·Dohody mezi členskými státy a třetími zeměmi týkající se automatické výměny informací o finančních účtech na základě společného standardu pro oznamování (CRS) OECD.

Mělo by se vysvětlit, že existující daňové nástroje na úrovni EU neobsahují výslovná ustanovení požadující od členských států, aby si vyměňovaly informace v případě vyhýbání se daňovým povinnostem a/nebo struktur daňových úniků, na něž jsou upozorněny. Směrnice o správní spolupráci obsahuje obecnou povinnost vnitrostátních daňových orgánů za určitých okolnosti spontánně oznamovat informace ostatním daňovým orgánům v EU. Zahrnuje to ztrátu na daních v členském státě nebo úsporu na daních vyplývající z falešných převodů zisků v rámci skupin společností. Cílem současné iniciativy je zveřejněním informací ze strany zprostředkovatelů podchytit potenciální agresivní daňové plánování a podřídit ho povinné výměně informací.

•Soulad s jinými politikami Unie (případné budoucí iniciativy důležité pro oblast politiky)

Odrazující účinek navrhovaného zveřejňování potenciálně agresivního daňového plánování ex ante by se mohl zvýšit, pokud by se povinnost zveřejnit informace pro daňové orgány rozšířila na auditory, kteří se podílejí na schvalování účetních závěrek daňových poplatníků. Tito auditoři se během plnění svých odborných úkolů setkávají se značným množstvím údajů. Přitom mohou odhalit systémy, které by se mohly kvalifikovat jako postupy agresivního daňového plánování. Potenciální přínosy z odhalení těchto systémů pro orgány by samozřejmě byly doplňkem k povinnému zveřejňování podobných mechanismů ze strany zprostředkovatelů, tj. navrhovatelů, podporovatelů, poradců atd. Proto by se mohlo předpokládat, že se taková iniciativa bude v budoucnu vyvíjet prostřednictvím právních předpisů.

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právní základ

Nedostatek transparentnosti usnadňuje činnosti některých zprostředkovatelů, kteří jsou zapojeni do podpory a prodeje systémů agresivního daňového plánování s přeshraničními aspekty. V důsledku toho členské státy trpí přesouváním zisku, který by se jinak vytvářel a byl by zdanitelný na jejich území, do jurisdikcí s nízkým zdaněním a často pociťují erozi svých základů daně. Kromě toho tato situace dává podnět k podmínkám nespravedlivé hospodářské soutěže v oblasti daní ve srovnání s podniky, které se odmítají angažovat v těchto nezákonných činnostech. Konečným výsledkem je narušení fungování vnitřního trhu. Z toho vyplývá, že takovou situaci lze řešit pouze jednotným přístupem zaměřeným na zlepšení fungování vnitřního trhu, jak je to stanoveno v článku 115 SFEU.

Právním základem pro legislativní iniciativy v oblasti přímých daní je článek 115 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Ačkoli v článku 115 není uveden výslovný odkaz na přímé daně, odvolává se na směrnice o sbližování vnitrostátních právních předpisů, jelikož přímo ovlivňují vytváření nebo fungování vnitřního trhu. Aby byla tato podmínka splněna, je potřebné, aby cílem navrhovaných právních předpisů EU v oblasti přímých daní bylo napravit existující nesrovnalosti ve fungování vnitřního trhu. V mnoha případech by to znamenalo, že opatření EU se budou zabývat výlučně přeshraničními situacemi.

•Subsidiarita

Zkušenosti ukazují, že vnitrostátní předpisy proti agresivnímu daňovému plánování nemohou být úplně účinné. Je tomu tak z toho důvodu, že značný počet struktur, které spekulují s vyhýbáním se daním, mají přeshraniční dimenzi a také kapitál a osoby jsou současně čím dál tím více mobilní, zejména v rámci integrovaného trhu, jakým je vnitřní trh EU. Potřeba společného opatření na úrovni EU ke zlepšení současné situace se stala zřejmá a může účelně doplnit existující iniciativy v této oblasti, zejména v souvislosti se směrnicí o správní spolupráci. Platí to čím dál tím víc, neboť existující nástroje na vnitrostátní úrovni se ukázaly jako účinné pouze částečně ve zvyšující se transparentnosti.

V tomto ohledu potřebuje vnitřní trh odolný mechanismus k řešení těchto mezer v jednotné úpravě a k nápravě existujících narušení zajištěním, že daňové orgány dostanou včas příslušné informace o potenciálně agresivním daňovém plánování s přeshraničními důsledky.

S přihlédnutím k tomu, že cílem povinného zveřejňování informací je informovat daňové orgány o systémech s dimenzí překračující jednu jurisdikci, je nutné zahájit každou takovou iniciativu prostřednictvím opatření na úrovni EU, aby se zabezpečil jednotný přístup k identifikovanému problému. Nekoordinovaná opatření přijatá členskými státy na základě vlastní iniciativy by vytvořila množství různých pravidel o zveřejňování systémů ze strany zprostředkovatelů. V důsledku toho by bylo riziko, že nespravedlivá hospodářská soutěž v oblasti daní by mezi členskými státy přetrvávala dál.

I když je jenom jeden členský stát zapojen do opatření potenciálně agresivního daňového plánování nebo do řady opatření se třetími zeměmi, existuje přeshraniční prvek, který by mohl vytvořit riziko narušení fungování vnitřního trhu. Struktura vnitřního trhu je totiž založena na zásadě volného pohybu osob, zboží, služeb a kapitálu a je spojena s přínosy vyplývajícími ze směrnic o dani z příjmu právnických osob. Z toho vyplývá, že skutečná úroveň ochrany vnitřního trhu je celkově vymezena odkazem na nejslabší členský stát. Proto přeshraniční potenciálně agresivní plánování, do něhož je zapojen jeden členský stát, má ve skutečnosti dopady na všechny státy.

Ponechání rozhodnutí o tomto prvku na jednotlivých vnitrostátních iniciativách by znamenalo, že některý stát by se mohl rozhodnout jednat, zatímco ostatní ne. Je tomu tak zejména vzhledem k tomu, že opatření č. 12 BEPS není minimálním standardem a provádění v EU by se proto mohlo značně lišit. Třicet devět ze 131 zúčastněných stran ve veřejné konzultaci ovšem odpovědělo, že v případě, kdyby nebylo žádné opatření EU, nebyly by zavedeny nijaké požadavky na transparentnost, a 107 zúčastněných stran uvedlo, že je pravděpodobné, nebo velmi pravděpodobné, že by byly zavedeny odlišné požadavky na transparentnost. Ze všech těchto důvodů by zavedení požadavku prostřednictvím právních předpisů EU na podávání zpráv vyřešilo zjištěné problémy a přispělo k fungování vnitřního trhu.

A navíc by opatření ke zveřejňování informací na úrovni EU přineslo přidanou hodnotu ve srovnání s iniciativami jednotlivých členských států v této oblasti. Je tomu tak z toho důvodu, že zejména pokud by bylo zveřejňování potenciálně agresivního daňového plánování doprovázeno výměnou informací, umožnilo by daňovým správám získat úplný obraz o vlivu přeshraničních transakcí na celkový základ daně. EU je tedy v lepší situaci než jakýkoli jednotlivý členský stát, když se má zajistit efektivnost a úplnost systému výměny informací.