CS Úřední věstník Evropské unie C 311/38

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Ochrana spotřebitele a vhodné řešení nadměrného zadlužení pro prevenci sociálního vyloučení (průzkumné stanovisko)

2014/C 311/06

Hlavní zpravodajka: paní Reine-Claude MADER

Dopisem ze dne 6. prosince 2013 pan Theodoros Sotiropoulos, stálý zástupce Řecka při Evropské unii, v souladu s článkem 304 Smlouvy o fungování Evropské unie, požádal jménem budoucího řeckého předsednictví Evropský hospodářský a sociální výbor o vypracování průzkumného stanoviska k tématu

Ochrana spotřebitele a vhodné řešení nadměrného zadlužení pro prevenci sociálního vyloučení.

Vzhledem k naléhavé povaze práce Evropský hospodářský a sociální výbor jmenoval paní Reine-Claude MADER hlavní zpravodajkou na 498. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 29. a 30. dubna 2014 (jednání dne 29. dubna 2014), a přijal následující stanovisko 164 hlasy pro, 12 hlasů bylo proti a 4 členové se zdrželi hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 EHSV věnuje problému nadměrného zadlužení, který se zhoršil s finanční krizí, nárůstem životních nákladů a využíváním hotovostních úvěrů, velkou pozornost. V řadě stanovisek zdůraznil nutnost přijmout opatření na celoevropské úrovni.

1.2 Výbor konstatuje, že ačkoli známe příčiny nadměrného zadlužení, neexistuje harmonizovaná definice tohoto pojmu ani způsob, jak získat přesný obraz situace v členských zemích. Žádá proto přijetí společné definice.

1.3 Ta by měla obsahovat následující prvky: 1) domácnost jako relevantní měřicí jednotku pro kvantifikaci nadměrného zadlužení; 2) přijaté finanční závazky; 3) neformální závazky v rámci rodiny nebo komunity; 4) platební neschopnost; 5) strukturální nadměrné zadlužení; 6) důstojnou životní úroveň a 7) insolvenci.

1.4 EHSV trvá na tom, aby byla ochrana spotřebitele skutečně začleněna do všech opatření k dotvoření vnitřního trhu.

1.5 Řešení situací nadměrného zadlužení se musí realizovat cestou vzdělávání, prevence a vhodných postupů, které musí vést k začlenění nadměrně zadlužených osob zpět do normálního ekonomického života.

1.6 K tomu je nezbytné získat celkový přehled o problematice nadměrného zadlužení domácností a provádět účinná opatření.

1.7 Finanční vzdělávání je zapotřebí v první řadě poskytovat ve školách, musí ale také být kdykoli přístupné veškeré veřejnosti. EHSV v tomto ohledu podporuje informační kampaně, do nichž musejí být zapojeny všechny zúčastněné strany, aby bylo zajištěno sdílení jejich vzájemně se doplňujících poznatků. Zdůrazňuje, že při šíření informací a poskytování asistence lidem, kteří o ni mají zájem, zastávají nezbytnou úlohu sdružení spotřebitelů a rodin.

1.8 Některé členské státy již zavedly systémy prevence a řešení situací nadměrného zadlužení, tyto systémy jsou však různorodé. Výbor se domnívá, že ve všech členských státech by měl být v souladu s obecnými zásadami, navrženými Komisí v návrhu směrnice, zaveden vhodný a jednotný postup, který by vycházel z článku 38 Listiny základních práv, článku 114 SFEU, či dokonce článku 81 SFEU, a který by byl jasnou ukázkou toho, jaký význam Parlament přikládá řešení problémů evropských občanů.

1.9 Tyto zásady by měly zahrnovat rychlou a bezplatnou povahu postupu, pozastavení řízení v případě, že byl zahájen postup k zastavení nárůstu nadměrného zadlužení, ověřování pohledávek, zachování trvalého bydliště, rovnocenné zacházení s běžnými věřiteli, možnost prominutí dluhů v těch nejzávažnějších případech a povinnost ponechat nadměrně zadluženým „životní minimum“ dostatečné k důstojnému pokrytí běžných potřeb, s cílem rychle spotřebitele znovu začlenit do ekonomického a sociálního života.

1.10 Výbor rovněž připomíná, že velký význam přikládá bankovnímu začlenění, které je nutné zaručit osobám v situaci nadměrného zadlužení, aby se zabránilo jakémukoli sociálnímu vyloučení.

1.11 Potírání nadměrného zadlužení mimo to předpokládá celoevropskou právní úpravu lichvy.

1.12 K tomu, aby se snížil počet případů nadměrného zadlužení, však pouhé zavedení jednoho opatření nebude stačit. Jako doplněk je potřeba přijmout opatření, jejichž cílem bude rozvoj vzdělávání v hospodaření domácnosti a finanční gramotnosti, a k tomuto účelu bude nutné vyčlenit nezbytné prostředky.

1.13 Závěrem Výbor poukazuje na skutečnost, že k tomu, aby se podařilo zvládnout zadlužení, je potřeba soulad s předpisy. Zde připomíná, že podporuje koncepci odpovědného poskytování úvěrů, jež vyžaduje, aby poskytovatelé i příjemci úvěru jednali poctivě a eticky.

2. Úvod

2.1 Komise v roce 2013 v balíčku týkajícím se sociálních investic (1) konstatovala, že od začátku krize se výrazně zvýšil počet vystěhovaných lidí a lidí bez domova, a poukázala na to, že jednou z příčin této situace je nadměrné zadlužení.

2.2 Nadměrné zadlužení se prohloubilo na počátku 80. let, kdy postihovalo čím dál více lidí a neušetřilo žádnou socioprofesní kategorii.

2.3 Případy nadměrného zadlužení již nelze považovat za problém jedinců, kteří jednali neuváženě. Dnes jsou výrazem sociální a společenské krize.

2.4 V roce 2013 Evropská centrální banka konstatovala, že více než polovina obyvatel eurozóny má dluhy u finančních institucí. (2)

2.5 Podle tohoto průzkumu dochází k nadměrnému zadlužení obvykle v důsledku nepředvídaného poklesu příjmů, který je spojen především se ztrátou zaměstnání, nemocí, odlukou či dokonce nepřiměřenou spotřebou. (3)

2.6 V roce 1984 zavedlo Dánsko kompletní systém pro řešení nadměrného zadlužení jednotlivců. Jako druhá evropská země přijala podobná opatření Francie, a to prostřednictvím zákona z 31. prosince 1989 o předcházení a řešení potíží spojených s nadměrným zadlužením jednotlivců a rodin (4).

2.7 Nadměrné zadlužení se v různé míře týká všech členských států. Prohloubilo se v důsledku finanční krize, jež destabilizovala ekonomiku řady zemí. Řešit ho je o to důležitější, že jeho finančními důsledky trpí všechny hospodářské subjekty – podniky, a zejména malé a střední podniky, se stávají zranitelnými i v důsledku pohledávek, které mají u svých zákazníků v platební neschopnosti.

2.8 V současnosti představuje větší důvod ke znepokojení, protože postihuje chudé pracovníky, nezaměstnané (jimž se nahromadily nesplacené účty za základní služby, jako jsou energie, voda, pojištění a telefon, a zároveň zpoždění v placení nájemného), příslušníky střední třídy (často v důsledku kritické životní situace), ale i důchodce (jejichž důchody z důvodu politiky úsporných opatření poklesly) nebo osoby, které finančně podporují své blízké. (5) Příčiny nadměrného zadlužení jsou známy. Způsobuje je nezaměstnanost, nejisté zaměstnání či určitá rodinná situace. Víme, že nejvíce dopadá na domácnosti rodičů samoživitelů. V některých případech je může způsobit nenadálá událost v životě, jako rozvod, odluka, úmrtí, nemoc nebo zdravotní postižení s vysokými náklady na léčbu. V nadměrném zadlužení mladých lidí hraje významnou roli i nepřiměřeně vysoké zápisné na vysoké školy v některých členských státech.

2.9 Nedávný nárůst nadměrného zadlužení zahrnuje další sociologickou kategorii – osoby ze střední střídy, které ztratily zaměstnání a přitom jsou zatíženy vysokými splátkami hypotéky na bydlení a nemají šanci, že si v dohledné době najdou novou práci.

2.10 V rámci kategorií takto postižených osob i mezi nimi tudíž existuje velká rozmanitost příčin i následků nadměrného zadlužení.

2.11 Riziko nadměrného zadlužení zvyšuje nesoulad mezi růstem příjmů a zvyšováním životních nákladů, které souvisejí se změnami životního stylu, vnitrostátními úspornými opatřeními a růstem každodenních výdajů, jako je energie, bydlení, elektronická komunikace, telefon, doprava a finanční náklady.

2.12 V řadě případů je důvodem nadměrného zadlužení také využívání půjček typických pro blahobytnou společnost, k nimž pobízí agresivní a zavádějící reklama a jež mají sloužit ke kompenzaci nedostatečných příjmů nebo nabytí zboží a služeb. V tomto ohledu je na místě poznamenat, že dluhy jsou nejhůře postiženy zranitelné skupiny obyvatelstva, protože z důvodu nedostatečné solventnosti nemají přístup ke všem formám půjček. Jsou směřovány k těm nenákladnějším možnostem, jako jsou hotovostní úvěry, k nimž často jednotliví poskytovatelé úvěrů připojují karty s velmi vysokými úroky.

2.13 Často se stává, že poskytovatel doručí lidem takovýto typ kreditní karty poštou domů. Nabídka obsahuje takové formulace, jako „blahopřejeme, získáváte úvěr zdarma se splátkami bez poplatků“, a tím porušuje pravidla informování a ochrany spotřebitele. EHSV žádá, aby byla pro délku a limit využívání těchto karet stanovena přísná pravidla. (6)

2.14 Zvláštní pozornost si zaslouží rovněž problematika hypotečních nebo spotřebitelských úvěrů. Některé půjčky jsou úročeny neomezenými a proměnlivými úroky, které se mohou podstatně vyvíjet spolu s trhem.

2.15 Pod záminkou, že domácnosti tak budou mít vyšší platební schopnost, se někdy za předpokladu, že příjmy budou růst, poskytují úvěry s progresivními úrokovými sazbami. Tomu však brání mzdové stropy (či dokonce snižování mezd), které byly v některých zemích v důsledku krize zavedeny.

2.16 Protože navíc neexistuje harmonizace lichvy na celoevropské úrovni, není regulována ani na úrovni některých členských států.

2.17 Některé nadměrně zadlužené domácnosti, které platí nebo splácejí se zpožděním, jsou více ohroženy sociálním vyloučením a hrozí jim, že přijdou o základní služby nebo že budou vystěhovány, kromě toho, že je pro ně z důvodu této nejistoty obtížný přístup ke zdravotní péči. V roce 2012 například bylo ze svého domova vystěhováno více než 75 000 nadměrně zadlužených Španělů, tj. o 16,7 % více než za rok 2011. (7)

2.18 Třebaže příčiny nadměrného zadlužení nejsou v jednotlivých členských státech naprosto totožné, začíná se objevovat konsenzus ohledně jeho hlavních příčin. Jak však Výbor zdůraznil ve svých předchozích stanoviscích (8), nemáme prostředky k tomu, abychom s nezbytnou přesností vyhodnotili situaci na celoevropské úrovni. Neexistují žádné celoevropské záznamy. Vytvoření takového nástroje mimo to v prvé řadě vyžaduje, abychom se shodli na tom, co se nadměrným zadlužením myslí, a jakými kritérii a metodami je měřit.

2.19 Výbor toto konstatoval již dříve a požadoval, aby byla vypracována zelená kniha, v níž by byla předložena funkční řešení, a aby byla zahájena konzultace po internetu.

2.20 V této souvislosti by si EHSV přál, aby byla na celoevropské úrovni stanovena společná pracovní definice nadměrného zadlužení, která by vycházela ze skutečnosti, že spotřebitel není schopen vypořádat se se všemi svými dluhy bez ohledu na jejich povahu a závazky. Hrozí totiž, že pokud nebude existovat definice, která umožní přesné měření tohoto mnohostranného fenoménu, budou jakákoli opatření státu naprosto neefektivní.

2.21 Výbor podporuje myšlenku zřídit evropské středisko pro sledování nadměrného zadlužení, které by nepředstavovalo další rozpočtové náklady a začlenilo by již dříve existující účinné vnitrostátní postupy.

2.22 V neposlední řadě věří, že nadměrné zadlužení je zapotřebí řešit preventivně, pomocí finančního vzdělávání, které je pro zodpovědnou a kontrolovanou spotřebu nezbytné.

3. Stanovení společné evropské pracovní definice nadměrného zadlužení

3.1 Podle studie, která byla zveřejněna v únoru 2008 (9) a poskytla všeobecný přehled definic a opatření přijatých k řešení nadměrného zadlužení v 18 členských státech a jedné zemi Evropského sdružení volného obchodu (10), neexistuje konsenzus ohledně definice nadměrného zadlužení, protože koncepce se v jednotlivých zemích liší.

3.2 Jak podtrhuje statistická analýza z roku 2013, kterou zadalo generální ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele Evropské komise (11), nadměrné zadlužení je vskutku komplexním, mnohostranným a stále se vyvíjejícím fenoménem.

3.3 I Rada Evropy (12) poukázala na to, že může zahrnovat problémy se splácením úvěru i problémy s placením každodenních účtů.

3.4 Z těchto různých zdrojů vyplývá, že ve většině případů je měřicí jednotkou domácnost. Téměř polovina vnitrostátních definic zmiňuje délku zadlužení či jeho strukturální povahu. Většina z nich zahrnuje schopnost dostát svým závazkům.

3.5 Jako společný základ mohou sloužit některé z následujících společných prvků.

3.6 Podle EHSV musí být ve společné pracovní definici nadměrného zadlužení zohledněny následující prvky: — domácnost jako relevantní měřicí jednotka ke kvantifikaci nadměrného zadlužení; (13) — přijaté finanční závazky. Sem patří hypotéky, spotřebitelské úvěry, účty za telefon, za elektronickou komunikaci, za základní služby (voda, topení, elektřina, zdravotní péče atd.), nájem a běžné výdaje (jídlo, doprava, vzdělávání atd.); — neformální závazky přijaté v rámci rodiny nebo společenství. EHSV trvá na tom, že toto kritérium je nutné vzít v úvahu, protože se v problematice nadměrného zadlužení jedná o čím dál důležitější údaj; — platební neschopnost. Nadměrně zadlužená domácnost není schopná platit své běžné výdaje ani výdaje spojené se svými formálními a neformálními závazky; — strukturální nadměrné zadlužení. Jedná se o časové kritérium, které má pokrýt přetrvávající, trvalé finanční potíže; — důstojná životní úroveň. Domácnost musí být schopna dodržovat přijaté finanční formální a neformální závazky, aniž by musela omezovat své minimální výdaje nutné k udržení životní úrovně; — insolvence. Domácnost nedokáže svou finanční situaci zlepšit zmobilizováním finančních a nefinančních aktiv.

4. Prevence nadměrného zadlužení

4.1 Finanční vzdělávání a zodpovědná spotřeba

4.1.1 K tomu, aby se snížil počet případů nadměrného zadlužení, pouhé zavedení jednoho legislativního opatření nebude stačit. Je zapotřebí holistický přístup. Musí se přijímat taková preventivní opatření, která v co největší míře nadměrnému zadlužení zabrání.

4.1.2 Nutnost finančního vzdělávání se v diskusích o finančních službách objevuje opakovaně, nejsou však na ně vyčleňovány dostatečné prostředky. Toto je jasně vidět, pokud srovnáme částky, které se vynakládají na reklamu, a částky, které se přidělují finančnímu vzdělávání.

4.1.3 EHSV navrhuje určitá opatření a mezi nimi již dříve zdůraznil, že je nutné vyvinout vzdělávání k udržitelné spotřebě. (14) Domnívá se, že finanční vzdělávání je nutné, protože přispívá k dobrému hospodaření s vlastními prostředky a k předcházení nadměrnému zadlužení.

4.1.4 EHSV konstatuje, že ani v jednom z výše uvedených 18 členských států nezajišťuje preventivní vzdělávání jediný poskytovatel. Přál by si, aby Evropská unie zavedla takový systém vzdělávání, jenž by odpovídal stanoveným cílům.

4.1.5 Požaduje, aby bylo finanční vzdělávání zařazeno do programů školního vzdělávání. V souvislosti s tím upozorňuje na to, že je nezbytné toto vzdělávání přizpůsobit věku a znalostem těch, jimž je určeno, tak aby odpovídalo jejich potřebám.

4.1.6 Komise by také měla pobízet členské státy, aby zavedly vnitrostátní programy finančního vzdělávání, které by poskytovali buď učitelé nebo partnerství veřejného a soukromého sektoru, a aby zajistily stávajícím nástrojům na celoevropské úrovni větší publicitu.

4.1.7 EHSV má za to, že informační a osvětové kampaně na téma financí by měly být intenzivnější tak, aby se toto vzdělávání dostalo ke všem vrstvám společnosti. Domnívá se, že tyto kampaně by mohly vést různé sociální a hospodářské subjekty, orgány veřejné moci, nevládní organizace, profesní svazy a sdružení spotřebitelů. Tím by se za cílem všeobecného zájmu využil vzájemně se doplňující charakter různých zdrojů informací. Nutnost tohoto šíření informací se ostatně uznává v některých zemích, které zavedly programy dostupné pro širokou veřejnost.

4.1.8 Stejně tak považuje za důležité, aby lidé, kteří si to přejí, měli po celý život snadný přístup k informacím, poradenství a pomoci při správě svého rozpočtu nebo při řešení potíží, které mohou mít se svou úvěrovou institucí nebo také s poskytovatelem služeb nebo správním orgánem. V tomto ohledu je toho názoru, že je zapotřebí podporovat a zdůraznit práci, kterou doposud vykonala sdružení spotřebitelů, která mají blízko k lidem a pomáhají jim tak, že pořádají informační schůzky nebo dotyčné osoby bezplatně podporují a pomáhají jim.

4.1.9 V neposlední řadě musí snahy o zvládání zadlužení odpovídat duchu i liteře právních předpisů o spotřebitelských půjčkách, hypotékách a nekalých obchodních praktikách (nepřiměřené podmínky, klamavá reklama, agresivní podomní prodej) (15).

4.2 Prevence nadměrného zadlužení prosazováním zodpovědného poskytování půjček a odrazujících sankcí v případě porušení informační povinnosti uložené odborníkům v oblasti financí

4.2.1 Odborníci v oblasti financí se musejí chovat odpovědně již ve fázi nabídky a reklamy, kterou šíří, stejně jako ve fázi poradenství a vysvětlení, která při uzavírání smluv o půjčkách poskytují spotřebitelům. Je zde zapotřebí personalizovaný přístup. Je politováníhodné, že se v současnosti nejedná o běžný postup, navzdory právním předpisům a kodexům chování, které ve většině zemí existují. Bez ohledu na použitý nosič musí být pravidlem dávat osobám, které jsou ručiteli, nebo manželům, kteří se stávají dlužníky nepřímo, jasné a transparentní informace ohledně produktů (zejména pokud se jedná o půjčky v cizí měně) a jejich rizik.

4.2.2 EHSV podporuje koncepci „odpovědného poskytování úvěrů“ v tom smyslu, že odpovědnost nesou obě strany smlouvy. (16) Kontrola poskytování úvěrů pomocí registrů jde tímto směrem.

4.2.3 Jedná se o citlivou záležitost, a tak je EHSV přesvědčen, že by se měla zvláštní pozornost věnovat nakládání s osobními údaji.

4.3 Předcházení nadměrnému zadlužení právní úpravou úvěrů a odvětví osobních úvěrů

4.3.1 Směrnice 2008/48/ES o smlouvách o spotřebitelském úvěru (17) ukládá členským státům, aby po poskytovatelích či zprostředkovatelích úvěrů požadovali, aby ve své reklamě spotřebitele jasně informovali díky tomu, že jim dají k dispozici nástroje pro srovnávání, a rovněž stanoví, že ve smlouvě by měly být uvedeny základní finanční údaje.

4.3.2 Tato směrnice, která vychází z informovanosti spotřebitelů, k předcházení nadměrnému zadlužení nepostačuje.

4.3.3 Účinné právní předpisy v této oblasti musejí stanovit opatření ke vzdělávání pracovníků i spotřebitelů.

4.3.4 Některé členské státy tak jdou dále než směrnice a stanoví, že smlouva o spotřebitelském úvěru musí spotřebitele varovat před určitými nekalými praktikami, nebo jim připomíná, že mají právo na podrobnou tabulku umoření.

4.3.5 EHSV žádá takové právní předpisy EU, které by byly důraznější a ambicióznější než směrnice 2006/114/ES o klamavé a srovnávací reklamě (18) a zakázaly by určité formy klamavé a nekalé reklamy, zejména pokud míří na zranitelné spotřebitele nebo ty, kteří již nyní nedokáží své dluhy splácet (19).

4.4 Potírání lichvy

4.4.1 Evropští spotřebitele by požívali lepší ochrany, pokud by existoval celoevropský rámec pro lichvu. Zásadní mechanismus v boji proti lichvě spočívá v tom, že se určí maximální celkové náklady na úvěr, které zahrnují všechny úroky a poplatky spojené se smlouvou o úvěru a které jsou vyjádřeny v procentech a vypočítány podle metody známé jako roční procentní sazba nákladů (RPSN). Jejich výše je proměnlivá podle druhu úvěru a vypůjčené částky.

4.4.2 Situace v této oblasti je v rámci Evropy velmi rozmanitá. (20)

4.4.3 U úvěrů pro jednotlivce všeobecně existují určité pojistky, některé země však plně liberalizovaly režim pro lichvu u úvěrů pro podniky. Pouze Francie a Itálie nadále zůstávají výjimkami.

4.4.4 Ve většině zemí se kontrola úrokových sazeb neopírá o právní předpisy, ale o judikaturu. Tak je tomu v případě Velké Británie a Španělska.

4.4.5 V Německu soudy hodnotí lichvu na základě průměrných tržních hodnot, které Bundesbank každý měsíc zveřejňuje pro jednotlivé druhy úvěrů. Odchylka se považuje za nepřiměřenou, pokud více než dvojnásobně překročí tržní hodnoty.

4.4.6 V Itálii jsou úrokové sazby stejně jako ve Francii upraveny zákonem. I tady se lichvářské úroky čtvrtletně přehodnocují. Úroková sazba se však považuje za lichvářskou, pokud je o více než 50 % vyšší než průměrná sazba v bance.

5. Řešení nadměrného zadlužení

5.1 Řada členských států zavedla soudní řízení, které slouží k omezení nadměrného zadlužení. Navzdory tomu, že nebyla provedena žádná srovnávací ani statistická studie právní úpravy ve všech 28 členských státech, je z dostupných údajů vidět, že v situacích nadměrného zadlužení je všeobecným cílem najít takové řešení, které domácnostem umožní vyhnout se sociálnímu vyloučení a tam, kde je to možné, splatit své dluhy tak, jak jen jim to jejich prostředky dovolí. Některé systémy počítají s možností dluhy částečně či úplně umořit tehdy, když nelze situaci nadměrně zadlužených lidí napravit, a dát jim tak druhou šanci.

5.2 Zajímavým příkladem je v tomto ohledu úpadkové právo podniků, k němuž EHSV vypracoval stanovisko (21).

5.3 Soudní řízení k řešení situací nadměrného zadlužení zavedla většina evropských zemí, mají však různou povahu a také se liší podle podmínek přístupu k nim a podle předmětu dluhu.

5.3.1 Všechna řízení dávají soudu možnost uložit nadměrně zadluženým osobám a jejich věřitelům plán vypořádání dluhu. Tomuto rozhodnutí obvykle přechází „smírčí“ fáze, během níž se usiluje o dosažení dohody mezi jednotlivými stranami ohledně plánu. Pokud se to podaří, schválí plán soud. (22)

5.3.2 Současně se zásahem soudu mohou tyto postupy obsahovat jmenování soudního úředníka (mediátor pro dluhy v Belgii, správce v Nizozemsku), který přijímá a ověřuje soupis pohledávek, vyšetřuje životní podmínky a majetek nadměrně zadlužených osob, určuje v případě potřeby příjem nutný k tomu, aby těmto osobám umožnil pokrývat každodenní výdaje, ponechat si přebytek příjmů určený k platbám věřitelům, zařídit prodej části majetku, vypracovat plán na vyrovnání dluhu a dohlížet na jeho provádění a sledovat korektnost nadměrně zadlužených osob. (23)

5.3.3 EHSV v této souvislosti trvá na tom, že je nezbytné na celoevropské úrovni zakotvit, že některé životně důležité statky nelze za žádných okolností zabavit ani prodat pod cenou.

5.3.4 Zahájení těchto procesů většinou znemožní běžným věřitelům, aby se mohli k majetku či příjmům dotyčných osob dostat prostřednictvím individuálních řízení. Tyto osoby se pochopitelně nemohou dále zadlužovat, jinak ztratí výhody, které jim řízení k vyrovnání dluhu přináší.

5.3.5 Výbor soudí, že by bylo v zájmu ochrany spotřebitele před rizikem sociálního vyloučení, aby se tyto postupy standardizovaly, avšak za podmínky, že budou rychlé, jednoduché a pro dlužníky bezplatné, protože ti jsou ze své podstaty v obtížné situaci.

5.3.6 Na počátku postupu by se kromě toho mělo pozastavit řízení před soudem, aby se tak zabránilo tlaku ze strany věřitelů.

5.3.7 EHSV upozorňuje na to, že je zapotřebí stanovit fázi pro ověření pohledávek, a to tak, aby byla respektována práva jednotlivých stran.

5.3.8 EHSV dále poznamenává, že v některých zemích se řeší otázka trvalého obydlí zvlášť, aby se tak zabránilo tomu, že se rodiny budou muset vystěhovat z domova. Vítá to a myslí si, že by tomu tak mělo být vždy, aby se zabránilo sociálnímu vyloučení rodin, což musí být základním cílem v zájmu celé společnosti.

5.3.9 Navrhuje, aby se v těch nejzávažnějších případech umožnilo částečné či úplné smazání dluhu, aby se zamezilo riziku sociálního vyloučení.

5.3.10 EHSV je toho názoru, že zahájení postupu k řešení nadměrného zadlužení by nemělo vést k odpírání základních bankovních služeb, protože ty jsou k ekonomickému a sociálnímu životu nezbytné.

5.3.11 EHSV zdůrazňuje, že prostředky, které jsou dány k dispozici k tomu, aby opatření fungovala, musí umožnit, aby se dala každá situace řešit individuálním způsobem. V tomto ohledu se zdá být vhodné stanovit podpůrné systémy pro osoby, které je budou potřebovat.

6. Zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitele, jež přispěje ke konsolidaci jednotného trhu

6.1 EHSV se domnívá, že za účelem naplnění tohoto cíle je nutné ve všech státech zavést jednotný postup vycházející z Listiny základních práv, článku 114 SFEU, či dokonce článku 81 SFEU, a to podle obecných zásad, které by mohla Komise navrhnout ve směrnici v souladu s následujícími úvahami o dosažení ještě jednotnějšího trhu.

6.2 EHSV poukazuje na to, že v některých členských státech navrhovaná opatření již fungují a že by stálo za to, aby se rozšířily všude.

6.3 Způsoby pomoci nadměrně zadluženým osobám

6.3.1 Poradenství v oblasti finančních služeb a spotřeby, povinnost bankovních a úvěrových institucí poskytovat poradenství ani asistence při finančním hospodaření často zadluženým osobám nestačí nebo jim nejsou přizpůsobeny. Vnitrostátní orgány tak musí dát lidem v obtížné situaci k dispozici služby sociální pomoci, které jim dokáží, pokud si to přejí, poskytnout okamžitou pomoc, či dokonce bezplatnou právní pomoc. Členské státy by v tomto ohledu mohly podpořit úlohu právního poradce, kterou zastávají sdružení na ochranu spotřebitelů, a dát jí oficiální podobu.

6.3.2 Pro nejkritičtější případy zadlužení by se mohla stanovit sociální pomoc, která by pokrývala spotřebu elektřiny a plynu, bydlení, stravu, zdravotní péči a splácení celého či částečného dluhu věřitelům.

6.3.3 Dále je zapotřebí vytvořit nástroj k analýze konkrétní situace osob, ověřování oprávněnosti částek, které se po nich požadují, dojednání plánu na vyrovnání dluhu s jejich věřiteli a vypracování dalších řešení, jako je soudní řízení, a informování o jejich právech a povinnostech.

7. Evropské středisko pro sledování nadměrného zadlužení

7.1 EHSV navrhuje zřízení evropského střediska pro sledování nadměrného zadlužení bez dodatečných rozpočtových nákladů. Tato instituce by vycházela ze stávajících vnitrostátních systémů a měla by umožnit odstranit současný nedostatek věrohodných statistik, poskytnout důkladnou analýzu příčin nadměrného zadlužení, typologii dotyčných osob, srovnat situaci v členských státech, opatření navrhovaná k nápravě a měřit vývoj tohoto jevu.

7.2 Středisko by bylo možné doplnit o síť pro výměny, která by byla otevřená všem zájemcům a v jejímž rámci by mohl probíhat dialog o osvědčených postupech.

7.3 Boj proti nadměrnému zadlužení spotřebitelů a prevence sociálního vyloučení totiž vyžaduje holistický přístup. Tento jev se nedá účinně potírat izolovanými akcemi, které nejsou koordinovány na celoevropské úrovni. Je naprosto nutné, aby spotřebitelé, orgány veřejné správy a podniky více spolupracovaly, a zavedly tak tvořivější a účinnější metody.

7.4 Středisko by se mohlo skládat ze sekcí, které by se zaměřovaly na následující témata: shromažďování údajů, stávající právní rámce a osvětové a vzdělávací akce.

7.5 Členové střediska by pocházeli z veřejného i soukromého sektoru. Soukromý sektor by mohli zastupovat členové profesních asociací a vnitrostátních a evropských sdružení spotřebitelů z několika hospodářských odvětví a zeměpisných oblastí, kteří se věnují potírání nadměrného zadlužení. Aktivně by se účastnili činnosti sekcí střediska, případně v rámci specializovaných pracovních skupin.

7.6 Veřejný sektor by zastupovali národní experti jmenovaní členskými státy, kteří mají navázané vztahy se soukromým sektorem a mají zkušenosti v oblasti nadměrného zadlužení a ochrany spotřebitele. Zástupci jednotlivých států by také měli mít zkušenosti se zvyšováním povědomí široké veřejnosti.

V Bruselu dne 29. dubna 2014 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Henri MALOSSE

(1) COM(2013) 83 final; stanovisko EHSV, Úř. věst. C 271, 19.9.2013, s. 91.

(2) Evropská centrální banka (2013): Průzkum provedený Eurosystémem, který se týká financí a spotřeby v domácnostech – výsledky první vlny. Statistics Paper Series, duben 2013, s. 57–71.

(3) Eurofound (2013): Nadměrné zadlužení domácností v EU: význam neformálních půjček, Úřad pro publikace Evropské unie, Lucemburk.

(4) Diskusní dokument senátu: Le traitement du surendettement (Jak řešit nadměrné zadlužení). Oddělení pro evropské záležitosti, duben 1998.

(5) Eurofound (2013), viz výše.

(6) Úř. věst. C 18, 19.1.2011, s. 24.

(7) Internetové stránky Expansion.com a AFP, zveřejněno dne 22. 3. 2013.

(8) Úř. věst. C 44, 16.2.2008, s. 74.

(9) Towards a common operational European definition of over-indebtedness – studie, kterou vypracovaly Evropské středisko pro sledování úspor (OEE), Centrum pro evropská politická studia (CEPS) a výzkumný institut osobních financí na univerzitě v Bristolu (PFR) pro GŘ pro zaměstnanost, sociální věci a rovné příležitosti Evropské komise.

(10) Belgie, Bulharsko, Česká republika, Finsko, Francie, Irsko, Itálie, Litva, Lucembursko, Německo, Nizozemsko, Norsko, Polsko, Portugalsko, Rakousko, Řecko, Spojené království, Španělsko a Švédsko.

(11) The over-indebtedness of European households: updated mapping of the situation, nature and causes, effects and initiatives for alleviating its impact, Civic Consulting of the Consumer Policy Evaluation Consortium (CPEC), 17. 1. 2013.

(12) Doporučení Rec(2007)8 Rady ministrů členským státům k právním řešením problémů se zadlužením. Rada Evropy, 20. 6. 2007.

(13) Tato definice je odvozena od metodiky evropského systému účtů (ESA 95).

(14) Úř. věst. C 318, 29.10.2011, s. 24.

(15) Těmto tématům se věnuje směrnice 2011/83/EU o právech spotřebitelů (Úř. věst. L 304, 22.11.2011, s. 64).

(16) Úř. věst. C 44, 16.2.2008, s. 74, a Úř. věst. C 318, 29.10.2011, s. 24.

(17) Úř. věst. L 133, 22.5.2008, s. 66.

(18) Úř. věst. L 376, 27.12.2006, s. 21.

(19) Např. reklama, která mluví o „bezúročném úvěru“, „i v případě soudního sporu“ nebo „i pro osoby na seznamu dlužníků národní banky“, která za nekalých podmínek vyzývá ke „sdružování“ dřívějších úvěrů nebo která zdůrazňuje snadnost nebo rychlost, s jakou lze úvěr poskytnout.

(20) Článek L313-3 francouzského spotřebitelského zákoníku. Ve Francii je lichva trestným činem, který se trestá odnětím svobody až na dva roky anebo pokutou ve výši 45 000 eur. Navíc platí povinnost vrátit nepřiměřené poplatky, které se připojí ke splátce pohledávky. Pokud byla pohledávka mezitím splacena, musí poskytovatel půjčky i s úroky vrátit částku, kterou neoprávněně obdržel. Pro každou kategorii financování existují lichvářské úroky. Ty každé čtvrtletí stanovuje Banque de France a poté jsou zveřejněny v Úředním věstníku.

(21) Úř. věst. C 271, 19.9.2013, s. 55.

(22) Toto schválení může tvořit součást samotného řízení a vycházet z rozhodnutí soudu o povolení tohoto řízení (Belgie, Francie) nebo může představovat povinnou předchozí podmínku, aniž by bylo součástí rozhodnutí (Nizozemsko).

(23) Někdy není dohled zajištěn, ale část uvedených úkolů vykonává správní orgán (např. komise departementu ve Francii).