Vstup směrnice v platnost vedl k řadě počátečních a průběžných nákladů (například náklady na školení zaměstnanců a počáteční zřizovací náklady pro soukromé společnosti, náklady na sledování, dodržování a prosazování pro orgány veřejné správy). Hlavním zjištěním však je, že zásadní přínos směrnice, totiž omezení poškození spotřebitele, převažuje nad náklady.

Soudržnost

Směrnice je obecně v souladu s ostatními spotřebitelskými politikami a právními předpisy na úrovni EU a doplňuje je. Ačkoli neexistují žádné zásadní nesrovnalosti s ostatními příslušnými právními předpisy na úrovni EU, mohou další sladění nebo součinnost s těmito právními předpisy přispět ke zlepšení právní srozumitelnosti pro spotřebitele a věřitele. Jeden takový případ se týká posouzení úvěruschopnosti a možné potřeby, aby byla směrnice uvedena do souladu se směrnicí o hypotečních úvěrech a s obecným nařízením o ochraně osobních údajů.

Relevantnost

Dva hlavní cíle směrnice, tedy dosažení vyšších standardů ochrany spotřebitele a vznik přeshraničního trhu, jsou stále relevantní. Aby si však směrnice v krátkodobém a střednědobém horizontu udržela svou relevantnost, může být nezbytné, aby se vztahovala i na nově vznikající spotřebitelské návyky a trendy na trhu, které s sebou přináší digitalizace. To nevyžaduje změnu samotných cílů, ale spíše přizpůsobení některých ustanovení směrnice.

Přidaná hodnota EU

Přidaná hodnota směrnice spočívá v nastavení vysoké úrovně ochrany spotřebitelů v celé EU a ve snížení roztříštěnosti regulačního rámce EU zavedením určitých harmonizačních ustanovení (například standardizovaných formátů informací), čímž se zvyšuje ochrana spotřebitelů a snižují překážky poskytování přeshraničních úvěrů.

2.2Klíčové události na úvěrovém trhu ovlivňující směrnici

Účelnost, účinnost, soudržnost, relevantnost a přidaná hodnota směrnice byly za posledních 10 let ovlivněny několika trendy na úvěrovém trhu:

Digitalizace

Digitalizace zásadním způsobem změnila rozhodovací proces a celkové návyky spotřebitelů. Ovlivňuje také úvěrový sektor, který se postupně digitalizuje, přičemž rostoucí počet smluv o spotřebitelském úvěru je sjednáván a/nebo uzavírán online. Očekává se, že trend směrem k větší digitalizaci bude i nadále pokračovat .

S digitalizací se na trhu objevili také noví hráči nabízející úvěrové smlouvy v různých formách, jako jsou úvěry prostřednictvím platforem nebo přímé úvěrování (P2P). To vyvolalo debatu o tom, zda noví hráči na trhu spadají do oblasti působnosti směrnice a jestli by do ní spadat měli, a zda je současná definice „věřitele“ stanovená směrnicí dostačující. Digitalizace rovněž zpochybnila vhodnost současných ustanovení o předsmluvních informacích pro bezpapírové prostředí, ve kterém se používají digitální nástroje, jako jsou mobilní telefony a tablety.

Nové produkty

Na trhu spotřebitelských úvěrů se v důsledku inovací nebo adaptací ze sektoru podnikových financí objevily nové produkty, například krátkodobý vysokonákladový úvěr, revolvingový úvěr nebo přímé úvěrování.

Některé z těchto nových produktů v současnosti nespadají do oblasti působnosti směrnice. Některé z nich zároveň představují pro spotřebitele zvláštní riziko, neboť s nimi související poplatky mohou být buď od samého počátku velmi vysoké, nebo se mohou časem rychle zvyšovat, což s sebou nese riziko, že se spotřebitel dostane do dluhové pasti.

Preference spotřebitelů

Rozhodovací procesy spotřebitelů při přijímání úvěrů se za posledních deset let změnily nejen v důsledku digitalizace, ale také v důsledku přeměny spotřebitelských návyků. Veřejná konzultace provedená v roce 2019 ukázala, že spotřebitelé kladou větší důraz na snadnější a rychlejší proces získání úvěru než na umístění sídla nebo totožnost věřitele.

2.3Oblasti, ve kterých měla směrnice obzvláště pozitivní dopad

Bez ohledu na výše uvedené výzvy hodnocení ukázalo, že směrnice zlepšila ochranu spotřebitele a integraci vnitřního trhu v řadě oblastí:

Právo na odstoupení od smlouvy a na předčasné splacení