SPOLEČNÁ ZPRÁVA EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Zvláštní administrativní oblast Hongkong: Výroční zpráva za rok 2013 /* JOIN/2014/018 final */





Shrnutí Od předání Hongkongu Čínské lidové republice v roce 1997 Evropská unie a její členské státy pozorně sledují hospodářský a politický vývoj ve Zvláštní administrativní oblasti Hongkong (dále jen „ZAO Hongkong“) podle zásady „jedna země, dva systémy“. V souladu se závazkem daným Evropskému parlamentu v roce 1997 jsou o vývoji v Hongkongu vydávány výroční zprávy. Toto je 16. zpráva a týká se událostí roku 2013. EU se domnívá, že v roce 2013 i nadále dobře fungovala zásada „jedna země, dva systémy“, zakotvená v čínsko-britském prohlášení a v základním zákoně Hongkongu. I nadále byla respektována práva a základní svobody obyvatel Hongkongu, dodržovány zásady právního státu a zachováno tržní hospodářství a podnikatelské prostředí. Dvoustranné vztahy mezi EU a Hongkongem se dále prohlubovaly a v listopadu navštívil Hongkong předseda Evropské komise José Manuel Barroso. Obchodní a hospodářské vztahy se rozvíjely dobře a Hongkong i nadále udržoval a rozvíjel dialog a spolupráci v řadě oblastí společného zájmu včetně finančních služeb, cel, životního prostředí, výzkumu, vzdělávání a kultury. EU přikládá stabilitě Hongkongu, jeho hospodářské prosperitě a demokratickému vývoji velký význam. Domnívá se, že odpovědná vláda přispívá ke stabilitě a prosperitě a pomáhá udržet pozici Hongkongu jako klíčového mezinárodního obchodního centra. EU i nadále podporuje podstatné kroky směrem k cíli hongkongské vlády a Stálého výboru Všečínského shromáždění lidových zástupců, kterým je zavedení všeobecného volebního práva do roku 2017 pro volbu předsedy Výkonné rady a do roku 2020 pro volby do Zákonodárné rady v souladu se základním zákonem ZAO Hongkong a s přáním jejího lidu. Politický vývoj Ve svém prvním politickém projevu v lednu 2013 nastínil předseda Výkonné rady Chun-ying Leung svůj dlouhodobý plán a cíle pro Hongkong pod heslem „usilovat o změnu, udržovat stabilitu, pragmaticky sloužit lidu“. Slíbil prosazovat základní hodnoty Hongkongu, provádět zásadu „jedna země, dva systémy“ v souladu se základním zákonem a řádně řídit vztah mezi Hongkongem a pevninou. Prohlásil, že Hongkongu je jako ZAO Číny poskytována silná a neochvějná podpora ze strany ústřední vlády. Vyjádřil přesvědčení, že Hongkong na základě využívání výhod zásady „jedna země, dva systémy“ nejen získal přístup na obrovský trh pevninské Číny jako na své ekonomické zázemí, ale posílil také své postavení mezinárodního centra. Klíčové politické iniciativy se zaměřovaly na podporu hospodářského rozvoje mimo jiné na základě posilování hospodářských vztahů s pevninou a rozvoje hongkongských finančních, obchodních a odborných služeb, mezinárodní dopravy, inovací a testování, zvyšování nabídky pozemků a poskytování subvencovaného bydlení v krátkodobém až střednědobém horizontu, zavádění opatření ke zmírnění chudoby, zlepšování péče o seniory, zlepšování postavení žen a etnických menšin a dalšího rozvoje politiky týkající se práce a dále zajištění ochrany a zachování životního prostředí zlepšením kvality ovzduší, nakládání s odpady a podporou výstavby „zelených“ budov. Obdobně jako v roce 2012 byly i v roce 2013 vztahy mezi výkonnou a zákonodárnou mocí komplikované. Zákonodárci blokovali či brzdili řadu iniciativ. Výkonná a zákonodárná moc nebyly schopny dospět ke konečné dohodě v otázkách zásadního významu pro Hongkong, jako je nakládání s pevnými odpady, zejména pokud jde o skládky. Obdobně jako v roce 2012 dosahovali někteří zákonodárci Zákonodárné rady svých cílů pomocí obstrukcí. Tato situace ovlivnila zejména diskusi o rozpočtu na rok 2013 vzhledem k tomu, že několik zákonodárců navrhlo více než 700 pozměňovacích návrhů k zákonu o vynakládání státních prostředků (tzv. Appropriation Bill) z roku 2013. Předseda Zákonodárné rady Jasper Tsang uvedl, že špatné vztahy mezi výkonnou a zákonodárnou mocí by mohly být zapříčiněny strukturálními důvody, a upozornil, že stávající systém správy neposkytuje výkonné moci v této radě silnou a spolehlivou většinovou podporu. Poznamenal také, že zákonodárná i výkonná moc musí respektovat a zohledňovat názory veřejnosti. Zvolený volební systém, pokud jde o předsedu Výkonné rady a Zákonodárnou radu, by měl správu Hongkongu zefektivnit. Hongkong se nadále hlásil k integritě a Nezávislá komise proti korupci (ICAC) spolupracuje s veřejností v boji proti korupci účinným vymáháním práva, vzděláváním a prevencí. V roce 2013 obdržela Nezávislá komise proti korupci 2 652 stížností na korupci, což znamenalo 33% pokles v porovnání s 3 932 stížnostmi doručenými v roce 2012, přičemž počet stíhatelných stížností se snížil o 41 %. Přesné důvody tohoto poklesu je obtížné určit. Předseda Poradního výboru pro boj proti korupci vyjádřil domněnku, že jedním z faktorů by mohla být vyšší informovanost veřejnosti o prevenci korupce v důsledku zvýšeného úsilí Nezávislé komise proti korupci v oblasti osvěty týkající se prevence. Dalším z faktorů mohlo být snížení důvěry veřejnosti v Nezávislou komisi proti korupci v návaznosti na nedávnou polemiku ohledně překročení rozpočtu na oficiální reprezentaci ze strany bývalého komisaře ICAC. Touto záležitostí se zabýval Nezávislý kontrolní výbor pro regulační systémy a postupy týkající se oficiální reprezentace ICAC, darů a služebních cest, zřízený předsedou Výkonné rady, a Výbor Zákonodárné rady pro veřejné účetnictví. Nezávislá komise proti korupci prohlásila, že provede veškerá doporučení obou těchto výborů. Politickým diskusím v roce 2013 dominovala debata o zavedení všeobecného volebního práva pro volbu předsedy Výkonné rady v roce 2017. V této oblasti zahájily řadu iniciativ skupiny z akademické sféry, občanská společnost, podnikatelské organizace a politické strany. Cílem většiny z nich bylo dosažení demokratičtějšího budoucího systému jmenování kandidátů. Jedna z těchto iniciativ, Occupy Central, zahájila kampaň za demokratický volební systém; oznámila, že obsadí centrální obchodní čtvrť v Hongkongu, pokud vládní návrh reformy ZAO Hongkong nesplní mezinárodní standardy. Do veřejné debaty o volební reformě se zapojili členové vlády ZAO Hongkong a ředitel styčného úřadu Ústřední lidové vlády v Hongkongu. Ředitel styčného úřadu zdůraznil právní základ reformy spočívající v základním zákoně a v rozhodnutích Stálého výboru Všečínského shromáždění lidových zástupců o metodách výběru předsedy Výkonné rady a vytvoření Zákonodárné rady. Prohlásil rovněž, že ústřední vláda předpokládá, že budoucí volební systém zajistí, aby byli zvoleni a jmenování pouze kandidáti, kteří „milují tuto zemi a milují Hongkong“. Dne 17. října 2013 oznámil předseda Výkonné rady zřízení Pracovní skupiny pro ústavní vývoj v čele s hlavním tajemníkem pro veřejnou správu, ministrem spravedlnosti a ministrem pro ústavní záležitosti a vztahy s pevninskou Čínou. Dne 4. prosince zahájila vláda ZAO Hongkong veřejnou konzultaci o volební reformě pro volby předsedy Výkonné rady v roce 2017 a volby do Zákonodárné rady v roce 2016. Konzultační dokument[1] vyzýval veřejnost, aby do 3. května 2014 zasílala své názory Úřadu pro ústavní záležitosti a vztahy s pevninskou Čínou. Zahájení veřejných konzultací poskytlo přesnější strukturu a směr debatě o volební reformě. Jednotlivé názory se značně rozcházely, zejména v oblasti postupu jmenování kandidátů. Stanoviska, která v této záležitosti zaujala vláda ZAO Hongkong a ústřední vláda na jedné straně a prodemokratické strany a sympatizanti na straně druhé, se i nadále vzájemně vylučovala. V roce 2015 bude nutno nalézt kompromis ohledně tohoto klíčového tématu a dalších důležitých otázek s cílem zajistit, že volební reforma bude dokončena včas do voleb do Zákonodárné rady v roce 2016 a volby předsedy Výkonné rady v roce 2017, které mají zásadní význam pro účinnou správu Hongkongu. Předmětem veřejné diskuse bylo i nadále zachování vysokých standardů Hongkongu v oblasti právního státu a nezávislosti soudnictví. Na slavnostním zahájení právního roku 2013 zdůraznil předseda Nejvyššího odvolacího soudu Geoffrey Ma Tao-li potřebu integrity práva a význam ústavní role soudců a transparentnosti soudního procesu. Předseda Nejvyššího odvolacího soudu Ma vyjádřil neochvějné přesvědčení, že hongkongské soudnictví zůstane i nadále nezávislé. Dva rozsudky Nejvyššího odvolacího soudu z roku 2013 potvrzují názor jeho předsedy, že vysoké standardy právního státu v Hongkongu jsou i nadále dodržovány. Jeden z nich potvrdil právo transsexuálů, u nichž byla dokončena operace měnící jejich pohlaví, na uzavření sňatku a prohlásil stávající právní překážku za protiústavní. Druhý z nich prohlásil vládní politiku omezující komplexní sociální zabezpečení na osoby, které žily v Hongkongu po dobu nejméně sedmi let, za protiústavní. Některé právní předpisy, jako jsou například ustanovení o právní pomoci osobám s nízkými příjmy, by bylo možné ještě zkvalitnit. Evropské firmy se sídlem v Hongkongu i nadále uváděly právní stát a vysokou kvalitu soudnictví jako jeden z hlavních důvodů, proč zde zřídily své čínské či asijské centrály. Ministr spravedlnosti, pan Rimsky Yuen, i nadále prosazoval Hongkong díky jeho renomé právního státu jako regionální centrum mezinárodních rozhodčích a právních služeb. Čínská komise pro námořní arbitráž oznámila, že zřídí v Hongkongu pobočku, a Stálý rozhodčí soud se sídlem v Haagu přijímá opatření, aby usnadnil rozhodčí řízení v Hongkongu. Aby lépe reagoval na měnící se potřeby společnosti, ministr spravedlnosti na základě své funkce předsedy Komise pro právní reformu přislíbil, že prozkoumá možnou právní reformu v oblasti archivního práva, přístupu k informacím a financování rozhodčího řízení třetími stranami. Obyvatelé Hongkongu nadále využívali svého práva na svobodu projevu a sdružování. V roce 2013 se dne 4. června a 1. července konaly každoročně pořádané pochody a rovněž dvě další velké politické demonstrace. Předseda Komise pro rovné příležitosti se zabýval každoročně pořádaným pochodem gayů a leseb a v průběhu roku se konala řada menších demonstrací týkajících se politických a sociálně-ekonomických otázek vztahujících se k Hongkongu a k pevninské Číně. Velká většina demonstrací proběhla klidně a policie zpravidla zasahovala přiměřeně. Sdělovací prostředky včetně digitálních médií byly i nadále svobodné a dávaly prostor řadě různých názorů. Stále více však sílil dojem zaznamenaný ve výroční zprávě Sdružení hongkongských novinářů (Hongkong Journalists Association), že v tištěných i elektronických médiích funguje autocenzura, zejména v záležitostech, které se týkaly pevninské Číny. Na základě tendencí z roku 2013 se Hongkong v žebříčku hodnotícím svobodu tisku (Press Freedom Index) za rok 2014, který vytvářejí Reportéři bez hranic, propadl o tři místa na 61. pozici s odvoláním na autocenzuru a na rostoucí vliv styčného úřadu ústřední vlády. Další fungování zásady „jedna země, dva systémy“ a pověst Hongkongu jako území, kde podnikatelské prostředí využívá volných toků informací, bude i nadále závislé na svobodě sdělovacích prostředků. Prohlášení předsedy Výkonné rady na podporu svobody sdělovacích prostředků byla proto velmi vítaná. Vztahy Hongkongu s pevninskou Čínou vyvolávaly časté veřejné debaty a přitahovaly pozornost sdělovacích prostředků. Rychle rostoucí hospodářské a mezilidské kontakty včetně cestovního ruchu způsobovaly v Hongkongu občasný sociální neklid a představovaly pro úřady problémy v oblasti politik. Jednalo se například o otázku zvýšené poptávky mezi obyvateli pevninské Číny po bydlení a místech v základních a středních školách (zejména v blízkosti hranic mezi Hongkongem a pevninou), otázku pracovních míst pro uchazeče o zaměstnání z pevninské Číny, zvýšený tlak na veřejnou dopravu v důsledku rychle rostoucího počtu turistů z pevninské Číny (nárůst z 35 milionů v roce 2012 na 41 milionů v roce 2013[2]) a rostoucí poptávku po některých druzích spotřebního zboží, například dětské mléčné výživy, která občas způsobila jejich nedostatek v Hongkongu. Vláda zavedla různá opatření na ochranu zájmů obyvatel Hongkongu a stabilizaci trhu proti rychle rostoucím cenám a nedostatku zboží. Tato opatření však nezabránila nárůstu počtu lidových projevů protipevninských nálad ve sdělovacích prostředcích (včetně projevů na sociálních médiích) a vzniku několika radikálních protipevninských skupin. Hospodářský vývoj Hongkong je nadále jedním z hlavních světových finančních center a obchodních středisek. Hnací silou ekonomického růstu Hongkongu byla čtyři hlavní hongkongská odvětví (finanční služby, obchod a logistika, cestovní ruch a odborné a výrobní služby), která poskytují impuls pro růst v jiných odvětvích a vytvářejí pracovní místa. Město těží z čínského hospodářského boomu, a proto hraje významnou úlohu při obchodování a investicích s pevninskou Čínou. Prosperita Hongkongu se odvíjí od jeho základních hodnot – právního státu, volného toku informací, transparentnosti a odmítání korupce. V roce 2013 si Hongkong po ekonomické stránce vedl dobře a v řadě celosvětových průzkumů ekonomické svobody a konkurenceschopnosti se i nadále umísťoval vysoko.[3] Navzdory svým hospodářským úspěchům čelí Hongkong také novým konkurenčním výzvám vyplývajícím z ekonomické liberalizace Číny a ze vzestupu dalších hospodářských center v regionu. Jeho ekonomika zaznamenala v roce 2013 stabilní růst o 2,9 % v reálných hodnotách. Hlavní hnací silou růstu byla domácí poptávka, zatímco výsledky vnějšího sektoru byly i nadále slabší vzhledem k nepříznivým celosvětovým ekonomickým podmínkám. Míra zaměstnanosti byla uspokojivá, míra nezaměstnanosti se po většinu roku pohybovala kolem 3,3 %. Spotřebitelské ceny se zvýšily o 4,3 %[4]. Za podpory ústřední vlády byl Hongkong i nadále největším offshorovým střediskem pro renminbi (RMB) na světě. Soustředily se zde největší vklady v renminbi mimo pevninskou Čínu, jejichž výše na konci roku 2013 přesahovala 1 bilion RMB[5]. Hongkong si i nadále udržel svou konkurenční výhodu oproti jiným finančním centrům v oblasti tržní infrastruktury a likvidity a díky rozsáhlé škále investičních produktů v RMB. Dne 24. června 2013 bylo oficiálně zahájeno stanovování „Hongkongské mezibankovní nabídkové sazby CNH (CNH HIBOR fixing)“ a byly určeny referenční sazby offshorových úvěrů a usnadnilo se vytváření více možností hedgingu. Vzájemné uznávání fondových produktů mezi pevninskou Čínou a Hongkongem je považováno za další krok k tomu, aby se Hongkong stal asijským centrem správy fondů. Regulační orgány pevninské Číny i Hongkongu stanovily plány pro nadcházející zahájení fungování tohoto režimu, který by umožnil mezinárodním manažerům prodávat fondové produkty v rámci pevninské Číny a umožnil by rovněž prodej fondů z pevninské Číny v Hongkongu. Čína zároveň zvýšila tempo internacionalizace renminbi, tudíž Londýn, Paříž, Frankfurt, Singapur a Tchaj-pej se nyní mohou rozvíjet jako centra offshorového obchodování v RMB. Hongkong rychle vytvořil spojenectví i s dalšími offshorovými trhy. V prosinci 2013 uzavřely burzy v Hongkongu a v Singapuru úmluvu o spolupráci na vývoji investičních produktů v renminbi. Podle předpokladu by však se vstupem nových subjektů na trh mělo dojít k nárůstu vnější konkurence. Čínské ekonomické reformy byly pro Hongkong zdrojem příležitostí i výzev. Plán Pekingu na vytvoření pilotní zóny volného obchodu v Šanghaji vyvolal ze strany Hongkongu silné reakce. Politická opatření nezbytná k tomu, aby nová zóna v Šanghaji mohla využívat širší směnitelnost RMB a aby byly umožněny svobodnější, tržně orientované úrokové sazby, vyvolala ve sdělovacích prostředcích i v obchodních kruzích řadu spekulací. Existují obavy, že liberalizace v těchto oblastech by ohrozila pozici Hongkongu jako předního finančního centra v Asii. Podnikatelské kruhy se shodly na tom, že Hongkong musí zvýšit svůj náskok v zájmu zachování své konkurenceschopnosti. Ekonomické vazby mezi Hongkongem a pevninskou Čínou byly dále posíleny rozšířením rozsahu služeb, na které se vztahuje jejich dohoda o volném obchodu. Dne 29. srpna 2013 podepsaly Hongkong a pevninská Čína dodatek X k Dohodě o užším ekonomickém partnerství (CEPA). Obě strany veřejně prohlásily, že rozsah a hloubka liberalizace v rámci CEPA přesahují rozsah veškerých dohod o volném obchodu, které pevninská Čína uzavřela s jinými partnery. V současné době existuje celkem 403 liberalizačních opatření pro obchod se službami v rámci CEPA. Ústřední vláda se zavázala dosáhnout liberalizace obchodu se službami mezi pevninskou Čínou a Hongkongem v rámci CEPA do konce roku 2015, tedy ještě před koncem 12. pětiletky. Vláda provincie Kuang-tung přednesla svůj návrh spojit Kuang-tung, Hongkong a Macao a vytvořit zónu volného obchodu, jejímž cílem je dosáhnout liberalizace obchodu se službami mezi provincií Kuang-tung a Hongkongem do konce roku 2014. Vlády Hongkongu a provincie Kuang-tung společně investovaly do velkých infrastrukturních projektů a vytvořily nová dopravní spojení mezi Hongkongem a deltou Perlové řeky. Výstavba expresního železničního spojení Kuang-čou – Šen-čen – Hongkong a mostu Hongkong – Ču-chaj – Macao, byla zahájena v roce 2010 a neustále postupuje. V reakci na výzvy místních podnikatelských kruhů vyvíjel Hongkong větší aktivitu v oblasti regionálních a vícestranných iniciativ s cílem udržet si konkurenceschopnost jako regionální centrum obchodu/služeb. Hongkong původně plánoval vstoupit do oblasti volného obchodu Sdružení národů jihovýchodní Asie (ASEAN) – Čína, ale nakonec přijal návrh sdružení ASEAN na jednání o dvoustranné dohodě. V květnu 2013 Hongkong oznámil, že se zúčastní jednání o Dohodě o obchodu se službami (TiSA), na níž se má podílet 23 členů Světové obchodní organizace. Kromě užšího hospodářského partnerství podepsal Hongkong dohody o volném obchodu s Novým Zélandem, Evropským sdružením volného obchodu a s Chile. Klíčovou domácí prioritou vlády bylo v roce 2013 řešení situace na „přehřátém“ trhu s nemovitostmi. Byla zavedena řada opatření s cílem utlumit poptávku, včetně značně vysokého správního poplatku u transakcí s nemovitostmi a zpřísnění pravidel poskytování hypotečních úvěrů. Vláda rovněž zrušila 14 let starý mechanismus seznamu žádostí a znovu zaujala vedoucí postavení při prodeji státních pozemků v každoročním Programu prodeje půdy prostřednictvím vládou iniciovaného prodeje půdy. Ceny domů se v důsledku této skutečnosti o poznání stabilizovaly a objem prodeje se v roce 2013 dramaticky snížil o 37,7 %[6]. Vzhledem k tomu, že v prostředí s extrémně nízkými úrokovými sazbami hrozilo na trhu s aktivy riziko bubliny, vyjádřila vláda opakovaně své odhodlání zachovat tato přísná fiskální opatření navzdory tlaku ze sektoru nemovitostí. Předseda Výkonné rady Leung se zavázal rovněž ke zvýšení nabídky rezidenčních nemovitostí s cílem řešit prudce stoupající ceny domů, které vedly k tomu, že vlastní bydlení přestávalo být pro veřejnost dostupné, a podněcovaly sociální nespokojenost. Vláda vyhlásila strategii bydlení určovanou poptávkou s cílem vytvořit v nadcházejícím desetiletí 470 000 nových bytových jednotek, přičemž v 60 % případů by se jednalo o obecní bydlení. Vláda zvýšila své úsilí při řešení prohlubujících se rozdílů v příjmech a v rozdělení bohatství. Významným posunem byla skutečnost, že v září 2013 byla poprvé zveřejněna oficiální hranice chudoby pro Hongkong, která byla stanovena jako polovina mediánu měsíčního příjmu domácností. Z analýzy situace v roce 2012 vyplynulo, že před intervencí se pod touto hranicí ocitlo 541 000 domácností s celkovým počtem 1 312 000 osob a míra chudoby činila 19,6 %. Po intervenci žil pod hranicí chudoby přibližně milion osob, což představuje míru chudoby 15,2 %. Zveřejnění hranice chudoby vyvolalo očekávání, že vláda zavede účinnější opatření s cílem zmírnit chudobu. V říjnu 2013 zahájila vláda čtyřměsíční konzultaci o hongkongské populační politice s cílem dosáhnout konsenzu a formulovat udržitelná opatření. Odhaduje se, že od roku 2018 začne docházet k úbytku pracovní síly. Dlouhodobými klíčovými fiskálními problémy bude jak zmírňování chudoby, tak pomoc stárnoucí populaci. Vláda bude muset v nadcházejících letech řídit komplexní a kontroverzní politický program zahrnující zvyšování produktivity, získávání talentů, import pracovních sil, asimilaci nových přistěhovalců, sociální zabezpečení, péči o seniory, fiskální udržitelnost a řízení hospodářského růstu a současně zachovat vyváženou a harmonickou společnost. Podnikatelské kruhy v Hongkongu se jednoznačně vyjádřily k problematice nedostatku pracovních sil a vyzvaly k uvolnění režimu importu pracovních sil. Hongkongská Všeobecná obchodní komora uváděla až 110 000 neobsazených pracovních míst (k červenci 2013), což se blížilo k historickému maximu 122 000 z roku 1989. Nedostatkem pracovních sil setrvale trpěly stavebnictví, maloobchod, catering a pečovatelské služby. Tento problém může v budoucnosti vést k bouřlivým debatám mezi odborovými organizacemi, zákonodárci a čelnými představiteli podnikatelského odvětví. S ohledem na příznivé podmínky na trhu práce došlo v roce 2013 k výraznému nárůstu mezd. K výraznému nárůstu mezd docházelo rovněž u méně kvalifikovaných pracovníků, což odráží obecně napjaté podmínky na trhu práce. Zákonná minimální mzda se v květnu 2013 zvýšila z 28 HKD na 30 HKD. Vláda v roce 2013 představila dva významné plány environmentální politiky: „Plán čistého vzduchu pro Hongkong“ a „Udržitelné využívání zdrojů v letech 2013–22“. Nahradila také svůj index znečištění ovzduší novým indexem kvality ovzduší, založeným na zdravotních ohledech a poskytujícím obyvatelům Hongkongu informace o krátkodobých zdravotních rizicích, které vycházejí z výsledků měření znečištění ovzduší v reálném čase. Akční plán zdrojů zahrnuje potenciální systém poplatků za odpad, rozšíření stávajících skládek a výstavbu nové spalovny, větší podporu recyklace a omezování odpadu u zdroje, a to s cílem snížit objem pevného odpadu do deseti let o 40 %. Veřejnost je stále více znepokojena otázkami týkajícími se životního prostředí a projevuje o ně stále větší zájem. Provádění těchto vládních plánů by vyžadovalo silné politické odhodlání, zapojení veřejnosti, podporu ze strany celého společenství a přeshraniční spolupráci v deltě Perlové řeky, zvláště v oblasti iniciativ pro čistý vzduch. Vztahy a spolupráce mezi Evropskou unií a Hongkongem Rok 2013 přinesl další rozvoj a posílení bilaterálních vztahů a spolupráce mezi Evropskou unií a Hongkongem. Hongkong zůstává důležitým hráčem v regionu a klíčovým kanálem pro obousměrné obchodní a investiční toky mezi EU a pevninskou Čínou. EU si udržela pozici druhého největšího obchodního partnera Hongkongu, hned za pevninskou Čínou.[7] Bilaterální obchod se zbožím mezi EU a Hongkongem zaznamenal v roce 2013 nárůst o 3,9 % a dosáhl 46 miliard EUR, přičemž EU zaznamenala rostoucí obchodní přebytek[8]. EU měla s celkem 1 921 společnostmi zahrnujícími 452 regionálních centrál, 725 regionálních poboček a 744 místních poboček největší podíl na zahraničních společností v Hongkongu (stav k červnu 2013)[9]. Společnosti z EU působí v různých odvětvích, zejména ve finančních a podnikatelských službách, v obchodě, logistice, stavebnictví a maloobchodě. Společnosti z EU jsou klíčový hráči v hongkongském bankovnictví, pojišťovnictví a v obchodě s cennými papíry. Hongkong je sídlem jedné z největších evropských podnikatelských komunit v Asii a i nadále přitahuje velký počet evropských občanů, aby se zde usadili a pracovali. Investiční vztahy mezi EU a Hongkongem v posledních letech významně posílily. Odliv přímých zahraničních investic EU do Hongkongu se zečtyřnásobil z 3,7 miliardy EUR v roce 2009 na 15 miliard EUR v roce 2012,[10] což odráží setrvalý zájem společností EU o Hongkong jako o investiční centrum. Příliv přímých zahraničních investic z Hongkongu do EU zaznamenal za stejné období roční průměrnou výši 5,3 miliardy EUR. Objem přímých zahraničních investic EU v Hongkongu vzrostl z 90 miliard EUR v roce 2009 na 133 miliard EUR v roce 2012. Obdobně se přímé zahraniční investice Hongkongu v EU ve stejném období téměř zdvojnásobily z 27,5 miliardy EUR na 50 miliard EUR. Podnikatelské kruhy EU oceňují skutečnost, že Hongkong dodržuje zásady právního státu, jeho vysoké standardy transparentnosti, svobodu informací a sdělovacích prostředků, preferenční přístup na trh pevninské Číny a dostupnost poskytovatelů vysoce kvalitních služeb. EU považuje tyto faktory za nezbytné pro další prosperitu Hongkongu a pro udržení jeho silné pozice střediska regionálního a mezinárodního obchodu. Dne 14. listopadu 2013 proběhl v Hongkongu sedmý strukturovaný dialog mezi Evropskou unií a vládou ZAO Hongkong. Strukturovaný dialog je účinnou platformou, která umožňuje EU a Hongkongu projednat otázky společného zájmu a určit oblasti budoucí spolupráce. Na setkání v roce 2013 se obě strany dohodly na posílení spolupráce a výměn v oblasti vzdělávání, inovací, životního prostředí a právních předpisů o hospodářské soutěži. EU ocenila úsilí Hongkongu aktualizovat nařízení o finančních službách a jeho aktivní zapojení do boje proti činnostem souvisejícím s praním peněz a financováním terorismu. EU vyjádřila přání zapojit Hongkong do odborných diskusí o automatické výměně daňových informací s přihlédnutím k mezinárodnímu vývoji v oblasti spolupráce mezi daňovými orgány a dosáhnout rychlého pokroku v oblasti aktualizace dohod o leteckých službách mezi členskými státy EU a Hongkongem tak, aby jejich dvoustranné dohody o leteckých službách byly v souladu s doložkou EU o určení. EU také vyjádřila přání zintenzivnit dialog o regulačních otázkách v oblasti investičních fondů. V roce 2013 navštívila ZAO Hongkong řada vysokých představitelů orgánů Evropské unie. Nejsledovanější byla listopadová návštěva předsedy Evropské komise José Manuela Barrosa, během níž se setkal s předsedou Výkonné rady Hongkongu a s předsedou Zákonodárné rady. Předseda Barroso promluvil na akci k 20. výročí zastoupení Evropské unie v Hongkongu a Macau, přičemž zdůraznil dlouhotrvající vztahy mezi EU a Hongkongem a odhodlání EU i nadále tyto vazby na nejvyšší úrovni rozvíjet. Další návštěvou na vysoké úrovni byla březnová návštěva předsedy Evropského orgánu pro bankovnictví Andrey Enrii. Pravidelnými návštěvami vyšších činitelů byla zajištěna výměna informací v oblastech společného zájmu, včetně vnějších vztahů Evropské unie, regulace finančních služeb, makroekonomických otázek, obchodu a investic, bezpečnosti potravin a výrobků, životního prostředí a hospodářské soutěže. Hongkong navštívily rovněž čtyři delegace Evropského parlamentu, které pomohly dále zlepšit bilaterální vztahy a spolupráci se zákonodárnou radou. Evropské podnikání je v Hongkongu zastoupeno především Evropskou obchodní komorou, která v roce 2013 uskutečnila řadu aktivit s cílem usnadnit dialog s vládou a posílit profil obchodu a průmyslu EU. Některé činnosti Komory během daného roku byly provedeny ve spolupráci s akademickým programem EU – Hongkong (EUAP), který zahájil činnost dne 1. září 2012. EUAP zahrnuje konsorcium v čele s Hongkongskou baptistickou univerzitou, jehož členy jsou i Čínská univerzita v Hongkongu, Hongkongská univerzita a Univerzita Lingnan. Program podporuje akademický výzkum, rozvíjí osvětové činnosti v zájmu zviditelnění EU a posiluje akademickou spolupráci s vysokoškolskými vzdělávacími ústavy EU. V zájmu dalšího posílení vazeb s Hongkongem vyvíjely diplomatické mise EU a jejích členských států i nadále veřejnou diplomatickou činnost, jejímž cílem bylo zviditelnit EU v Hongkongu, zlepšit znalosti o politikách EU a poskytnout o nich více informací. Jsou to politiky v oblasti obchodu a regulace, energetiky a změny klimatu, regulace finančních služeb, celních otázek, rovnosti žen a mužů, mezikulturního dialogu, akademických záležitostí a úlohy EU ve světě. Klíčovým nástrojem těchto politik byla plodná série setkání vedoucích misí EU, stěžejních členů vlády Hongkongu a Zákonodárné rady a dalších vedoucích představitelů. Diplomatické mise EU rovněž úzce spolupracovaly na posílení mezilidských kontaktů a podpoře akademických výměn prostřednictvím společných činností, jako je Veletrh vysokoškolského vzdělávání v EU, Festival filmů z EU nebo iniciativa „Model EU“. EU bude nadále rozvíjet vztahy s Hongkongem, posilovat hospodářské, obchodní a investiční vazby, prosazovat spolupráci s podnikatelskými kruhy a občanskou společností a podporovat mobilitu a výměny s hongkongským lidem. Mezi klíčové priority na rok 2014 patří: regulace a zdanění finančních služeb, celní záležitosti, prosazování práv duševního vlastnictví a další rozvoj vztahů v oblasti vzdělávání, výzkumu, obchodu a investic. [1] „Konzultační dokument o postupech volby předsedy Výkonné rady v roce 2017 a sestavení Zákonodárné rady v roce 2016.“ Tento dokument se týká sestavení Zákonodárné rady v roce 2016, a nikoli v roce 2020. [2] Zdroj: Hongkongská rada pro cestovní ruch. [3] Hongkong byl ve zprávě skupiny Světové banky Doing Business 2014 (Podnikání v roce 2014) vyhodnocen jako druhý podnikatelsky nejpřívětivější stát po Singapuru. Podle zprávy World Investment Report 2013 (Zpráva o světových investicích za rok 2013), kterou vydala Konference OSN o obchodu a rozvoji (UNCTAD), byl Hongkong v roce 2012 třetím největším příjemcem přímých zahraničních investic na světě (75 miliard USD) a třetím největším zdrojem přímých zahraničních investic v Asii (84 miliard USD). [4] Veškeré hospodářské ukazatele týkající se hospodářství Hongkongu jsou úřední statistiky vypracované Hongkongským úřadem pro sčítání lidu a statistiku. [5] Podle Hongkongského měnového úřadu činila výše vkladů v RMB a nesplacených depozitních certifikátů v RMB na konci roku 2013 1 053 miliardy CNH. Celkové vklady v RMB a nesplacené depozitní certifikáty v RMB na konci roku 2012 dosáhly částky 720 miliard CNH. [6] Počet smluv na nákup rezidenčních nemovitostí se podle vlády ZAO Hongkong snížil z 81 333 v roce 2012 na 50 676 v roce 2013. [7] Tento žebříček vychází z obchodních statistik zveřejněných Hongkongským úřadem pro sčítání lidu a statistiku. [8] Zdroj: Eurostat: databáze Comext. [9] Zdroj: Hongkongský úřad pro sčítání lidu a statistiku. [10] Údaje o přímých zahraničních investicích byly získány z Eurostatu dne 16. prosince 2013.