CS Úřední věstník Evropské unie C 318/69

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru na téma „Spolupráce mezi organizacemi občanské společnosti a místními a regionálními orgány při integraci přistěhovalců“ (dodatkové stanovisko)

2011/C 318/11

Zpravodaj: pan PARIZA CASTAÑOS

Dne 20. ledna 2011 se Evropský hospodářský a sociální výbor rozhodl, v souladu s článkem 29 A prováděcích předpisů, vypracovat doplňující stanovisko k tématu

Spolupráce mezi organizacemi občanské společnosti a místními a regionálními orgány při integraci přistěhovalců.

Specializovaná sekce Zaměstnanost, sociální věci, občanství, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 27. června 2011.

Na 473. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 13. a 14. července 2011 (jednání dne 13. července 2011), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 119 hlasy pro, 1 hlas byl proti a 11 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 V nadcházejících letech dojde k nárůstu vnitřní mobility evropských občanů a zvýší se příliv přistěhovalců, pocházejících z třetích zemí, do Evropy. Tyto migrační procesy posílí národní, etnickou, náboženskou a kulturní rozmanitost EU. (1) Nárůst mobility a přistěhovalectví představuje na místní a regionální úrovni těžký úkol. Evropský hospodářský a sociální výbor odsuzuje nedávné zásahy, které omezují svobodu pohybu v rámci schengenského prostoru, a za účelem spolupráce s Evropskou radou ze dne 24. června vypracoval stanovisko (2).

1.2 Jedna z hlavních zásad strategie Evropa 2020 – Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění se vztahuje k integraci přistěhovalců. EHSV chce poukázat na to, že hospodářský růst a tvorba pracovních míst, lepší odborné vzdělávání a veřejné služby usnadňují integraci.

1.3 Je velmi důležité, aby EU disponovala kvalitní společnou legislativou s cílem zajistit, že bude přistěhovalectví regulováno prostřednictvím zákonných a transparentních postupů. Tato společná legislativa musí být založena na respektování Listiny základních práv Evropské unie a Evropské úmluvy o lidských právech a musí přistěhovalcům zajišťovat rovná práva a povinnosti, rovné zacházení a nediskriminaci v zaměstnání i ve společnosti.

1.4 Spolu s hospodářskou a sociální krizí jsou v celé Evropě na vzestupu nesnášenlivost, xenofobie a rasismus, i v politických programech některých vlád. Instituce EU musí být velmi činné v boji proti xenofobii a diskriminaci vůči přistěhovalcům a „viditelným menšinám“, a v podpoře rovných příležitostí a sociální soudržnosti a mobility. Média musí jednat zodpovědně a výchovně.

1.5 Místní a regionální orgány mají pro provádění integračních politik k dispozici politické, regulační a rozpočtové nástroje. V mnoha případech jsou vnitrostátní politiky zacíleny na regulaci migračních toků, jsou však velmi vzdálené od místní a regionální úrovně, kde je nutné se s výzvou integrace vypořádat. Politiky mohou mít mnoho podob: proaktivní, preventivní, korekční a reaktivní. Místní orgány upustily od postoje, který k integraci přistupoval jako k přirozenému bezproblémovému procesu nevyžadujícímu účinné konkrétní politiky.

1.6 EHSV se domnívá, že integrace není právním úkonem, ale spíše složitým, dlouhodobým sociálním procesem s mnoha rozměry a mnoha zúčastněnými stranami, zejména na místní úrovni. Sociální proces integrace se uskutečňuje v rámci struktur společnosti a v různých oblastech lidského života, jako je rodina, městská čtvrť, město, pracoviště, škola, výukové středisko, univerzita, sdružení, náboženské instituce, sportovní kluby atd.

1.7 Sociální proces integrace musí být podpořen legislativním rámcem, který zaručí postupné vyrovnání povinností a práv přistěhovalců a ostatní populace a přístup ke zboží a službám a cestám občanské účasti za rovných podmínek a rovného zacházení. (3) První ze společných základních zásad integrační politiky Evropské unie (4) zní: „Integrace je dynamický, obousměrný proces vzájemného přizpůsobování jak přistěhovalců, tak residentů členských států“. (5)

1.8 Integrační politika a politika sociálního začlenění podporované místními a regionálními orgány by se měly zaměřit na řadu různých oblastí (6): počáteční přijetí, výuku jazyka, právo a zvyky, bydlení, zdraví, boj proti chudobě, boj proti diskriminaci, politiky zaměstnanosti a odborné přípravy, rovnost pohlaví, vzdělávání dětí, rodinnou politiku, politiku mládeže, zdravotní péči, rozšiřování sociálních služeb a usnadňování občanské účasti. Zaměstnanci veřejných orgánů musí být schopni zohlednit etnickou a kulturní rozmanitost a musí absolvovat odbornou přípravu v mezikulturní tematice. Na místní a regionální úrovni je třeba podporovat dialog a spolupráci mezi kulturami a náboženstvími.

1.9 Demokratický způsob vládnutí je založen na principu, který říká, že všichni členové politické komunity by měli být schopni se přímo i nepřímo zapojit do vládního rozhodovacího procesu. Pokud mají být integrační politiky úspěšné, občanská společnost a místní a regionální orgány musí být aktivně zapojeny do jejich vytváření, provádění a hodnocení.

1.10 V demokratické společnosti musí být všichni, jež jsou ovlivňováni kolektivními rozhodnutími, schopni účastnit se přijímání těchto rozhodnutí a mít na ně vliv. Demokracie v evropských multikulturních městech 21. století musí být zdokonalena prostřednictvím účasti residentů, jejichž práva na účast na politickém životě jsou omezena, tj. residentů pocházejících ze třetích zemí. (7)

1.11 EHSV vyzval k udělení občanských práv státním příslušníkům třetích zemí, kteří mají povolení k trvalému pobytu v EU. (8) Vyzývá rovněž k vytvoření pružnějších vnitrostátních naturalizačních politik.

1.12 EHSV může přispět k realizaci závěrů konference v Zaragoze, a to prostřednictvím stanoviska k ukazatelům aktivního občanství.

1.13 Devátá společná základní zásada, „Účast přistěhovalců na procesu demokratizace a při formulování integračních politik a opatření, zejména na místní úrovni, podporuje jejich integraci“, nebyla členskými státy adekvátně uváděna do praxe. Ve třetím vydání publikace MIPEX (9) (která obsahuje ukazatele týkající se integrace ve 31 zemích Evropy a Severní Ameriky) se dospívá k závěru, že většina přistěhovalců má jen málo příležitostí formovat a zlepšovat politiky, které je denně ovlivňují.

1.14 EHSV se domnívá, že by měly být zavedeny proaktivní integrační politiky dvojího zaměření, tedy na hostitelskou společnost i přistěhovalce, s cílem vytvořit společnost, v níž budou mít všichni residenti bez ohledu na svůj původ stejná práva a povinnosti a budou sdílet hodnoty demokratické, otevřené a pluralitní společnosti.

1.15 V evropských městech je občanská společnost nesmírně aktivní a usiluje o lepší koexistenci a integraci. Tyto organizace představují úžasný sociální kapitál a mohou v rámci všech oblastí své činnosti podporovat společnost vstřícnou vůči začleňování. EHSV navrhuje, aby místní a regionální orgány podporovaly činnost občanské společnosti a její konzultace a zapojení prostřednictvím veřejných a transparentních postupů a aby jí byl poskytnut dostatek finančních prostředků. Financování nesmí omezovat nezávislost organizací.

1.16 Za účelem podpory integrace musí být správa věcí veřejných zdokonalována prostřednictvím zapojení občanské společnosti. EHSV proto navrhuje, aby role stávajících místních a regionálních participačních a poradních orgánů byla posílena a aby byla vytvořena nová fóra a platformy ve městech a regionech, jež jimi ještě nedisponují, jelikož veřejná činnost je úspěšnější prostřednictvím participačních systémů.

1.17 EHSV navrhuje, aby evropské městské úřady a regiony zřídily konzultativní rady, fóra a platformy, tak aby se občanská společnost (organizace zabývající se přistěhovalectvím a podporou přistěhovalců, organizace pro lidská práva, organizace žen, sociální partneři – odbory a podnikatelské organizace –, jakož i další relevantní nevládní organizace) mohla zapojit a aby s ní byly konzultovány integrační politiky. Na obecní úrovni mohou být participační struktury upraveny tak, aby odrážely konkrétní místní podmínky a měly buď stabilní nebo pružnější charakter. Místní a regionální orgány musí podniknout kroky k odstranění překážek, které brání zapojení.

1.18 EHSV věří, že v novém programu pro integraci by měla Evropská komise zdůraznit význam místní a regionální úrovně, a podpořit tak spolupráci mezi politickými orgány a organizacemi občanské společnosti. Integrace probíhá nejúčinněji na místní úrovni a právě zde se rozvíjí pocit sounáležitosti. Pro utváření takového pocitu sounáležitosti je účast na společenském a politickém životě rozhodující.

1.19 Sdělení Komise by mělo navrhnout, aby byly na místní úrovni vytvořeny struktury s cílem konzultovat přistěhovalce a občanskou společnost. Evropský fond pro integraci by mohl spolupracovat s místními orgány na financování této participační činnosti a zachovat nezávislost organizací.

1.20 EHSV se domnívá, že před dalším hodnocením v polovině období by měl fond navýšit svůj rozpočet a disponovat flexibilnějšími systémy financování místních a regionálních orgánů. Komise by měla rovněž spravovat až 20 % fondu za účelem financování činností Unie s vysokou přidanou hodnotou. Výbor sdílí obavy řady organizací věnujících se přistěhovalcům, protože fond financuje pouze projekty předložené velkými organizacemi, které mohou zajistit vysokou míru spolufinancování, a nefinancuje male místní organizace.

2. Souvislosti a obecné připomínky

2.1 Prostřednictvím řady stanovisek přispěl EHSV k vytvoření společného přístupu EU k integračním politikám: Společný program pro integraci, Společné základní zásady, Evropský fond pro integraci, pořádání konferencí na ministerské úrovni, síť národních kontaktních míst, příručky o integraci, výroční zprávy, webové stránky a vytvoření Evropského fóra pro integraci.

2.2 Lisabonská smlouva poskytla Evropské unii právní základ (čl. 79 odst. 4 Smlouvy o fungování EU) k provádění opatření pro povzbuzení a podporu úsilí členských států integrovat státní příslušníky třetích zemí.

2.3 V roce 2006 EHSV přijal stanovisko z vlastní iniciativy (10), aby přispěl k provádění integrační politiky EU z místní a regionální perspektivy. EHSV v něm zdůraznil, že integrační politika není ve výlučné pravomoci členských států, ale také místních a regionálních orgánů.

2.4 Dobrá správa je třeba k tomu, aby orgány veřejné moci podporovaly tyto sociální procesy prostřednictvím vhodných politik. Místní a regionální orgány disponují v rámci svých pravomocí určených jednotlivými členskými státy politickými, legislativními a finančními nástroji, které musí náležitě použít pro integrační politiku. Pro zajištění jejich účinnosti a celkové soudržnosti by měly být programy a činnosti odpovídajícím způsobem podporovány, koordinovány a vyhodnocovány na všech třech úrovních (celostátní, regionální a místní).

2.5 EHSV by rád zdůraznil, že na místní a regionální úrovni je organizovaná občanská společnost zapojena do integrační politiky a zavázala se k boji proti diskriminaci. Jde o organizace zabývající se přistěhovalectvím a podporou přistěhovalců, odbory, podnikatelská sdružení, nevládní organizace zabývající se lidskými právy a bojem proti rasismu, náboženské komunity, ženské organizace, organizace mládeže, organizace místních obyvatel, vzdělávací, kulturní a sportovní organizace atd.

2.6 EHSV dříve uvedl, že práce tvoří zásadní část procesu sociální integrace, „protože slušné zaměstnání je klíčem k ekonomické soběstačnosti přistěhovalců a prospívá společenským vztahům a vzájemnému porozumění mezi hostitelskou společností a přistěhovalci“ (11).

2.7 Pro integraci a rovné příležitosti je klíčové vzdělávání a odborná příprava. Systémy celoživotní odborné přípravy ve společnostech musí být podporovány s cílem usnadnit uznávání odborných kvalifikací pracovníků z řad přistěhovalců. EU musí zavést pružnější systémy pro uznávání akademických a odborných kvalifikací získaných v zemích původu.

2.8 EHSV prozkoumal (11) větší potíže při sociální integraci, jimž čelí přistěhovalci, kteří se nacházejí v nestandardní situaci. Navrhl možné zavedení individualizované regularizace pro neregulérní přistěhovalce, jež by braly v úvahu, jak dalece jsou usazeni ve smyslu společnosti a zaměstnání, a to na základě konání Evropské rady v rámci Evropského paktu o přistěhovalectví a azylu (12). Individuální regulace bude probíhat v souladu s vnitrostátními právními předpisy, z humanitárních či ekonomických důvodů a za zohlednění větší zranitelnosti žen.

2.9 Článek 19 revidované Evropské sociální charty (13) Rady Evropy vyjmenovává řadu principů pro integraci pracovníků z řad přistěhovalců a jejich rodin, které EHSV považuje za základ pro rozvoj obyvatel ve městech. Byla ratifikována 30 z 47 členských států Rady Evropy. Charta umožňuje fungování důležitého systému kolektivních stížností, který může být využíván odbory, zaměstnavateli a organizacemi občanské společnosti (pouze 14 zemí tento systém schválilo).

2.10 Navíc budou mít jednotlivci a reprezentativní sdružení větší možnost uvádět ve známost a veřejně sdílet své postoje ke všem oblastem činnosti Unie v souladu se článkem 11 SEU. Ve stanovisku z vlastní iniciativy z roku 2010 EHSV uvítal toto ustanovení a označil jej za milník na cestě k Evropě občanů (14), prostřednictvím horizontálního a vertikálního dialogu a evropské občanské iniciativy. EHSV má za to, že pro účast sdružení by měla být zavedena kritéria reprezentativnosti (kvantitativní a kvalitativní) a navrhuje, aby státní příslušníci třetích zemí trvale pobývající na území Unie měli mít možnost se do iniciativy zapojit.

3. Evropské fórum pro integraci

3.1 Na žádost Evropské komise přijal EHSV v roce 2008 průzkumné stanovisko (15), které bylo základem zřízení fóra, jehož plenární zasedání se konají každých šest měsíců v prostorách EHSV. Fórum doposud svolalo pět plenárních zasedání. Stanovisko je příspěvkem EHSV k pátému plenárnímu zasedání, které se uskutečnilo v květnu 2011 a na němž se projednal význam integrace na místní a regionální úrovni.

3.2 Fóra se účastní instituce EU, různí odborníci a stovka zástupců organizací občanské společnosti (organizace zabývající se přistěhovalectvím a lidskými právy, sociální partneři a další relevantní nevládní organizace). Fórum je konzultováno institucemi EU, poskytuje výměnu informací a vydává doporučení s cílem podporovat integraci na evropské úrovni a zohledňovat při tom vnitrostátní osvědčené postupy. Činnosti fóra napomáhá předsednictvo složené ze čtyř členů (Komise, EHSV a dva zástupci relevantních organizací). Na rozdíl od jiných systémů konzultací Komise je fórum strukturovaným, trvalým a proaktivním hlasem občanské společnosti.

3.3 Výbor je odhodlán hrát ve fóru aktivní úlohu a rozhodl se zřídit Stálou studijní skupinu pro přistěhovalectví a integraci (IMI) v rámci sekce SOC. Stálá studijní skupina vypracovává stanoviska, pořádá slyšení a přispívá k činnosti fóra.

3.4 Stockholmský program (16) rovněž vyzývá Komisi, aby podpořila členské státy v jejich úsilí zdokonalit konzultace s občanskou společnosti a její zapojení a brala při tom v úvahu potřeby v oblasti integrace v rámci různých oblastí politik. Evropské fórum pro integraci a evropské internetové stránky týkající se integrace zde musí hrát klíčovou úlohu.

3.5 V řadě členských států a v některých regionálních samosprávách byla vytvořena konzultativní fóra a platformy, do nichž se mohou organizace občanské společnosti zapojit. Tyto způsoby konzultací a zapojení občanské společnosti a organizací zabývajících se přistěhovalectvím jsou hojně provozovány na místní úrovni. Mají napříč Evropou širokou škálu podob, v závislosti na odlišných okolnostech a sociální a politické kultuře.

3.6 Před tím, než se uskutečnilo čtvrté zasedání Evropského fóra pro integraci, požádal EHSV Skupinu pro migrační politiku, aby vypracovala zprávu, v níž by zhodnotila postavení vnitrostátních poradních orgánů, které se zabývají integrací. (17) Celostátní poradní orgány se nacházejí v 11 státech (v Německu a Itálii existuje právní rámec, ale ještě ne instituce; v Irsku byla zřízena nedávno). 15tnáct zemí má poradní systémy na místní úrovni. V 10 zemích existují regionální konzultativní rady (například v Německu a dalších federálních státech). Ve 3 zemích (Rakousko, Francie a Řecko) existují poradní orgány na místní úrovni, ale ne na celostátní.

4. Ministerská konference v Zaragoze

4.1 EHSV přispěl k přípravě poslední ministerské konference, která se týkala integrace a která se konala ve městě Zaragoza (18), prostřednictvím dvou stanovisek (19). Poprvé se ministerské konference zúčastnili dva zástupci fóra.

4.2 Závěry konference upozornily na potřebu vytvořit nový program pro integraci. Evropská komise dokončuje nový program pro integraci, k jehož přípravě EHSV přispěl informační zprávou (20).

4.3 Prohlášení z konference v Zaragoze uvádí, že občanská společnost hraje klíčovou úlohu v integračním procesu a že musí být odstartován pilotní projekt, jehož cílem bude zhodnocení integračních politik.

4.4 Státy, regiony a místní orgány musí posílit místní iniciativy týkající se integrace a postupy pro zapojení občanů musí být proto posíleny. Bude se prosazovat vytvoření sítí a zřízení kanálů pro dialog mezi místními a regionálními orgány a organizovanou občanskou společností.

4.5 Ukazatele, které jsou uvedeny v prohlášení, se týkají zaměstnanosti, vzdělávání a sociálního začleňování a také aktivního občanství, protože zapojení přistěhovalců do demokratického procesu – jako aktivních občanů – přispívá k jejich integraci a rozvíjí jejich pocit sounáležitosti.

4.6 EHSV, jenž se konference zúčastnil, poukázal na to, že vedle kvantitativních ukazatelů by měly být zpracovány také ukazatele kvalitativní. EHSV by kromě toho mohl přispět k realizaci závěrů konference v Zaragoze prostřednictvím stanoviska k ukazatelům aktivního občanství.

5. Správa věcí veřejných ve městech

5.1 Preambule Evropské charty místní samosprávy (21) z roku 1985 uvádí, že „právo občanů zapojit se do správy věcí veřejných je jedním z demokratických principů, který sdílí všechny členské státy Rady Evropy“. Toto právo může být nejlépe uplatňováno na místní úrovni.

5.2 Úmluva Rady Evropy č. 144 o účasti cizinců ve veřejném životě na místní úrovni (1992) (22) uvádí, že aktivní účast obyvatel pocházejících ze zahraničí podporuje rozvoj a prosperitu místní komunity. Úmluva se zavazuje zajistit residentům pocházejícím ze zahraničí svobodu projevu, shromažďování a sdružování, prosazovat, aby poradní orgány tyto obyvatele zastupovaly na místní úrovni a konečně prosazovat volební právo v komunálních volbách. Velmi málo členských států Rady Evropy však tuto úmluvu podepsalo, a Výbor proto vyzývá členské státy, aby ji ratifikovaly.

5.3 Evropská charta pro ochranu lidských práv ve městě (23), přijatá v St. Denis v roce 2000 více než 70 evropskými městy, uvádí, že město je politickým a společenským prostorem pro demokracii blízkou občanům. Aktivní účast občanů formuje charakter města. Signatářská města se zavazují uznat právo na účast na lokálním dění prostřednictvím svobodných a demokratických voleb místních zastupitelů, bez rozlišování mezi vlastními občany a cizími státními příslušníky, a navrhují, aby právo účastnit se komunálních voleb bylo udělováno osobám, které ve městě pobývají alespoň dva roky. Vzhledem k omezením vyplývajícím z vnitrostátních právních předpisů, vyzývají, aby byla demokracie posílena zapojením občanů a občanských sdružení do přijímání rozhodnutí týkajících se místní komunity (prostřednictvím veřejných diskuzí, komunálních referend, veřejných setkání, veřejné činnosti atd.)

5.4 V roce 2003 členové sítě Eurocities, kterou tvoří 128 velkých evropských měst, přijali dokument nazvaný „Příspěvek k dobré správě týkající se integrace přistěhovalců a přijímání žadatelů o azyl“ (24). Tento dokument, vypracovaný městy a určený pro města, obsahuje základní principy nakládání s integrací. Uznává, že místní integrační politiky jsou účinnější, pokud jsou podporovány celou komunitou.

5.5 Výbor regionů (VR) vyvíjí v oblasti integrace obzvláště aktivní činnost a vypracoval řadu stanovisek (25), která upozorňují na to, že místní a regionální orgány jsou v popředí, pokud jde o vypracovávání, provádění, hodnocení a monitorování integrační politiky, a proto by měly být považovány za klíčové hráče při jejím rozvíjení. (26) VR rovněž zdůrazňuje význam aktivní úlohy místních a regionálních orgánů při integraci přistěhovalců a spolupracuje s Evropskou komisí.

5.6 EHSV přijal stanovisko z vlastní iniciativy (27) určené Konventu, který vypracoval nešťastnou Ústavní smlouvu, v němž navrhuje, aby bylo občanství Unie udělováno státním příslušníkům třetích zemí, kteří mají postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta. Výbor také vyzývá Komisi a Evropský parlament, aby vyvinuly nové iniciativy s cílem zajistit, aby dlouhodobě pobývajícím přistěhovalcům byla udělena občanská práva, obzvláště na místní úrovni.

5.7 Druhé vydání příručky Evropské komise o integraci pro tvůrce politik a odborníky (28) doporučuje investovat do mobilizace a organizace společnosti, do strukturované komunikace a dialogu a do posilování místních integračních sítí.

5.8 Projekt SMART CITIES (29) (inteligentní města) vznikl v roce 2007 jako nástroj průběžného hodnocení, jehož se účastní 70 středně velkých evropských měst sdílejících strategie udržitelného rozvoje v oblasti hospodářství, osob, správy, mobility, životního prostředí a kvality života. Využívá se různých ukazatelů. EHSV navrhuje, aby návrhy obsažené v tomto stanovisku byly zohledněny v souvislosti s ukazateli týkajícími se osob a správy.

5.9 Mezikulturní města jsou společnou akcí Rady Evropy a Evropské komise přijatou během Evropského roku mezikulturního dialogu v roce 2008. Jejím cílem je přispět k rozvoji modelu mezikulturní integrace v městských komunitách, které jsou charakteristické svou různorodostí. Považuje interkulturalismus za koncepci prosazující politiky a postupy zaměřené na interakci, pochopení a respekt mezi rozdílnými kulturami a etnickými skupinami.

5.10 V dokumentu nazvaném Občanská účast v mezikulturním městě (30) program Mezikulturní města analyzuje metody a postupy, které města mohou přijmout s cílem posílit mezikulturní dialog a interakci. Dokument znovu potvrzuje zásady Úmluvy Rady Evropy o účasti cizinců na veřejném životě na místní úrovni z roku 1992, přistupuje k věci kreativním způsobem a doporučuje využívat pružnějších forem konzultací při neformálnějších příležitostech. Předkládá doplňující hodnotný přístup k dlouhodobým strategiím týkajícím se správy věcí veřejných založený na poradních orgánech.

5.11 Pěkná řádka členských států v současnosti garantuje cizím státním příslušníkům (zcela či částečně) volební právo: Belgie, Dánsko, Estonsko, Finsko, Řecko, Irsko, Nizozemsko, Malta, Portugalsko, Slovensko, Španělsko, Švédsko a Spojené království. Přesto se cizinci příliš mnoho nezapojují, a EHSV proto věří, že veřejná činnost by měla být posilována za spolupráce občanské společnosti s cílem zvýšit jejich účast.

5.12 Podle publikace MIPEX III mohou v Evropě státní příslušníci třetích zemí kandidovat do komunálních voleb ve 13 zemích, volit v komunálních volbách v 19 zemích, volit v regionálních volbách v 7 zemích a volit v celostátních volbách ve 2 zemích (Portugalsko a Spojené království). Jak již bylo uvedeno, celostátní poradní orgány se nacházejí v 11 zemích a místní poradní orgány v 15 zemích.

5.13 Informace obsažené v publikaci MIPEX III ukazují na některé velmi důležité skutečnosti, nejenom co se týče zemí, které konzultují přistěhovalce, ale také co se týče rozvoje skutečných integračních politik. Země, které disponují účinnými poradními strukturami jsou zeměmi, které všem garantují politické svobody, v dostatečné míře finančně podporují občanskou společnost tvořenou přistěhovalci, udělují volební právo a plné občanství a všemocně se snaží o podporu plného zapojení všech obyvatel do poradních orgánů, které se zabývají zaměstnaností, vzděláváním, zdravím a bydlením. Publikace MIPEX uvádí, že poradní orgány nenahrazují volební právo.

5.14 Nejstabilnější konzultativní rady v Evropě jsou ty, jež fungují nejdéle (některé již od 70. či 80. let) a působí v zemích s největší tradicí přistěhovalectví. Na druhou stranu, nejslabší se nacházejí v zemích, kde je přistěhovalectví novinkou, tedy na jihu Evropy. Systémy v zemích střední Evropy, které nově přijímají přistěhovalce, nejsou dostatečně vyvinuté.

5.15 Analýza těchto platforem ve světle kritérii (31) Rady Evropy ukazuje, že vybudování těchto struktur a jejich stálost by neměla záviset na vůli úřadů a vlád, nýbrž že by měly být zakotveny ve zvláštních právních předpisech. Musí být schopny vyvíjet iniciativu a přijímat zpětnou vazbu a dostávat zpětné informace z oblastí, v nichž byly konzultovány, což není běžné, jak vyplývá z výpovědí uskutečněných během 5. Evropského fóra pro integraci. Tyto struktury musí mít zastupitelský charakter, jejich vedení musí prokazatelně pocházet z řad přistěhovalců a musí disponovat dostatečnými finančními prostředky (32). EHSV poukazuje na význam zaručení reprezentativnosti organizací a účasti žen.

5.16 Během práce na stanovisku se dne 30. března 2011 konalo slyšení ve Valencii, které pořádal EHSV spolu s regionální vládou Valencie a jehož tématem byla spolupráce mezi místními a regionálními správními orgány a organizacemi občanské společnosti. V rámci řady příspěvků byly prezentovány zkušenosti v oblasti konzultací a zapojení z Říma (Itálie), Vlámska (Belgie), Štrasburku (Francie), Dublinu (Irsko), Hesenska (Německo), Aarhusu (Dánsko) a Valencie (Španělsko). V tomto stanovisku se odráží mnoho zkušeností a názorů, které byly na setkání projednány.

5.17 EHSV se domnívá, že místní a regionální orgány by měly umožnit osobám přistěhovaleckého původu přístup k výkonu práva na sdružování vzhledem k tomu, že vnitrostátní právní předpisy udělují státním příslušníkům třetích zemí omezený status občana (nedostatečné a nerovné uznání práva na politickou účast prostřednictvím aktivního volebního práva). Sdružení posilují organizované zapojení a sítě solidarity, zlepšují podmínky pro usazování a blahobyt občanů a konečně prospívají celé komunitě.

5.18 Místní a regionální orgány musí prosazovat zakládání sdružení, obzvláště v případě přistěhovalců, a podporovat je prostřednictvím technické pomoci (poradenství ohledně řízení sdružení, demokratického, ekonomického, finančního řízení a řízení komunikace, opatření v oblasti budování kapacit a vedení zejména žen přistěhovalkyň, iniciátoři fór a sítí, výměna osvědčených postupů atd.), finanční pomoci (dotace, dohody nebo uzavírání smluv o poskytování služby), materiální pomoci (infrastruktura subjektů: prostory, základní zdroje pro vykonávání činnosti) a obzvláštní pozornost věnovat činnostem zaměřeným na digitální začlenění.

5.19 Místní a regionální orgány musí podporovat začleňování přistěhovalců do organizací občanské společnosti, ve funkci řadových členů nebo členů vedení. Obzvláště důležité jsou sdružení místních obyvatel, sdružení rodičů ve vzdělávacích zařízeních, sdružení žen, kulturní, sportovní a volnočasová sdružení, náboženské komunity, odbory a podnikatelské organizace. Odborové organizace mají v Evropě velkou tradici, co se týče členství a zapojení pracovníků přistěhovaleckého původu. Jejich členové pocházejí z rozmanitých etnických a kulturních prostředí a plní zásadní společensko-zprostředkovatelskou funkci.

5.20 Musí být také posíleny vztahy mezi sdruženími přistěhovalců a zbytkem organizované občanské společnosti a musí být podporováno vytváření sítí založených na sociálních cílech společných pro všechny občany (vzdělávání, zaměstnanost, bydlení, územní plánování a rozvoj měst). Evropský rok dobrovolnictví nabízí příležitost k vyjádření podpory a uznání těmto organizacím.

5.21 V rámci EU mohou mít mnoho podob: fóra, konzultativní platformy a rady, diskusní skupiny. Třetí vydání příručky pro tvůrce politiky v oblasti integrace uvádí, že platforma pro dialog je občanským prostorem, „ve kterém je možné si otevřeně a uctivě vyměňovat názory s ostatními přistěhovalci, residenty a vládou“. Cílem je, aby si účastníci vzájemně porozuměli a aby si začali vzájemně důvěřovat.

5.22 EHSV se domnívá, že Evropské fórum pro integraci by mělo vytvářet sítě s fóry a poradními radami, které existují v EU. Na úrovni členských států musí místní a regionální fóra také vytvořit sítě (zajímavý případ existuje v Dánsku, kde je národní rada pro etnické menšiny o 14 členech volena 42 místními fóry).

5.23 EHSV usiluje o prosazování demokratičtějších měst v Evropě, posílení společného občanství, které se vztahuje k bydlišti ve městě (městské občanství, jak řekla místostarostkyně Rotterdamu), s tím, že město je nejdůležitějším místem pro rozvíjení pocitu sounáležitosti mezi velmi různorodou skupinou lidí. Většina přistěhovalců se identifikuje rychleji s městem, v němž žijí, než se státem. Především ve městech lidé sdílejí své problémy, plány a sny.

6. Evropské fórum pro integraci

6.1 Páté Evropské fórum pro integraci se věnovalo otázce fungování fondu v rámci hodnocení v polovině období, které vypracovává Evropská komise. V souladu se závěry EHSV navrhuje následující: 6.1.1 Měla by se upřednostňovat zásada spolupráce uvedená v článku 10 rozhodnutí fondu. Za tímto účelem by měly členské státy zapojit regionální a místní orgány a organizace zastupující občanskou společnost do tvorby, provádění a následného hodnocení víceletého programu a využívání fondu na vnitrostátní úrovni. 6.1.2 Stávající předpisy a postupy fondu jsou příliš složité a vytváří administrativní překážky, ztěžující financování jak občanské společnosti, tak regionálních a místních orgánů. (33) EHSV doporučuje, aby tyto předpisy byly upraveny ve spolupráci s Evropským fórem pro integraci a v souvislosti se zásadou spolupráce, zejména ty, které se týkají kritérií přístupu, spolufinancování, transparentnosti a oblasti osob. EHSV se domnívá, že pro zajištění přidané hodnoty fondu je nutné, aby všechny financované projekty zaručovaly provádění první společné hlavní zásady: „integrace je dvousměrný proces“.

V Bruselu dne 13. července 2011. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Úř. věst. C 48, 15.2.2011, s. 6.

(2) Úř. věst. C 248, 25.8.2011, s. 135.

(3) Úř. věst. C 125, 27.5.2002, s.112.

(4) Dokument Rady 14615/04. Společné základní zásady přijaté Radou a zástupci členských států dne 19. listopadu 2004.

(5) KOM(2005) 389 v konečném znění Společný program pro integraci – Rámec pro integraci státních příslušníků třetích zemí v Evropské unii.

(6) Úř. věst. C 347, 18.12.2010, s. 19.

(7) R. Gropas a R. Zapata-Barrero, Active immigrants in multicultural contexts: democratic challenges in Europe, in A. Triandafyllidou, T. Modood, and N. Meer, European Multiculturalism(s): Cultural, religious and ethnic challenges, Edinburgh: Edinburgh University Press, 2011.

(8) Úř. věst. C 208, 3. 9. 2003, s. 76.

(9) Migrant Integration Policy Index III, 2011.

(10) Úř. věst. C 318, 23.12.2006, s. 128.

(11) Úř. věst. C 354, 28.12.2010, s. 16.

(12) Rada Evropské unie, 13440/08, 24. září 2008.

(13) Evropská sociální charta, Turín, 18. října 1961, Rada Evropy (Štrasburk). Revidováno: Štrasburk, 3. května 1996 http://www.coe.int/t/dghl/monitoring/socialcharter/.

(14) Úř. věst. C 354, 28.12.2010, s. 59.

(15) Úř. věst. C 27, 3.2.2009, s. 114.

(16) Stockholmský program – otevřená a bezpečná Evropa, která slouží svým občanům a chrání je (Úř. věst C 115, 4.5.2010, s. 1). Odstavec 6.1.5.

(17) Consulting immigrants to improve national policies, Migration Policy Group.

(18) Ve dnech 15. a 16. dubna 2010.

(19) Úř. věst. C 347, 18.12.2010, s. 19 a Úř. věst. C 354, 28.12.2010, s. 16.

(20) Úř. věst. C 48, 15.2.2011, s. 6.

(21) Evropská charta místní samosprávy, přijata Výborem ministrů Rady Evropy v červnu 1985 a otevřena k podpisu členským státům dne 15. října 1985, prvního dne 20. zasedání CLRAE.

(22) Úmluva o účasti cizinců ve veřejném životě na místní úrovni, Štrasburk, 5.2.1992.

(23) Evropská charta pro ochranu lidských práv ve městě, 18.5.2000.

(24) Příspěvek k dobré správě týkající se integrace přistěhovalců a přijímání žadatelů o azyl, 28.11.2003.

(25) Stanovisko Výboru regionů k tématu Společná přistěhovalecká politika pro Evropu (Úř. věst. C 76, 31.3.2009, s. 34).

(26) Stanovisko Výboru regionů k tématu Posílení globálního přístupu k migraci: větší koordinace a soudržnost s využitím synergií (Úř. věst. C 211, 4.9.2009, s. 43).

(27) Úř. věst. C 208, 3.9.2003, s. 76.

(28) Příručka o integraci pro tvůrce politiky a odborníky, druhé vydání, květen 2007.

(29) http://www.smart-cities.eu/.

(30) http://www.coe.int/t/dg4/cultureheritage/culture/Cities/paperviarregio_en.pdf.

(31) Úmluva Rady Evropy č. 144 o účasti cizinců ve veřejném životě na místní úrovni (1992).

(32) Consulting immigrants to improve national policies. Thomas Huddleston, Migration Policy Group.

(33) Viz S. Carrera a A. Faure Atger (2011): Integration as a two-way process in the EU: Assessing the Relationship between the European Integration Fund and the Common Basic Principles on Integration, Executive Summary, Centre for European Policy Studies, CEPS: Brusel. K dispozici zde: http://www.ceps.eu/system/files/research_area/2011/02/CEPS_EIF_study_summary.pdf.