První pracovní plán EU v oblasti sportu byl členskými státy, Komisí a většinou zúčastněných stran zpravidla považován za úspěšný. Druhý pracovní plán EU proto do značné míry navázal na první pracovní plán, přičemž byly přizpůsobeny priority a mírně snížen počet odborných skupin (ze šesti na pět). Z posouzení tohoto druhého pracovního plánu EU vyplývá, že zajištění kontinuity bylo správným přístupem, i když do budoucna by mělo být zváženo určité přeorientování.

Druhý pracovní plán EU v oblasti sportu v příloze 1 stanoví 16 výstupů v klíčových oblastech, jichž má být dosaženo k určitému datu, a uvádí příslušné pracovní struktury. Tyto výstupy zahrnují všechny rozměry sportu (sociální, hospodářské, organizační). Všech výstupů bylo buď dosaženo, nebo jsou v procesu dokončení do konce roku 2016 nebo počátkem roku 2017. Stav každého z těchto výstupů je shrnut v tabulce, která tvoří přílohu této zprávy (viz příloha 2).

Často se poukazovalo na příliš mnoho výstupů požadovaných od odborných skupin a na skutečnost, že témata, jimiž se měly zejména některé odborné skupiny zabývat, byla příliš široká. V několika připomínkách se navrhovalo, aby práce odborných skupin byla cílenější a aby bylo požadováno méně výstupů.

Strukturovaný dialog EU se sportovními organizacemi by se oproti své stávající podobě mohl zlepšit. Většina uznává, že každoroční sportovní fórum EU je v této souvislosti hlavní a hodnotnou událostí. Byly vyjádřeny určité pochyby ohledně skutečného přínosu toho, že ke strukturovanému dialogu dochází při zasedáních Rady v jeho stávajícím formátu.

Hodnocení Komise tyto hlavní názory vyjádřené v průběhu procesu konzultací v mnohém ohledu potvrzuje. Komise je především toho názoru, že tento druhý pracovní plán EU v oblasti sportu je úspěšný v tom smyslu, že byly realizovány všechny požadované výstupy, a to v dobré kvalitě. Pracovní metody se osvědčily jako účinné při navázání trvalého dialogu se zúčastněnými stranami a s členskými státy o klíčových otázkách evropského sportu. Odborné skupiny jsou uznávaným místem pro vytváření sítí. Umožnily větší spolupráci mezi členskými státy a sportovními organizacemi. Z práce odvedené na úrovni odborných skupin bezprostředně těžily různé oblasti politiky, jako např. zdraví prospěšná pohybová aktivita nebo řádná správa.

Komise se rovněž domnívá, že dopad výstupů nebyl vždy významný. Některé výstupy, např. týkající se významných sportovních akcí a tělesné výchovy ve školách, posloužily jako podklad v procesu tvorby politik, zejména pro závěry Rady. Některé byly rovněž využity na konferencích, seminářích nebo při osvětových akcích. Jiné však poté, co byly předány Radě, nebyly skutečně zhodnoceny. Navíc dosud existují jen omezené informace, pokud jde o to, jak dalece ovlivnily tvorbu vnitrostátních politik nebo v ní byly efektivně využity.

Z hlediska logistiky byla kromě toho organizace velkého počtu zasedání odborných skupin náročná. Podobně bylo pro členské státy a pro Komisi složité zajistit účast na těchto zasedáních odborných skupin. Ne všechny členské státy mohly být na těchto zasedáních pravidelně zastoupeny.

Komise se domnívá, že se projevil rozpor mezi ambiciózním rozsahem činnosti některých odborných skupin a potřebou využití specializovaných odborných znalostí v dané oblasti. Rozsah mandátu uděleného některým odborným skupinám (pro řádnou správu, lidské zdroje) vedl k tomu, že skupiny byly, pokud jde o odbornou úroveň, různorodé. Široký rozsah mandátu odborných skupin fakticky členským státům vždy neumožňoval jmenovat zástupce s odpovídající úrovní odborných znalostí. Naopak pozorovatelé byli podle názoru Komise z hlediska konkrétních odborných znalostí většinou přínosem.

Komise má rovněž za to, že k lepšímu provádění pracovního plánu EU v oblasti sportu by přispěla diverzifikace pracovních metod, tj. překročení rámce odborných skupin.

C) DOPORUČENÍ PRO BUDOUCNOST

Komise se domnívá, že v budoucím pracovním plánu EU v oblasti sportu lze zvážit některá zlepšení, jež by zvýšila jeho význam a dopady. Doporučení Komise se týkají obecných zásad, priorit a pracovních metod.

1) Obecné zásady

Za prvé by měla být jednoznačně stanovena doba trvání příštího pracovního plánu EU v oblasti sportu. Ačkoliv doba trvání prvního a druhého pracovního plánu nebyla výslovně stanovena, ve skutečnosti obsáhly období tří let. S ohledem na několikaměsíční přípravnou fázi a na dobu vyhodnocování a jednání o příštím pracovním plánu EU v oblasti sportu trvající více než šest měsíců je skutečná aktivní činnost de facto omezena na dobu dvou let až dvou a půl roku.

Čas na dosažení požadovaných výstupů byl tudíž omezený. To vyvolávalo určitý časový tlak na dosažení některých výstupů a neumožňovalo přizpůsobovat se novým okolnostem a nově vznikajícím výzvám. Bylo by proto vhodné zvážit prodloužení doby trvání případného budoucího pracovního plánu EU tak, aby se maximalizovaly výhody a dále zlepšily výsledky činností. Přidaná hodnota delší doby trvání spočívá také v tom, že umožní sladit pracovní plán s prioritami stanovenými na úrovni EU, jakož i s víceletým finančním rámcem EU.

Vzhledem k tomu, že rok 2020 je v mnoha ohledech milníkem, Komise doporučuje, aby jakýkoli třetí pracovní plán EU v oblasti sportu trval do konce roku 2020, což se bude mimo jiné shodovat s koncem stávajícího víceletého finančního rámce. Do budoucna by měla být otevřena možnost delšího trvání.

Za druhé by měla být zavedena větší flexibilita, jež umožní přizpůsobit pracovní plán EU v oblasti sportu během jeho provádění. Bylo by důležité zvážit možnosti přizpůsobení probíhající činnosti podle pracovního plánu EU v oblasti sportu vyvíjejícím se okolnostem, jako je např. bezprecedentní uprchlická krize, které v současnosti Evropa čelí, nebo závažným výzvám spojeným s násilnou radikalizací. Pružnější přístup, pokud jde o projednávaná témata, by také umožnil podle potřeby efektivně reagovat na vývoj v oblasti sportu. Flexibilita, kterou by takový přístup přinesl, by pomohla zajistit přidanou hodnotu činnosti na úrovni EU v oblasti sportu.

Za třetí by v budoucím pracovním plánu EU v oblasti sportu měla být zohledněna potřeba větších interakcí s jinými oblastmi politiky, které mají značný dopad na sport (např. hospodářská soutěž, svoboda pohybu, zaměstnanost, ochrana osobních údajů, vzdělávání a odborná příprava). Komise a členské státy by měly dále rozvíjet spolupráci napříč odvětvími a měly by zajistit, aby do konkrétních otázek souvisejících se sportem byly více zapojeny i jiné oblasti politiky EU. Užitečné by bylo zajištění komplexnějšího přístupu k evropské politice v oblasti sportu a začlenění tematiky sportu do jiných oblastí politiky, což by pomohlo dosáhnout přidané hodnoty v oblasti sportu na úrovni EU. Politika v oblasti sportu nemůže působit v izolaci; nezbytná je spolupráce a vzájemné doplňování s jinými příslušnými politikami.

Za čtvrté by měly být posíleny synergie s programem Erasmus+ v oblasti sportu, mimo jiné přispěním ke stanovení konkrétních priorit v oblasti sportu pro roční pracovní program Erasmus+ a zajištěním silnějších vazeb mezi pracovním plánem EU a výběrem projektů. Výsledky vybraných projektů programu Erasmus+ by zároveň mohly sloužit jako podklad pro stanovení priorit politiky v oblasti sportu (přístup „zdola nahoru“). Dále by bylo možno zvážit synergie s jinými finančními nástroji EU.