Návrh směrnice Rady o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého jaderného paliva a o její kontrole /* KOM/2005/0673 konecném znení - CNS 2005/0272 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 21.12.2005 KOM(2005) 673 v konečném znění 2005/0272 (CNS) Návrh SMĚRNICE RADY o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého jaderného paliva a o její kontrole (předložený Komisí) DŮVODOVÁ ZPRÁVA Odůvodnění návrhu Proces revize směrnice 92/3/Euratom ze dne 3. února 1992 o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu mezi členskými státy a do Společenství a ze Společenství a o její kontrole byl zahájen v roce 2001 v rámci páté etapy iniciativy SLIM (Simpler Legislation for Internal Market – zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh; SLIM V) a jeho cílem bylo učinit směrnici 92/3 Euratom uživatelsky přívětivější a transparentnější. Viz zprávu Komise o výsledcích 5. etapy iniciativy SLIM[1]. Změny ustanovení směrnice 92/3 jsou založeny na čtyřech různých důvodech: - Soulad s nejnovějšími směrnicemi Euratomu : směrnicí 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření[2], a směrnicí Rady 2003/122/Euratom ze dne 22. prosince 2003 o kontrole vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření a opuštěných zdrojů, zejména se zněním ustanovení týkajících se zpětné přepravy uzavřených radioaktivních zdrojů. - Soulad s mezinárodními úmluvami , zejména pokud jde o probíhající přistoupení Evropského společenství pro atomovou energii (Euratom) ke Společné úmluvě MAAE o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivním odpadem (dále jen „společná úmluva”). - Upřesnění postupu v praxi a vylepšení struktury směrnice . - Rozšíření oblasti působnosti na vyhořelé palivo. Podle směrnice 92/3 je vyhořelé palivo, u kterého se nepředpokládá žádné využití, považováno za „radioaktivní odpad“, a přeprava takového materiálu podléhá jednotnému kontrolnímu postupu, který je ve směrnici uveden. Přeprava vyhořelého paliva určeného k přepracování tomuto postupu naopak nepodléhá. To vede k nesouladu, protože tentýž materiál podléhá nebo nepodléhá tomuto postupu v závislosti na jeho zamýšleném použití. Ve zprávě SLIM se uvádělo, „že na příkladu Společné úmluvy o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivním odpadem je vhodné doporučit rozšíření oblasti působnosti směrnice tak, aby zahrnovala i vyhořelé jaderné palivo určené k přepracování“. Ve zprávě však nebylo uvedeno žádné přímé doporučení, protože tým SLIM to považoval za „překročení svého mandátu v rámci iniciativy SLIM V“. Evropský hospodářský a sociální výbor ve stanovisku k návrhu předloženému Komisí podpořil rozšíření působnosti na přepravu vyhořelého paliva k přepracování (viz bod 5 dále). S ohledem na výše uvedené okolnosti a na základě radiologického hlediska, podle kterého neexistuje žádný důvod, proč by se postup uvedený ve směrnici 92/3 neměl použít na veškerou přepravu vyhořelého paliva, se má za to, že je vhodné rozšířit oblast působnosti směrnice tak, jak je uvedeno výše. Administrativní zatížení přepravy vyhořelého paliva, které by se týkalo pouze členských států, které uzavřely dohodu stanovící, že tato přeprava bude uskutečňována za účelem přepracování, lze udržet na velmi nízké úrovni. ZÁSADA SUBSIDIARITY A ZÁSADA PROPORCIONALITY ZATÍMCO SPOLEčENSTVÍ ODPOVÍDÁ ZA STANOVENÍ JEDNOTNÝCH PRAVIDEL V OBLASTI RADIAčNÍ OCHRANY S cílem dosáhnout vysoké úrovně ochrany zdraví pracovníků a široké veřejnosti, je povinností členských států provést tato pravidla do svých vnitrostátních právních předpisů a zajistit jejich uplatňování. Při posuzování stávajících požadavků týkajících se přepravy mezi členskými státy nebyla zjištěna žádná nejasnost, pokud jde o úlohu Společenství a členských států v rámci stávajícího režimu předchozích povolení a kontroly přepravy radioaktivního odpadu podle směrnice 92/3. Tento návrh směrnice stávající režim předchozích povolení v zásadě nemění. Kontrola přepravy prostřednictvím zvláštního mechanismu je i nadále v pravomoci členských států. Náklady spojené s prováděním návrhu vzniklé členským státům a SPOLEčENSTVÍ Náklady členských států Navrhovanými změnami se nemění stávající systém podle směrnice 92/3. Rozšíření postupu na přepravu vyhořelého paliva určeného k přepracování by nemělo pro členské státy znamenat další značné náklady, protože náklady snadno převezmou stávající administrativní infrastruktury. Vzhledem k tomu, že je nyní postup v některých klíčových aspektech jasnější (jistota v otázce vyhořelého paliva, zobecnění automatického souhlasu, používání jazyků, uživatelsky vstřícná struktura ustanovení směrnice, atd.), bude díky nové směrnici možné zabránit prodlevám při přepravě, čímž se sníží i administrativní náklady na přepravu. Náklady provozovatelů Rozšíření postupu vydávání povolení též na přepravu vyhořelého paliva určeného k přepracování by nemělo pro provozovatele jaderných zařízení znamenat navýšení nákladů, protože přeprava tohoto druhu je v členských státech již upravena některými správními postupy na základě směrnice 96/29. Vzhledem k tomu, že je nyní postup v některých hlavních aspektech jasnější (jistota v otázce vyhořelého paliva, zobecnění automatického souhlasu, používání jazyků, uživatelsky vstřícná struktura ustanovení směrnice, atd.), bude díky nové směrnici možné zabránit prodlevám při přepravě, což je ve prospěch dotčených provozovatelů. Náklady Společenství Návrh nijak neovlivní rozpočet Společenství. Různé povinnosti Komise vyplývající z této směrnice (podávání zpráv, zavedení a aktualizace standardního dokumentu, zveřejňování seznamu orgánů) již existují na základě směrnice 92/3. Rovněž tak poradní výbor, který má být zřízen na základě článku 16, odpovídá výboru, který již existuje na základě článku 19 směrnice 92/3. Konzultace se zúčastněnými stranami Zástupci příslušných orgánů pověřených prováděním směrnice 92/3/Euratom (výbor uvedený v článku 19 směrnice 92/3) byli konzultováni ohledně předlohy revize směrnice na zasedání, které se konalo dne 18. října 2002. Skupina vědeckých odborníků podle článku 31 Smlouvy o Euratomu byla konzultována v otázce revize směrnice 92/3 na svém zasedání v prosinci 2002, kde jí vyjádřila podporu. Během prvního pololetí roku 2005 obdržela Komise k návrhu neoficiální zpětnou vazbu od vnitrostátních orgánů a od členů odvětví. Konzultace s Evropským hospodářským a sociálním výborem (EHSV) Dne 12. listopadu 2004 předložila Komise EHSV k vyjádření stanoviska návrh směrnice Rady o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva a o její kontrole, který byl přijat téhož dne (KOM(2004) 716 v konečném znění). EHSV vydal své stanovisko 8. června 2005. Podpořil revizi směrnice, kterou provedla Komise, a přivítal zobecnění automatického udělování souhlasu. Upozornil však Komisi na nezbytnost přeformulování pravidel o tranzitu, aby byla v souladu se zásadami společného jaderného trhu, zejména pokud jde o přepravu vyhořelého paliva určeného k přepracování. Kromě toho požádal, aby byla jasněji formulována pravidla o dovozu a vývozu a aby byly přesněji definovány důvody, za nichž je stát určení nebo tranzitu oprávněn souhlas odmítnout. Ustanovení návrhu Oblast působnosti ( článek 1) Čl. 1 odst. 1 : Z důvodů postupu tvorby právních předpisů je nyní účel směrnice jasně určen. Tato směrnice doplňuje směrnici 96/29/Euratom, na jejímž základě členské státy zavedly režim ohlašování a povolování činností, které zahrnují rizika vyplývající z ionizujícího záření, a její účel je tedy v souladu s účelem směrnice 96/29, tj. ochrana zdraví. Čl. 1 odst. 2 : Ustanovení čl. 1 odst. 1 směrnice 92/3 je přeformulováno tak, že: zohledňuje nové podmínky stanovené v čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 96/29/Euratom (množství a koncentrace radionuklidů). Je začleněn dynamický odkaz na směrnici; je upřesněno, že se směrnice vztahuje také na přepravu, kdy je země původu zároveň i zemí určení, pokud se přeprava dotýká odlišné země tranzitu; přeprava vyhořelého paliva, které není považováno za odpad, nyní rovněž podléhá postupům stanoveným směrnicí. Čl. 1 odst. 3: Ustanovení obsahově odpovídá článku 13 směrnice 92/3, který se týká nepoužívaných zdrojů, avšak jeho znění je zjednodušeno a přizpůsobeno podle ustanovení směrnice 2003/122. Tato výjimka se nyní vztahuje na veškerou přepravu nepoužívaných zdrojů k dodavateli, výrobci anebo do schváleného zařízení (jak je uvedeno v čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice 2003/122 v rámci bezpečného nakládání se zdroji, které se již nepoužívají), a nikoli pouze na případ, kdy „uživatel vrací zdroj dodavateli zdroje v jiné zemi“, jak uvádí směrnice 92/3. Logickým místem pro toto ustanovení je článek 1, protože ustanovení vymezuje oblast působnosti směrnice. Zpětná přeprava za účelem zpracování a přepracování ( článek 2) Ustanovení článku 14 směrnice 92/3 je přemístěno do článku 2. Výraz „odpad“ je nahrazen výrazem „radioaktivní odpad“. Výraz „vyvezen“ je nahrazen výrazem „přepraven“, aby zahrnoval i zpětnou přepravu z členského státu do jiného členského státu. Má se za to, že podobně jako v případě zpětné přepravy po přepracování se právo na vrácení radioaktivního odpadu po zpracování vztahuje i na „další produkty zpracování“. Právo vrátit radioaktivní odpad a další produkty zpracování a přepracování do země původu nezprošťuje povinnosti podstoupit příslušný postup povolování. Definice ( článek 3) Definice se mění takto: Definice „radioaktivního odpadu“, „vyhořelého paliva“, „zneškodnění“ a „skladování“ jsou uvedeny do souladu s definicemi ve společné úmluvě, s následujícími úpravami: 1. „radioaktivní odpad“: odkaz na „smluvní stranu“ byl v první části definice nahrazen výrazem „země původu a určení“; druhá část byla upravena tak, aby se vztahovala např. na situace, kdy je zjištěno, že přepravovaný železný šrot je „radioaktivním železným šrotem“ (v zemi původu, v zemi tranzitu nebo v zemi určení), a příslušná země jej tedy musí považovat za radioaktivní odpad, bez ohledu na „využití předpokládané zemí původu nebo zemí určení“. To je v souladu s prohlášením Komise učiněným při přijetí směrnice 2003/122: „Komise potvrzuje, že potřebu regulovat vývoz a dovoz neohlášeného radioaktivního kontaminovaného kovového materiálu, který případně obsahuje opuštěné zdroje, lze řešit v rámci diskuse o změně směrnice Rady 92/3/Euratom o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu mezi členskými státy a do Společenství a ze Společenství a o její kontrole.“ 2. „zneškodnění“ : slova „v příslušném zařízení“ jsou nahrazena slovy „v oprávněném zařízení“. „Přeprava“ nyní zahrnuje jak přepravu radioaktivního odpadu, tak i přepravu vyhořelého paliva . Na základě toho je možné používat pro přepravu všech těchto materiálů jeden termín a není třeba celý výraz opakovat. Výraz „včetně dopravy, nakládky a vykládky pro účely zneškodnění nebo skladování“ se vypouští, protože již vyplývá z definice. V souladu s novou strukturou směrnice se definují výrazy „přeprava v rámci Společenství“ a „přeprava mimo rámec Společenství“ . Následující definice jsou zpřesněny : „držitel“ , kde bylo slovo „hodlá“ nahrazeno slovem „chystá se“ (viz komentář k článku 4); nově byly definovány výrazy „ země původu “ a „ země určení “, kterými se nahrazuje stávající pojem „místo původu a místo určení“, rovněž byla nově definována „ země tranzitu “. „Území“ je definováno v souladu s návrhem EHSV. Definice „ uzavřeného zdroje “ byla převzata ze směrnice 96/29; definice výrazů „ nepoužívané zdroje “ a „ schválené zařízení “ odpovídají směrnici 2003/122. Žádost o povolení přepravy (článek 4) V čl. 4 odst. 1 se výraz „hodlá uskutečnit přepravu“ nahrazuje jednoznačnějším zněním („se chystá uskutečnit přepravu“). Tímto novým zněním se v praxi zabrání problémům vyplývajícím z úvah o „úmyslném“ charakteru přepravy (viz bod 3.5 zprávy SLIM) a zajistí se včasnost přijímání žádostí (tedy, že nebudou podávány s přílišným předstihem). Ustanovení čl. 4 odst. 2 odpovídá čl. 5 odst. 1 směrnice 92/3. Předání žádosti příslušným orgánům ( článek 5) Ustanovení čl. 5 odst. 1 odpovídá čl. 4 odst. 1 prvnímu pododstavci druhé větě směrnice 92/3. Souhlas a odmítnutí ( článek 6) Byla sjednocena terminologie, takže výraz souhlas se používá v případě členských států tranzitu a určení, aby jej bylo možno odlišit od výrazu „povolení“, které uděluje členský stát původu. Na rozdíl od ustanovení čl. 6 odst. 4 směrnice 92/3 již není automatický postup udělování souhlasu nadále volitelný, ale vztahuje se na veškerou přepravu. Pokud se země tranzitu nebo určení k plánované přepravě nevyjádří, má se za to, že takovou přepravu schválila. Potvrzení o přijetí žádosti je nyní požadováno ve lhůtě jednoho měsíce a lhůta pro oznámení, zda byl souhlas udělen či odmítnut, se prodlužuje na 4 měsíce (3 měsíce na odpověď + prodloužení o 1 měsíc na požádání). EHSV přivítal potvrzení o příjmu i zobecnění automatického udělování souhlasu. V zájmu vyjasnění a v souladu s doporučením EHSV jsou důvody pro odmítnutí souhlasu nebo pro podmínění souhlasu jasně definovány a liší se v případě členských států určení a členských států tranzitu, takže členské státy tranzitu se mohou opírat jen o vnitrostátní právní předpisy, právní předpisy Společenství nebo mezinárodní právní předpisy, které se vztahují na přepravu radioaktivního materiálu. Vzhledem k neexistenci společné politiky v jaderné oblasti je toto rozlišení nezbytné k zajištění práv zemí, které si zvolily cestu přepracování. Toto je dále v souladu s doporučením EHSV v souvislosti s možnými překážkami vytvoření společného jaderného trhu. Ustanovení čl. 6 odst. 4 odpovídá ustanovení článku 16 směrnice 92/3, jeho znění je však přizpůsobeno struktuře předkládaného návrhu. Nyní je tedy jasné, že se postup udělování souhlasu vztahuje na zpětnou přepravu i v případech, kdy se původní přeprava neuskuteční z důvodů uvedených v článku 9 (viz bod 3.12 zprávy SLIM). Povolení k přepravě ( článek 7) Je logické vyhradit fázi udělování povolení samostatný článek, který bude umístěn až za ustanovení o udělování souhlasu. Ustanovení čl. 7 odst. 3 odráží myšlenku, která již byla součástí čl. 5 odst. 1 směrnice 92/3. Ustanovení čl. 7 odst. 4 odpovídá čl. 5 odst. 2 směrnice 92/3. Tříleté období platnosti představuje maximální hranici. Je na orgánech vydávajících povolení, aby v každém jednotlivém případě určily, jakou má mít povolení časovou platnost. Potvrzení o přijetí zásilky ( článek 8) Toto ustanovení odpovídá článku 9 směrnice 92/3. Neuskutečnění přepravy ( článek 9) Toto ustanovení odpovídá článku 15 směrnice 92/3, ale byly upřesněny tyto body: a) členský stát původu, tranzitu nebo určení má právo za podmínek stanovených v témže ustanovení přepravu zrušit a b) členský stát původu má povinnost v souvislosti s odpovědností držitele za zpětný odběr. V souladu s článkem 27 společné úmluvy je dána možnost použít alternativní bezpečné řešení v případě, kdy není z radiologického hlediska zdůvodněn zpětný odběr. Odpovědnost držitele za případné dodatečné náklady – např. na přebalení a přepravu – je odůvodněná, protože za dodržování podmínek, za nichž byla přeprava povolena a odsouhlasena, je v první řadě odpovědný držitel. Zvláštní pravidla pro dovoz do Společenství ( článek 10) Článek 10 směrnice 92/3 byl rozvinut a uvádí různé kroky v rámci těchto postupů. Zvláštní pravidla pro tranzit přes Společenství ( článek 11) Podrobněji rozvádí čl. 10 odst. 2 směrnice 92/3 a uvádí různé kroky v rámci těchto postupů. Zvláštní pravidla pro vývoz ze Společenství ( článek 12) Podrobněji rozvádí článek 12 směrnice 92/3 a uvádí různé kroky v rámci těchto postupů. V souladu s článkem 27 společné úmluvy se požaduje souhlas státu určení. Zakázaný vývoz ( článek 13) Toto ustanovení odpovídá článku 11 směrnice 92/3. Ustanovení je pozměněno tak, aby zohledňovalo skutečnost, že Čtvrtá úmluva AKT-EHS z Lomé byla nyní nahrazena Dohodou o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států (AKT) na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000[3], jež vstoupila v platnost dnem 1. dubna 2003. Použití standardního dokumentu ( článek 14) Ustanovení čl. 14 odst. 2 je upraveným článkem 20 směrnice 92/3. Zavádí obecnou povinnost používat standardní dokument, takže jednotlivé odkazy na něj v příslušných ustanoveních směrnice jsou nyní nadbytečné. Povinnost zavést nový standardní dokument ke dni provedení je stanovena z důvodu jasnosti. Ustanovení čl. 14 odst. 3 upřesňuje použití jazyků tak, aby se zabránilo nejasnostem. Ve Společenství 25 členských států jsou jasná pravidla upravující používání jazyků obzvláště důležitá. Tato otázka bude následně upravena při zavedení nového standardního dokumentu v rámci postupu poradního výboru zřízeného článkem 18, případně zahrnutím různých položek/nadpisů ve všech jazycích EU nebo povolením používat dvojjazyčné nebo vícejazyčné úřední verze, které by podle potřeby kombinovaly jazyk země původu s jinými jazyky EU. Příslušné orgány ( článek 15) Toto ustanovení odpovídá článku 17 směrnice 92/3, ale vzhledem k ustanovení čl. 6 odst. 4 se vypouští odkaz na postup automatického udělování souhlasu. Spolupráce ( článek 16) Poskytnutí řešení pro malé producenty radioaktivního odpadu je nezbytným důsledkem uznání práva na zákaz dovozu radioaktivního odpadu ke konečnému zneškodnění . Vedle ustanovení článku 14 je třeba vyslovit konkrétní povinnost spolupracovat, aby se zabránilo situacím, kdy je postup udělování povolení nebo souhlasu zneužíván ke zdržování a představuje neodůvodněnou překážku např. volnému pohybu vyhořelého paliva v rámci Společenství. Platí zde příslušné kontrolní mechanismy Společenství, včetně případného zahájení řízení pro porušení práva podle článku 141 Smlouvy o Euratomu. Doporučení v čl. 16 odst. 3 mají pomoci vytvořit bezpečný systém výměny informací, který má napomoci dodržování postupu uvedeného v této směrnici a zabránit prodlevám. Pravidelné zprávy ( článek 17) S ohledem na zkušenosti se směrnicí 92/3 se vyžaduje podávání zpráv jen jednou za tři roky. Odkazuje se na postup, který je třeba použít (tento návrh neobsahuje žádné ustanovení, které by se podobalo článku 20 směrnice 92/3, ale obsahuje takový odkaz v článcích 3, 12, 13 a 15). Poradní výbor ( článek 18) Toto ustanovení odpovídá článku 19 směrnice 92/3. Provedení (článek 19) Při provedení této směrnice by měly členské státy věnovat zvláštní pozornost novým aspektům, a to zejména: článku 1, protože definuje rozšířenou oblast působnosti směrnice, která je tak nyní použitelná i na přepravu vyhořelého paliva určeného k přepracování a na přepravu z jednoho místa do druhého v témže členském státě, avšak s tranzitem přes jinou zemi; článek rovněž odkazuje na množství a úrovně koncentrace stanovené ve směrnici 96/29, článku 2, který obsahuje rozšířené ustanovení o zpětné přepravě za účelem zpracování a přepracování, článku 6 týkajícímu se upraveného postupu udělování souhlasu, ustanovení čl. 9 odst. 1, které se týká neuskutečnění přepravy, a odpovídajícím ustanovením článků 10, 11 a 12, článku 12 týkajícímu se vývozu ze Společenství, při kterém je nyní vyžadován souhlas příslušných orgánů země určení, článku 13 obsahujícímu nový odkaz na dohodu AKT-ES z Cotonou, článku 14 týkajícímu se používání standardního dokumentu, zejména odstavci 3, který se týká používání jazyků. Závěrečná ustanovení ( články 20, 22 a 23) Standardní znění. Přechodná ustanovení ( článek 21) Z důvodů právní jistoty se zvláštní požadavky zavedené touto směrnicí nepoužijí v případech, kdy byla žádost o povolení řádně podána před datem provedení. V případě žádostí podaných během přechodného období by ale členské státy měly odmítnout vydat několik povolení k přepravě, pokud neexistuje objektivní důvod pro jejich seskupení do jedné žádosti a existuje-li podezření, že se provozovatel snaží obejít použití příslušných ustanovení této směrnice, zejména nutnost získat souhlas třetí země určení. 2005/0272 (CNS) Návrh SMĚRNICE RADY o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého jaderného paliva a o její kontrole RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 31 odst. 2 a na článek 32 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[4] vypracovaný po obdržení stanoviska skupiny osob jmenovaných v souladu s článkem 31 Smlouvy Výborem pro vědu a techniku z řad vědeckých odborníků členských států a po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem[5], s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[6], vzhledem k těmto důvodům: 3. Operace, které souvisejí s přepravou radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva, podléhají řadě požadavků stanovených právními nástroji Společenství a mezinárodními právními nástroji, jež se týkají zejména bezpečné přepravy radioaktivních materiálů a podmínek zneškodňování a skladování radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v zemi určení. 4. Kromě těchto požadavků vyžaduje ochrana zdraví pracovníků a veřejnosti, aby přeprava radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva mezi členskými státy, do Společenství i ze Společenství povinně podléhala společnému režimu předchozích povolení. 5. Směrnicí Rady 92/3/Euratom ze dne 3. února 1992 o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu mezi členskými státy a do Společenství a ze Společenství a o její kontrole[7] byl vytvořen v rámci Společenství systém přísných kontrol a předchozích povolení pro přepravu radioaktivního odpadu, který se osvědčil. Nicméně je třeba jej s ohledem na zkušenosti pozměnit tak, aby se vyjasnily a doplnily pojmy a definice, aby se zohlednily situace, které byly v minulosti opomenuty, aby se zjednodušil stávající postup přepravy radioaktivního odpadu mezi členskými státy a aby se zajistil soulad s ostatními právními předpisy Společenství a mezinárodními právními předpisy, zejména se Společnou úmluvou o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivním odpadem, ke které Společenství přistoupilo dne 2. ledna 2006. 6. V rámci páté etapy iniciativy SLIM (Simpler Legislation for Internal Market – zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh) byla ustavena pracovní skupina složená ze zástupců členských států a uživatelů, jejímž úkolem bylo přezkoumat různé obavy, které vyjádřili uživatelé směrnice 92/3/Euratom, a uvést uvedenou směrnici v soulad se stávajícími mezinárodními pravidly a nástroji. 7. Postup stanovený ve směrnici 92/3 se v praxi používá pouze pro přepravu vyhořelého paliva, u kterého se již nepředpokládá žádné využití a které je tedy pro účely směrnice považováno za „radioaktivní odpad“. Z radiologického hlediska není vyloučení vyhořelého paliva, které je určeno k přepracování, ze systému dozoru a kontroly odůvodněné. Je proto třeba rozšířit oblast působnosti této směrnice na veškerou přepravu vyhořelého paliva bez ohledu na to, zda palivo je určeno ke zneškodnění nebo k přepracování. 8. Vzhledem k neexistenci společné politiky Společenství v oblasti palivového cyklu jsou jednotlivé členské státy nadále odpovědné za výběr své vlastní politiky v oblasti nakládání s jaderným odpadem a vyhořelým palivem spadajícím pod jejich pravomoc; touto směrnicí by tedy nemělo být dotčeno právo členských států vyvážet vyhořelé palivo k přepracování a právo odmítnout, aby na jejich území vstupoval radioaktivní odpad ke konečnému zpracování nebo ke zneškodnění, s výjimkou zpětné přepravy. 9. V souvislosti s přijetím směrnice Rady 2003/122/Euratom ze dne 22. prosince 2003 o kontrole vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření a opuštěných zdrojů[8] je nezbytné upravit znění ustanovení týkajících se zpětné přepravy uzavřených radioaktivních zdrojů. 10. Zjednodušení stávajícího postupu by nemělo omezit stávající práva členských států vznést námitky proti přepravě radioaktivního odpadu, ke které je vyžadován jejich souhlas, nebo stanovit podmínky takové přepravy. Námitky by neměly být svévolné a měly by být založeny na příslušných vnitrostátních nebo mezinárodních předpisech, které jsou snadno identifikovatelné. Příslušné právní předpisy se neomezují jen na odvětvové předpisy v oblasti dopravy. Touto směrnicí by neměla být dotčena práva a povinnosti členských států podle mezinárodního práva, zejména pokud jde o využívání práv a svobod námořní, říční a letecké navigace plavidly a letadly v souladu s mezinárodním právem. 11. Kvůli možnosti odmítnout při přepravě automatický postup udělování souhlasu, kterou má členský stát určení nebo tranzitu, vzniká neodůvodněné administrativní zatížení a nejistota. Povinné potvrzení o přijetí žádosti ze strany orgánů zemí určení a tranzitu ve spojitosti s prodloužením lhůty pro udělení souhlasu by mělo umožnit pohlížet na tichý souhlas s větší jistotou. 12. Při zajišťování ochrany lidského zdraví a životního prostředí před nebezpečím plynoucím z radioaktivního odpadu musí být zohledněna rizika mimo Společenství. V případě radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva, které opouštějí území Společenství, by třetí země určení neměla být o přepravě pouze informována, ale měla by k ní také dát svůj souhlas. 13. Stávající standardní dokument je vhodné upravit tak, aby odpovídal potřebám této směrnice a odrážel dřívější zkušenosti. Z důvodů jasnosti je vhodné stanovit povinnost zavést ke dni provedení této směrnice nový standardní dokument. Pokud by však tato lhůta nebyla dodržena, měla by přechodná ustanovení umožnit používání stávajícího standardního dokumentu. Mimo to by jasná pravidla týkající se používání jazyků měla umožnit nastolení právní jistoty a zabránit neodůvodněným průtahům. 14. Pravidelné zprávy zasílané členskými státy Komisi a Komisí Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru by měly poskytovat užitečný přehled o povoleních vydaných v celém Společenství a označovat možné problémy, se kterými se členské státy v praxi setkaly, jakož i použitá řešení. 15. Směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření[9], se mimo jiné vztahuje na dopravu radioaktivních látek, jejich dovoz do Společenství a vývoz ze Společenství a zakládá systém ohlašování a povolování činností v oblasti ionizujícího záření. Uvedená ustanovení jsou proto důležitá pro oblasti, na které se směrnice vztahuje. 16. Na základě výše uvedeného je z důvodu jasnosti nezbytné zrušit a nahradit směrnici 92/3/Euratom. Touto směrnicí nesmějí být dotčeny závazky členských států týkající se lhůt pro provedení zrušené směrnice do vnitrostátních právních předpisů a pro její používání, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI: Kapitola 1 Úvodní ustanovení Článek 1 Oblast působnosti 1. Tato směrnice zavádí systém Společenství pro dozor nad přeshraniční přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva a její kontrolu s cílem zajistit odpovídající ochranu obyvatelstva. 2. Tato směrnice se vztahuje na přeshraniční přepravu radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v případech, kdy: a) země původu, země určení nebo jakákoli země tranzitu je součástí území Společenství, a b) množství a koncentrace zásilky překročí úrovně stanovené v čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) směrnice Rady 96/29/Euratom, jak bude případně změněna nebo nahrazena. 3. Tato směrnice se nevztahuje na přepravu nepoužívaných zdrojů k dodavateli či výrobci radioaktivních zdrojů nebo do schváleného zařízení. Článek 2 Zpětná přeprava související se zpracováním a přepracováním Touto směrnicí není dotčeno právo členského státu nebo podniku v členském státě, do kterého má být za účelem přepracování přepraven radioaktivní odpad, vrátit tento radioaktivní odpad a další produkty zpracování po zpracování do země původu. Touto směrnicí není rovněž dotčeno právo členského státu nebo podniku v tomto členském státě, do kterého má být za účelem přepracování přepraveno vyhořelé palivo, vrátit radioaktivní odpad a další produkty zpracování do země původu. Článek 3 Definice Pro účely této směrnice se rozumí: 1) „ radioaktivním odpadem “ radioaktivní materiál v plynné, kapalné nebo pevné formě, u kterého země původu a určení nebo fyzické či právnické osoby, jejichž rozhodnutí tyto země akceptují, nepředpokládají žádné další využití, jakož i materiál, který na základě právního a regulačního rámce zemí původu, tranzitu a určení jako radioaktivní odpad podléhá kontrole ze strany regulačního subjektu; 2) „vyhořelým palivem“ jaderné palivo, které bylo ozářeno v aktivní zóně reaktoru a trvale z ní odstraněno; 3) „přepravou“ souhrn operací spočívajících v přesunu radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva ze země nebo členského státu původu do země nebo členského státu určení; 4) „přepravou v rámci Společenství“ přeprava, při níž jsou země původu a země určení členskými státy; 5) “přepravou mimo Společenství” přeprava, při níž je země původu nebo země určení třetí zemí; 6) „zneškodněním“ umístění radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v oprávněném zařízení bez úmyslu znovu je použít; 7) „skladováním“ umístění radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v zařízení, které je vybaveno kontejnmentem, s úmyslem znovu je použít; 8) „držitelem“ jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která má před uskutečněním přepravy radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva právní odpovědnost za tyto materiály a chystá se je přepravit příjemci; 9) „příjemcem“ jakákoli fyzická nebo právnická osoba, ke které se radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo přepravují; 10) „zemí nebo členským státem původu“ jakákoli země nebo členský stát, ze kterého má být přeprava dle plánu zahájena nebo ze které je přeprava zahájena, a „zemí nebo členským státem určení“ jakákoli země nebo členský stát, do kterého je přeprava plánována nebo uskutečněna; 11) „zemí nebo členským státem tranzitu“ jakákoli země nebo členský stát mimo zemi nebo členský stát původu a zemi nebo členský stát určení, přes jejichž území je přeprava plánována nebo uskutečněna; 12) „územím“ území, vzdušný prostor a teritoriální vody daného státu, kromě jeho výlučných hospodářských zón; 13) „příslušnými orgány“ jakékoli orgány, které jsou podle právních předpisů zemí původu, tranzitu nebo určení zmocněny vykonávat dozor nad přepravou radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva a její kontrolu; 14) „uzavřeným zdrojem“ zdroj, jehož struktura za běžných podmínek použití brání jakémukoli rozptylu radioaktivních látek do okolí; 15) „nepoužívaným zdrojem“ uzavřený zdroj, který se již k činnosti, na niž bylo vydáno povolení, nepoužívá a ani se s jeho dalším používáním nepočítá; 16) „schváleným zařízením“ zařízení nacházející se na území státu, kterému v souladu s vnitrostátními právními předpisy vydaly příslušné orgány daného státu povolení k dlouhodobému skladování nebo zneškodňování uzavřených zdrojů, nebo zařízení podle vnitrostátních právních předpisů náležitě oprávněné k dočasnému skladování uzavřených zdrojů. Kapitola 2 Přeprava v rámci Společenství Článek 4 Žádost o povolení přepravy 1. Držitel, který se chystá uskutečnit nebo zařídit přepravu radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva, podá příslušným orgánům členského státu původu žádost o povolení. 2. Žádost týkající se více než jedné přepravy může být zaslána za předpokladu, že: a) radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo, kterých se žádost týká, mají v podstatě stejné fyzikální, chemické a radioaktivní vlastnosti, b) přepravy uskuteční stejný držitel témuž příjemci a za účasti týchž příslušných orgánů, a c) v případě, že přepravy zahrnují tranzit přes třetí země, je tento tranzit uskutečňován přes stejný hraniční přechod při cestě do Společenství, příp. ze Společenství, a přes stejný hraniční přechod dotyčné třetí země nebo zemí, nedohodnou-li se dotyčné příslušné orgány jinak. Článek 5 Předání žádosti příslušným orgánům Příslušné orgány členského státu původu zasílají žádosti uvedené v článku 4 k udělení souhlasu příslušným orgánům členského státu určení a případně příslušným orgánům členských států tranzitu. Článek 6 Souhlas a odmítnutí 1. Nejpozději do jednoho měsíce od data přijetí náležitě vyplněné žádosti vystaví příslušné orgány členského státu určení a příslušné orgány případných členských států tranzitu potvrzení o přijetí žádosti. Nejpozději do tří měsíců od data přijetí náležitě vyplněné žádosti sdělí příslušné orgány členského státu určení a příslušné orgány případných členských států tranzitu příslušným orgánům země původu, že s přepravou souhlasí, nebo sdělí podmínky, jejichž splnění považují za nebytné, nebo sdělí, že udělení souhlasu odmítají. Příslušné orgány členského státu určení a příslušné orgány kteréhokoli členského státu tranzitu si však mohou k vyjádření svého stanoviska vyžádat ke lhůtě uvedené v druhém pododstavci dodatečnou lhůtu, která však nesmí být delší než jeden měsíc. 2. Jestliže do uplynutí lhůt uvedených v odst. 1 druhém a třetím pododstavci nezašlou příslušné orgány členského státu určení a/nebo příslušné orgány zamýšlených členských států tranzitu žádnou odpověď, má se za to, že tyto země s požadovanou přepravou souhlasí, pokud tyto země zaslaly potvrzení o přijetí žádosti uvedené v odstavci 1. 3. Členské státy jsou povinny uvést důvody odmítnutí souhlasu nebo stanovení podmínek, jejichž splnění požadují pro udělení souhlasu, které musí vycházet: a) v případě členských států tranzitu z příslušných vnitrostátních právních předpisů, právních předpisů Společenství nebo mezinárodních právních předpisů použitelných na přepravu radioaktivního materiálu; b) v případě členského státu určení z příslušných právních předpisů použitelných na nakládání s radioaktivním odpadem nebo vyhořelým palivem a z příslušných vnitrostátních právních předpisů, právních předpisů Společenství nebo mezinárodních právních předpisů použitelných na přepravu radioaktivního materiálu. Veškeré podmínky vyžadované příslušnými orgány členských států bez ohledu na to, zda se jedná o zemi tranzitu nebo zemi určení, nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro obdobnou přepravu v rámci těchto členských států. 4. Členské státy, které udělily souhlas k tranzitu pro danou zásilku, nesmějí odmítnout souhlas se zpětnou přepravou: a) v případech, kdy se původní souhlas týkal přepravy materiálu za účelem zpracování nebo přepracování, jedná-li se o zpětnou přepravu radioaktivního odpadu nebo jiných produktů odpovídajících původnímu materiálu po zpracování nebo přepracování a jsou-li dodrženy všechny související právní předpisy, b) za okolností popsaných v článku 9, je-li zpětná přeprava uskutečněna za stejných podmínek a se stejnými specifikacemi. Článek 7 Povolení k přepravě 1. Jsou-li uděleny všechny souhlasy, které jsou pro přepravu nezbytné, jsou příslušné orgány členského státu původu oprávněny povolit držiteli přepravu, o čemž řádně informují příslušné orgány členského státu určení a příslušné orgány případných členských států a třetích zemí tranzitu. 2. Povolením podle odstavce 1 není nijak dotčena odpovědnost držitele, přepravce, vlastníka, příjemce nebo jiné fyzické nebo právnické osoby zapojené do přepravy. 3. Jedno povolení lze vydat pro více než jednu přepravu, jsou-li splněny podmínky uvedené v čl. 4 odst. 2. 4. Doba platnosti povolení nesmí být delší než tři roky. Při stanovení doby platnosti povolení vezmou členské státy v úvahu veškeré podmínky uvedené v souhlasu vydaném členskými státy určení nebo tranzitu. Článek 8 Potvrzení o přijetí zásilky 1. Do 15 dnů po přijetí každé zásilky zašle příjemce příslušným orgánům svého členského státu potvrzení o přijetí zásilky. 2. Příslušné orgány členského státu určení zašlou kopie potvrzení členskému státu původu a případným členským státům nebo třetím zemím tranzitu. 3. Příslušné orgány členského státu původu zašlou kopii potvrzení původnímu držiteli. Článek 9 Neuskutečněná přeprava 1. Členský stát určení, původu nebo tranzitu může rozhodnout, že přeprava nemůže být dokončena, nejsou-li podmínky přepravy nadále plněny v souladu s ustanoveními této směrnice nebo nejsou-li v souladu s povolením nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice. Dotyčný členský stát je povinen o svém rozhodnutí bezodkladně informovat příslušné orgány ostatních členských států zapojených do přepravy. 2. Nelze-li přepravu dokončit nebo nejsou-li podmínky pro přepravu v souladu s ustanoveními této směrnice, příslušné orgány členského státu původu jsou povinny zajistit, aby si dotyčný radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo převzal zpět jeho držitel, ledaže lze nalézt jiné bezpečné řešení. Zajistí, aby osoba odpovědná za přepravu podnikla potřebná bezpečnostní opatření k nápravě. 3. V případech, kdy přeprava nemůže nebo nesmí být dokončena, nese náklady držitel. Kapitola 3 Přeprava mimo rámec Společenství Článek 10 Dovoz do Společenství 1. Má-li být radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo spadající do působnosti této směrnice dovezeny do Společenství ze třetí země a je-li země určení členským státem, podá příjemce žádost o povolení příslušným orgánům tohoto členského státu. Žádost pro více než jednu přepravu může být zaslána v souladu s podmínkami uvedenými v čl. 4 odst. 2. Součástí žádosti je důkaz, že příjemce uzavřel s držitelem usazeným ve třetí zemi dohodu, kterou schválily příslušné orgány této třetí země, podle níž je držitel povinen převzít zpět radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo v případech, kdy přepravu nelze dokončit v souladu s touto směrnicí, jak je uvedeno v odstavci 5 tohoto článku. V případě, kdy přeprava nemůže nebo nesmí být dokončena, nese náklady příjemce. 2. Příslušné orgány členského státu určení zašlou žádost uvedenou v odstavci 1 k udělení souhlasu příslušným orgánům případných členských států tranzitu. Použije se článek 6. 3. Pokud byly uděleny veškeré souhlasy k přepravě, jsou příslušné orgány členského státu určení oprávněny povolit příjemci provedení přepravy, o čemž řádně informují příslušné orgány všech členských států nebo třetích zemí tranzitu. Použije se čl. 7 odst. 2 až 4. 4. Do 15 dnů po přijetí každé zásilky zašle příjemce příslušným orgánům členského státu určení potvrzení o přijetí zásilky. Příslušné orgány členského státu určení zašlou kopii potvrzení zemi původu a případným členským státům a třetím zemím tranzitu. 5. Členský stát určení nebo kterýkoli členský stát tranzitu může rozhodnout, že přeprava nemůže být dokončena, nejsou-li podmínky přepravy nadále plněny v souladu s ustanoveními této směrnice nebo nejsou-li v souladu s povoleními nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice. Dotyčný členský stát je povinen o svém rozhodnutí bezodkladně informovat příslušné orgány země původu. V případě, kdy přeprava nemůže nebo nesmí být dokončena, nese náklady příjemce. Článek 11 Tranzit přes území Společenství 1. Má-li být radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dovezeny do Společenství ze třetí země a není-li země určení členským státem, osoba odpovědná za správu přepravy v členském státě, přes jehož celní úřad radioaktivní odpad poprvé vstupuje na území Společenství („první členský stát tranzitu“), podá žádost o povolení příslušným orgánům tohoto členského státu. Žádost pro více než jednu přepravu může být podána v souladu s podmínkami uvedenými v čl. 4 odst. 2. Součástí žádosti je důkaz, že příjemce usazený v třetí zemi uzavřel s držitelem se sídlem v třetí zemi dohodu, kterou schválily příslušné orgány země držitele, podle níž je držitel povinen převzít zpět radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo v případech, kdy přepravu nelze dokončit v souladu s touto směrnicí, jak je uvedeno v odstavci 5 tohoto článku. 2. Příslušné orgány prvního členského státu tranzitu zašlou žádost uvedenou v odstavci 1 k udělení souhlasu příslušným orgánům případných ostatních členských států tranzitu. Použije se článek 6. 3. Jsou-li uděleny všechny souhlasy, které jsou pro přepravu nezbytné, příslušné orgány prvního členského státu tranzitu jsou oprávněny vydat odpovědné osobě uvedené v odstavci 1 povolení k provedení přepravy, o čemž řádně informují příslušné orgány případných ostatních členských států nebo třetích zemí tranzitu. Použije se čl. 7 odst. 2 až 4. 4. Odpovědná osoba uvedená v odstavci 1 oznámí do 15 dnů od data převzetí příslušným orgánům prvního členského státu tranzitu, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly místa určení v třetí zemi, a uvede poslední celní úřad ve Společenství, přes který byla přeprava uskutečněna. Toto oznámení musí být doloženo prohlášením nebo potvrzením příjemce, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly správného místa určení, včetně uvedení celního úřadu vstupu do třetí země. 5. Členský stát tranzitu může rozhodnout, že přeprava nemůže být dokončena, nejsou-li podmínky přepravy nadále plněny v souladu s ustanoveními této směrnice nebo nejsou-li v souladu s povoleními nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice. Dotyčný členský stát je povinen o svém rozhodnutím bezodkladně informovat příslušné orgány země původu. V případě, kdy přeprava nemůže nebo nesmí být dokončena, nese náklady odpovědná osoba uvedená v odstavci 1. Článek 12 Vývoz ze Společenství 1. Má-li být radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo vyvezeny ze Společenství do třetí země, držitel podá příslušným orgánům členského státu původu žádost o povolení. Žádost pro více než jednu přepravu může být zaslána v souladu s podmínkami uvedenými v čl. 4 odst. 2. 2. Příslušné orgány členského státu původu: a) informují před přepravou orgány země určení a vyžádají si jejich souhlas; b) zašlou žádost uvedenou v článku 1 k udělení souhlasu příslušným orgánům případných členských států tranzitu; použije se článek 6. 3. Jsou-li uděleny všechny souhlasy, které jsou pro přepravu nezbytné, jsou příslušné orgány členského státu původu oprávněny povolit držiteli přepravu, o čemž řádně informují příslušné orgány třetí země určení a příslušné orgány případných členských států nebo třetích zemí tranzitu. Použije se čl. 7 odst. 2 až 4. 4. Držitel oznámí do 15 dnů od data převzetí příslušným orgánů členského státu původu, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly místa určení ve třetí zemi, a uvede posední celní úřad ve Společenství, přes který byla přeprava uskutečněna. Toto oznámení musí být doloženo prohlášením nebo potvrzením příjemce, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly správného místa určení, včetně uvedení celního úřadu vstupu do třetí země. 5. Členský stát původu nebo kterýkoli členský stát tranzitu může rozhodnout, že přeprava nemůže být dokončena, nejsou-li podmínky přepravy nadále plněny v souladu s ustanoveními této směrnice nebo nejsou-li v souladu s povoleními nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice. Dotyčný členský stát tranzitu o svém rozhodnutí bezodkladně informuje příslušné orgány členského státu původu. Použije se čl. 9 odst. 2. V případě, že přeprava nemůže nebo nesmí být dokončena, nese náklady držitel. Článek 13 Zakázaný vývoz 1. Příslušné orgány členských států nepovolí přepravu: a) do míst určení ležících jižně od 60° jižní šířky, nebo b) do státu, který je členem Dohody o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsané v Cotonou (dohoda AKT-ES z Cotonou) a který není členským státem, aniž jsou tím dotčena ustanovení článku 2, nebo c) do třetí země, která podle názoru příslušných orgánů členského státu původu nemá v souladu s kritérii uvedenými v odstavci 2 technické nebo správní zdroje nebo regulační strukturu pro bezpečné nakládání s radioaktivním odpadem nebo vyhořelým palivem. Přitom by členské státy měly vzít v úvahu veškeré informace získané v tomto směru od ostatních členských států. 2. Komise v souladu s postupy uvedenými v článku 18 stanoví kritéria, s jejichž pomocí mohou členské státy posoudit, zda jsou splněny požadavky pro vývoz. Kapitola 4 Obecná ustanovení Článek 14 Použití standardního dokumentu 1. Pro veškerou přepravu spadající do oblasti působnosti této směrnice se použije standardní dokument. 2. Komise zavede standardní dokument postupem podle článku 18 a zveřejní jej v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději do (stejné datum jako v čl. 19 odst. 1 – datum provedení) . V případě potřeby se standardní dokument stejným postupem aktualizuje. 3. Žádost o povolení se vyplní a veškeré další dokumenty a informace v souladu s články 7, 10, 11 a 12 se poskytují v jazyce, který je přijatelný pro příslušné orgány členského státu, jimž se tato žádost o povolení v souladu s touto směrnicí zasílá. Na žádost příslušných orgánů země určení nebo tranzitu poskytne držitel ověřený překlad do jazyka, který je pro tyto orgány přijatelný. 4. Dodatečné požadavky pro povolení přepravy se připojí ke standardnímu dokumentu. 5. Aniž jsou dotčeny jakékoli jiné průvodní dokumenty vyžadované na základě jiných právních předpisů, každou přepravu spadající do oblasti působnosti této směrnice doprovází vyplněný standardní dokument potvrzující, že byl řádně dodržen postup pro udělování povolení, včetně případů, kdy se povolení v jediném dokumentu týká více než jedné přepravy. 6. Tyto doklady musí být k dispozici příslušným orgánům země původu, země určení a případných zemí tranzitu. Článek 15 Příslušné orgány Členské státy předají Komisi nejpozději do (stejné datum jako v čl. 19 odst. 1) názvy a adresy jednoho nebo více příslušných orgánů a veškeré informace potřebné pro rychlou komunikaci s těmito orgány. Členské státy pravidelně předávají Komisi všechny změny uvedených údajů. Komise sdělí tyto informace a všechny jejich změny všem příslušným orgánům ve Společenství. Článek 16 Spolupráce 1. Členské státy podporují uzavírání smluv usnadňujících bezpečné nakládání s radioaktivním odpadem, včetně konečného zneškodnění, který pochází ze zemí, jež jej produkují v malém množství a v nichž by nebylo zakládání odpovídajících zařízení odůvodněno z radiologického hlediska. 2. Jednotlivé členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány navzájem spolupracovaly a komunikovaly s příslušnými orgány ostatních příslušných členských států nebo třetích zemí za účelem zabránění přílišným prodlevám při postupech uvedených v této směrnici. 3. Komise připraví v souladu s postupem podle článku 18 doporučení týkající se bezpečného a účinného způsobu přenosu dokumentů a informací souvisejících s ustanoveními této směrnice. 4. Komisi je třeba okamžitě oznamovat veškeré případy neodůvodněných prodlev a/nebo nedostatečné spolupráce ze strany příslušných orgánů jiného členského státu. Článek 17 Pravidelné zprávy Členské státy podávají Komisi zprávy o provádění této směrnice do (tři roky po datu uvedeném v čl. 19 odst. 1) a potom každé tři roky. Tyto zprávy doplní informacemi o situaci, pokud jde o přepravu na jejich vlastním území. Na základě těchto zpráv vypracuje Komise v souladu s postupem podle článku 18 souhrnnou zprávu pro Evropský parlament, Radu a Evropský hospodářský a sociální výbor. Článek 18 Poradní výbor Komisi je při plnění úkolů stanovených v čl. 13 odst. 2, čl. 14 odst. 2, čl. 16 odst. 3 a čl. 17 třetím pododstavci nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise. Zástupce Komise předloží výboru předlohu opatření, která mají být přijata. Výbor zaujme stanovisko k předloze ve lhůtě, kterou může předseda stanovit podle naléhavosti věci, případně hlasováním. Stanovisko je uvedeno v zápisu. Každý členský stát má právo požádat, aby byl v tomto zápisu uveden i jeho postoj. Komise přihlíží ke stanovisku výboru. Sdělí výboru způsob, jakým jeho stanovisko zohlednila. Článek 19 Provedení 1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do (dva roky od data vstupu v platnost). Neprodleně o nich uvědomí Komisi. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. 2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních přepisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, včetně srovnávací tabulky, ze které je patrné, jak ustanovení této směrnice odpovídají přijatým vnitrostátním ustanovením. Článek 20 Zrušení Směrnice 92/3/Euratom se zrušuje s účinkem od (stejné datum jako v čl. 19 odst. 1), aniž jsou tím dotčeny závazky členských států týkající se lhůty pro provedení této směrnice do vnitrostátních právních předpisů a pro její používání. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze. Článek 21 Přechodná ustanovení 1. Byla-li žádost o povolení náležitě schválena příslušnými orgány země původu nebo jim předložena před (stejné datum jako v čl. 19 odst. 1) , použije se na všechny přepravní operace uskutečněné na základě téhož povolení směrnice 92/3/Euratom. 2. Při rozhodování o žádostech o povolení podaných před ( stejné datum jako v čl. 19 odst. 1) pro více než jednu přepravu radioaktivního odpadu do třetí země určení, přihlíží členský stát původu ke všem významným okolnostem, zejména: a) k plánovanému časovému rozvrhu pro uskutečnění všech přeprav, na které se vztahuje tatáž žádost; b) k odůvodnění, proč byly všechny přepravy seskupeny do jedné žádosti; c) k vhodnosti udělení povolení pro přepravy, jejichž počet je nižší, než je uvedeno v žádosti. 3. Než bude zaveden standardní dokument podle článku 14 této směrnice, použije se pro účely této směrnice přiměřeně standardní dokument zavedený rozhodnutím Komise 93/552/Euratom[10]. Článek 22 Vstup v platnost Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie . Článek 23 Tato směrnice je určena členským státům. V Bruselu dne . Za Radu předseda / předsedkyně PŘÍLOHA Srovnávací tabulka Směrnice 92/3/Euratom | Tato směrnice | Druh změny[11] | Čl. 1 odst. 1 | nové ustanovení | Čl. 1 odst. 1 | Čl. 1 odst. 2 | pozměněno | Článek 2 | Článek 3 | upraveno | Článek 3 | První bod odůvodnění | upraveno | Čl. 4 odst. 1 první věta | Čl. 4 odst. 1 | upraveno | Čl. 4 odst. 1 druhá věta | Čl. 5 odst. 1 | upraveno | Čl. 4 odst. 2 | Čl. 14 odst. 1 | upraveno | Čl. 4 odst. 3 | Čl. 5 odst. 2 | Čl. 5 odst. 1 | Čl. 4 odst. 2 | upraveno | Čl. 5 odst. 2 | Čl. 7 odst. 4 | upraveno | Čl. 6 odst. 1 první pododstavec | Čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec | pozměněno | Čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec | Čl. 14 odst. 1 | upraveno | Čl. 6 odst. 2 první pododstavec | Čl. 6 odst. 3 druhý pododstavec | pozměněno | Čl. 6 odst. 2 druhý pododstavec | Čl. 6 odst. 3 první pododstavec | pozměněno | Čl. 6 odst. 3 | Čl. 6 odst. 1 třetí pododstavec | upraveno | Čl. 6 odst. 4 | Čl. 6 odst. 2 | pozměněno | Čl. 7 odst. 1 | Čl. 7 odst. 1 | upraveno | Čl. 7 odst. 2 první věta | Čl. 14 odst. 1 | upraveno | Čl. 7 odst. 2 druhá věta | Čl. 14 odst. 4 | upraveno | Čl. 7 odst. 3 | Čl. 7 odst. 2 | Čl. 8 odst. 1 | Čl. 14 odst. 5 | upraveno | Čl. 8 odst. 2 | Čl. 14 odst. 6 | Čl. 9 odst. 1 první část věty | Čl. 8 odst. 1 | upraveno | Čl. 9 odst. 1 závěrečná část věty | Čl. 14 odst. 1 | upraveno | Čl. 9 odst. 2 | Čl. 8 odst. 2 | Čl. 10 odst. 1 | Čl. 10 odst. 1 | upraveno | Čl. 10 odst. 1 konec první věty | Čl. 14 odst. 1 | upraveno | Čl. 10 odst. 2 | Článek 11 | upraveno | Čl. 10 odst. 3 odkaz na odstavec 1 | Čl. 10 odst. 1 | upraveno | Čl. 10 odst. 3 odkaz na odstavec 2 | Čl. 10 odst. 2 | upraveno | Článek 11 | Čl. 13 odst. 1 | upraveno | Čl. 12 odst. 1 | Čl. 12 odst. 2 | pozměněno | Čl. 12 odst. 2 | Čl. 12 odst. 3 | upraveno | Čl. 12 odst. 3 | Čl. 12 odst. 3 | Čl. 12 odst. 4 | Čl. 14 odst. 1 | upraveno | Čl. 12 odst. 5 | Čl. 12 odst. 4 | upraveno | Čl. 12 odst. 6 | Čl. 12 odst. 4 | upraveno | Čl. 13 odst. 1 | Čl. 1 odst. 3 první věta | pozměněno | Čl. 13 odst. 2 | Čl. 1 odst. 3 druhá věta | Článek 14 | Článek 2 | pozměněno | Čl. 15 odst. 1 | Čl. 9 odst. 2 | upraveno | Čl. 15 odst. 2 | Čl. 10 odst. 1 | upraveno | Čl. 16 první odrážka | Čl. 6 odst. 4 písm. a) | upraveno | Čl. 16 druhá odrážka | Čl. 6 odst. 4 písm. b) | upraveno | Čl. 17 odst. 1 | Čl. 15 odst. 1 | upraveno | Čl. 17 odst. 2 | Čl. 15 odst. 2 | Čl. 17 odst. 3 | Čl. 15 odst. 3 | Čl. 18 odst. 1 | Čl. 17 odst. 1 | upraveno | Čl. 18 odst. 2 | Čl. 17 odst. 2 | Čl. 18 odst. 3 | Čl. 17 odst. 3 | Čl. 19 odst. 1 | Čl. 18 odst. 1 | upraveno | Čl. 19 odst. 2 | Čl. 18 odst. 2 | Čl. 19 odst. 3 | Čl. 18 odst. 3 | Čl. 19 odst. 4 | Čl. 18 odst. 4 | Čl. 20 první odrážka | Čl. 14 odst. 2 | upraveno | Čl. 20 druhá odrážka | Čl. 14 odst. 2 | upraveno | Čl. 20 třetí odrážka | Čl. 14 odst. 2 | upraveno | Čl. 20 čtvrtá odrážka | Čl. 13 odst. 2 | upraveno | Čl. 20 pátá odrážka | Čl. 17 odst. 3 | upraveno | Článek 21 | Článek 19 | upraveno | Článek 22 | Článek 23 | Čl. 9 odst. 1 | nové ustanovení | Čl. 12 odst. 1 | nové ustanovení | Čl. 12 odst. 5 | nové ustanovení | Článek 16 | nové ustanovení | Čl. 14 odst. 3 | nové ustanovení | Článek 20 | nové ustanovení | Článek 21 | nové ustanovení | Článek 22 | nové ustanovení | [1] Pracovní dokument útvarů Komise, Zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh (SEK(2001) 1977), předáno Radě a Evropskému parlamentu 5. prosince 2001. [2] Úř. věst. L 159, 29.6.1996, s. 1 [3] 2000/483/ES, Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3. [4] Úř. věst. C , , s. . [5] Úř. věst. C , , s. . [6] Úř. věst. C , , s. . [7] Úř. věst. L 35, 12.2.1992, s. 24. [8] Úř. věst. L 346 , 31.12.2003, s. 57 [9] Úř. věst. L 159, 29.6.1996, s. 1 [10] Úř. věst. L 268, 29.10.1993, s. 83. [11] „Upraveno“ znamená, že znění bylo pozměněno, aniž by byla změněna oblast působnosti znění zrušené směrnice. Změny oblasti působnosti ustanovení zrušené směrnice jsou označeny výrazem „pozměněno“.