Třetí zpráva naznačovala, že Brunej informovala Komisi, že chorvatským státním příslušníkům, jakož i státním příslušníkům Lichtenštejnska, bylo uděleno osvobození od vízové povinnosti na dobu do 90 dnů. Tato rozhodnutí však k datu přijetí zprávy dosud nebyla provedena. Od té doby Komise a Evropská služba pro vnější činnost několikrát žádaly Brunej, aby osvobození od vízové povinnosti provedla, aktualizovala příslušné webové stránky a informovala o změně Mezinárodní sdružení leteckých dopravců (IATA). Komise při těchto kontaktech obdržela pozitivní signály. Naposled, dne 6. dubna 2016, brunejská mise při EU písemně informovala Komisi, že osvobození od vízové povinnosti bude uvedeno do praxe během několika týdnů.

Japonsko dne 17. prosince 2015 oficiálně informovalo rumunské ministerstvo zahraničních věcí, že bezvízový status pro rumunské občany, včetně držitelů dočasných pasů, byl prodloužen do dne 31. prosince 2018. Komise proto konstatuje, že do 31. prosince 2018 je ve vztahu s Japonskem zajištěno plné osvobození od vízové povinnosti.

Jestliže určitá třetí země nezrušila vízovou povinnost do 12. dubna 2016, nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001 ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1289/2013 ze dne 11. prosince 2013 (dále jen nařízení) zavazuje Komisi přijmout akt v přenesené pravomoci, kterým se na 12 měsíců pozastavuje osvobození od vízové povinnosti pro státní příslušníky této třetí země. Uvedené nařízení rovněž požaduje, aby Komise zohlednila dopad pozastavení osvobození od vízové povinnosti na vnější vztahy EU a jejích členských států. Ve stejném duchu 21 členských států v době přijetí uvedeného nařízení konstatovalo, že „příslušné orgány Unie jsou povinny před jakýmkoli návrhem nebo rozhodnutím důkladně prověřit a zohlednit možné nepříznivé politické dopady, které by takové návrhy nebo rozhodnutí mohly přinést.“

Ačkoliv zásada vzájemnosti není prvkem kanadské vízové politiky, nelze vyloučit, že Kanada by rovněž reagovala na možné pozastavení osvobození od vízové povinnosti pro své občany obdobným způsobem. V takovém případě Komise odhaduje, že občané EU by podali nejméně 1,5 milionu žádostí o víza, což by pro občany nebo společnosti z EU znamenalo dodatečné náklady ve výši 375 milionů EUR.

Na základě statistik Světové organizace pro cestovní ruch (UNWTO) a amerického ministerstva obchodu Komise odhaduje, že občané EU, kteří v současné době využívají bezvízové cestování, by museli pro cestování do USA žádat nejméně o osm milionů víz (ročně). S ohledem na poplatek za vízum ve výši 160 USD a náklady související s žádostí (jež činí přibližně 200 USD) to představuje přibližně 2,5 miliardy EUR dodatečných nákladů pro občany nebo společnosti z EU.

Spojené státy zaujaly na nedávném tripartitním jednání postoj, že pozastavení osvobození od vízové povinnosti povede k opětnému zavedení vízové povinnosti pro státní příslušníky všech členských států. Zásada vzájemnosti je stanovena v zákoně USA o imigraci a státní příslušnosti (čl. 217 odst. 2 písm. A). V důsledku toho by se situace pro dotčených pět členských států s vysokou pravděpodobností nezlepšila, zatímco by se zhoršila pro všechny členské státy, které se v současně době těší bezvízovému cestování do USA.

Souběžně s rozhovory o plné vzájemnosti v oblasti víz bude Komise nadále sledovat provádění změn v programu zrušení vízové povinnosti zavádějících dodatečná omezení cestování pro státní příslušníky zemí zařazených do programu zrušení vízové povinnosti a bude s USA aktivně komunikovat, aby zajistila, že tyto změny budou provedeny způsobem, který omezí negativní dopady na občany EU cestující v dobré víře. V této souvislosti navrhne Komise Spojeným státům, aby zvážily předložené zákonodárné iniciativy (např. zákon „Equal Protection in Travel Act“ z roku 2016) za účelem zmírnění omezení uložených občanům s dvojí státní příslušností.

Pro státní příslušníky Bulharska, Chorvatska, Kypru, Polska a Rumunska nadále platí vízová povinnost. Pokud jde o dosažení plné vzájemnosti ohledně víz pro těchto pět členských států, Komise dlouhodobě zastává názor, že udělení osvobození od vízové povinnosti státním příslušníkům těchto pěti zemí by nepředstavovalo pro USA zvýšené migrační nebo bezpečnostní riziko. Proto Komise navrhne Spojeným státům, aby zvážily jako první a okamžitý krok opatření obdobné kanadskému rozšíření eTA na „nízkorizikové“ bulharské a rumunské cestující – tj. způsobilost ESTA pro státní příslušníky těchto pěti zemí, kteří využili vízum do USA v posledních např. deseti letech v souladu se zákonem – a v případě potřeby iniciovaly v tomto smyslu přijetí právních předpisů. Komise dále navrhne Spojeným státům, aby zvážily předložené zákonodárné iniciativy, zejména zákon „Jobs Originating through Launching Travel Act“ z roku 2015.

Tyto změny v programu zrušení vízové povinnosti znamenaly pro státní příslušníky zemí zařazených do programu zrušení vízové povinnosti nová omezení cestování. Komise a Evropská služba pro vnější činnost sdělily obavy EU týkající se nových opatření v amerických právních předpisech při několika příležitostech Kongresu i vládě USA a naléhaly na USA, aby zákon provedly flexibilním způsobem, aby byly omezeny jeho negativní dopady na občany EU cestující v dobré víře. V reakci na tyto obavy a s využitím ustanovení tohoto právního předpisu vláda USA rozhodla zrušit uplatňování uvedeného zákona v jednotlivých případech pro určité kategorie osob, vedle výjimek explicitně stanovených v daném právním předpisu (tedy vojenského personálu a vládních zaměstnanců cestujících služebně). Formulář ESTA byl příslušným způsobem upraven a nyní umožňuje žadatelům, kteří se domnívají, že patří do těchto kategorií, poskytnout dodatečné informace a orgánům USA v jednotlivých případech přijmout rozhodnutí o jejich způsobilosti pro ESTA.

Kongres USA dne 18. prosince 2015 pozměnil právní předpisy týkající se programu zrušení vízové povinnosti. Podle nových ustanovení platí obecné pravidlo, že ode dne 21. ledna 2016 cestující ze zemí programu zrušení vízové povinnosti, kteří jsou státními příslušníky Iráku, Íránu, Sýrie nebo Súdánu (tedy mají dvojí občanství) nebo kteří pobývali v těchto zemích nebo v Libyi, Somálsku nebo Jemenu kdykoli ode dne 1. března 2011, musí podat žádost o vízum a nemohou již cestovat s elektronickým povolením (ESTA) v rámci programu zrušení vízové povinnosti. Tento zákon může mít dopad na všechny členské státy přijaté do programu zrušení vízové povinnosti. Žádný členský stát přijatý do programu zrušení vízové povinnosti tyto změny v programu zrušení vízové povinnosti do 30 dnů od jeho provedení, v souladu s čl. 1 odst. 4 písm. a) nařízení, Komisi neoznámil. Nový zákon také přinesl změny týkající se cestovních dokladů: ode dne 1. dubna 2016 jsou způsobilí cestovat bez víza pouze cestující s biometrickými pasy.

Kanada potvrdila svůj závazek rozšířit eTA na bulharské a rumunské státní příslušníky, kteří v posledních 10 letech cestovali do Kanady s vízem nebo kteří jsou držiteli platného nepřistěhovaleckého víza do USA, jakmile bude systém eTA stabilní a plně funkční. Žádné datum pro toto rozšíření dosud nebylo stanoveno.

Severní Amerika je nejdůležitějším zdrojem zahraničních cestujících přijíždějících do EU. Na základě statistik UNWTO a amerického ministerstva obchodu Komise odhaduje, že konzuláty členských států by musely být připraveny jen ve Spojených státech zpracovat ročně přibližně 10 milionů žádostí o víza. Ačkoliv členské státy mají v USA rozsáhlou síť konzulátů (přibližně 100), v současné době zpracovávají pouze asi 120 000 žádostí o schengenská víza ročně.

Navázání spolupráce s externími poskytovateli služeb, vybavení konzulátů materiálně a personálně, pořízení nebo pronájem nových prostor by si vyžádalo velké úsilí a náklady ve výši milionů eur. Poplatek za víza (obecně 60 EUR za vízum) by nemusel pokrýt provozní náklady, natož náklady související s přípravami. Některé členské státy by pravděpodobně musely vydávat v USA stejný počet víz, jako vydávají pro celý zbytek světa.

V případě Kanady by členské státy rovněž čelily závažným výzvám, byť v menším rozsahu. V současné době zpracovává asi 45 konzulátů 30 000 žádostí ročně, přičemž v případě pozastavení osvobození od vízové povinnosti by se daly očekávat nejméně dva miliony žádostí.

Pozastavení osvobození od vízové povinnosti musí podle nařízení nabýt účinku nejpozději do 90 dnů od vstupu aktu v přenesené pravomoci v platnost. To je maximální možná doba na přípravu. Tato doba se jeví jako nedostatečná pro uskutečnění všech nutných kroků (včetně pokrytí nákladů), aby bylo možno zpracovat masivní nárůst žádostí o víza v souladu s ustanoveními práva EU (např. lhůty pro sjednání schůzky, doba zpracování). Vedle nedostatku vhodných prostorů pro přijímání tak vysokého počtu žadatelů, nedostatečné úrovně spolupráce s externími poskytovateli služeb a nedostatečného počtu vyškolených konzulárních úředníků a místního personálu by zvýšení počtu žádostí mělo dopad také na IT podporu zpracování víz.

V tomto ohledu by ústřední komponenta Vízového informačního systému (VIS) a jeho systému porovnávání biometrických údajů mohla zvýšený nápor krátkodobě (do jednoho roku) podpořit, ale musela by být urychleně rozšířena. Odhadované náklady byly interně vyhodnoceny v řádu nejméně 20–25 milionů EUR, nepočítaje v to aspekt infrastruktury. Některé členské státy by také musely modernizovat své vnitrostátní systémy a navýšit kapacitu komunikační infrastruktury mezi centrálním systémem a vnitrostátními systémy. V důsledku zvýšeného počtu žádostí a dotazů na hranicích by se daly krátkodobě očekávat delší doby odezvy (prohlídky, porovnávání biometrických údajů).

Pozastavení osvobození od vízové povinnosti by mělo velký dopad také na pohraniční stráž a infrastrukturu na vnějších hranicích v důsledku zvýšeného počtu cestujících, jejichž víza musí být ověřena, včetně otisků prstů. To by si vyžádalo další pracovníky, reorganizaci nebo restrukturalizaci pracovního toku a posílení infrastruktury, zejména na velkých letištích, což by s sebou neslo značné náklady.

I v případě Bruneje, kde Komise očekává, že počet žádostí brunejských státních příslušníků o víza by byl velmi nízký, nelze vyloučit problémy při provádění. Pouze dva členské státy jsou v této zemi přítomny a vydávají víza. Ostatní členské státy by s nimi proto musely uzavřít dohody o zastupování, aby žadatelé o víza nemuseli kvůli podání žádosti o vízum cestovat do Singapuru nebo Kuala Lumpuru. I pro vydávání omezeného počtu víz by mohlo být nutné konzuláty těchto členských států posílit (prostory, personál, IT vybavení).

Komise má tedy za to, že je vysoce nepravděpodobné, že by členské státy byly schopny zpracovat zvýšený počet žádostí o víza v souladu s vízovým kodexem do 90 dnů od vstupu aktu v přenesené pravomoci v platnost. Žadatelé by museli na schůzky a na zpracování svých žádostí o víza dlouho čekat. Úsilí a dodatečné náklady spojené s cestou na nejbližší konzulát nebo k externímu poskytovateli služeb příslušného členského státu za účelem podání žádosti navíc představují důležitý faktor, který by mohl vést k tomu, že by si mnozí žadatelé zvolili cíl cesty mimo EU. Například ve Spojených státech se konzuláty koncentrují na východním pobřeží a v Kalifornii. V tomto kontextu lze důvodně očekávat, že pozastavení osvobození od vízové povinnosti by způsobilo pokles počtu cestujících z Kanady a USA (a rovněž z Bruneje), což by vedlo k značným hospodářským ztrátám pro EU.

c)Hospodářské dopady

Vedle dopadu na občany EU a obtíží při provádění by měly být zohledněny též významné dopady v řadě oblastí politik a odvětví.

V odvětví cestovního ruchu by mohli návštěvníci ze Severní Ameriky snadno vyměnit Evropskou unii za jiné destinace. Rezervace se často provádějí krátce před zamýšlenou cestou, a proto je pravděpodobné, že z obav, že jim víza nebudou vydána včas, by si potenciální návštěvníci neobjednávali cesty do Evropy. Potenciální pokles počtu turistů z USA/Kanady cestujících do EU o 5 % – což se považuje za konzervativní odhad – by představoval pro odvětví cestovního ruchu v EU ztrátu 1,8 miliardy EUR. Pozastavení osvobození od vízové povinnosti by evidentně vedlo také k významné ztrátě pro letecké odvětví, včetně velkých evropských leteckých společností a evropských uzlových letišť. Pokud jde o příjmy z cestovního ruchu, lze předpokládat, že nejvíce dotčenými členskými státy, kde by se projevila největší část hospodářských ztrát (a také nákladů na provedení), by byly Francie, Německo, Itálie, Španělsko, Řecko a Nizozemsko. Negativní dopady by navíc rovněž pocítila odvětví cestovního ruchu pěti členských států, jejichž státní příslušníci stále potřebují k návštěvě Kanady nebo Spojených států víza.

Brunej je konstruktivním partnerem na mezinárodních fórech. Vyjednávání dohody o partnerství a spolupráci úspěšně postupuje. Ačkoliv počet obyvatel je malý, Brunej patří mezi nejbohatší země světa. Má otevřenou ekonomiku a silně závisí na mezinárodním obchodu, přičemž obchodní bilance EU-Brunej je pro EU vysoce pozitivní. Pozastavení osvobození od vízové povinnosti by v případě Bruneje pravděpodobně také mělo negativní dopad na cestovní ruch i obchodní vazby.

d)Dopady na vnější vztahy

Pokud jde o vnější vztahy (včetně obchodu), i zde by byl dopad značný. Rok 2016 je pro vztahy mezi EU a Kanadou velmi významným rokem, neboť se připomíná 40. výročí vzájemné formální spolupráce. EU má zájem tuto dnes již vynikající spolupráci s Kanadou dále posílit, zejména v otázkách zahraniční politiky a bezpečnosti a prostřednictvím rychlého podepsání a provedení Dohody o strategickém partnerství (SPA) a Komplexní hospodářské a obchodní dohody (CETA). Příští summit EU-Kanada na podzim 2016 by měl podpisem obou dohod otevřít ve vztazích mezi EU a Kanadou novou a aktivnější kapitolu. Dočasné pozastavení osvobození od vízové povinnosti pro kanadské občany by mělo na celkově pozitivní atmosféru spolupráce velmi negativní dopad a mohlo by ohrozit hladké dokončení těchto důležitých dohod.

Hloubka a šířka strategického partnerství mezi EU a USA nemá obdoby. Je založeno na pevném základu společných hodnot a prosperuje již více než šest desetiletí. EU a USA mají dohromady nejrozsáhlejší bilaterální vztahy v oblasti obchodu a investic na světě a proces vyjednávání Transatlantického obchodního a investičního partnerství (TTIP) se ocitl v klíčové fázi, která by mohla být dočasným pozastavením osvobození od vízové povinnosti ohrožena. EU a USA denně bok po boku pracují na budování bezpečnějšího, demokratického a prosperujícího světa. Spolupráce v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, která zajišťuje bezpečnost občanů a současně usnadňuje mobilitu, byla vždy vysokou prioritou na obou stranách Atlantiku. Obecně lze očekávat, že pozastavení by mělo nepříznivý dopad na transatlantickou spolupráci, která je klíčová pro pohodu a bezpečí lidí na obou kontinentech, a to v době, kdy je zintenzivnění společného úsilí důležitější než kdy jindy.

Dopad na naše vnější vztahy se dvěma strategickými partnery v roce, kdy se důležité obchodní dohody nacházejí v klíčové fázi nebo by měly být dokončeny, by proto byl značný.

V. Závěr

Komise vítá dosažení plné vzájemnosti při osvobození od vízové povinnosti s Japonskem.

Komise konstatuje, že s Brunejí sice nebylo dosaženo plné vzájemnosti při osvobození od vízové povinnosti, ale na základě nedávných kontaktů Komise očekává, že jí bude dosaženo spolu s oficiálním oznámením do konce dubna 2016.

Pokud jde o Kanadu a USA, Komise konstatuje, že plné vzájemnosti při osvobození od vízové povinnosti nebylo dosud dosaženo. Komise proto bude o plnou vzájemnost v oblasti víz ve vztazích s těmito dvěma zeměmi dále usilovat. Komise vyzývá Kanadu a USA, aby svůj závazek projevily zavedením konkrétních opatření k dosažení plné vzájemnosti týkající se víz pro všech 28 členských států Evropské unie.