ODPOVĚDI KOMISE NA ZVLÁŠTNÍ ZPRÁVU EVROPSKÉHO ÚČETNÍHO DVORA „INVENTURA ‚JEDNOTNÉHO AUDITU‘ A SPOLEHLIVOST PRÁCE VNITROSTÁTNÍCH AUDITNÍCH ORGÁNŮ V OBLASTI SOUDRŽNOSTI Z HLEDISKA KOMISE“ /* COM/2013/0939 final */





ODPOVĚDI KOMISE NA ZVLÁŠTNÍ ZPRÁVU EVROPSKÉHO ÚČETNÍHO DVORA „INVENTURA ‚JEDNOTNÉHO AUDITU‘ A SPOLEHLIVOST PRÁCE VNITROSTÁTNÍCH AUDITNÍCH ORGÁNŮ V OBLASTI SOUDRŽNOSTI Z HLEDISKA KOMISE“ Shrnutí II. Komise sdílí závěr Účetního dvora a rovněž se domnívá, že v případě auditu výdajů na soudržnost na programové období 2007–2013 je zaveden lepší systém. Zlepšení regulačního rámce zahrnovalo ustavení auditního orgánu odpovědného za testování legality a správnosti výdajů pomocí auditů systémů a auditů reprezentativních vzorků operací a za každoroční předkládání svých závěrů Komisi prostřednictvím výroku auditora a kontrolní zprávy. III. Komise zdůrazňuje, že regulační rámec na období 2007–2013 umožnil výrazně zvýšit míru věrohodnosti, které je schopna dosáhnout, zejména díky tomu, že umožňuje posuzovat věrohodnost u každého operačního programu každý rok od počátku jeho provádění. Proto by měly být náklady na kontroly posuzovány z hlediska nákladové efektivnosti. Komise konstatuje, že náklady způsobilé v rámci technické pomoci, kterou mají členské státy k dispozici (článek 46 nařízení 1083/2006), zahrnují náklady na audity a kontroly společně s náklady na řízení, monitorování a hodnocení. Dostupné prostředky na technickou pomoc činí ve většině případů až 4 % financování jednotlivých programů. IV. Komise vítá uznání své práce a značného úsilí vynaloženého v úzké spolupráci s auditními orgány s cílem zajistit lepší soudržnost přístupů a pracovních postupů skrze poradenství, cílená školení a opakovaného provedení práce, jež přispívají k budování kapacit. V. Prohlášení o věrohodnosti vydané Komisí vychází z hodnocení klíčových prvků řídicích a kontrolních systémů na základě všech dostupných výsledků auditu Komise používá spolehlivý a důkladný proces analýzy míry chyb vykazované členskými státy. Nemůže-li potvrdit platnost míry chyb ani ji přepočítat, odhadne Komise při vydávání prohlášení o věrohodnosti míru rizika na základě paušálních sazeb (5-10-25-100 %) namísto nespolehlivého vykazování míry chyb. Použití dalších nástrojů, jako je kumulativní riziko zbytkových chyb, umožňuje útvarům Komise zvažovat další výhrady ve výročních zprávách o činnosti v porovnání s předchozími roky. Komise se vždy snaží zajistit, aby zprávy předkládané orgánu udělujícímu absolutorium poskytovaly přesný a spolehlivý obraz odhadovaného rizika ovlivňujícího rozpočet EU pro jednotlivé členské státy a přitom zohledňovaly rovněž schopnost zajistit nápravu ve víceletém výhledu. Útvary Komise uvádějí ve svých výročních zprávách o činnosti zcela transparentně veškeré dostupné informace. VI. Komise může rozhodnout o věrohodnosti určitého programu podle článku 73 pouze tehdy, je-li dosaženo kladného hodnocení všech prvků řídicího a kontrolního systému. Pro toto hodnocení práce auditního orgánu je nezbytné, aby byla v dostatečném rozsahu opakovaně provedena auditní činnost na místě v souladu s mezinárodními auditorskými standardy. Komise se domnívá, že až doposud uplatňovala při udělování statusu „jednotného auditu“ některým programům přístup založený na obezřetnosti a spolehlivosti. VII. První odrážka: Komise používá důkladný proces ověřování včetně zjišťovacích misí na místě s cílem zajistit přesnost a spolehlivost míry chyb vykazované vnitrostátními auditními orgány. Považuje-li míru chyb za nespolehlivou, používá alternativně rovněž paušální sazby. Tento proces od roku 2009 doplňují vyčerpávající auditní šetření Komise, kdy provedení 269 auditních misí umožnilo přezkoumání práce auditních orgánů pokrývající více než 90 % přídělů v rámci fondů, a to za pomoci opakovaného provedení auditu. Komise rovněž provádí audity orientované na riziko s cílem ověřit přesnost vykázaných finančních oprav. Druhá odrážka: Komise má za to, že status jednotného auditu byl udělován na základě spolehlivých, jednotných a transparentních kritérií. Dále se domnívá, že do konce roku 2013 budou všechny požadavky u těchto programů splněny. Komise bude i nadále uplatňovat robustní přístup, dále vyjasněný na základě provádění plánu postupu v souvislosti s článkem 73, aktualizovaného v září 2013. Třetí odrážka: Komise se domnívá, že toto doporučení je prováděno prostřednictvím aktualizovaného plánu postupu a auditního šetření týkajícího se monitorování článku 73 přijatého v září 2013. Po přijetí první skupiny rozhodnutí podle článku 73 v první polovině roku 2012 a na základě pilotních misí vypracovaly útvary Komise metodiku auditu za účelem provádění monitorovacích misí, která zahrnuje opakované provedení auditu a přezkum pracovních dokumentů v souladu s mezinárodními auditorskými standardy. Čtvrtá odrážka: Komise zavedla ve svém návrhu nařízení o společných ustanoveních na období 2014–2020 možnost finančních oprav v čisté výši v případě, že jsou po předložení roční účetní závěrky zjištěny závažné nedostatky, které nebyly odhaleny a/nebo vykázány auditním orgánem již dříve, a tvůrce právních předpisů ji odsouhlasil. Komise má v úmyslu navrhnout v rámci sekundární legislativy možnost zvýšení paušálních sazeb oprav v případě opakovaného porušení týkajícího se stejných nedostatků, pokud členský stát nepřijme přiměřená nápravná opatření pro danou část systému, která byla zatížena a byla předmětem předcházející opravy. Pátá odrážka: Komise přijímá opatření s cílem zajistit zlepšení sekundární legislativy a včasné a úplné pokyny ve stabilním metodickém rámci nezbytné pro činnost auditních orgánů, přičemž využívá zkušeností nashromážděných za programové období 2007–2013. Komise do konce roku 2013 dále vyjasní některé aspekty stávajících pokynů formou písemného vysvětlení. Komise je kromě toho podle nařízení pro programové období 2014–2020 zmocněna přijímat prostřednictvím prováděcích aktů a aktů v přenesené pravomoci závazné modely a/nebo požadavky na auditní činnost auditních orgánů, které by měly vycházet ze zkušeností a osvědčených postupů získaných v programovém období 2007–2013. Šestá odrážka: Komise se domnívá, že toto doporučení již bylo realizováno v rámci posouzení dopadů z roku 2011 (viz poznámka pod čarou 71). Dále konstatuje, že o zařazení technické pomoci do jednotlivých kategorií nákladů rozhodují členské státy v rámci sdíleného řízení a při respektování zásady subsidiarity. Kromě toho Komise v nařízení na období 2014–2020 posiluje svůj nákladově efektivní přístup v oblasti soudržnosti. V důsledku toho musí nově navržená ustanovení pro provádění fondů i ve vztahu ke kontrolám „(…) dodržovat zásadu proporcionality s ohledem na výši přidělené podpory a musí brát v úvahu celkový cíl snížení administrativní zátěže pro subjekty zapojené do řízení a kontroly programů.“ Úvod 7. V roce 2012 obdrželo GŘ pro regionální a městskou politiku 680 a GŘ pro zaměstnanost, sociální věci a sociální začleňování (dále jen „GŘ pro zaměstnanost“) 522 zpráv o auditu systémů od auditních orgánů. Komise analyzuje výsledky všech zpráv o auditu a v průběhu roku je používá v rámci své úlohy dohlížitele, kdy v případě potřeby zahájí postupy přerušení nebo pozastavení plateb, a při vydávání prohlášení o věrohodnosti. 9. Aby se mohla generální ředitelství spolehnout na výsledky auditu a na míru chyb vykazovanou auditními orgány a v souladu s mezinárodními auditorskými standardy, prováděla GŘ pro regionální a městskou politiku a GŘ pro zaměstnanost až dosud rozsáhlý přezkum a opakovaně vykonávala práci auditních orgánů, což pro GŘ pro regionální a městskou politiku a GŘ pro zaměstnanost představuje i nadále hlavní šetření. Pokud jsou v práci auditních orgánů zjištěny nedostatky, v závislosti na závažnosti požadovaných zlepšení jsou zavedeny rozsáhlé akční plány, v případě potřeby doplněné o postupy přerušení/pozastavení plateb s cílem dosáhnout nápravy těchto nedostatků a uvést auditní činnost do souladu se standardy. Toto opakované provedení práce auditních orgánů umožnilo rovněž rozsáhlé budování kapacit prostřednictvím sdílení kontrolních seznamů pro audit, zvyšování povědomí o rizikových oblastech a identifikace oblastí a řešení pro zlepšení vnitrostátní auditní činnosti. Metodika postupu pro vydávání prohlášení o věrohodnosti a vyjadřování výhrad je popsána v příloze 4 výročních zpráv o činnosti GŘ pro regionální a městskou politiku a GŘ pro zaměstnanost. Rámeček 2 – Použití míry chyb vykazované vnitrostátními auditními orgány v rámci postupu Komise pro vydávání prohlášení o věrohodnosti Analýzu míry chyb vykazované auditními orgány ke konci roku je třeba provést u všech 434 programů EFRR/FS a programů ESF s dostatečným předstihem, aby ji bylo možno použít ve výroční zprávě o činnosti, jejíž první verze musí být vypracována do konce února (a lze ji upravovat až do data podpisu 31. března). Komise zdůrazňuje, že cílem je uvést odhady míry chyb ve statisticky platném rozsahu, nebo v případě nestatistického vzorku předpokládaného v nařízení užitečné ukazatele umožňující odhad rizika plateb určených programům v posuzovaném roce. Komise uplatňuje pro odhad rizika rovněž paušální sazby, považuje-li vykazovanou míru chyb za nespolehlivou. Ve výročních zprávách o činnosti odkazuje Komise u všech programů jednotlivých členských států na průměrnou míru rizika vycházející z potvrzených měr chyb, s cílem vyčíslit částky zahrnuté do průběžných plateb provedených v posuzovaném roce, které jsou rizikem ohroženy. Vzhledem k posunu předpokládanému v nařízení, jehož cílem je poskytnout auditním orgánům čas na provedení auditu, je tento odhad rizika u plateb provedených v roce N založen na potvrzené míře chyb uvedené u výdajů vykázaných v roce N –1, jelikož se jedná o nejpřesnější odhad dostupný v době podpisu výroční zprávy o činnosti. Od roku 2012 vykazují GŘ pro regionální a městskou politiku a GŘ pro zaměstnanost ve své výroční zprávě o činnosti také průměrné kumulativní (víceleté) riziko zbytkových chyb jednotlivých členských států s přihlédnutím ke všem opravám vykazovaným členskými státy, které byly odečteny od všech žádostí o příspěvky do konce roku N. 10. Podle metodiky postupu Komise pro vydávání prohlášení o věrohodnosti bude k programu s potvrzenou mírou chyb vyšší než 5 % vyjádřena výhrada již v kroku č. 1, pokud nebudou nezbytné finanční opravy a akční plán provedeny již před podpisem výroční zprávy o činnosti (viz také bod 40). 11. Komise souhlasí, že postupy stanovení celkové míry chyb ze strany Účetního dvora a posouzení rizika pro platby v daném roce ze strany Komise se vzájemně liší z důvodů zmiňovaných Účetním dvorem a vzhledem k povaze jejich odlišných institucionálních rolí. Cíl tohoto procesu je však v podstatě stejný, tj. posouzení rizika pro rozpočet EU v určitém roce. Komise bere při svém posuzování v úvahu všechny tyto rozdíly, zejména pak časové rozdíly v kvantifikaci chyb při zadávání veřejných zakázek. Důkazem toho je skutečnost, že výsledek tohoto posouzení, jak se ukázalo v posledních třech letech za sebou v případě GŘ pro zaměstnanost a v posledních dvou letech za sebou v případě GŘ pro regionální a městskou politiku, je v souladu s mírou chyb vypočtenou Účetním dvorem. Posouzení Komise zohledňuje rovněž víceletý charakter politiky soudržnosti a schopnost jednotlivých programů zajistit nápravu pomocí výpočtu kumulativního rizika zbytkových chyb. Některé rozdíly zmiňované Účetním dvorem budou z regulačního rámce na programové období 2014–2020 odstraněny, což nadále umožní provádění zásady jednotného auditu v plném rozsahu. 12. Komise uvítala zásady uvedené ve stanovisku Účetního dvora č. 2/2004, které jsou důležitým prvkem při vypracovávání předpisů na období 2007–2013 týkajících se nastavení řídicích a kontrolních systémů. 15. Komise vítá závěr Účetního dvora. Komise navrhla svůj systém obecně v souladu se zásadami „jednotného auditu“ stanovenými Účetním dvorem (viz také bod 80). Hlavní výhoda použití článku 73 pro Komisi spočívá v tom, že jí umožní, aby zaměřila své omezené auditní zdroje na programy a orgány s vyšším rizikem a nebyla nucena k celkovému omezení své kontrolní činnosti. Jednotný audit kromě toho i nadále vyžaduje monitorování práce auditního orgánu a zůstává proto otázkou zásadního významu. 16. Podmínky pro vydání prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 se týkají jak spolehlivosti práce auditního orgánu, tak řádného fungování řídicích a kontrolních systémů. Komise proto musí před tím, než vydá prohlášení o věrohodnosti podle článku 73, provést velký objem podrobné auditní činnosti v souladu s mezinárodními auditorskými standardy. To také vysvětluje, proč může být status podle článku 73 udělen teprve po několika letech provádění programu. Znamená to rovněž, že pokud řídicí a kontrolní systém programu není nezávisle na auditním orgánu dosud dostatečně spolehlivý, nemůže být programu vydáno prohlášení o věrohodnosti podle článku 73, ačkoli je Komise na základě své auditní činnosti s fungováním daného auditního orgánu spokojena. Společná odpověď k bodům 17, 18 a 19 Každé rozhodnutí o udělení statusu podle článku 73 je specifické pro daný program, za který odpovídá příslušné generální ředitelství Komise. Podmínky pro vydání prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 určitému programu byly stanoveny v „plánu postupu pro provádění článku 73“, který byl projednán s auditními orgány v letech 2009 a 2010 a dokončen dne 13. října 2010. Auditní orgány se tak plně podílely na kritériích a výhodách, které s sebou status podle článku 73 pro určitý program přináší, a byly o nich informovány. Původní plán postupu byl formálně aktualizován v září 2013 v návaznosti na první rozhodnutí o vydání prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 na počátku roku 2012. Tato aktualizace se týká vyjasnění podmínek udělování statusu podle článku 73, stejně jako nápravných opatření, která mají být přijata v případě, že jedna nebo více podmínek již není (dočasně) splněna. Navíc bylo společně navrženo zvláštní auditní šetření, jež stanoví metodiku a kroky pro monitorování provádění článku 73 a které je prováděno všemi dotčenými útvary Komise na základě dohody mezi těmito útvary. Jak je uvedeno v aktualizovaném plánu postupu a v tomto auditním šetření, přijme Komise rozhodnutí o obnovení svých vlastních auditů na místě, pokud se již nemůže odůvodněně spoléhat na práci auditních orgánů. To může vyplývat ze skutečnosti, že ve výroku auditora za daný rok nebyly vykázány a zohledněny významné nedostatky a auditní orgán odpovídajícím způsobem nereagoval na žádost Komise o provedení akčních plánů / nápravných opatření. PŘIPOMÍNKY 27. Jak je uvedeno ve shrnutí výroční zprávy o činnosti GŘ pro regionální a městskou politiku za rok 2012, je úbytek počtu výhrad způsoben především tím, že členské státy přijaly nápravná opatření a Komise provedla finanční opravy (viz výroční zpráva o činnosti GŘ pro regionální a městskou politiku za rok 2012, s. 46–49). Přísná politika GŘ pro regionální a městskou politiku týkající se upozorňování, přerušení plateb, pozastavení plateb a finančních oprav podnítila zlepšení nedostačujících řídicích a kontrolních systémů v dotčených členských státech. 29. Kromě těchto dvou ukazatelů zmíněných Účetním dvorem opírá Komise své prohlášení o věrohodnosti o důkladný postup a o různé kroky, přičemž zohledňuje celou řadu výsledků auditů provedených členskými státy a Unií a další informace přesahující rozsah těchto dvou ukazatelů zmiňovaných Účetním dvorem. Výsledek tohoto procesu a analýzy je podrobně popsán v příslušných výročních zprávách o činnosti GŘ pro regionální a městskou politiku za rok 2012 a GŘ pro zaměstnanost (viz s. 35 a příloha 9 výroční zprávy o činnosti GŘ pro regionální a městskou politiku za rok 2012 a s. 37 a příloha 8 výroční zprávy o činnosti GŘ pro zaměstnanost). Společná odpověď k bodu 30 a rámečku 4 Komise uznává, že auditní orgány plní klíčovou úlohu a že je důležité zajistit přesnost a spolehlivost informací vykazovaných ve výročních kontrolních zprávách. Z tohoto důvodu Komise prováděla v průběhu uplynulých let prostřednictvím 269 auditních misí rozsáhlou auditní činnost s cílem posoudit účinnost auditních orgánů, přičemž tato činnost zahrnovala 96 % prostředků z EFRR/FS a 99 % prostředků z ESF. V letech 2009–2013 vyplynulo z auditní činnosti auditních orgánů, kterou Komise opětovně provedla, že: — GŘ pro regionální a městskou politiku dospělo k závěru, že v této fázi je 38 ze 47 kontrolovaných auditních orgánů spolehlivých, — GŘ pro zaměstnanost dospělo k závěru, že v této fázi je 78 z 84 kontrolovaných auditních orgánů spolehlivých. Komise proto soudí, že se přiměřené ujistila, že auditní orgány, které provedly audit přibližně 90 % přidělených finančních prostředků, dodržují článek 62 nařízení (ES) a poskytují spolehlivý základ pro prohlášení Komise o věrohodnosti a pro uplatňování koncepce jednotného auditu. Tyto výsledky jsou doplněny přezkumy auditních orgánů, které provedl Účetní dvůr v posledních třech letech. Zejména platí, že má-li Komise pochybnosti ohledně přesnosti a spolehlivosti míry chyb vykazované vnitrostátními auditními orgány, uvede ve své výroční zprávě o činnosti vykazovanou míru chyb, která se přepočte v okamžiku, kdy je k dispozici dostatek informací, popřípadě se nahradí paušální sazbou, je-li považována za nespolehlivou. První odrážka: Ve dvou případech Komise konstatuje určité nedostatky v přístupu k výběru vzorků, ale domnívá se, že neměly významný dopad. Ve třech případech zjistila Komise obdobné nedostatky jako ty vykázané Účetním dvorem a přijala příslušná opatření. V jednom případě vykázaném Účetním dvorem v roce 2013 probíhá kontrola v návaznosti na předchozí doporučení. Druhá odrážka: V šesti případech se Komise domnívá, že činnosti auditních orgánů týkající se auditů operací jsou účinné. U zbývajících šesti případů provedla Komise kontrolu v návaznosti na nedostatky zjištěné Účetním dvorem. Třetí odrážka: Ve dvou případech Komise souhlasí s tím, že se v postupech auditního orgánu vyskytly určité nedostatky, a zajistila kontrolu v návaznosti na tato zjištění. Posouzení vykazované míry chyb a výročních kontrolních zpráv provedené Komisí však vedlo k odpovídajícím závěrům, přičemž byla zohledněna rovněž další auditní činnost provedená v případě potřeby auditním orgánem na žádost Komise. Ve zbývajících třech případech zjistila Komise obdobné nedostatky jako ty uvedené Účetním dvorem a přijala vhodná opatření, včetně přerušení plateb do doby, dokud příslušný auditní orgán nepřijme nápravná opatření. V důsledku opatření přijatých k nápravě zjištěných nedostatků má Komise k dnešnímu dni přiměřenou jistotu, že všechny auditní orgány EFRR/FS a ESF, které přezkoumal Účetní dvůr, s výjimkou jednoho jsou účinné. U zbývajícího auditního orgánu, u něhož Komise a Účetní dvůr konstatovaly, že účinný není, dosud probíhají nápravná opatření u některých programů EFRR/FS a ESF. U pěti auditních orgánů, které podhodnotily vykazovanou míru chyb u programů EFRR/FS v období let 2010, 2011 nebo 2012, je situace následující: — v jednom případě nemělo toto podhodnocení na posouzení Komise vliv, neboť auditní orgán vydal výrok s výhradou a výhrada byla vyjádřena ve výroční zprávě o činnosti za rok 2010, — v dalším případě bylo kumulativní riziko zbytkových chyb nižší než 2 %, — Komise považovala vykazovanou míru chyb za nespolehlivou a ve třech případech použila při vydávání prohlášení o věrohodnosti věrohodnosti paušální sazby, vyjádřila výhrady v příslušných výročních zprávách o činnosti a přerušila platby určené příslušným programům. Komise navíc s těmito auditními orgány aktivně spolupracuje s cílem zvýšit spolehlivost jimi vykazované míry chyb. 31. Komise přeruší platby, jakmile má důkazy o tom, že se vyskytly problémy, včetně problémů ve fungování auditního orgánu. Podložené důkazy o nedostatcích ve fungování auditního orgánu po provedení auditu Komise navíc vždy vedou k zahájení postupu pozastavení plateb až do doby, než členský stát provede nezbytná nápravná opatření. Tato nápravná opatření jsou dále posílena v návrzích nařízení pro programové období 2014–2020, která v případě závažných nesrovnalostí zjištěných po předložení roční účetní závěrky, jež auditní orgán daného programu nezjistil/nevykázal již dříve, předpokládají finanční opravy v čisté výši. Společná odpověď k bodům 32 a 33 Komise vypracovala spolehlivou metodiku ověřování a potvrzování míry chyb vykazované auditními orgány. Závěry Komise z kontroly dokumentace z hlediska přesnosti a spolehlivosti míry chyb vykazované ve výročních kontrolních zprávách vycházejí rovněž z prohlášení o věrohodnosti získaného na základě rozsáhlého auditního šetření týkajícího se přezkumu práce auditních orgánů (viz odpovědi na bod 9). Prostřednictvím tohoto procesu kontroly dokumentace vyjasní Komise veškeré případné pochybnosti o přesnosti a/nebo spolehlivosti vykazované míry chyb. V případě potřeby získá podrobné výsledky auditu, které jsou základem pro výpočet míry chyb, buď v písemné podobě, nebo v průběhu zjišťovacích misí na místě. V roce 2013 uskutečnily útvary Komise 12 zjišťovacích misí na místě, které se týkaly 64 programů EFRR/FS v 11 členských státech, a 15 inspekcí, jež se týkaly 23 programů ESF v 10 členských státech. Na základě veškerých získaných informací upravila Komise vykazovanou míru chyb na 21 % u programů EFRR/FS a na 15% u programů ESF; 11 % vykazované míry chyb u všech programů považovala za nespolehlivé, a proto je nahradila paušální sazbou. Kromě toho by Komise u dvou z 51 operačních programů v rámci ESF chtěla zdůraznit, že Účetní dvůr v bodě 6.34 své výroční zprávy za rok 2012 uvádí, že nedostatky ohledně míry chyb vykazované auditními orgány „počet a dopad výhrad, které GŘ EMPL vyjádřilo v roce 2012, nezpochybňují“. U dalších 44 programů EFRR/FS Komise konstatuje, že drobné rozdíly vykázané Účetním dvorem nezpochybnily počet a dopad výhrad, které v roce 2012 vyjádřilo GŘ pro regionální a městskou politiku. Viz též odpovědi k bodům 34 a 35. 34. Komise se domnívá, že platnost a spolehlivost jejího přístupu potvrzuje skutečnost, že po dobu tří let po sobě souhlasila Komisí odhadovaná míra chyb uvedená ve výroční zprávě o činnosti GŘ pro zaměstnanost s nejpravděpodobnější mírou chyb podle Účetního dvora. V roce 2011 se míra chyb odhadovaná GŘ pro zaměstnanost zveřejněná v jeho výroční zprávě o činnosti pohybovala v rozmezí 2,0 % až 2,5 % (viz s. 43 výroční zprávy o činnosti za rok 2011) a v roce 2012 v rozmezí 2,3 % až 3,2 % (viz s. 37 výroční zprávy o činnosti za rok 2012). Míra chyb podle Účetního dvora za tato období činila 2,2 % za rok 2011 a 3,2 % za rok 2012. Proto se Komise domnívá, že míra chyb, kterou ve své výroční zprávě o činnosti uvedlo GŘ pro zaměstnanost a jež odpovídá výsledkům získaným na základě prohlášení Účetního dvora o věrohodnosti, je spolehlivá. U programů EFRR/FS Účetní dvůr ve své výroční zprávě za rok 2012 rovněž potvrzuje, že odhad rizikových částek za rok 2012 provedený GŘ pro regionální a městskou politiku na základě údajů o míře chyb, které v souvislosti s výdaji v roce 2011 vykázaly auditní orgány, je v souladu s hodnocením Účetního dvora (bod 5.55 výroční zprávy Účetního dvora). První odrážka: Komise poznamenává, že 51 Účetním dvorem zmiňovaných programů kontroluje devět z celkem 112 auditních orgánů, které mají na starosti fondy EFRR, ESF a FS. Poznamenává, že technický problém zjištěný v případě 31 programů seskupených do jediného vzorku nemění nic na hodnocení auditního orgánu ani Komise. Komise se domnívá, že v ostatních případech byly k dispozici dostatečné informace umožňující dospět k přiměřenému závěru ohledně míry chyb vykazované auditními orgány. Viz též odpověď Komise k bodu 32. Druhá odrážka: Komise vítá skutečnost, že Účetní dvůr dospěl ke stejným závěrům u všech 138 zkoumaných případů kromě pěti. Pokud jde o těchto pět případů, které se týkají dvou auditních orgánů, Komise potvrzuje své hodnocení, jak jej uvádí ve výroční zprávě o činnosti za rok 2012 po důkladné analýze vysvětlení od dotčených auditních orgánů, a to, že nebyl důvod pro výhrady. U čtyř z těchto programů seskupených do jediného vzorku byla chyba opravena v roce 2012, a Komise se proto domnívá, že nemusela být zahrnuta do výpočtu předpokládané míry chyb. Co se týče pátého programu, Komise soudí, že zohlednění části výdajů, která byla z kontrolovaného souboru vyloučena, by mělo na míru chyb velmi omezený vliv. Viz rovněž odpověď Komise k bodu 5.52 čtvrtému pododstavci a bodu 5.57 výroční zprávy Účetního dvora za rok 2012. Komise se tudíž domnívá, že svou úlohu dohlížitele nad mírou chyb vykazovanou auditními orgány plnila řádně. 35. Podle metodiky použité pro výroční zprávu o činnosti za rok 2010 byly potvrzené míry chyb jedním z prvků závěrečného hodnocení programů provedeného GŘ pro regionální a městskou politiku. Nebyly použity pro odhad minimální a maximální výše rizikových plateb, který byl založen na metodice používané v předchozích letech. Jak výslovně uvádí ve své výroční zprávě o činnosti za rok 2010 (s. 69), odhadovalo GŘ pro regionální a městskou politiku výši rizikových plateb na 0,8 % až 1,7 % svých plateb za rok 2010 a zastávalo názor, že „míru chyb vykázanou vnitrostátními auditními orgány, která se vztahuje k vykázaným výdajům za rok 2009, je třeba při posuzování fungování systémů v roce 2010 interpretovat s jistou opatrností“ (s. 31). Všechny vykazované míry chyb byly v roce 2011 a v následujících letech posouzeny a potvrzeny GŘ pro regionální a městskou politiku, včetně úpravy směrem nahoru nebo použití paušální sazby ve více než polovině případů. V některých případech v letech 2011 či 2012 byla auditními orgány oznámena spolehlivá revidovaná míra chyb. Počínaje rokem 2011 upravilo GŘ pro regionální a městskou politiku svou metodiku tak, aby umožňovala přesnější odhad rizikových částek na základě míry chyb vykazované auditními orgány a potvrzené útvary Komise. GŘ pro regionální a městskou politiku zároveň zavedlo výpočet kumulativního rizika zbytkových chyb s přihlédnutím k finančním opravám prováděným členskými státy. Pro tento výpočet tudíž GŘ pro regionální a městskou politiku používá potvrzenou míru chyb pro všechny roky od začátku programového období, včetně míry chyb následně upravené auditními orgány, míry chyb, které může přepočítat, a paušálních sazeb. Omezení vyjádřená ohledně míry chyb v době jejich vykazování v roce 2010 proto nemají na výpočet kumulativního rizika zbytkových chyb Komisí v roce 2012 žádný vliv. Účetní dvůr ve své výroční zprávě z roku 2012 rovněž potvrdil, že odhad rizikových částek provedený GŘ pro regionální a městskou politiku na rok 2012 je v souladu s hodnocením Účetního dvora (bod 5.55 výroční zprávy Účetního dvora). Pokud jde o GŘ pro zaměstnanost a sociální věci, odkazuje Komise na svou odpověď k bodu 34. 36. Komise aktivně podporovala využívání výběru statistických vzorků v letech 2012–2013 prostřednictvím svých aktualizovaných pokynů pro výběr vzorků z dubna 2013 i v případech, že se jedná o malé soubory operací, s cílem získat reprezentativní výsledky u stále většího počtu programů. Je nicméně třeba poznamenat, že míra chyb může mít vypovídající hodnotu i v případě, že je použit formální nestatistický výběr vzorků, popřípadě pokud kontrolovaný vzorek zajišťuje vysoké krytí výdajů. Nestatistické vzorky u malých statistických souborů operací jsou nicméně v souladu s nařízením a poskytují nejlepší dostupné ukazatele celkového rizika u dotčených programů. V takových případech bere Komise v úvahu rovněž vlastnosti statistického vzorku a rozsah auditu. Komise musí tyto ukazatele používat za účelem vydávání prohlášení o věrohodnosti a k výpočtu kumulativního rizika zbytkových chyb. V každém případě platí, že považuje-li Komise vykazovanou míru chyb za nespolehlivou, použije paušální sazby. 37. Komise souhlasí s Účetním dvorem, že účtování finančních oprav je složitým úkolem, neboť mezi lhůtami členských států pro vykazování a lhůtami pro předkládání výročních zpráv o činnosti Komise existují časové rozdíly a do jejich provádění jsou zapojeni různí aktéři. Kvůli zohlednění víceleté povahy provádění programů včetně finančních oprav počítá Komise kumulativní riziko zbytkových chyb, které je ukazatelem vývoje schopnosti programu zajistit nápravu v jednotlivých letech. Cílem Komise je zajistit, aby se míra zbytkových chyb na konci programového období nacházela pod prahem významnosti, přičemž zohlední všechny finanční opravy, které byly provedeny v průběhu trvání programu. 38. Komise musí v souladu s regulačními požadavky předpisů pracovat s údaji, které jí členské státy poskytnou do konce března každého roku a jež jsou k dispozici v rámci víceleté organizace politiky soudržnosti. První odrážka: Je třeba, aby Komise ve výroční zprávě o činnosti vypočítala kumulativní riziko zbytkových chyb ke konci posuzovaného roku. Kumulativní riziko zbytkových chyb je ukazatelem schopnosti programu zajistit nápravu v průběhu několika let, který zohledňuje informace dostupné v době výpočtu, a to jak z hlediska rizika, tak z hlediska provedených finančních oprav. V době vypracování výroční zprávy o činnosti má Komise k dispozici informace o finančních opravách, které členský stát vykázal v předcházejícím roce, a údaje o některých programech vykázané v běžném roce. Komise může tyto informace přezkoumat, neboť většina oprav je zahájena na její vlastní žádost. Kromě toho Komise v průběhu posledních 3 let provádí konkrétní auditní činnosti založené na analýze rizika, které se týkají 68 operačních programů, aby tak zajistila, že opravy vykazované členskými státy jsou účinně realizovány, a v případě pochybností nebo nedostatečných důkazů odečte příslušné částky od kumulativních finančních oprav zohledněných pro účely výpočtu míry zbytkových chyb. Druhá odrážka: Jak je uvedeno v Pokynech pro zpracování chyb vykazovaných ve výročních kontrolních zprávách (COCOF_11-0041-01-EN ze dne 7. prosince 2011), musí auditní orgány vypočítat předpokládanou míru chyb na základě všech auditních zjištění a při výpočtu předpokládané míry chyb by neměly brát v úvahu finanční opravy provedené v důsledku jejich vlastních auditů. Při formulaci výroku auditora mohou zohlednit události po datu účetní závěrky ve smyslu finančních oprav provedených po ukončení jejich auditů. Pokud jsou tyto opravy dostačující ke zmírnění předpokládané míry chyb, může auditní orgán rozhodnout, že vydá výrok bez výhrad, ale předpokládané míry chyb musí i přesto uvést tak, jak byly vypočteny. Komise toto pravidlo auditním orgánům připomene. Třetí odrážka: Částky, u nichž se očekává jejich zpětné získání, jsou založeny na příkazech k inkasu vydaných daným členským státem, které mají být provedeny. Jsou vyžadovány na základě nařízení a je legitimní tato nápravná opatření zohlednit. Čtvrtá odrážka: V souladu s nařízením mají členské státy povinnost ohlásit jakékoli odejmutí částek zahrnuté v žádosti o platbu v předchozím roce. Jak je objasněno v pokynech [poznámka pod čarou: čj. COCOF 10/0002/02 ze dne 17. března 2010], odejmutí jsou konečná a nemohou být znovu uplatněna v následných žádostech o platbu, s výjimkou případů, kdy je později zjištěno, že nesprávné částky byly ve skutečnosti správné a způsobilé. V takových případech by měl certifikační orgán své výkazy opravit. Komise toto pravidlo certifikačním orgánům připomene. 39. Počínaje výročními zprávami o činnosti za rok 2011 vydanými v březnu 2012 jsou veškeré potenciální případy negativní míry zbytkových chyb v rámci postupů zavedených Komisí nastaveny na minimální hodnotu 0, aby se zabránilo podhodnocení výpočtu celkového kumulativního rizika zbytkových chyb. Kumulativní riziko zbytkových chyb odráží celkovou schopnost programu zajistit nápravu s přihlédnutím k nejlepšímu odhadu rizika, potvrzené míře chyb a k informacím o všech provedených opravách nezávisle na zdroji (řídicí, certifikační nebo auditní orgán). Proto je nulová hodnota kumulativního rizika zbytkových chyb v extrémních případech důkazem toho, že celkové vykazované opravy spojené s výdaji dříve zahrnutými do žádostí o platby předložených Komisi byly vyšší než odhadované kumulativní riziko daného programu v době výpočtu. 40. Výhrady se týkají především posouzení fungování řídicího a kontrolního systému a předpokládané míry chyb. Druhým filtrem při rozhodování o vyjádření dalších výhrad je kumulativní riziko zbytkových chyb. Pokud se potvrzená míra chyb pohybuje mezi 2 % a 5 %, je to převažujícím, nikoli však jediným faktorem umožňujícím rozhodnout o vyjádření dalších výhrad. Rozhodně se však nejedná o hlavní zdroj výhrad ve výroční zprávě o činnosti, nýbrž pouze o zdroj doplňkový. Tento postup byl proveden u 65 z 67 programů EFRR/FS zmiňovaných Účetním dvorem. Účetní dvůr v příloze III ke své zprávě uvádí, že u zbývajících dvou programů byly v souladu s metodikou pro vypracovávání výročních zpráv o činnosti učiněny výjimky, které byly zveřejněny ve výroční zprávě o činnosti, vzhledem k tomu, že všechny nezbytné finanční opravy byly z hlediska postupu pro potvrzování věrohodnosti provedeny včas (viz výroční zpráva o činnosti GŘ pro regionální a městskou politiku za rok 2012, s. 35). U čtyř operačních programů v rámci ESF s „předpokládanou mírou chyb“ nad 5 % byly nezbytné finanční opravy v době vydání výroční zprávy o činnosti GŘ EMPL za rok 2012 již provedeny. Z tohoto důvodu byla kumulativní míra chyb vypočtená pro tyto operační programy nižší než 2 %. Podle stávajících pokynů Komise k přípravě výroční zprávy o činnosti za rok 2012 je (kvantifikovaná) výhrada nutná pouze v případě, kdy je kumulativní finanční riziko vyšší než 2 %. Kromě toho už byly přijaty příslušné akční plány, aby se předešlo opakování nedostatků v dotyčných čtyřech operačních programech. Kromě toho Komise konstatuje, že Účetní dvůr v bodě 6.34 své výroční zprávy za rok 2012 uvádí, že nedostatky v míře chyb vykazované auditními orgány „počet a dopad výhrad, které GŘ EMPL vyjádřilo v roce 2012, nezpochybňují“. 43. Existují dva postupy, mezi nimiž je nutno jasně rozlišovat: na jedné straně formální spoléhání se na práci auditního orgánu za podmínek stanovených v článku 73 nařízení, a na straně druhé skutečnost, že Komise může v rámci každoročního vydávání prohlášení o věrohodnosti po důkladném posouzení výroční kontrolní zprávy a při zohlednění opakovaně provedených auditů na místě vykázané výsledky auditu potvrdit, a tudíž se na ně spolehnout. Údaje, které uvádí Účetní dvůr, odrážejí obezřetný přístup Komise uvedený v bodě 47 a dvojí podmíněnost, tj. nespoléhat se pouze na práci auditního orgánu a vykazovanou míru chyb, ale také se ujistit, že všechny prvky řídicího a kontrolního systému pro daný program jsou plně účinné (viz rovněž odpověď k bodu 16). Splnění podmínek navíc neznamená, že Komise automaticky rozhodne vydat prohlášení o věrohodnosti podle článku 73. Komise používá odborný úsudek pro zvážení všech dalších relevantních faktorů, včetně například závažnosti a významnosti jednotlivých operačních programů pro fond jako celek. Společná odpověď k bodům 44 až 46 Komise mohla oznámit vydání prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 až po provedení dostatečné auditní činnosti v souladu s mezinárodními auditorskými standardy, která umožnila auditnímu orgánu dosáhnout pozitivního hodnocení. Navíc, přestože byla rozhodnutí o vydání prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 přijata v šestém roce období 2007–2013, potrvá provádění programů v praxi do roku 2015 a jejich ukončování bude probíhat až do roku 2017. Kromě toho může zavedení jednotného auditu hrát určitou roli při nastavování řídicích a kontrolních systémů pro další programové období a tento koncept tak bude zachován a bude mít pozitivní dopad až do roku 2023. Plán postupu na rok 2010 obezřetně uváděl, že „první skupina auditních orgánů by měla mít možnost využívat, nebo případně již využívá, zásadu jednotného auditu u některých programů/systémů a Komise se bude v zásadě spoléhat na stanovisko auditního orgánu“. Komise proto nemohla předjímat přesný časový plán dříve, než provedla vlastní přezkum. To dokládá skutečnost, že podmínky stanovené v nařízení i auditorské standardy určují, že Komise může uplatnit článek 73 u určitého programu až poté, co obdrží spolehlivé výsledky auditu po sporném řízení. To bylo možné pouze po opakovaném provedení hloubkového auditu na místě v rámci auditního šetření „Přezkum práce auditních orgánů”, prováděného od roku 2009. Komise tudíž zaujala obezřetný přístup, neboť první prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 bylo uděleno až po obdržení výročních kontrolních zpráv za roky 2010 a 2011, které jako první vykazovaly míru chyb. Ve stejném období poskytla Komise pokyny k vypracování těchto zpráv, zpracování chyb, výběru vzorků atd. s cílem zajistit spolehlivost a konzistentnost obdržených informací. Viz též odpověď k bodu 30. 47. Komise si klade za cíl získat „přiměřené ujištění, že řídicí a kontrolní systémy fungují účinně“, na základě posouzení podrobných klíčových požadavků a funkcí každého programu. Toto posouzení vychází ze shrnutí všech výsledků auditů provedených Komisí a daným členským státem, nikoli pouze na základě informací vycházejících z jediného ukazatele kumulativního rizika zbytkových chyb. Komise formálně aktualizovala svůj plán postupu v září 2013, včetně dalšího objasnění kritérií, jimiž se řídí při vydávání prohlášení o věrohodnosti podle článku 73: přijetí auditní strategie a posouzení souladu, přiměřené ujištění, že řídicí a kontrolní systémy fungují účinně a představují jen omezené riziko, a přiměřené ujištění, že auditní orgán funguje dobře a že je zapotřebí provést pouze určitá, případně jen drobná zlepšení, při zohlednění kumulativních znalostí Komise v oblasti auditu a zkušeností s daným auditním orgánem. Zohledňuje rovněž auditní výsledky Účetního dvora. 48. Na základě vlastního posouzení Komise zastává názor, že na konci roku 2013 jsou splněny požadavky pro všech 61 programů. Ve svém posouzení vychází Komise z výsledků rozsáhlých auditních šetření zahájených v roce 2009, jejichž cílem je účinně ověřit spolehlivost auditních orgánů. Dále bere v úvahu veškerá regulační ustanovení včetně výběru nestatistických vzorků, který v některých případech představuje nejlepší odhad rizika a účinnosti řídicího a kontrolního systému, a rovněž kumulativní riziko zbytkových chyb, vypočtené pro každý program nebo skupiny programů od roku 2012, jak je uvedeno výše. Komise navíc konstatuje, že programy, na něž odkazuje Účetní dvůr v rámečku 6, představují 5 % celkových prostředků z EFRR/FS a méně než 1 % celkových prostředků z ESF. Rámeček 6 – Přehled výsledků testů splnění podmínek podle článku 73 prováděných Účetním dvorem (2012) a) První odrážka: Jsou-li programy v rámci společného řídicího a kontrolního systému seskupeny pro účely statistického výběru vzorků, jak stanoví nařízení, nemůže Komise vypočítat kumulativní riziko zbytkových chyb jednotlivých programů, jelikož auditní orgány vykazují pouze jednu míru chyb společnou pro všechny seskupené programy. Tento přístup se použije ve všech případech pro všechny členské státy, pokud auditní orgány seskupí programy do jediného reprezentativního vzorku. Šest programů zmiňovaných Účetním dvorem tvoří součást osmi programů v rámci společného řídicího a kontrolního systému. Vykazovaná a potvrzená míra chyb této skupiny programů v roce 2011 činila 2,64 %. Příslušné kumulativní riziko zbytkových chyb pro skupinu všech osmi programů dohromady po provedení oprav příslušným certifikačním orgánem bylo nižší než 2 %. Komise proto dospěla k závěru, že systémy jsou účinné pro všech osm programů. Druhá odrážka: Všechny podmínky pro vydání prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 tomuto programu byly splněny již na počátku roku 2012. Komise se však rozhodla pro obezřetný přístup k řešení rizika systémových chyb ve zvláštním opatření v rámci tohoto programu. Za účelem krytí tohoto rizika proto ve výroční zprávě o činnosti vyjádřila částečnou výhradu. Daný členský stát následně potvrdil, že veškeré výdaje vztahující se k tomuto opatření byly preventivně staženy již v listopadu 2011 a v roce 2012 byl realizován akční plán s cílem zajistit, aby u daného opatření nedošlo ke skutečnému ohrožení žádných výdajů. V návaznosti na tento závěr byla tato dílčí výhrada v listopadu 2012 zrušena. Po dvou auditních misích na místě byl programu udělen status podle článku 73. Pozitivní výsledky uvedené ve výroční kontrolní zprávě za rok 2012 toto posouzení potvrdily, jelikož potvrzená míra chyb byla nižší než 2 %, a Komise vydala ve výroční zprávě o činnosti za rok 2012 výrok bez výhrad. b) První odrážka: · U dvou případů ESF a jednoho případu EFRR zmíněných Účetním dvorem Komise potvrzuje, že dotčené auditní orgány se vzhledem k malé velikosti souboru odpovídajícím způsobem řídily pokyny Komise ohledně výběru vzorků. Komise poukazuje na to, že v případě malého statistického souboru operací nařízení umožňuje použít míru chyb ze vzorku, který není statistickým vzorkem. Jedná se o jediné dostupné ukazatele pro odhad celkového rizika u dotčených programů, a proto je Komise používá pro účely prohlášení o věrohodnosti. V takových případech Komise bere v úvahu rovněž vlastnosti statistického vzorku a rozsah auditu. Ve dvou případech ESF byl vzhledem k malé velikosti statistického souboru splněn požadavek na minimální rozsah (10 %). Pro zbývající program EFRR bylo v roce 2011 přiměřené použití náhodného výběru, který zahrnoval předměty vysoké hodnoty a více než 10 % výdajů. · Komise kromě toho ve svém posouzení vycházela nejen z míry chyb vykazované ve výročních kontrolních zprávách, ale také z dalších prvků, které získala v průběhu auditní činnosti, například opakovaného provedení řady kontrol operací provedených auditním orgánem a nashromážděných znalostí fungování příslušných systémů. · Vzhledem k tomu, že tyto prvky byly pozitivní, dospěla Komise k závěru, že má dostatečné východisko, na jehož základě může těmto třem programům vydat prohlášení o věrohodnosti podle článku 73. · U vzorku za rok 2013 se oba auditní orgány rozhodly pro metodu statistického výběru vzorků, a to vzhledem k nárůstu velikosti souboru a nižšímu prahu pro volbu statistického výběru vzorků stanovenému v revidovaných pokynech pro výběr vzorků, které Komise poskytla v dubnu 2013. Viz též odpověď k bodu 36. Třetí odrážka: Prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 bylo těmto dvěma programům vydáno v červnu 2012 na základě závěru, že byly splněny všechny podmínky stanovené v plánu postupu Komise. V daném okamžiku Komise přezkoumala metodiku výběru vzorků použitou auditním orgánem ve čtyřech po sobě jdoucích výročních zprávách od roku 2008 a konstatovala, že je v souladu. Informace o změně metodiky výběru vzorků byla poskytnuta v prosinci 2012 v nové výroční kontrolní zprávě, která byla předmětem okamžitého posouzení. Komise na základě svého posouzení konstatovala, že vyloučení výdajů ze souboru, u něhož měl být proveden výběr vzorků, není v souladu s pravidly. Dospěla však k závěru, že tato změna metodiky nemá žádný vliv na vykazovanou míru chyb a že ji auditní orgán zvolil kvůli efektivnosti nákladů, neboť audit u dotčených příjemců v uplynulých letech již proběhl, aniž by se vyskytly chyby. Komise konstatuje, že změna metodiky zvětšila rozsah auditu v porovnání s předchozími roky z 5 % na 20 %. Čtvrtá odrážka: Operační program zmiňovaný Účetním dvorem je čtvrtým nejmenším operačním programem z ESF. Roční platby v období 2010–2012 činily v průměru 1,5 milionu EUR. I přes velmi malý rozsah tohoto operačního programu nelze v jeho případě uplatnit článek 74, který stanoví přiměřená kontrolní opatření pro malé operační programy, protože míra spolufinancování tohoto operačního programu přesahuje 40 %. Komise dále potvrzuje, že má dostatečné důvody k tomu, aby tomuto programu vydala prohlášení o věrohodnosti podle článku 73, který má obdobný dopad jako článek 74; auditní orgán se totiž náležitě řídil pokyny Komise týkajícími se výběru vzorků, vzhledem k velmi malé velikosti souboru, který zdaleka nedosahoval požadovaného limitu pro výběr statistických vzorků zmíněný Účetním dvorem v poznámce pod čarou 9 (méně než 20 projektů v letech 2011 a 2012). Proto nebylo možné u daného souboru použít výběr statistických vzorků. Bylo však dosaženo minimálního 10% rozsahu, který je požadován v pokynech pro výběr vzorků. Kromě toho byl řídicí a kontrolní systém tohoto operačního programu vyhodnocen jako účinný a míra chyb vykazovaná řídicím orgánem a potvrzená Komisí byla konstantně nižší než 2 %. c) Komise se domnívá, že těmto dvěma programům vydala prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 na základě spolehlivých, konzistentních a transparentních kritérií poté, co zohlednila zjištění Účetního dvora. V jednom ze dvou případů zmiňovaných Účetním dvorem byl řídicí a kontrolní systém vyhodnocen jako účinný a míra chyb vykazovaná auditním orgánem a potvrzená Komisí byla v průběhu celého období (2010–2012) trvale nižší než 2 %. Ve druhém případě nesouvisela zjištění Účetního dvora s fungováním auditního orgánu, nýbrž s jinými prvky řídicího a kontrolního systému, a jsou řešena. Komise se domnívá, že nedostatky řídicího a kontrolního systému zjištěné v roce 2013 nemusí mít nutně vliv na to, do jaké míry se spoléhá na práci auditního orgánu. d) Oběma dotčeným auditním orgánům bylo prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 vydáno v červnu a září 2012. Připomínka Účetního dvora se týká zjištění zveřejněných v roce 2013. Komise v každém případě po důkladném posouzení zjištění Účetního dvora potvrzuje, že tyto auditní orgány splňují požadavky článku 73. Komise podrobně monitoruje, zda jsou tyto požadavky plněny i nadále, v rámci svého nedávného společného auditního šetření týkajícího se monitorování článku 73 (viz odpověď k bodu 54). Společná odpověď k bodům 49 a 50 Jak je uvedeno v aktualizovaném plánu a ve společném auditním šetření, o nichž bylo rozhodnuto v září 2013, a jak odráží auditní strategie útvarů Komise, odpovídající monitorování článku 73 se provádí na základě analýzy vnitrostátních zpráv o auditech systémů a výročních kontrolních zpráv (včetně zjišťovacích misí, je-li to nezbytné), přezkumu pracovní dokumentace na místě, opakovaného provádění auditů auditním orgánem a dvoustranných koordinačních setkání. Viz též odpověď k bodu 32. Společná odpověď k bodům 51 až 53 Plán postupu byl míněn jako strategický dokument s cílem stanovit podmínky pro vydávání prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 a pro účely monitorování, nikoli jako metodický dokument. Po přijetí první skupiny rozhodnutí o vydání prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 v první polovině roku 2012 byla vypracována metodika provádění monitorovacích misí a na základě zkušeností ze dvou pilotních misí provedených v roce 2012 bylo upřesněno nové šetření, což zahrnovalo opakované provedení auditu a přezkum pracovní dokumentace. V souladu s aktualizovaným plánem postupu, společným auditním šetřením a auditní strategií budou prováděny monitorovací mise každého auditního orgánu, jemuž bylo vydáno prohlášení o věrohodnosti podle článku 73, v zásadě každý druhý rok. Tyto monitorovací mise zahrnují opakované provádění auditů a přezkum pracovní dokumentace v souladu s mezinárodními auditorskými standardy. Společná odpověď k bodům 54 a 55 GŘ pro regionální a městskou politiku ve své výroční zprávě o činnosti za rok 2012 uvádí, že provedlo monitorování programů, jimž byl přiznán status „jednotného auditu“, a že tyto programy i nadále splňují podmínky statusu „jednotného auditu“, jimiž bylo přiznání tohoto statusu podloženo, neboť auditní orgány u některých dotčených programů řádně vykazovaly nové nedostatky. To znamenalo, že příslušné auditní orgány i nadále náležitě fungovaly. V září 2013 Komise formálně aktualizovala svůj původní plán postupu a přijala auditní šetření, kterým se stanoví metodika a postup monitorování statusu „jednotného auditu“. Příloha I tohoto aktualizovaného plánu postupu obsahuje přehled opatření / nápravných opatření pro případy, kdy již není splněna jedna nebo více výchozích podmínek uplatňování zásady jednotného auditu. Komise monitoruje všechny dotčené programy, například formou opakovaného provedení auditu. Na konci roku 2013 monitorovala Komise 19 operačních programů, jimž bylo vydáno prohlášení o věrohodnosti podle článku 73, pro sedm auditních orgánů v souladu s metodikou auditu Komise. U čtyř auditních orgánů jsou prováděna konkrétní nápravná opatření. GŘ pro zaměstnanost ve své výroční zprávě o činnosti nezjistilo žádné problémy odůvodňující přehodnocení operačních programů, jimž bylo v roce 2012 vydáno prohlášení o věrohodnosti podle článku 73. Proto nebylo nutné zahájit žádná nápravná opatření vedoucí ke zrušení nebo pozastavení statusu jednotného auditu uděleného v roce 2012. Komise navíc koncem roku 2013 zahájila monitorovací mise těchto operačních programů. 56. Uzávěrka programu se bude opírat o rozsáhlou auditní a monitorovací činnost provedenou v daném období, a to zejména s ohledem na výroční posouzení kumulativního rizika zbytkových chyb jednotlivých programů. Viz též odpověď k bodům 49 až 53 ohledně aktualizovaného plánu postupu a auditního šetření týkajícího se monitorování. Komise upozorňuje také na skutečnost, že provádění konceptu jednotného auditu bude pokračovat rovněž v období 2014–2020, jak je stanoveno v čl. 140 odst. 3 nařízení o společných ustanoveních [poznámka pod čarou: „V případě operačních programů, u nichž Komise dojde k závěru, že se může spolehnout na výrok auditního orgánu, se může s auditním orgánem dohodnout, že omezí vlastní audity Komise na místě, jejichž předmětem je práce auditního orgánu, pokud neexistují důkazy o nedostatcích v práci auditního orgánu za účetní rok, za který byly účty schváleny Komisí.“]. 60. Komise vydala v prvních letech provádění pokyny, které mají zásadní význam pro práci auditních orgánů (např. posouzení souladu, auditní strategie, posouzení řídicích a kontrolních systémů, metodika výběru vzorků). Tyto pokyny byly vydány včas na začátku programového období (viz bod 62). Společná odpověď k bodu 61 a rámečku 8: Pokyny týkající se složitých otázek, zmiňované Účetním dvorem, se nutně zakládají na „dobré“ a „špatné“ praxi zjištěné v prvních letech provádění. Návrhy pokynů jsou před finalizací na zasedání výboru COCOF projednávány s auditními orgány v průběhu řady technických setkání. Bylo tomu tak zejména v případě pokynů ke zpracování chyb, které byly před svým formálním sdělením rozsáhle projednány s auditními orgány. 66. První odrážka: Komise souhlasí, že tyto povinné informace mohly být dále doplněny dalšími pokyny týkajícími se výsledků operací. Komise má v úmyslu poskytnout v tomto ohledu auditním orgánům do konce roku 2013 dodatečné písemné vysvětlení. Druhá odrážka: Komise obdrží dodatečné informace o výsledcích auditů operací, a to buď v písemné podobě, nebo v případě potřeby při zjišťovacích misích na místě, v závislosti na tom, jak vyhodnotí riziko (viz odpověď k bodu 32). Komise zváží možnost vydat další písemné vysvětlení k této otázce. Třetí odrážka: Při uzávěrce programu se od auditních orgánů již vyžaduje, aby provedly víceleté posouzení fungování řídicích a kontrolních systémů, jakož i schopnosti zajistit nápravu při uzávěrce (viz pokyny pro uzávěrku vydané v roce 2013). Čtvrtá odrážka: Dopady událostí po datu účetní závěrky na výrok auditora jsou již částečně zahrnuty v pokynech ke zpracování chyb vydaných v prosinci 2011, a to pokud jde o události „pozitivní“. Komise zváží možnost vydat další písemné vysvětlení k této otázce. Komise předložila návrhy na zahrnutí všech předchozích aspektů do prováděcích aktů / aktů v přenesené pravomoci na programové období 2014–2020 s cílem provádění dále harmonizovat. 67. Nařízení, a tím pádem i pokyny vydané Komisí, zohledňují mezinárodní auditorské standardy, ale musí odrážet specifika a terminologii používané pro politiku soudržnosti. Společná odpověď k bodům 68 až 69 Rozsáhlá auditní činnost, jež se od roku 2009 zaměřuje na přezkum práce auditních orgánů, zahrnovala rovněž komplexní budování kapacit s dotčenými auditními orgány. To následně umožnilo výměnu osvědčených postupů se všemi auditními orgány prostřednictvím dalších pokynů a technických setkání. 72. Komise nadále poskytuje auditním orgánům odbornou přípravu zejména v oblasti technik výběru vzorků, auditní činnost s výhledem na uzavření období 2007–2013 a auditu na nové programové období. 73. Komise bere na vědomí, že vydání prohlášení o věrohodnosti podle článku 73 některým programům neznamená omezení její kontrolní činnosti. Hlavní výhoda pro Komisi spočívá v tom, že bude moci své omezené auditní zdroje soustředit na rizikovější programy a orgány a nebude nucena omezit kontrolní činnost jako takovou. Kromě toho jednotný audit neznamená, že nebude třeba provádět žádný audit. Zůstane nutnost provádět monitorování a následná opatření, aby bylo možné zajistit spolehlivost auditní činnosti vnitrostátních auditních orgánů i do budoucna. Společná odpověď k bodům 74 až 76 Komise zdůrazňuje, že prostřednictvím regulačního rámce na období 2007–2013 se výrazně zvýšila úroveň věrohodnosti, jíž je schopna dosáhnout, zejména proto, že umožňuje posoudit věrohodnost jednotlivých operačních programů za každý rok od počátku jejich provádění. Proto by měly být náklady na kontroly posuzovány spíše z hlediska efektivity nákladů než v absolutním měřítku. Komise konstatuje, že fondy mohou financovat činnosti programů v oblasti přípravy, řízení, monitorování, hodnocení, informování a kontroly prostřednictvím technické pomoci. 77. Po řadě let v období 2000–2006, kdy míra chyb dosahovala vysokých hodnot, se Komise rozhodla na období 2007–2013 navrhnout posílená řídicí a kontrolní opatření zahrnující i výběr statistických vzorků. Tyto návrhy se do značné míry odrážejí v současném legislativním rámci. Komise konstatuje, že v současném programovém období je míra chyb podstatně nižší. 78. Komise předpokládá, že náklady na kontroly v programovém období 2014–2020 budou i nadále stabilní. Díky nejrůznějším zjednodušením auditu stanoveným v tomto nařízení může snížení administrativní zátěže (například omezené požadavky na vykazování a rozšířené využití zjednodušeného vykazování nákladů) nebo používání aktualizovaných pokynů pro výběr vzorků vést ke značnému zkvalitnění auditního šetření. Tato skutečnost by více než vynahradila další úsilí, které by bylo nutné vynaložit při auditu účetnictví a při přezkumu prohlášení řídicího subjektu. Společná odpověď k bodům 79 a 80 Komise vítá závěr Účetního dvora. Domnívá se rovněž, že členské státy a Komise v porovnání s předchozími programovými obdobími posílily rámec vnitřní kontroly programů na období 2007–2013. Komise je toho názoru, že tato skutečnost přispívá k zajištění spolehlivé kapacity pro provádění auditů v celé Unii. 83. Pokud jde o rizika identifikovaná Účetním dvorem, zaujímá Komise následující stanovisko: První odrážka: Od roku 2009 prováděla Komise za účelem přezkoumání práce auditních orgánů rozsáhlé audity na místě. Uskutečnila 269 auditních misí a přezkoumala 47 auditních orgánů pro EFRR a 84 auditních orgánů pro ESF. Jednalo se přibližně o 96 % celkových prostředků z EFRR/FS a 99 % celkových prostředků z ESF. Tyto přezkumy umožnily Komisi poskytovat poradenství, přispívat k budování kapacit a přepočítávat sazby, případně je nahradit sazbami paušálními, pokud byly považovány za nespolehlivé. Celkově lze říci, že Komise má důkladný postup ověřování spolehlivosti míry chyb vykazované auditními orgány, jež je v případě potřeby revidována. Skutečnost, že míra chyb vykazovaná ve výročních zprávách o činnosti GŘ pro zaměstnanost a GŘ pro regionální a městskou politiku je v souladu s mírou chyb stanovenou Účetním dvorem, potvrzuje spolehlivost systému auditu a systému výkaznictví. Druhá odrážka: Komise zavedla rovněž spolehlivou metodiku ověřování a potvrzování míry chyb vykazované auditními orgány, včetně případných dalších žádostí o informace a/nebo zjišťovacích misí na místě (v roce 2013 se jednalo o 64 operačních programů v rámci EFRR/FS v 11 členských státech a o 23 operačních programů v rámci ESF v 10 členských státech). Dobrá znalost fungování velkého počtu auditních orgánů, kterou Komise získala prostřednictvím svého rozsáhlého auditního šetření, se ukázala jako velmi užitečná v okamžiku, kdy Komise posuzovala vykazovanou míru chyb. Třetí odrážka: Komise se domnívá, že kumulativní riziko zbytkových chyb, které zohledňuje míru chyb a finančních oprav v průběhu programového období, je ukazatelem celkové schopnosti programů zajistit nápravu, kterou Komise každoročně hodnotí ve svých výročních zprávách o činnosti. Vychází ze všech dostupných údajů vykazovaných za předchozí období a z nejlepšího odhadu za posuzovaný rok. Pomáhá Komisi řešit – zejména, nikoli však výlučně – situaci programů, jejichž potvrzená míra chyb za daný rok se pohybuje mezi 2 % a 5 %. U těchto programů, k nimž se v minulosti výhrady nevydávaly, lze nyní výhradu vyjádřit a následně zahájit soudní řízení (přerušení/pozastavení/finanční opravy). Díky použití kumulativního rizika zbytkových chyb lze vyjadřovat výhrady i k dalším programům, což zmírňuje riziko podhodnocení rizik těchto programů identifikované Účetním dvorem. Kromě toho Komise provedla konkrétní auditní činnosti na základě analýzy rizika s cílem zajistit, aby opravy vykazované u 68 operačních programů v posledních třech letech byly účinně provedeny, a v případě pochybností nebo nedostatečných důkazů odečte příslušné částky od kumulativních finančních oprav zohledněných pro účely výpočtu míry zbytkových chyb. Komise se vždy snaží zajistit, aby zprávy předkládané orgánu udělujícímu absolutorium poskytovaly přesný a spolehlivý obraz odhadovaného rizika ovlivňujícího rozpočet EU pro jednotlivé členské státy a přitom zohledňovaly rovněž schopnost ve víceletém výhledu zajistit nápravu. Útvary Komise uvádějí ve svých výročních zprávách o činnosti zcela transparentně veškeré dostupné informace. Komise každoročně důkladně přezkoumává míru chyb vykazovanou auditními orgány. Tento proces ověřování společně s rozsáhlými výsledky auditních šetření umožňuje Komisi zveřejňovat ve svých výročních zprávách o činnosti úplnou a spolehlivou potvrzenou míru chyb a v případě potřeby vyjadřovat příslušné výhrady. Komise se domnívá, že platnost a spolehlivost jejího přístupu potvrzuje skutečnost, že po dobu tří let po sobě v případě GŘ pro zaměstnanost a po dobu dvou let po sobě v případě GŘ pro regionální a městskou politiku se Komisí odhadovaná míra chyb uvedená ve výroční zprávě o činnosti shodovala s mírou chyb Účetního dvora. Doporučení č. 1 Komise je toho názoru, že toto doporučení již bylo realizováno. Komise má zaveden důkladný proces ověřování včetně zjišťovacích misí na místě, jehož účelem je zajistit přesnost a spolehlivost míry chyb vykazované vnitrostátními auditními orgány. Považuje-li míru chyb za nespolehlivou, používá alternativně rovněž paušální sazby. Tento proces od roku 2009 doplňuje vyčerpávající auditní šetření Komise, kdy provedení 269 auditních misí umožnilo přezkoumání práce auditních orgánů pokrývající více než 90 % přídělů v rámci fondů, a to i pomocí opakovaného provedení auditů. Komise rovněž provádí audity zaměřené na riziko s cílem ověřit správnost vykázaných finančních oprav. Komise bude i nadále zajišťovat přísnou kontrolu vykazované míry chyb s cílem monitorovat a přezkoumávat práci auditních orgánů a provádět cílené audity, které se týkají kvality postupů certifikačních orgánů při účtování a vykazování finančních oprav. Doporučení č. 2 Komise ve svém návrhu nařízení o společných ustanoveních na období 2014–2020 zavedla možnost finančních oprav v čisté výši, jsou-li po předložení roční účetní závěrky zjištěny závažné nedostatky, které nebyly zjištěny a/nebo vykázány auditním orgánem již dříve, a tvůrce právních předpisů tuto možnost odsouhlasil. Komise má rovněž v úmyslu navrhnout v rámci sekundární legislativy možnost zvýšení paušálních sazeb oprav v případě opakovaného porušení týkajícího se stejných nedostatků, pokud členský stát nepřijme přiměřená nápravná opatření pro danou část systému, která byla zatížena a byla předmětem předcházející opravy. 84. Údaje popsané Účetním dvorem jsou důsledkem přísných podmínek stanovených v nařízení, které umožňují Komisi a členskému státu posoudit fungování celého řídicího a kontrolního systému až po provedení komplexní auditní činnosti, včetně opakovaného provedení auditu v souladu s mezinárodními auditorskými standardy. Komise navíc musela vzhledem k pomalému postupu provádění ve většině případů počkat na poskytnutí míry chyb do roku 2010, někdy dokonce až do roku 2011. Komise musela tyto sazby pečlivě ověřovat, stejně jako výsledky svého prvního opakovaně provedeného auditu činnosti auditních orgánů na místě, jehož účelem bylo posouzení účinnosti uplatňování řídicích a kontrolních systémů. 85. Na základě vlastního posouzení Komise zásadně nesouhlasí se všemi 15 případy uvedenými v rámečku 6 a je toho názoru, že na konci roku 2013 jsou splněny požadavky pro všech 61 programů. Ve svém posouzení Komise vychází z výsledků rozsáhlých auditních šetření zahájených v roce 2009, jejichž cílem bylo účinně ověřit spolehlivost auditních orgánů. Dále bere v úvahu veškerá regulační ustanovení včetně výběru nestatistických vzorků, který v některých případech představuje nejlepší odhad rizika a účinnosti řídicího a kontrolního systému, a rovněž „kumulativní riziko zbytkových chyb“, vypočtené pro každý program nebo skupiny programů od roku 2012, jak je uvedeno výše. Vznesené námitky jsou kromě toho obzvláště nepřípadné pro malé operační programy. Komise navíc konstatuje, že programy, na které odkazuje Účetní dvůr v rámečku 6, představují 5 % celkových prostředků z EFRR/FS a méně než 1 % celkových prostředků z ESF. 86. Po provedení auditu Účetním dvorem příslušná generální ředitelství Komise společně vypracovala a v září 2013 přijala auditní šetření s cílem monitorovat rozhodnutí o vydání prohlášení o věrohodnosti podle článku 73, která byla poprvé přijata v roce 2012. Navíc v září 2013 přijala společné rozhodnutí o aktualizaci plánu postupu ve věci článku 73 a postupů monitorování. Viz níže odpověď k doporučení č. 4. Doporučení č. 3 Komise je toho názoru, že status jednotného auditu byl udělován na základě spolehlivých, jednotných a transparentních kritérií. Dále se domnívá, že do konce roku 2013 budou všechny požadavky těchto programů splněny. Komise bude i nadále uplatňovat robustní přístup, dále vyjasněný na základě provádění plánu postupu ve věci článku 73 aktualizovaného v září 2013. Doporučení č. 4 Komise se domnívá, že toto doporučení je prováděno prostřednictvím aktualizovaného plánu postupu a auditního šetření monitorování článku 73 přijatého v září 2013. Po přijetí první skupiny rozhodnutí podle článku 73 v první polovině roku 2012 a na základě pilotních misí vypracovaly útvary Komise metodiku auditu za účelem provádění monitorovacích misí, která zahrnuje opakované provádění auditů a přezkoumání pracovních dokumentů v souladu s mezinárodními auditorskými standardy. 87. Komise vítá posouzení Účetního dvora a i nadále úzce spolupracuje s auditními orgány s cílem neustále zdokonalovat své pokyny a podporu. Komise aktivně prosazuje uplatňování svých přepracovaných pokynů pro výběr vzorků z dubna 2013 prostřednictvím vzdělávacích seminářů v jednotlivých decentralizovaných členských státech, aby tak zajistila patřičné poskytování informací všem dotčeným auditním orgánům v těchto členských státech. Komise zahájila dialog s auditními orgány s cílem náležitě se připravit na zahájení období 2014–2020 a zkvalitnit sekundární legislativu týkající se problematiky práce auditních orgánů. Doporučení č. 5 Komise s tímto doporučením souhlasí a přijímá opatření s cílem zajistit zdokonalení sekundární legislativy a včasné a úplné pokyny ve stabilním metodickém rámci nezbytné pro činnost auditních orgánů, přičemž využívá zkušeností nashromážděných za programové období 2007–2013. Komise do konce roku 2013 dále vyjasní některé aspekty stávajících pokynů vedení formou písemného vysvětlení. Komise je kromě toho podle nařízení pro programové období 2014–2020 zmocněna přijímat prostřednictvím prováděcích aktů a aktů v přenesené pravomoci závazné modely a/nebo požadavky na auditní činnost auditních orgánů, které by měly vycházet ze zkušeností a osvědčených postupů získaných v programovém období 2007–2013. 89. Smlouva, finanční nařízení a odvětvové předpisy jednoznačně stanoví rozdělení odpovědnosti. V rámci evropských strukturálních fondů a Fondu soudržnosti je členským státům k dispozici rozsáhlý rozpočet na technickou pomoc. Způsob využití těchto prostředků závisí na jejich rozhodnutí. Viz též odpověď Komise k doporučení č. 6. Doporučení č. 6 Komise se domnívá, že toto doporučení již bylo realizováno v rámci posouzení dopadů z roku 2011 (viz poznámka pod čarou 71). Dále konstatuje, že o zařazení technické pomoci do jednotlivých kategorií nákladů rozhodují členské státy v rámci sdíleného řízení, přičemž respektují zásadu subsidiarity. Kromě toho Komise v nařízení na období 2014–2020 rozšiřuje svůj nákladově efektivní přístup v oblasti soudržnosti. V důsledku toho musí nově navrhovaná ustanovení pro provádění fondů i ve vztahu ke kontrolám „(…) dodržovat zásadu proporcionality s ohledem na výši přidělené podpory a musí brát v úvahu celkový cíl snížení administrativní zátěže pro subjekty zapojené do řízení a kontroly programů“.