CS Úřední věstník Evropské unie CE 62/46

SPOLEČNÝ POSTOJ (ES) č. 7/2009

přijatý Radou dne 9. ledna 2009

s ohledem na přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. …/2009 ze dne … o společných pravidlech pro přístup na mezinárodní trh silniční přepravy zboží (přepracované znění)

(Text s významem pro EHP)

(2009/C 62 E/03)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),

po konzultaci s Výborem regionů,

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (2),

vzhledem k těmto důvodům:

(1) V nařízení Rady (EHS) č. 881/92 ze dne 26. března 1992 o přístupu na trh silniční přepravy zboží uvnitř Společenství na území nebo z území členského státu nebo procházející územím jednoho nebo více členských států (3), nařízení Rady (EHS) č. 3118/93 ze dne 25. října 1993, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu zboží uvnitř členského státu (4), a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/94/ES ze dne 12. prosince 2006 o zavedení společných pravidel pro určité druhy silniční přepravy zboží (5) je potřeba provést několik podstatných změn. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by uvedené právní předpisy měly být přepracovány a začleněny do jediného nařízení.

(2) Zavedení společné dopravní politiky vyžaduje mimo jiné i stanovení společných pravidel pro přístup na trh mezinárodní silniční přepravy zboží na území Společenství a stanovení podmínek, za nichž může dopravce nerezident provozovat přepravní služby uvnitř členského státu. Tato pravidla je nutno stanovit tak, aby přispívala k hladkému fungování vnitřního dopravního trhu.

(3) Aby byl ve Společenství zajištěn soudržný rámec pro mezinárodní silniční přepravu zboží, mělo by se toto nařízení vztahovat na veškerou mezinárodní dopravu na území Společenství. Na přepravu ze členských států do třetích zemí se nadále ve značné míře vztahují dvoustranné dohody mezi členskými státy a danými třetími zeměmi. Toto nařízení by se proto nemělo použít na část jízdy provedenou na území členského státu nakládky nebo vykládky, pokud nebyly mezi Společenstvím a příslušnými třetími zeměmi uzavřeny nezbytné dohody. Mělo by se však vztahovat na průjezd přes území jakéhokoli členského státu.

(4) Zavedení společné dopravní politiky vyžaduje odstranění všech omezení vůči poskytovatelům dopravních služeb, která se zakládají na státní příslušnosti poskytovatelů nebo na skutečnosti, že tato osoba je usazena v jiném členském státě, než ve kterém mají být tyto služby poskytovány;

(5) Pro pružné a bezproblémové dosažení uvedeného ustanovení by měl být do přijetí konečné právní úpravy, pokud nebude dokončena harmonizace trhu silniční přepravy zboží, používán právní systém přechodný;

(6) Podle směrnice 2006/94/ES nepodléhají určité druhy přepravy povolení Společenství ani jiným povolením k přepravě. V rámci organizace trhu podle tohoto nařízení by měl být zachován systém, kdy některé z těchto typů dopravy nepodléhají z důvodu jejich zvláštní povahy udělení licence Společenství a žádného jiného povolení.

(7) Podle směrnice 2006/94/ES se na přepravu zboží vozidly s přípustnou celkovou hmotností od 3,5 tuny do 6 tun vztahovala výjimka, pokud jde o požadavek licence Společenství. Pravidla Společenství v oblasti silniční přepravy zboží a cestujících se však všeobecně uplatňují na vozidla s přípustnou celkovou hmotností vyšší než 3,5 tuny. Proto by se toto nařízení mělo přizpůsobit všeobecné oblasti působnosti pravidel Společenství v oblasti silniční dopravy a mělo by stanovit výjimku pouze pro vozidla s přípustnou celkovou hmotností nepřekračující 3,5 tuny.

(8) Mezinárodní přeprava zboží po silnici by měla být podmíněna licencí Společenství. Na dopravcích by se mělo požadovat, aby v kabině každého svého vozidla uchovávali ověřený opis licence Společenství, s cílem usnadnit kontroly ze strany donucovacích orgánů, obzvláště kontroly vně členského státu, v němž je dopravce usazen. Za tímto účelem je nezbytné upřesnit vzhled a další náležitosti licence Společenství a ověřených opisů.

(9) Měly by být stanoveny podmínky vydávání a odebírání licencí Společenství, druhy přepravy, na které se vztahují, doba platnosti a způsoby jejich použití.

(10) Mělo by být rovněž zavedeno osvědčení řidiče, aby tak členské státy mohly účinně kontrolovat, zda jsou řidiči ze třetích zemí zaměstnáni v souladu s právními předpisy nebo zda jsou k dispozici dopravci odpovědnému za dopravní operaci.

(11) Provozovat dočasně vnitrostátní silniční přepravní služby ve členském státě, aniž by tam měli sídlo nebo byli jinak usazeni, by mělo být povoleno dopravcům, kteří jsou držiteli licence Společenství podle tohoto nařízení, a dopravcům oprávněným k provozování určitých typů mezinárodní přepravy zboží. Pokud se tato kabotáž provádí, měla by podléhat právním předpisům Společenství, například nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy (6), a vnitrostátním právním předpisům platným pro určité oblasti v dotyčném hostitelském státě.

(12) Měla být přijata ustanovení, která umožní zasáhnout v případě závažného narušení daných dopravních trhů. Za tímto účelem je nezbytné zavést vhodný rozhodovací postup a shromažďovat potřebné statistické údaje.

(13) Aniž jsou dotčena ustanovení Smlouvy týkající se práva usazování, kabotáž je službou, kterou dopravci poskytují v členském státě, v němž nejsou usazeni, a neměla by být zakázána, pokud se neprovádí způsobem, který vede ke vzniku trvalé nebo nepřetržité činnosti v tomto členském státě. Pro účely vynucování tohoto požadavku by měla být četnost kabotáže a doba, po kterou může být prováděna, omezena. Dříve se takové vnitrostátní dopravní služby povolovaly dočasně. V praxi pak bylo obtížné zjistit, jaké služby byly povoleny. Je proto zapotřebí zavést jasná a snadno prosaditelná pravidla.

(14) Ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (7) se použije na provozovatele silniční dopravy, kteří provádí kabotáž.

(15) Za účelem provádění účinných kontrol kabotáže by donucovací orgány hostitelských členských států měly mít přístup alespoň k údajům z nákladních listů a ze záznamového zařízení v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (8).

(16) Členské státy by měly vzájemně spolupracovat za účelem řádného uplatňování tohoto nařízení.

(17) Je potřeba co nejvíce snížit množství administrativních formalit, aniž se zruší kontroly a sankce, které zaručují řádné uplatňování a účinné prosazování tohoto nařízení. Za tímto účelem by se měla vyjasnit stávající pravidla týkající se odebrání licence Společenství a tato pravidla by měla být důraznější. Současná pravidla by se měla upravit tak, aby umožnila ukládat účinné sankce za závažná porušení předpisů v hostitelském členském státu. Sankce by měly být nediskriminační a přiměřené vzhledem k závažnosti porušení. Vůči všem uloženým sankcím by mělo být možné podat opravný prostředek.

(18) Členské státy by měly zaznamenávat do vnitrostátního elektronického rejstříku podniků silniční dopravy veškeré případy závažného porušení předpisů ze strany dopravců, které vedly k uložení sankce.

(19) Členské státy by s cílem podpořit a usnadnit výměnu informací mezi vnitrostátními orgány měly k výměně příslušných informací využívat vnitrostátní kontaktní místa zřízená podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. …/2009 ze dne …, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon provolání provozovatele silniční dopravy (9).

(20) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by se měla přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (10).

(21) Zejména je třeba zmocnit Komisi k přizpůsobení příloh I, II a III tohoto nařízení technickému pokroku. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, musejí být přijata regulativním postupem s kontrolou podle článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.

(22) Členské státy by měly přijmout nezbytná opatření k provedení tohoto nařízení, zejména opatření týkající se účinných, přiměřených a odrazujících sankcí.

(23) Jelikož cílů tohoto nařízení, a zejména zajištění soudržného rámce pro mezinárodní silniční přepravu zboží ve Společenství, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu jejího rozsahu a účinků, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

KAPITOLA I

VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ

Článek 1

Oblast působnosti

1. Toto nařízení se vztahuje v mezinárodní silniční přepravě zboží pro cizí potřebu na jízdy provedené na území Společenství.

2. Při přepravě z členského státu do třetí země a naopak se toto nařízení vztahuje na část jízdy provedenou při průjezdu přes území jakéhokoli členského státu. Nevztahuje se na část jízdy provedenou na území členského státu nakládky nebo vykládky, pokud nebyla uzavřena potřebná dohoda mezi Společenstvím a dotyčnou třetí zemí.

3. Do uzavření dohod uvedených v odstavci 2 nejsou tímto nařízením dotčena:

a) ustanovení dvoustranných dohod mezi členskými státy s dotyčnými třetími zeměmi vztahující se k přepravě ze členského státu do třetí země a naopak;

b) ustanovení dvoustranných dohod mezi členskými státy vztahující se k přepravě ze členského státu do třetí země a naopak, která buď na základě dvoustranného povolení, nebo liberální právní úpravy umožňují provádět nakládku a vykládku v členském státě dopravcům, kteří nejsou v daném členském státě usazeni.

4. Toto nařízení se použije na vnitrostátní silniční přepravu zboží, kterou dočasně provozuje dopravce nerezident podle kapitoly III.

5. Toto nařízení se nepoužije na následující druhy přepravy a jízdy bez nákladu s takovou přepravou související:

a) přeprava poštovních zásilek v rámci univerzální služby;

b) přeprava poškozených nebo havarovaných vozidel;

c) přeprava zboží vozidly, jejichž přípustná celková hmotnost, včetně celkové hmotnosti přípojného vozidla, nepřesahuje 3,5 t;

d) přeprava zboží vozidly, pokud splňuje tyto podmínky: i) přepravované zboží je ve vlastnictví podniku nebo je jím prodáváno, kupováno, pronajímáno, najímáno, vyráběno, získáváno, zpracováváno nebo opravováno; ii) účelem přepravy je převést zboží z nebo do podniku, jeho přeprava uvnitř podniku, popř. mimo podnik, jde-li o přepravu pro vlastní potřebu; iii) vozidla pro takovou přepravu jsou být řízena personálem zaměstnávaným dotyčným podnikem nebo tomuto podniku poskytnutým na základě smluvního závazku; iv) vozidla přepravující zboží patří podniku, byla jím koupena na úvěr nebo je má podnik v pronájmu, za předpokladu. že v posledně uvedeném případě tato vozidla splňují podmínky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/1/ES ze dne 18. ledna 2006 o užívání vozidel najatých bez řidiče pro silniční přepravu zboží (11); a v) taková přeprava smí být pouze pomocnou činností v rámci celkové činnosti podniku;

e) přeprava léků, zdravotnických přístrojů a vybavení, jakož i dalšího materiálu pro poskytování pomoci v naléhavých případech, zejména při živelních pohromách.

První pododstavec písm. d) bod iv) se nepoužije na náhradní vozidlo během krátkodobé poruchy běžně používaného vozidla.

6. Ustanoveními odstavce 5 se nemění podmínky, za nichž jednotlivé členské státy udělují svým státním příslušníkům oprávnění pro činnosti uvedené v uvedeném odstavci.

Článek 2

Definice

Pro účely tohoto nařízení se rozumí:

1) „vozidlem“ samostatné motorové vozidlo registrované v některém členském státě nebo souprava vozidel, u které je alespoň motorové vozidlo registrováno v některém členském státě, pokud jsou určeny výlučně pro přepravu zboží;

2) „mezinárodní dopravou“: a) jízda vozidla s nákladem, při které leží výchozí a cílové místo ve dvou různých členských státech, s průjezdem nebo bez průjezdu jedním či více členskými státy nebo jednou či více třetími zeměmi; b) jízda vozidla s nákladem, při které výchozí místo leží v jednom členském státu a cílové místo v třetí zemi nebo naopak, s průjezdem nebo bez průjezdu jedním či více členskými státy nebo jednou či více třetími zeměmi; c) jízda vozidla s nákladem mezi třetími zeměmi s průjezdem po území jednoho nebo více členských států; nebo d) jízda bez nákladu související s přepravami uvedenými v písmenech a), b) a c);

3) „hostitelským členským státem“ členský stát, v němž dopravce provozuje svou činnost, jiný než členský stát, v němž je dopravce usazen;

4) „dopravcem nerezidentem“ provozovatel silniční přepravy zboží, který svou činnost provozuje v hostitelském členském státu;

5) „řidičem“ osoba, která i po krátkou dobu řídí dané vozidlo nebo je vezena ve vozidle, aby v rámci svých povinností byla v případě potřeby k dispozici pro řízení;

6) „kabotáží“ vnitrostátní přeprava pro cizí potřebu dočasně provozovaná v hostitelském členském státu;

7) „závažným porušením právních předpisů Společenství v oblasti silniční dopravy“ porušení, která mohou vést ke ztrátě dobré pověsti v souladu s čl. 6 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. …/2009 nebo k dočasnému nebo trvalému odebrání licence.

KAPITOLA II

MEZINÁRODNÍ DOPRAVA

Článek 3

Obecná zásada

Mezinárodní přeprava podléhá vlastnictví licence Společenství a dále osvědčení řidiče, pokud je řidič státním příslušníkem třetí země.

Článek 4

Licence Společenství

1. Licenci Společenství vydává členský stát podle tohoto nařízení každému provozovateli silniční přepravy zboží pro cizí potřebu, který:

a) je usazen v tomto členském státě v souladu s právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy daného členského státu; a

b) je v daném členském státě, v němž je dopravce usazen, v souladu s právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy tohoto členského státu o přístupu k povolání provozovatele silniční přepravy zboží oprávněn k provozování mezinárodní silniční přepravy zboží.

2. Licence Společenství vydávají příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, na dobu až deseti let s možností prodloužení.

Licence Společenství a ověřené opisy vydané přede dnem použitelnosti tohoto nařízení zůstávají platné do jejich dne skončení platnosti.

Komise přizpůsobí dobu platnosti licence Společenství technickému pokroku, zejména pokud jde o vnitrostátní elektronické rejstříky podniků silniční dopravy, jak je stanoveno v článku 16 nařízení (ES) č. …/2009. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 15. odst. 2.

3. Členský stát, v němž je dopravce usazen, vydá držiteli prvopis licence Společenství, která je uchovávána dopravcem, a tolik ověřených opisů, kolik má držitel licence Společenství k dispozici vozidel, ať vlastních, nebo na základě smluv o pronájmu či finančního pronájmu.

4. Licence Společenství a ověřené opisy musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze II, která rovněž stanoví podmínky pro jeho užívání. Musí obsahovat alespoň dva z bezpečnostních prvků uvedených v příloze I.

Komise přizpůsobí přílohy I a II technickému pokroku. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 15 odst. 2.

5. Licence Společenství a ověřené opisy se opatří razítkem orgánu vydávajícího licenci, jakož i podpisem a pořadovým číslem. Pořadová čísla licence Společenství a ověřených opisů se zanesou do záznamů o dopravci ve vnitrostátním elektronickém rejstříku podniků silniční dopravy.

6. Licence Společenství se vydává na jméno dopravce a je nepřevoditelná. Ověřený opis povolení licence Společenství se nachází v každém vozidle dopravce a předkládá se kdykoli na žádost kontrolora.

U soupravy vozidel se ověřený opis nachází v tažném vozidle. Platí pro celou soupravu vozidel, i v případě, že přívěs nebo návěs není uveden do provozu nebo registrován jménem držitele licence nebo že je uveden do provozu nebo registrován v jiném členském státě.

Článek 5

Osvědčení řidiče

1. Osvědčení řidiče vydává členský stát v souladu s tímto nařízením každému dopravci, který

a) je držitelem licence Společenství; a

b) v uvedeném členském státě buď v souladu s právními předpisy zaměstnává řidiče, který není státním příslušníkem členského státu ani dlouhodobě pobývajícím rezidentem ve smyslu směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (12), nebo v souladu s právními předpisy používá řidiče, který není státním příslušníkem členského státu ani dlouhodobě pobývajícím rezidentem ve smyslu uvedené směrnice a který je dopravci k dispozici v souladu s podmínkami zaměstnání a podmínkami odborného výcviku stanovenými v tomto členském státě i) právními a správními předpisy a případně; ii) kolektivními smlouvami v souladu s pravidly platnými v daném členském státě.

2. Osvědčení řidiče vydávají příslušné orgány členského státu, kde je dopravce usazen, na žádost držitele licence Společenství každému řidiči, který není státním příslušníkem členského státu ani dlouhodobě pobývajícím rezidentem ve smyslu směrnice 2003/109/ES a který je zaměstnán tímto dopravcem v souladu s právními předpisy, nebo každému řidiči, který není ani státním příslušníkem členského státu, ani dlouhodobě pobývajícím rezidentem ve smyslu uvedené směrnice a který je dopravci k dispozici. Každé osvědčení řidiče musí potvrzovat, že řidič v něm uvedený je zaměstnán v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 1.

3. Osvědčení řidiče musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze III. Musí obsahovat alespoň dva bezpečnostní prvky uvedené v příloze I.

4. Komise přizpůsobí přílohu III technickému pokroku. Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, se přijímají v souladu s regulativním postupem s kontrolou podle čl. 15 odst. 2.

5. Osvědčení řidiče se opatří razítkem orgánu vydávajícího osvědčení, jakož i podpisem a pořadovým číslem. Pořadové číslo osvědčení řidiče se zanese do vnitrostátního elektronického rejstříku podniků silniční dopravy do záznamů o dopravci, který osvědčení propůjčuje řidiči, jehož jméno je v něm uvedeno.

6. Osvědčení řidiče náleží dopravci, který je propůjčuje řidiči, jehož jméno je v osvědčení uvedeno, když tento řidič řídí vozidlo na podkladě licence Společenství vydané tomuto dopravci. Ověřený opis osvědčení řidiče, který vydaly příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, musí být uložen u dopravce. Osvědčení řidiče je předloženo na žádost kontrolora.

7. Osvědčení řidiče se vydává na dobu, kterou určuje vydávající členský stát, přičemž maximální doba platnosti osvědčení je pět let. Osvědčení řidiče vydaná přede dnem použitelnosti tohoto nařízení zůstávají platná do jejich dne skončení platnosti.

Osvědčení řidiče je platné, pouze pokud jsou splněny podmínky pro jeho vydání. Členské státy přijmou vhodná opatření, která zajistí, že dopravce vrátí osvědčení bez prodlení vydávajícím orgánům, nejsou-li již tyto podmínky splněny.

Článek 6

Ověřování podmínek

1. Při podání žádosti o vydání licence Společenství nebo o prodloužení licence Společenství v souladu s čl. 4 odst. 2, prověří příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, zda splňuje nebo nadále splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1.

2. Příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, pravidelně ověřují prováděním každoročních kontrol alespoň 20 % platných osvědčení řidiče vydaných v daném členském státě, zda jsou splněny podmínky uvedené v čl. 5 odst. 1, na jejichž základě bylo osvědčení řidiče vydáno.

Článek 7

Odmítnutí vydání licence Společenství či osvědčení řidiče a jejich odebrání

1. Nejsou-li splněny podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 nebo podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1, zamítnou příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, odůvodněným rozhodnutím žádost o vydání nebo prodloužení licence Společenství nebo vydání osvědčení řidiče.

2. Příslušné orgány odeberou licenci Společenství nebo osvědčení řidiče, pokud držitel

a) již nesplňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 nebo podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1 nebo

b) předložil nesprávné informace o žádosti o licenci Společenství nebo osvědčení řidiče.

KAPITOLA III

KABOTÁŽ

Článek 8

Obecná zásada

1. Každý dopravce pro cizí potřebu, který je držitelem licence Společenství a jehož řidič, který je státním příslušníkem třetí země, má osvědčení řidiče v, je oprávněn za podmínek stanovených v této kapitole provozovat kabotáž.

2. Dopravci uvedení v odstavci 1 mohou po dodání zboží dováženého v rámci mezinárodní přepravy z jiného členského státu nebo ze třetí země do hostitelského členského státu uskutečnit s týmž vozidlem nebo, v případě soupravy, motorové vozidlo téhož vozidla až tři následné kabotážní jízdy. K poslední vykládce během kabotáže před opuštěním hostitelského členského státu dojde do sedmi dnů od poslední vykládky uskutečněné v hostitelském členském státu během dovozu v rámci mezinárodní přepravy.

Dopravci mohou ve lhůtě uvedené v prvním pododstavci provést některé nebo všechny kabotážní jízdy povolené podle uvedeného pododstavce v každém členském státě za podmínky, že budou omezeny na jednu kabotážní jízdu na členský stát ve lhůtě tří dnů od vstupu na území tohoto členského státu.

3. Má se za to, že vnitrostátní silniční přeprava zboží uskutečněná v hostitelském členském státu dopravcem nerezidentem je v souladu s tímto nařízením, pouze pokud dopravce může předložit jasné důkazy o mezinárodní dopravě, během níž přijel do hostitelského členského státu a o každé návazné kabotáži, kterou v něm uskutečnil.

Důkazy uvedené v prvním pododstavci musí pro každou jízdu zahrnovat tyto údaje:

a) jméno, adresa a podpis odesílatele;

b) jméno, adresa a podpis dopravce;

c) jméno a adresa adresáta; po dodání zboží i jeho podpis a datum dodání;

d) místo a datum přejímky zboží a místo určené pro dodání;

e) běžný popis zboží a způsobu balení, v případě nebezpečného zboží pak jejich všeobecně známý popis, jakož i počet balení a jejich zvláštní označení a čísla;

f) hrubá hmotnost zboží nebo jiné vyjádření jeho množství;

g) registrační tabulka (poznávací značka) motorového vozidla a tahače.

4. Každý dopravce, který je v členském státě, v němž je usazen, oprávněn v souladu s právními předpisy tohoto státu k provozování přepravy zboží pro cizí potřebu uvedené v čl. 1 odst. 5 písm. a), b) a c), je za podmínek stanovených v této kapitole oprávněn k provozování kabotáže stejného druhu nebo kabotáže vozidly stejné kategorie.

5. Povolení k provozování kabotáže v rámci dopravy uvedené v čl. 1 odst. 5 písm. d) a e) nepodléhá žádným omezením.

Článek 9

Pravidla týkající se kabotáže

1. Nestanoví-li právní předpisy Společenství jinak, podléhá provádění kabotáže platným právním a správním předpisům hostitelského členského státu, pokud jde o:

a) podmínky, jimiž se řídí smlouvy o přepravě;

b) hmotnosti a rozměry vozidel;

c) požadavky pro přepravu určitých kategorií zboží, zejména nebezpečných věcí, potravin podléhajících rychlé zkáze a živých zvířat;

d) doby řízení a doby odpočinku;

e) daň z přidané hodnoty (DPH) na dopravní služby.

Hmotnosti a rozměry uvedené v prvním pododstavci písm. b) mohou případně překročit hodnoty použitelné v členském státě, v němž je dopravce usazen, nesmějí však za žádných okolností překročit omezení hostitelského členského státu týkající se vnitrostátní dopravy nebo technické hodnoty uvedené v důkazu podle čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 96/53/ES ze dne 25. července 1996, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz (13).

2. Právní a správní předpisy uvedené v odstavci 1 se v případě dopravců nerezidentů používají za stejných podmínek jako podmínky pro dopravce usazené v hostitelském členském státě, aby bylo účinně zabráněno jakékoli diskriminaci na základě státní příslušnosti nebo místa usazení.

Článek 10

Ochranný postup

1. V případě vážného narušení vnitrostátního dopravního trhu v určité územní oblasti způsobeného či zhoršeného kabotáží může kterýkoliv členský stát uvědomit Komisi za účelem přijetí ochranných opatření, předá jí nezbytné informace a oznámí jí opatření, která má v úmyslu přijmout ve vztahu k dopravcům, kteří jsou rezidenty dotyčného státu.

2. Pro účely odstavce 1 se rozumí:

— „vážným narušením vnitrostátního dopravního trhu v určité územní oblasti“ výskyt specifických potíží na trhu, které mohou vést k závažnému a potenciálně dlouhodobému převisu nabídky nad poptávkou, jenž by mohl ohrozit finanční stabilitu a přežití významného počtu dopravců,

— „územní oblastí“ oblast, která zahrnuje celé území členského státu či jeho část nebo zasahuje na celé území jiných členských států či na jeho část.

3. Komise přezkoumá situaci zejména na základě příslušných údajů a po konzultaci výboru uvedeného v čl. 15 odst. 1 a ve lhůtě jednoho měsíce od obdržení žádosti členského státu rozhodne, zda jsou ochranná opatření nutná, a pokud nutná jsou, přijme je.

Tato opatření mohou zahrnovat vyloučení dotyčné oblasti z oblasti působnosti tohoto nařízení.

Opatření přijatá v souladu s tímto článkem zůstanou v platnosti po dobu maximálně šesti měsíců, která může být jednou prodloužena za stejných podmínek platnosti.

Komise každé rozhodnutí přijaté podle tohoto odstavce neprodleně oznámí členským státům a Radě.

4. Pokud Komise rozhodne o přijetí ochranných opatření týkajících se jednoho nebo více členských států, musí příslušné orgány dotyčných členských států přijmout odpovídající opatření ve vztahu k dopravcům, kteří jsou rezidenty dotyčného státu, a informuje o nich Komisi. Tato opatření se použijí nejpozději k témuž datu jako bezpečnostní opatření přijatá Komisí.

5. Každý členský stát může Radě předložit rozhodnutí přijaté Komisí podle odstavce 3 do 30 dnů od jeho oznámení. Rada může kvalifikovanou většinou do 30 dnů od tohoto předložení nebo došlo-li k předložení několika členskými státy, od prvního předložení přijmout odlišné rozhodnutí.

Na rozhodnutí Rady se vztahují podmínky platnosti stanovené ve třetím pododstavci odstavce 3. Příslušné orgány dotyčných členských států jsou povinny přijmout opatření s rovnocenným účinkem pro dopravce, kteří jsou rezidenty tohoto státu, a uvědomit o nich Komisi. Nepřijme-li Rada rozhodnutí ve lhůtě stanovené v prvním pododstavci, je rozhodnutí Komise konečné.

6. Je-li Komise toho názoru, že je třeba prodloužit platnost opatření uvedených v odstavci 3, předloží návrh Radě, která rozhodne kvalifikovanou většinou.

KAPITOLA IV

VZÁJEMNÁ SPOLUPRÁCE A SANKCE

Článek 11

Vzájemná spolupráce

Členské státy navzájem spolupracují při uplatňování tohoto nařízení a dohledu nad jeho uplatňováním. Vyměňují si informace prostřednictvím vnitrostátních kontaktních míst zřízených podle článku 18 nařízení (ES) č. …/2009.

Článek 12

Sankce členského státu, v němž je dopravce usazen, za porušení právních předpisů

1. V případě závažného porušení právních předpisů Společenství v oblasti silniční dopravy, k němuž došlo nebo jež bylo zjištěno v jakémkoli členském státě, příslušný orgán členského státu, v němž je usazen dopravce, který se takového porušení dopustí, přijme v dané věci odpovídající opatření, což může vést mimo jiné k uložení těchto správních sankcí:

a) dočasné nebo trvalé odebrání některých nebo všech ověřených opisů licence Společenství;

b) dočasné nebo trvalé odebrání licence Společenství.

Tyto sankce mohou být stanoveny po přijetí konečného rozhodnutí v dané věci a zohlední závažnost porušení, kterých se držitel licence Společenství dopustí, a na to, kolik ověřených opisů licence pro mezinárodní přepravu má v držení.

2. V případě vážného porušení týkajícího se zneužití osvědčení řidiče uloží příslušné orgány členského státu, v němž je usazen dopravce, který se zneužití nebo opakovaného nesprávného použití dopustil, přiměřené sankce, například:

a) pozastavení vydání osvědčení řidiče;

b) odebrání osvědčení řidiče;

c) podřízení vydání osvědčení řidiče dalším podmínkám, které zabrání zneužívání nebo nesprávnému používání těchto osvědčení;

d) dočasné nebo trvalé odebrání některých nebo všech ověřených opisů licence Společenství;

e) dočasné nebo trvalé odebrání licence Společenství.

Tyto sankce mohou být stanoveny po přijetí konečného rozhodnutí v dané záležitosti a zohlední závažnost porušení, kterých se držitel licence Společenství dopustí.

3. Příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, sdělí příslušným orgánům členského státu, na jehož území bylo porušení zjištěno, co nejdříve, avšak nejpozději do dvou měsíců poté, co bylo v záležitosti přijato konečné rozhodnutí, zda a které sankce podle odstavců 1 a 2 tohoto článku byly uloženy.

Pokud takové sankce uloženy nejsou, uvedou příslušné orgány členského státu usazení příslušné důvody.

4. Příslušné orgány zajistí, aby celkové sankce uložené dotyčnému dopravci přiměřeně odpovídaly porušení nebo porušením, která byla příčinou těchto sankcí, a přitom byla zohledněna každá sankce za stejné porušení již uložená v členském státě, v němž bylo porušení zjištěno.

5. Příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, mohou rovněž v souladu s vnitrostátním právem zahájit s proti dotyčnému dopravci řízení před příslušným vnitrostátním soudem. O každém rozhodnutích učiněných v dané věci uvědomí příslušný orgán hostitelského státu.

6. Členské státy zajistí, aby dopravci měli právo se proti správním sankcím odvolat, pokud jim budou podle tohoto článku uloženy.

Článek 13

Sankce hostitelského členského státu za porušení právních předpisů

1. Zjistí-li příslušné orgány členského státu, že došlo k závažnému porušení tohoto nařízení nebo právních předpisů Společenství v oblasti silniční dopravy dopravcem z nerezidentem, předá členský stát, na jehož území k porušení nařízení došlo, příslušným orgánům členského státu, v němž je dopravce usazen, co nejdříve, a nejpozději do dvou měsíců poté, co bylo v záležitosti přijato konečné rozhodnutí, tyto údaje:

a) popis porušení, jakož i datum a čas, kdy k němu došlo;

b) kategorie, typ a závažnost porušení; a

c) uložené sankce a sankce vykonané.

Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou požádat příslušné orgány členského státu, ve kterém je dopravce usazen, aby uložily správní sankce podle článku 12.

2. Aniž je dotčeno trestní stíhání, je příslušný orgán hostitelského členského státu oprávněn uložit sankci dopravci nerezidentovi, který se při provozování kabotáže na území tohoto státu dopustí porušení tohoto nařízení nebo právních předpisů členských států nebo Společenství v oblasti silniční dopravy. Tyto sankce nesmějí být diskriminační. Dané sankce mohou mimo jiné spočívat ve varování, nebo v případě závažného porušení v dočasném zákazu kabotáže na území hostitelského členského státu, v němž k porušení došlo.

3. Členské státy zajistí, aby dopravci měli právo se proti správním sankcím odvolat, pokud jim budou podle tohoto článku uloženy.

Článek 14

Zápis do vnitrostátních elektronických rejstříků

Členské státy zajistí, aby závažná porušení právních předpisů Společenství v oblasti silniční dopravy ze strany dopravců zjištěná na jejich území, jež vedla k tomu, že členský stát uložil sankci, jakož i jakékoliv dočasné nebo trvalé odebrání licence Společenství nebo její ověřený opis, byly zapsány do vnitrostátního elektronického rejstříku podniků silniční dopravy. Položky v rejstříku, které se týkají dočasného nebo trvalého odebrání licence Společenství, zůstávají v databázi po dobu dvou let, přičemž toto období začíná v případě dočasného odebrání licence vypršením doby tohoto odebrání nebo v případě trvalého odebrání licence datem tohoto odebrání.

KAPITOLA V

PROVÁDĚNÍ

Článek 15

Postup projednávání ve výboru

1. Komisi je nápomocen výbor zřízený čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3821/85.

2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.

Článek 16

Sankce

Členské státy stanoví pravidla týkající se sankcí za porušení tohoto nařízení a učiní všechna opatření, aby tyto sankce byly uplatňovány. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí Komisi uvedené předpisy do … (14) a co nejdříve oznámí všechny následné změny.

Členské státy zajistí, aby všechna tato opatření byla přijata bez diskriminace na základě státní příslušnosti nebo místa, v němž je dopravce usazen.

Článek 17

Podávání zpráv

1. Každé dva roky uvědomí členské státy Komisi o počtu držitelů licencí Společenství k 31. prosinci předchozího roku a o počtu ověřených opisů odpovídajícímu počtu vozidel v provozu k tomuto dni.

2. Členské státy rovněž informují Komisi o počtu osvědčení řidiče vydaných v předchozím kalendářním roce, jakož i o počtu osvědčení řidiče v oběhu ke dni 31. prosince téhož roku.

3. Komise do konce roku 2013 vypracuje zprávu o situaci na trhu Společenství v oblasti silniční dopravy. Tato zpráva obsahuje analýzu situace na trhu včetně hodnocení účinnosti kontrol a vývoj pracovních podmínek daného povolání, jakož i posouzení toho, zda bylo při harmonizaci předpisů mimo jiné v oblasti prosazování práva a poplatků za užívání silnic, jakož i právních předpisů v sociální oblasti a v oblasti bezpečnosti dosaženo takového pokroku, že lze předpokládat další otevírání domácích trhů silniční dopravy, včetně kabotáže.

KAPITOLA VI

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 18

Zrušení

Nařízení (EHS) č. 881/92 a (EHS) č. 3118/93 a směrnice 2006/94/ES se zrušují.

Odkazy na zrušená nařízení a směrnici se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.

Článek 19

Vstup v platnost

Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Použije se od … (14).

Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V … den … Za Evropský parlament předseda … Za Radu předseda nebo předsedkyně …

(1) Úř. věst. C 204, 9.8.2008, s. 31.

(2) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 21. května 2008(dosud nezveřejněné v Úředním věstníku), společný postoj Rady ze dne 9. ledna 2009, postoj Evropského parlamentu ze dne … (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne …

(3) Úř. věst. L 95, 9.4.1992, s. 1.

(4) Úř. věst. L 279, 12.11.1993, s. 1.

(5) Úř. věst. L 374, 27.12.2006, s. 5.

(6) Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 1.

(7) Úř. věst. L 18, 21.1.1997, s. 1.

(8) Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 8.

(9) Úř. věst. L …

(10) Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.

(11) Úř. věst. L 33, 4.2.2006, s. 82.

(12) Úř. věst. L 16, 23.1.2004, s. 44.

(13) Úř. věst. L 235, 17.9.1996, s. 59.

(14) Dva roky ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.

PŘÍLOHA I BEZPEČNOSTNÍ PRVKY LICENCE SPOLEČENSTVÍ A OSVĚDČENÍ ŘIDIČE Licence Společenství a osvědčení řidiče musí mít alespoň dva z těchto bezpečnostních prvků: — hologram; — speciální vlákna v papíru, jež jsou viditelná pod UV světlem; — alespoň jednu mikrotiskovou čáru (tisk viditelý pouze pod zvětšovacím sklem, jejž není možno kopírovat na kopírkách); — hmatové znaky, symboly nebo vzory; — dvojí číslování: pořadové číslo licence Společenství, jejího ověřeného opisu nebo osvědčení řidiče a číslo vydání; — pozadí s ochranným vzorem s jemnými gilošovými vzory a duhovým tiskem.

PŘÍLOHA II

PŘÍLOHA III

PŘÍLOHA IV SROVNÁVACÍ TABULKA Nařízení (EHS) č. 881/92 Nařízení (EHS) č. 3118/93 Směrnice 2006/94/ES Toto nařízení Čl. 1 odst. 1 Čl. 1 odst. 1 Čl. 1 odst. 2 Čl. 1 odst. 2 Čl. 1 odst. 3 Čl. 1 odst. 3 Příloha II Čl. 1 odst. 1 a 2, příloha I; článek 2 Čl. 1 odst. 5 Článek 2 Čl. 1 odst. 6 Článek 2 Článek 2 Čl. 3 odst. 1 Článek 3 Čl. 3 odst. 2 Čl. 4 odst. 1 Čl. 3 odst. 3 Čl. 5 odst. 1 Článek 4 Čl. 5 odst. 1 Čl. 4 odst. 2 Čl. 5 odst. 2 Čl. 4 odst. 3 Čl. 5 odst. 3 Čl. 4 odst. 4 Čl. 4 odst. 5 Čl. 5 odst. 4, příloha I Čl. 4 odst. 6 Čl. 5 odst. 5 Čl. 4 odst. 2 Čl. 6 odst. 1 Čl. 5 odst. 2 Čl. 6 odst. 2 Čl. 5 odst. 2 Čl. 6 odst. 3 Čl. 5 odst. 3 Čl. 6 odst. 4 Čl. 5 odst. 6 Čl. 6 odst. 5 Čl. 5 odst. 7 Článek 7 Článek 6 Čl. 8 odst. 1 Čl. 7 odst. 1 Čl. 8 odst. 2 Čl. 7 odst. 2 Čl. 8 odst. 3 Čl. 12 odst. 1 Čl. 8 odst. 4 Čl. 12 odst. 2 Čl. 9 odst. 1 a 2 Čl. 12 odst. 6 Čl. 1 odst. 1 Čl. 8 odst. 1 Čl. 1 odst. 2 Čl. 8 odst. 4 Čl. 1 odst. 3 a 4 Čl. 8 odst. 5 Článek 2 – Článek 3 – Článek 4 – Článek 5 – Čl. 6 odst. 1 Čl. 9 odst. 1 Čl. 6 odst. 2 – Čl. 6 odst. 3 Čl. 9 odst. 2 Čl. 6 odst. 4 – Článek 7 Článek 10– Článek 10 Čl. 17 odst. 1 Čl. 11 odst. 1 Čl. 8 odst. 1 Článek 11 Čl. 11 odst. 2 Čl. 13 odst. 1 Čl. 11 odst. 3 Čl. 12 odst. 4 Článek 11a Čl. 8 odst. 2 a 3 Čl. 13 odst. 2 Čl. 8 odst. 4 první a třetí pododstavec Čl. 8 odst. 4 druhý pododstavec Čl. 12 odst. 4 Čl. 8 odst. 4 čtvrtý a pátý pododstavec Čl. 12 odst. 5 Článek 9 Čl. 13 odst. 3 Článek 12 Článek 18 Článek 13 Článek 14 Článek 10 Článek 11 Článek 15 Článek 12 Článek 4 Článek 19 Článek 3 Článek 5 Příloha II, III Příloha I Příloha II Příloha III Příloha III Příloha I Příloha II Příloha III Příloha IV