EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 22.9.2021 COM(2021) 582 final 2021/0296(COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize pojišťoven a zajišťoven a kterou se mění směrnice 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2009/138/ES, (EU) 2017/1132 a nařízení (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 648/2012 (Text s významem pro EHP) {SWD(2021) 260}

{SWD(2021) 261}

{SEC(2021) 620}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU •Odůvodnění a cíle návrhu Pojistné smlouvy tvoří nedílnou součást každodenního života evropských občanů. U řady sociálních a ekonomických činností je nezbytné mít sjednané pojištění, jelikož chrání před potenciálními riziky. Pojistná smlouva může mít také formu spořicího produktu, jenž zaručuje dlouhodobé dobré životní podmínky jeho držitelů, přičemž pojistitelé tyto úspory směrují pomocí finančních trhů do reálné ekonomiky. Neřízené selhání pojistitelů může mít proto významný dopad na pojistníky, oprávněné osoby, poškozené strany nebo dotčené podniky, zejména v případě, kdy nezbytné pojišťovací služby nelze nahradit v přiměřené době a při přiměřených nákladech. Řízení pravděpodobného selhání nebo selhání některých pojistitelů, zejména velkých přeshraničních skupin, nebo selhání více pojistitelů najednou může mít rovněž za následek finanční nestabilitu nebo její prohloubení. Směrnice Solventnost II snížila pravděpodobnost selhání a zvýšila odolnost odvětví pojišťovnictví EU a dále ji posílí revize přijatá společně s tímto návrhem. Nicméně i přes spolehlivost a odolnost obezřetnostního rámce nelze zcela vyloučit vznik finančních problémů. V současné době na evropské úrovni neexistují harmonizované postupy pro řešení krize pojistitelů. V důsledku toho mezi právními a správními předpisy, jimiž se selhání pojistitelů v jednotlivých členských státech řídí, panují velké hmotné i procesní rozdíly. Kromě toho nemusí být postupy řešení platební neschopnosti podniků vhodné pro pojišťovnictví, protože vždy nezajišťují dostatečné pokračování zásadních funkcí. Proto je nutný takový systém, který by orgánům poskytl důvěryhodný soubor nástrojů k řešení krize k dostatečně včasnému a rychlému zásahu, jsou-li pojistitelé v selhání nebo je-li jejich selhání pravděpodobné, aby byl zajištěn lepší výsledek pro pojistníky a zároveň se minimalizovaly dopady na hospodářství, finanční systém a na peníze daňových poplatníků. Na mezinárodní úrovni vypracovala v říjnu 2014 Rada pro finanční stabilitu (FSB) klíčové atributy účinných režimů řešení problémů pro odvětví pojišťovnictví se zaměřením na jakéhokoli pojistitele, jehož selhání by mohlo být systémově významné nebo zásadní. Rada pro finanční stabilitu vydala v červnu 2016 doplňující pokyny k vypracování účinných strategií a plánů řešení krize a v srpnu 2020 je vydala ve své metodice posuzování klíčových atributů. V listopadu 2019 přijala Mezinárodní asociace dozorů v pojišťovnictví (IAIS) základní zásady pro pojišťovnictví pro všechny pojišťovny a zajišťovny a dále společný rámec pro mezinárodně působící pojišťovací skupiny (IAIG), který podrobně popisuje zásady pro preventivní plánování ozdravných postupů pro mezinárodně působící pojišťovací skupiny a pravomoci, které by orgány měly mít k dispozici k řízení řádného opuštění trhu. Očekává se, že plánování řešení krize pro jednotlivé pojišťovací skupiny bude nezbytné. Tento návrh výše uvedený vývoj zohledňuje a zakotvuje tyto mezinárodní normy v evropských právních předpisech. Vychází z přípravných dokumentů vypracovaných orgánem EIOPA, zejména z jeho stanoviska z července 2017, a z odborných doporučení orgánu EIOPA k přezkumu směrnice Solventnost II. Rovněž vychází ze zpráv vypracovaných radou ESRB v letech 2017 a 2018, které se vyslovují pro zavedení harmonizovaného rámce pro ozdravné postupy a řešení krize v pojišťovnictví. •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Tento návrh byl vypracován v plném souladu s rámcem směrnice Solventnost II, zejména s její škálou zásahů pro podniky v případě zhoršující se finanční situace, a ozdravnými opatřeními, které jsou již k dispozici v případě porušení kapitálových požadavků. Ačkoli doplňuje některé prvky připravenosti na krize, jsou nové preventivní pravomoci ale v souladu se škálou zásahů i pravomocemi v oblasti dohledu již stanovenými rámcem směrnice Solventnost II. Tyto pravomoci nezavádí žádné nové předem stanovené podmínky pro zásah nad úroveň solventnostního kapitálového požadavku. Návrh je rovněž v souladu s příslušnými politikami v oblasti ozdravných postupů a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a ústředních protistran. •Soulad s ostatními politikami Unie Pomocí stabilizace zásadních funkcí pojistitelů, kteří mají potíže, pomáhá tento návrh zajistit lepší ochranu střadatelů a investorů, zachovat základní funkce pojistitelů pro reálnou ekonomiku a posílit finanční stabilitu. Podporuje základní podmínky pro usnadnění efektivních a udržitelných toků kapitálu do oblastí, ve kterých jsou zapotřebí. Tento návrh v souladu s politickými cíli unie kapitálových trhů a Zelené dohody pro Evropu celkově pomáhá posílit roli pojistitelů jako dlouhodobých investorů a aktérů hospodářského oživení po krizi COVID-19. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právní základ Právním základem tohoto návrhu je článek 114 Smlouvy o fungování EU. Tento článek umožňuje přijímat opatření ke sbližování právních a správních předpisů členských států, jejichž účelem je vytvoření a fungování vnitřního trhu. Návrh harmonizuje vnitrostátní právní předpisy týkající se ozdravných postupů a řešení krize pojistitelů nebo zavádí rámec, pokud takový rámec dosud nebyl přijat, a to v rozsahu nezbytném k zajištění toho, aby členské státy měly k dispozici stejné nástroje a postupy k řešení selhání. Tím, že by návrh zavedl minimální harmonizované požadavky na vnitřním trhu, by stanovil rovné podmínky pro všechny členské státy. Harmonizovaný rámec by rovněž chránil zájmy pojistníků a zachoval úroveň reálné ekonomiky. Posílil by finanční stabilitu a důvěru ve vnitřní trh v oblasti pojištění a zajištění tím, že by zajistil minimální kapacitu pro řešení krize pojistitelů ve všech členských státech a usnadnil spolupráci mezi vnitrostátními orgány při řešení selhání přeshraničních skupin. Cílem návrhu je tedy vytvoření a fungování vnitřního trhu, přičemž odpovídajícím právním základem je v případě tohoto návrhu článek 114 Smlouvy o fungování EU. •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci) V současné době fungují systémy ozdravných postupů a řešení krize v pojišťovnictví na vnitrostátní úrovni a byly zavedeny pouze v několika členských státech. Řada vnitrostátních právních systémů tedy nesvěřuje orgánům nezbytné pravomoci k tomu, aby mohly adekvátně řešit selhání pojistitelů. Tyto rozdílné vnitrostátní právní předpisy se rovněž ukázaly jako nedostatečné v případech přeshraničního selhání, zejména u přeshraničních skupin, u nichž by nekoordinovaná opatření mohla mít rychle za následek ne zcela optimální výsledky. Zavedení přiměřených opatření k řešení krize na úrovni Unie vyžaduje významnou harmonizaci vnitrostátních zásad a postupů, proto je důvodné navrhnutí nezbytných právních předpisů na úrovni Unie.

Cíle tohoto návrhu, tj. harmonizace pravidel a postupů pro ozdravné postupy a řešení krize, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, a proto jej, z důvodů dopadů selhání kteréhokoli podniku v Unii, může být lépe dosaženo na úrovni Unie. Unie tudíž může přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. •Proporcionalita Tento návrh provádí mezinárodní normy a vychází z doporučení orgánu EIOPA. Aby byla zajištěna vhodnost a účinnost rámce pro ozdravné postupy a řešení krize a snížena nadměrná administrativní zátěž a náklady pro pojistitele a orgány, obsahuje návrh přiměřené požadavky, které zohledňují povahu, rozsah a složitost organizace, činností a služeb pojistitele. Tyto přiměřené požadavky se vztahují i na rozsah činnosti podniků, které by podléhaly preventivnímu plánování ozdravných postupů a řešení krize. Úřady mohou rovněž povolit, aby se na pojistitele při vypracovávání a vedení jejich plánů vztahoval zjednodušený soubor povinností. Vnitrostátní úpadkové řízení by pro pojistitele v selhání i nadále bylo možným způsobem opuštění trhu a zásah ze strany orgánu dohledu by zůstal na jeho uvážení. Ustanovení návrhu jsou proto proporcionální k tomu, co je nezbytné pro dosažení jeho cílů. •Volba nástroje Obezřetnostní dohled vychází ze směrnice Solventnost II a řešení krize je úzce spojeno s neharmonizovanými oblastmi vnitrostátních právních předpisů, jako je úpadkové a majetkové právo. Vhodným právním nástrojem je proto směrnice, neboť její provedení ve vnitrostátním právu je nezbytné k zajištění toho, aby byl rámec prováděn způsobem, který dosahuje zamýšleného účinku, a zároveň zohledňoval specifika příslušných vnitrostátních právních předpisů. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ •Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů Tento návrh sdílí své posouzení dopadů s návrhem na přezkum rámce směrnice Solventnost II. Stávající rámec směrnice Solventnost II hodnotí příloha 10 posouzení dopadů, jež dospěla k závěru, že je tento rámec vysoce účinný při dosahování pokroku při plnění obecných cílů spočívajících v usnadnění rozvoje jednotného trhu s pojišťovacími službami a přiměřené ochraně pojistníků. Od svého vstupu v platnost v roce 2016 je však obezřetnostní rámec Solventnost II prováděn vnitrostátními orgány dohledu různými způsoby. Je tomu tak například v případě škály zásahů, jejímž cílem je obnovit finanční situaci pojistitelů po zaznamenání jejího zhoršení, nebo v širším smyslu v případě opatření souvisejících s ozdravnými postupy a řešením krize. S ohledem na rostoucí přeshraniční aktivity a nové výzvy, jež vznikají na základě aktuální hospodářské a finanční situace, rámec Solventnost II však dosud nenabídl režim, jenž by zajistil koordinované řešení krize pojistitelů. Většina členských států nemá žádný účinný rámec pro ozdravné postupy a řešení krize. Některé členské státy sice tyto rámce zavedly, existují však mezi nimi zásadní rozdíly. Tyto rozdíly existují u pravomocí a nástrojů, které mají orgány k dispozici, podmínek, za nichž lze tyto pravomoci vykonávat, a cílů, jichž má být dosaženo při řešení selhání pojistitelů. Několik případů selhání a pravděpodobného selhání zaznamenaných orgánem EIOPA navíc prokazuje, že nedostatečná připravenost pojistitelů i veřejných orgánů, nedostatek přiměřených nástrojů a pravomocí nebo nedostatečná přeshraniční koordinace mohla bránit rychlým a úspěšným ozdravným postupům a řešení krize pojistitelů v EU, kteří jsou v selhání. V důsledku toho nemusela být úroveň ochrany pro pojistníky a oprávněné osoby zcela optimální. •Konzultace se zúčastněnými stranami V červenci 2017 orgán EIOPA zveřejnil stanovisko o harmonizaci rámců pro ozdravné postupy a řešení krize pro pojistitele v členských státech. Orgán EIOPA zveřejnil druhé stanovisko v prosinci 2020 v reakci na „žádost o poradenství“ Komise z února 2019. V obou případech orgán EIOPA uskutečnil veřejnou konzultaci. Komise v lednu 2020 navíc uspořádala konferenci, včetně jednoho zasedání zaměřeného na ozdravné postupy a řešení krize. Dne 19. února 2020 konzultovala Komise členské státy prostřednictvím odborné skupiny pro bankovnictví, platební styk a pojišťovnictví. Členské státy byly vyzvány k tomu, aby se vyjádřily ke strategii konzultace Komise a k posouzení dopadů orgánu EIOPA k jejímu návrhu. Proběhla konkrétní výměna stanovisek k možnému přístupu k ozdravným postupům a řešení krize, především prostřednictvím cíleného průzkumu. V červenci 2020 poskytlo počáteční posouzení dopadů podrobnou analýzu různých možností politiky. Zpětná vazba od zúčastněných stran k počátečnímu posouzení dopadů byla shromažďována do srpna 2020. Od července do října 2020 shromáždila veřejná konzultace týkající se přezkumu rámce směrnice Solventnost II 73 odpovědí od různých zúčastněných stran, převážně z Evropského hospodářského prostoru. „Souhrnná zpráva“ pojednávající o zpětné vazbě k této konzultaci byla zveřejněna dne 1. února 2021. Z těchto konzultací vyplynulo, že zatímco veřejné orgány a občanská společnost obecně podporují větší soulad prvků ozdravných postupů a řešení krize, odvětví pojišťovnictví shledalo tuto harmonizaci do značné míry nepotřebnou a poukázalo na pravděpodobné vysoké náklady na zajištění souladu. Některé zúčastněné strany zdůraznily potřebu přiměřeného uplatňování pravidel. Všechny zúčastněné strany však zdůraznily, že je zapotřebí lepší koordinace a výměna informací mezi orgány dohledu v přeshraničním kontextu. Dne 10. listopadu 2020 konzultovala Komise s členskými státy prostřednictvím odborné skupiny pro bankovnictví, platební styk a pojišťovnictví další prvky související s ozdravnými postupy a řešením krize. Odborníci z členských států celkově souhlasili s politickými směry navrženými ve stanovisku orgánu EIOPA z roku 2020. •Sběr a využití výsledků odborných konzultací Na podporu své činnosti na přezkumu rámce směrnice Solventnost II zaslala Komise orgánu EIOPA komplexní „žádost o poradenství“, jež se týkala i ozdravných postupů a řešení krize. Závěrečná zpráva orgánu EIOPA byla zveřejněna dne 17. prosince 2020. Komise se vedle konzultací se zúčastněnými stranami zúčastnila také diskusí a výměny stanovisek o práci orgánu EIOPA, Mezinárodní asociace dozorů v pojišťovnictví a Rady pro finanční stabilitu v oblasti ozdravných postupů a řešení krize pojistitelů. V tomto ohledu je tento legislativní návrh plně v souladu s nejnovějšími politickými směry Rady pro finanční stabilitu a Mezinárodní asociace dozorů v pojišťovnictví. •Posouzení dopadů

Posouzení dopadů pro tento návrh bylo vypracováno v rámci širšího přezkumu směrnice Solventnost II a dne 23. dubna 2021 obdrželo kladné stanovisko od Výboru pro kontrolu regulace. Náklady a přínosy spojené s tímto návrhem byly orgánem EIOPA dvakrát důkladně posouzeny a konzultovány. Hlavní poznatky z analýzy orgánu EIOPA jsou v posouzení dopadů zohledněny a jsou shrnuty níže. Výbor pro kontrolu regulace předložil řadu doporučení ke zlepšení, na základě kterých bylo posouzení dopadů upraveno. Zejména bylo podrobněji odůvodněno posouzení možností a celkových nákladů a přínosů přezkumu směrnice Solventnost II spolu s návrhem na ozdravné postupy a řešení krize. Posouzení dopadů došlo k závěru, že zavedení rámce preventivních ozdravných postupů a řešení krize by účinně vyřešilo zjištěnou nedostatečnou připravenost, případné zpožděné zásahy, neúplný soubor nástrojů a nekoordinované řízení přeshraničních případů selhání nebo pravděpodobného selhání. Rovněž však vyvodilo, že v souladu s mezinárodními pokyny a normami je nutné stanovit konkrétní podmínky pro zahájení řešení krize s cílem řešit případy, kdy by selhání pojistitele mělo systémový dopad. Spolehlivý rámec pro řešení problémů pojistitelů, jejichž selhání by mohlo mít negativní dopad na pojistníky, by poskytly především možnosti politiky vypracované v návrhu. Harmonizovaný soubor pravomocí k zabránění selhání a jeho řešení pomocí jednotných prvků návrhu, provádění a prosazování by posílil přeshraniční spolupráci a koordinaci během krizí a pomohl by zabránit vzniku jakýchkoli nadbytečných ekonomických nákladů v důsledku nekoordinovaného rozhodování různých veřejných orgánů a soudů. Přispěl by také k nastolení rovných podmínek a zabránil by regulatorním arbitrážím. Posouzení dopadů prokázalo, že náklady by vycházely převážně z požadavků na plánování a posouzení způsobilosti k řešení krize. Posouzení dopadů orgánu EIOPA poskytuje přehled o rozsahu nákladů odhadovaných vnitrostátními orgány dohledu na vypracování a vedení plánů řešení krize a posouzení způsobilosti k řešení krize a na dohled nad preventivními ozdravnými plány. Pojistitelům by vznikly náklady na vypracování preventivních ozdravných plánů, na zpřístupnění informací pro účely plánování řešení krize nebo na případné změny za účelem odstranění překážek způsobilosti k řešení krize. Pro účely posouzení dopadů nebylo k dispozici žádné posouzení těchto nákladů. Vzhledem k tomu, že preventivní ozdravné plány by byly součástí stávajícího procesu řízení rizik pojistitelů, mohou jako zdroj vstupních údajů sloužit zprávy o vlastním posouzení rizik a solventnosti a plány pro nepředvídané události. Posouzení dopadů rovněž potvrdilo posouzení orgánu EIOPA v tom, že by nebylo přiměřené požadovat, aby odvětví pojišťovnictví financovalo fond pro řešení krizí nebo aby jednotliví pojistitelé navyšovali závazky, které by bylo možné rekapitalizovat z vnitřních zdrojů s cílem absorbovat ztráty a rekapitalizovat pojistitele, kteří jsou v selhání. Posouzení dopadů zhodnotilo, že by tato opatření zvýšila rozvahu pojistitelů vytvořením kapacity pro absorbování ztrát v poměru k jejich technickým rezervám. Pro odvětví by to znamenalo vyšší náklady a pro společnosti by to znamenalo dodatečná provozní rizika, jež by nebyla vyvážena podstatně vyššími přínosy. •Účelnost a zjednodušování právních předpisů Jak je uvedeno v oddíle 2, ve směrnici Solventnost II není vytvořena žádná další škála zásahů a na nové požadavky na plánování se přiměřeně vztahuje proporcionalita. Zavedení těchto prvků proporcionality by mělo pomoci snížit regulační a administrativní zátěž spojenou s prováděním návrhu a dosáhnout přiměřené rovnováhy s jeho očekávanými přínosy. Tím, že návrh zlepšuje informovanost a připravenost, přispívá k lépe informovaným a včasným nápravným opatřením v případě jejich potřeby ze strany pojistitelů. Rovněž by posílil nastolení rovných podmínek při přijímání opatření orgány ke stabilizaci jejich finanční situace nebo k vyřešení této situace, čímž by přispěl k tomu, aby podmínky hospodářské soutěže byly spravedlivější. •Základní práva Tento návrh je v souladu se základními právy a dodržuje zásady uznané především v Listině základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), zejména respektuje právo vlastnit majetek, svobodu podnikání, právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces a právo na obhajobu, a musí být uplatňován v souladu s těmito právy a zásadami. Jakýkoli zásah do práv akcionářů a věřitelů na základě opatření k řešení krize by měl být slučitelný s Listinou. Zejména v případech, kdy se věřitelům patřícím do téže třídy dostane v rámci opatření k řešení krize rozdílného zacházení, mělo by být takové rozdílné zacházení odůvodněno veřejným zájmem a mělo by být úměrné rizikům, na něž jsou tato opatření zacílena. Dotčeným věřitelům, včetně pojistníků, by neměly vzniknout větší ztráty, než které by jim vznikly, pokud by v době přijetí rozhodnutí o řešení krize došlo k likvidaci pojistitele v běžném úpadkovém řízení. 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie. Návrh by vyžadoval, aby orgán EIOPA: i) vypracoval deset technických norem a šest obecných pokynů; ii) vypracoval jednu výroční zprávu o používání zjednodušených povinností; iii) vedl databázi správních sankcí hlášených vnitrostátními orgány a iv) účastnil se kolegií k řešení krize, rozhodoval v případě neshody mezi orgány dohledu a orgány příslušnými k řešení krize a vykonával závaznou mediaci. Nově zřízený výbor pro řešení krize by rovněž připravil úkoly pro orgán EIOPA v oblastech, na které se návrh vztahuje. V této souvislosti budou dotčené příslušné orgány vyzvány k tomu, aby se jako členové podílely na tomto vývoji, a maximalizovaly tak využití stávajících zdrojů. Technické normy se poskytnou ve lhůtě osmnácti měsíců od vstupu směrnice v platnost. Tato lhůta by měla orgánu EIOPA poskytnout dostatek času k jejich vypracování s ohledem na jeho aktuální zdroje. Opakovaně se poskytuje pouze zpráva o používání zjednodušených povinností. Pracovní zátěž spojená s vytvořením a vedením databáze sankcí bude pravděpodobně odvislá od objemu událostí hlášených vnitrostátními orgány. Výskyt těchto událostí by měl být omezený a měl by být rozložen v čase tak, aby orgán EIOPA mohl podle potřeby spravovat své stávající zdroje. Vzhledem k dosavadní i současné činnosti orgánu EIOPA v oblasti krizového řízení se má za to, že úkoly navrhované pro orgán EIOPA nebudou vyžadovat zřízení dalších pozic a bude možné je provádět se stávajícími zdroji. 5.OSTATNÍ PRVKY •Plány provádění a způsob monitorování, hodnocení a podávání zpráv

Návrh vyžaduje, aby členské státy provedly pravidla pro ozdravné postupy a řešení krize ve svých vnitrostátních právních předpisech do osmnácti měsíců od vstupu tohoto návrhu v platnost. Jak je uvedeno v oddíle 5, vnitrostátní orgány by měly orgánu EIOPA každoročně podávat zprávy o uplatňování zjednodušených povinností, jež by měl orgán EIOPA následně zveřejnit. •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu Hlava I – Oblast působnosti, definice a orgány Předmět a oblast působnosti (článek 1) Tento návrh se zabývá krizovým řízením (preventivními pravomocemi, preventivním plánováním ozdravných postupů a řešením krize) ve vztahu ke všem pojišťovnám a zajišťovnám usazeným v EU, na které se vztahuje rámec směrnice Solventnost II. Jelikož selhání subjektu ve skupině může mít dopad na solventnost a operace celé skupiny, musí preventivní plánování ozdravných postupů a řešení krize navíc určit a zahrnovat všechny podstatné subjekty skupin, jejichž součástí pojistitel může být, a úřady by měly disponovat účinnými opatřeními, jež lze vůči těmto subjektům přijmout jako nápravná opatření a jež zohledňují finanční zdraví skupiny, řeší překážky způsobilosti k řešení krize v kontextu skupiny a vytváří konzistentní program řešení krize pro skupinu jako celek, zejména v přeshraničním kontextu. Určení orgánů příslušných k řešení krize (článek 3) Tento návrh požaduje, aby členské státy určily orgány příslušné k řešení krize pro oblast pojišťovnictví, jež budou disponovat minimálním harmonizovaným souborem pravomocí k provádění všech příslušných přípravných akcí a opatření k řešení krize. Návrh nespecifikuje žádný konkrétní orgán, který by měl být jmenován. Mohou jím tedy být například národní centrální banky, příslušná ministerstva, orgány veřejné správy nebo jiné orgány pověřené pravomocemi veřejné správy. V případě, že budou tyto pravomoci svěřeny již existujícímu orgánu, měla by být přijata odpovídající strukturální opatření, která zabrání střetu zájmů mezi funkcemi dohledu a řešení krize a provozní nezávislostí, zejména s ohledem na orgány dohledu. Hlava II – Příprava Zjednodušené povinnosti (článek 4) Aby byla dodržena zásada proporcionality a aby se zabránilo nadměrné administrativní zátěži, měly by úřady v příslušných případech použít odlišné nebo omezené preventivní plánování ozdravných postupů a řešení krize a požadavky na informace podle konkrétního podniku, a to s nižší frekvencí aktualizací s přihlédnutím k řadě faktorů souvisejících s daným podnikem. Orgány by měly každoročně podávat orgánu EIOPA zprávy o uplatňování zjednodušených povinností. Preventivní plánování ozdravných postupů (články 5 až 8) Skupiny by měly vypracovat a předložit orgánům dohledu nad skupinou skupinové preventivní ozdravné plány. Povinnost vypracovat a pravidelně aktualizovat preventivní ozdravné plány, které stanoví opatření, jež mají podniky přijmout za účelem stabilizace své finanční situace, pokud dojde k jejímu výraznému zhoršení, mají i pojistitelé, kteří nejsou součástí skupiny, na níž se tyto požadavky na plánování vztahují. Orgány dohledu by měly určit pojistitele, kteří jsou povinni vypracovat preventivní ozdravné plány na základě řady faktorů. Tyto požadavky by se celkově měly vztahovat na alespoň 80 % trhu členských států, přičemž podnik s nízkým rizikem by byl v jednotlivých případech vyloučen. Tyto plány umožní pojistitelům lépe porozumět svým slabým stránkám a jejich reálné možnosti v zátěžových scénářích by se měly stát nedílnou součástí systému správy a řízení podniku, přičemž jako vstupy při vypracovávání preventivních ozdravných plánů mohou sloužit stávající nástroje. Preventivní ozdravné plány posoudí orgány dohledu, jež ověří, zda jsou plány komplexní a zda by mohly včasným způsobem obnovit životaschopnost podniku. Plánování řešení krize a posouzení způsobilosti k řešení krize (články 9 až 16) Orgány příslušné k řešení krize jsou povinny vypracovat plány řešení krize, jež stanoví opatření k řešení krize, jejichž přijetí orgán předpokládá v případě splnění podmínek zahájení řešení krize. Plánování řešení krize by se celkově mělo vztahovat na 70 % podniků v každém členském státě, přičemž podnik s nízkým rizikem by byl v jednotlivých případech vyloučen. Příslušní pojistitelé by měli být určeni na základě řady kritérií proporcionality, včetně očekávaného dopadu jejich selhání. Preventivní ozdravné plány ani plány řešení krize by se neměly spoléhat na žádnou mimořádnou veřejnou finanční podporu nebo vystavovat riziku ztrát daňové poplatníky. Orgány příslušné k řešení krize by měly v rámci plánování řešení krize rovněž posoudit celkovou způsobilost pojistitele k řešení krize a odstranit případné překážky jeho způsobilosti k řešení krize. Prostor pro uvážení orgánů by měl být omezen na to, co je nezbytné pro zjednodušení struktury a operací pojišťovny nebo zajišťovny, a to pouze za účelem zlepšení její způsobilosti k řešení krize. Společná rozhodnutí (článek 17)

Orgány dohledu nad skupinou, orgány dohledu, orgány příslušné k řešení krize na úrovni skupiny a případně orgány příslušné k řešení krize by podle postupu uvedeného v tomto článku měly usilovat o dosažení společných rozhodnutí. Hlava III – Řešení krize Podmínky zahájení řešení krize (článek 19) Návrh stanoví společná kritéria pro zahájení uplatňování nástrojů k řešení krize. U pojišťovny nebo zajišťovny by mělo být zahájeno řešení krize, pokud je v selhání nebo pokud je její selhání pravděpodobné a pokud neexistuje žádná vyhlídka na to, že by selhání zabránila alternativní opatření soukromého sektoru nebo opatření orgánů dohledu. Zároveň je nutné zajistit, aby opatření spojená se zásahem byla prováděna pouze tehdy, je-li zásah do práv zúčastněných stran odůvodněný a přijetí opatření k řešení krize by bylo ve veřejném zájmu. Nástroje a pravomoci k řešení krize (články 26 až 52) Jsou-li splněny podmínky zahájení řešení krize, budou mít orgány příslušné k řešení krize pravomoc použít následující nástroje k řešení krize: a)odpis nebo konverzi kapitálových nástrojů, dluhových nástrojů a jiných způsobilých závazků, zejména za účelem usnadnění použití dalších nástrojů k řešení krize, jako je nástroj ukončení uzavírání nových smluv při solventnosti (solvent run-off) nebo nástroj převodu. Vytvoří se specifická hierarchie, která doplní a v případě potřeby nahradí hierarchii stanovenou v každém vnitrostátním insolvenčním právu. Pohledávky akcionářů by měly být v zásadě uspokojeny dříve než pohledávky podřízených věřitelů. Až po uspokojení těchto pohledávek mohou orgány příslušné k řešení krize přiřadit ztráty přednostním pohledávkám. Za určitých okolností dojde ke konverzi, jež má za cíl silně naředit pohledávky ostatních akcionářů; b)nástroj ukončení uzavírání nových smluv při solventnosti: podniku v režimu řešení krize je odňato povolení k uzavírání nových pojistných nebo zajišťovacích smluv, aby se omezila jeho činnost na výlučnou správu jeho stávajícího portfolia, čímž se maximalizuje krytí pohledávek z pojištění stávajícími aktivy; c)převod činnosti: prodej celé činnosti podniku nebo jeho části za obchodních podmínek, aniž by byly dodrženy procesní požadavky, které by jinak platily; d)překlenovací podnik: převod celé činnosti podniku nebo jeho části na veřejně ovládaný subjekt. Překlenovacímu podniku musí být uděleno povolení v souladu se směrnicí Solventnost II. Jeho činnost je dočasná, přičemž cílem tohoto nástroje je prodat podnik soukromému kupujícímu za příznivých tržních podmínek; e)nástroj oddělení aktiv a závazků: znehodnocená nebo problémová aktiva a/nebo závazky lze převést na nástroj řízení, jenž je může po nějakou dobu spravovat a realizovat. Aby se minimalizovalo narušení hospodářské soutěže a riziko morálního hazardu, měl by být tento nástroj používán pouze ve spojení s jiným nástrojem k řešení krize. K financování procesu řešení krize by mohly přispět případné systémy záruk pojištění absorbováním ztrát v rozsahu čistých ztrát, které by tyto systémy musely utrpět v důsledku ochrany pojistníků v běžném úpadkovém řízení. V těchto případech by použití nástroje odpisu nebo konverze zajistilo, že způsobilí pojistníci budou chráněni alespoň v rámci limitu pojištění, což je hlavní důvod, proč byly tyto systémy záruk pojištění vnitrostátními právními předpisy zavedeny. Aby mohly orgány příslušné k řešení krize tyto nástroje uplatňovat, musí mít pravomoc převzít kontrolu nad institucí, která je v selhání nebo jejíž selhání je pravděpodobné, převzít roli akcionářů a manažerů, převést aktiva a závazky a vymáhat plnění smluv. Opatření k řešení krize musí případně být v souladu s rámcem státní podpory Unie. Vnitrostátní orgány budou moci kromě minimálního harmonizovaného souboru nástrojů stanovit také specifické vnitrostátní nástroje a pravomoci, pokud budou v souladu se zásadami a cíli rámce řešení krize Unie. Vnitrostátní orgány mohou zejména zvážit použití nástroje odpisu nebo konverze k rekapitalizaci pojistitele, jenž je v selhání, pokud nejsou dotčeny pohledávky z pojištění a pokud jsou přijata přiměřená opatření k reorganizaci a restrukturalizaci. Doplňková ustanovení týkající se řešení krize, včetně ocenění, záruk, procesních povinností a práva na soudní přezkum a vyloučení jiných opatření (články 23 až 25 a 53 až 66) Aby se zajistilo, že rozhodnutí o řešení krize jsou v souladu s klíčovými zásadami týkajícími se vlastnických práv a dodržování příslušných předpisů z oblasti práva cenných papírů a obchodních společností, obsahuje směrnice nezbytná ustanovení a kroky, které by orgány příslušné k řešení krize musely před přijetím rozhodnutí o řešení krize a po jeho přijetí dodržet. Jedná se například o zajištění přesného ocenění rozvahy pojistitele, záruky, že dotčení akcionáři a věřitelé, včetně pojistníků, obdrží náhradu, pokud se octnou v horší situaci, než kdyby byla pojišťovna nebo zajišťovna likvidována v rámci vnitrostátního úpadkového řízení, procesní kroky, jimiž by orgány měly informovat pojistitele a další příslušné orgány o rozhodnutích o řešení krize a právo na soudní přezkum opatření k předejití krizi nebo opatření krizového řízení. Na podporu řešení krize a dosažení cíle spočívajícího v zajištění finanční stability obsahuje tento rámec také dočasné pozastavení úhrady závazků a ponechává pojistníkům právo na vyplacení ve vztahu k životním pojistkám. Hlava IV – Řešení krize na úrovni přeshraniční skupiny (články 67 až 71) Za účelem zohlednění přeshraniční povahy některých pojišťovacích skupin a vytvoření komplexního a integrovaného rámce pro ozdravné postupy a řešení krize v Unii se zřídí kolegia k řešení krize pod vedením orgánu příslušného k řešení krize na úrovni skupiny a za účasti orgánu EIOPA. Orgán EIOPA usnadní spolupráci orgánů, přispěje ke konzistentnosti a v případě potřeby plní úlohu zprostředkovatele. Cílem kolegií je koordinace přípravných opatření a opatření k řešení krize mezi vnitrostátními orgány s cílem zajistit optimální řešení na úrovni Unie. Hlava V – Vztahy se třetími zeměmi (články 72 až 77) Pojistitelé v Unii působí ve třetích zemích a obráceně, proto je zapotřebí, aby účinný rámec pro řešení krize zajišťoval spolupráci s orgány třetích zemí. Tento návrh poskytuje orgánům Unie nezbytné pravomoci k tomu, aby podporovaly zahraniční opatření k řešení krize přijaté vůči zahraničnímu pojistiteli v selhání prováděním převodů jeho aktiv a závazků, které se nacházejí v jejich jurisdikci nebo se za určitých podmínek řídí jejím právem. Orgány Unie příslušné k řešení krize by rovněž měly mít pravomoc uplatňovat nástroje k řešení krize na vnitrostátní pobočky podniků ve třetích zemích, pokud je z důvodu veřejného zájmu nebo ochrany místních pojistníků nezbytné samostatné řešení krize.

Návrh stanoví, že by bylo možné uzavřít dohody o spolupráci se zahraničními orgány příslušnými k řešení krize, díky kterým by se usnadnila podpora zahraničních opatření k řešení krize. Orgán EIOPA by mohl uzavřít rámcové správní dohody s orgány třetích zemí v souladu s článkem 33 nařízení č. 1094/2010 a vnitrostátní orgány by mohly uzavřít dvoustranné dohody v souladu s rámcovými dohodami orgánu EIOPA. Hlava VI – Sankce (články 78 až 82) Aby bylo zajištěno dodržování povinností vyplývajících z tohoto návrhu pojistiteli, osobami, které účinně ovládají jejich činnost, a jejich správním, řídícím nebo kontrolním orgánem, měly by členské státy stanovit správní sankce a jiná správní opatření, které jsou účinné, přiměřené a odrazující. Orgán EIOPA by měl vést centrální databázi všech správních sankcí. Hlava VII – Změny směrnice Solventnost II, směrnic týkajících se práva obchodních společností a nařízení o orgánu EIOPA Změny směrnice Solventnost II, včetně preventivních opatření (článek 83) Aniž by byla dotčena stávající škála zásahů, tento návrh objasňuje pravomoci orgánů dohledu ukládat pojistitelům preventivní opatření v případě zhoršení finanční situace nebo porušení regulačních požadavků, aby se zabránilo zhoršení problémů v dostatečně rané fázi zhoršování situace. V zájmu účinného řešení krize se ustanovení o reorganizaci a likvidaci mění v rozsahu jejich uplatnění v případě použití nástrojů k řešení krize na pojistitele a subjekty, na které se vztahuje režim řešení krize. Změny směrnic týkajících se práva obchodních společností a nařízení o orgánu EIOPA (články 83 až 88) Směrnice Unie týkající se práva obchodních společností obsahují pravidla pro ochranu akcionářů a věřitelů. Některá z těchto pravidel mohou bránit rychlému postupu orgánů příslušných k řešení krize. Proto se navrhuje tyto právní předpisy pozměnit. Aby bylo zajištěno zastoupení orgánů příslušných k řešení krize v Evropském systému dohledu nad finančním trhem a aby bylo zajištěno, že orgán EIOPA disponuje potřebnými odbornými znalostmi, bylo by nařízení (EU) č. 1094/2010 pozměněno tak, aby pojem příslušné orgány zahrnoval orgány příslušné k řešení krize. 2021/0296 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize pojišťoven a zajišťoven a kterou se mění směrnice 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2009/138/ES, (EU) 2017/1132 a nařízení (EU) č. 1094/2010 a (EU) č. 648/2012 (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1)Problémy pojišťoven mohou mít významný dopad na ekonomiku i systém sociálního zabezpečení v členských státech, pokud by tyto problémy zapříčinily narušení ochrany poskytované pojistníkům, oprávněným osobám nebo poškozeným osobám. Úloha zajišťoven v ekonomice, jejich vzájemné propojení s primárními pojišťovnami a finančními trhy v širším pojetí, jakož i relativně koncentrovaný trh se zajištěním vyžadují přiměřený rámec pro řádné řešení jejich problémů nebo selhání. Ozdravné postupy a řešení krize primárních pojišťoven a zajišťoven by proto měly být prováděny s přihlédnutím k jejich příslušným specifickým rysům. (2)Globální finanční krize v roce 2008 odhalila slabé stránky finančního sektoru a jeho vzájemnou propojenost. Příčiny problémů a selhání zjevně souvisely mimo jiné s vývojem finančních trhů a s vnitřní povahou pojišťovacích nebo zajišťovacích činností. V tomto ohledu jsou za hlavní zdroje znepokojení pojišťoven a zajišťoven často uváděna upisovací rizika, tj. podhodnocené pohledávky, nesprávné stanovení cen, tj. podhodnocené pojistné, nesprávné řízení aktiv a závazků a investiční ztráty. Ke stabilizaci zhoršené finanční situace několika pojišťoven byly v této souvislosti použity peníze daňových poplatníků. Ačkoli má směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES za cíl posílení finančního systému v Unii a odolnosti pojišťoven a zajišťoven, možnému selhání těchto pojišťoven a zajišťoven zcela nezamezila. Obzvláště škodlivé důsledky pro ziskovost a solventnost pojišťoven a zajišťoven by mohla mít vysoká volatilita trhu a dlouhodobě nízká míra úrokových sazeb. Citlivost pojišťoven a zajišťoven na tržní a hospodářský vývoj proto vyžaduje zvláštní opatrnost a přiměřený rámec pro (preventivní) řešení potenciálního zhoršení finanční situace pojišťoven a zajišťoven. Řada nedávných případů selhání a pravděpodobného selhání, zejména ty přeshraniční, poukázaly na nedostatky stávajícího rámce, jež je nutné vyřešit, aby bylo možné odpovídajícím způsobem řídit řádný odchod pojišťoven nebo zajišťoven z trhu. (3)Činnosti, služby nebo operace prováděné pojišťovnami nebo zajišťovnami, jež nelze v přiměřené lhůtě nebo při přiměřených nákladech pro pojistníky, oprávněné osoby nebo poškozené strany snadno nahradit, je třeba považovat za zásadní funkce, jejichž nepřetržitý výkon je třeba zajistit. Tyto činnosti, služby nebo operace mohou být zásadní na unijní, vnitrostátní nebo regionální úrovni. Zachování kontinuity ochrany pojištění nebo zajištění je často upřednostňováno před likvidací pojišťovny nebo zajišťovny, jež je v selhání, protože zachování kontinuity přináší příznivější výsledky pro pojistníky, oprávněné osoby nebo poškozené strany. Je proto důležité, aby byly k dispozici přiměřené nástroje k zamezení selhání, a v případě, že k selhání dojde, k minimalizaci nepříznivých dopadů zachováním kontinuity zásadních funkcí. (4)Zajištění účinného řešení krize pojišťoven a zajišťoven, jež jsou v selhání, v rámci Unie je zásadním prvkem pro dokončení vnitřního trhu. Selhání těchto pojišťoven a zajišťoven má dopad nejen na pojistníky a případně na reálnou ekonomiku a finanční stabilitu trhů, na nichž tyto pojišťovny a zajišťovny přímo působí, ale také na důvěru ve vnitřní trh s pojišťovacími službami. Dokončení vnitřního trhu s finančními službami zvýraznilo vzájemné ovlivňování různých vnitrostátních finančních systémů. Pojišťovny a zajišťovny působí na finančních trzích za účelem správy svého investičního portfolia a řízení rizik souvisejících s jejich činností. Jsou propojeny s mezibankovními a jinými finančními trhy, které jsou v podstatě celoevropské, prostřednictvím svých operací s deriváty. Neschopnost členských států řešit selhání pojišťovny nebo zajišťovny a řešit toto selhání předvídatelným a harmonizovaným způsobem, jenž by účinně zabránil větším systémovým škodám, v té souvislosti může narušit stabilitu finančních trhů a v důsledku toho i vnitřního trhu v oblasti finančních služeb. (5)Globální finanční krize v roce 2008 zdůraznila, že je zapotřebí vypracovat přiměřený rámec pro ozdravné postupy a řešení krize pro pojišťovny a zajišťovny. Na mezinárodní úrovni vypracovala Rada pro finanční stabilitu v říjnu 2014 klíčové atributy účinných režimů řešení problémů pro jakoukoli pojišťovnu, která by mohla být systémově významná nebo v případě selhání zásadní. V červnu 2016 vydala Rada pro finanční stabilitu doplňující pokyny k vypracování účinných strategií a plánů řešení krize pro systémově důležité pojistitele. Dále v listopadu 2019 přijala Mezinárodní asociace dozorů v pojišťovnictví základní zásady pro pojišťovnictví pro všechny pojišťovny a zajišťovny a dále společný rámec pro mezinárodně působící pojišťovací skupiny, který podrobně popisuje zásady pro preventivní plánování ozdravných postupů a opatření, jež by orgány měly přijmout vůči pojišťovně nebo zajišťovně k opuštění trhu a zahájení řešení krize. Tento vývoj by měl být při stanovování rámce pro ozdravné postupy a řešení krize pojišťoven a zajišťoven, jež jsou v selhání, zohledněn. (6)Působení řady pojišťoven a zajišťoven přesahuje hranice jednotlivých členských států. Nedostatečná koordinace a spolupráce mezi orgány veřejné moci při přípravě na problémy nebo selhání pojišťovny nebo zajišťovny, jejíž působení přesahuje hranice jednotlivých členských států, a při řešení těchto problémů a selhání by narušila vzájemnou důvěru členských států, pojistníkům, oprávněným osobám a poškozeným stranám by přinesla ne zcela optimální výsledky a snížila by důvěryhodnost vnitřního trhu s pojišťovacími službami. (7)V současné době na úrovni Evropské unie neexistují harmonizované postupy pro řešení krize pojišťoven nebo zajišťoven koordinovaným způsobem. Namísto toho mezi vnitrostátními právními a správními předpisy, jimiž se selhání pojišťoven a zajišťoven v jednotlivých členských státech řídí, panují velké hmotné i procesní rozdíly. Insolvenční řízení podniků navíc nemusí být vždy vhodná pro pojišťovny nebo zajišťovny, protože tato řízení nemusí vždy zajišťovat přiměřené pokračování zásadních funkcí pro pojistníky, oprávněné osoby a poškozené strany, reálnou ekonomiku nebo celkovou finanční stabilitu. (8)Je nutné zajistit pokračování zásadních funkcí u pojišťoven nebo zajišťoven, jež jsou v selhání, nebo pojišťoven nebo zajišťoven, jejichž selhání je pravděpodobné, a zároveň minimalizovat dopad selhání těchto pojišťoven nebo zajišťoven na ekonomiku a finanční systém. Je proto nutné stanovit rámec, jenž orgánům poskytne důvěryhodný soubor nástrojů, které umožní dostatečně včasný a rychlý zásah vůči pojišťovnám nebo zajišťovnám, jež jsou v selhání nebo jejichž selhání je pravděpodobné. Tento rámec by měl zajistit, aby akcionáři nesli ztráty jako první a aby věřitelé nesli ztráty po akcionářích, přičemž žádnému věřiteli by neměly vzniknout větší ztráty, než jaké by mu vznikly, pokud by daná pojišťovna nebo zajišťovna byla likvidována v běžném úpadkovém řízení, a to v souladu se zásadou, že žádný věřitel se nesmí dostat do méně výhodného postavení. (9)Rámec, jenž má být stanoven, by měl orgánům umožnit zajistit kontinuitu ochrany pojištění pro pojistníky, oprávněné osoby a poškozené strany, a v příslušných případech převést životaschopné činnosti a portfolia pojišťovny nebo zajišťovny a přiměřeně a předvídatelně rozdělovat ztráty. Tyto cíle by měly pomoci zamezit zbytečným ztrátám nebo sociálním problémům, do kterých by se mohli dostat pojistníci, oprávněné osoby a poškozené strany, zmírnit nepříznivé dopady na reálnou ekonomiku, minimalizovat nepříznivé dopady na finanční trhy a minimalizovat náklady pro daňové poplatníky. (10)Přezkum směrnice 2009/138/ES, a zejména zavedení kapitálových požadavků více citlivých na rizika, posíleného dohledu, důslednějšího monitorování likvidity a lepších nástrojů pro makroobezřetnostní politiky, by měly do budoucna snížit pravděpodobnost selhání pojišťoven a zajišťoven a upevnit odolnost pojišťoven a zajišťoven vůči ekonomickému tlaku, ať už je způsoben systémovými potížemi nebo událostmi specifickými pro jednotlivé pojišťovny nebo zajišťovny. Nicméně i přes spolehlivost a odolnost obezřetnostního rámce nelze zcela vyloučit vznik finančních problémů. Členské státy by proto měly být připraveny a měly by mít zavedeny vhodné ozdravné nástroje a nástroje k řešení krize pro řešení situací, kdy dojde k systémovým krizím i k selhání jednotlivých pojišťoven nebo zajišťoven. Mezi tyto nástroje by měly patřit mechanismy, které orgánům umožní účinně řešit pojišťovny a zajišťovny, jež jsou v selhání nebo jejichž selhání je pravděpodobné. Používání těchto nástrojů a výkon těchto pravomocí by měly zohledňovat okolnosti, za nichž k selhání došlo. (11)Některé členské státy již zavedly požadavky na preventivní plánování ozdravných postupů a mechanismy k řešení selhání pojišťoven nebo zajišťoven. Je však pravděpodobné, že neexistence společných podmínek, pravomocí a procesů pro ozdravné postupy a řešení krize pojišťoven a zajišťoven v celé Unii bude překážkou řádného fungování vnitřního trhu a spolupráce vnitrostátních orgánů při řešení přeshraničních skupin pojišťoven nebo zajišťoven, jež mají problémy nebo jež jsou v selhání. To platí zejména tam, kde v důsledku různých přístupů nemají vnitrostátní orgány stejnou úroveň kontroly či stejnou schopnost řešit krizi pojišťoven nebo zajišťoven. Tyto rozdíly v režimech ozdravných postupů a řešení krize mohou narušit rovné podmínky a případně i narušit hospodářskou soutěž mezi pojišťovnami nebo zajišťovnami. Uvedené překážky by měly být odstraněny a měla by být přijata pravidla pro zajištění toho, aby vnitřní trh nebyl narušen. Za tím účelem by pravidla upravující preventivní ozdravné postupy a řešení krize pojišťoven nebo zajišťoven měla podléhat společným minimálním harmonizačním pravidlům. Aby byl zajištěn soulad se stávajícími právními předpisy Unie v oblasti pojišťovacích služeb, měl by se na pojišťovny nebo zajišťovny, na které se vztahují obezřetnostní požadavky stanovené ve směrnici 2009/138/ES, uplatňovat preventivní režim ozdravných postupů a řešení krize. (12)Selhání subjektu přidruženého ke skupině může rychle zasáhnout solventnost a fungování celé skupiny. Je proto nezbytné zavést požadavky na preventivní plánování ozdravných postupů a řešení krize na úrovni skupiny. Orgány by dále měly být schopny vůči těmto subjektům účinně zakročit a přijmout nápravná opatření, která by zohledňovala finanční zdraví všech subjektů skupiny, odstranit překážky způsobilosti k řešení krize v kontextu skupiny a vytvořit konzistentní program řešení krize pro skupinu jako celek, zejména v přeshraničním kontextu. Požadavky na preventivní plánování ozdravných postupů a řešení krize a na způsobilost k řešení krize a režim řešení krize by se proto měly vztahovat také na mateřské podniky, holdingové společnosti a další subjekty skupiny, včetně poboček pojišťoven a zajišťoven usazených mimo Unii. (13)Je nutné zajistit, aby rámec pro ozdravné postupy a řešení krize byl přiměřený a účinný, a zároveň zamezit nadbytečné administrativní zátěži a nákladům pro podniky a orgány. Provádění tohoto rámce pro ozdravné postupy a řešení krize by proto mělo odpovídat povaze, rozsahu a složitosti dotyčné pojišťovny nebo zajišťovny a jejích činností a služeb. Ohledně rozsahu požadavků na plánování ozdravných postupů a řešení krize by měly orgány na základě harmonizovaného souboru kritérií založených na riziku určit, na které pojišťovny nebo zajišťovny se požadavky na plánování vztahují. Aby se posílila důvěra v jednotný trh s pojištěním a zajištěním a nastolily se rovné podmínky, mělo by být minimálního stupně připravenosti dosaženo stanovením minimální úrovně krytí trhu. Tato minimální úroveň krytí trhu by však měla zohlednit rozdíly mezi ozdravnými postupy na jedné straně a řešením krize na straně druhé a existenci nebo neexistenci veřejného zájmu na přijetí opatření k řešení krize. (14)Ze stejného důvodu by orgány měly v příslušných případech uplatňovat různé nebo omezené požadavky na preventivní plánování ozdravných postupů a řešení krize a požadavky na informace podle konkrétní pojišťovny nebo zajišťovny a požadovat nižší četnost aktualizací. Orgány by při uplatňování těchto zjednodušených povinností měly vzít v úvahu povahu, velikost, složitost a zastupitelnost činnosti podniku, jeho strukturu akcionářů a právní formu, jeho rizikový profil, míru propojenosti s jinými regulovanými podniky nebo s finančním systémem celkově. Orgány by také měly zohlednit, zda je pravděpodobné, že by selhání pojišťovny nebo zajišťovny a její následná likvidace v běžném úpadkovém řízení měly výrazně nepříznivý dopad na pojistníky, finanční trhy, na jiné pojišťovny nebo zajišťovny nebo na širší ekonomiku. Orgány by měly orgánu EIOPA každoročně podávat zprávy o uplatňování těchto zjednodušených povinností. (15)Za účelem zajištění řádného procesu řešení krize a zabránění střetu zájmů by členské státy měly plněním funkcí a úkolů ve vztahu k rámci pro ozdravné postupy a řešení krize pověřit orgány veřejné správy nebo orgány, jimž jsou svěřeny pravomoci v oblasti veřejné správy. Členské státy by měly zajistit, aby byly těmto orgánům příslušným k řešení krize přiděleny přiměřené zdroje. Pokud členský stát určí orgán příslušný k řešení krize, jenž má jiné funkce, měla by být přijata odpovídající strukturální opatření k tomu, aby byly tyto funkce odděleny od funkcí souvisejících s řešením krize a aby byla zajištěna provozní nezávislost. Toto oddělení funkcí by nemělo bránit tomu, aby měl orgán vykonávající funkci řešení krize přístup k jakýmkoli informacím, které jsou nezbytné pro výkon jeho povinností podle rámce pro ozdravné postupy a řešení krize nebo pro účely spolupráce mezi různými orgány zapojenými do uplatňování rámce pro ozdravné postupy a řešení krize. (16)S ohledem na dopady, které může mít selhání pojišťovny nebo zajišťovny na pojistníky, finanční systém a ekonomiku členského státu, a s ohledem na případnou potřebu využít k řešení tohoto selhání veřejných finančních prostředků by do procesu krizového řízení a řešení krize měla být již v počáteční fázi úzce zapojena ministerstva financí nebo další příslušná ministerstva členských států. (17)Je nutné účinně řešit zhoršující se finanční situaci pojišťoven a zajišťoven nebo případy porušení regulačních požadavků těmito pojišťovnami a zajišťovnami a zabránit zhoršení problémů. Orgány dohledu by proto měly mít pravomoc přijímat preventivní opatření. Tyto preventivní pravomoci by však měly být v souladu se škálou zásahů a pravomocemi dohledu, které již jsou pro podobné situace stanoveny ve směrnici 2009/138/ES, včetně pravomocí dohledu stanovených v procesu kontroly orgánem dohledu uvedeném v článku 36 směrnice 2009/138/ES. Důsledkem výkonu těchto preventivních pravomocí by neměl být žádný nový předem stanovený zásah nad úroveň solventnostního kapitálového požadavku stanoveného v hlavě I kapitole VI oddíle 4 uvedené směrnice. Orgány dohledu by měly každou situaci posoudit individuálně a rozhodnout se, zda jsou preventivní opatření zapotřebí na základě okolností, situace pojišťovny nebo zajišťovny a jejich odborného úsudku v oblasti dohledu.

(18)Je nezbytné, aby skupiny nebo případně jednotlivé pojišťovny nebo zajišťovny vypracovaly a pravidelně aktualizovaly preventivní ozdravné plány, které stanoví opatření, jež mají tyto skupiny nebo pojišťovny nebo zajišťovny přijmout ke stabilizaci své finanční situace po jejím výrazném zhoršení, kdyby toto zhoršení mohlo ohrozit jejich životaschopnost. Pojišťovny a zajišťovny by proto měly určit soubor kvantitativních a kvalitativních ukazatelů, na základě nichž by byla zahájena nápravná opatření předpokládaná v těchto preventivních ozdravných plánech. Tyto ukazatele by měly pojišťovnám a zajišťovnám pomoci v přijetí nápravných opatření v nejlepším zájmu jejich pojistníků a neměly by stanovit žádné nové regulační obezřetnostní požadavky. Preventivní ozdravné plány vztahující se na všechny významné právní subjekty ve skupině by měly být podrobné a měly by vycházet z reálných předpokladů použitelných v celé škále důkladných a náročných scénářů. Tyto preventivní ozdravné plány by měly tvořit nedílnou součást systému správy a řízení podniku. Jako vstup při vypracovávání těchto preventivních ozdravných plánů, včetně vlastního posouzení rizik a solventnosti, pohotovostních plánů nebo plánů řízení rizika likvidity, mohou být použity stávající nástroje. Požadavek na vypracování preventivního ozdravného plánu by však měl být uplatňován přiměřeně a nemělo by jím být dotčeno vypracování a předložení reálného ozdravného plánu, jak vyžaduje čl. 138 odst. 2 směrnice 2009/138/ES. V relevantních případech by prvky preventivního ozdravného plánu mohly poskytnout informace pro vypracování ozdravného plánu podle čl. 138 odst. 2 směrnice 2009/138/ES nebo by mohly sloužit jako základ pro jeho vypracování. (19)Je nutné zajistit přiměřený stupeň připravenosti na krizové situace. Vrcholné mateřské podniky nebo jednotlivé pojišťovny či zajišťovny by měly mít povinnost předkládat své preventivní ozdravné plány orgánům dohledu k celkovému posouzení, včetně toho, zda jsou tyto plány komplexní a dokázaly by skutečně a včas obnovit životaschopnost pojišťovny nebo zajišťovny nebo skupiny, a to i v obdobích závažných finančních obtíží. Pokud pojišťovna nebo zajišťovna předloží preventivní ozdravný plán, který není přiměřený, měly by mít orgány dohledu pravomoc uložit uvedené pojišťovně nebo zajišťovně, aby přijala nezbytná opatření k odstranění věcných nedostatků tohoto plánu. (20)Nezbytnou složkou účinného řešení krize je jeho plán. Orgány příslušné k řešení krize by proto měly mít všechny informace, jež jsou nezbytné k určení zásadních funkcí a zajištění jejich kontinuity. Pojišťovny nebo zajišťovny nejlépe znají své vlastní fungování a problémy z něj vyplývající a orgány příslušné k řešení krize by proto měly vypracovávat plány řešení krize mimo jiné na základě informací poskytnutých dotčenými pojišťovnami a zajišťovnami. Aby se zamezilo nadbytečné administrativní zátěži, měly by orgány příslušné k řešení krize nejprve získat potřebné informace od orgánů dohledu. (21)Podniky s nízkým rizikovým profilem by vzhledem ke svému nízkému rizikovému profilu neměly mít povinnost vypracovávat samostatné preventivní ozdravné plány, ani by se na ně nemělo vztahovat plánování řešení krize. (22)Aby bylo možné předvídat možné vzájemné působení nápravných opatření a opatření k řešení krize a zlepšit připravenost skupin na krize a jejich způsobilost k řešení krize, měly by se na všechny subjekty skupiny, které podléhají dohledu nad skupinou, vztahovat všechny postupy na úrovni skupiny ohledně preventivního plánování ozdravných postupů a řešení krize. Preventivní ozdravné plány a plány řešení krize by měly brát v úvahu finanční, technickou a podnikatelskou strukturu příslušné skupiny a její míru vnitřní propojenosti. (23)Skupinové preventivní ozdravné plány a skupinové preventivní plány řešení krize by měly být vypracovány pro skupinu jako celek a měly by určit opatření ve vztahu jak k vrcholnému mateřskému podniku, tak k jednotlivým dceřiným podnikům, které jsou součástí této skupiny. Rozsah, v jakém jsou dceřiné podniky zahrnuty do skupinových preventivních ozdravných plánů a skupinových preventivních plánů řešení krize, by však měl odpovídat jejich významu pro danou skupinu a pojistníky, reálnou ekonomiku a finanční systém v členských státech, ve kterých tyto dceřiné podniky působí. Na vypracovávání jakýchkoli plánů řešení krize by se měly podílet orgány příslušné k řešení krize z členských států, v nichž má skupina dceřiné podniky. Příslušné orgány jednající v kolegiu orgánů dohledu nebo kolegiu k řešení krize by měly vyvinout maximální úsilí, aby dosáhly společného rozhodnutí o posouzení a přijetí daných plánů. Přiměřená připravenost na krize by však neměla být nepřijetím společného rozhodnutí v rámci kolegií orgánů dohledu nebo kolegií k řešení krize nijak ovlivněna. V takových případech by každý orgán dohledu odpovědný za dceřiný podnik měl mít možnost požadovat preventivní ozdravný plán pro dceřiné podniky patřící do jeho jurisdikce a provést vlastní posouzení preventivního ozdravného plánu. Ze stejných důvodů by každý orgán příslušný k řešení krize odpovědný za dceřiný podnik měl pro tento dceřiný podnik patřící do jeho jurisdikce vypracovat a aktualizovat plán řešení krize. Individuální preventivní ozdravné plány a plány řešení krize pro pojišťovny nebo zajišťovny, které jsou součástí skupiny, by se měly i nadále vypracovat ve výjimečných případech, měly by být řádně odůvodněné a měly by uplatňovat stejné standardy, jaké jsou uplatňovány na srovnatelné pojišťovny nebo zajišťovny v dotčeném členském státě. Pokud jsou pro pojišťovny nebo zajišťovny, které jsou součástí skupiny, vypracovány individuální preventivní ozdravné plány a plány řešení krize, měly by příslušné orgány usilovat o to, aby byly co nejvíce v souladu s preventivními ozdravnými plány a plány řešení krize ostatních subjektů skupiny. (24)Pro zajištění úplné a průběžné informovanosti příslušných orgánů by orgány dohledu měly předat všechny preventivní ozdravné plány a veškeré jejich změny dotčeným orgánům příslušným k řešení krize a orgány příslušné k řešení krize by měly předat všechny plány řešení krize a veškeré jejich změny dotčeným orgánům dohledu. (25)Na základě posouzení způsobilosti pojišťoven nebo zajišťoven k řešení krize by orgány příslušné k řešení krize měly mít pravomoc požadovat, buď přímo nebo nepřímo prostřednictvím orgánu dohledu, aby pojišťovny nebo zajišťovny změnily svou strukturu a organizaci. Orgány příslušné k řešení krize by rovněž měly mít možnost přijmout nezbytná, ale přiměřená opatření k omezení nebo odstranění jakýchkoli podstatných překážek v používání nástrojů k řešení krize a zajistit způsobilost příslušných subjektů k řešení krize. Orgány příslušné k řešení krize by měly posoudit způsobilost pojišťoven nebo zajišťoven k řešení krize na úrovni pojišťoven nebo zajišťoven, u nichž se očekává, že v souladu se skupinovým plánem řešení krize budou přijata opatření k řešení krize. Možnost orgánů příslušných k řešení krize požadovat změny struktury a organizace pojišťovny nebo zajišťovny nebo přijímat opatření k omezení nebo odstranění jakýchkoli podstatných překážek v používání nástrojů k řešení krize a zajistit způsobilost dotčených podniků k řešení krize by neměla přesahovat rámec toho, co je nezbytné ke zjednodušení struktury a operací dotyčné pojišťovny nebo zajišťovny za účelem zlepšení její způsobilosti k řešení krize. (26)Provádění opatření uvedených v preventivním ozdravném plánu nebo plánu řešení krize může mít dopad na zaměstnance pojišťoven nebo zajišťoven. Tyto plány by proto měly v příslušných případech zahrnovat postupy pro informování zástupců zaměstnanců a konzultace s nimi po celou dobu ozdravného postupu a řešení krize. Tyto postupy by měly zohlednit kolektivní smlouvy, jiná ujednání sociálních partnerů a vnitrostátní a unijní právo upravující zapojení odborů a zástupců zaměstnanců do procesů restrukturalizace společností. (27)Účinné ozdravné postupy a řešení krize pojišťoven a zajišťoven nebo subjektů skupin působících v celé Unii vyžaduje, aby orgány dohledu a orgány příslušné k řešení krize spolupracovaly v kolegiu orgánů dohledu a kolegiu k řešení krize ve všech fázích procesu, od vypracování preventivních ozdravných plánů a plánů řešení krize až po vlastní řešení krize pojišťovny nebo zajišťovny. Pokud se orgány nedohodnou na rozhodnutích, která mají být přijata ve vztahu ke skupinám a pojišťovnám a zajišťovnám, měl by evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) (dále jen „EIOPA“), zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010, v krajním případě plnit úlohu zprostředkovatele. (28)Během fáze ozdravných postupů a preventivní fáze by akcionáři měli mít i nadále plnou odpovědnost a kontrolu nad pojišťovnou nebo zajišťovnou. Tuto odpovědnost by měli pozbýt, jakmile je v dané pojišťovně nebo zajišťovně zaveden režim řešení krize. Rámec pro řešení krize by proto měl stanovit včasné zahájení řešení krize, tj. před tím, než je pojišťovna nebo zajišťovna z hlediska rozvahy nebo peněžního toku v platební neschopnosti, před úplnou likvidací vlastního kapitálu nebo před tím, než pojišťovna nebo zajišťovna ztratí schopnost plnit své splatné platební závazky. Řešení krize by mělo být zahájeno, pokud orgán dohledu poté, co konzultoval orgán příslušný k řešení krize nebo co jím byl konzultován, rozhodne, že pojišťovna nebo zajišťovna je v selhání nebo že je její selhání pravděpodobné a že by alternativní opatření takovému selhání v přiměřené lhůtě nezabránila. U pojišťovny nebo zajišťovny by se mělo uvažovat, že je v selhání nebo že je její selhání pravděpodobné, v kterékoli z následujících situací: i) pokud pojišťovna nebo zajišťovna poruší nebo pravděpodobně poruší minimální kapitálový požadavek stanovený v hlavě I kapitole VI oddíle 4 směrnice 2009/138/ES a pokud neexistuje přiměřená vyhlídka na to, že by byl soulad s tímto požadavkem obnoven; ii) pokud pojišťovna nebo zajišťovna přestane splňovat podmínky pro udělení povolení nebo pokud závažným způsobem poruší své zákonné povinnosti stanovené právními předpisy, které se na ni vztahují, nebo je pravděpodobné, že tyto své zákonné povinnosti stanovené právními předpisy, které se na ni vztahují, závažným způsobem poruší v blízké budoucnosti způsobem, který by odůvodňoval odnětí povolení; iii) pokud pojišťovna nebo zajišťovna ztratí schopnost hradit své dluhy nebo jiné závazky, včetně plateb pojistníkům nebo oprávněným v okamžiku jejich splatnosti, nebo je pravděpodobné, že tuto schopnost ztratí v blízké budoucnosti, nebo iv) pokud pojišťovna nebo zajišťovna požaduje mimořádnou veřejnou finanční podporu. (29)Použití nástrojů k řešení krize a výkon pravomocí k řešení krize může zasahovat do práv akcionářů a věřitelů pojišťoven a zajišťoven. Zvláště pravomoc orgánů příslušných k řešení krize převádět akcie nebo veškerá aktiva pojišťovny nebo zajišťovny, popřípadě jejich část, soukromému kupujícímu bez svolení akcionářů zasahuje do jejich vlastnických práv. Kromě toho pravomoc rozhodnout, které závazky by měly být z pojišťovny nebo zajišťovny v selhání vyvedeny s cílem zajistit kontinuitu služeb a zabránit nepříznivým dopadům na pojistníky, oprávněné osoby, poškozené strany, reálnou ekonomiku nebo celkovou finanční stabilitu, může narušit rovné zacházení s věřiteli. Veškeré nástroje k řešení krize by proto měly být použity pouze na pojišťovny nebo zajišťovny, jež jsou v selhání nebo jejichž selhání je pravděpodobné, a pouze pokud je jejich použití nezbytné ke splnění účelu řešení krize v obecném zájmu. Nástroje k řešení krize by měly být především použity pouze v případě, že pojišťovnu nebo zajišťovnu nelze zlikvidovat v běžném úpadkovém řízení, aniž by byla nepřiměřeně oslabena ochrana pojistníků, oprávněných osob a žadatelů nebo destabilizován finanční systém. Opatření k řešení krize by navíc měla být nezbytná k zajištění rychlého převodu a kontinuity zásadních funkcí, přičemž by nemělo být pravděpodobné použití žádného alternativního soukromého řešení, včetně navýšení kapitálu stávajícími akcionáři nebo jakoukoli třetí stranou, jež by postačovalo k obnovení plné životaschopnosti subjektu, aniž by mělo dopad na pohledávky z pojištění. Jakýkoli zásah do práv akcionářů a věřitelů na základě opatření k řešení krize by měl být slučitelný s Listinou základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“). Zejména v případech, kdy se věřitelům patřícím do téže třídy dostane v souvislosti s opatřením k řešení krize rozdílného zacházení, mělo by být takové rozdílné zacházení odůvodněno veřejným zájmem a mělo by být úměrné rizikům, na něž jsou tato opatření zacílena, a nemělo by být přímo ani nepřímo diskriminační na základě státní příslušnosti. (30)Při používání nástrojů k řešení krize a výkonu pravomocí k řešení krize by orgány příslušné k řešení krize měly přijmout veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby opatření k řešení krize byla přijata v souladu se zásadou, že pohledávky z pojištění jsou dotčeny poté, co akcionáři a ostatní věřitelé převezmou svůj podíl na ztrátách. Orgány příslušné k řešení krize by navíc měly rovněž zajistit, aby náklady na řešení krize pojišťoven nebo zajišťoven byly minimalizovány a aby se věřitelům téže třídy dostalo rovného zacházení. (31)Odpisem nebo konverzí kapitálových nástrojů, dluhových nástrojů a jiných způsobilých závazků by měl být zajištěn interní mechanismus absorpce ztrát. Tento mechanismus by společně s nástroji převodu, jejichž cílem je zachování kontinuity pojistného krytí ve prospěch pojistníků, oprávněných osob a poškozených stran, měl zajistit dosažení účelu řešení krize a měl by do značné míry omezit dopad selhání pojišťovny nebo zajišťovny na pojistníky. V extrémních případech však řešení krize pojišťovny nebo zajišťovny může vyžadovat zásah ze strany specifických vnitrostátních systémů, zejména systému záruk pojištění nebo fondu pro řešení krizí, za účelem zajištění doplňkových zdrojů pro absorpci ztrát a restrukturalizaci, nebo v krajním případě mimořádné veřejné finanční prostředky. Záruky, jež jsou nezbytné k ochraně věřitelů, by rovněž měly zohledňovat existenci těchto specifických vnitrostátních systémů, které musí být v souladu s rámcem státní podpory Unie. Před uplatněním jakékoli mimořádné veřejné finanční podpory by měl být použit nástroj odpisu nebo konverze. (32)Zásah do majetkových práv by neměl být nepřiměřený. Dotčení akcionáři a věřitelé pojišťoven a zajišťoven, včetně pojistníků, by proto neměli utrpět větší ztráty, než jaké by utrpěli, kdyby byla pojišťovna nebo zajišťovna v době přijetí rozhodnutí o řešení krize zlikvidována. V případě částečného převodu aktiv a závazků pojišťovny nebo zajišťovny v režimu řešení krize na soukromého kupujícího nebo překlenovací podnik by zbývající část tohoto podniku v režimu řešení krize měla být likvidována v běžném úpadkovém řízení. Akcionáři a věřitelé, kteří zůstanou v likvidačním řízení pojišťovny nebo zajišťovny, by měli mít nárok obdržet v likvidačním řízení úhradu svých pohledávek nebo náhradu za ně, která by neměla být nižší než částka, kterou by obdrželi, pokud by celá pojišťovna nebo zajišťovna byla likvidována v běžném úpadkovém řízení. (33)Na ochranu práv akcionářů a věřitelů by měly být stanoveny jasné povinnosti ohledně ocenění aktiv a závazků podniku v režimu řešení krize a v souvislosti s oceněním ohledně zacházení, jehož by se akcionářům a věřitelům dostalo, pokud by pojišťovna nebo zajišťovna byla likvidována v běžném úpadkovém řízení. Je proto nutné stanovit, že před přijetím jakéhokoli opatření k řešení krize by mělo být provedeno spravedlivé a reálné ocenění aktiv a závazků pojišťovny a zajišťovny. Na toto ocenění by se mělo vztahovat právo na soudní přezkum. Vzhledem k povaze opatření k řešení krize a jeho úzké vazbě na ocenění by však toto právo na soudní přezkum mělo být možné uplatnit pouze v případě, že je zároveň uplatněno vůči rozhodnutí o řešení krize. Dále je nutné stanovit, že po použití nástrojů k řešení krize se provede srovnání mezi zacházením, které se akcionářům a věřitelům skutečně dostalo, a zacházením, které by se jim dostalo v běžném úpadkovém řízení. Toto srovnání ex post by mělo být napadnutelné bez ohledu na rozhodnutí o řešení krize. Akcionáři a věřitelé, kteří obdrželi nižší částku než částku, kterou by obdrželi v běžném úpadkovém řízení, by měli mít nárok na úhradu rozdílu. (34)Je důležité, aby byly při selhání pojišťovny nebo zajišťovny uznány ztráty. Ocenění aktiv a závazků pojišťoven nebo zajišťoven, jež jsou v selhání, by mělo vycházet ze spravedlivých, obezřetných a realistických předpokladů v okamžiku použití nástrojů k řešení krize. Při ocenění by však hodnota závazků neměla být ovlivněna finanční situací dané pojišťovny nebo zajišťovny. Ve výjimečných naléhavých případech by mělo být možné, aby orgány příslušné k řešení krize provedly rychlé ocenění aktiv a závazků pojišťovny nebo zajišťovny, jež je v selhání. Takové ocenění by mělo být prozatímní a mělo by se použít do doby, než bude provedeno nezávislé ocenění. Orgán EIOPA by měl stanovit rámec zásad uplatňovaných při provádění takových ocenění a umožnit, aby orgány příslušné k řešení krize a nezávislí odhadci mohli v příslušných případech používat různé specifické metodiky. (35)Při přijímání opatření k řešení krize by měly vzít orgány příslušné k řešení krize v úvahu opatření stanovená v plánech řešení krize a podle těchto opatření postupovat, pokud s ohledem na okolnosti případu nevyhodnotí, že účelu řešení krize bude účinněji dosaženo prostřednictvím opatření, která v plánech řešení krize stanovena nejsou. (36)Nástroje k řešení krize by měly být navrženy tak, aby byly vhodné pro širokou škálu velmi nepředvídatelných scénářů, při zohlednění skutečnosti, že může být rozdíl mezi krizí jedné pojišťovny nebo zajišťovny a širší systémovou krizí. Nástroje k řešení krize by se proto měly vztahovat na každý z těchto scénářů, včetně ukončení uzavírání nových smluv při solventnosti podnikem v režimu řešení krize do ukončení jeho činnosti, převodu činnosti nebo akcií podniku v režimu řešení krize, zřízení překlenovacího podniku, oddělení aktiv a závazků od znehodnocených nebo nedostatečně výkonných podniku, jenž je v selhání, a odpis nebo konverze kapitálových nástrojů a jiných způsobilých závazků pojišťovny nebo zajišťovny, jež je v selhání. (37)Pokud byly k převodu pojistných kmenů na zdravý subjekt, jímž může být kupující ze soukromého sektoru nebo překlenovací podnik, použity nástroje k řešení krize, měla by být zbylá část podniku v přiměřené lhůtě zlikvidována. Délka této lhůty by měla být odvislá od toho, zda je potřeba, aby pojišťovna nebo zajišťovna, jež je v selhání, poskytovala služby nebo podporu, jež kupujícímu ze soukromého sektoru nebo překlenovacímu podniku umožní vykonávat činnosti nebo služby nabyté na základě tohoto převodu.

(38)Nástroj převodu činnosti by měl orgánům příslušným k řešení krize umožnit prodat pojišťovnu nebo zajišťovnu nebo část její činnosti jednomu či více kupujícím bez svolení akcionářů. Při použití nástroje převodu činnosti by orgány měly provést kroky k uvedení pojišťovny nebo zajišťovny nebo části její činnosti na trh v otevřeném, transparentním a nediskriminačním procesu a dosáhnout co nejvyšší prodejní ceny. Není-li možno tento postup z důvodů naléhavosti použít, měly by orgány učinit kroky k nápravě škodlivých dopadů na hospodářskou soutěž a na vnitřní trh. (39)Veškeré čisté výnosy z převodu aktiv nebo závazků podniku v režimu řešení krize při použití nástroje převodu činnosti by měly být využity ve prospěch podniku, který zůstane v likvidačním řízení. Veškeré čisté výnosy z převodu akcií nebo jiných nástrojů účasti vydaných podnikem v režimu řešení krize při použití nástroje převodu činnosti by měly být využity ve prospěch vlastníků těchto akcií nebo jiných nástrojů účasti. Při výpočtu výnosů by se měly odečíst náklady vzniklé selháním pojišťovny nebo zajišťovny a během procesu řešení krize. (40)Informace týkající se uvedení pojišťovny nebo zajišťovny, jež je v selhání, na trh a jednání s potenciálními nabyvateli před použitím nástroje převodu činnosti mohou být citlivé a mohou oslabit důvěru v trh s pojištěním. Proto je důležité zajistit, aby bylo zveřejnění takových informací požadovaných nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 596/2014 možné odložit po dobu nezbytnou k vypracování plánu a struktury řešení krize pojišťovny nebo zajišťovny. (41)Překlenovací podnik je pojišťovna nebo zajišťovna, která je zcela nebo z části vlastněná jedním nebo více veřejnými orgány nebo je ovládána orgánem příslušným k řešení krize. Hlavním účelem překlenovacího podniku je zajistit, aby byly i nadále pojistníkům pojišťovny nebo zajišťovny, jež je v selhání, poskytovány zásadní funkce. Překlenovací podnik by proto měl být provozován jako životaschopný subjekt, jenž pokračuje v činnosti, a měl by být, jakmile pro to nastanou vhodné podmínky, vrácen na trh nebo zlikvidován, pokud již tento překlenovací podnik životaschopný není. (42)Nástroj oddělení aktiv a závazků by měl orgánům umožnit převést aktiva, práva nebo závazky podniku v režimu řešení krize na samostatný nástroj s cílem tato aktiva, práva nebo závazky převést, spravovat a zlikvidovat. Aby se zamezilo nepřiměřené konkurenční výhodě pojišťovny nebo zajišťovny, jež je v selhání, měl by se nástroj oddělení aktiv a závazků použít pouze společně s jinými nástroji. (43)Účinný režim řešení krize by měl zajistit, aby mohla být krize pojišťoven nebo zajišťoven řešena způsobem, který minimalizuje nepříznivý dopad selhání na pojistníky, daňové poplatníky, reálnou ekonomiku a finanční stabilitu. Odpis nebo konverze by měla zajistit, aby akcionáři a věřitelé pojišťovny nebo zajišťovny, jež je v selhání, nesli ztráty jako první před tím, než jsou dotčeny pohledávky z pojištění, a aby nesli přiměřenou část nákladů vzniklých na základě selhání pojišťovny nebo zajišťovny, jakmile je vykonána pravomoc k řešení krize. Nástroj odpisu nebo konverze by tedy měl akcionáře a věřitele pojišťoven nebo zajišťoven a do určité míry i pojistníky více motivovat k tomu, aby za běžných podmínek sledovali zdraví pojišťovny nebo zajišťovny. (44)Je nezbytné zajistit, aby orgány příslušné k řešení krize měly za různých okolností potřebnou flexibilitu, aby mohly u podniku v režimu řešení krize zavést režim ukončení uzavírání nových smluv při solventnosti, převést jeho aktiva, práva a závazky za co nejlepších podmínek pro pojistníky nebo rozdělit zbývající ztráty. Je proto vhodné stanovit, aby orgány příslušné k řešení krize měly možnost použít nástroj odpisu nebo konverze, a to jak v případě, kdy je cílem řešit krizi pojišťovny nebo zajišťovny, jež je v selhání, jako pojišťovny nebo zajišťovny v režimu ukončení uzavírání nových smluv při solventnosti, tak v případě, kdy jsou zásadní pojišťovací služby převedeny, zatímco zbylá část pojišťovny nebo zajišťovny ukončí svou činnost a je zlikvidována. V této souvislosti může být namístě restrukturalizace pojistných závazků s cílem zajistit pokračování významné části pojistného krytí, pokud se má za to, že je to v nejlepším zájmu pojistníků. (45)Pokud je reálně pravděpodobné, že může být obnovena životaschopnost podniku a že pojistníci neutrpí v režimu řešení krize žádné ztráty, lze k obnovení podniku v režimu řešení krize na fungující podnik použít nástroj odpisu nebo konverze. V takovém případě by měla řešení krize prostřednictvím odpisu nebo konverze doprovázet výměna vedení, s výjimkou případů, kdy je ponechání vedení přiměřené a nezbytné k dosažení účelu řešení krize. (46)Nástroj odpisu nebo konverze by se neměl použít na pohledávky, které jsou zajištěné, kolateralizované či jinak zaručené, protože by odpis nebo konverze nemusely být účinné nebo by mohly mít nepříznivý dopad na finanční stabilitu. Aby však bylo zajištěno, že nástroj odpisu nebo konverze bude účinný a dosáhne svých cílů, je žádoucí, aby jej bylo možné používat na co nejširší škálu nezajištěných závazků pojišťovny nebo zajišťovny v selhání. Je ovšem vhodné některé druhy nezajištěných závazků z působnosti nástroje odpisu nebo konverze vyloučit. V zájmu zajištění kontinuity zásadních funkcí by se nástroj odpisu nebo konverze neměl použít na některé závazky vůči zaměstnancům pojišťovny nebo zajišťovny v selhání či na obchodní závazky související se zbožím a službami nezbytnými pro každodenní fungování pojišťovny nebo zajišťovny. Aby bylo možné uhradit důchodové pohledávky a důchody splatné penzijním fondům a penzijním správcům nebo v souvislosti s nimi, neměl by se nástroj odpisu nebo konverze použít na závazky pojišťovny nebo zajišťovny v selhání vůči důchodovému systému. Za účelem omezení rizika systémového šíření krize by se nástroj odpisu nebo konverze neměl použít na závazky vzniklé z účasti v platebním systému, jejichž zbývající splatnost je kratší než sedm dní, ani na závazky s původní splatností kratší než sedm dní vůči pojišťovnám a zajišťovnám, úvěrovým institucím a investičním podnikům jiným než subjektům, které jsou součástí stejné skupiny. (47)Jedním z hlavních účelů řešení krize je ochrana pojistníků, oprávněných osob nebo poškozených stran. Na pohledávky z pojištění by se proto měl použít nástroj odpisu nebo konverze pouze v krajním případě a orgány příslušné k řešení krize by měly pečlivě zvážit důsledky potenciálního odpisu pohledávek z pojištění vzniklých na základě pojistných smluv v držení fyzických osob a mikropodniků a malých a středních podniků. (48)Orgány příslušné k řešení krize by měly mít pravomoc závazky zcela nebo zčásti vyloučit v určitých případech, kdy tyto závazky není možné odepsat nebo konvertovat v přiměřené lhůtě, kdy je vyloučení nezbytně nutné a přiměřené k dosažení účelu řešení krize nebo kdy by použití nástroje odpisu nebo konverze vedlo k takovému snížení hodnoty, že by ztráty na straně jiných věřitelů byly vyšší, než kdyby tyto závazky nebyly vyloučeny. Při uplatnění těchto vyloučení je s ohledem na ně možné zvýšit úroveň odpisu nebo konverze u jiných způsobilých závazků, je-li dodržena zásada, že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení, než do jakého by se dostal při běžném úpadkovém řízení. Od členských států by se rovněž nemělo vyžadovat, aby financovaly řešení krize ze svých rozpočtů. (49)Orgány příslušné k řešení krize by zpravidla měly používat nástroj odpisu nebo konverze způsobem, který respektuje rovnocenné zacházení s věřiteli a zákonné pořadí pohledávek v souladu s příslušným insolvenčním právem. Ztráty by proto měly být nejprve absorbovány nástroji regulatorního kapitálu a měly by být přiděleny akcionářům cestou buď zrušení či převodu akcií, nebo silného naředění podílů. Pokud to nestačí, měly by být podřízené závazky konvertovány nebo odepsány. Prioritní závazky by měly být konvertovány nebo odepsány pouze v případě, že byl konvertován nebo odepsán celý podřízený dluh. (50)Vyloučení závazků, mimo jiné v případě platebních systémů a systémů vypořádání, zaměstnanců nebo obchodních věřitelů nebo přednostního pořadí by mělo být uplatněno ve třetích zemích stejně jako v Unii. Aby bylo v případě potřeby možné odepsat nebo konvertovat závazky ve třetích zemích, mělo by se stanovit, že smluvní podmínky, které se řídí právem třetích zemí, tuto možnost připouští. Sjednání takové smluvní podmínky by nemělo být vyžadováno ve vztahu k závazkům vyloučeným z použití nástroje odpisu nebo konverze či v případě, že právo dané třetí země nebo závazná dohoda uzavřená s touto třetí zemí umožňují, aby orgán dotčeného členského státu příslušný k řešení krize použil nástroj odpisu nebo konverze. (51)Akcionáři a věřitelé by měli v nezbytné míře přispívat do mechanismů alokace ztrát pojišťovny nebo zajišťovny, jež je v selhání. Členské státy by proto měly zajistit, aby nástroje kapitálu tier 1, tier 2 a tier 3 v okamžiku neživotaschopnosti pojišťovny nebo zajišťovny, která je vydala, plně absorbovaly ztráty. Orgány příslušné k řešení krize by tedy měly mít povinnost tyto nástroje plně odepsat nebo je případně konvertovat do nástrojů kapitálu tier 1 v okamžiku neživotaschopnosti a ještě předtím, než jsou přijata jakákoli opatření k řešení krize. Pro tento účel by se okamžikem neživotaschopnosti měl rozumět buď okamžik, kdy dotyčný orgán příslušný k řešení krize shledá, že pojišťovna nebo zajišťovna splňuje podmínky zahájení řešení krize, nebo okamžik, kdy dotyčný orgán příslušný k řešení krize rozhodne, že by pojišťovna nebo zajišťovna přestala být životaschopná, pokud by uvedené kapitálové nástroje nebyly odepsány nebo konvertovány. Uvedené požadavky by měly být uznány v podmínkách, jimiž se tyto nástroje řídí, a v jakémkoli prospektu nebo nabídkových dokumentech zveřejněných nebo poskytnutých v souvislosti s těmito nástroji. (52)Orgány příslušné k řešení krize by měly mít veškeré nezbytné zákonné pravomoci, které mohou být v různých kombinacích vykonány při používání nástrojů k řešení krize k zajištění účinného provedení řešení krize. Tyto zákonné pravomoci by měly zahrnovat pravomoci k převodu akcií, aktiv, práv nebo závazků pojišťovny nebo zajišťovny v selhání na jiný subjekt, a to i jinou pojišťovnu nebo zajišťovnu nebo překlenovací podnik, pravomoci k odpisu nebo zrušení akcií nebo k odpisu nebo konverzi závazků pojišťovny nebo zajišťovny v selhání, pravomoc vyměnit vedení a pravomoc pozastavit úhradu závazků. Nutné jsou doplňkové pravomoci, včetně pravomoci vyžadovat od ostatních částí skupiny kontinuitu základních služeb. (53)Není nutné předepisovat přesný způsob, jakým by měly orgány příslušné k řešení krize do pojišťovny nebo zajišťovny v selhání zasahovat. Orgány příslušné k řešení krize by měly mít na výběr mezi převzetím kontroly prostřednictvím přímého zásahu do pojišťovny nebo zajišťovny nebo prostřednictvím úředního příkazu. Měly by se rozhodovat podle okolností daného případu. (54)Je nezbytné stanovit procesní požadavky, jimiž se zajistí, že se opatření k řešení krize řádně oznámí a zveřejní. Jelikož informace získané orgány příslušnými k řešení krize a jejich odbornými poradci během procesu řešení krize mohou být citlivé, měl by se na ně předtím, než se rozhodnutí o řešení krize zveřejní, vztahovat účinný režim důvěrnosti. Je nutné předpokládat, že veškeré informace poskytnuté v souvislosti s rozhodnutím před jeho vydáním, ať již se jedná o to, zda jsou splněny podmínky zahájení řešení krize, či o použití konkrétního nástroje nebo opatření v rámci zvoleného postupu, mají dopad na veřejné a soukromé zájmy, jichž se dané kroky dotýkají. Je proto nezbytné zajistit vhodné mechanismy pro zachování důvěrnosti takových informací, a to i ohledně obsahu a podrobností ozdravných plánů a plánů řešení krize a výsledku posouzení provedených v této souvislosti. (55)Orgány příslušné k řešení krize by měly mít doplňkové pravomoci k zajištění účinnosti převodu akcií nebo dluhových nástrojů a aktiv, práv a závazků na nabývající třetí stranu nebo na překlenovací podnik. Ekonomické výhody plynoucí ze zajišťovacích dohod by měly být zachovány především za účelem usnadnění převodu pohledávek z pojištění, aniž by byl ovlivněn celkový rizikový profil souvisejícího portfolia a souvisejících technických rezerv a kapitálových požadavků. Orgány příslušné k řešení krize by proto měly mít možnost převést pohledávky z pojištění společně s jejich příslušnými zajišťovacími právy. Tato schopnost by měla rovněž zahrnovat pravomoc vyjmout z převáděných nástrojů nebo aktiv práva třetích stran, pravomoc vymáhat plnění smluv a pravomoc stanovovat kontinuitu ujednání ve vztahu k příjemci převedených aktiv a akcií. Právo některé ze stran ukončit smlouvu s podnikem v režimu řešení krize nebo subjektem jeho skupiny z důvodů jiných, než je pouhé řešení krize pojišťovny nebo zajišťovny v selhání, by rovněž nemělo být dotčeno. Orgány příslušné k řešení krize by navíc měly mít doplňkovou pravomoc uložit zbytkové pojišťovně nebo zajišťovně, u níž probíhá likvidace v běžném úpadkovém řízení, aby poskytovala nezbytné služby, které umožní, aby podnik, na který byly na základě použití nástroje převodu činnosti nebo nástroje překlenovacího podniku převedeny aktiva či akcie, provozoval své podnikání. (56)Podle článku 47 Listiny každý, jehož práva a svobody zaručené právem Unie byly porušeny, má právo na účinné prostředky nápravy před soudem. Rozhodnutí přijatá orgány příslušnými k řešení krize by proto měla podléhat soudnímu přezkumu. (57)Opatření krizového řízení přijatá orgány příslušnými k řešení krize mohou vyžadovat komplexní ekonomická hodnocení a velký prostor pro uvážení. Orgány příslušné k řešení krize tedy disponují speciální odborností k provádění těchto hodnocení a k vymezení podmínek pro náležité využívání prostoru pro uvážení. Proto je důležité zajistit, aby z těchto komplexních ekonomických hodnocení vypracovaných orgány příslušnými k řešení krize v té souvislosti vycházely vnitrostátní soudy při přezkumu daných opatření krizového řízení. Složitost těchto hodnocení by však neměla vnitrostátním soudům bránit v tom, aby ověřily věcnou správnost, spolehlivost a logičnost důkazů, o něž se orgán příslušný k řešení krize opírá, to, zda důkazy obsahují všechny relevantní informace, které je třeba zohlednit pro posouzení komplexní situace, a to, zda mohou být podkladem pro závěry z nich vyvozené.

(58)S cílem řešit naléhavé situace je nezbytné stanovit, že podání jakéhokoli návrhu na soudní přezkum nemá automatický odkladný účinek na napadené rozhodnutí a že rozhodnutí orgánu příslušného k řešení krize je okamžitě vykonatelné, přičemž by měla platit domněnka, že odklad jeho vykonatelnosti je v rozporu s veřejným zájmem. (59)Je nezbytné, aby orgány výkonem pravomocí k řešení krize chránily třetí strany, které v dobré víře získaly aktiva, práva a závazky instituce v režimu řešení krize. Stejně tak je nutné zajistit stabilitu finančních trhů. Právem na soudní přezkum rozhodnutí o řešení krize by proto neměl být dotčen žádný následný správní akt nebo transakce uzavřená na základě zrušeného rozhodnutí. V takových případech by se náprava protiprávního rozhodnutí měla omezit na přiznání náhrady škody, kterou dotčené osoby utrpěly. (60)Závažné ohrožení finanční stability v dotčeném členském státě a v Unii si může vynutit naléhavé přijetí opatření krizového řízení. Všechny postupy stanovené vnitrostátním právem pro podání žádosti o soudní schválení opatření krizového řízení předem a soudní posouzení této žádosti by měly probíhat urychleně. Členské státy by měly zajistit, aby mohl příslušný orgán přijmout rozhodnutí ihned po soudním schválení. Tím by nemělo být dotčeno právo zúčastněných stran požádat soud o zrušení rozhodnutí. Mělo by to však být umožněno pouze na omezenou dobu po přijetí opatření krizového řízení orgánem příslušným k řešení krize, aby nedošlo k nepřiměřenému odkladu uplatňování rozhodnutí o řešení krize. (61)Účinné řešení krize a potřeba zamezit sporům o příslušnost vyžadují, aby nebyla vůči pojišťovně nebo zajišťovně v selhání zahajována žádná běžná úpadková řízení či aby se v nich nepokračovalo, zatímco orgán příslušný k řešení krize vykonává své pravomoci k řešení krize nebo používá nástroje k řešení krize, pokud se tak neděje z podnětu nebo se souhlasem orgánu příslušného k řešení krize. Je proto nezbytné stanovit, aby některé smluvní závazky byly na omezenou dobu pozastaveny, aby orgány příslušné k řešení krize mohly uplatnit nástroje k řešení krize. Tato možnost by však neměla platit pro povinnosti ve vztahu k systémům určeným členským státem podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/26/ES, včetně ústředních protistran. Směrnice 98/26/ES snižuje riziko spojené s účastí v platebních systémech a systémech vypořádání obchodů s cennými papíry, zejména snížením míry narušení v případě platební neschopnosti účastníka takového systému. Je nutné zajistit, aby byla tato ochranná opatření nadále uplatňována v krizových situacích a aby byla zachována odpovídající jistota pro provozovatele platebních systémů a systémů vypořádání obchodů s cennými papíry a další účastníky trhu. Opatření k předejití krizi nebo opatření krizového řízení by samo o sobě nemělo být pokládáno za úpadkové řízení ve smyslu směrnice 98/26/ES, pokud jsou nadále plněny podstatné povinnosti podle příslušné smlouvy. (62)Je nutné zajistit, aby orgány příslušné k řešení krize, pokud převádějí aktiva a závazky kupujícímu ze soukromého sektoru nebo překlenovacímu podniku, měly dost času na identifikaci smluv, které je zapotřebí převést. Orgány příslušné k řešení krize by proto měly mít možnost omezit práva protistran finanční smlouvy závěrečně vypořádat, urychlit je nebo jiným způsobem ukončit před uskutečněním převodu. Toto omezení by mělo orgánům příslušným k řešení krize pomoci získat úplnou představu o rozvaze pojišťovny nebo zajišťovny, jež je v selhání, beze změn hodnoty nebo rozsahu v důsledku případného rozsáhlého uplatnění práv na ukončení smlouvy, a mělo by pomoci zamezit nestabilitě trhu. K zasahování do smluvních práv protistran by však mělo docházet pouze v minimální nezbytné míře. Jakékoli omezení práv na ukončení smlouvy uplatněné orgány příslušnými k řešení krize by se proto mělo vztahovat pouze na opatření krizového řízení nebo události nastalé v přímé souvislosti s uplatněním takového opatření. Práva na ukončení smlouvy vyplývající z jakéhokoli jiného neplnění, včetně neuhrazení nebo nedodání marže, by tedy měla zůstat zachována. (63)Je nutné zachovat legitimní ujednání kapitálového trhu v případě převodu některých, nikoli však všech aktiv, práv a závazků pojišťovny nebo zajišťovny, jež je v selhání. Je proto vhodné stanovit záruky, které zabrání dělení propojených závazků nebo propojených práv a smluv, včetně smluv se stejnou protistranou krytých zajišťovacími dohodami, dohod o finančním zajištění s převedením vlastnického práva, dohod o vzájemném započtení pohledávek, nettingových dohod při okamžitém vypořádání smlouvy a ujednání o strukturovaném financování. Pokud se používají tyto záruky, měly by být orgány příslušné k řešení krize povinny převést všechny propojené smlouvy v rámci chráněného ujednání nebo je všechny ponechat ve zbytkové pojišťovně nebo zajišťovně v selhání. Tyto záruky by měly zajistit, že nebude dotčeno nakládání s expozicemi krytými nettingovou dohodou pro regulatorní účely podle směrnice 2009/138/ES. (64)Pro zajištění finanční stability pojišťovny a zajišťovny by mělo být zavedeno pozastavení práv pojistníků na odbytné. Toto pozastavení a z něj vyplývající finanční stabilita dotyčné pojišťovny a zajišťovny by měly orgánům příslušným k řešení krize poskytnout dostatek času na ocenění těchto pojišťoven a zajišťoven a na posouzení, které nástroje k řešení krize by měly být použity. Toto pozastavení by mělo rovněž zajistit rovné zacházení s pojistníky, a tím by mělo zamezit potenciálním nepříznivým finančním dopadům na pojistníky, kteří jako jedni z prvních neuplatnili právo na odbytné z pojistné smlouvy. Protože jedním z účelů řešení je zajištění kontinuity pojistného krytí, měli by pojistníci nadále hradit veškeré povinné platby podle příslušných pojistných smluv, a to i v případě anuit. (65)Zajištěním toho, aby orgány příslušné k řešení krize měly k dispozici stejné nástroje a pravomoci k řešení krize, se usnadní koordinovaný postup v případě selhání přeshraniční skupiny. K podpoře spolupráce a zabránění nejednotným vnitrostátním reakcím jsou však zřejmě nezbytné další kroky. Orgány příslušné k řešení krize by při řešení krize subjektů ve skupině měly proto být povinny spolupracovat a svůj postup konzultovat v kolegiích k řešení krize za účelem dohodnutí programu řešení krize na úrovni skupiny. S cílem poskytnout fórum pro diskuzi a dosáhnout takové dohody by měla být kolegia k řešení krize založena rozšířením stávajících kolegií orgánů dohledu tím, že se do nich začlení orgány příslušné k řešení krize a zapojí příslušná ministerstva, orgán EIOPA a v příslušných případech orgány odpovědné za systémy záruk pojištění. Kolegium k řešení krize by nemělo být rozhodovacím orgánem, ale platformou usnadňující rozhodování vnitrostátních orgánů, přičemž přijímání společných rozhodnutí by mělo být na příslušných vnitrostátních orgánech. (66)Řešení krize přeshraničních skupin by mělo dosáhnout rovnováhy mezi potřebou toho, aby postupy zohledňovaly naléhavost situace a umožňovaly účinná, spravedlivá a včasná řešení pro skupinu jako celek na jedné straně a nezbytností ochrany pojistníků, reálné ekonomiky a finanční stability ve všech členských státech, v nichž skupina působí, na straně druhé. Různé orgány příslušné k řešení krize by proto měly sdílet svá stanoviska v kolegiu k řešení krizí a všechna opatření k řešení krize navržená orgánem příslušným k řešení krize na úrovni skupiny by měla být vypracována a projednána různými orgány příslušnými k řešení krize v kontextu skupinových plánů řešení krize. Kolegia k řešení krize by rovněž měla zohlednit stanoviska orgánů příslušných k řešení krize všech členských států, v nichž skupina působí, aby byla pokud možno přijata rychlá a společná rozhodnutí. (67)Opatření k řešení krize přijímaná orgánem příslušným k řešení krize na úrovni skupiny by měla vždy zohledňovat jejich dopad na pojistníky, reálnou ekonomiku a finanční stabilitu členských států, kde skupina působí. Orgány příslušné k řešení krize členského státu, v němž je usazen dceřiný podnik, by proto měly mít v krajním případě a v řádně odůvodněných případech možnost vznášet námitky vůči rozhodnutím orgánu příslušného k řešení krize na úrovni skupiny, pokud se tyto orgány příslušné k řešení krize domnívají, že opatření k řešení krize nejsou přiměřená, a to buď z důvodu potřeby ochrany pojistníků, reálné ekonomiky a finanční stability v tomto členském státě, nebo z důvodu povinností, jež se vztahují na srovnatelné podniky v těchto členských státech. (68)Programy řešení krize na úrovni skupiny by měly usnadnit koordinované řešení krize, které pravděpodobněji všem podnikům ve skupině přinese nejlepší výsledky. Orgány příslušné k řešení krize na úrovni skupiny by proto měly navrhnout programy řešení krize na úrovni skupiny a předložit je kolegiu k řešení krize. Orgány příslušné k řešení krize, které s programem řešení krize na úrovni skupiny nesouhlasí nebo se rozhodnou přijmout nezávislá opatření k řešení krize, by měly vysvětlit důvody svého nesouhlasu a oznámit je, spolu s podrobnostmi jakýchkoli nezávislých opatření k řešení krize, která hodlají přijmout, orgánu příslušnému k řešení krize na úrovni skupiny a ostatním orgánům příslušným k řešení krize, na něž se program řešení krize na úrovni skupiny vztahuje. Jakýkoli orgán příslušný k řešení krize, který se rozhodne odchýlit se od programu řešení krize na úrovni skupiny, by měl náležitě zvážit potenciální dopad tohoto odchýlení na pojistníky, reálnou ekonomiku a finanční stabilitu v členských státech, v nichž se nacházejí ostatní orgány příslušné k řešení krize, a potenciální dopad tohoto odchýlení na jiné části skupiny. (69)Pro zajištění koordinovaného postupu na úrovni skupiny by měly být orgány příslušné k řešení krize vyzvány k tomu, aby v rámci programu řešení krize na úrovni skupiny používaly stejný nástroj na subjekty patřící do dané skupiny, které splňují podmínky zahájení řešení krize. Orgány příslušné k řešení krize skupiny by proto měly mít pravomoc použít nástroj překlenovacího podniku na úrovni skupiny s cílem stabilizovat skupinu jako celek a převést vlastnictví dceřiných podniků na překlenovací podnik za účelem následného prodeje těchto dceřiných podniků za příznivých tržních podmínek, a to buď všech dohromady nebo zvlášť. Kromě toho by měl mít orgán příslušný k řešení krize na úrovni skupiny pravomoc použít nástroj odpisu nebo konverze na mateřské úrovni. (70)Účinné řešení krize mezinárodně působících pojišťoven a zajišťoven a skupin vyžaduje spolupráci mezi členskými státy a orgány příslušnými k řešení krize ve třetích zemích. Za tímto účelem a v příslušných odůvodněných případech by měl mít orgán EIOPA pravomoc vypracovávat a uzavírat nezávazná rámcová ujednání o spolupráci s orgány třetích zemí v souladu s článkem 33 nařízení (EU) č. 1094/2010. Vnitrostátním orgánům by ze stejného důvodu mělo být povoleno uzavírat dvoustranná ujednání s orgány třetích zemí v souladu s rámcovými ujednáními o spolupráci orgánu EIOPA. Vypracování těchto dvoustranných ujednání by mělo zajistit účinné plánování, rozhodování a koordinaci, pokud jde o mezinárodně působící pojišťovny a zajišťovny. Za účelem nastolení rovných podmínek by měla být tato dvoustranná ujednání vzájemná, přičemž orgány příslušné k řešení krize by si měly navzájem postupy uznat a vynucovat je, pokud neplatí výjimka, která umožňuje zamítnutí uznání postupu k řešení krize třetí země. (71)Spolupráce mezi orgány příslušnými k řešení krize by měla probíhat jak ve vztahu k dceřiným podnikům skupin Unie nebo třetích zemí, tak ve vztahu k pobočkám pojišťoven a zajišťoven Unie nebo třetích zemí. Dceřiné podniky skupin třetích zemí jsou podniky usazenými v Unii, a proto plně podléhají právu Unie, včetně použití jakýchkoli nástrojů k řešení krize. Je však nezbytné, aby si členské státy uchovaly právo jednat ve vztahu k pobočkám pojišťoven a zajišťoven, které mají sídlo ve třetích zemích, pokud by uznání a uplatnění postupů třetích zemí k řešení krize týkajících se pobočky ohrozilo reálnou ekonomiku nebo finanční stabilitu v Unii nebo pokud by se pojistníkům z Unie nedostalo zacházení rovnocenného se zacházením s pojistníky ze třetí země. V takové situaci by členské státy měly mít právo po konzultaci se svými orgány příslušnými k řešení krize odmítnout uznání postupu třetí země k řešení krize. (72)Orgán EIOPA by měl podporovat sbližování postupů orgánů příslušných k řešení krize prostřednictvím obecných pokynů vydaných v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1094/2010. Orgán EIOPA by měl konkrétně upřesnit všechny následující položky: a) uplatnění zjednodušených povinností pro některé podniky; b) metody, jež mají být použity při určování podílů na trhu, a kritéria pro stanovení oblasti působnosti preventivního plánování ozdravných postupů; c) minimální seznam kvalitativních a kvantitativních ukazatelů a rozsah scénářů pro preventivní ozdravné plány; d) kritéria pro identifikaci zásadních funkcí; e) podrobnosti o opatřeních k řešení nebo odstranění překážek způsobilosti k řešení krize a o okolnostech, za nichž lze každé opatření použít, a f) jak by měly být informace poskytovány v souhrnné nebo kolektivní formě pro účely požadavků na zachování důvěrnosti. (73)Technické normy v oblasti finančních služeb by měly usnadnit harmonizaci a přiměřenou ochranu pojistníků, investorů a spotřebitelů v celé Unii. Vzhledem k vysoce odborným znalostem, jimiž orgán EIOPA disponuje, by bylo účinné a vhodné pověřit tento orgán vypracováním návrhů regulačních a prováděcích technických norem bez politických rozhodnutí a jejich předložením Komisi. (74)Komise by měla v případech stanovených touto směrnicí přijmout návrhy regulačních technických norem vypracované orgánem EIOPA prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1094/2010 za účelem upřesnění následujících prvků: a) informací, jež mají být obsaženy v preventivních ozdravných plánech; b) obsahu plánů řešení krize a obsahu skupinových plánů řešení krize; c) okolností a kritérií pro posouzení způsobilosti k řešení krize; d) různých prvků oceňování, včetně metodiky pro výpočet rezervy na dodatečné ztráty, jež mají být zahrnuty do prozatímních ocenění, a metodiky pro oceňování rozdílu v zacházení; e) obsahu smluvních podmínek, jež mají být zahrnuty do finanční smlouvy, která se řídí právem třetích zemí; f) běžného fungování kolegií k řešení krize. Komise by měla být v případech stanovených touto směrnicí rovněž zmocněna k přijímání prováděcích technických norem vypracovaných orgánem EIOPA prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 291 Smlouvy o fungováni EU v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010, které upřesní postupy, obsah a minimální soubor standardních formulářů a vzorů pro poskytování informací pro účely plánů řešení krize a spolupráce pojišťovny nebo zajišťovny. (75)Směrnice 2009/138/ES stanoví ve všech členských státech vzájemné uznávání a vymáhání rozhodnutí týkajících se reorganizace nebo likvidace pojišťoven. Uvedená směrnice zajišťuje, aby všechna aktiva a závazky podniku bez ohledu na to, ve které zemi se nacházejí, byly řešeny v jednom řízení v domovském členském státě a aby se s věřiteli v hostitelských členských státech nakládalo stejně jako s věřiteli v domovském členském státě. V zájmu účinného řešení krize by se ustanovení o reorganizaci a likvidaci obsažená ve směrnici 2009/138/ES měla použít v případě použití nástrojů k řešení krize na pojišťovny a zajišťovny i na jiné subjekty, na které se vztahuje režim řešení krize. Uvedená ustanovení by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna. (76)Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/1132 obsahují pravidla o ochraně akcionářů a věřitelů pojišťoven a zajišťoven v působnosti uvedených směrnic. V situaci, kdy orgány příslušné k řešení krize potřebují jednat rychle, by taková pravidla mohla bránit přijetí účinných opatření k řešení krize, použití nástrojů k řešení krize a výkonu pravomocí orgány příslušnými k řešení krize. Výjimky podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/23 by proto měly být rozšířeny na opatření přijatá v souvislosti s řešením krize pojišťoven a zajišťoven. Za účelem zaručení nejvyšší možné úrovně právní jistoty pro zúčastněné strany by tyto odchylky měly být jasně a úzce vymezeny a měly by se použít pouze ve veřejném zájmu, a jsou-li splněny podmínky pro zahájení řešení krize. (77)Aby bylo zajištěno přiměřené sdílení in