Až do současného vykazovaného období, tj. března 2017 až února 2019 včetně, čl. 20 odst. 2 nařízení o dřevu požadoval, aby Komise každé dva roky vypracovala zprávu na základě informací, které ve svých dvouletých zprávách uvedou členské státy, a předložila ji Evropskému parlamentu a Radě. Tato zpráva poskytuje analýzu zpráv o provádění nařízení o dřevu předložených všemi 28 zeměmi, které byly během sledovaného období členskými státy EU, a Norskem. Zpráva podrobně uvádí, jak je nařízení o dřevu v EU a v EHP (dále jen „vnitřní trh“) prováděno, a nastiňuje závěry. Kromě toho se zpráva zabývá pokroky, jichž bylo dosaženo v souvislosti s dobrovolnými dohodami o partnerství FLEGT, právně závaznými obchodními dohodami mezi EU a zeměmi produkujícími dřevo mimo EU, a jejich přispěním k minimalizaci přítomnosti nezákonně vytěženého dřeva a dřevařských výrobků na vnitřním trhu.

Obchodování se dřevem hraje v EU významnou roli. Podle Eurostatu byly na vnitřní trh v letech 2008–2018 uvedeny 2,3 miliardy tun dřeva a dřevařských výrobků (v hodnotě více než 1,3 trilionu EUR); 25 % tohoto dřeva bylo dovezeno ze zemí mimo EU a část zbývajícího obchodu v rámci EU může tvořit obchod se dřevem nebo dřevařskými výrobky, které byly do EU původně dovezeny. Odvětví využívající dřevo v rámci EU, měřeno hrubou přidanou hodnotou, dosáhlo v roce 2018 hodnoty 129 miliard EUR (7,1 % z celkové výroby) a zaměstnávalo 3,1 milionu lidí (10,5 % z celkové výroby) kromě Spojeného království.

Plány kontrol hospodářských subjektů primárně vycházejí z celních údajů a registrů vnitrostátních hospodářských subjektů nebo vlastníků lesů. Všechny země při vytváření svých plánů kontrol založených na analýze rizika berou v úvahu širokou škálu kritérií rizik, jako jsou – mimo jiné – země těžby, výrobek, druh a obavy třetích stran (viz obrázek 2).

Neznámý počet domácích hospodářských subjektů byl vyloučen, protože velmi malí vlastníci lesů nebyli zahrnuti do zjišťování o struktuře zemědělských podniků (tito vlastníci lesů nebyli zahrnuti do plánu kontrol, nicméně všichni vlastníci spadali pod dohled inspektorátu lesů, který prosazuje právní předpisy v oblasti lesnictví, včetně nařízení o dřevu).

Tabulka 1: Celkový počet hospodářských subjektů, které za vykazované období uvádějí na vnitřní trh dřevo těžené v dané zemi, dovezené nebo oba druhy dřeva, podle zemí (*země podávající zprávy za období březen 2017 až únor 2019; zbývající země vykazovaly od ledna 2017 do prosince 2018). [Čísla uváděná kurzivou jsou odhady. Některé země z různých důvodů předložily odhady nebo počty hospodářských subjektů ve smyslu nařízení o dřevu, z nichž byly vyloučeny některé fyzické nebo právnické osoby].

Dvacet dva zemí poskytlo odhad celkového počtu hospodářských subjektů (viz tabulka 1). Je důležité poznamenat, že některé země vyžadují registraci hospodářských subjektů, ačkoliv to není požadavek nařízení o dřevu. V jiných zemích se odhady opírají o různé zdroje (celní údaje a další vnitrostátní databáze nebo registry, včetně povolení k těžbě). Kromě toho počet hospodářských subjektů závisí na velikosti dřevařského průmyslu každé země a struktuře jejího lesnického odvětví. Čísla udávající počet hospodářských subjektů navíc nejsou vždy přímo srovnatelná, protože některé odhady mohou zahrnovat pouze aktivní hospodářské subjekty, zatímco jiné mohou zahrnovat hospodářské subjekty, které už nemusejí být aktivní. Hospodářské subjekty se mohou rovněž lišit, pokud jde o velikost, míru rizika v rámci dodavatelského řetězce, četnost dovozu dřeva a množství a hodnotu dovezeného dřeva.

Porušení nařízení o dřevu se trestá odnětím svobody v 17 zemích, přičemž nejdelším možným maximálním trestem je 10 let (Řecko).

Podrobnosti o pokutách za porušení nařízení o dřevu poskytlo 29 zemí; tyto pokuty se pohybují v rozsahu od částky pouhých 50 EUR po neomezené pokuty (viz obrázek 1). Nejvyšší nahlášené pokuty jsou ty, které se vztahují k zákazu uvádění nezákonně vytěženého dřeva a dřevařských výrobků z tohoto dřeva na vnitřní trh:

Tři země rovněž obdržely oznámení o opodstatněných obavách týkajících se obchodníků, a to zejména od nevládních organizací a od veřejnosti. 214 obdržených oznámení se týkalo 188 obchodníků, z nichž všichni byli zkontrolováni (100 %) a bylo uloženo 165 sankcí.

Podle čl. 10 odst. 2 nařízení o dřevu mohou být kromě kontrol prováděných podle plánu založeného na analýze rizika taktéž prováděny kontroly v případě, že příslušný orgán má k dispozici významné informace, včetně opodstatněných obav třetích osob, týkající se dodržování nařízení o dřevu ze strany hospodářského subjektu. Osmnáct zemí ve svých zprávách uvedlo, že obdržely oznámení o opodstatněných obavách týkajících se hospodářských subjektů, a to zejména od nevládních organizací a celních orgánů (viz obrázek 3). Z 289 identifikovaných hospodářských subjektů byly u 282 (98 %) provedeny kontroly a donucovací opatření byla uplatněna proti 73 (okolo 26 %) z nich. V některých případech v době podávání zpráv kontroly stále probíhaly.

U dřeva těženého v dané zemi provedlo 16 zemí 80 % nebo více naplánovaných kontrol a u dováženého dřeva tak učinilo 21 zemí (viz příloha zprávy).

Od března 2017 do února 2019 provedly příslušné orgány celkem více než 17 280 kontrol hospodářských subjektů uvádějících na trh dřevo těžené v dané zemi a téměř 3 976 kontrol hospodářských subjektů uvádějících na trh dovezené dřevo.

Obrázek 4: Celkový počet donucovacích opatření přijatých proti hospodářským subjektům během sledovaného období podle zemí, v případě zemí, které ohlásily přijetí opatření (Bulharsko, Česká republika, Dánsko, Irsko, Rakousko, Rumunsko, Řecko, Spojené království, Španělsko a Švédsko vykázaly období březen 2017 až únor 2019; zbývající země vykazovaly leden 2017 až prosinec 2018). Součty nezahrnují 804 případů týkajících se dřeva těženého v dané zemi, které byly postoupeny policii, a probíhajících případů dovezeného dřeva (Lotyšsko) a 26 případů týkajících se dováženého dřeva, kterým bylo uděleno ústní varování, ale zatím žádné další kroky podniknuty nebyly (Malta). Island a Lichtenštejnsko nepředložily žádnou národní zprávu.

2.3.7 Kontroly kontrolních organizací

Podle čl. 8 odst. 4 nařízení o dřevu a čl. 6 odst. 1 prováděcího nařízení o náležité péči a kontrolních organizacích, by měly příslušné orgány provádět kontroly kontrolních organizací registrovaných v dané zemi, a to alespoň jednou za dva roky. Do konce vykazovaného období (únor 2019) bylo v EU uznáno 13 kontrolních organizací.

Německo, Itálie, Lotyšsko a Spojené království zkontrolovaly všechny kontrolní organizace s hlavním sídlem v dané zemi. Francie a Nizozemsko, kde mají své hlavní sídlo dvě kontrolní organizace, zkontrolovaly každá po jedné organizaci. Estonsko a Španělsko, každé s jednou kontrolní organizací, ve svých zprávách neuvedly provedení kontroly ani u jedné z nich. Estonsko uvedlo, že hospodářské subjekty nevyužívaly služby kontrolní organizace, a Španělsko uvedlo, že kontrolní organizace v jejich zemi tuto funkci nevykonávala. Žádná z kontrol nevedla k tomu, že by Komisi byly ohlášeny problémů, které by mohly vést k odnětí uznání kontrolní organizace.

2.4 Dobrovolné dohody o partnerství v rámci FLEGT – příspěvek k provádění a prosazování nařízení o dřevu

Od roku 2003, kdy byl přijat akční plán FLEGT, bylo ratifikováno sedm dobrovolných dohod o partnerství (Kamerun, Středoafrická republika, Ghana, Indonésie, Libérie, Konžská republika a Vietnam) a dvě dobrovolné dohody o partnerství byly parafovány (Guyana a Honduras). Se šesti zeměmi probíhají jednání (Pobřeží slonoviny, Demokratická republika Kongo, Gabon, Laos, Thajsko a Malajsie). Indonésie je jedinou zemí vydávající licence FLEGT. Licence začala vydávat dne 15. listopadu 2016.

Deset zemí zaznamenalo, že v důsledku procesů týkajících se dobrovolných dohod bylo dodržování nařízení o dřevu usnadněno. Jedna země navíc uvedla, že tyto procesy vedly ke snížení počtu kontrol. Nicméně 16 zemí uvedlo, že dosud nemají spolehlivá zjištění týkající se toho, zda a jak procesy týkající se dobrovolných dohod o partnerství přispívají k provádění a prosazování nařízení o dřevu.

Pokud jde o přispění k provádění a prosazování nařízení o dřevu, hodnocení potenciálního významu různých procesů souvisejících s dobrovolnými dohodami o partnerství (jak uzavřenými, tak projednávanými) ze strany jednotlivých zemí se výrazně lišilo v závislosti na různé míře obchodní expozice. Indonésie, Vietnam, Kamerun a Malajsie jsou v rámci procesů týkajících se dobrovolných dohod o partnerství považovány za vysoce nebo středně významné. Na druhou stranu potenciální význam dobrovolných dohod o partnerství s Guyanou, Hondurasem, Laosem a Libérií byl většinou vnímán jako nízký. Existuje několik výjimek – například jedna dobrovolná dohoda o partnerství, která má vysokou potenciální relevantnost pouze pro jednu nebo dvě země.

Příslušné orgány identifikovaly jakožto priority pro provádění a prosazování nařízení o dřevu několik dalších zemí, které nejsou zapojeny do procesů souvisejících s dobrovolnými dohodami o partnerství, mezi něž patří Ukrajina, Ruská federace, Čína, Brazílie, Bělorusko, Myanmar a Srbsko.

2.5 Spolupráce při provádění a prosazování nařízení o dřevu

Článek 12 nařízení o dřevu vyzývá ke spolupráci k zajištění dodržování nařízení o dřevu a k výměně informací o závažných nedostatcích zjištěných kontrolami a o sankcích uložených v rámci dané země. Dvacet sedm zemí ve svých zprávách uvedlo, že na výměně informaci nebo koordinování společných kontrol spolupracují s vnitrostátními agenturami, zejména s celními nebo daňovými agenturami, orgány CITES a policií nebo dalšími donucovacími orgány.

Kromě toho 25 zemí ve svých zprávách uvedlo spolupráci s dalšími příslušnými orgány a s institucemi EU. To se týkalo zejména účasti na setkáních expertní skupiny EUTR-FLEGT, využívání online platformy příslušných orgánů EUTR-FLEGT, kterou řídí Komise, spolupráce s Komisí a zapojení do seversko-pobaltské spolupráce (Nordic-Baltic cooperation).

16 zemí ve svých zprávách uvedlo výměnu informací s institucemi v zemích mimo EU, zejména ve Spojených státech, a s nevládními organizacemi.

2.6 Zdroje dostupné k provádění a prosazování nařízení o dřevu

Lidské a finanční zdroje, které mají příslušné orgány k dispozici pro účely provádění a prosazování nařízení o dřevu, se v jednotlivých zemích výrazně liší, ačkoliv ohlášené zdroje jsou obtížně srovnatelné s ohledem na odlišnou míru podrobností poskytnutých jednotlivými zeměmi. Kombinované lidské zdroje se pohybovaly v rozmezí od jedné osminy (0,125) ekvivalentu plného pracovního úvazku po 20 ekvivalentů plného pracovního úvazku u dováženého dřeva a dřeva těženého v dané zemi, ačkoliv stěžejní pracovníci jsou v mnoha zemích podporováni ještě dalšími lidskými zdroji. Dostupné finanční zdroje se velmi liší, protože rozpočty se v některých zemích zdají být velmi omezené. Deset zemí uvedlo, že na provádění a prosazování nařízení o dřevu neexistoval žádný zvláštní rozpočet; není jasné, které z těchto zemí nemusí dodržovat konkrétní horní hranici a kterým zemím žádný konkrétní rozpočet přidělen nebyl.

3.Technická pomoc hospodářským subjektům a rozvoj jejich kapacit

Během vykazovaného období poskytlo 24 zemí hospodářským subjektům pomoc a vzdělávání, a to především v podobě kurzů, přednášek nebo seminářů, následovaných poskytováním informací online. Nejčastěji uváděným typem školení bylo poskytování informací o povinnostech hospodářských subjektů podle nařízení o dřevu (24 zemí), po nichž následovalo poskytnutí konkrétních pokynů o tom, jak zavést systém náležité péče (20 zemí), a pokynů o postupu kontrol plnění povinností v souladu s nařízením (16 zemí). Čtyři země uvedly, že hospodářským subjektům neposkytly během sledovaného období žádné školení.

Počet hospodářských subjektů uvedených ve zprávě, které tyto činnosti oslovily, se mezi jednotlivými zeměmi výrazně lišil, od 7 (Kypr) po 4 000 (Německo). Podíl hospodářských subjektů, které absolvovaly školení, z řad mikropodniků a malých a středních podniků se pohyboval od nuly (Kypr, Německo, Řecko, Norsko a Rumunsko) do 100 % (Česká republika, Dánsko, Itálie a Švédsko); malé a střední podniky tvořily v průměru 59 % zapojených hospodářských subjektů (v zemích, které poskytly podrobné počty zapojených hospodářských subjektů).

4.Závěry