DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI DOPORUČENÍ

•Důvody a cíle doporučení

Pro boj proti pandemiím, které ze své podstaty neznají hranice a vyžadují kolektivní akci, je mnohostranná spolupráce nezbytná. Pandemie COVID-19 však odhalila přetrvávající zranitelnost mezinárodního zdravotnického systému a globální spolupráce.

Přezkumy a hodnocení provedené v návaznosti na těžký akutní respirační syndrom (SARS-CoV), pandemii chřipky H1N1 a vypuknutí epidemie viru Ebola v západní Africe již před pandemií COVID-19 upozornily na nedostatky v celosvětové schopnosti připravit se na šíření nákaz a reagovat na ně a přinesly řadu konkrétních doporučení k řešení těchto nedostatků. Tato doporučení do určité míry vedla k významným zlepšením, jako byla revize Mezinárodních zdravotnických předpisů v roce 2005 a vytvoření programu Světové zdravotnické organizace (WHO) pro krizové situace v oblasti zdraví a Nezávislého dozorčího a poradního výboru pro program WHO pro krizové situace v oblasti zdraví v roce 2016 (po vypuknutí epidemie viru Ebola).

Vzhledem k enormním výzvám, které představuje pandemie COVID-19, se však jasně ukázala potřeba být na celosvětové úrovni lépe připraveni s cílem předpovídat pandemie, předcházet jim, odhalovat je a vyhodnocovat a účinně na ně reagovat. Na základě svého mandátu má WHO v tomto procesu hrát ústřední úlohu jako vedoucí a koordinující orgán při řešení globálních výzev v oblasti zdraví, včetně připravenosti na šíření nákaz, jeho prevence a odhalování a reakce na ně.

V průběhu posledních měsíců několik nezávislých výborů pro přezkum a panelů poukázalo na naléhavou potřebu dále posílit mezinárodní systém řízení s cílem čelit pandemiím a také posílit nezávislost, pravomoci a financování WHO. To vytváří jedinečný impuls k posílení globální zdravotní bezpečnosti s ohledem na zkušenosti získané z pandemie COVID-19.

Od vypuknutí pandemie COVID-19 Evropská unie významně přispěla k celosvětové reakci na tuto pandemii. Unie byla silou podněcující podporou pro vedoucí úlohu WHO a prosazování procesu reformy WHO. Úloha Unie při posilování WHO byla vyjádřena v různých dokumentech, včetně závěrů Rady z listopadu 2020 a prohlášení členů Evropské rady v únoru 2021.

V této souvislosti Unie a její členské státy již druhým rokem po sobě razily cestu usnesení na 74. zasedání Světového zdravotnického shromáždění v květnu 2021 s cílem posílit připravenost a reakci na mimořádné situace v oblasti zdraví. To vedlo k založení pracovní skupiny členských států WHO pro posílení připravenosti a reakce WHO (dále jen „pracovní skupina členských států WHO“), jejímž cílem je posoudit zjištění a doporučení nezávislých výborů pro přezkum a panelů a podat zprávu Světovému zdravotnickému shromáždění v květnu 2022.

Během příprav na 74. zasedání Světového zdravotnického shromáždění rovněž Unie a široká skupina podporujících zemí ze všech regionů WHO prosazovaly vytvoření postupu směřujícího k mezinárodní smlouvě o připravenosti a reakci na pandemie. V březnu 2021 se k předsedovi Evropské rady Charlesi Michelovi a generálnímu řediteli Světové zdravotnické organizace Dr. Tedrosi Adhanomovi Ghebreyesusovi připojilo 25 hlav států a předsedů vlád z celého světa v názorovém stanovisku požadujícím na základě poznatků získaných během pandemie COVID-19 mezinárodní protipandemickou smlouvu.

Rada přijala dne 20. května 2021 postoj, který má být zaujat jménem Unie na 74. zasedání Světového zdravotnického shromáždění. Toto rozhodnutí jasně vytyčilo podporu Unie pro vytvoření postupu WHO vedoucího k nové rámcové úmluvě o připravenosti a reakci na pandemie. Rovněž naznačilo potřebu, že Unii musí být umožněno účastnit se procesu vyjednávání s ohledem na možné přistoupení Unie k takové smlouvě. Odhodlání Unie usilovat o mezinárodní protipandemickou smlouvu v rámci WHO bylo rovněž vyjádřeno v prohlášení členů Evropské rady z února 2021 a v závěrech zasedání Evropské rady z června 2021.

Dne 21. května 2021 spolupořádaly Evropská komise a Itálie, jako předsedající stát G20, celosvětový summit o zdraví, kde čelní představitelé G20 a dalších států za přítomnosti vedoucích mezinárodních a regionálních organizací přijali „Římské prohlášení“. Zásady uvedené v tomto prohlášení skýtají společné pokyny pro prevenci budoucích pandemií a přípravu na ně a jsou zvláště důležité s ohledem na diskuse o mezinárodní protipandemické smlouvě.

Na Světovém zdravotnickém shromáždění v květnu 2021 Unie společně se „skupinou přátel“ (spolusignatářů uvedeného názorového stanoviska) usilovala o vytvoření mandátu k vyjednávání o mezinárodní protipandemické smlouvě. Toho nebylo možné dosáhnout v důsledku nedostatečné shody. Jako další postup přijalo Světové zdravotnické shromáždění rozhodnutí vyzývající pracovní skupinu členských států WHO, aby zvážila možné přínosy vytvoření úmluvy WHO, dohody nebo jiného mezinárodního nástroje o připravenosti a reakci na pandemie. Bylo rovněž rozhodnuto svolat na 29. listopad až 1. prosinec 2021 zvláštní zasedání Světového zdravotnického shromáždění zaměřené na toto téma a za účelem zahájení formálního vyjednávacího procesu bezprostředně poté.

Pracovní skupina členských států WHO uspořádala v období od července do listopadu 2021 pět schůzí a také několik schůzí mezi zasedáními.

V průběhu těchto diskusí se počet zemí, které se vyslovily pro mezinárodní smlouvu, zvýšil. Na základě projednávání v pracovní skupině členských států WHO, a jak se uvádí v její zprávě přijaté dne 15. listopadu, byla zjištěna řada potenciálních přínosů nového nástroje pro posílení připravenosti a reakce na pandemie, včetně: