V důsledku toho mechanismus civilní ochrany Unie často neposkytuje očekávané výsledky. Například ze 17 žádostí o pomoc v případě lesních požárů v letošním roce byla tato pomoc skutečně poskytnuta jen v 10 případech. V některých případech byla reakce příliš pomalá. Tuto situaci rovněž dramaticky ovlivnila omezená dostupnost protipožárních letounů a vozidel v řadě postižených členských států, a to buď z hlediska jejich počtu, nebo z hlediska doby jejich provozu. Omezená dostupnost protipožárních letounů je ještě umocněna skutečností, že vzhledem ke specifické povaze těchto letadel a vysokým výrobním nákladům nejsou na trhu snadno dostupná. Tyto okolnosti měly závažný dopad na účinnost příslušných kapacit předem vyčleněných pro účely evropské koordinované odezvy, a vyplynul z nich nedostatek prostředků na úrovni EU. Vyplývá z nich rovněž to, že stávající motivace není dostačující k vybudování silné kapacity EU v oblasti civilní ochrany ani k připravenosti využít této kapacity k pomoci v reakci na katastrofy v jiných členských státech. Stručně řečeno, letošní rozsáhlé katastrofy ukázaly, že jsme v současné době jednoznačně dosáhli limitů mechanismu civilní ochrany Unie v té podobě, v níž je strukturován a funguje dnes.

Zároveň platí, že motivace členských států k poskytování pomoci prostřednictvím mechanismu civilní ochrany Unie je velmi nízká vzhledem k tomu, že z rozpočtu EU je financována pouze část nákladů na dopravu. U většiny operací však doprava z bodu A do bodu B nepředstavuje nejnákladnější položku: provozní náklady jsou mnohem vyšší než náklady na dopravu. Například náklady na převoz velké polní nemocnice jsou jen zlomkem nákladů na její provoz, které činí přibližně 6 milionů EUR měsíčně. Přelet letadla z Francie do Portugalska je ve srovnání s náklady na jeho několikadenní provoz také levný. Náklady na provoz těchto prostředků z rozpočtu EU financovány nejsou.

Tento vývoj se však netýká jen Evropy. Podobné zhoršující se trendy lze pozorovat na celém světě: stát Kalifornie byl v letošním roce zasažen několika vlnami lesních požárů značné intenzity, při nichž shořelo 200 tisíc hektarů lesa, tj. více než dvojnásobek vnitrostátního průměru za pět let ; pro Brazílii byl rok 2017 z hlediska lesních požárů pravděpodobně nejhorším rokem v historii ; v Chile shořelo v období od července 2016 do února 2017 v důsledku lesních požárů přes půl milionu hektarů lesa a v boji s nimi poskytla aktivní pomoc i Evropská unie . V roce 2017 došlo rovněž k řadě ničivých povodní v Africe a Asii a k pustošivým zemětřesením po celém světě, smrtící otřesy v Mexiku v září si vyžádaly přes 270 lidských životů, zřítily se při nich desítky domů a byly poškozeny stovky historických budov. Zemětřesení, které 12. listopadu letošního roku zasáhlo pohraniční region mezi Irákem a Íránem, si vyžádalo nejméně 420 životů, přes 7 000 zraněných a tisíce poškozených domů a kulturních památek, přičemž došlo k vážnému narušení základního zásobování vodou a energií. Zemětřesením bylo letos zasaženo také Chile a Turecko.

V roce 2017 však především vypukla katastrofální série lesních požárů. Ty zničily přes milion hektarů lesa, což se rovná téměř trojnásobku pětiletého průměru v EU, přičemž polovina z nich se odehrála jen v samotném Portugalsku. To představuje oblast čtyřikrát větší než Lucembursko nebo desetkrát větší než Berlín. Tyto tragické události si rovněž vyžádaly celou řadu lidských životů. Jen v Portugalsku zahynulo od června do října více než 100 lidí. Požáry způsobily značné ztráty na majetku a měly významné dopady na hospodářství včetně síťové infrastruktury, podniků (obchodních i průmyslových) a zemědělských a lesnických činností. Jen v samotném Portugalsku se přímá hospodářská škoda, již mezi červnem a zářím způsobily lesní požáry, odhaduje přibližně na 600 milionů EUR, což představuje 0,34 % hrubého národního důchodu této země. Lesní požáry se však stávají skutečností i v nových lokalitách, v roce 2017 postihly i část Irska a Grónska.

4. Pro předcházení katastrofám a jejich zvládání je třeba v plném rozsahu využívat všechny dostupné nástroje EU, jako jsou evropské strukturální a investiční fondy (fondy ESI), a je nutno plně využívat součinnost mezi nimi.

Posílit zvládání katastrof v rámci EU znamená rovněž kritický pohled na prevenci katastrof v členských státech a na opatření EU na podporu této prevence. Je nezbytně nutné zavést plně integrovaný přístup k prevenci katastrof a k připravenosti a reakcím na ně v Unii a jejích členských státech. Víme, že investice do prevence šetří životy i životní podmínky; je proto nutné účinně je zacílit na rizika katastrof.

3.Evropa, která chrání: rescEU

Unie jako celek musí předvídat měnící se a vznikající rizika, ať již přírodní nebo způsobená člověkem. Nezbytným předpokladem zajištění lepší ochrany osob, komunit, hospodářských zájmů i životního prostředí je tedy silnější a komplexnější kapacita EU v oblasti zvládání katastrof. EU musí zlepšit přínosy všech svých politik a nástrojů, aby posílila svou schopnost předcházet katastrofám, připravovat se na ně, reagovat na ně a napravovat jejich důsledky. Toho lze docílit budováním evropské solidarity a odpovědnosti na všech úrovních.

Návrh rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady zavádí změny stávající legislativy v oblasti civilní ochrany, díky kterým by Evropa mohla pokročit dále směrem ke svému cíli, tj. lepšímu předcházení přírodním katastrofám a katastrofám způsobeným člověkem a přípravě a reakci na ně, a to uvnitř i vně Unie.

Tyto změny mají následující cíle:

a) posílit kolektivní schopnost EU a členských států reagovat na katastrofy a řešit opakující se i nově vznikající nedostatky kapacit zavedením systému duální kapacity pro reakci: zvláštní rezervy kapacit pro reakci řízené na úrovni Unie, která byla nazvána rescEU; dále pak efektivnější a dynamičtější zapojení členských států prostřednictvím Evropské rezervy v oblasti civilní ochrany;

b) posílit zaměření na opatření v oblasti prevence v rámci cyklu zvládání rizik katastrof, a rovněž soudržnost s dalšími klíčovými politikami EU, mimo jiné v oblasti přizpůsobování se změně klimatu, předcházení katastrofám a reakce na ně;

c) zajistit, aby byl mechanismus civilní ochrany Unie rychlý a účinný z hlediska svých administrativních postupů při podpoře operací při mimořádných událostech.

3.1. Posilování reakce EU na katastrofy

Společný přístup EU znamená, že bude v daném okamžiku k dispozici více kapacit, které bude možné nasadit. S ohledem na tuto skutečnost má tento návrh dva aspekty ohledně nápravy nedostatků kapacit, aby Unii umožnil kolektivní posílení reakce na katastrofy.

Za prvé, aby bylo možno zajistit smysluplnou a soudržnou reakci EU na katastrofy a překonat nedostatky stávajícího dobrovolného systému v rámci mechanismu civilní ochrany Unie, vytvoří Evropská komise urychleně zvláštní rezervu prostředků EU: rescEU. Systém rescEU budou tvořit kapacity, které EU umožní řešit katastrofy, jež v uplynulých několika letech postihovaly sociální strukturu Evropy nejčastěji. Jedná se o protipožární letouny na hašení lesních požárů ze vzduchu, vysokokapacitní čerpadla, pátrací a záchranné prostředky pro práci ve městech a budování kapacit pro řešení rizik pro veřejné zdraví, jako jsou polní nemocnice a týmy rychlé lékařské pomoci. Pokud se objeví nový prokazatelný nedostatek v oblasti kapacit, Komise určí formou aktu v přenesené pravomoci další kapacity, které by se mohly stát součástí rescEU.

Tato evropská kapacita civilní ochrany doplní stávající vnitrostátní kapacity pro reakci, které jsou již nyní součástí evropské koordinované odezvy.

Systém rescEU budou tvořit kapacity zapůjčené nebo pronajaté na základě ujednání EU nebo získané s plnou finanční podporou EU. Veškeré náklady na tyto kapacity budou plně hrazeny z finančních prostředků Unie, přičemž Komise bude takto soustředěné prostředky spravovat a rozhodovat o jejich nasazení. Dožadující stát v průběhu operací zajistí, aby byly činnosti kapacit rescEU prováděny v souladu s operačními zásadami dohodnutými s Komisí.

Za druhé je navrhováno posílení a zjednodušení stávající motivační struktury mechanismu civilní ochrany Unie. EU by měla navýšit prostředky, které poskytuje na financování nákladů na úpravu, opravy a provoz včetně spolufinancování přepravy (75 %) předem vyčleněných kapacit na reakci členských států v rámci Evropské rezervy prostředků v oblasti civilní ochrany – tj. prostředků, s nimiž evropská krizová reakce může kdykoli počítat. Vzhledem k zvýšené finanční podpoře těchto prostředků ze strany EU by tyto prostředky byly po aktivaci mechanismu civilní ochrany Unie k dispozici pro nasazení na žádost Komise, ledaže by členský stát čelil výjimečné situaci, která by významně ovlivňovala výkon jeho vnitrostátních úkolů. To by znamenalo významný posun v porovnání se současnou situací.

Zároveň by měl mechanismus civilní ochrany Unie přestat spolufinancovat využívání prostředků, které jsou poskytovány ad hoc, aniž by bylo možno jakkoli předvídat jejich skutečnou dostupnost v době katastrofy.

Evropa, která chrání, musí být také schopna neprodleně reagovat na katastrofy bez nutnosti absolvovat zdlouhavé byrokratické postupy. Systém rescEU tento problém vyřeší tím, že poskytne solidní a důvěryhodnou schopnost okamžité reakce, kterou bude možné použít na žádost států, které nejsou schopny se vypořádat s katastrofou a kterým není poskytnuta dostatečná vnější pomoc. Systém rescEU bude možno využít, pokud budou vnitrostátní kapacity nedostatečné nebo přetížené. Současně však nebude nahrazovat úsilí na vnitrostátní, regionální ani místní úrovni: v době neustále se měnícího rizikového prostředí je třeba posilovat připravenost na všech úrovních.

Návrh obsahuje rovněž ustanovení, která zajistí, aby bylo vyplacení finančních prostředků EU prostřednictvím mechanismu civilní ochrany Unie doprovázeno odpovídajícím zviditelněním pro Unii.

V důsledku toho bude mechanismus civilní ochrany Evropské unie spočívat na dvou doplňkových pilířích: na důvěryhodném sdílení prostředků členských států v rámci Evropské rezervy v oblasti civilní ochrany a na systému rescEU jako kapacitě poslední instance, kterou lze okamžitě mobilizovat. Výsledkem by byl systém charakterizovaný zjednodušením a významným snížením administrativní zátěže a zejména rychlejší a vhodnější reakcí. Jednalo by se o mechanismus civilní ochrany, který by poskytl další bezpečnostní pojistku pro ochranu našich občanů při katastrofách.