Komise zavedení tohoto ustanovení vítá. Umožnilo by zabránit jakékoli diskriminaci mezi cestujícími, kteří by nyní měli k dispozici stejnou úroveň kvalitních informací v reálném čase bez ohledu na to, zda přepravní doklad zakoupili přímo od železničního dopravce nebo od zprostředkovatelské společnosti. Přístup k cestovním informacím a provozování rezervačních systémů by navíc prodejcům přepravních dokladů a poskytovatelům souborných služeb cestovního ruchu umožnil vyvinout v této oblasti inovativnější produkty, jež by posílily dynamiku na trhu prodeje přepravních dokladů.

Rada souhlasí s Evropským parlamentem a Komisí v tom, že provozovatelé infrastruktury a železniční podniky by měli ostatním účastníkům řetězce železničních služeb (tj. ostatním železničním společnostem, provozovatelům stanic, prodejcům přepravních dokladů a poskytovatelům souborných služeb cestovního ruchu) poskytovat dopravní a cestovní informace v reálném čase. Není-li technicky proveditelné, aby provozovatel infrastruktury zpřístupňoval kterémukoli subjektu údaje v reálném čase, mohl by příslušný členský stát uplatnit výjimku na období nejvýše devíti let, přičemž každé dva roky situaci znovu posoudí. V tomto ohledu členský stát informuje Komisi o důvodech pro udělení výjimky a o opatřeních přijatých nebo plánovaných za účelem změny situace.

Přímé přepravní doklady: V souladu se 4. železničním balíčkem, který ponechává na členských státech, zda zavedou přísnější pravidla pro prodej přímých přepravních dokladů, a který stanoví, že Komise by měla sledovat související vývoj na trhu do roku 2022, se navrhované přepracované znění zaměřilo pouze na posílení práva cestujících na informace. Pokud cestující nebyli správně informováni o tom, že si zakoupili pouze samostatné přepravní doklady, měly by být tyto doklady považovány za přímý přepravní doklad umožňující komplexní ochranu v případě narušení cesty.

Výjimky: Cílem legislativního návrhu bylo dosáhnout toho, aby a) přestaly dříve platit výjimky pro vnitrostátní služby (podle stávajících pravidel by jejich uplatňování mělo skončit do roku 2024) a b) aby se na přeshraniční městskou, příměstskou a regionální dopravu vždy vztahovala práva cestujících v železniční přepravě.

Tzv. „jediné podniky“, které nabízejí služby mezinárodní, dálkové vnitrostátní a regionální železniční dopravy, budou tyto služby provozovat v rámci „přímého přepravního dokladu“, což zajistí vyšší ochranu cestujících v případě narušení cesty. Jako „jediný podnik“ je třeba chápat nejen jednotlivé společnosti, ale i samostatné právnické osoby, které jsou vzájemně propojeny na základě kritéria 100% vlastnictví.

Komise lituje, že v této fázi rozvoje železničního trhu nebylo možné stanovit, aby byl „jediný podnik“ definován ve vztahu ke kritériu „kontroly a rozhodujícího vlivu“. Nicméně vzhledem k tomu, že dosažený kompromis již přesahuje rámec toho, co bylo obsaženo v legislativním návrhu, a je pozitivním krokem k zajištění větší ochrany cestujících, Komise vítá novou povinnost „jediných podniků“ nabízet pro své železniční služby přímé přepravní doklady.

(3)Přepravní doklady sdružené z vlastní iniciativy prodejce

Pokud prodejci přepravních dokladů nebo poskytovatelé souborných služeb cestovního ruchu z vlastní iniciativy sdružují přepravní doklady a cestující, který zakoupil navazující železniční služby v rámci jediné obchodní transakce, nebyl informován o tom, že se nejedná o přímý přepravní doklad, měl by tento prodejce v případech narušení cesty nést vyšší odpovědnost.

Toto ustanovení by zajistilo, že by se zvýšená nabídka cestovních možností promítla do skutečně navazujících spojů pro cestující. Komise vítá možnost prodejců přepravních dokladů a poskytovatelů souborných služeb cestovního ruchu nebýt nuceni prodávat pouze produkty, které již nabízejí železniční podniky.

(4)Právo na vlastní přesměrování

Podle tohoto nového ustanovení platí, že pokud železniční podnik nenabízí řešení pro přesměrování nebo pokračování cesty do 100 minut od narušení cesty, má cestující právo použít náhradní spoj veřejné (železniční či autobusové) dopravy a obdržet od původního dopravce náhradu nezbytných, odpovídajících a přiměřených nákladů na náhradní přepravní doklad.

Komise toto pravidlo vítá, jelikož poskytne další pobídky pro železniční podniky, aby nabízely včasná řešení, a umožnily tak cestujícím dorazit do cíle. Toto ustanovení může rovněž vést k větší spolupráci mezi dopravci.

(5)Předběžná oznamování v případě osob s omezenou schopností pohybu a orientace

Komise vítá pravidlo, aby osoby se zdravotním postižením a osoby s omezenou schopností pohybu a orientace předkládaly své žádosti o pomoc ve lhůtě 24 hodin namísto současných 48 hodin. Pokud se některý členský stát rozhodne uplatňovat do 30. června 2026 lhůtu pro předběžná oznamování v délce 36 hodin, měl by o tom informovat Komisi a sdělit jí i důvody a opatření přijatá v tomto ohledu.

(6)Přeprava jízdních kol ve vlacích

Komise vítá pravidlo, že od roku 2025 budou postupy zadávání zakázek na nová kolejová vozidla a významné práce na údržbě vlaků v provozu zahrnovat požadavky na vyhrazené prostory pro přepravu jízdních kol. Odpovídající počet míst vyhrazených pro jízdní kola by měly železniční podniky stanovit na základě veřejných konzultací. V zásadě by tento počet neměl být menší než čtyři. Členské státy by měly mít možnost požadovat vyšší počet míst (tj. více než čtyři) vyhrazených pro přepravu jízdních kol. Toto ustanovení by podpořilo ekologická a multimodální dopravní řešení. Zvláště pozitivní je, že toto ustanovení by bylo povinné i v případě regionálních služeb, na něž se vztahují výjimky.

(7)Vyřizování stížností

Komise vítá vyjasnění mechanismu vyřizování stížností, včetně ustanovení o spolupráci mezi vnitrostátními subjekty příslušnými pro prosazování a o určení „hlavního subjektu“ pro složité případy. Vedle všech železničních dopravců by nyní měli zavést mechanismus pro vyřizování stížností i provozovatelé velkých stanic. Komise také souhlasí s vytvořením formuláře pro odškodnění a náhrady platného v celé EU, který by měl mít přístupný formát pro cestující s omezenou schopností pohybu a orientace.

(8)Ustanovení o vyšší moci

Komise navrhla ustanovení o vyšší moci, jež by se vztahovalo pouze na nepříznivé povětrnostní podmínky a závažné přírodní katastrofy. Epidemie COVID-19 však ukázala, že za mimořádné okolnosti by měla být považována také „významná rizika pro veřejné zdraví“. Komise může souhlasit s tím, že i jiné události (např. teroristické útoky nebo opatření zaměřená na prosazování práva) by mohly železniční dopravce rovněž zprostit povinnosti vyplatit odškodnění v případě zpoždění a zmeškaných nebo zrušených spojů. Navrhované ustanovení o vyšší moci jednoznačně stanoví, že dopravci by byli osvobozeni pouze od platby odškodnění (zatímco ostatní ekonomická práva cestujících zůstávají nedotčena). Vzhledem k řadě soudních případů týkajících se práv cestujících v letecké dopravě za „mimořádných okolností“ Komise vítá objasnění, že stávku zaměstnanců dopravce nebo jednání, které lze přičíst jinému železničnímu podniku využívajícímu stejnou infrastrukturu nebo provozovateli stanice a infrastruktury, nelze považovat za „mimořádné okolnosti“.

(9)Výjimky a použitelnost

Komise lituje, že nová pravidla by byla použitelná po všeobecném 24měsíčním přechodném období. Ustanovení týkající se zadávacích řízení, jež by zajistilo vyhrazené prostory pro přepravu jízdních kol, by bylo použitelné po 48měsíčním přechodném období. Komise nicméně bere na vědomí, že podle odvětví železniční dopravy je toto přechodné období nezbytné k zavedení přípravných opatření souvisejících s novými pravidly.

Komise má výhrady k možnosti a) prodloužit současné výjimky pro vnitrostátní železniční dopravu o pět let a b) udělit výjimku bez časového omezení pro přeshraniční regionální dopravu, stejně jako pro přeshraniční městskou a příměstskou dopravu. Situace vzniklá udělením výjimek pro tyto dopravní služby by však byla zmírněna následujícími faktory:

– výjimky pro vnitrostátní dálkové spoje: i) by byly omezeny pouze na jedenáct členských států, které v současné době tyto výjimky uplatňují; ii) byly by uděleny na dobu nepřesahující pět let po skončení platnosti v současnosti platných výjimek a iii) týkaly by se pouze pěti ustanovení (vnímaných jako finančně nejvíce zatěžující), zatímco všechna ustanovení nařízení zůstanou použitelná,