[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 24.1.2007 KOM(2006) 820 v konečném znění 2007/0013 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o letištních poplatcích (předložená Komisí) {SEK(2006) 1688}{SEK(2006) 1689} DŮVODOVÁ ZPRÁVA SOUVISLOSTI NÁVRHU | Obecné souvislosti V současné době jsou ceny letištní infrastruktury regulovány na vnitrostátní úrovni prostřednictvím systémů, které nejsou vždy řádně odůvodněny a poskytování informací o nich může být nedostatečné. Nedochází k systematické konzultaci s uživateli u všech letišť v EU před stanovením poplatků nebo před změnou systému poplatků. Uživatelé letišť nejsou obvykle informováni o budoucích investicích do letišť a jejich potřebnosti. Letečtí dopravci v EU působí ve značně cyklickém hospodářském prostředí se zesílenou mezinárodní hospodářskou soutěží a jsou konfrontováni s vnějšími výzvami, jako jsou mezinárodní krize v oblasti zdravotních podmínek, kolísající ceny pohonných hmot a bezpečnostní otázky. Celý dodavatelský řetězec v oblasti letectví by se měl stát co nejvíce konkurenceschopným, aby mohl zajistit udržení konkurenceschopnosti celého hospodářství EU. Letištní poplatky jsou důležitým článkem tohoto řetězce, neboť se podílejí na 4 až 8 % provozních nákladů hlavních leteckých dopravců v EU[1]. Většina letišť v EU je stále ve vlastnictví státu a v důsledku toho mají státní orgány zájem o maximalizaci zisku z provozu letišť. Přesto počet letišť v EU v soukromém vlastnictví roste a akcionáři mají stejný zájem na maximalizaci zisku a mohou v tomto směru vyvíjet na státní orgány tlak. Státní orgány mají zájem na navyšování poplatků u letišť, která jsou v přípravných fázích privatizace, aby bylo možné dosáhnout optimálních výnosů z prodeje letiště soukromým investorům. Odkazuje se na „Politiku ICAO v oblasti poplatků za letiště a letových navigačních služeb“[2]. Doporučení proto uznává potřebu, aby ekonomická regulace letišť zahrnovala prvky, jako je nediskriminace při uplatňování poplatků, zajištění průhlednosti a konzultací a zřízení a kontrola standardů kvality[3]. Současný návrh věnuje tomuto politickému pokynu pozornost. | Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Na oblast upravovanou návrhem se nevztahují žádné platné předpisy. | Soulad s politikou pro civilní letectví a ostatními politikami a cíli Unie Třetí balíček přijatý Radou v roce 1992 představoval poslední fázi liberalizace přístupu na trh letecké dopravy. Následné iniciativy byly zaměřeny na regulaci a liberalizaci přidružených aktivit, jako je zajištění odbavovacích služeb, přidělování letištních časů a používání počítačových rezervačních systémů. Společenství rovněž přijalo právní předpisy v oblasti bezpečnosti o ochrany letectví a řešilo otázku řízení leteckého provozu pomocí právních předpisů tvořících iniciativu Jednotné nebe. Současný návrh je součástí širší iniciativy zaměřené na letiště, která usiluje o podporu efektivnějšího provozu letišť a optimálního využití nedostatkové kapacity. Současná iniciativa je v souladu s hlavním cílem lisabonské agendy pro EU zůstat konkurenceschopnou ekonomikou zaměřenou na dynamická odvětví. | KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů | Konzultace zúčastněných stran | Metody konzultací, hlavní cílová odvětví a obecný profil respondentů Během slyšení, které se konalo dne 7. dubna 2006, Komise konzultovala se všemi zúčastněnými stranami z odvětví letecké dopravy různé možnosti vypracování právních předpisů Společenství týkajících se letištních poplatků. S některými zúčastněnými stranami byly rovněž navázány dvoustranné kontakty za účelem další výměny stanovisek. | Shrnutí odpovědí a způsob, jakým byly vzaty v úvahu Letečtí dopravci a provozovatelé letišť chápou potřebu regulace letištních poplatků na úrovni EU, ale liší se v názoru na způsob jejího provedení. Letečtí dopravci jsou toho názoru, že jsou zapotřebí právní předpisy zajišťující nezávislou vnitrostátní regulaci, že letištní poplatky musí být v souladu s zásadami ICAO a odrážet nákladovou efektivitu, a že jsou zapotřebí systematické konzultace. Nízkonákladoví dopravci a letiště vidí menší potřebu právních předpisů Společenství, neboť zvýšená hospodářská soutěž ze strany sekundárních letišť působí na snižování výše letištních poplatků. Současná iniciativa usiluje o dosažení rovnováhy mezi dvěma výše popsanými hlavními postoji. | Sběr a využití výsledků odborných konzultací | Dotčená vědecká / odborná odvětví Byla provedena studie za účelem provedení kvantitativní a kvalitativní analýzy dopadu této iniciativy pro vyhodnocení zvoleného přístupu. Studii provedla společnost Ecorys. | Použitá metodika Poradce provedl kvalitativní analýzu dopadů navrhovaných možností. | Hlavní konzultované organizace / odborníci Byly konzultovány všechny hlavní zúčastněné organizace, stejně jako jednotliví letečtí přepravci a jednotlivá letiště v osmnácti členských státech. Prostřednictvím svých asociací byli konzultováni také uživatelé a spotřebitelé v oblasti dopravy. | Shrnutí obdržených a použitých stanovisek Nebyla zmíněna existence potenciálně závažných rizik s nevratnými důsledky. | Hlavním závěrem bylo, že ze čtyř zvažovaných variant politiky, které byly stanoveny jako základ pro studii, nejvyšší potenciál být možností úspěšnou a přinést příznivou změnu do způsobu stanovování letištních poplatků a do vztahu mezi letišti a leteckými dopravci nabízí zavedení obecného rámce obsahujícího obecné zásady (tj. možnost 3). | Prostředky zveřejnění odborných stanovisek Shrnutí studie provedené společností Ecorys bylo zveřejněno na internetové stránce GŘ TREN[4]. | Posouzení dopadů Komise provedla posouzení dopadů[5]. Varianty politiky, které byly zvažovány, jsou uvedeny níže. První možnost, „žádný zásah EU“, byla použita jako vzor, se kterým byly ostatní politické scénáře porovnány. Druhá možnost obsahovala scénář, ve kterém zúčastněné osoby v odvětví letectví vypracují a přijmou dobrovolná samoregulační opatření v rámci celé EU za účelem řešení problémů vnímaných oběma stranami, tj. leteckými dopravci a provozovateli letišť, způsobených neshodami a neporozuměním mezi stranami v tom, jak nejlépe řešit hlavní body sporu. Možností tři byl právní akt Společenství stanovující obecný rámec požadující, aby způsob stanovování letištních poplatků na vnitrostátní úrovni odrážel řadu společných zásad, které by měli provozovatelé letišť dodržovat. Poslední možnost se týkala zavedení právního rámce na úrovni EU vyžadujícího, aby byly letištní poplatky stanovovány a vybírány na základě jednoho regulačního systému platného jednotně v celé EU, stanovujícího jednotný způsob výpočtu, který by ještě měl být definován. | PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU | Shrnutí navrhovaných opatření Návrh definuje řadu základních zásad, které by měli provozovatelé letišť při stanovování svých letištních poplatků dodržovat. Nediskriminace: Systémy poplatků by neměly diskriminovat určité přepravce nebo cestující. Kromě toho by rozdíly v zacházení měly souviset se skutečnými náklady na poskytnuté zařízení a služby. Konzultace a náprava: Řídící orgán letiště a letečtí dopravci obsluhující letiště nebo jejich zastupující organizace musí zahájit dialog o systému poplatků platném pro letiště nejen v případě, že je tento systém upravován, ale také při stanovování výše příslušných poplatků. Smyslem tohoto požadavku je, aby si dvě strany pravidelně vyměňovaly stanoviska týkající se výše poplatků stejně jako všech faktorů a regulativních požadavků, které mají vliv na jejich stanovení. Průhlednost: Navrhovaná směrnice neobsahuje ustanovení o způsobech výpočtu poplatků, které by měly být uplatněny v každém členském státě. Komise uznává značnou různorodost regulace letišť existující v různých členských státech, avšak provozovatel musí leteckým dopravcům poskytnout přiměřené množství informací, aby mohl být proces konzultací mezi letišti a leteckými dopravci smysluplný. V tomto ohledu směrnice určuje, které informace musí být pravidelně poskytovány řídícímu orgánu letiště. Letečtí dopravci musí na oplátku poskytovat informace o výhledu své přepravy, jejich zamýšleném využití leteckého parku a jejich současných a budoucích specifických požadavcích na letiště, aby umožnili řídícímu orgánu letiště optimálně použít jejich kapitál a rozdělit jejich kapacitu. Standardy kvality: Nízká kvalita operací leteckých linek a služeb narušuje efektivitu letištního systému, zejména u odletových a transferových operací. Zpoždění při nastupování a následná možnost ztráty letištních časů jsou, zejména ve špičce letištního provozu, relativně závažné následky. Obě zúčastněné osoby proto mají zájem dospět k dohodě, která by mohla zajistit kvalitu služeb na letišti. Oběma stranám by měla být poskytnuta možnost požadovat zásah nezávislého regulačního orgánu v případě nedosažení dohody. Diferenciace poplatků: Poplatky jsou stanovovány na základě pevně stanovených kritérií. Tím se liší od poplatků pro cestující, které souvisí s použitím terminálu. Na letišti se určitý terminál může lišit od druhého a proto i úroveň a kvalita služeb na různých nabízených terminálech nemusí být stejná: rozdíl v kvalitě, stáří a stupni opotřebení samotného terminálu stejně tak může být rozlišujícím prvkem mezi různými výšemi poplatků pro cestující, které mají na určitém letišti platit jeho uživatelé. Je nezbytné zajistit, aby v zásadě všichni letečtí dopravci, kteří chtějí mít přístup k terminálu nebo službám za sníženou cenu a při snížené kvalitě, měli tento přístup bez diskriminace. Bezpečnostní poplatky: Ochrana leteckých cestujících a nákladů před nezákonným jednáním páchaným v letecké dopravě byla rozšířena nařízením (ES) č. 2320/2002[6], kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví, a prováděcími nařízeními, která definují specifičtější opatření pro zavádění společných základních norem. Financování bezpečnostních opatření není v těchto právních předpisech definováno. Pro financování aktivit v oblasti letecké bezpečnosti v Evropě se v současnosti využívají čtyři mechanismy: financování (1) z daní pro leteckou bezpečnost, (2) bezpečnostními příplatky nebo poplatky, (3) letištními bezpečnostními poplatky a, v menší míře, (4) státními dotacemi a subvencemi. Vzhledem k tomu, že některá letiště v EU vybírají poplatky za bezpečnostní služby, tento předmět by měl spadat do působnosti této směrnice, zejména proto, že výrazné rozdíly ve způsobu přenášení nebo nepřenášení bezpečnostních poplatků na uživatele letišť mohou narušovat hospodářskou soutěž. Regulační orgán: Návrh směrnice obsahuje zásady, které by měli hlavní partneři v oblasti letecké dopravy (tj. letiště a letečtí dopravci, kteří mají odlišné zájmy) dodržovat, musejí být řádně uplatňovány a dodržovány na úrovni členských států. Vhodnou zárukou dodržování jejích ustanovení by bylo zřízení orgánu odpovědného za zajištění řádného uplatňování této směrnice v každém členském státě. | Právní základ Návrh směrnice vychází z čl. 80 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství. | Zásada subsidiarity Zásada subsidiarity se použije, pokud se návrh nedotýká oblasti spadající do výlučné pravomoci Společenství. | Cíle návrhu nemohou být uspokojivě dosaženy opatřením členských států z těchto důvodů. | Cíle návrhu nemohou být uspokojivě dosaženy každým členským státem jednotlivě, neboť systémy letištních poplatků a stanovení letištních poplatků u jednotlivých letišť nejsou v rámci EU regulovány jednotným způsobem. V členských státech stále existují různé systémy poplatků. Tato situace brání vytvoření skutečně rovných podmínek pro letiště i letecké dopravce. | Cílů návrhu může být lépe dosaženo opatřením na úrovni Společenství, a to z těchto důvodů: | Uplatnění společného souboru základních pravidel v celé EU týkajících se letištních poplatků by zajistilo rovné podmínky mezi partnery v oblasti letecké dopravy při definování parametrů pro používání letištní infrastruktury. | V členských státech existují různé systémy poplatků. Ne všechny systémy zahrnují základní zásady, které jsou jednotně uplatňovány při stanovování letištních poplatků a určování způsobu jejich výpočtu. Navrhovaná směrnice toto uplatnění zajistí. | Návrh je omezen na definování minimálních pravidel, která se mají dodržovat při stanovování výše letištních poplatků členskými státy nebo provozovateli letišť. Navrhovaná směrnice neukládá určitý systém poplatků. Definování tohoto systému zůstává v pravomoci členských států. | Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity. | Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z níže uvedených důvodů. | Navrhovaná směrnice ponechává beze změny oblast působnosti základního rámce pro stanovování výše letištních poplatků na vnitrostátní úrovni a zachovává letištím možnost určit své poplatky. Tato směrnice zajišťuje, že uživatelům letišť bude podáno zřetelnější zdůvodnění poplatků. | Administrativní zátěž pro členské státy a regionální orgány zúčastněné v procesu definování regulačního rámce je omezena tak, že budou muset upravit své existující právní předpisy s ohledem na směrnici, pokud nejsou v souladu se základními zásadami stanovenými ve směrnici. | Volba nástrojů | Navrhované nástroje: směrnice. | Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu: Směrnice je nejvhodnějším prostředkem regulace letištních poplatků, protože stanovuje jasné, ale základní zásady týkající se letištních poplatků, které musí provozovatelé letišť dodržovat při uplatňování a výběru jejich poplatků. Přenesení směrnice do vnitrostátního právního řádu každého členského státu těmto státům umožní ve svých vnitrostátních právních předpisech zohlednit specifickou situaci letišť v daném členském státě, ovšem vždy za předpokladu plného uplatnění ustanovení směrnice. | ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY | Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. | DALšÍ INFORMACE | Srovnávací tabulka Členské státy jsou povinny předložit Komisi text vnitrostátních ustanovení provádějících směrnici do vnitrostátního práva a srovnávací tabulku mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí. | Evropská hospodářská oblast Navrhovaný akt se týká záležitostí EEA, a měl by se proto vztahovat i na Evropskou hospodářskou oblast. | 1. .2007/0013 (COD) Návrh SMěRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o letištních poplatcích (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[7], s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[8], s ohledem na stanovisko Výboru regionů[9], v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[10], vzhledem k těmto důvodům: (1) Hlavním úkolem a obchodní aktivitou letišť je zajistit odbavení letadel, od přistání po vzlet, stejně jako cestujících a nákladu, tak, aby letečtí dopravci mohli poskytovat své služby letecké dopravy. Pro tento účel letiště nabízejí řadu zařízení a služeb souvisejících s provozem letadel a odbavováním cestujících a nákladu a náklady na ně obecně pokrývají letištními poplatky. (2) Je nezbytné zřídit společný rámec upravující základní prvky letištních poplatků a způsob jejich stanovování, neboť při absenci tohoto rámce by nemusely být dodržovány základní požadavky ve vztahu mezi řídícími orgány letišť a uživateli letišť. (3) Tato směrnice by se měla vztahovat na letiště na území Společenství, která překračují minimální velikost, protože řízení a financování malých letišť nevyžaduje uplatnění rámce Společenství. (4) Výběr poplatků již byl s ohledem na ustanovení o letových navigačních službách projednáván v souvislosti s nařízením Komise (ES) č. 1794/2006 ze dne 6. prosince 2006 a s ohledem na odbavovací služby pak v souvislosti se směrnicí Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996. (5) Letištní poplatky by měly být nediskriminační. Měl by být zaveden povinný postup pro pravidelné konzultace mezi řídícími orgány letišť a uživateli letišť s možností odvolání kterékoli ze stran k nezávislému regulačnímu orgánu v případě protestů uživatelů letišť proti rozhodnutí o letištních poplatcích nebo změně systému poplatků. (6) V každém členském státě by měl být zřízen nezávislý regulační orgán, aby byla zajištěna nestrannost jeho rozhodnutí a řádné a účinné uplatňování této směrnice. Tento orgán by měl mít k dispozici všechny potřebné zdroje, pokud jde o personál, odbornost a finanční prostředky k plnění svých úkolů. (7) Je nezbytné, aby uživatelé letišť pravidelně od řídícího orgánu letiště dostávali informace o tom, jakým způsobem a na jakém základě jsou počítány letištní poplatky. Tato průhlednost poskytne leteckým dopravcům povědomí o nákladech vznikajících letišti a o produktivitě investic letiště. Aby mohl řídící orgán letiště řádně posoudit požadavky, pokud jde o jeho budoucí investice, měli by být uživatelé letišť povinni včas řídící orgán letiště informovat o všech svých provozních prognózách, vývojových projektech a specifických požadavcích a přáních. (8) Letiště by měla informovat uživatele letišť o velkých projektech infrastruktury, neboť ty mají významný dopad na výši letištních poplatků. Tyto informace se poskytují včas, aby bylo možné monitorování nákladů na infrastrukturu, a s ohledem na poskytování vhodných a nákladově efektivních zařízení na dotčených letištích. (9) Protože se objevili letečtí dopravci provozující letecké služby s nízkými náklady, letiště obsluhovaná těmito dopravci by měla mít možnost uplatnit poplatky odpovídající infrastruktuře a/nebo úrovni poskytovaných služeb, neboť letečtí dopravci mají oprávněný zájem požadovat od letiště služby odpovídající poměru cena/kvalita. Přístup k této snížené úrovni infrastruktury nebo služeb by však měl být nediskriminačně otevřen všem dopravcům, kteří si ji přejí využívat. V případě, že poptávka překročí nabídku, musí být přístup určen na základě objektivních a nediskriminačních kritérií stanovených řídícím orgánem letiště. (10) V zhledem k tomu, že se způsoby stanovení a výběru částek splatných na pokrytí bezpečnostních nákladů v rámci Společenství liší, je potřebná harmonizace základny pro vybírání bezpečnostních poplatků u letišť ve Společenství, kde se náklady na bezpečnost promítají do letištních poplatků. U těchto letišť by měl být poplatek spojen s náklady na zajištění bezpečnosti, se zohledněním případného financování bezpečnostních nákladů ze státních zdrojů. (11) Uživatelé letišť by měli mít právo na minimální úroveň služeb za poplatky, které platí. Aby se tento požadavek zajistil, musí být úroveň služeb předmětem v pravidelných intervalech uzavírané smlouvy mezi řídícím orgánem letiště a asociacemi zastupujícími na letišti uživatele letišť. (12) Prováděním této směrnice není dotčeno uplatňování ustanovení Smlouvy, zejména jejích článků 81 až 89. (13) Vzhledem k tomu, že cílů přijatého opatření nemohou uspokojivě dosáhnout členské státy, protože systémy letištních poplatků nelze zavést na jejich úrovni jednotným způsobem v rámci Společenství, a z důvodu rozsahu a účinku opatření jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu s zásadou subsidiarity, definovanou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality, definovanou v uvedeném článku, nesměřuje tato směrnice nad rámec toho, co je zapotřebí pro dosažení těchto cílů, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Předmět 1. Tato směrnice stanoví společné zásady pro výběr letištních poplatků na letištích ve Společenství. 2. Tato směrnice se použije na jakékoli letiště nacházející se na území podléhajícím ustanovením Smlouvy a otevřeném pro obchodní dopravu, jehož roční objem provozu je vyšší než 1 milion cestujících nebo 25 000 tun nákladu. Tato směrnice se nepoužije na poplatky vybírané za účelem platby traťových a terminálových letových navigačních služeb v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1794/2006, kterým se stanoví společný systém poplatků za letové navigační služby[11], ani na poplatky vybírané za účelem platby odbavovacích služeb, na které se odkazuje v příloze směrnice Rady 96/67/ES o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství[12]. Touto směrnicí není dotčeno právo každého členského státu uplatnit dodatečná regulativní opatření, jež nejsou neslučitelná s touto směrnicí, či další související ustanovení práva Společenství s ohledem na řídící orgán letiště usazený na jeho území. To může zahrnovat zejména schvalování systémů zpoplatnění a/nebo výše poplatků na základě právních předpisů týkajících se hospodářské soutěže. Článek 2 Definice Pro účely této směrnice se 2. „letištěm“ rozumí jakýkoliv pozemek zvlášť přizpůsobený pro přistávání, vzlet a manévrování letadel, včetně pomocných zařízení, která tyto operace mohou zahrnovat v souvislosti s provozem a obsluhou letadel, a zařízení potřebných k zajištění obchodních leteckých služeb; 3. „řídícím orgánem letiště“ rozumí orgán, který případně ve spojení s dalšími činnostmi má podle vnitrostátních právních předpisů za úkol správu a řízení letištní infrastruktury a koordinaci a kontrolu činností různých dopravců přítomných na daných letištích; 4. „uživatelem letiště“ rozumí jakákoliv fyzická nebo právnická osoba provozující leteckou přepravu cestujících, pošty a/nebo nákladu z daného letiště nebo do daného letiště; 5. „letištním poplatkem“ rozumí poplatek vybíraný ve prospěch řídícího orgánu letiště a placený ze strany uživatelů letiště a/nebo cestujících v letecké dopravě s ohledem na pokrytí všech nákladů nebo části nákladů na zařízení a služby, které jsou výlučně poskytovány řídícím orgánem letiště a které souvisejí s přistáváním, vzletem, osvětlením a parkováním letadel a s odbavováním cestujících a nákladů; 6. „bezpečnostním poplatkem“ rozumí poplatek, který je speciálně určen na pokrytí všech nákladů nebo části nákladů na bezpečnostní opatření určená k ochraně civilního letectví před nezákonným jednáním. Článek 3 Nediskriminace Členské státy zajistí, aby letištní poplatky nediskriminovaly uživatele letišť nebo cestující v letecké dopravě. Článek 4 Konzultace a náprava 1. Členské státy zajistí, aby byl na každém letišti zřízen povinný a pravidelný postup konzultací mezi řídícím orgánem letiště a uživateli letiště nebo zástupci uživatelů letiště, pokud jde o systém letištních poplatků a výši těchto poplatků. Tyto konzultace se uskuteční nejméně jednou za rok. 2. Členské státy zajistí, aby kdekoli to bude možné, byly změny systému letištních poplatků nebo výše poplatků byly prováděny na základě shody mezi řídícím orgánem letiště a uživateli letiště. V tomto ohledu řídící orgán letiště předloží uživatelům letiště jakýkoli návrh na změnu systému letištních poplatků nebo výše letištních poplatků nejpozději 4 měsíce před jejich vstupem v platnost, společně s odůvodněním navrhovaných změn. Na žádost kteréhokoli uživatele letiště konzultuje řídící orgán letiště s uživateli letiště navrhované změny a před přijetím konečného rozhodnutí zohlední jejich stanoviska. Řídící orgán letiště zveřejní své konečné rozhodnutí nejpozději 2 měsíce před jeho vstupem v platnost. Nebude-li dosaženo shody mezi řídícím orgánem letiště a uživateli letiště ve věci navrhovaných změn, řídící orgán letiště odůvodní své rozhodnutí s ohledem na stanoviska uživatelů letišť. 3. Členské státy zajistí, aby si v případě neshody ve věci rozhodnutí o letištních poplatcích mohla kterákoli ze stran vyžádat zásah nezávislého regulačního orgánu, který přezkoumá odůvodnění změn systému letištních poplatků nebo výše letištních poplatků. Článek 5 Průhlednost 1. Členské státy zajistí, aby řídící orgán letiště jednou ročně poskytoval každému uživateli letiště nebo zástupcům či sdružením uživatelů letišť informace o prvcích sloužících jako základ pro stanovení výše všech poplatků vybíraných na letišti. Tyto informace musejí obsahovat přinejmenším: a) seznam různých služeb a infrastruktury poskytované za vybírané poplatky; b) způsob výpočtu poplatků; c) celkovou nákladovou strukturu letiště; d) tržby a náklady pro každou kategorii poplatků vybíraných na letišti; e) celkový počet zaměstnanců využívaných pro poskytování služeb, za které se poplatky vybírají; f) prognózu situace na letišti, pokud jde o poplatky, nárůst objemu provozu a jakékoli navrhované investice; g) skutečné využití letištní infrastruktury a zařízení během daného období; h) produktivitu investic ve smyslu jejich dopadu na kapacitu letiště a kvalitu poskytovaných služeb. 2. Členské státy zajistí, aby uživatelé letišť pravidelně předkládali informace řídícímu orgánu letiště, zejména: a) prognózy provozu; b) prognózy složení a předpokládaného využití jejich leteckého parku; c) jejich vývojové projekty na daných letištích; d) jejich požadavky na daných letištích. 3. Informace poskytované na základě tohoto článku jsou považovány za důvěrné a musí s nimi být nakládáno odpovídajícím způsobem. Článek 6 Nová infrastruktura Členské státy zajistí, aby řídící orgán letiště konzultoval s uživateli letiště plány na projekty nové infrastruktury ještě před jejich dopracováním. Článek 7 Standardy kvality 1. V zájmu zajištění hladkého a efektivního provozu na letišti členské státy zajistí, aby řídící orgán letiště a asociace zastupující uživatele letišť zahájily jednání s ohledem na uzavření smlouvy o úrovni služeb, pokud jde o kvalitu služeb poskytovaných na terminálu nebo terminálech letiště a přesnost a včasnost informací poskytovaných uživateli letiště o jejich předpokládaných operacích, zmiňovaných v čl. 5 odst. 2, aby mohla letiště plnit své závazky. Tato dohoda se uzavírá nejméně jednou za dva roky a předkládá se nezávislému regulačnímu orgánu v každém členském státě. 2. Členské státy zajistí, aby v případě, že nedojde k dosažení dohody o úrovni služeb, mohla kterákoli ze stran vyhledat zásah nezávislého regulačního orgánu. Článek 8 Diferenciace poplatků 1. Členské státy přijmou potřebná opatření, aby umožnily řídícímu orgánu letiště nabízet různou kvalitu a rozsah určitých letištních služeb, terminálů nebo částí terminálů, s cílem poskytovat služby přizpůsobené na míru nebo vyhrazený terminál nebo část terminálu. Výše letištních poplatků může být diferencována podle kvality a rozsahu těchto služeb. 2. Členské státy zajistí, aby kterýkoli uživatel letiště, který si přeje využívat služby přizpůsobené na míru nebo vyhrazený terminál nebo jeho část, měl přístup k těmto službám nebo terminálu nebo jeho části. V případě, že má o přístup ke službám přizpůsobeným na míru nebo vyhrazenému terminálu nebo jeho části zájem více uživatelů, než je z důvodů omezené kapacity možné, o přístupu se rozhodne na základě relevantních, objektivních, průhledných a nediskriminačních kritérií. Článek 9 Bezpečnostní poplatky Bezpečnostní poplatky se použijí výhradně k pokrytí bezpečnostních nákladů. Tyto náklady se stanoví při dodržení zásad účetnictví a oceňování obecně přijatých v každém z členských států. Členské státy nicméně zajistí, aby byly zohledněny zejména: - náklady na financování zařízení a instalací určených pro bezpečnostní operace, včetně přípustné amortizace hodnoty těchto zařízení a instalací; - výdaje na bezpečnostní personál a bezpečnostní operace; - dotace a subvence udělené státními orgány na bezpečnostní účely. Článek 10 Nezávislý regulační orgán 1. Členské státy jmenují nebo zřídí nezávislý subjekt jako svůj vnitrostátní nezávislý regulační orgán pro zajištění správného uplatňování opatření přijatých za účelem plnění této směrnice a pro plnění úkolů uložených na základě článků 4 a 7. Takový subjekt může být týž jako subjekt, který byl členským státem pověřen k uplatňování dodatečných regulativních opatření uvedených v čl. 1 odst. 2, včetně pověření ke schvalování systému zpoplatnění a/nebo úrovně poplatků, a to za předpokladu, že splňuje požadavky odstavce 2. 2 Členské státy zaručí nezávislost nezávislého regulačního orgánu, tím, že zajistí, aby byl právně oddělen od jakéhokoli řídícího orgánu letiště nebo leteckého dopravce a nebyl na nich funkčně závislý. Členské státy, které nadále vlastní nebo řídí letiště, řídící orgány letiště či letečtí dopravci zajistí účinné strukturální oddělení regulativní funkce od činností souvisejících s vlastnictvím nebo řízením. Členské státy zajistí, aby nezávislý regulační orgán vykonával své pravomoci nestranně a průhledně. 3. Členské státy informují Komisi o jménu a adrese nezávislého regulačního orgánu, jeho přidělených úkolech a odpovědnosti a opatřeních přijatých pro zajištění splnění požadavků odstavce 2. 4. Kdykoli bude mít řídící orgán letiště nebo uživatel letiště stížnost, pokud jde o jakoukoli záležitost v rámci působnosti této směrnice, bude moci postoupit tuto stížnost nezávislému regulačnímu orgánu, který bude vystupovat jako rozhodčí orgán a do dvou měsíců od přijetí stížnosti vydá rozhodnutí. Nezávislý regulační orgán má právo žádat od zúčastněných stran informace potřebné pro rozhodnutí. Rozhodnutí regulačního orgánu je závazné. 5. Nezávislý regulační orgán zveřejňuje výroční zprávu o své činnosti. Článek 11 Zpráva a revize 1. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o používání této směrnice nejpozději 4 roky od jejího vstupu v platnost, včetně případného návrhu, bude-li to vhodné. 2. Členské státy a Komise spolupracují při uplatňování této směrnice, zejména pokud jde o shromažďování informací pro zprávu zmíněnou v odstavci 1. Článek 12 Provádění 1. Členské státy uvedou v platnost právní předpisy, nařízení a administrativní opatření potřebné pro plnění této směrnice nejpozději do 18 měsíců od jejího zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství . Neprodleně o tom Komisi informují.Tato opatření při přijetí členskými státy obsahují odkaz na tuto směrnici nebo jsou tímto odkazem provázeny v okamžiku jejich oficiálního zveřejnění. 2. Členské státy sdělí Komisi znění základních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, která přijaly v oblasti dotčené touto směrnicí. Článek 13 Vstup v platnost Tato směrnice vstupuje v platnost dnem následujícím po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství . Tato směrnice je určena členským státům. V Bruselu dne Za Evropský parlament Za Radu předseda/předsedkyně předseda/předsedkyně [1] Zdroj: Sdružení evropských leteckých společností (Association of European Airlines). Procentuální podíl je ovlivněn dalšími provozními náklady, jako je cena leteckých pohonných hmot. Nízkonákladoví letečtí dopravci uvádějí, že letištní poplatky tvoří vyšší procentuální podíl jejich celkových nákladů. [2] Politika ICAO v oblasti poplatků za letiště a letové navigační služby, 7. vydání – 2004. [3] Politika ICAO v oblasti poplatků za letiště a letové navigační služby, 7. vydání – 2004, bod 15. [4] http://ec.europa.eu/transport/air_portal/index_en.htm. [5] SEK(2006) (číslo). [6] Úř. věst. L 355, 30.12.2002. [7] Úř. věst. C, s. [8] Úř. věst. C, s. [9] Úř. věst. C, s. [10] Úř. věst. C, s. [11] Nařízení Komise 1794/2006 ze dne 6. prosince 2006, Úř. věst. L 341, 7. 12. 2006. [12] Směrnice Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996, Úř. věst L 272, 25.10.1996.