Zvláštní zpráva č. 11/2011 Je režim zeměpisných označení koncipován a řízen tak, aby byl účelný?





GLOSÁŘ Chráněné označení původu (CHOP) : Názvy zapsané jako chráněné označení původu označují výrobky mající vlastnosti, které vyplývají převážně ze zeměpisné oblasti a schopností producentů v oblasti produkce. Všechny fáze produkce se uskutečňují v dané zeměpisné oblasti. Mezi vlastnostmi výrobku a jeho zeměpisným původem musí být úzká souvislost. Chráněné zeměpisné označení (CHZO) : Názvy zapsané jako chráněné zeměpisné označení označují výrobky mající specifické vlastnosti nebo pověst, kterou lze přičíst dané zeměpisné oblasti, v níž také probíhá alespoň jedna fáze produkce. V případech, kdy dochází ke zpracování výrobku, mohou suroviny pocházet i z jiné zeměpisné oblasti. Jednotný dokument : Dokument, který je součástí žádosti o zápis názvu jako chráněného označení původu nebo chráněného zeměpisného označení a který je přezkoumáván Komisí. Jednotný dokument stanoví hlavní prvky specifikace výrobku a popisuje souvislost mezi výrobkem a konkrétní zeměpisnou oblastí. Kontroly podle článku 11 : Kontroly prováděné členskými státy s cílem ověřit soulad výrobku s CHOP nebo CHZO se specifikací výrobku před jeho uvedením na trh. Tyto kontroly jsou upraveny článkem 11 nařízení (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin. Nedovolené postupy : Nedovolené použití, zneužití, napodobení nebo připomenutí chráněného názvu nebo jiné postupy, které uvádějí spotřebitele v omyl ohledně skutečného původu výrobku. Opatření EZFRV č. 132 : Finanční podpora poskytovaná zemědělcům na úhradu nákladů vynaložených na účast v programech kvality potravin, včetně režimu zeměpisných označení. Opatření EZFRV č. 133 : Finanční podpora poskytovaná seskupením producentů na to, aby poskytovali informace spotřebitelům a propagovali výrobky, na které se vztahují programy kvality potravin, včetně režimu zeměpisných označení. Politika EU týkající se kvality zemědělských výrobků : soubor programů EU, jejichž cílem je upozornit na vlastnosti jednotlivých výrobků vyplývající z jejich konkrétního původu a/nebo metody produkce. Program rozvoje venkova : Hlavní programový dokument připravený členským státem a schválený Komisí pro plánování a provádění politiky rozvoje venkova EU. Aktuální programy rozvoje venkova se týkají období 2007–2013. Příslušný orgán : ústřední orgán členského státu odpovědný za organizaci úředních kontrol (nebo příslušný k organizaci těchto kontrol) ověřujících soulad výrobku s CHOP nebo CHZO se specifikací výrobku a za dohled nad používáním názvu na trhu. Režim zeměpisných označení : Režim, který má chránit názvy označující výrobky, jejichž kvalita, pověst nebo jiné vlastnosti vyplývají převážně z jejich zeměpisného původu. V závislosti na míře a typu spojení s určitým regionem se rozlišují dva druhy chráněných označení – chráněné označení původu a chráněné zeměpisné označení. Skupina žadatelů : Sdružení producentů a zpracovatelů stejného zemědělského výrobku nebo potraviny, a to bez ohledu na právní formu nebo složení. Předkládá žádosti o zápis názvu výrobku jako chráněného označení původu nebo chráněného zeměpisného označení vnitrostátnímu orgánu, který má na starosti přezkum. Specifikace výrobku : Dokument, který je součástí žádosti o zápis názvu jako chráněného označení původu nebo chráněného zeměpisného označení. Uvádí hlavní vlastnosti výrobku, jako je název, který je předmětem ochrany, dále popis výrobku, vymezení zeměpisné oblasti, metodu, jakou se výrobek získává, a údaje, které potvrzují souvislost mezi výrobkem a zeměpisnou oblastí. Pakliže se výrobek prodává pod chráněným označením, musí být dodržena jeho specifikace. Společná zemědělská politika : Režim zemědělských podpor a režimů EU. SHRNUTÍ I. Cílem režimu zeměpisných označení EU je chránit názvy označující výrobky, jejichž vlastnosti souvisejí se zeměpisnou oblastí, v níž byly vyrobeny. V závislosti na míře a typu spojení s určitým regionem se rozlišují dva druhy chráněných označení – chráněné označení původu a chráněné zeměpisné označení. II. Režim zeměpisných označení přináší zemědělcům a producentům potravin potenciální ekonomické příležitosti a může mít pozitivní dopad na hospodářství venkova. Aby toho bylo dosaženo a aby byla zajištěna zamýšlená ochrana, je potřeba vytvořit náležitý rámec EU. Účetní dvůr zjišťoval, zda je kontrolní systém koncepčně stabilní, zda používané postupy a opatření umožňují vzbudit zájem potenciálních účastníků a zda opatření, která jsou k dispozici, a akce Komise přispívají ke zvýšení informovanosti spotřebitelů. III. Cílem kontrol týkajících se režimu zeměpisných označení je ověřit soulad výrobku s chráněným označením původu nebo chráněným zeměpisným označením se specifikací výrobku a odhalit případy nedovoleného použití chráněného názvu. Z auditu vyplynulo, že u těchto kontrol je potřeba vyjasnit koncepci kontrolního systému. Ustanovení nařízení EU o kontrolách souladu s právními předpisy v oblasti krmiv a potravin, zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat nestanoví minimální požadavky na kontroly členských států týkající se režimu zeměpisných označení. IV. Pokud jde o dohled Komise nad kontrolami členských států, které se týkají režimu zeměpisných označení, žádný útvar v rámci Komise nemá výhradní odpovědnost za provádění auditů tohoto režimu a prozatím ani žádné takové audity neproběhly. Teprve nedávno byla zahájena systematická dokumentární prověrka, při níž vyšlo najevo, že zprávy členských států obsahují neúplné informace. V. Účelnost režimu zeměpisných označení závisí na míře jeho využívání ze strany producentů a na míře informovanosti spotřebitelů. Potenciál vzbudit zájem dalších producentů o účast v režimu sice existuje (zejména tam, kde je míra využívání režimu nízká), ale postup přezkoumávání žádostí je zdlouhavý a producenty odrazuje. Někteří producenti navíc o existenci režimu ani nevědí. Podle studie, kterou si nechala Komise vypracovat, spotřebitelé málo znají symboly a koncepci režimu. Přestože si tento stav žádá podniknutí kroků ke zvýšení informovanosti o režimu zeměpisných označení, na úrovni EU žádná celková strategie pro řešení této otázky neexistuje. Je k dispozici několik opatření a akcí, ale podle všeho jsou nejednotné. VI. Účetní dvůr doporučuje: - stanovit v právní úpravě týkající se režimu zeměpisných označení minimální požadavky na kontroly specifikací výrobků, - dále vyjasnit rozsah pravidelných kontrol zaměřených na odhalování nepovolených postupů. Pravidla vzájemné pomoci by měla být přizpůsobena potřebám vnitrostátních orgánů, - Komise by měla audity kontrol členských států týkajících se režimu zeměpisných označení zařadit do svého plánu pravidelných auditů v členských státech, - vypracovat jasnou strategii na podporu režimu zeměpisných označení pro producenty a spotřebitele s cílem zvýšit jejich informovanost. Komise by měla hledat účelnější způsoby podpory režimu, např. iniciovat propagační kampaně. ÚVOD ZÁSADY REŽIMU ZEMĚPISNÝCH OZNAČENÍ 1. Cílem politiky EU týkající se kvality zemědělských výrobků je upozornit na vlastnosti výrobků, které vyplývají z určitého původu a/nebo metody produkce. Předmětem této zprávy je jeden z režimů této politiky, a to režim zeměpisných označení pro zemědělské výrobky a potraviny. 2. Režim zeměpisných označení má chránit názvy označující výrobky, jejichž kvalitu, pověst a další vlastnosti lze přičíst jejich zeměpisnému původu. Tyto názvy jsou považovány za práva duševního vlastnictví. Inspirací pro tento režim byly vnitrostátními systémy, jako je např. francouzské označení původu zboží Appellation d’Origine Contrôlée ("AOC") nebo italské označení Denominazione di Origine Controllata ("DOC"), jimiž se uděluje ochrana na vnitrostátní úrovni. 3. Smyslem zavedení režimu zeměpisných označení v roce 1992 bylo poskytnout rámec pravidel Společenství, která by zajišťovala jednotný a harmonizovaný přístup EU k ochraně registrovaných názvů výrobků [1]. Tento režim je v současnosti upraven nařízením Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (dále také jen "nařízení") [2]. 4. Režim zeměpisných označení rozlišuje mezi dvěma typy chráněných označení v závislosti na stupni a typu vazby na konkrétní zeměpisnou oblast: a) Názvy zapsané jako chráněné označení původu ("CHOP") označují výrobky, jejichž vlastnosti vyplývají převážně ze zeměpisného původu a know-how producentů v oblasti produkce [3]. Všechny fáze produkce probíhají v dané zeměpisné oblasti. Mezi vlastnostmi výrobku a zeměpisným původem musí existovat úzká souvislost. Ke známým výrobkům s chráněným označením původu patří například "Queso Manchego", "Prosciutto di Parma", "Grana Padano", "Comté"; b) Názvy zapsané jako chráněné zeměpisné označení ("CHZO") označují výrobky mající specifické vlastnosti nebo pověst, která je spojuje s konkrétní zeměpisnou oblastí, v níž probíhá alespoň jedna fáze produkce. Jedná-li se o zpracovávané výrobky, mohou suroviny pocházet i z jiných zeměpisných oblastí [4]. Ke známým výrobkům s chráněným zeměpisným označením patří "Bayerisches Bier", "Scotch Beef", "Pruneaux d’Agen". 5. Zápis názvu jako jednoho z uvedených dvou typů v rámci režimu zeměpisných označení je možný u výrobků pocházejících ze zeměpisné oblasti v EU, ale také ve třetí zemi, kde jsou názvy výrobků chráněny (např. v Číně a Kolumbii). 6. Ke konci roku 2010 bylo v souladu s nařízením zapsáno 964 názvů výrobků, z toho 502 jako chráněné označení původu a 462 jako chráněné zeměpisné označení. Počet zapsaných názvů výrobků se od zavedení režimu neustále zvyšuje. Komise stanovila cíl zapsat 1100 názvů do konce roku 2012 [5]. 7. Výrobky s CHOP a CHZO lze poznat podle zvláštních symbolů EU, které mají zaručit, že daný výrobek je spojen s určitou zeměpisnou oblastí. Obal výrobků, které spadají do režimu zeměpisných označení, musí obsahovat logo (nebo nápis "chráněné označení původu" nebo "chráněné zeměpisné označení"). Loga chráněného označení původu a chráněného zeměpisného označení +++++ TIFF +++++ Zdroj: Příloha V nařízení Komise (ES) č. 1898/2006 (Úř. věst. L 369, 23.12.2006, s. 1) ve znění nařízení (ES) č. 628/2008 (Úř. věst L 173, 3.7.2008, s. 3). EKONOMICKÝ POTENCIÁL 8. Celková velkoobchodní hodnota výrobků s CHOP a CHZO zapsaných v souladu s nařízením se odhaduje přibližně na 15 miliard EUR [6], což je částka odpovídající asi 2,5 % výdajů na spotřebu potravin v EU a je srovnatelná s velkoobchodní hodnotou ekologických výrobků. Následující graf znázorňuje procentuální podíl hlavních skupin výrobků s CHOP a CHZO na celkové velkoobchodní hodnotě [7]: 9. Studie ukazují, že výrobky s CHOP a CHZO mají většinou vyšší výrobní cenu než výrobky stejné kategorie bez chráněného zeměpisného označení. Zjištěný rozdíl v ceně se pohyboval v rozmezí od 5 do 300 %. Podle těchto studií je hlavní příčinou rozdílu kontrola kvality v rámci ochrany zeměpisných označení [8]. GRAF 1 PROCENTUÁLNÍ PODÍL VÝROBKŮ S CHOP A CHZO ​ NA VELKOOBCHODNÍ HODNOTĚ +++++ TIFF +++++ Zdroj: Evropská komise, GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova. 10. Nařízení uznává ekonomický potenciál režimu zeměpisných označení a uvádí, že tento režim může být značným přínosem pro hospodářství venkova díky zlepšení příjmů zemědělců a udržení venkovského obyvatelstva v těchto oblastech [9]. Komise ve svém sdělení o budoucnosti společné zemědělské politiky ("SZP") zdůraznila, že politika kvality zemědělských výrobků, včetně režimu zeměpisných označení, tvoří součást SZP [10]. Tato politika přispívá k udržování rozmanitosti zemědělské činnosti ve venkovských oblastech a podporuje konkurenceschopnost. 11. V souvislosti s režimem zeměpisných označení existují finanční opatření, která nevyžadují příliš velké rozpočtové výdaje EU. Cílem těchto opatření je prosazovat programy kvality potravin, včetně režimu zeměpisných označení, a podporovat zemědělce, kteří se jich účastní. CÍLE, ROZSAH A KONCEPCE AUDITU 12. Nařízení uvádí, že podpora výrobků určitých vlastností může představovat značný přínos pro hospodářství venkova. Aby bylo tohoto cíle dosaženo a aby byla zajištěna zamýšlená ochrana, je potřeba vytvořit náležitý rámec EU. Audit se proto soustředil na následující otázku: "Je režim zeměpisných označení koncipován a řízen tak, aby byl účelný?". 13. Při hledání odpovědi byla uplatněna následující kritéria: a) Stabilita systému kontrol v oblasti režimu zeměpisných označení: producent, který se připojí k režimu zeměpisných označení, očekává, že název jeho výrobku je náležitě chráněn před neoprávněným nebo nesprávným použitím, k němuž může dojít v důsledku vyšších cen zapsaných výrobků. Spotřebitel při nákupu výrobku s CHOP nebo CHZO očekává, že pochází z určité zeměpisné oblasti a odpovídá specifikaci výrobku [11]. Aby byla splněna očekávání obou stran, je potřeba nastavit pro režim zeměpisných označení stabilní systém kontrol; b) Atraktivnost režimu zeměpisných označení: míra úspěšnosti režimu zeměpisných označení závisí na tom, nakolik je schopen vzbudit zájem producentů. Pokud o režim nemají žádný nebo jen malý zájem, nemůže mít zamýšlený dopad; c) Povědomí spotřebitelů o režimu zeměpisných označení: aby spotřebitel upřednostnil výrobek s CHOP nebo CHZO, musí být obeznámen s jeho existencí a zásadami, které zaručují, že výrobek pochází z určité zeměpisné oblasti a byl vyroben v souladu se specifikacemi výrobku. 14. Audit se soustředil na regulační rámec a činnosti Komise. Účetní dvůr navštívil odpovědná oddělení Generálního ředitelství Komise pro zemědělství a rozvoj venkova (GŘ AGRI), kde proběhly pohovory a byly prověřeny dokumenty. Bylo osloveno i Generální ředitelství Komise pro zdraví a spotřebitele (GŘ SANCO) s cílem získat informace o jeho roli v dohledu Komise nad kontrolami, které členské státy provádějí u režimu zeměpisných označení. 15. Dále byly zkontaktovány příslušné orgány v členských státech a požádány o další podklady týkající se zjištění na úrovni Komise a případně doplňující informace. Informace se shromažďovaly formou internetového průzkumu a návštěv orgánů členských států [12]. Internetový průzkum proběhl ve všech členských státech formou tří dotazníků [13]. Všechny tři dotazníky vyplnilo přibližně 90 % oslovených osob. 16. Audit se týkal stavu na konci roku 2009. Pokud to bylo považováno za relevantní, byl zohledněn i následný vývoj. V oddílu závěry a doporučení této zprávy bylo proto přihlédnuto k návrhu nového nařízení "o režimech kvality zemědělských produktů". Návrh se týká zeměpisného označování a dalších režimů kvality, které budou zahrnuty do jednotného nařízení [14]. ZJIŠTĚNÍ NEDOSTATKY V REGULAČNÍCH USTANOVENÍCH A V MONITOROVÁNÍ KONTROL ČLENSKÝCH STÁTŮ 17. Cílem režimu zeměpisných označení je chránit názvy výrobků zapsané jako CHOP nebo CHZO. Nezbytným předpokladem pro dosažení uvedeného cíle je definovat stabilní systém kontrol členských států v oblasti režimu zeměpisných označení a provádět nad těmito kontrolami přiměřený dohled. V tomto kontextu se rozlišují dva druhy kontrol: a) Článek 11 nařízení se týká povinnosti členských států ověřovat soulad se specifikacemi výrobků před jejich uvedením na trh ("kontroly podle článku 11"). Nařízení stanoví, že za provedení těchto kontrol odpovídá v členských státech "příslušný orgán"; umožňuje také, aby kontroly prováděl nezávislý "kontrolní subjekt" akreditovaný podle evropské normy EN 45011 [15]. Náklady na tyto kontroly většinou nesou hospodářské subjekty; b) Příslušné orgány v rámci členských států odpovídají také za kontroly, jejichž cílem je odhalovat a omezovat zneužití, napodobení nebo připomenutí chráněného názvu nebo jiné postupy, které uvádějí spotřebitele v omyl ohledně skutečného původu výrobku ("nedovolené postupy") [16]. USTANOVENÍ O KONTROLÁCH SOULADU VÝROBKŮ S CHOP A CHZO S JEJICH SPECIFIKACEMI NESTANOVÍ MINIMÁLNÍ POŽADAVKY 18. Nařízení nestanoví minimální požadavky, které musí příslušné orgány a kontrolní subjekty plnit v takových oblastech, jako je působnost kontrol podle článku 11, četnost kontrol, metodika jejich výběru a subjekty zapojené do jednotlivých fází produkce a distribuce, které jsou předmětem kontroly. Článek 10 nařízení [17] obsahuje místo konkrétních pokynů ke kontrolnímu systému odkaz na kontroly podle nařízení (ES) č. 882/2004 o úředních kontrolách ověřujících dodržování právních předpisů v oblasti krmiv a potravin a pravidel v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek zvířat [18]. 19. Nařízení (ES) č. 882/2004 se však konkrétně nezabývá kontrolami specifikací výrobků (kontroly podle článku 11). Většina ustanovení tohoto nařízení o kontrolách je obecné povahy a týká se bezpečnosti potravin, hygieny a zdraví a dobrých životních podmínek zvířat. Uvádějí se v nich metody odběru vzorků a analýzy, určení referenčních laboratoří nebo úřední kontroly při vstupu krmiv a potravin ze třetích zemí. Pro stanovení minimálních požadavků pro kontroly podle článku 11 proto nejsou relevantní. 20. Vzhledem k tomu, že v právních předpisech týkajících se režimu zeměpisných označení se tyto informace ke kontrolám podle článku 11 téměř nevyskytují, jsou kontrolní systémy nastavené jednotlivými členskými státy nejednotné. Příklad různých postupů, které byly v navštívených členských státech zjištěny, uvádí tabulka 1. TABULKA 1 POROVNÁNÍ DVOU KONTROLNÍCH SYSTÉMŮ Z HLEDISKA KONTROL PODLE ČLÁNKU 11 Zdroj: Evropský účetní dvůr. Charakteristiky kontrolního systému | Kontrolní subjekt (členský stát 1) | Příslušný orgán (členský stát 2) | Cyklus kontrol (hospodářské subjekty) | Různé: roční nebo víceleté (v závislosti na výrobku) | Roční kontroly u každého hospodářského subjektu | Působnost kontrol | Producent | Producent, společnosti poskytující balící služby, společnosti vyrábějící vlastní značku výrobků | Kontroly na základní úrovni [9999] | Nepovinné; mohou být provedeny několik let po zapojení se do režimu zeměpisných označení | Povinné pro schválení producenta | Registr hospodářských subjektů používajících určitý chráněný název (soubor subjektů, který je předmětem kontroly) | Registrace není pro hospodářský subjekt povinná | Registrace je pro hospodářský subjekt povinná | Odebírání vzorků (výběr hospodářských subjektů ke kontrole) | Na základě rizik | Roční kontroly u všech hospodářských subjektů | Dohled vnitrostátního orgánu nad regionálními příslušnými orgány | Přestože na regionální úrovni existují zvláštní příslušné orgány, neprobíhá žádný dohled | Kontroly provádí pouze jeden příslušný orgán | 21. Tabulka ukazuje, že mezi uvedenými dvěma kontrolními systémy existují rozdíly v řadě důležitých bodů, jako je cyklus kontrol, jejich působnost a povinnost provádět kontroly na základní úrovni. Rozdíly v kontrolních systémech vyplynuly také z analýzy odpovědí v internetovém průzkumu. Takové nesrovnalosti znesnadňují dosažení cíle vytvořit "jednotnější přístup" dle požadavků nařízení, který je nezbytný pro "zajištění rovných podmínek hospodářské soutěže mezi producenty produktů nesoucích toto označení a v očích spotřebitelů zvyšuje důvěryhodnost těchto produktů" [19]. 22. Naopak v případě ostatních režimů kvality EU je ohledně kontrol, které provádějí členské státy, k dispozici více informací. Nařízení týkající se režimu zeměpisných označení pro vinařské produkty upravuje například výběr producentů ke kontrole a fáze výrobního procesu, které mají být do kontrol zahrnuty [20]. Rovněž ke kontrolám členských států v oblasti ekologické produkce, což je jeden z režimů EU v oblasti kvality, se poskytuje více informací. Ustanovení nařízení o ekologické produkci a označování ekologických výrobků doplňují podmínky dané nařízením (ES) č. 882/2004. Týkají se četnosti kontrol, fází výroby, které mají být podrobeny kontrole, vykazovacích povinností kontrolních subjektů a výměny informací s příslušnými orgány z ostatních členských států [21]. RÁMEČEK 1 PŘÍKLADY NEDOSTATKŮ V OVĚŘOVÁNÍ SPECIFIKACE VÝROBKU Ve dvou navštívených členských státech byly zjištěny nedostatky v tom, jak kontrolní subjekty ověřují původ surovin zpracovávaného výrobku s CHOP. Kontrola specifikace výrobku v případě olivového oleje se zapsaným chráněným označením původu nezahrnovala test hodnověrnosti ohledně průměrného výnosu na pozemcích pěstitelů oliv. Tento test je důležitý ke zjištění toho, zda množství oliv dodané do lisoven a zpracované na olivový olej může skutečně pocházet z dané zeměpisné oblasti. Kontrolní subjekt, který ověřoval specifikaci výrobku u sýra s chráněným označením původu, nedostatečně zkontroloval původ mléka použitého pro výrobu tohoto sýra. Při kontrole totiž neprovedl ověření, které by umožnilo posoudit riziko, že mléko použité k výrobě sýra pochází z farem a krav nacházejících se mimo zeměpisnou oblast uvedenou ve specifikaci výrobku. CHYBÍ JASNÁ PRÁVNÍ DEFINICE KONTROL, JEJICHŽ CÍLEM JE ODHALOVAT A POTLAČOVAT NEDOVOLENÉ POSTUPY 23. Článek 13 nařízení se týká povinnosti chránit zapsané názvy před různými formami nedovolených postupů. Evropský parlament v této souvislosti požaduje důkladnou úřední ochranu zeměpisných označení (ex officio), která by byla povinností orgánů ve všech členských státech [22]. 24. Navzdory relevantnosti ochrany zapsaných názvů před nedovoleným použitím není v nařízení stanoveno, jaké (případné) kontroly musí členské státy pro zajištění ochrany provádět. O kontrolách, jejichž cílem je odhalovat a potlačovat nedovolené postupy, Komise uvádí pouze to, že kontroly zeměpisného označení výrobků spadají do působnosti nařízení (ES) č. 882/2004, a členské státy je tudíž musí ve svých víceletých vnitrostátních plánech kontrol ("MANCP"), o kterých se nařízení zmiňuje, brát v úvahu [23]. Avšak do jaké míry jsou členské státy povinny provádět pravidelné kontroly zaměřené na odhalování a potlačování nedovolených postupů zůstává nejasné. Ke způsobu provádění těchto (případných) kontrol nebyly poskytnuty žádné pokyny. 25. Řada navštívených členských států zdůraznila, že do nařízení by bylo potřeba zahrnout postup vzájemné pomoci, který by upravoval, jak reagovat na nařčení z nedovoleného použití chráněného názvu v jiném členském státě, než ve kterém byl výrobek vyroben. Vzniká tedy otázka, nakolik ustanovení článků 35 a 36 nařízení (ES) č. 882/2004 ohledně styčných míst a pomoci na vyžádání skutečně odpovídají potřebám. 26. Většina členských států neprovádí kontroly zaměřené na zjišťování a potlačování případů nedovolených postupů nijak pravidelně. Zpravidla se tyto kontroly u výrobků s CHOP nebo CHZO uskutečňují pouze v reakci na konkrétní nařčení, nebo jako doplněk kontrol hygieny a bezpečnosti potravin. Z návštěv členských států a internetového průzkumu také vyplynulo, že existují rozdíly v tom, nakolik se takové kontroly vztahují na výrobky s CHOP a CHZO z jiných zemí. V řadě členských států jsou výrobky z jiných zemí z těchto kontrol vyloučeny a kontroly se provádí pouze u vnitrostátních výrobků. 27. Následující rámeček ukazuje příklady nedovolených postupů, které členské státy zjistily při kontrolách bezpečnosti potravin nebo kontrolách v návaznosti na podezření nebo nařčení z nedovolených postupů, a poukazuje na vysoké riziko neodhalení nepovolených postupů, pokud se kontroly neprovádějí pravidelně. RÁMEČEK 2 PŘÍKLADY NEDOVOLENÝCH POSTUPŮ ZJIŠTĚNÝCH VNITROSTÁTNÍMI ORGÁNY Francouzské orgány zjistily, že jeden řezník, který prodával restauracím jehněčí maso, uváděl na faktuře název, který je chráněným zeměpisným označením, avšak dodávané maso nesplňovalo podmínky pro používání tohoto názvu. Restaurace pak ve svém jídelním lístku uváděla neoprávněné reference na chráněný název. Vzorky odebrané bavorskými orgány v prodejnách speciálního typu sýra s chráněným označením původu poukázaly na několik případů nepovoleného použití tohoto označení. Většina sýrů nepocházela z označené zeměpisné oblasti a v jednom případě bylo použito kravské mléko namísto ovčího, což bylo v rozporu se specifikací daného výrobku. Společnost zabývající se zpracováním a balením potravin nezákonně používala při prodeji stolních oliv název, který je chráněným označením původu. Při prověřování dokumentace italskými orgány se potvrdilo, že olivy balené touto společností nebyly olivami z odrůdy odpovídající specifikaci výrobku. Řecké orgány během kontroly v samoobsluze zjistily, že u jednoho sýra je na štítku v chladicím boxu uveden název s chráněným označením původu. Stejný název se objevil na etiketě uvádějící hmotnost výrobku a na účtence. Jelikož producent nebyl akreditován, a tudíž u něj neproběhly kontroly specifikace výrobku, neměla samoobsluha u označení tohoto sýra chráněný název uvádět. NEDOSTATKY V DOHLEDU KOMISE NAD KONTROLAMI ČLENSKÝCH STÁTŮ, KTERÉ SE TÝKAJÍ REŽIMU ZEMĚPISNÝCH OZNAČENÍ 28. Náležitý dohled nad kontrolními systémy členských států by měl zahrnovat audit kontrol, které provádějí členské státy, a pravidelné přezkoumávání zpráv členských států o kontrolní činnosti. KOMISE NEPROVÁDÍ AUDITY KONTROL ČLENSKÝCH STÁTŮ TÝKAJÍCÍCH SE REŽIMU ZEMĚPISNÝCH OZNAČENÍ 29. Nařízení nijak konkrétně neupravuje dohled Komise nad kontrolami v oblasti režimu zeměpisných označení. O dohledu se však hovoří v článku 45 nařízení (ES) č. 882/2004, který požaduje, aby odborníci Komise prováděli v členských státech obecné a zvláštní audity úředních kontrol. Tyto audity v členských státech sice v rámci svých běžných povinností provádí Potravinový a veterinární úřad Generálního ředitelství pro zdraví a spotřebitele (GŘ SANCO), nemá ale výhradní odpovědnost za audity režimu zeměpisných označení. Podle jeho názoru právní předpisy hovoří o "odbornících Komise", a nic tedy nenasvědčuje tomu, že by kontroly Společenství měly spadat pouze do činnosti úřadu nebo že by úřad měl mít výhradní odpovědnost za provádění auditů v této oblasti. 30. Účetní dvůr upozorňuje, že prozatím takové audity vůbec neproběhly. Dle vysvětlení Potravinového a veterinárního úřadu tyto kontroly nebyly provedeny jednak kvůli jeho omezeným zdrojům a jednak s ohledem na priority, které přidělil rizikům v oblasti bezpečnosti potravin, zdraví zvířat a rostlin a dobrých životních podmínek zvířat. Jinými slovy Komise v současné době podrobně nesleduje plnění režimu zeměpisných označení v členských státech. ČLENSKÉ STÁTY PODÁVAJÍ NEÚPLNÉ INFORMACE O SVÝCH KONTROLÁCH REŽIMU ZEMĚPISNÝCH OZNAČENÍ 31. Zprávy členských států o kontrolách režimu zeměpisných označení jsou součástí vykazovací povinností podle článků 41 a 44 nařízení (ES) č. 882/2004, které požadují vypracování víceletých vnitrostátních plánů kontrol a výročních zpráv o jejich provádění. Generální ředitelství pro zemědělství a rozvoj venkova provedlo analýzu víceletého vnitrostátního plánu kontrol a výročních zpráv poprvé v roce 2009. Vztahovala se na čtyři členské státy a zkoumala existenci a rozsah informací o kontrolách a ochraně názvů zapsaných jako CHOP nebo CHZO. Z analýzy GŘ AGRI vyplynul jasný nedostatek informací o těchto kontrolách – buď chyběly, nebo byly neúplné. 32. Informace, které má Komise o kontrolních systémech členských států k dispozici, jsou tedy velmi omezené. Komise z nich nemůže získat jasnou představu o tom, které orgány v jednotlivých členských státech provádějí kontroly a s jakým výsledkem. POTENCIÁL VZBUDIT ZÁJEM DALŠÍCH PRODUCENTŮ EXISTUJE, ALE NARUŠUJÍ JEJ ZDLOUHAVÉ POSTUPY A NEDOSTATEK INFORMACÍ EXISTUJE PROSTOR PRO TO, ABY SE K REŽIMU ZEMĚPISNÝCH OZNAČENÍ PŘIPOJILO VÍCE PRODUCENTŮ 33. Míra úspěšnosti režimu zeměpisných označení závisí na jeho schopnosti vzbudit zájem producentů. Podle internetového průzkumu považuje polovina orgánů členských států míru využívání režimu ve svém státě vzhledem k potenciálu výrobků, které mohou být registrovány, buď za "nízkou" nebo "velmi nízkou" [24]. Hlavní uváděné důvody "nízkého" nebo "velmi nízkého" využívání režimu byly následující: a) "Hospodářské subjekty se domnívají, že postup podávání žádosti je příliš časově náročný"; b) "V daném členském státě chybí tradice v uplatňování režimu zeměpisných označení"; c) "Nedostatečné povědomí spotřebitelů o existenci režimu zeměpisných označení"; d) "Nedostatečné povědomí producentů o existenci režimu zeměpisných označení". 34. Počet zapsaných názvů v jednotlivých členských státech ke konci roku 2010, zobrazený v grafu 2, potvrzuje odpovědi některých členských států, které označily míru využívání ve své zemi za nízkou či velmi nízkou. 35. Z grafu vyplývá koncentrace zapsaných názvů do malého počtu členských států: 77 % názvů bylo zapsáno v pouze pěti členských státech, zatímco ve 14 bylo do konce roku 2010 zapsáno méně než pět názvů výrobků, včetně šesti členských států, kde nebyly zapsány žádné [25]. Toto nerovné rozdělení svědčí o tom, že atraktivnost režimu zeměpisných označení se pro producenty z jednotlivých členských států velmi liší. Je to zřejmě způsobeno tím, že v některých členských státech, např. Francii, Itálii nebo Španělsku, existovaly podobné vnitrostátní režimy ještě před zavedením režimu EU, takže tamní producenti s ním mají více zkušeností a mají o něm lepší povědomí a zájem o něj. GRAF 2 NÁZVY VÝROBKŮ ZAPSANÉ JAKO CHOP A CHZO PODLE ČLENSKÝCH STÁTŮ [26] +++++ TIFF +++++ Zdroj: Evropská komise, GŘ AGRI. ZDLOUHAVÉ POSTUPY ODRAZUJÍ PŘÍPADNÉ ŽADATELE 36. Jedním z hlavních uváděných důvodů nízké/ velmi nízké míry využívání režimu zeměpisných označení je skutečnost, že hospodářské subjekty považují postup podávání žádosti o zápis za příliš časově náročný. Účetní dvůr proto tento postup a jeho časovou náročnost prověřil. Graf 3 znázorňuje jednotlivé fáze tohoto postupu. GRAF 3 POSTUP ZÁPISU NÁZVU DO REJSTŘÍKU CHRÁNĚNÝCH OZNAČENÍ +++++ TIFF +++++ Zdroj: Evropská komise, GŘ AGRI. 37. Účetní dvůr zjistil, že přezkoumání na vnitrostátní úrovni i na úrovni Komise trvá dlouho, v případě Komise se jedná průměrně o čtyři roky [27]. Dle zjištění Účetního dvora byl hlavní příčinou zdlouhavých postupů důkladný vnitrostátní dohled, neúplnost žádostí podaných skupinami žadatelů a doba, kterou vnitrostátní orgány potřebovaly na to, aby na žádost GŘ AGRI poskytly doplňující informace k jednotnému dokumentu. Problém jednotného dokumentu Komise vyřešila tím, že v roce 2010 dala k dispozici návrhy dvou manuálů, z nichž jeden pojednává o hlavních prvcích, které mají být předmětem kontroly vnitrostátních orgánů, a jeden žadatelům podrobně vysvětluje, jak jednotný dokument vyplnit. Nakolik tyto pokyny ovlivní délku přezkoumávání, bude možné posoudit až v budoucnu. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ PŘISPÍVAJÍ K ATRAKTIVNOSTI REŽIMU JEN NEPŘÍMO 38. Hlavním nástrojem, jehož prostřednictvím se účastníkům poskytuje finanční podpora v rámci režimu zeměpisných označení, je opatření Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRVl) č. 132 – Účast zemědělců v programech kvality potravin. Toto opatření se vztahuje na náklady zemědělců spojené s jejich účastí v režimech kvality potravin na úrovni EU nebo členských států [28]. Podpora je poskytována pro výrobky určené k lidské spotřebě, a to v maximální výši 3000 EUR na zemědělský podnik (na maximální období pěti let). Opatření se však uplatňuje pouze v 16 členských státech. Navíc neřeší otázku nedostatečného povědomí producentů o režimu zeměpisných označení, což je podle názoru vnitrostátních orgánů dalším z hlavních důvodů nízké / velmi nízké míry využití režimu (viz bod 33) [29]. Touto problematikou se zabývá následující část této zvláštní zprávy, která pojednává o povědomí spotřebitelů o režimu zeměpisných označení. INFORMOVANOST O REŽIMU ZEMĚPISNÝCH OZNAČENÍ MEZI SPOTŘEBITELI JE MALÁ A NENÍ PRAVDĚPODOBNÉ, ŽE BY JI UPLATNĚNÁ OPATŘENÍ ZVÝŠILA INFORMOVANOST SPOTŘEBITELŮ O REŽIMU ZEMĚPISNÝCH OZNAČENÍ JE MALÁ 39. Komise nedávno nechala vypracovat studii zkoumající povědomí spotřebitelů o režimu zeměpisných označení [30]. V rámci studie proběhla analýza průzkumu informovanosti o symbolech chráněného označení původu a chráněného zeměpisného označení. Účastníkům průzkumu byla ukázána stránka s těmito dvěma symboly a třemi dalšími mezinárodními symboly na potravinách [31]. Z odpovědí 16718 respondentů vyplynulo, že povědomí o symbolech chráněného označení původu a chráněného zeměpisného označení je malé. Pouze 8 % respondentů tyto symboly rozpoznalo. Průměrná míra informovanosti je pouze 5,6 %, s výjimkou Řecka [32]. Pro srovnání, některé průzkumy uvádějí 16% míru informovanosti v případě loga pro ekologický výrobek a 22% u výrobků označených jako "Fairtrade". Podrobnosti viz graf 4: GRAF 4 OBEZNÁMENOST S LOGEM CHOP A CHZO V JEDNOTLIVÝCH ČLENSKÝCH STÁTECH [33] +++++ TIFF +++++ Zdroj: London Economics. 40. Z průzkumu dále vyplynulo, že povědomí o významu tohoto režimu je malé. Z respondentů, kteří logo znali, jen polovina věděla, že logo znamená, že daný výrobek byl vyroben v určité zeměpisné oblasti. NENÍ PRAVDĚPODOBNÉ, ŽE BY POUŽITÁ OPATŘENÍ ZVYŠOVALA POVĚDOMÍ O REŽIMU ZEMĚPISNÝCH OZNAČENÍ 41. Zvýšit povědomí o režimu zeměpisných označení lze různými způsoby, např. poskytováním finanční pomoci na takto zaměřená opatření nebo prostřednictvím vlastní iniciativy Komise. 42. Účetní dvůr prověřoval, zda následující finanční opatření EU mohou zvýšit informovanost o režimu zeměpisných označení [34]: a) Opatření EZFRV č. 133 – Informační a propagační činnosti; b) Opatření uvedená v nařízení Rady (ES) č. 3/2008 ze dne 17. prosince 2007 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů na vnitřním trhu a ve třetích zemích [35]. SESKUPENÍ PRODUCENTŮ POUŽÍVAJÍ OPATŘENÍ Č. 133 V OMEZENÉ MÍŘE 43. Cílem finanční podpory, která je v rámci opatření EZFRV č. 133 poskytována seskupením producentů, je informovat spotřebitele a podporovat výrobky, které spadají do režimů kvality potravin zavedených EU nebo členskými státy. Aby byly činnosti způsobilé pro podporu podle opatření č. 133, musí být koncipovány tak, aby spotřebitele vedly k nákupu zemědělských výrobků a potravin, na které se tyto režimy kvality vztahují. Musí upozorňovat na určité vlastnosti nebo výhody daného výrobku, a právní ustanovení proto kladou větší důraz na samotný výrobek než na režim zeměpisných označení. Pomoc v rámci tohoto opatření se poskytuje na 70 % způsobilých nákladů na danou akci a omezuje se na činnosti zacílené na vnitřní trh. 44. Generální ředitelství pro zemědělství a rozvoj venkova nebylo s to poskytnout údaje, které by umožnily dospět k jednoznačnému závěru o tom, nakolik bylo opatření č. 133 v souvislosti s režimem zeměpisných označení úspěšné a zejména zda přispělo k většímu povědomí spotřebitelů o tomto režimu. Vzhledem k řadě vnějších faktorů, které hrají svou roli, se může stát, že provést takovou analýzu ani nebude možné. Míra využití tohoto opatření členskými státy a čerpání disponibilních prostředků však svědčí o tom, že seskupení producentů o opatření zájem mají a že jako prostředek ke zvýšení povědomí spotřebitelů je vhodné. 45. Na konci roku 2010 bylo opatření č. 133 zahrnuto do programu rozvoje venkova 14 členských států na období 2007–2013 v celkovém objemu 206 milionů EUR. Tato částka, vyčleněná na různé režimy kvality potravin, včetně režimu zeměpisných označení, ekologického zemědělství a vnitrostátních režimů kvality potravin, tvoří 0,6 % z celkového objemu prostředků v rámci osy 1 finančních plánů členských států (32362 milionů EUR). Podrobné údaje dle jednotlivých členských států viz graf 5. 46. S výjimkou Spojeného království nemělo 13 členských států, které nezahrnuly opatření č. 133 do svých programů rozvoje venkova, žádné výrobky s názvem zapsaným jako CHOP nebo CHZO nebo jich mělo velmi málo (viz graf 2). V souvislosti s režimem zeměpisných označení je zjevným důvodem skutečnost, že v těchto členských státech neexistují žádná nebo jen velmi malá seskupení producentů uvádějících na trh výrobky s CHOP nebo CHZO, která mohou žádat o spolufinancování v rámci opatření č. 133. GRAF 5 ZÁVAZKY V RÁMCI OPATŘENÍ Č. 133 +++++ TIFF +++++ Zdroj: Evropská komise, GŘ AGRI. 47. Vykázané kumulované výdaje (částky čerpané seskupeními producentů) za všechny způsobilé režimy kvality do roku 2010 činí 16,2 milionu EUR a představují 7,8 % celkového objemu uvedeného ve finančních plánech členských států na programové období 2007–2013. Podle informací z internetového průzkumu o výdajích na režim zeměpisných označení v předchozím programovém období Účetní dvůr odhaduje, že celková částka, které bude vynaložena na režim zeměpisných označení EU ve stávajícím programovém období, dosáhne přibližně 2 milionů EUR (v průměru 0,3 milionu EUR za rok). PROPAGAČNÍ PROGRAMY MAJÍ NA POVĚDOMÍ O REŽIMU ZEMĚPISNÝCH OZNAČENÍ OMEZENÝ VLIV 48. Propagační programy podle nařízení (ES) č. 3/2008 zpravidla zahajují oborové nebo mezioborové organizace za účelem informační kampaně zacílené na producenty a zpracovatele a musí je schválit GŘ AGRI. V případě režimu zeměpisných označení by se měly zaměřovat na jeho charakteristiky a na informovanost mezi cílovými skupinami, včetně spotřebitelů a producentů. 49. Pokud jde o dostupnost údajů, které by umožnily vyvodit jednoznačný závěr o úspěšnosti (či neúspěšnosti) propagačních programů týkajících se režimu zeměpisných označení a především o tom, zda o něm zvyšují povědomí, platí stejná omezení jako v případě opatření č. 133 (viz bod 44). Oborové organizace však propagační opatření v rámci nařízení (ES) č. 3/2008 využívají, což svědčí o jeho vhodnosti pro účely propagace režimu zeměpisných označení a šíření povědomí o něm. 50. V období 2005–2009 schválilo GŘ AGRI 25 programů týkajících se výrobků s CHOP nebo CHZO a do konce září 2010 byly vykázány následující závazky a kumulované výdaje: TABULKA 2: ZÁVAZKY A VÝDAJE V RÁMCI PROPAGAČNÍCH PROGRAMŮ Zdroj: Evropská komise, GŘ AGRI. Členský stát | Počet programů | Přiděleno na závazky v mil. EUR | Vykázané výdaje v mil. EUR | Itálie | 12 | 11,7 | 7,8 | Řecko | 5 | 6,2 | 3,3 | Francie | 2 | 4,8 | 4,2 | Španělsko | 2 | 3,6 | 2,8 | Itálie– Portugalsko | 1 | 1,8 | 1,3 | Polsko | 1 | 0,8 | 0,7 | Portugalsko | 1 | 0,5 | 0,0 | Německo | 1 | 0,4 | 0,4 | CELKEM | 25 | 29,7 | 20,6 | 51. Tabulka 2 ukazuje, že v kontrolovaném období byla účast relativně nízká s 25 programy (v průměru pět ročně) a celkovými výdaji ve výši přibližně 21 milionů EUR do konci září 2010 (spolufinancování EU činilo v průměru asi 4 miliony EUR ročně) [36]. 52. Jedním z důvodů malého počtu provedených programů je skutečnost, že propagační programy pro výrobky s nízkou ekonomickou hodnotou většinou nemohou splnit požadavek přiměřeného poměru mezi náklady a účinností, o němž hovoří článek 8 nařízení Komise (ES) č. 501/2008 ze dne 5. června 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3/2008 [37]. Schválené propagační programy jsou proto převážně programy organizací zastupujících výrobky s vysokou ekonomickou hodnotou. 53. Dvanáct programů týkajících se vnitřního trhu EU se soustředilo na několik členských států, konkrétně Německo, Francii a Itálii. Toto je jasně způsobeno tím, že oborové organizace své osvětové kampaně zaměřují na největší trhy. V důsledku toho se otázkou informovanosti zabývá jen několik členských států. 54. Účetní dvůr si u žádostí pocházejících z členských států s nejvyšším počtem schválených propagačních programů týkajících se CHOP a CHZO povšiml silného důrazu na propagaci ve třetích zemích [38]. GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova na otázku ohledně úspěšnosti tohoto propagačního opatření reagovalo poskytnutím několika hodnoticích studií o propagaci ve třetích zemích [39]. Vyplývá z nich, že téměř ve všech zkoumaných státech byla informovanost velmi malá. Některé studie ukazují, že osvětové kampaně EU ve třetích zemích měly velmi omezený účinek (viz rámeček 3). KOMISE PODNIKÁ MÁLO VLASTNÍCH OPATŘENÍ NA KONKRÉTNÍ PODPORU REŽIMU ZEMĚPISNÝCH OZNAČENÍ 55. Komise často podniká různá opatření na propagaci společné zemědělské politiky, např. se účastní veletrhů nebo organizuje semináře. Režim zeměpisných označení je součástí těchto iniciativ, ale neklade se na něj specifický důraz a v posledních několika letech neproběhla žádná podpůrná ani informační kampaň, která by byla věnována výhradně tomuto režimu [40]. V komentářích k režimu zeměpisných označení v internetovém dotazníku zdůraznilo pět členských států potřebu další podpory. RÁMEČEK 3 CITACE TÝKAJÍCÍ SE OMEZENÉHO ÚČINKU PROPAGAČNÍCH PROGRAMŮ "[...]evropské propagační akce nemají téměř žádný vliv na povědomí o tom, jak vypadají evropská označení a loga... Dokonce i odborníci, kteří jsou v průzkumech dotazováni, málokdy loga znají [...]. Ve Švýcarku a Norsku programy většinou vůbec nepomohly vytvořit [...] povědomí o tom, jaká existují v Evropě označení a loga." (Švýcarsko a Norsko); "Osvětové kampaně se nedostanou k dostatečně velkému počtu osob, aby dosahovaly dlouhodobých účinků" (USA a Kanada). ZÁVĚRY A DOPORUČENÍ 56. Smyslem režimu zeměpisných označení je chránit zapsané názvy výrobků. Kromě toho je jeho cílem přispět ke zvýšení konkurenceschopnosti zemědělství v EU, jelikož ekonomický potenciál výrobků s CHOP a CHZO může hospodářství venkova podpořit. Dopad režimu zeměpisných označení závisí především na vytvořeném rámci a na tom, jak je řízen Komisí a prováděn členskými státy. 57. Účetní dvůr dospěl k celkovému závěru, že je nutné vyjasnit několik otázek týkajících se kontrolního systému pro režim zeměpisných označení a že chybí jasná strategie, pokud jde o informovanost producentů i spotřebitelů. Detailnější závěry a doporučení, zohledňující návrh Komise na nové nařízení o režimech kvality zemědělských produktů ("navrhované nařízení"), jsou uvedeny níže. 58. Současná úprava nestanoví minimální požadavky, které musí příslušné orgány a kontrolní subjekty dodržovat u kontrol týkajících se specifikace výrobku. Komise v preambuli k navrhovanému nařízení uvádí, že toto nařízení odkazuje na nejdůležitější články nařízení (ES) č. 882/2004 s cílem pomoci členským státům lépe uplatňovat ustanovení tohoto nařízení. Tyto odkazy stále neposkytují jasnou představu o tom, jak by měl být systém kontrol podle článku 11 nastaven. Kromě toho se nařízení (ES) č. 882/2004 zaměřuje na prvky kontrol, které se týkají bezpečnosti krmiv a potravin, zdraví a dobrých životních podmínek zvířat, což je z hlediska kontrol podle článku 11 relevantní jen v omezené míře. DOPORUČENÍ 1 Právní ustanovení o režimu zeměpisných označení by měla vymezovat minimální požadavky na kontroly podle článku 11. Měla by upravovat takové věci, jako je minimální působnost kontrol, jejich četnost, metodika jejich výběru a subjekty zapojené do jednotlivých fází produkce a distribuce, které podléhají kontrole. V této souvislosti by také bylo možné uvažovat o zřízení pracovních skupin, které by usnadnily sdílení postupů osvědčené praxe. 59. Nařízení se nezabývá tím, zda jsou kontroly, které mají členské státy provádět s cílem zabránit nedovoleným postupům a odhalovat je, povinné a jakou mají mít povahu. Většina vnitrostátních orgánů proto pravidelné kontroly zaměřené na odhalování a potlačování takových postupů neprovádí. Komise v navrhovaném nařízení stanoví, že členské státy musí přijmout odpovídající správní a soudní opatření na řešení nedovolených postupů a že kontroly v této oblasti jsou součástí úředních kontrol režimů kvality, které vykonávají členské státy. Žádné další údaje o kontrolním systému, který se má u těchto kontrol uplatnit, neuvádí; opět se odkazuje na nařízení (ES) č. 882/2004, ¬pro něž však platí stejná omezení, která jsou popsána v souvislosti s kontrolami podle článku 11. DOPORUČENÍ 2 V právních ustanoveních týkajících se režimu zeměpisných označení by měla být stanovena jasná pravidla fungování kontrolního systému, který zajišťuje pravidelné kontroly zaměřené na odhalování a potlačování nedovolených postupů. Doplňovat by je měl systém vzájemné pomoci, který odpovídá specifickým potřebám vnitrostátních orgánů, které se zabývají režimem zeměpisných označení. 60. V současné době Komise plnění režimu zeměpisných označení v členských státech podrobně nesleduje. Odpovědnost za audit těchto kontrol je nejasná. Zatím žádné audity režimu zeměpisných označení neproběhly a při systematické dokumentární prověrce, která byla zahájena teprve nedávno, se ukázalo, že členské státy vykazují neúplné informace. Druhý z uvedených problémů byl zohledněn v navrhovaném nařízení, v němž se uvádí, že členské státy musí do svých víceletých vnitrostátních plánů kontrol a výročních zpráv zahrnout samostatný oddíl o režimech zemědělské kvality podle nařízení (ES) č. 882/2004. Toto ustanovení je sice pozitivním krokem, ale zda Komisi umožní získat úplné informace o kontrolních systémech členských států a prováděných kontrolách, se teprve ukáže. DOPORUČENÍ 3 Komise by měla audity kontrol členských států týkajících se režimu zeměpisných označení zařadit do svého plánu pravidelných auditů v členských státech. 61. Úspěch režimu zeměpisných označení závisí mimo jiné na jeho využívání ze strany producentů. Stále existuje prostor pro motivaci dalších producentů k účasti v tomto režimu, zejména v členských státech, kde je využíván málo. Opatření, která jsou pro tento účel k dispozici, však nejsou přiměřená a nemotivují producenty k účasti. Producenty navíc od podání žádosti odrazují zdlouhavé postupy, s nimiž se doposud setkávali. Komise proto dala v roce 2010 k dispozici dva návrhy pokynů k podávání žádostí a v navrhovaném nařízení snížila orientační lhůtu pro přezkoumání žádostí z dvanácti na šest měsíců. 62. Povědomí spotřebitelů o režimu zeměpisných označení a jeho symbolech je velmi nízké a není pravděpodobné, že se díky prostředkům, které jsou na propagaci a podporu informovanosti k dispozici, zvýšilo. Tyto prostředky se využívají jen v omezené míře a nevycházejí z jasné strategie na zvýšení povědomí o režimu zeměpisných označení. K dispozici jsou různá opatření a jejich úspěšnost je malá. DOPORUČENÍ 4 Účetní dvůr Komisi doporučuje, aby vytvořila jednotnou strategii na řešení nedostatečného povědomí o režimu zeměpisných označení. Měla by hledat účelnější způsoby podpory režimu zeměpisných označení, např. sama iniciovat a vést propagační kampaně. Tuto zprávu přijal senát I, jemuž předsedá pan Olavi ALA-NISSILÄ, člen Účetního dvora, v Lucemburku na svém zasedání dne 20. července 2011. Za Účetní dvůr +++++ TIFF +++++ předseda Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] Režim zeměpisných označení byl poprvé zaveden nařízením Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 208, 24.7.1992, s. 1). [2] Úř. věst. L 93, 31.3.2006, s. 12. [3] Čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení. [4] Čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení. [5] Generální ředitelství Komise pro zemědělství a rozvoj venkova: výroční zpráva o činnosti 2010, tabulka 1.2, s. 6. [6] AND International: Valeur de la production agricole sous AOP et IGP (Hodnota zemědělské produkce v rámci CHOP a CHZO) – konečná zpráva (srpen 2009). [7] Zpravodaj GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova o zemědělských výrobcích s chráněným označením původu a chráněným zeměpisným označením (2010). [8] London Economics: Evaluation of the CAP policy on the protected designations of origin (PDO) and protected geographical indications (PGI) (2008) (Hodnocení společné zemědělské politiky v oblasti chráněného označení původu a chráněného zeměpisného označení). [9] Bod odůvodnění 2 preambule tohoto nařízení. [10] Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – "Budoucnost SZP do roku 2020: řešení problémů v oblasti potravin a přírodních zdrojů a územní problematiky", KOM(2010) 672 v konečném znění ze dne 18. listopadu 2010. [11] Specifikace výrobku se týká jeho důležitých vlastností, jako je název, popis, vymezení zeměpisné oblasti, metoda získání výrobku a údaje, které potvrzují souvislost mezi výrobkem a zeměpisnou oblastí. [12] Německo, Řecko, Španělsko, Francie, Itálie, Kypr, Polsko a Portugalsko. [13] "Přezkum a posouzení prováděné členskými státy", "Kontroly členských států" a"Finanční podpora / propagace". [14] "Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o režimech jakosti zemědělských produktů", KOM(2010) 733 v konečném znění ze dne 10. prosince 2010. [15] Evropská norma EN 45011 uvádí obecné požadavky, které musí splnit třetí strana provozující systémy certifikace produktů, aby mohla být považována za kompetentní a spolehlivou. [16] Různé formy nedovolených postupů uvádí čl. 13 odst. 1 nařízení. [17] Čl. 10 odst. 1 nařízení: "Členské státy určí příslušný orgán či orgány odpovědné za kontroly s ohledem na povinnosti stanovené tímto nařízením v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004". [18] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (Úř. věst. L 191, 28.5.2004, s. 1). [9999] Kontrola na základní úrovni se vztahuje na producenta, který právě uvádí na trh výrobek, jehož název je chráněným označením původu nebo chráněným zeměpisným označením, a jejím cílem je ověřit dodržení specifikací výrobku. [19] Bod odůvodnění 6 preambule k nařízení. [20] Nařízení Komise (ES) č. 607/2009 ze dne 14. července 2009, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008, pokud jde o chráněná označení původu a zeměpisná označení, tradiční výrazy, označování a obchodní úpravu některých vinařských produktů (Úř. věst. L 193, 24.7.2009, s. 60). [21] Hlava V nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů (Úř. věst. L 189, 20.7.2007, s. 1). [22] Usnesení Evropského parlamentu ze dne 25. března 2010 o politice jakosti zemědělských produktů: jakou strategii zvolit? (Úř. věst. C 4 E, 7.1.2011, s. 25). [23] Výkladová poznámka č. 2009-01. [24] Belgie, Dánsko, Německo, Estonsko, Irsko, Lotyšsko, Litva, Malta, Nizozemsko, Rakousko, Slovensko, Finsko a Švédsko. [25] Bulharsko, Estonsko, Lotyšsko, Litva, Malta a Rumunsko. [26] Na konci roku 2010 měly dvě třetí země (Kolumbie a Čína) každá zapsán jeden výrobek. [27] Mezi obdržením žádosti a zápisem názvu výrobku v průměru uplynulo 47 měsíců u názvů zapsaných v roce 2008 a 46 měsíců u názvů zapsaných v roce 2009. Žádosti o změnu specifikace nebyly do výpočtů zahrnuty. [28] Čl. 20 písm. c) bod ii) nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 277, 21.10.2005, s. 1). [29] Ke konci roku 2010 bylo opatření č. 132 zahrnuto do programů rozvoje venkova na období 2007–2013 v 16 členských státech, přičemž celková přidělená částka dosahovala 294 milionů EUR. Vykázané kumulované výdaje (míra čerpání ze strany zemědělců) u všech způsobilých režimů kvality do konce roku 2010 činí 18,6 milionu EUR. [30] London Economics: Evaluation of the CAP policy on the protected designations of origin (PDO) and protected geographical indications (PGI) (2008) (Hodnocení společné zemědělské politiky z hlediska chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (2008). [31] Průzkumu se v každém členském státě účastnil reprezentativní vzorek populace a byl zaměřen na ty, kdo jsou v dotazovaných domácnostech hlavní osobou obstarávající nákupy. [32] Vysokou informovanost v Řecku vysvětluje společnost London Economics tím, že zápisu názvu "Feta" jako chráněného označení původu a souvisejícím rozsudkům Evropského soudního dvora (spojené věci C-465/02 a C-466/02 o zrušení zápisu) se dostalo značného prostoru v řeckém tisku. [33] Průzkum ve Spojeném království nezahrnoval Severní Irsko. [34] Informační opatření upravená nařízením Rady (ES) č. 814/2000 ze dne 17. dubna 2000 o informačních opatřeních v oblasti společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 100, 20.4.2000, s. 7) se považují za málo relevantní vzhledem k nízkému množství výdajů týkajících se režimu zeměpisných označení. [35] Úř. věst. L 3, 5.1.2008, s. 1. [36] Ve stejném období bylo odmítnuto dalších 27 programů týkajících se chráněného označení původu a chráněného zeměpisného označení. [37] Úř. věst. L 147, 6.6.2008, s. 3. [38] Sedm z dvanácti italských programů, čtyři z pěti řeckých programů. [39] Euréval vypracoval několik hodnoticích studií propagačních opatření ve třetích zemích, zejm. ve Švýcarsku a Norsku, v Číně a jihovýchodní Asii, Rusku, Japonsku a také USA a Kanadě. [40] V minulosti existoval pouze jeden informační a propagační program, který zahájilo a ze 100 % financovalo GŘ AGRI. Program "Pravá evropská chuť" (European Authentic Tastes – "EAT") byl tříletý program (2004–2007) s rozpočtem 6 milionů EUR. Jeho cílem bylo informovat veřejnost v severní Americe a Asii o režimech kvality v EU, včetně režimu zeměpisných označení. --------------------------------------------------