických sloučenin (např. pesticidů, antivegetačních látek, PCB) Zanášení nesyntetických sloučenin (např. těžkých kovů, uhlovodíků) Zanášení radionuklidů | Netoxická kontaminace | Obohacování živinami (např. zemědělské odtoky, vypouštění látek) Obohacování organickými látkami (např. mořská akvakultura, vypouštění látek) Změny v tepelném režimu (např. vypouštění látek, elektrárny) Změny zakalení (např. odtoky, hloubení) Změny slanosti (např. odběr vody, vypouštění látek) | Biologické narušení | Zanášení mikrobiálních patogenů Zanášení nepůvodních druhů a přemísťování Selektivní odchyt druhů (např. obchodní a rekreační rybolov) | Příloha III Ustanovení čl. 9 odst. 1 (1) Přiměřené pokrytí prvků charakterizujících mořské vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států v mořském regionu nebo subregionu. (2) Potřeba stanovit a) cíle vytvářející požadované podmínky založené na definici dobrého environmentálního stavu, b) měřitelné cíle, které umožňují sledování, a c) provozní cíle související s konkrétními prováděcími opatřeními, které podporují jejich dosažení. (3) Specifikace environmentálního stavu, jehož má být dosaženo, a jeho popis z hlediska měřitelných vlastností prvků, které charakterizují evropské mořské vody členského státu v mořském regionu nebo subregionu. (4) Soudržnost stanovených cílů; neexistence rozporů mezi nimi. (5) Specifikace zdrojů potřebných k dosažení cílů. (6) Stanovení cílů s časovým horizontem pro jejich dosažení. (7) Specifikace ukazatelů, které jsou určeny ke sledování pokroku a které směřují řídící rozhodnutí k dosažení cílů. (8) Ve vhodných případech určení referenčních bodů (cílové a mezní referenční body). (9) Náležité zvážení sociálních a ekonomických otázek při stanovování cílů. (10) Přezkoumání souboru environmentálních cílů, s nimi souvisejících ukazatelů a mezních i cílových referenčních bodů na základě environmentálního cíle stanoveného v článku [1] s cílem posoudit, zda dosažení cílů povede k dosažení stavu mořských vod pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států v mořském regionu, který by těmto cílům odpovídal. (11) Slučitelnost cílů se závazky, které přijalo Společenství a jeho členské státy v rámci příslušných mezinárodních a regionálních dohod. (12) Soubor cílů a ukazatelů je třeba po jeho sestavení přezkoumat s ohledem na environmentální cíl stanovený v článku [1], aby se posoudilo, zda dosažení cílů povede k dosažení jim odpovídajícího stavu mořského prostředí. Příloha IVUstanovení čl. 10 odst. 1 (1) Je nutno poskytovat informace pro posuzování environmentálního stavu, pro určení zbývajících úloh a pro hodnocení pokroku v dosahování dobrého environmentálního stavu v souladu s přílohou [II] a s podrobnými normami a kritérii stanovenými podle čl. [8 odst. 3] (2) Je nutno zajistit tvorbu informací, které umožňují určení vhodných ukazatelů pro environmentální cíle podle článku [9]. (3) Je nutno zajistit tvorbu informací, které umožní hodnocení dopadu opatření uvedených v článku [12]. (4) Je nutno zahrnout činnosti určené ke zjištění příčiny změn, a tedy i možných nápravných opatření, která by musela být přijata pro obnovení dobrého environmentálního stavu, pokud jsou zjištěny odchylky od požadovaného rozsahu tohoto stavu. (5) Je nutno poskytovat informace o kontaminujících chemických látkách v druzích určených k lidské spotřebě, které pocházejí z oblastí obchodního rybolovu. (6) Je nutno zahrnout činnosti, kterými se ověří, zda nápravná opatření vedou k požadovaným změnám a nemají žádné nežádoucí vedlejší účinky. (7) Je nutno shromažďovat informace na základě mořských regionů. (8) Je nutno vypracovat technické specifikace a normalizované metody sledování na úrovni Společenství, aby bylo možné porovnávat informace. (9) Je nutno v nejvyšším možném rozsahu zajistit slučitelnost se současnými programy vypracovanými na regionální a mezinárodní úrovni s cílem podporovat soudržnost mezi těmito programy a předcházet zdvojení vynaloženého úsilí. (10) Do prvního posouzení podle článku [7] je nutno zahrnout posouzení významných změn environmentálních podmínek a v případě potřeby i nové a vznikající problémy. (11) V rámci prvního posouzení podle článku [7] je nutno se věnovat prvkům uvedeným v příloze II a jejich přirozené proměnlivosti a hodnotit trendy v dosahování environmentálních cílů stanovených podle čl. [9 odst. 1], případně prostřednictvím souboru ukazatelů a jejich mezních a cílových referenčních bodů. Příloha VUstanovení čl. 12 odst. 1 (1) Vstupní řídící mechanismy: řídící opatření, která ovlivňují povolený rozsah lidské činnosti. (2) Výstupní řídící mechanismy: řídící opatření, která ovlivňují povolený stupeň poškození složky ekosystému. (3) Řídící mechanismy prostorového a časového rozložení: řídící opatření, která ovlivňují, kdy a kde k jaké činnosti může docházet. (4) Řídící koordinační opatření: nástroje pro zajištění koordinace řízení. (5) Ekonomické podněty: řídící opatření, která zajišťují, aby ti, kteří využívají tento ekosystém, měli ekonomický zájem na tom, aby jejich jednání přispívalo k dosahování ekologických cílů ve prospěch mořského ekosystému. (6) Nástroje pro zmírňování a nápravu: nástroje řízení, kterými se řídí lidské činnosti tak, aby docházelo k obnovování poškozených součástí mořských ekosystémů. (7) Komunikace, zainteresovanost zúčastněných stran a zvyšování veřejného povědomí. [1] Úř. věst. C , , s. . [2] Úř. věst. C , , s. . [3] Úř. věst. C , , s. . [4] Úř. věst. C , , s. . [5] Úř. věst. L 179, 23.6.1998, s.1. [6] Rozhodnutí Rady 93/626/ES, 25.10.1993, Úř. Věst. L 309, 13.12.1993, s. 1-20 [7] Úř. věst. L 73, 16.3.1994, s. 19. [8] Úř. věst. L 104, 3.4.1998, s.1. [9] Úř. věst. L 118, 8.5.2000, s. 44. [10] Úř. věst. L 240, 19.9.1977, s.1. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 99/802/ES (Úř. věst. L 322, 14.12.1999). [11] Úř. věst. L 67, 12.3.1983, s.1. [12] vložit odkaz na směrnici INSPIRE, až bude přijata [13] Úř. věst. L 358, 31.12.2002, s. 59. [14] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.