DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

Tento návrh rozhodnutí představuje právní nástroj pro zmocnění k podpisu Dohody o spolupráci v oblasti partnerství a rozvoje mezi Evropskou unií a Islámskou republikou Afghánistán (dále jen „dohoda“).

V červenci 2011 vyjádřila Rada pro zahraniční věci „ochotu sjednat ambiciózní a vyváženou dohodu mezi EU a Afghánistánem, která by odrážela dlouhodobý závazek EU podílet se na rozvoji země, jakož i zásady a podmínky, na nichž by bylo založeno budoucí partnerství“. Rada vyzvala Evropskou službu pro vnější činnost a Komisi, aby před konáním bonnské konference vypracovaly návrh mandátu pro jednání o dohodě o spolupráci (zmíněná konference se konala dne 5. prosince 2011). V listopadu 2011 přijala Rada rozhodnutí, kterým zmocnila Komisi a vysokou představitelku ke sjednání Dohody o spolupráci v oblasti partnerství a rozvoje s Afghánistánem. Během následujícího roku se konala tři kola jednání (poslední z nich skončilo v listopadu 2012). Po více než dvouleté přestávce byla jednání obnovena v roce 2015, a sice s novou afghánskou vládou. Čtvrté a poslední kolo jednání se konalo v Bruselu dne 29. dubna 2015 a bylo úspěšně uzavřeno. Obě strany parafovaly dohodu v Kábulu dne 2. července 2015 za přítomnosti prezidenta Gháního.

Tato dohoda představuje první smluvní vztah mezi Evropskou unií a Afghánistánem a je dokladem toho, že EU je odhodlána podporovat budoucí rozvoj Afghánistánu během „desetiletí transformace“, jak bylo dohodnuto na bonnské konferenci v roce 2011. Posílením politického dialogu a zlepšením spolupráce v celé řadě oblastí upevňuje dohoda závazek Evropské unie vůči Afghánistánu. Uznává výsledky mezinárodních konferencí o Afghánistánu, jež se konaly v Bonnu, Chicagu, Kábulu, Tokiu a Londýně.

Dohoda obsahuje ustanovení o politickém dialogu a spolupráci v celé řadě oblastí. Opírá se o standardní politická ustanovení EU o lidských právech a o Mezinárodním trestním soudu a zahrnuje závazky týkající se práv žen a dětí. Dohoda je založena na zásadách vzájemné odpovědnosti a znovu potvrzuje vůli stran k řešení společných problémů, jako je mimo jiné: 1) boj proti terorismu, mezinárodnímu zločinu a nedovolenému obchodování; 2) nešíření zbraní, odzbrojení a jaderné zabezpečení; 3) zbraně hromadného ničení; 4) ruční palné a lehké zbraně a 5) boj proti drogám. Ustanovení o spolupráci se vztahují na tyto oblasti: rozvoj infrastruktury, energetika, doprava, zdraví, přírodní zdroje, daně, vzdělávání a kultura, zaměstnanost a sociální věci, věda a technologie, životní prostředí a změna klimatu. Dohoda rovněž zdůrazňuje význam právní spolupráce a potvrzuje závazek stran bojovat proti organizované trestné činnosti, praní peněz a korupci.

2.VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

Rada byla informována ve všech fázích jednání. Probíhaly pravidelné konzultace v příslušné pracovní skupině pro Asii.

Evropský parlament byl v průběhu jednání také plně informován a vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoká představitelka“) zaslala kopii parafované dohody předsedovi Evropského parlamentu dne ... …...

Vysoká představitelka a Komise se domnívají, že cílů, které Rada stanovila ve směrnicích pro jednání, bylo dosaženo, a že návrh dohody lze předložit k podpisu.

3.PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU

Právní základ

Podle ustálené judikatury se výběr právního základu „musí zakládat na objektivních skutečnostech, které mohou být předmětem soudní kontroly, mezi něž patří účel a obsah tohoto aktu“.

Cílem dohody, jak je popsáno v článku 2 Povaha a oblast působnosti, je vytvořit mezi stranami partnerství, jež spočívá v přístupu založeném na několika pilířích, s cílem posílit dialog a spolupráci.

Dohoda zahrnuje politickou spolupráci (hlava II), rozvojovou spolupráci (hlava III), spolupráci v oblasti obchodu a investic (hlava IV), spolupráci v oblasti svobody, bezpečnosti a práva (hlava V), odvětvovou spolupráci (hlava VI) a regionální spolupráci (hlava VII). Dohoda navíc obsahuje ustanovení týkající se institucionálního uspořádání (hlava VIII) a závěrečná ustanovení (hlava IX).

Podrobná analýza cíle a obsahu dohody ukazuje, že některá ustanovení dohody spadají do oblasti působnosti společné zahraniční a bezpečnostní politiky a některé jiné prvky spadají do oblasti působnosti obchodní politiky a rovněž politiky rozvojové spolupráce Evropské unie. Analýza dále ukazuje, že žádný z těchto prvků nelze považovat za doplňkový k žádnému z ostatních uvedených prvků a žádný ze tří uvedených prvků nelze jasně identifikovat jako hlavní složku. V důsledku toho by měl návrh vycházet z více právních základů, a sice z článku 37 SEU a článků 207 a 209 SFEU.

Právní povaha

Výše uvedené právní základy svěřují EU pravomoc uzavírat dohody s třetími stranami v oblastech, kterých se dohoda týká. Konkrétně:

–článek 37 SEU přiznává EU pravomoc uzavírat dohody s třetími stranami v oblasti společné zahraniční a bezpečnostní politiky,