Tato zpráva uvádí nejnovější poznatky, pokud jde o pokrok učiněný do roku 2017 směrem k dosažení 20% cíle před rokem 2020. Jako primární zdroj údajů byly použity oficiální evropské statistiky o energii, které členské státy zaslaly Eurostatu do ledna 2019. Zpráva vychází ze zprávy o pokroku v oblasti energetické účinnosti z roku 2017, z výročních zpráv za rok 2018 předložených členskými státy a z doplňující analýzy provedené v průběhu roku 2018. K lepšímu porozumění faktorům ovlivňujícím nedávný vývoj byla použita dekompoziční analýza vyvinutá Společným výzkumným střediskem (JRC) a v rámci projektu Odyssee-Mure.

Zástupci členských států se na podzim roku 2018 dvakrát setkali v rámci zvláštní pracovní skupiny vytvořené Komisí, aby prodiskutovali rostoucí trendy spotřeby energie a našli možná řešení, která by EU vrátila na cestu k dosažení cílů energetické účinnosti do roku 2020. Zpráva o činnosti pracovní skupiny odhalila některé další příčiny růstu spotřeby energie související se situací v jednotlivých členských státech. Jednalo se mimo jiné o: i) opožděné provádění politik v oblasti energetické účinnosti, ii) rozdíl mezi odhadovanými a skutečně dosaženými úsporami energie, iii) nedostatečné posouzení dopadu behaviorálních aspektů, jako je zpětný účinek, iv) nedostatečné financování politik v oblasti energetické účinnosti a v) omezení týkající se pravidel EU pro státní podporu.

Za účelem lepšího pochopení faktorů, které stály za nedávným zvýšením spotřeby energie, uspořádala Evropská komise odborný seminář, který poskytl podklady pro zprávu, v níž se uvádějí příčiny nedávných trendů spotřeby energie. Z analýzy možných faktorů, které ovlivnily rostoucí tendence spotřeby v letech od roku 2014, vyplývá, že lze zaznamenat rozdíly mezi odvětvími: hlavní nárůst spotřeby energie byl zaznamenán u budov (domácnosti a služby), a to i přes mírný sestupný trend v roce 2017, následuje odvětví dopravy, zatímco spotřeba energie v průmyslu rostla velmi málo. Spotřeba v dodávkách energie (výroba, přenos a distribuce) klesla v důsledku přechodu na energii z obnovitelných zdrojů při výrobě elektřiny. Zpráva rovněž potvrdila, že neexistuje jeden konkrétní důvod, proč se spotřeba energie v EU od roku 2014 zvýšila. Tento nárůst by mohl být způsoben částečně dobrou hospodářskou výkonností od roku 2014, částečně nízkými cenami ropy a částečně chladnější zimou v letech 2015 a 2016, přičemž kombinace těchto faktorů se bude v jednotlivých odvětvích lišit.

Klesající trend se v tříletém období od roku 2014 do roku 2017 obrátil, jelikož v porovnání s rokem 2014 konečná spotřeba energie vzrostla ve všech členských státech a spotřeba primární energie v 23 členských státech. Nárůst spotřeby primární energie v tomto období však byl menší než růst HDP. To znamená, že došlo ke snížení primární energetické náročnosti ve všech členských státech s výjimkou šesti (Belgie, Řecko, Itálie, Maďarsko, Rakousko a Portugalsko).

Do roku 2017 dokázalo sedmnáct členských států snížit nebo udržet úroveň konečné spotřeby energie pod svou hypotetickou lineární trajektorií pro dosažení svých odhadovaných cílů do roku 2020. Co se však týče spotřeby primární energie, patnáct členských států se v roce 2017 stále ještě nacházelo nad svými hypotetickými lineárními trajektoriemi. Celkově byla konečná spotřeba energie sedmnácti členských států (v roce 2015 to bylo ještě osmnáct) v roce 2017 nižší než jejich orientační cíl konečné spotřeby energie v roce 2020. V roce 2017 pouze čtrnáct členských států (v roce 2015 to bylo ještě sedmnáct) dosáhlo nebo dokázalo udržet úroveň spotřeby primární energie nižší než jejich orientační cíl pro rok 2020.

Spotřeba primární energie v EU klesla o 9,2 % z 1 720 Mtoe v roce 2005 na 1 561 Mtoe v roce 2017. To je o 5,3 % více než cíl ve výši 1 483 Mtoe pro rok 2020. Od roku 2005 do roku 2017 se snižovala v průměru o 0,8 % ročně, ale od roku 2015 opět rostla. V roce 2017 byl zaznamenán meziroční nárůst o 0,9 %.

Zdá se, že vliv bohatství (které se mimo jiné odráží ve vyšším počtu obydlí a větší průměrné obytné podlahové ploše) a změny životního stylu (například rostoucí penetrace nových malých spotřebičů) by mohly být dalšími faktory, které stojí za nedávným zvýšením spotřeby energie. V případě veřejných budov byla jako jeden z faktorů přispívajících k trendu rostoucí spotřeby energie uvedena vyšší míra energetického pohodlí.

Energetická náročnost sektoru domácností, pokud jde o spotřebu energie na obyvatele, se v období 2005–2017 v EU snížila zhruba o 12 % (ve srovnání s rokem 2016 se v roce 2017 snížila rovněž téměř o 1 %). Vývoj v jednotlivých členských státech však nebyl stejný. V sedmi státech se energetická náročnost zhoršila, přičemž největší nárůst byl zaznamenán v Bulharsku (+20 %), Litvě (+14 %) a na Maltě (+8 %). Naopak Belgie (–26 %), Irsko (–25 %) a Spojené království (–23 %) dokázaly dosáhnout největšího snížení své energetické náročnosti.

4.3.Odvětví služeb

Odvětví služeb zaznamenalo nejvyšší nárůst spotřeby energie od roku 2005 do roku 2017 (+4 %). V tomto nárůstu se do jisté míry odrazil vysoký růst úrovně činnosti – hrubá přidaná hodnota odvětví služeb vzrostla mezi lety 2005 a 2017 přibližně o 19 %. V odvětví služeb je zřetelnější vztah mezi rostoucí zaměstnaností a spotřebou energie, jelikož spotřeba energie rostla v období poměrně silného růstu zaměstnanosti do roku 2008 a opět v období od roku 2014. Odhadem 45 % spotřeby energie v odvětví služeb nadto připadá na vytápění prostor, takže významný meziroční dopad na celkovou spotřebu v odvětví služeb mají i zimní teploty.

Konečná energetická náročnost v odvětví služeb se v období 2005-2017 snížila o 13 %. Nejvýraznějších zlepšení se podařilo dosáhnout v Irsku, Maďarsku, na Slovensku, v Rakousku a ve Švédsku. V porovnání s rokem 2016 se energetická náročnost v EU v roce 2017 dále zlepšovala; spotřeba energie zůstala stabilní, zatímco hrubá přidaná hodnota odvětví se zvýšila přibližně o 2 %.

4.4.Odvětví dopravy

Konečná spotřeba energie v EU v dopravě se zvýšila o 2,5 % z 369 Mtoe v roce 2005 na 378 Mtoe v roce 2017. Devatenáct členských států zvýšilo v roce 2017 svou spotřebu energie v tomto odvětví ve srovnání s úrovněmi roku 2005. Spotřeba se významně zvýšila (o více než 40 % od roku 2005) v Polsku, Rumunsku, v Litvě a na Maltě. Naopak v Řecku a Itálii klesla o více než 10 %.

Konečná spotřeba energie v EU v dopravě vzrostla od roku 2016 do roku 2017 o 2,5 %, přičemž nárůst ohlásily všechny členské státy s výjimkou tří. Toto zvýšení je pokračováním vývoje od roku 2014: spotřeba energie v dopravě vzrostla mezi lety 2014 a 2017 o 7 %. Přibližně 81 % konečné spotřeby energie v dopravě připadá na silniční dopravu, přičemž ropné produkty (benzín a nafta) jsou v tomto odvětví zdaleka nejvíce používanými nosiči energie. Stále roste podíl letecké dopravy na celkové spotřebě energie v dopravě, ve stejném období se jednalo o nárůst o 14 %. Mezi státy s největším meziročním nárůstem patří Polsko (+16 %), Slovensko (+13 %), Chorvatsko, Malta a Rumunsko (každý +8 %).

Hlavní příčinou zvyšující se spotřeby energie byl růst dopravní činnosti a nízké ceny ropy během uvedeného období. V letech 2012 až 2016 se přeprava cestujících po třech letech poklesu zvýšila o 8,3 %. Zvýšení o 3,2 % v roce 2016 bylo nejrychlejší tempo růstu za posledních dvacet let. Nákladní doprava se od roku 2012 rovněž zvýšila, a to o 7,9 % do roku 2016. I přes tento vzestupný trend je počet přepravených tunokilometrů stále o 2,4 % nižší ve srovnání s maximem v roce 2007. K vyšší poptávce po energii v odvětví dopravy nadto dále přispěla kongesce, a to zejména ve velkých městech.

Mezi hospodářským růstem a poptávkou po komerční silniční nákladní dopravě existuje silná korelace, zatímco vztah mezi růstem HDP a přepravou cestujících je složitější a je ovlivněn mnoha faktory. Rovněž se uvádí, že relativně nižší ceny paliv zvýšily tlak na poptávku po pohonných hmotách a měnící se makroekonomické prostředí ovlivnilo vztah mezi cenami paliv a poptávkou po dopravě v EU v období od roku 2000. Pokud jde o přechod na jiný druh dopravy na úrovni EU, změny v podílech různých druhů přepravy cestujících, k nimž došlo za posledních několik let, neměly na spotřebu energie významný dopad. Pokračující nárůst cestování letadlem však vyvíjí určitý tlak směrem k vyšší spotřebě. V nákladní dopravě zůstávají podíly různých druhů dopravy v průběhu času víceméně konstantní.

Efektivnost segmentu lehkých osobních vozidel se v průběhu času zlepšuje a zvyšující se počet nových registrací pomohl zlepšit spotřebu paliva celého vozového parku. V posledních letech byl však zaznamenán obzvláště vysoký nárůst počtu registrací v segmentu sportovně užitkových vozidel (SUV). V porovnání s jinými typy vozidel mají SUV charakteristiky, jako jsou velké čelní plochy a vysoké koeficienty odporu, které mají negativní dopad na spotřebu paliva. Podle společnosti JATO připadalo v Evropě v roce 2016 na vozidla SUV 26 % celkového prodeje osobních automobilů, oproti 8 % v roce 2007. Podle LMC se navíc očekává, že tento silný vzestupný trend bude pokračovat a podíl SUV na celkovém evropském prodeji osobních automobilů v roce 2020 dosáhne 34 %.

5.Stav provádění směrnice o energetické účinnosti

Komise v úzké spolupráci s členskými státy i nadále sleduje provedení směrnice o energetické účinnosti ve vnitrostátním právu a její provádění.

V roce 2018 Komise pokračovala ve strukturovaném dialogu (žádosti o informace prostřednictvím systému EU Pilot) zahájeném s členskými státy v předchozím roce s cílem zajistit, aby se všechny povinnosti a požadavky podle směrnice o energetické účinnosti správně odrážely ve vnitrostátních právních předpisech a politice. V návaznosti na posouzení odpovědí v rámci projektu EU Pilot zaslala Komise všem členským státům výzvy k dalšímu objasnění zbývajících nevyřešených otázek.

Pokud jde o povinnost podávat Komisi zprávy, byly, byť v několika případech s velkým zpožděním, předloženy všechny vnitrostátní akční plány energetické účinnosti, které měly být odevzdány do konce dubna 2017. Celkem deset členských států zahrnulo do svých vnitrostátních akčních plánů energetické účinnosti z roku 2017 aktualizace svých cílů nebo odhadů pro rok 2020. Tyto revidované cíle naznačovaly nárůst rozdílu mezi souhrnnými očekávanými příspěvky a cílem EU. Vnitrostátní akční plány energetické účinnosti obsahují podrobné informace o politikách a opatřeních v oblasti energetické účinnosti plánovaných členskými státy pro následující tři roky s cílem dosáhnout jejich vnitrostátních cílů energetické účinnosti. Ve zprávě JRC byl předložen přehled a posouzení nových opatření a používání různých nástrojů (regulačních, finančních, daňových, jakož i systémů povinného zvyšování energetické účinnosti). Uvedená zpráva rovněž analyzuje provádění opatření v oblasti energetické účinnosti v různých odvětvích (domácnosti, průmysl, doprava, zemědělství a veřejný sektor) a posuzuje úspory energie, jichž se má dosáhnout prostřednictvím hlavních politických iniciativ a programů.

Všechny výroční zprávy členských států za rok 2018 byly předloženy v průběhu roku 2018, jak se požaduje v článku 24 směrnice o energetické účinnosti. Stále je však možné zlepšit nejen harmonogram předkládání, ale i kvalitu a úplnost poskytovaných informací. Společné výzkumné středisko provedlo analýzu těchto výročních zpráv v roce 2018.

5.1.Pokrok podle článku 7 (závazek v oblasti úspor energie)

Podle článku 7 vykázaly členské státy v období 2014–2016 úspory; na úrovni EU se jednalo o celkem 54 547 ktoe. To je přibližně 24 % součtu všech kumulativních úspor energie požadovaných ke konci roku 2020 a přibližně o 10 % více než odhadovaný objem úspor pro období 2014–2016 za předpokladu, že dojde k lineárnímu plnění požadavků na úspory. Přestože součet úspor energie na úrovni EU ukazuje za rok 2016 vyšší míru úspor, měl by být pokrok podle článku 7 posouzen na vnitrostátní úrovni: každý členský stát by měl do konce roku 2020 dosáhnout svých požadavků na úspory energie.

Analýza ukazuje, že několik členských států zaostává, pokud jde o dosažené úspory v roce 2016: Bulharsko, Chorvatsko, Kypr, Česká republika, Řecko, Lotyšsko, Lucembursko a Portugalsko dosáhly v roce 2016 méně než 60 % požadovaných úspor. Francie, Maďarsko, Itálie, Litva a Španělsko dosáhly více než 80 %, stále však nedosahují úrovně požadované pro rok 2016. Na druhé straně Belgie, Dánsko, Estonsko, Finsko, Irsko, Malta, Německo, Nizozemsko, Polsko, Rumunsko, Rakousko, Slovensko, Slovinsko, Spojené království a Švédsko požadavky plní nebo dosahují ještě lepších úspor energie, než se v období 2014–2016 požaduje.

Ve své poslední výroční zprávě devět států sdělilo, že zavedly nová politická opatření. Kromě toho některé státy aktualizovaly své odhady očekávaných/realizovaných úspor pro roky 2014 a 2015, které jsou výsledkem dříve sdělených politických opatření.