Po přijetí těchto opatření mají členské státy ICAO oznámit svůj případný nesouhlas, veškeré rozdíly nebo svůj soulad s opatřeními, a to ještě předtím, než opatření vstoupí v platnost a stanou se právně závaznými.

Podle článku 90 Chicagské úmluvy každá tato příloha nebo její doplněk nabývá platnosti po uplynutí tří měsíců ode dne, kdy byly předloženy smluvním státům ICAO, nebo po uplynutí delší doby, stanovené Radou ICAO, leč by většina smluvních států ICAO mezitím oznámila Radě svůj nesouhlas.

Stálým orgánem této organizace je Rada ICAO, jejímiž členy je 36 smluvních států zvolených Shromážděním ICAO na dobu tří let. V období 2019–2022 zastupuje Evropskou unii v Radě ICAO sedm jejích členských států.

Všichni výrobci letadel se potýkají se značnými zpožděními při plnění požadavků normy 6.18.1 části I přílohy 6 ICAO a článku CAT.GEN.MPA.210 pravidel letového provozu EU. Zachování současného data použitelnosti pravděpodobně povede k situaci, kdy mnoho provozovatelů letadel se sídlem v EU bude muset požádat o dočasné výjimky pro letouny dodané v roce 2023 a provést velmi nákladné dodatečné vybavení. Je možné, že tyto dočasné výjimky budou muset být prodlouženy do roku 2024, aby byla poskytnuta dostatečná doba na dovybavení všech dotčených letounů. Kromě toho nemusí být do roku 2024 dosaženo plné operační schopnosti komunikační infrastruktury a plné připravenosti stanovišť letových provozních služeb a záchranných koordinačních středisek. Provozovatelé letadel se sídlem v EU mají na urychlení provádění normy 6.18.1 ICAO a článku CAT.GEN.MPA.210 malý vliv.

„Následující letouny musí být vybaveny spolehlivým a automatickým prostředkem přesného určení místa, kde let skončil po nehodě, během níž byl letoun těžce poškozen:

Norma 6.18.1 v části I přílohy 6 ICAO byla provedena do článku CAT.GEN.MPA.210 přílohy IV (část CAT) nařízení Komise (EU) č. 965/2012 („Pravidla letového provozu EU“), který obsahuje tyto požadavky:

Navrhovaná změna data použitelnosti normy 6.18.1 části I přílohy 6 ICAO má omezený dopad na bezpečnost letectví, neboť tato norma ICAO je pouze jedním z opatření přijatých ICAO s cílem usnadnit určení polohy letadel v tísni. Většina letounů spadajících do oblasti působnosti normy 6.18.1 musí být provozovatelem rovněž sledována při letech nad oceánskými oblastmi podle normy 3.5.3 v části I přílohy 6 ICAO (převedené do článku CAT.GEN.MPA.205 pravidel letového provozu EU) a musí být vybavena dvěma polohovými majáky nehody podle normy 6.17.3 v části I přílohy 6 ICAO (převedené do článku CAT.IDE.A.280 pravidel letového provozu EU).

Unie by proto měla podpořit návrh odložit datum použitelnosti normy 6.18.1 v části I přílohy 6 ICAO.

4.Právní základ

4.1Procesněprávní základ

4.1.1Zásady

Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“ nebo „SFEU“) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody.“

Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použije bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody.

Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterými se dotyčný orgán řídí. Zahrnuje rovněž nástroje, jež podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“.

4.1.2Použití na stávající případ

Rada ICAO je subjekt zřízený dohodou, konkrétně Úmluvou o mezinárodním civilním letectví (dále jen „Chicagská úmluva“).

V souladu s článkem 54 Chicagské úmluvy přijímá Rada ICAO mezinárodní standardy a doporučené postupy, které jsou přílohami Chicagské úmluvy. Jedná se o akty s právními účinky. Některé právní účinky těchto aktů by mohly záviset na předložení oznámení o rozdílech a na podmínkách těchto oznámení. Přijetí postoje Unie ohledně těchto oznámení proto spadá do oblasti působnosti čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

Zamýšlený akt může rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právních předpisů EU, konkrétně článku CAT.GEN.MPA.210 nařízení Komise (EU) 965/2012.

4.2Hmotněprávní základ

4.2.1Zásady

Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu přijatého aktu, v souvislosti s nímž se postoj jménem Unie zaujímá. Sleduje-li přijatý akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

4.2.2Použití na stávající případ

Hlavní cíl a obsah přijatého aktu se týkají společné dopravní politiky.

Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 100 odst. 2 Smlouvy o fungování EU.

4.3Závěr

Právním základem navrhovaného rozhodnutí Rady je čl. 100 odst. 2 SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.