Dánsko nemá zavedenou zvláštní protikorupční strategii ani agenturu pro boj proti korupci. Protikorupční systém je do značné míry založen na obecných pravidlech v oblasti etiky a bezúhonnosti a také na společenských normách a na veřejné kontrole. Do předcházení korupci je zapojeno několik orgánů, které prosazují řádnou správní praxi a soulad s právním rámcem. Patří mezi ně Úřad pro finanční dohled, parlamentní veřejný ochránce práv a generální auditor. Za prosazování bezúhonnosti mezi státními zaměstnanci a ministry odpovídá Agentura pro zaměstnávání a kvalifikace a Úřad premiéra. Ministerstvo spravedlnosti zajišťuje spolupráci vnitrostátních orgánů při tvorbě protikorupčních opatření. Pro státní zaměstnance jsou obecně zavedeny předpisy o předcházení střetu zájmů.

Soudy čelí výzvám v oblasti zdrojů, a to zejména s ohledem na očekávaný nárůst počtu případů. Výdaje soudního systému jsou v Dánsku i nadále velmi nízké (0,16 % HDP) stejně jako počet soudců na 100 000 obyvatel (6,5), a potvrzují svůj dlouhodobější trend. V roce 2020 byly soudům přiděleny dodatečné zdroje, zejména na pokrytí potřeb souvisejících s pandemií COVID-19 a výzev v oblasti digitalizace. Na období 2021–2023 byly vyhrazeny další finanční prostředky ve výši 1,75 milionu EUR (13 milionů DKK) za rok. Dne 24. června 2021 vláda navíc ohlásila další přidělení finančních zdrojů ve výši přibližně 3,5 milionu EUR (25 milionů DKK) v roce 2021 a přibližně 6,5 milionu EUR (47,5 milionu DKK) v roce 2022 pro účely řešení soudní zátěže. Zúčastněné strany však připomněly, že částky nejsou dostatečné k řešení strukturálnějších problémů v oblasti zdrojů, zejména proto, že jmenování nových soudců bude vyžadovat dlouhodobější přidělování zdrojů. Zúčastněné strany rovněž vyjádřily obavy, že by nízká konkurenceschopnost platů soudců vůči pracovním místům v soukromém sektoru a ostatním soudním povoláním mohla mít vliv na schopnost soudů přijímat nové soudce.

Dánský soudní systém sestává z 24 okresních soudů, dvou vrchních soudů (odvolacích soudů), Nejvyššího soudu a dvou zvláštních soudů. Nezávislá Dánská soudní správa odpovídá za správu a rozvoj soudů, což zahrnuje rozdělování rozpočtových prostředků mezi soudy a správu budov a systémů informačních a komunikačních technologií. Nezávislá Rada pro jmenování do soudních funkcí předkládá nezávazné návrhy na jmenování soudců Ministerstvu spravedlnosti, které následně navrhuje soudce k jejich formálnímu jmenování výkonnou mocí (královnou). Na volné pracovní místo rada navrhuje jediného soudce. Dosud nebyl zaznamenán žádný případ, kdy by výkonná moc její návrh nerespektovala. Disciplinární opatření mohou vydat předsedové soudů nebo Zvláštní soud pro kárné řízení a obnovu řízení v trestných věcech. Státní zastupitelství je nezávislou institucí, která působí pod dohledem Ministerstva spravedlnosti a v jejímž čele stojí nejvyšší státní zástupce. Advokátní a právní komora je nezávislým orgánem, který upravuje právnickou profesi a zajišťuje její nezávislost.

Odborníci a zástupci podniků vnímají Dánsko jako jednu z nejméně zkorumpovaných zemí na světě. V indexu vnímání korupce za rok 2020 organizace Transparency International má Dánsko skóre 88/100 a řadí se na 1. místo v Evropské unii i celosvětově. Toto vnímání bylo v posledních pěti letech poměrně stabilní .

Provádí se reforma s cílem zřídit nový národní útvar odpovědný za vyšetřování závažných trestných činů. Nový útvar bude vycházet z úkolů, které jsou v současné době přiděleny úřadu Státního zástupce pro závažné hospodářské a mezinárodní trestné činy (SØIK), a zároveň zaměstná další policejní složky zabývající se závažnými trestnými činy. Seskupí vyšetřovatele a státní zástupce, kteří budou schopni lépe vyšetřovat závažné trestné činy od okresní úrovně až po odvolání, s cílem dosáhnout efektivnějšího a koordinovanějšího přístupu k závažným trestným činům, včetně složitých případů korupce. Cílem je, aby byl tento nový útvar organizačně zřízen do začátku roku 2022.

Podle údajů státního zastupitelství vyřizují většinu případů souvisejících s korupcí regionální kanceláře státního zastupitelství. Nejsložitější případy, včetně zahraničního podplácení, jsou vyšetřovány a stíhány na vnitrostátní úrovni specializovaným útvarem pro závažné hospodářské a mezinárodní trestné činy (SØIK). Orgány uvedly, že dostupné zdroje a odborné školení úředníků jsou k plnění úkolů, které byly úřadu přiděleny, dostačující. Spolupráce Státního zastupitelství se společnostmi je považována za dobře fungující, neboť informace o případných pochybeních jsou často sdíleny s donucovacími orgány ihned po interních šetřeních.

Pro státní zaměstnance jsou zavedena komplexní pravidla chování a etické normy, avšak etický kodex pro ministry, poslance a osoby ve vrcholných výkonných funkcích je stále nedostatečně rozvinutý. Na dánské zaměstnance veřejné správy se vztahuje kodex chování ve veřejném sektoru . Kodexy jsou vymahatelné a přímo odkazují na ustanovení uvedená v dánském trestním zákoníku a zákonu o veřejné správě. Nedodržování těchto kodexů může vést k disciplinárním sankcím. Skupina států proti korupci (GRECO) rovněž zdůraznila, že Dánsko stále nevypracovalo etický kodex pro ministry ani členy parlamentu a osoby ve vrcholných výkonných funkcích. Ministři ovšem mají právní a politickou odpovědnost vůči parlamentu, včetně povinností týkajících se pravdivosti, mlčenlivost, zákazu činnosti či střetu zájmů. Za nedodržování těchto předpisů mohou být v některých případech uloženy sankce, jak je uvedeno v oddíle 5 zákona o odpovědnosti ministrů z roku 1964.

Předpisy o střetech zájmů se vztahují na všechny zaměstnance veřejné správy, avšak v případě ministrů mají omezený rozsah a dostupné pokyny jsou omezené. Zaměstnanci veřejné správy a orgány jsou vázáni předpisy o nestrannosti, právní nezpůsobilosti a povinností oznamovat střety zájmů, jak je uvedeno v zákoně o veřejné správě . Jak se uvádí v dokumentu „Kodex chování ve veřejném sektoru“, ustanovení zákona o veřejné správě jsou doplněna o obecnou základní zásadu právní nestrannosti, která se týká oblastí, na něž se uvedený zákon nevztahuje . Ustanovení týkající se střetu zájmů podle tohoto zákona se rovněž vztahují na členy vlády, kteří musejí poskytovat zprávy premiérovi, jenž je pověřen předáváním kompetencí mezi ministry. Přetrvávají nedostatky zdůrazněné ve zprávě o právním státu za rok 2020 týkající se ponechané volnosti ministrů při oznamování střetu zájmů, neboť je k dispozici jen malé množství pokynů a oblast působnosti nebyla rozšířena . Ministři mají zavedenou praxi dobrovolného podávání majetkových přiznání. V rozporu s radou skupiny GRECO stále není systém podávání majetkových přiznání regulován, chybí mu kontrolní opatření a není povinný . Pokud jde o poslance, přetrvávají nedostatky v oblasti jasné definice střetů zájmů a potřebného mechanismu pro jejich ohlašování.

Stále nejsou regulovány kontakty mezi osobami s rozhodovací pravomocí a lobbisty, kteří se snaží ovlivnit tvorbu politik. Kromě obecných předpisů v oblasti zachování důvěrnosti a střetu zájmů nejsou ministři a zvláštní poradci vázáni žádnými předpisy v oblasti lobbování. Zástupci zájmové skupiny rovněž nemají žádnou povinnost podávat zprávy o svých činnostech. Jak zdůraznila skupina GRECO, rostoucí vliv lobbování na rozhodovací proces vyžaduje další pokyny a větší transparentnost.

Chybějící pravidla pro období po skončení výkonu funkce a přechodná období ministrů nejsou navzdory hlášeným případům tzv. „otáčivých dveří“ řešena. Podle skupiny GRECO by regulace efektu „otáčivých dveří“ mohla zamezit potenciálním rizikům střetu zájmů a zneužití informací souvisejících s touto praxí . Ministři mohou po opuštění úřadu přímo nastoupit do nové funkce bez jakýchkoli omezení, až na povinnost vykázat finanční smlouvu s novým zaměstnavatelem, a nadále se na ně váže obecné pravidlo zachování důvěrnosti. Zúčastněné strany v posledních letech uvádějí řadu případů „otáčivých dveří“, které by mohly vyvolat potenciální obavy ohledně střetu zájmů.

Nedostatky v oblasti transparentnosti pravidel pro financování politických stran přetrvávají. Pravidla týkající se financování stran vykazují nedostatky v oblasti transparentnosti, s drobnými omezeními v případě zahraničních zdrojů a limitu pro oznamování soukromých darů v hodnotě vyšší než 20 000 DKK (2 700 EUR). Po zavedení změn na zvýšení transparentnosti financování stran v roce 2017 vypracovalo ministerstvo vnitra v červnu 2020 pokyny, které vysvětlují, kdy se na různé druhy příspěvků politickým stranám vztahuje platné nařízení. Tyto pokyny se týkají mimo jiné otázky věcných darů a objasňují, že audit účtů politických stran provádí auditor, jenž není členem kontrolované strany. Nicméně mezinárodní doporučení pro řešení dalších konkrétních otázek, například anonymní dary politickým stranám, povinnost oznámit celkovou částku obdržených darů a stanovení sankcí za nedodržování předpisů, nejsou zcela vyřešena a vláda dosud žádná další opatření nevyhlásila.

Dánsko přezkoumává pravidla na ochranu oznamovatelů a vyvinulo nové mechanismy na ochranu oznamovatelů na ministerské úrovni. Od 1. listopadu 2020 zavedla vláda na každém ministerstvu a všech podřízených orgánech s 50 a více zaměstnanci interní komunikační kanály pro oznamovatele. V červnu 2020 byl režim pro oznamovatele v rámci Úřadu pro podnikání rozšířen, aby obsahoval kompenzační režimy spjaté s onemocněním COVID-19, a také zvláštní povinnost zachovávat důvěrnost. Parlament přijal nové právní předpisy na ochranu oznamovatelů dne 24. června 2021. Očekává se, že na konci roku bude zaveden nový informační systém podávání hlášení.

Ačkoli nebyla zavedena žádná konkrétní opatření na předcházení korupci v souvislosti s pandemií COVID-19, sankce za trestné činy korupce spáchané v souvislosti s pandemií byly zpřísněny. Pokud jde o trestní sankce, v dubnu 2020 bylo do trestního zákoníku zavedeno nové ustanovení, které zdvojnásobilo trest za řadu trestných činů souvisejících s pandemií COVID-19. Úplatkářství na tomto seznamu původně uvedeno nebylo, ale po upozornění zúčastněných stran na něj bylo přidáno.

III.Pluralita a svoboda sdělovacích prostředků

Ústava poskytuje celkový rámec pro ochranu svobody projevu. Úkoly, organizační struktura a jednací řád vnitrostátního orgánu pro regulaci sdělovacích prostředků, Dánské rady pro rozhlasové a televizní vysílání, jsou předepsány zákonem. Neexistují zvláštní zákony upravující transparentnost vlastnictví sdělovacích prostředků ani zadávání státní reklamy. Přístup k dokumentům je regulován zákonem o přístupu k dokumentům veřejné správy z roku 2014. Bylo přijato několik zákonů k provedení směrnice o audiovizuálních a mediálních službách.

Radě pro rozhlasové a televizní vysílání byly svěřeny nové úkoly související s prováděním revidované směrnice o audiovizuálních a mediálních službách. Nové úkoly se týkají povinností souvisejících s dohledem nad platformami pro sdílení videí a zabezpečením přístupu k mediálnímu obsahu pro osoby se zdravotním postižením. Dánské orgány upřesnily, že se Rada nyní skládá z devíti místo osmi stálých členů, včetně předsedy a místopředsedy, které jmenuje ministr na období čtyř let. Tato změna odráží nárůst pravomocí Rady a umožňuje jmenovat dva členy s konkrétními odbornými znalostmi práce v médiích. Jeden člen je jmenován na základě nominace Dánské mediální asociace a jeden člen je jmenován na základě nominace Dánského svazu novinářů. Regulační orgán pro sdělovací prostředky považuje své prostředky za obecně dostačující a nedávno posílil svůj sekretariát o jednoho zaměstnance. Podle zprávy nástroje pro sledování plurality sdělovacích prostředků (MPM) z roku 2021 existuje velmi nízké riziko ohrožení nezávislosti a efektivity orgánu pro sdělovací prostředky.

Vláda zavedla ustanovení na poskytnutí státní podpory mediálnímu průmyslu na kompenzaci poklesu příjmů z reklamy během pandemie COVID-19. Výpočet odškodnění vychází ze ztrát příjmů z reklamy na základě nejvyšší určené částky každého subjektu. Dosud mohly soukromé sdělovací prostředky vykazující inkluzivní přístup, bez ohledu na druh média, využívat balíček podpory ve výši přibližně 32 milionů EUR (240 milionů DKK). Díky tomu mohly mediální společnosti pokračovat ve svých činnostech. Speciální podpora byla rovněž poskytnuta nezávislým a samostatně výdělečně činným novinářům, jejichž pracovní podmínky se obzvláště zhoršily, přičemž každý čtvrtý z nich přišel minimálně o 80 % svých příjmů. V roce 2021 byl vytvořen nový balíček podpory ve výši přibližně 5,4 milionu EUR (40 milionů DKK) pro místní týdeníky, které zasáhla pandemie COVID-19 obzvláště tvrdě. Očekává se, že budou rovněž zahájena jednání o novém rámci finanční podpory pro dánské sdělovací prostředky s cílem poskytnout zvýšenou podporu pro zpravodajská média a na inovace, a to nad rámec nalezení nových způsobů na podporu kvalitní žurnalistiky a posílení důvěry ve zpravodajská média. Koncentrace sdělovacích prostředků je v Dánsku údajně vysoká.

Projednávají se omezení práva přístupu k veřejným informacím. Jak je uvedeno ve zprávě o právním státu za rok 2020, zákon o přístupu k dokumentům veřejné správy, který pro všechny orgány veřejné správy a ministerstva stanoví předpisy upravující přístup veřejnosti k informacím a dokumentům, podléhá některým omezením přístupu veřejnosti a novinářů k určitým vládním spisům. Ačkoli dánská vláda uvádí, že se po debatách parlamentu o tomto zákoně a jeho příslušných výjimkách v dubnu 2021 neplánuje v současné době opětovné projednání ani revize tohoto zákona, parlament přijal dne 4. května 2021 usnesení, které vládě nařizuje zahájit o zákoně politická jednání v roce 2021. Očekává se, že jednání budou v této souvislosti zahájena v létě. Jedním z hlavních podnětů bylo zveřejnění nezávislé zprávy o tom, jak vláda řešila pandemii COVID-19, která poukázala na potřebu posílit právo na přístup k dokumentům. Parlamentní veřejný ochránce práv uvádí, že se z vlastního podnětu zabýval jedním případem v souvislosti s pandemií a vedl dvě vyšetřování na základě stížností týkajících se přístupu k dokumentům, a zdůraznil obavy vyjádřené v těchto případech. Novinářská obec rovněž kritizovala skutečnost, že Dánsko nepodepsalo ani neratifikovalo úmluvu Rady Evropy o přístupu k úředním dokumentům. Pokud jde o transparentnost informací týkajících se zejména pandemie, byla do nového zákona o epidemiích, který byl přijat v únoru 2021, zavedena ustanovení s cílem zajistit transparentnější postupy zveřejněním doporučení, která nově zřízený epidemiologický výbor (sestávající z nezávislých odborníků) vydává příslušným ministerstvům.

Rámec pro ochranu novinářů je i nadále silný. Zúčastněné strany neposkytly žádné údaje o případném oslabení rámce na ochranu novinářů. Na platformě Rady Evropy na podporu ochrany žurnalistiky a bezpečnosti novinářů nebyly v případě Dánska zaznamenány žádné nové incidenty . Jeden zaznamenaný incident se však týká jedné z hlavních dánských televizních stanic. Tato stanice zamezila pracovníkům ve sdělovacích prostředcích prezentovat konkrétní témata v oblasti sexismu, k nimž se veřejně vyjádřili. Podle MPM 2021 existuje v Dánsku nízké riziko, pokud jde o ochranu svobody projevu. V Dánsku novináři nečelí očerňujícím kampaním ze strany vlády a ostatních hráčů, neprobíhají útoky na nezávislé sdělovací prostředky a žaloby proti sdělovacím prostředkům nejsou běžné.

Vláda plánuje předložit právní předpisy na zavedení přísnějších trestů za ohrožení svobody projevu. Zúčastněné strany uvádějí, že novináři a ostatní veřejné osobnosti čelí narůstajícím problémům na sociálních sítích, a je nutné zavést právní předpisy, které tuto problematiku budou v rámci veřejné konzultace s Dánskem řešit. Z průzkumu Dánského svazu novinářů na konci roku 2020 vyplývá, že digitální obtěžování může hrát důležitou úlohu v pracovním prostředí novinářů a může eventuálně vést k situacím, kdy se novináři budou snažit vyvarovat psaní článků o konkrétní problematice. Ministerstvo spravedlnosti zpracovává legislativní návrh na zavedení přísnějších trestů pro takové případy. Očekává se, že bude předložen na podzim roku 2021.

IV.Další institucionální otázky týkající se systému brzd a protivah

Dánsko má jednokomorový parlamentní systém vládnutí, v němž mohou navrhovat právní předpisy vláda i poslanci parlamentu, ačkoli návrhy zákonů jsou obecně předkládány vládou. Jelikož neexistuje ústavní soud, mohou kontrolu ústavnosti ex post provádět v konkrétních případech všechny soudy. Parlamentní veřejný ochránce práv zajišťuje dohled nad rozhodnutími veřejných orgánů a Dánský institut pro lidská práva sleduje dodržování základních práv.

Parlament ve větší míře využíval zrychlená řízení a konzultační období byla zkrácena, a to rovněž v případě návrhů, které nesouvisejí s pandemií COVID-19. V naléhavých případech může parlament na žádost vlády rozhodnout o urychleném vyřízení legislativních návrhů, a to na základě rozhodnutí tří čtvrtin svých členů. V letech 2020 a 2021 byla tato možnost pravidelně a opakovaně využívána, přičemž 19 % přijatých zákonů v roce 2020 a 31 % zákonů přijatých do února 2021 bylo vyřízeno v rámci zrychleného postupu, a to zejména v případě opatření týkajících se pandemie COVID-19. Zpráva Výboru jednacího řádu přijatá v březnu 2021 navrhuje řadu pokynů k použití zrychlených řízení, mimo jiné navrhuje, aby zákony přijaté tímto způsobem vždy obsahovaly ustanovení o skončení platnosti a aby se rozlišovaly různé stupně naléhavosti. Zároveň zdůrazňuje důležitost předkládání všech návrhů, včetně těch naléhavých, k veřejné konzultaci. I když je obecný rámec pro konzultace se zúčastněnými stranami považován za silný, zúčastněné strany v praxi zaznamenaly tendenci zkrácených lhůt pro konzultace, aniž by se návrhy týkaly pandemie COVID-19.