ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Zpráva o pokroku při uplatňování směrnice 2006/32/ES o energetické účinnosti u konečného uživatele a energetických službách a při uplatňování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/8/ES o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny založené na poptávce po užitečném teple na vnitřním trhu s energií /* COM/2013/0938 final */





ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Zpráva o pokroku při uplatňování směrnice 2006/32/ES o energetické účinnosti u konečného uživatele a energetických službách a při uplatňování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/8/ES o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny založené na poptávce po užitečném teple na vnitřním trhu s energií Úvod Směrnice 2006/32/ES[1] o energetické účinnosti u konečného uživatele a energetických službách (směrnice o energetických službách nebo SES) má za cíl učinit konečné použití energie hospodárnějším a účinnějším, a to tak, že stanoví nezbytné orientační cíle, pobídky a institucionální, finanční a právní rámce, které jsou nutné k odstranění stávajících překážek na trhu a nedostatků zabraňujících účinnému konečnému použití energie. Snaží se také vytvořit podmínky pro rozvoj a podporu trhu energetických služeb a pro zavádění programů energetických úspor a dalších opatření ke zvýšení energetické účinnosti u konečného uživatele. Směrnice o energetických službách se vztahuje na distribuci a maloobchodní prodej energie a na zavádění opatření ke zvýšení energetické účinnosti u konečného uživatele, s výjimkou činností zahrnutých do systému EU pro obchodování s emisemi (ETS) a do určité míry také ozbrojených sil. Zaměřuje se na maloobchodní prodej, dodávky a distribuci nosičů energie využívajících rozsáhlé sítě, např. elektřiny a zemního plynu, i na jiné nosiče energie, např. dálkové vytápění, topné oleje, uhlí a lignit, lesnické a zemědělské energetické produkty a paliva pro dopravu. Podle čl. 14 odst. 2 směrnice SES se od členských států vyžaduje, aby připravily druhý akční plán energetické účinnosti a nejpozději do 30. června 2011 jej oznámily Komisi[2]. Ustanovení čl. 14 odst. 5 směrnice SES vyžaduje, aby Komise na základě akčních plánů energetické účinnosti zhodnotila, jakého pokroku dosáhly členské státy při plnění svých národních orientačních cílů úspor energie. Tato zpráva proto uzavírá hodnocení druhého akčního plánu energetické účinnosti, které provedla Komise, čímž Komise také ve vztahu ke druhému akčnímu plánu energetické účinnosti splnila svoji povinnost ohledně podávání zpráv podle čl. 14 odst. 5 směrnice SES. Je předložena později, než bylo plánováno, jelikož ne všechny členské státy předložily své akční plány energetické účinnosti ve lhůtě stanovené v SES. Vysoce účinná kombinovaná výroba tepla a elektřiny nabízí značné možnosti, pokud jde o dosažení úspor energie v EU, jelikož teplo vyrobené při výrobě elektřiny se neztrácí, ale je využito. Tento potenciál dosud nebyl plně realizován. Účelem směrnice 2004/8/ES[3] o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny založené na poptávce po užitečném teple na vnitřním trhu s energií (směrnice o kombinované výrobě tepla a elektřiny nebo KVET) je usnadnit instalaci a provoz zařízení na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny s cílem dosáhnout úspor energie a bojovat proti změně klimatu. Směrnice KVET by měla v krátkodobém výhledu umožnit konsolidaci stávajících zařízení na kombinovanou výrobu a podporu nových zařízení, dlouhodobě by pak měla vytvořit nezbytný rámec pro vysoce účinnou kombinovanou výrobu s cílem snížit emise. Článek 10 směrnice KVET od členských států vyžaduje, aby zveřejnily zprávu s výsledky analýzy a hodnocení provedených ve vztahu k záruce původu, možnostem vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny dotyčného státu a ke stávajícímu právnímu a regulačnímu rámci pro kombinovanou výrobu tepla a energie. Článek 11 směrnice KVET od Komise vyžaduje, aby pravidelně předkládala zprávu o pokroku při dosahování cílů směrnice KVET. Tato zpráva je splněním tohoto požadavku. Je předložena později, než bylo plánováno, jelikož ne všechny členské státy předložily své zprávy ve lhůtě stanovené ve směrnici KVET. Je třeba poznamenat, že směrnice SES a KVET budou téměř v celém rozsahu zrušeny směrnicí o energetické účinnosti (SEÚ)[4], a to s účinkem od 5. června 2014. Povinnost stanovit cíl podle článku 4 směrnice SES však nebude zrušena dříve než 1. ledna 2017. K této zprávě je přiložen pracovní dokument útvarů Komise (SWD(2013) 541 final), který podrobně popisuje uplatňování jak směrnice o energetických službách, tak směrnice o kombinované výrobě tepla a elektřiny v členských státech, a hodnotí pokrok při zvyšování energetické účinnosti dodávek energie a při snižování spotřeby u konečného uživatele. Rovněž je uvedena podrobná analýza akčního programu energetické účinnosti každého členského státu. Provádění směrnice 2006/32/ES o energetické účinnosti u konečného uživatele a o energetických službách Směrnice o energetických službách od členských států vyžaduje, aby stanovily národní orientační cíl úspor energie pro rok 2016 ve výši alespoň 9 % úspor v konečné spotřebě energie[5] a usilovaly o jeho dosažení. Většina jejích ustanovení byla nahrazena podrobnějšími ustanoveními směrnice o energetické účinnosti. Požadavky týkající se 9% cíle však nebudou zrušeny dříve než v roce 2017. Ačkoli se výpočty a metodika značně liší, cíl ve směrnici SES by měl být považován za krok k tomu, aby EU splnila svůj ambicióznější cíl, tedy aby do roku 2020 snížila spotřebu energie o 20 %. Směrnice vyžaduje, aby členské státy v akčních plánech energetické účinnosti podávaly zprávy o svých hlavních přijatých a plánovaných opatřeních ke zvýšení energetické účinnosti. Celková kvalita druhých akčních plánů energetické účinnosti, které členské státy v souladu se směrnicí SES předložily v letech 2011–2012, byla obecně z hlediska ucelenosti, úrovně popisu vnitrostátních politických opatření a pokrytí klíčových odvětví mnohem vyšší než úroveň prvních akčních plánů energetické účinnosti, které byly předloženy v letech 2007–2008. To se rovněž odrazilo v úsporách energie, jichž má být podle očekávání dosaženo díky provádění nových opatření, která jsou ve druhých akčních plánech energetické účinnosti obsažena. Vzhledem k tomu, že se směrnice SES zaměřuje na úspory energie u konečného uživatele a energetické služby – přičemž z oblasti její působnosti je vyloučena většina opatření energetické účinnosti na straně dodávky a opatření, která mají zlepšit energetickou účinnost účastníků v systému ETS, jak již bylo popsáno –, mnoho druhých akčních plánů energetické účinnosti podrobně popisuje činnosti, které jsou prováděny či plánovány za účelem zvýšení energetické účinnosti dodávek energie. Kromě toho většina akčních plánů energetické účinnosti popisuje širokou škálu opatření ke zvýšení energetické účinnosti, která přesahují rámec energetických služeb. Největší individuální podíl na potenciálu úspor energie v EU představují budovy a zvýšení energetické účinnosti v tomto odvětví je pro členské státy prioritním cílem. Téměř všechny členské státy ve svých druhých akčních plánech energetické účinnosti uvedly opatření, která se vztahují jak na nové, tak i stávající budovy, jakož i na obytné budovy a budovy terciárního průmyslu[6]. Úspory dosažené pomocí stavebních předpisů a opatření tvoří podstatnou část celkových domácích úspor, přičemž některé z nich zahrnují rané úspory vyplývající z předpisů provedených od roku 1995. Stejně jako v prvním vykazovaném období je hlavní složkou druhých akčních plánů energetické účinnosti odvětví domácností a 17 členských států ve zprávách poukázalo na rozsáhlé programy renovace budov. Některé členské státy zahrnují do svých výpočtů úspor účinky specifických právních předpisů EU o energetické účinnosti, např. účinky plynoucí z provedení předpisů týkajících se ekodesignu a označování energetické účinnosti pomocí štítků. Pokud jde o financování opatření na úsporu energie, řada členských států[7] uvedla, že využívá finanční prostředky EU, jakož i příjmy z prodeje jednotek přidělených množství (AAU) na základě Kjótského protokolu. Zároveň v celé EU sílí úsilí o intenzivnější zapojení soukromého sektoru do financování opatření na zvyšování energetické účinnosti. Mezi prvním a druhým vykazovaným obdobím vzrostl počet slibných horizontálních opatření. V souladu s tímto vývojem nyní tvoří závazky ohledně úspor energie klíčovou součást úsilí, jež má podpořit rychlejší tempo úspor energie. Pět členských států uvedlo, že již používá zavedené systémy bílých certifikátů[8]. Dva členské státy ve svých akčních plánech energetické účinnosti uvádějí, že takovéto systémy brzy zavedou. Další klíčovou oblastí financování energetické účinnosti v EU zůstávají společnosti poskytující energetické služby. V souladu s tím řada členských států uvedla, že vytvořila modelové smlouvy o energetických službách, zavedla právní předpisy či odstranila právní překážky, aby bylo možné energetické služby ve veřejném sektoru otevřít společnostem poskytujícím energetické služby. Současně bylo stejně jako v prvním vykazovaném období zaznamenáno, že řada vykázaných opatření týkajících se společností, které poskytují energetické služby, obsahuje jen málo podrobností o konkrétních akcích, jež mají být provedeny. Celkové úspory v konečné spotřebě energie za rok 2010, které vykázaly členské státy, činily přibližně 59 Mtoe (milionů tun ropného ekvivalentu). Tento údaj je přibližně o 35 % vyšší než součet průběžných cílů úspor energie, které si stanovilo 27 členských států v prvních akčních plánech energetické účinnosti předložených v roce 2008. Uvedené průběžné úrovně úspor se pohybují v rozmezí od 1,8 % referenční spotřeby v Litvě po téměř 9 % v Německu a Švédsku, kde bylo na konci přechodného období skutečně dosaženo orientačního cíle podle směrnice SES pro rok 2016. Předpokládá se, že celkové úspory v konečné spotřebě energie dosáhnou v roce 2016[9] přibližně 132 Mtoe, což je hodnota, která výrazně převyšuje 9% orientační cíl přibližně 89 Mtoe. Nejvyšší úrovně úspor předpokládají Španělsko a Německo, zatímco čtyři členské státy množstevně vyjádřily úspory v roce 2016 na nižší úrovni, než je 9 % jejich referenční spotřeby energie. Při srovná vání údajů o úsporách členských států je nicméně důležité vzít v úvahu metody, které byly k výpočtu úspor použity, a nikoli pouze vykázané a předpokládané úrovně úspor. K množstevnímu vyjádření úspor byla použita řada různých přístupů. Údaje uvedené níže v tabulce 1 mohou proto sloužit pouze jako přibližný ukazatel skutečného dopadu na skutečné úspory v EU. Přístupy jednotlivých států jsou podrobněji prozkoumány v průvodním pracovním dokumentu útvarů Komise. Jak vyplývá z výše uvedeného přehledu pokroku, jehož bylo dosaženo při zvyšování energetické účinnosti v EU, došlo mezi první a druhým kolem vykazování podle směrnice SES k řadě různých příznivých změn. Rozsáhlé využití pokynů a šablony připravených Komisí přispělo k celkově lepší kvalitě akčních plánů energetické účinnosti. Řada členských států by však své vykazování mohla dále zlepšit tím, že bude poskytovat podrobnější údaje o opatřeních a jejich konkrétním provádění, a také tím, že objasní metodiky použité k množstevnímu vyjádření úspor energie. Z druhého kola vykazování je zřejmé, že způsob, jímž jsou v akčních plánech energetické účinnosti prezentovány informace, lze stále zlepšovat, aby se názorně ukázalo, zda a jak mohou členské státy dosáhnout cílů v oblasti úspor energie. Tabulka 1: Cíle a prognózy úspor v konečné spotřebě energie pro rok 2016 uvedené v akčních plánech energetické účinnosti a vykázané úspory za rok 2010 || Cíl úspor v konečné spotřebě energie pro rok 2010 (primární ekvivalent je uveden kurzívou) || Vykázané úspory v konečné spotřebě energie za rok 2010 (primární ekvivalent je uveden kurzívou) || Prognóza úspor v konečné spotřebě energie na rok 2016 (primární ekvivalent je uveden kurzívou) Členský stát || Mtoe || % referenční spotřeby || Mtoe || % referenční spotřeby || Mtoe || % referenční spotřeby Rakousko || 0,428 || 2,0% || 1,180 || 5,5% || 1,874 || 8,8% Belgie || 0,789 || 3,0% || 1,301 || 4,9% || 2,985 || 11,4% Bulharsko[10] || 0,209 || 3,0% || 0,305 || 4,4% || 1,066 || 15,3% Kypr[11] || 0,060 || 3,3% || 0,066 || 3,6% || 0,191 || 10,4% Česká republika[12] || 0,355 || 1,8% || 0,532 || 2,7% || 1,596 || 8,2% Dánsko || 0,449 || 3,0% || 0,664 || 4,4% || 1,285 || 8,6% Estonsko || 0,061 || 2,3% || 0,079 || 3,0% || 0,213 || 8,1% Finsko || 0,507 || 3,0% || 1,040 || 6,1% || 2,123 || 12,5% Francie || 5,000 || 3,8% || 5,159 || 3,9% || 18,000 || 13,5% Německo || 12,181 || 6,1% || 17,937 || 9,0% || 33,868 || 17,1% Řecko[13] || 0,439 || 2,8% || 0,794 || 5,1% || 1,415 || 9,0% Maďarsko || 0,152 || 1,0% || 0,293 || 1,9% || 1,371 || 9,0% Irsko || 0,559 || 4,5% || 0,523 || 4,2% || 1,576 || 12,6% Itálie || 3,066 || 2,7% || 4,102 || 3,6% || 10,880 || 9,6% Lotyšsko || 0,006 || 0,2% || 0,294 || 8,8% || 0,299 || 9,0% Litva || 0,054 || 1,5% || 0,067 || 1,8% || 0,341 || 9,4% Lucembursko || 0,045 || 2,7% || 0,128 || 7,6% || 0,238 || 14,1% Malta || 0,011 || 3,0% || 0,014 || 3,8% || 0,033 || 9,0% Nizozemsko || 0,978 || 2,0% || 2,278 || 4,7% || 6,416 || 13,1% Polsko || 1,021 || 2,0% || 3,037 || 5,9% || 5,779 || 11,3% Portugalsko || 0,344 || 1,9% || 0,662 || 3,6% || 2,240 || 12,2% Rumunsko[14] || 0,940 || 3,0% || 2,222 || 7,1% || 2,800 || 9,0% Slovensko || 0,224 || 3,0% || 0,668 || 9,0% || 0,671 || 9,0% Slovinsko || 0,102 || 2,5% || 0,101 || 2,5% || 0,591 || 14,5% Španělsko[15] || 2,179 || 3,0% || 4,720 || 6,5% || 13,126 || 18,1% Švédsko || 2,003 || 6,3% || 2,846 || 9,0% || 4,626 || 14,6% Spojené království || 11,737 || 9,0% || 8,547 || 6,6% || 17,816 || 13,7% Úrovně celkových dosažených a předpokládaných úspor v druhém akčním plánu energetické účinnosti jsou vyšší než jiné ukazatele tempa zvyšování energetické účinnosti. Podle druhých akčních plánů energetické účinnosti členské státy, které využívají převážně ukazatele opírající se o postup shora dolů, vykazují zvýšení energetické účinnosti o 6,6 % během tříletého přechodného období (2007–2010) nebo roční průměrné zvýšení přesahující 2,1 % referenční spotřeby. Tento údaj je v kontrastu s průměrným tempem snižování energetické náročnosti z hlediska konečné spotřeby ve výši přibližně 1,2 %, jak bylo za roky 2000–2009 zaznamenáno v projektu Odysee[16]. Výrazný nárůst tempa ročního zvyšování účinnosti, který je patrný z mnoha akčních plánů energetické účinnosti, nelze přičítat výhradně nárůstu politické aktivity, ale rovněž dodatečným strukturálním a statistickým faktorům, jakož i nesrovnalostem v údajích a překrývajícím se údajům, které vznikly při sčítání dopadů různých vnitrostátních opatření. Členské státy, které k určení vykázané hodnoty úspor využívají převážně metody opírající se o postup zdola nahoru nebo metody specifické pro konkrétní opatření, uvádějí, že do roku 2010 dosahovaly úspory hodnoty 5,1 % referenční spotřeby energie. Také tento údaj se zdá být vysoký, vzhledem k tomu, že na rozdíl od metod opírajících se o postup shora dolů by z údajů, které vznikly výpočtem zdola nahoru, měly být vyloučeny autonomní úspory, ačkoli zahrnují některé rané úspory. Rovněž existuje určité riziko dvojího započítání v případech, kdy tytéž kWh mohly být uspořeny na základě několika politických opatření. Tabulka 2: Přehled opatření na straně dodávky uvedených v druhém akčním plánu energetické účinnosti[17] Členský stát || Opatření zabývající se ztrátami při přenosu a distribuci elektřiny || Opatření podporující vysoce účinnou kombinovanou výrobu || Opatření, která upřednostňují jiná vysoce účinná zařízení pro výrobu energie včetně větrných a fotovoltaických elektráren || Opatření na podporu dálkového vytápění nebo zvýšení jeho energetické účinnosti || Opatření na podporu řízení zátěžového provozu || Opatření na podporu nebo vývoj inteligentních sítí || Opatření zabývající se účinností dodávky ropy a plynu || Dobrovolné dohody podporující úspory na straně dodávky || Opatření, která mají podpořit silnější konkurenci mezi dodavateli Rakousko || || X || || X || || || || || Belgie || || X[18] || || || || || || || Bulharsko || X || X || || X || || X || || || Kypr || X || X || X || || || || || || Česká republika || || X || X || X || || || || || Dánsko || X || || || X[19] || || || X || X || Estonsko || X || X || || X || || || X || || X Finsko || || || || || || || || X || Francie || || || || || || X || || || Německo || || X[20] || || || || || || || X Řecko || X || X || X || X || || || || || Maďarsko || || || || X || || || || || Irsko || X || || X || || X || X || || X || X Itálie || X || X || X || || || X || || || Litva || X || X || X || X || || X || X || || Lotyšsko || || X || || || || || || || Lucembursko || || X || || || || || || || Malta || X || X || || || || X || || || Nizozemsko || || X || || || || || || || Polsko || X || || || X || || X || || || Portugalsko || || X || || || || || || || Rumunsko || || || || || || || || || Slovensko || || X || || || || || || || Slovinsko || || X || X || X || || X || || X || Španělsko || || X || X || || || || || || Švédsko || || || || X || || X || || || Spojené království || || || || || || X || || || Provádění směrnice 2004/8/ES o podpoře kombinované výroba tepla a elektřiny Vysoce účinná kombinovaná výroba tepla a elektřiny (definovaná jako současná výroba tepelné energie a elektrické nebo mechanické energie v jednom procesu) má významný potenciál z hlediska úspor energie, v EU je však značně opomíjena. Směrnice KVET má proto vytvořit transparentní společný rámec, který podpoří a usnadní montáž kogeneračních zařízení. V krátkodobém výhledu by směrnice měla umožnit konsolidaci stávajících kogeneračních zařízení a podpořit stavbu nových. Ve střednědobém výhledu by měla vytvořit nezbytný rámec pro vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektřiny s cílem snížit emise CO2 a jiných látek a přispět k udržitelnému rozvoji. Podle směrnice KVET musí členské státy analyzovat své možnosti vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny, vyhodnotit překážky a správní rámce a posoudit spolehlivost systému záruk původu (čl. 10 odst. 1 směrnice KVET). Každé čtyři roky od 21. února 2007 musely členské státy vyhodnocovat pokrok při zvyšování podílu vysoce účinné kombinované výroby tepla a elektřiny na dodávané energii. Členské státy musely do 11. října 2011 zveřejnit druhé vnitrostátní zprávy o pokroku a od Komise se vyžaduje, aby na základě těchto zpráv přezkoumala uplatňování směrnice KVET. Všechny členské státy splnily povinnost analyzovat celostátní možnosti kombinované výroby tepla a elektřiny a překážky, které využití těchto možností brání, a vyhodnotit správní rámce včetně systému záruk původu. Všechny členské státy také předložily první a druhou zprávu o pokroku, jak vyžaduje směrnice KVET, ačkoli v některých případech s určitým zpožděním. Aby Komise usnadnila podávání zpráv a vymezila srovnatelné informace pro hodnocení, poskytla členským státům nezávazné šablony a dotazníky, ne všechny členské státy však tyto dotazníky či šablony použily nebo je vyplnily v plném rozsahu. Tím vznikly rozdíly v kvalitě, úplnosti a metodice. Informace poskytnuté ve vnitrostátních zprávách o pokroku při zvyšování podílu vysoce účinné kombinované výroby energie tudíž často nejsou srovnatelné a značně se liší co do podrobnosti a ucelenosti. Totéž platí také pro vnitrostátní analýzy možností. Třebaže byla směrnice KVET provedena do vnitrostátních právních předpisů, v některých členských státech nebyly systémy záruk původu nebo metodiky výpočtu množství elektřiny z vysoce účinné kombinované výroby v roce 2010 stále zcela funkční nebo byly v praxi málo používány. Vnitrostátní pravidla pro připojení k přenosové síti a přístup k síti pro vysoce účinnou kombinovanou výrobu byla provedena různými způsoby a výrazně se rozcházejí. Ačkoli došlo k pokroku v úsilí o to, aby pravidla sítě byla objektivní a transparentní, harmonogram připojení a podmínky zpoplatnění jsou často příliš složité a zatěžující, a to zejména pro distribuovanou kombinovanou výrobu. Členské státy měly rovněž povinnost posoudit překážky, které brání kombinované výrobě. Za nejběžnější překážky, které brání kombinované výrobě, členské státy označily ceny paliva, poptávku po teple a chlazení, složitost právních předpisů, nedostatek propagace a pravidla přístupu. Dalšími závažnými překážkami byla hospodářská rizika, nejistoty vyvolané systémem pro obchodování s emisemi, chybějící (vytápěcí) infrastruktury a finanční zdroje, nedostatečné povědomí a skutečnost, že určité technologie nejsou dostatečně vyspělé. Ve druhé zprávě o pokroku většina členských států poskytla informace o svých režimech podpory kombinované výroby, ačkoli právní předpisy tyto informace nevyžadovaly. Nejčastější formou podpory během vykazovaného období (do roku 2010), kterou použilo sedmnáct členských států, byly výkupní ceny, prodejní ceny nebo zaručené kupní ceny kombinované výroby. Tyto podpůrné cenové mechanismy byly v patnácti členských státech spojeny s investičními dotacemi. Mnoho členských států rovněž využilo osvobození energie a podniků od daní a zrychlené fiskální úlevy. Některé členské státy zkombinovaly několik mechanismů podpory, např. certifikáty ve spojení se systémy kvót (čtyři členské státy). Oblast působnosti, podmínky a doba trvání vnitrostátních režimů podpory se značně různily. Režimy podpory se často soustředily na specifický segment kombinované výroby, který byl zvolen např. podle paliva, jako je biomasa, nebo kapacity, např. pod 10 MW[21]. Pokrok při zvyšování podílu vysoce účinné kombinované výroby energie zůstal od okamžiku, kdy směrnice KVET vstoupila v roce 2004 v platnost, omezený. Podíl vysoce účinné kombinované výroby na hrubé výrobě elektřiny v EU-27 se zvýšil z 10,5 % v roce 2004 na 11,2 % v roce 2011. V absolutních hodnotách vzrostla výroba elektřiny pomocí vysoce účinné kombinované výroby o 38 TWh[22]: z 337 TWh v roce 2004 na 375 TWh v roce 2011. Podle zpráv členských států předložených na základě článku 10 směrnice KVET, které odrážejí situaci do roku 2010 a zaměřují se na období od roku 2008, je celkový vývoj výroby elektřiny pomocí vysoce účinné kombinované výroby v jednotlivých členských státech značně různorodý. V roce 2009 došlo k mírnému poklesu celkové výroby elektřiny pomocí kombinované výroby, a to zejména v průmyslu, pravděpodobně v důsledku zhoršení hospodářské situace, poté v roce 2010 následovalo oživení. Od roku 2008 do roku 2009 vzrostla kapacita elektrické energie, klesla však její výroba, což ukázalo na nedostatečné využití kapacity. Výroba tepla pomocí kombinované výroby je ustálená a nebyl zaznamenán žádný pokles, celkově výroba tepla od roku 2004 vyrovnaně roste. Mírný nárůst je způsoben především nárůstem dálkového vytápění v bytovém a komerčním odvětví a v odvětví služeb. Podíl kombinované výroby na výrobě tepla se různí a pohybuje se v rozmezí od více než 30 % ve Švédsku (40 %), Bulharsku (33 %), České republice (33 %) a Estonsku (31 %) po méně než 1 % v Řecku, na Maltě a Kypru. V tomto období soustavně rostlo využití zemního plynu jako paliva pro kombinovanou výrobu, a to z 39 % na 48 %, zatímco u uhlí a lignitu došlo k poklesu z 35 % na 21 %. Biomasa a bioplyn mají celkově rostoucí tendenci, a to z 9 % v roce 2005 na 15 % v roce 2010. Nejběžnější technologií je stále parní kondenzační odběrová turbína, využití této technologie však soustavně klesá, konkrétně z 40 % v roce 2005 na 36 % v roce 2010, zatímco podíl paroplynových zařízení roste (z 23 % v roce 2005 na 29 % v roce 2010). Celkově lze říci, že ačkoli podíl vysoce účinné kombinované výroby na trhu s elektřinou vzrostl, pokrok zůstal omezený a bylo dosaženo pouze 12% podílu na výrobě elektřiny namísto ekonomického potenciálu na úrovni 21 %, který členské státy uvedly v analýze svých možností[23]. Závěr V praxi vedlo provedení směrnice SES především k tomu, že byla přijata opatření zaměřená na konečné využití energie, např. byly zavedeny programy modernizace a renovace budov. Akční programy energetické účinnosti členských států poukazují na vysoké úrovně úspor v konečné spotřebě energie, jichž bylo dosaženo do roku 2010, a naznačují, že 9% orientační cíl pro rok 2016 bude ve většině členských států bez obtíží překročen. To je povzbudivé a je z toho zřejmé, že závazek členských států se z hlediska úspor energie vyplácí. Dosažený pokrok by měl být udržen vzhledem k dosažení ambiciózního cíle EU ohledně úspor energie do roku 2020 ve výši 20 % a konkrétnímu provádění a uplatňování směrnice o energetické účinnosti, což je hlavní nástroj k dosažení uvedeného cíle. Pokud jde o směrnici KVET, celkový vývoj výroby elektřiny pomocí vysoce účinné kombinované výroby vykazuje mírný nárůst, především díky nárůstu dálkového vytápění v bytovém a komerčním odvětví a odvětví služeb. Výroba tepla pomocí kombinované výroby od roku 2004 soustavně roste. Návrhy dodatečných opatření či změn směrnice SES nebo KVET nejsou v tomto okamžiku považovány za vhodné. A to proto, že obě směrnice budou zrušeny a byly nahrazeny směrnicí o energetické účinnosti, která převzala jejich ustanovení a rozšířila povinnosti členských států. [1] Úř. věst. L 114, 27.4.2006, s. 64. [2] Přestože Chorvatsko v dubnu 2013 předložilo akční plán energetické účinnosti, nemuselo tak podle SES učinit, neboť povinnost vznikla dříve, než Chorvatsko přistoupilo k EU. [3] Úř. věst. L 52, 21.2.2004, s. 50. [4] Směrnice 2012/27/ES o energetické účinnosti, Úř. věst. 315, 14.11.2012, s. 1. [5] Příloha I směrnice upřesňuje, že by členské státy měly svůj cíl vypočíst s odkazem na svou průměrnou roční domácí konečnou spotřebu energie za posledních pět let předcházejících provedení této směrnice. [6] Viz oddíl 3.2 průvodního pracovního dokumentu útvarů Komise SWD(2013) 541 final o zprávě o pokroku při zvyšování energetické účinnost v Evropské unii. [7] Viz oddíl 4 průvodního pracovního dokumentu útvarů Komise SWD(2013) 541 final. [8] Tyto certifikáty jsou osvědčení vydávaná nezávislými certifikačními subjekty potvrzující nároky účastníků trhu na úspory energie v důsledku opatření ke zvýšení energetické účinnosti (čl. 3 písm. s) směrnice SES). [9] Viz oddíl 4.9 a tabulka 10 průvodního pracovního dokumentu útvarů Komise SWD(2013) 541 final. [10] Bulharské údaje pro rok 2016 představují celkové úspory vypočtené postupem zdola nahoru a uvedené v akčním plánu energetické účinnosti. [11] Údaje o Kypru, Irsku a Nizozemsku jsou uvedeny v primárním energetickém ekvivalentu. Jelikož směrnice SES neobsahuje konkrétní definici „primárních“ a „konečných“ úspor energie, členské státy předložily údaje na základě vlastních definic. [12] Česká republika jasně neuvádí, jakých průběžných úspor dosáhla. Uvedený údaj za rok 2010 představuje třetinu předpokládaného údaje pro rok 2016. [13] S cílem zohlednit vlivy recese upravilo Řecko velmi vysoký údaj o průběžných úsporách, který byl získán metodou shora dolů, aby získalo realističtější rozmezí úspor, jichž bylo pravděpodobně dosaženo. Údaj za rok 2010, který je zde uveden, představuje spodní hranici rozmezí. Neexistuje jasná prognóza úspor energie na rok 2016. Uvedená hodnota předpokládá, že bude dosaženo 9% orientačního cíle. [14] Rumunsko neposkytlo žádnou prognózu úspor na rok 2016. Uvedený údaj na rok 2016 představuje 9% orientační cíl podle směrnice SES. [15] Výpočet 9% cíle podle směrnice SES pro Španělsko není z akčního plánu energetické účinnosti jasný. [16] Projekt financovaný EU, který se soustředí na ukazatele energetické účinnosti (http://www.odyssee-indicators.org/) a využívá metodiky využívající postup shora dolů podobné metodikám, které řada členských států využila v druhých akčních plánech energetické účinnosti. [17] Tabulka má popisnou povahu a pouze ukazuje, že členské státy přijaly v druhých akčních plánech energetické účinnosti různé druhy opatření. Počet křížků nesouvisí s uceleností ani kvalitou opatření uvedených v druhých akčních plánech energetické účinnosti. [18] Samostatná opatření pro Valonsko, Flandry a Bruselský region. [19] Byla zmíněna opatření či strategie, avšak bez podrobností. [20] Opatření týkající se kombinované výroby popsaná v akčním plánu energetické účinnosti se soustředí především na konečné využití nebo mikrozařízení pro kombinovanou výrobu. [21] Megawatty. [22] Terawatthodiny. [23] Příloha X posouzení dopadu směrnice o energetické účinnosti, (SEK(2011) 779 v konečném znění).