CS Úřední věstník Evropské unie C 182/8

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboruk tématu Vnějšírozměr energetické politiky Evropské unie

(2009/C 182/02)

Zpravodajka: paní SIRKEINEN

Na plenárním zasedání ve dnech 16. a 17. ledna 2008 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu, rozhodl vypracovat stanovisko z vlastní iniciativy k tématu

Vnější rozměr energetické politiky Evropské unie.

Specializovaná sekce Vnější vztahy, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 11. prosince 2008. Zpravodajkou byla paní SIRKEINEN.

Na 450. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 14. a 15. ledna 2009 (jednání dne 14. ledna 2009), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 181 hlasy pro, 4 hlasy byly proti a 3 členové se zdrželi hlasování.

1. Závěry a doporučení: k vnější energetické strategii Evropské unie

1.1 Energie je již dlouho středem zájmu mezinárodní politiky. Ostatní velcí hráči na světové politické scéně mají silné energetické programy, ať už otevřené, nebo skryté. Energie je často využívána jako nástroj nebo dokonce jako zbraň v mezinárodních sporech.

— Podle názoru EHSV se Evropská unie jako nejsilnější globální ekonomická jednotka musí chopit své úlohy na mezinárodní energetické scéně.

1.2 Evropští občané mají obavy o zabezpečení dodávek energie, z vysokých a nestálých cen energie i ze změny klimatu a neudržitelného celosvětového vývoje celkově. Podle názoru EHSV potřebuje EU jasně definovanou, komplexní vnější energetickou strategii jako reakci na obavy občanů, a především vůli a odhodlání k jejímu uskutečnění.

— EHSV navrhuje dva pilíře vnější energetické strategie EU: — zabezpečení dodávek energie EU, — aktivní a vstřícnou politiku v oblasti energie a klimatu.

1.3 Řada prvků takto koncipované strategie již existuje. Zabezpečení dodávek energie zařadila Evropská rada do svých závěrů z 15. a 16. října 2008 a další návrhy předložila Komise v Druhém strategickém přezkumu energetické politiky z 13. listopadu 2008 (1), ke kterým se hodlá EHSV podrobněji vyjádřit v pozdějším stanovisku.

— Podle názoru EHSV potřebuje EU rozvinutou strategii pro vnější energetickou politiku a praktický akční plán a musí při tom brát v úvahu mimo jiné i připomínky obsažené v tomto stanovisku.

— EHSV uznává vzájemnou závislost dodavatelů a spotřebitelů energie, a proto velmi naléhá na vzájemnost při přístupu k sítím a podmínkám investic, včetně přístupu k investicím v počáteční fázi.

— Vypracovává se několik projektů výstavby ropovodů mezi Evropou, Kavkazem, Asií a Ruskem. Mají obrovský význam, ale nemusí být pro Evropu dostačující dokonce ani ze střednědobého hlediska.

1.4 Energetická politika EU se dosud zaměřovala na vytváření vnitřního trhu s energií, především s elektrickou energií a plynem.

— EHSV podporuje názor, že účinná vnější strategie a výkonnost může být založená pouze na jasné společné vnitřní politice a fungujícím vnitřním trhu s energií.

— EHSV podtrhuje, že opatřeními vnitřní energetické politiky je možné rozhodujícím způsobem snížit vnější energetickou závislost a zlepšit zajištění dodávek, zejména energetickou účinnost, diverzifikovanou skladbu zdrojů energie, dostatečné investice do infrastruktury i opatření na předcházení krizím, například systém včasného varování, sdílení informací a vytváření zásob/nahrazování.

1.5 Evropa má jak odpovědnost, tak potenciál vyvolat hlubokou změnu kultury spotřeby energie – třetí průmyslovou revoluci.

— EU by si měla udržet vedoucí postavení v celosvětové politice klimatu a všemi dostupnými prostředky zvýšit v budoucnosti udržitelnost energetiky v rozvojových zemích.

1.6 Při řešení dlouhodobých i krátkodobých energetických problémů jak uvnitř EU, tak celosvětově mají rozhodující roli nové a lepší technologie.

— EHSV vyzývá EU, členské státy a podniky, aby nasměrovaly dostatečné zdroje do energetického výzkumu a vývoje a inovací a také aby více spolupracovaly v celosvětovém výzkumu a vývoji v oblasti energetiky.

1.7 Ustanovení Lisabonské smlouvy o energetické politice a vnějších vztazích by posílily možnosti zemí EU jednat společně a mít větší vliv na celosvětovou politickou scénu.

— EHSV doporučuje, aby všechny odpovědné strany učinily, co je v jejich silách, a pokusily se uvést Lisabonskou smlouvu co nejdříve v platnost.

Ze všeho nejdůležitějším předpokladem je však schopnost Evropské unie jednat a vystupovat společně. Proto by strategie měla být založena na jasném pochopení různých úloh Unie, členských států a hospodářských subjektů.

1.8.1 Na vnější, čistě politické úrovni, mají pravomoci členské státy. V rámci úsilí hovořit jedním hlasem, bylo dosaženo pozitivního vývoje především ve vztazích s Ruskem.

— EHSV vyzývá členské státy, aby ve vnější politice jednaly společně a snažily se zabránit tomu, aby energie byla využívána jako zbraň v mezinárodních sporech.

1.8.2 EU má společnou obchodní politiku založenou na jednotných zásadách. Komise nese odpovědnost za obchodní jednání na základě mandátu Rady.

— EHSV doporučuje, aby mandáty pro mnohostranná a dvoustranná jednání se zeměmi a regiony byly dostatečně silné, ale i účinné, aby přinesly hmatatelné výsledky v oblasti energetiky.

1.8.3 Smlouvy o nákupech i infrastruktuře a ostatních projektech uzavírají a provádějí podniky. Vlády mají často významnou nebo i rozhodující podpůrnou úlohu při smluvních jednáních.

— EHSV doporučuje, aby v rámci těchto jednání zástupci vlád členských států EU jako nutný předpoklad smlouvy požadovali, aby daná třetí země uplatňovala na svých trzích určitá pravidla, jako je reciprocita, rovné zacházení, transparentnost či ochrana investic nebo dodržování zásad právního státu a lidských práv, a aby Rada dohodla rámec takových zásad, které by byly uplatňovány při všech jednáních o energetických smlouvách s třetími zeměmi.

1.9 Cílem vnější energetické strategie je reagovat na potřeby a obavy lidí v jejich soukromém a pracovním životě.

— EHSV doporučuje, aby bylo dopřáno sluchu sociálním partnerům i organizacím pro životní prostředí a ostatním zástupcům občanské společnosti a aby byli aktivně zapojeni do stanovování vnější energetické strategie. Je třeba plně využít jejich schopnosti podporovat mezinárodní dialog a vyjednávání.

1.10 Organizovaná občanská společnost i hospodářské a sociální rady mají vliv, a proto i svou vlastní odpovědnost za tvorbu vnější energetické politiky Evropské unie.

— EHSV vítá, že organizace občanské společnosti podněcovaly své vnitrostátní a regionální vlády ke společnému postupu v těchto otázkách na úrovni Evropské unie. Solidarita mezi Evropany by měla mít přednost před úzkými místními či národními zájmy, protože pouze společným postupem lze úspěšně dosáhnout cílů zabezpečení dodávek energie a mezinárodní odpovědnosti.

1.11 Dialog a jednání o mezinárodních vztazích v oblasti energetiky probíhají na mnoha různých fórech, protože tato otázka má množství závažných geopolitických aspektů. Otevřený dialog zahrnující co nejvíce různých aspektů k tomuto tématu by napomohl širšímu pochopení a zapojení zainteresovaných stran.

— Otázka energie by měla být stálým bodem programu jednání na schůzích a jednáních u kulatého stolu mezi EHSV a mezinárodními partnery.

— EHSV vidí svou úlohu v organizování pravidelných obsáhlých seminářů o vnějších aspektech energetické politiky EU, především zapojení organizací občanské společnosti i z třetích zemí a regionů. Slyšení pořádané studijní skupinou EHSV pro vnější energetickou politiku dne 1. října 2008 v Bruselu se ukázalo jako úspěšné.

2. Úvod

2.1 Energie se na celém světě dostala do popředí trvalého politického zájmu. Tuto skutečnost zdůrazňuje politický a dokonce vojenský neklid se zjevnou vazbou na energii. Dochází k tomu v situaci stoupající poptávky zejména v rozvojových zemích, kterou s sebou nese příznivý rozvoj životní úrovně v těchto zemích, a předpokládaný nedostatek některých fosilních paliv. Navíc dodávky ropy a plynu se vyznačují vysokým stupněm závislosti na několika málo producentských zemích. Očekává se přitom, že dodávky se v budoucnosti budou ještě více koncentrovat.

2.2 Celosvětová hospodářská nestabilita je spojena s cenami energie. Před necelými dvěma lety začaly ceny ropy a poté i plynu značně růst a způsobily vysokou inflaci a značné problémy jak spotřebitelům, tak společnosti jako celku. V současnosti cena ropy dramaticky klesla, a proto vznikly obavy o dostatečnost výroby a zabezpečení dodávek. Při této nestálosti se očekává, že ceny energie dále porostou z důvodu tržní rovnováhy a především z důvodu politických opatření v boji proti změně klimatu. Nejslabší skupiny našich společností jsou ohroženy energetickou chudobou.

2.3 V současné době se 53 % všech primárních zdrojů energie používaných v Evropské unii dováží. Závislost na dovozu činí u pevných paliv 40 %, u zemního plynu 56 % a u ropy 82 % (údaje z r. 2005). Aktualizace základního scénáře Komise z r. 2007 uvádí celkovou závislost na dovozech v roce 2030 ve výši 67 %. Podle nedávného Druhého strategického přezkumu energetické politiky se očekává, že dovoz fosilních paliv zůstane přibližně na dnešní úrovni do roku 2020, kdy budou politiky v oblasti klimatu a energie plně zavedeny.

2.4 Evropská unie dováží více než 40 % zemního plynu a jednu čtvrtinu ropy z Ruska, a zvláště podíl zemního plynu bude vzrůstat. Dalšími největšími dodavateli ropy jsou Střední východ a Norsko, zatímco u zemního plynu je druhým dovozním zdrojem Norsko následované Alžírskem. Tato závislost je vzájemná – dodavatelé do Evropské unie jsou závislí na naší poptávce. To platí zejména pro Rusko, protože více než polovina jeho vývozu energie směřuje do Evropské unie.

2.5 Vysoká čísla dokládající závislost na dovozech i převahu určitých zdrojů dovozu, které se všechny neřídí stejnými tržními a politickými pravidly jako Evropská unie, vynesla otázku energetické bezpečnosti na čelní místo programu Evropské unie. K tomu navíc přispělo i několik přerušení dodávek z Ruska i nedávné vojenské akce v Gruzii.

2.6 Energetika není v oblasti vnější či jiné energetické politiky jedním homogenním odvětvím. Ropa se používá převážně v dopravě a nelze ji snadno nahradit. Evropská unie je součástí globálních ropných trhů, a má proto jen malý manévrovací prostor. Jiné energetické zdroje a technologie mají různorodé použití a jsou do značné míry vzájemně zaměnitelné. S uhlím a uranem se obchoduje na otevřeném světovém trhu, zatímco zemnímu plynu je nutno věnovat pozornost v důsledku rychlého nárůstu poptávky a omezeného počtu a charakteristiky dodavatelů.

2.7 Evropská unie podnikla v průběhu posledních let několik akcí s cílem zabezpečit své vnější dodávky energie.

2.8 Nedávno požádala Evropská rada na svém zasedání ve dnech 15 a 16. října 2008 Komisi, aby předložila příslušné návrhy nebo iniciativy k otázce zabezpečení dodávek energie, a při tom Rada stanovila šest priorit. Komise na to odpověděla ve svém Druhém strategickém přezkumu energetické politiky. EHSV vypracuje zvláštní podrobné stanovisko k tomuto dokumentu a doprovodnému balíčku návrhů.

3. Vnitřní prvky vnější energetické politiky Evropské unie

3.1 V rámci Evropské unie i na úrovni jednotlivých členských států existuje celá řada politických opatření, která mohou přispět ke snížení vnější energetické závislosti, zvýšení energetické bezpečnosti a následně i k lepšímu postavení Evropské unie při prosazování jejích opatření v oblasti vnější energetické politiky. Tato opatření postačí na tomto místě jen stručně zopakovat, protože byla důkladně projednána v jiných stanoviscích EHSV.

3.2 Zajištění vyšší energetické účinnosti představuje první a zároveň nejdůležitější opatření, protože má přímý dopad na vývoj energetické poptávky, a tím i na závislost na vnějších zdrojích.

3.3 Vyvážená skladba zdrojů energie a jejich diverzifikace, a to zejména ve prospěch domácích zdrojů uvolňujících při produkci energie nízké množství uhlíku, jako je energie z biopaliv, větru a jaderná energie.

3.4 V oblasti fosilních paliv by se mělo více využívat možnosti vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektrické energie i zachycování a ukládání uhlíku.

3.5 Hospodářská soutěž v obchodu zemním plynem by se měla zvýšit prostřednictvím podpory zřizování terminálů zkapalněného zemního plynu a ostatní infrastruktury.

3.6 Dobře fungující vnitřní trh s energií podporuje účinnost zdrojů a řešení případných místních či regionálních potíží s dodávkami. Potřebné je též zajistit dostatečné investice do infrastruktury i otevřený přístup k sítím a jiné infrastruktuře. Účinné propojení vyžaduje efektivní spolupráci energetických regulačních orgánů.

3.7 Řešení rizik bezpečnosti dodávek vyžaduje zvláštní opatření. Měly by být zřizovány účinné mechanismy solidarity a včasného varování, které by souběžně fungovaly v případě energetických krizí a přerušení dodávek. EHSV v patřičnou dobu vypracuje stanovisko k nedávným návrhům Komise pro tato témata.

3.8 EHSV vyjadřuje mimořádnou podporu účinným opatřením k připojení izolovaných oblastí Unie, zvláště pobaltských zemí, ke společnému energetickému trhu a zajištění dostatečných a různorodých dodávek energie.

4. Obecné připomínky EHSV k vnější energetické politice Evropské unie

4.1 EHSV definuje dva pilíře vnější energetické politiky

— zabezpečení dodávek energie pro Evropskou unii,

— aktivní a odpovědná globální energetická a klimatická politika.

4.2 Takové politiky vyžadují krátkodobý a dlouhodobý výhled. V krátkodobém výhledu je třeba zvýšit dodávky energie, protože nahrazení energetických zdrojů ve velkém rozsahu a využití infrastruktur trvá určitou dobu, a současně je třeba přijmout veškerá možná krátkodobá opatření ke snížení poptávky. Z dlouhodobého hlediska, až investice do výzkumu a nových technologií začnou přinášet své plody, bude možné poptávku po energii dále snížit a zejména bude možné nahradit omezené či jinak problematické zdroje energie alternativním řešením.

4.3 EHSV pro tuto chvíli očekává, že politiky související se změnou klimatu posunou energetiku výrazně dvěma směry – směrem k vyšším cenám a ke stále menší závislosti na fosilních palivech.

4.4 Nová technologie je hlavním způsobem, jak zlepšit využívání energie a nahradit problematické zdroje energie. Protože jsme v Evropě průkopníky v politikách v oblasti energie a klimatu, měli bychom se chopit příležitosti, vyvíjet potřebné technologie, pomáhat jiným řešit jejich problémy a vytvářet nová pracovní místa. K dosažení tohoto cíle je nutné již dnes dostatečně investovat do energetického výzkumu a technologického vývoje.

5. Zabezpečení dodávek energie pro Evropskou unii

5.1 Evropská unie vynaložila v rámci svých dvoustranných i mnohostranných jednání značné úsilí na to, aby svá pravidla a jejich provádění rozšířila na zbytek světa, zvláště na své energetické partnery. Dosáhnout se doposud podařilo jen omezených úspěchů. Je požadován razantnější postup.

5.2 Reciprocita investičních podmínek je naléhavě potřebná. Mnoho zemí vyrábějících energii potřebuje zahraniční investice k rozvoji svých energetických zdrojů a infrastruktur, k tomu však nedojde, dokud nebudou existovat pravidla nebo tato pravidla budou nejasná či nebudou prováděna systematicky. Měla by být zachována ujednání energetické charty a podobné přístupy by se měly stát součástí budoucích dvoustranných smluv o energii.

5.3 Totéž platí i pro ostatní regulační otázky, například rovné zacházení, svobodu a dodržování smluv a přístup k tranzitní infrastruktuře.

5.4 EU by měla aktivně vyžadovat a hájit práva a možnosti evropských podniků provádět investice v počáteční fázi do rozvoje zdrojů energie a infrastruktur.

5.5 Evropa potřebuje mít zabezpečené dodávky, zatímco naši dodavatelé, zejména Rusko, poukazují na to, že potřebují mít zabezpečenou poptávku, aby mohli provést nezbytné investice. Podpora rozsáhlých infrastruktur často vyžaduje dlouhodobé smlouvy. Aby bylo dosaženo lepší mocenské rovnováhy, měly by být takové smlouvy uzavírány v evropském rámci. To by vyžadovalo sdílení informací mezi členskými státy a úzkou spolupráci s představiteli trhu.

5.6 Prioritní plán propojení Evropské unie zahrnuje několik velkých projektů propojení včetně projektu vnějšího propojení – plynovodu Nabucco, který má dopravovat zemní plyn z oblasti Kaspického moře do střední Evropy. Tyto projekty mají mimořádný význam, ve střednědobém výhledu však Evropě nemusí stačit.

5.7 Napojení Evropské unie na Kavkaz a Střední Asii by mohlo vedle projektu Nabucco vyžadovat několik nových produktovodů. Evropská unie by měla předložit návrhy na koordinaci regionálních projektů významného rozměru a na mobilizaci veřejných a soukromých investic.

5.8 EHSV bere na vědomí šest prioritních opatření v oblasti infrastruktury navržených Komisí v Druhém strategickém přezkumu energetické politiky. Výbor k nim zaujme stanovisko a také k zelené knize Na cestě k zabezpečené, udržitelné a konkurenceschopné evropské energetické síti (2).

5.9 Je třeba prohloubit dialog s organizací OPEC a Radou pro spolupráci v Perském zálivu a plně provádět smlouvy s Ázerbájdžánem a Kazachstánem. Nutné jsou rovněž pevnější vazby na producenty ze Střední Asie, jako je Turkmenistán a Uzbekistán, aby se usnadnila doprava zdrojů energie z oblasti Kaspického moře do Evropské unie.

5.10 Značně vzrostl význam Afriky jako dodavatele energie. Rozvinuté partnerství s Afrikou musí být komplexní a musí vyváženě pomáhat udržitelnému rozvoji ekonomik afrických producentů ropy a zemního plynu.

5.11 Středomořská spolupráce, která se nyní rychle rozvíjí, bude hrát důležitou úlohu, protože zahrnuje různé aspekty energie – její produkci, tranzit i její spotřebu.

5.12 Bude narůstat význam Severní dimenze. Naleziště ropy a zemního plynu v Severním ledovém oceánu a spolupráce v severních oblastech by měly mít ve vnější energetické politice Evropské unie vyšší prioritu. Spolupráce v oblasti Baltského moře zahrnuje zejména spotřebitelské a tranzitní země, jejichž klíčovým rysem je vazba na Rusko.

5.13 Ve vztahu k Rusku by cílem měla být pevná komplexní rámcová dohoda založená na zásadě rovnosti, vzájemného porozumění a reciprocity. Rusko by mělo umožnit tranzit zemního plynu v ruské síti a dovolit evropským podnikům investice do rozvoje ruských sítí a zdrojů. Je na ruské straně, aby zmírnila obavy ohledně své spolehlivosti jako dodavatele energie, stejně jako se od jejích evropských partnerů očekává, že budou dodržovat své smlouvy a závazky.

5.14 EU by také měla rozvíjet spolupráci s ostatními spotřebiteli energie v rámci Mezinárodní agentury pro energii i mimo ni.

6. Aktivní a odpovědná globální energetická a klimatická politika

6.1 Současná kultura spotřeby energie v Evropě a ve Spojených státech amerických se utvářela od první průmyslové revoluce. Řada rozvojových zemí, které se snaží zvýšit svou životní úroveň, je nyní ve stejné fázi jako Evropa před několika desítkami let. Tato snaha s sebou v těchto zemích nese rychlý růst spotřeby energie – je to jejich právo a je to nutné pro globální bezpečnost a mírový rozvoj. Evropa má v současné době odpovědnost i potenciál stát se činitelem zásadní změny v kultuře spotřeby energie – třetí průmyslové revoluce.

6.2 Zhruba 2 miliardy lidí na celém světě v rozvojových zemích žijí bez přístupu k elektřině a musí se spoléhat na dřevo, hnůj a zemědělský odpad, a v důsledku toho je ve světovém měřítku znečištění ovzduší v obytných prostorech jednou z deseti hlavních příčin předčasných úmrtí. Přístup těchto lidí k elektrické rozvodné síti a produkční kapacitě je jedním z největších globálních úkolů světa. Znamená obrovské investice a obrovský nárůst globální spotřeby energie. Tyto investice je však nutné učinit, aby všichni mohli žít v lidských a důstojných podmínkách a měli možnost dosáhnout vyšší životní úrovně.

6.3 Evropská unie se oprávněně postavila do čela klimatických politik. Zde by hlavním cílem mělo být dosažení efektivní mezinárodní dohody zahrnující všechny země, protože důsledky globálního oteplování se budou nejvýrazněji projevovat mimo Evropu a mimo Evropu bude docházet i k největšímu nárůstu emisí skleníkových plynů. Konference o klimatu, která se bude konat v Kodani v prosinci 2009, položí základní kámen globálních jednání a Evropská unie by měla na tuto konferenci vynaložit veškeré možné úsilí. Jednostranné akce Evropské unie by však neudržitelně zatížily její hospodářství.

6.4 Evropská unie má a dále vyvíjí nástroje pro zmírnění změny klimatu – technologie pro výrobu energie z obnovitelných zdrojů a další nízkouhlíkové technologie i technologie pro energetickou účinnost. Tyto technologie by měly být efektivně využívány na celém světě. To by mělo také zvýšit poptávku po evropských technologiích a výrobcích a vést k vytvoření nových pracovních míst.

6.5 EHSV velmi podporuje myšlenku mezinárodní dohody o energetické účinnosti mezi zeměmi, které jsou největšími spotřebiteli energie (Spojené státy americké, Kanada, Japonsko, Austrálie, Indie a Čína). Jedním z kroků v tomto směru je fórum, na kterém se v Japonsku v červenci 2008 dohodla skupina G-8. Je však třeba zajistit, aby se všichni tito klíčoví spotřebitelé dohody skutečně účastnili a přispívali k ní spravedlivým dílem. Vedle prosazování politik energetické účinnosti a rozvoje a šíření technologií a obnovitelných zdrojů by dohoda měla zahrnovat i prevenci dvojích cen, tzn. dotovaných cen energie pro domácí spotřebitele. Tyto dotace vedou ke značnému plýtvání energií.

6.6 Evropská unie by měla také efektivně podporovat energetickou účinnost v rozvojových zemích. Zde je třeba se vyhnout investicím do energeticky náročné výroby a spotřeby. K tomuto účelu by se mělo lépe využít rozvojové politiky Evropské unie.

6.7 Hlavním nástrojem balíčku energetické spolupráce s rozvojovými zeměmi by měla být podpora vzdělávání a odborné přípravy.

6.8 EHSV zdůrazňuje, že veškerá spolupráce, zvláště s rozvojovými zeměmi, musí brát v úvahu cíl spočívající v udržitelném rozvoji těchto zemí, včetně rozvoje demokracie a dodržování lidských práv.

V Bruselu dne 14. ledna 2009 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Mario SEPI

(1) Sdělení Evropské komise: Druhý strategický přezkum energetické politiky – Akční plán EU pro zabezpečení dodávek energie a jejich solidární využití, SEC(2008) 2794, SEC(2008) 2795.

(2) Zelená kniha Na cestě k zabezpečené, udržitelné a konkurenceschopné evropské energetické síti, KOM(2008)782 v konečném znění.