ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tachograf

Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014 ze dne 4. února 2014 o tachografech v silniční dopravě, o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, Úř. věst. L 60, 28.2.2014, s. 1. [viz „článek 46 Přechodná ustanovení“: „Pokud nebudou prováděcí akty uvedené v tomto nařízení přijaty tak, aby mohly být používány od začátku použitelnosti tohoto nařízení, použijí se i nadále na přechodném základě ustanovení nařízení (EHS) č. 3821/85, včetně jeho přílohy IB, až do dne použitelnosti prováděcích aktů uvedených v tomto nařízení.“] Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/68 ze dne 21. ledna 2016 o společných postupech a specifikacích nezbytných pro propojení elektronických rejstříků karet řidiče, Úř. věst. L 15, 22.1.2016, s. 51. Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/799 ze dne 18. března 2016, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014, kterým se stanoví požadavky na konstrukci, zkoušení, montáž, provoz a opravy tachografů a jejich součástí,

Úř. věst. L 139, 26.5.2016, s. 1. Nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě, Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 8. [viz „článek 46 Přechodná ustanovení“ nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 165/2014 ze dne 4. února 2014 o tachografech v silniční dopravě, o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy: „Pokud nebudou prováděcí akty uvedené v tomto nařízení přijaty tak, aby mohly být používány od začátku použitelnosti tohoto nařízení, použijí se i nadále na přechodném základě ustanovení nařízení (EHS) č. 3821/85, včetně jeho přílohy IB, až do dne použitelnosti prováděcích aktů uvedených v tomto nařízení.“]
Vzhledem k tomu, že daňové sazby uplatňované na vozidla se v EU stále značně liší, a s cílem zabránit daňovým nerovnostem mohou členské státy omezit dobu užívání vozidla na svých územích, najatého v jiném členském státě, než je stát, v němž je usazen podnik, který jej najímá, přičemž však minimální doba nesmí být kratší než čtyři měsíce. Tato 4měsíční minimální lhůta má zajistit, aby vozidla najatá (a registrovaná) v jiném členském státě mohla být použita s cílem reagovat zejména na krátkodobý, sezónní nebo dočasný prudký nárůst poptávky a/nebo nahradit vadná či poškozená vozidla.

Změna článku 3 směrnice 2006/1/ES

Článek 3 stanoví rámec pravidel, která členské státy uplatňují na užívání vozidel najatých podniky usazenými na jejich území. Stávající ustanovení se vztahují na najatá vozidla registrovaná nebo zákonně uvedená do provozu v daném členském státě, „a to pokud jsou splněny podmínky uvedené v článku 2“. Vzhledem k tomu, že změněný článek 2 umožňuje užívání najatých vozidel registrovaných nebo zákonně uvedených do provozu v jakémkoli členském státě, odstavec 1 se mění s cílem odstranit tento nesoulad. Mělo by být možné používat vozidlo, které bylo registrováno nebo uvedeno do provozu v souladu s právními předpisy v jiném členském státě, než je stát, v němž je usazen podnik, který jej najímá, nejen pro účely přepravy v jakémkoli jiném členském státě (v souladu s pozměněným článkem 2), ale rovněž pro účely přepravy v členském státě, v němž je usazen podnik, který vozidlo najímá.

Odstavec 2 se ruší, neboť členské státy by již neměly mít možnost omezovat užívání vozidel najatých pro přepravu zboží pro vlastní potřebu. Podnikům v celé EU by mělo být umožněno užívat vozidla najatá pro přepravu zboží pro vlastní potřebu a využívat souvisejících výhod. Neměly by být omezeny na používání vozidel, která vlastní, nebo na externí zajištění přepravy podnikem poskytujícím takové služby pro cizí potřebu. Vozidla vlastněná podniky, které je používají pro přepravu pro vlastní potřebu, jsou často nedostatečně využívána a jsou v průměru starší, méně bezpečná a více znečišťující než najatá vozidla.

Nový článek 5a ve směrnici 2006/1/ES

Tato směrnice představuje krok vpřed v rámci otevírání trhu pro užívání najatých vozidel pro silniční přepravu zboží. Tím, že umožňuje užívání vozidla najatého v jiném členském státě, než je stát, v němž je usazen podnik, který vozidlo najímá, po minimální dobu čtyř měsíců, a tím, že odstraňuje omezení týkající se užívání vozidel najatých pro přepravu zboží pro vlastní potřebu, směrnice otevírá nové možnosti jak pro podniky najímající vozidla, tak pro podniky působící v oblasti pronájmu/leasingu vozidel v celé EU.

Provádění a účinky této nové směrnice a její dopad na podnikatele v dopravě provádějící přepravu zboží pro vlastní nebo cizí potřebu a na odvětví pronájmu/leasingu vozidel by měly být posouzeny ve zprávě, kterou předloží Komise. Toto posouzení by mělo být provedeno, jakmile budou k dispozici dostatečné důkazy, což by mělo být pět let po ukončení lhůty pro provedení (šest a půl roku po vstupu nové směrnice v platnost). Na základě této zprávy Komise posoudí, zda je třeba přijmout další opatření.
Posouzení dopadů určilo možnost č. 3b, variantu s členěním poplatků pro lehká vozidla podle emisí CO2 a znečišťujících látek, jako doporučenou možnost, dovolující případné doplnění zpoplatněním externích nákladů pro těžká vozidla alespoň v části sítě a postupné zrušení možnosti časového zpoplatnění pro lehká vozidla v dostatečně dlouhém období. Tato opatření jsou v tomto návrhu zakomponována, a to jej staví mezi možnosti politiky č. 3b a č. 4, ale blíže k možnosti politiky č. 4.

Možnosti č. 3b a č. 4 by vedly ke snížení nákladů na kongesci o 2,5–6 % neboli 9–22 miliard EUR do roku 2030, roční příjmy z mýtného by činily 10–63 miliard EUR a zvýšení investic do silniční sítě by vůči výchozí úrovni dosáhlo 25–260 %.

Výrazně by pomohly snížit emise CO2, oxidů dusíku a pevných částic působené silniční dopravou. To by mělo pozitivní vliv na zdraví obyvatelstva a přiměřené snížení znečištění ovzduší s výsledným přínosem 370 milionů až 1,56 miliardy EUR v úspoře nákladů zapříčiněných znečištěním ovzduší a mimořádnými událostmi, vyjádřeno k roku 2030 vůči stávající úrovni.

Pokud by se pouze 30 % příjmů z mýtného investovalo do údržby silniční sítě, umožnily by možnosti č. 3b a č. 4 vytvoření 62 000 až 152 000 nových pracovních míst. Všechny možnosti politiky by přispěly k rovnému přístupu k občanům EU zlevněním krátkodobých známek na polovinu.

Možnosti politiky č. 3 (a i b) by znamenaly zvýšení nákladů nákladní dopravy o 1,1 %, náklady osobní dopravy by zůstaly beze změn. Možnost politiky č. 4 by vyvolala zvýšení nákladů v osobní i nákladní dopravě o 1,3–2,0 % v závislosti na míře uplatnění poplatků placených podle vzdálenosti v členských státech (případně včetně těch, které v současnosti neuplatňují poplatky vůči některým kategoriím vozidel). Orgány veřejné moci by musely podpořit náklady na uplatnění nových nebo rozšíření stávajících mýtných systémů, což by za všechny členské státy znamenalo výdaje do roku 2030 ve výši 2–3,7 miliard EUR. Rozšíření poplatků pro nové části silniční sítě a nové skupiny uživatelů by znamenalo zvýšení výdajů uživatelů pozemních komunikací od roku 2025 dále o 198–850 milionů EUR ročně.

Dopad na malé a střední podniky a celý sektor provozovatelů silniční přepravy by byl omezený, protože poplatky za užívání silnic představují pouze malé procento celkových dopravních nákladů. Případné zvýšení nákladů se buď přenese na klienty (odesílatele) nebo by mohlo být kompenzováno snížením daní, jež by umožnila změna kapitoly II směrnice týkající se zdanění vozidel. Spotřebitelské ceny by se nezvýšily v průměru o více než 0,1 %, i kdyby bylo přeneseno 100 % nákladů.
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

Bilaterální obchodní vztahy EU–Turecko pro zemědělské produkty a produkty rybolovu jsou upraveny Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem ze dne 12. září 1963 (dále jen „dohoda“), a zejména rozhodnutím Rady přidružení ES-Turecko č. 1/98 ze dne 25. února 1998 o obchodním režimu pro zemědělské produkty. Podle uvedeného rozhodnutí Rady přidružení získala Unie určité koncese v podobě celních kvót na hovězí maso. Obě kvóty na hovězí maso se nyní skládají z 5 000 tun kvóty na zmrazené hovězí maso a 14 100 tun kvóty na zmrazené hovězí maso.

Od vstupu rozhodnutí Rady přidružení č. 1/98 v platnost vývoz hovězího masa a živých zvířat z EU kolísá a během dlouhých období ho Turecko zakazovalo. S cílem usnadnit plné využití kvót a dosáhnout pravidelného obchodního toku s těmito produkty navrhlo Turecko rozšířit působnost obou celních kvót upravujících hovězí maso na čerstvé a chlazené hovězí maso.

Taková změna je v zájmu Unie, protože by rozšířila produktový rozsah stávajících koncesí, lépe by reagovala na poptávku na trhu v Turecku a zajistila by lepší využívání kvót a tím i pravidelné obchodní toky. Kromě toho čerstvé a chlazené hovězí maso obvykle dosahuje na trhu vyšší ceny. Širším dlouhodobým cílem tohoto pozměňovacího návrhu je zajistit, aby byl obchodní tok v případě předmětných kvót pravidelný a bez omezení.

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Návrh rozšíří rozsah hovězích masných produktů způsobilých k vývozu do Turecka v rámci obou celních kvót s cílem usnadnit vývoz hovězího masa do Turecka.

•Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

Návrh je v souladu s obchodní politikou Unie s cílem rozšířit příležitosti k obchodu se třetími zeměmi.

•Soulad s ostatními politikami Unie

Návrh je v souladu s politikou Unie na podporu obchodu mezi členskými státy a třetími zeměmi a při dodržení zásady, že Evropská unie by měla podporovat rozvoj obchodu, včetně postupného odstraňování omezení mezinárodního obchodu. Cílem návrhu je zlepšit a usnadnit obchod s produkty z hovězího masa mezi Unií a Tureckem.

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právní základ

Právním základem rozhodnutí Rady je čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie a článek 35 dodatkového protokolu k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem.

•Subsidiarita

Společná obchodní politika je uvedena mezi oblastmi, v nichž má Unie výlučnou pravomoc podle článku 3 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Tato iniciativa se týká provádění stávajících obchodních dohod.

•Proporcionalita

Byly posouzeny veškeré přiměřené možnosti politiky a návrh je považován za nejvhodnější k dosažení uvedeného cíle.

•Volba nástroje
(6)Jestliže nebudou rozhodnutí a doporučení DSB nadále plněna, měla by Komise každoročně upravit rozsah pozastavení podle úrovně zrušení nebo zmenšení výhod, které v daném období způsobí CDSOA Ö Unii Õ. Komise by měla upravit seznam v příloze I nebo sazbu dodatečného dovozního cla tak, aby dopad dodatečného cla na dovoz vybraných produktů ze Spojených států představoval v průběhu jednoho roku hodnotu obchodu nepřesahující výši zrušení nebo zmenšení výhod.

ê 673/2005 bod odůvodnění 6 (přizpůsobený)

(7)Komise by měla dodržovat následující kritéria:

a)Komise by měla změnit sazbu dodatečného dovozního cla, pokud nelze rozsah pozastavení upravit na úroveň zrušení nebo zmenšení výhod doplněním produktů do seznamu v příloze I nebo jejich odstraněním z tohoto seznamu; jinak by Komise měla doplnit produkty do seznamu v příloze I, pokud se rozsah pozastavení zvýší, nebo produkty z tohoto seznamu odstranit, pokud se rozsah pozastavení sníží;

b)jestliže se produkty doplňují, měla by Komise automaticky vybírat produkty ze seznamu v příloze II podle pořadí, ve kterém jsou produkty uvedeny; následně by Komise měla rovněž změnit seznam v příloze II odstraněním produktů, které doplnila do seznamu v příloze I;

c)jestliže se produkty odstraňují, měla by Komise nejprve odstranit produkty, které byly do seznamu v příloze I doplněny Ö po 1. květnu 2005 Õ; poté by Komise měla odstranit produkty, které Ö byly Õ na seznamu v příloze I uvedeny Ö 1. května 2005 Õ, a to podle pořadí na tomto seznamu.

ê 38/2014 článek 1 a příloha bod 4 (přizpůsobený)

(8)Za účelem provádění nezbytných úprav opatření stanovených Ö v tomto nařízení Õ by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty podle článku 290 Smlouvy, pokud jde o změny sazby dodatečného cla nebo seznamů v přílohách I a II za podmínek stanovených Ö v tomto nařízení Õ. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě,

ê 673/2005 (přizpůsobený)

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

Článek 1

Celní koncese a související závazky Ö Unie Õ podle GATT z roku 1994 se pozastavují pro produkty pocházející ze Spojených států uvedené v příloze I tohoto nařízení.

ê 2017/750 článek 1 (přizpůsobený)

Článek 2

Na produkty pocházející ze Spojených států uvedené v příloze I tohoto nařízení se ukládá dodatečné valorické clo ve výši 4,3 % ke clům uplatňovaným podle Ö nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 Õ.
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Účelem Haagské úmluvy o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí ze dne 25. října 1980 (dále též „úmluva z roku 1980“), kterou do dnešního dne ratifikovalo 97 zemí včetně všech členských států EU, je obnovit stávající stav formou bezodkladného návratu protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí prostřednictvím systému spolupráce mezi ústředními orgány, které její smluvní strany určí.

Vzhledem k tomu, že zabránit únosům dětí je důležitou součástí politiky EU na podporu práv dítěte, Evropská unie se zasazuje na mezinárodní úrovni o zlepšení uplatňování úmluvy z roku 1980 a vyzývá třetí státy, aby k ní přistoupily.

San Marino uložilo dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 14. prosince 2006. Haagská úmluva z roku 1980 vstoupila pro San Marino v platnost dne 1. března 2007.

Úmluva z roku 1980 je již v platnosti mezi San Marinem a drtivou většinou členských států EU (23). Pouze Dánsko, Chorvatsko, Nizozemsko, Portugalsko a Rumunsko přistoupení San Marina k úmluvě dosud nepřijaly.

Ustanovení čl. 38 odst. 4 úmluvy z roku 1980 uvádí, že úmluva je účinná jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.

Výlučnou pravomoc EU v oblasti souhlasu s přistoupením třetího státu k úmluvě z roku 1980 potvrdil Soudní dvůr Evropské unie, který byl konzultován z podnětu Komise.

Dne 14. října 2014 Soudní dvůr Evropské unie ve svém posudku 1/13 uvedl, že souhlas s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.

Soudní dvůr zdůraznil potřebu jednotnosti ohledně této otázky na úrovni EU, aby se zabránilo nejednotnému uplatňování mezi členskými státy.

Vzhledem k tomu, že oblast mezinárodních únosů dětí spadá do výlučné vnější pravomoci Evropské unie, musí se rozhodnutí, zda by se mělo přijmout přistoupení San Marina, na úrovni EU přijmout formou rozhodnutí Rady. Členské státy, které San Marino dosud nepřijaly, by tudíž měly učinit prohlášení o přijetí v zájmu Evropské unie.

Přijetím ze strany Chorvatska, Nizozemska, Portugalska a Rumunska by byla úmluva z roku 1980 použitelná mezi San Marinem a všemi členskými státy EU s výjimkou Dánska.
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Účelem Haagské úmluvy o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí ze dne 25. října 1980 (dále též „úmluva z roku 1980“), kterou do dnešního dne ratifikovalo 97 zemí včetně všech členských států EU, je obnovit stávající stav formou bezodkladného návratu protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí prostřednictvím systému spolupráce mezi ústředními orgány, které její smluvní strany určí.

Vzhledem k tomu, že zabránit únosům dětí je důležitou součástí politiky EU na podporu práv dítěte, Evropská unie se zasazuje na mezinárodní úrovni o zlepšení uplatňování úmluvy z roku 1980 a vyzývá třetí státy, aby k ní přistoupily.

Chile uložilo dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 23. února 1994. Úmluva vstoupila v Chile v platnost dne 1. května 1994.

Úmluva z roku 1980 je již v platnosti mezi Chile a 27 členskými státy EU. Pouze Rumunsko přistoupení Chile k úmluvě dosud nepřijalo.

Island uložil dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 14. srpna 1996. Úmluva vstoupila na Islandu v platnost dne 1. září 1996.

Úmluva z roku 1980 je již v platnosti mezi Islandem a 27 členskými státy. Pouze Rumunsko přistoupení Islandu k úmluvě dosud nepřijalo.

Bahamy uložily dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 1. října 1993. Úmluva vstoupila na Bahamách v platnost dne 1. ledna 1994.

Úmluva z roku 1980 je již v platnosti mezi Bahamami a 26 členskými státy EU. Pouze Dánsko a Rumunsko přistoupení Baham k úmluvě dosud nepřijaly.

Ustanovení čl. 38 odst. 4 úmluvy z roku 1980 uvádí, že úmluva je účinná jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.

Výlučnou pravomoc EU v oblasti souhlasu s přistoupením třetího státu k úmluvě z roku 1980 potvrdil Soudní dvůr Evropské unie, který byl konzultován z podnětu Komise.

Dne 14. října 2014 Soudní dvůr Evropské unie ve svém posudku 1/13 uvedl, že souhlas s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.

Soudní dvůr zdůraznil potřebu jednotnosti ohledně této otázky na úrovni EU, aby se zabránilo nejednotnému uplatňování mezi členskými státy.

Vzhledem k tomu, že oblast mezinárodních únosů dětí spadá do výlučné vnější pravomoci Evropské unie, musí se rozhodnutí, zda by se mělo přijmout přistoupení Chile, Islandu a Baham, na úrovni EU přijmout formou rozhodnutí Rady. Rumunsko by tudíž mělo učinit prohlášení, že přistoupení Chile, Islandu a Baham v zájmu Evropské unie přijímá.

Přijetím ze strany Rumunska by byla úmluva z roku 1980 použitelná mezi Bahamami a všemi členskými státy EU s výjimkou Dánska. Pokud jde o Chile a Island, stane se úmluva z roku 1980 použitelná ve vztahu ke všem členským státům EU.

•Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Účelem Haagské úmluvy o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí ze dne 25. října 1980 (dále též „úmluva z roku 1980“), kterou do dnešního dne ratifikovalo 97 zemí včetně všech členských států EU, je obnovit stávající stav formou bezodkladného návratu protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí prostřednictvím systému spolupráce mezi ústředními orgány, které její smluvní strany určí.

Vzhledem k tomu, že zabránit únosům dětí je důležitou součástí politiky EU na podporu práv dítěte, Evropská unie se zasazuje na mezinárodní úrovni o zlepšení uplatňování úmluvy z roku 1980 a vyzývá třetí státy, aby k ní přistoupily.

Gruzie uložila dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 24. července 1997. Úmluva vstoupila v Gruzii v platnost dne 1. října 1997.

Úmluva z roku 1980 je již v platnosti mezi Gruzií a 25 členskými státy EU. Pouze Dánsko, Lucembursko a Rumunsko přistoupení Gruzie k úmluvě dosud nepřijaly.

Jižní Afrika uložila dokument o přistoupení k úmluvě z roku 1980 dne 8. července 1997. Úmluva vstoupila v Jižní Africe v platnost dne 1. října 1997.

Úmluva z roku 1980 je v platnosti mezi Jižní Afrikou a 26 členskými státy. Pouze Lucembursko a Rumunsko přistoupení Jižní Afriky k úmluvě dosud nepřijaly.

Ustanovení čl. 38 odst. 4 úmluvy z roku 1980 uvádí, že úmluva je účinná jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.

Výlučnou pravomoc EU v oblasti souhlasu s přistoupením třetího státu k úmluvě z roku 1980 potvrdil Soudní dvůr Evropské unie, který byl konzultován z podnětu Komise.

Dne 14. října 2014 Soudní dvůr Evropské unie ve svém posudku 1/13 uvedl, že souhlas s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.

Soudní dvůr zdůraznil potřebu jednotnosti ohledně této otázky na úrovni EU, aby se zabránilo nejednotnému uplatňování mezi členskými státy.

Vzhledem k tomu, že oblast mezinárodních únosů dětí spadá do výlučné vnější pravomoci Evropské unie, musí se rozhodnutí, zda by se mělo přijmout přistoupení Gruzie a Jižní Afriky, na úrovni EU přijmout formou rozhodnutí Rady. Lucembursko a Rumunsko by tudíž měly učinit prohlášení, že přistoupení Gruzie a Jižní Afriky v zájmu Evropské unie přijímají.

Přijetím ze strany Lucemburska a Rumunska by byla úmluva z roku 1980 použitelná mezi Gruzií a všemi členskými státy EU s výjimkou Dánska. Pokud jde o Jižní Afriku, stane se úmluva z roku 1980 použitelná ve vztahu ke všem členským státům EU.
Käesoleva dokumendiga hõlmatud toodete eksportija (tolli kinnitus nr. … (1)) deklareerib, et need tooted on … (2) sooduspäritoluga, välja arvatud juhul, kui on selgelt näidatud teisiti.

Řecké znění

Ο εξαγωγέας των προϊόντων που καλύπτονται από το παρόν έγγραφο (άδεια τελωνείου υπ'αριθ. … (1)) δηλώνει ότι, εκτός εάν δηλώνεται σαφώς άλλως, τα προϊόντα αυτά είναι προτιμησιακής καταγωγής … (2).

Anglické znění

The exporter of the products covered by this document (customs authorisation No … (1)) declares that, except where otherwise clearly indicated, these products are of … (2) preferential origin.

Francouzské znění

L'exportateur des produits couverts par le présent document (autorisation douanière n o … (1)) déclare que, sauf indication claire du contraire, ces produits ont l'origine préférentielle … (2).

Italské znění

L'esportatore delle merci contemplate nel presente documento (autorizzazione doganale n. … (1)) dichiara che, salvo indicazione contraria, le merci sono di origine preferenziale … (2).

Lotyšské znění

To produktu eksportētājs, kuri ietverti šajā dokumentā (muitas atļauja Nr. … (1)), deklarē, ka, izņemot tur, kur ir citādi skaidri noteikts, šiem produktiem ir preferenciāla izcelsme … (2).

Litevské znění

Šiame dokumente išvardytų prekių eksportuotojas (muitinės liudijimo Nr … (1)) deklaruoja, kad, jeigu kitaip nenurodyta, tai yra … (2) preferencinės kilmės prekės.

Maďarské znění

A jelen okmányban szereplő áruk exportőre (vámfelhatalmazási szám: … (1)) kijelentem, hogy eltérő egyértelmű jelzés hiányában az áruk preferenciális … (2) származásúak.

Maltské znění

L-esportatur tal-prodotti koperti b’dan id-dokument (awtorizzazzjoni tad-dwana nru. … (1)) jiddikjara li, ħlief fejn indikat b’mod ċar li mhux hekk, dawn il-prodotti huma ta’ oriġini preferenzjali … (2).

Nizozemské znění

De exporteur van de goederen waarop dit document van toepassing is (douanevergunning nr. … (1)), verklaart dat, behoudens uitdrukkelijke andersluidende vermelding, deze goederen van preferentiële … oorsprong zijn (2).

Polské znění