DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1. SOUVISLOSTI NÁVRHU

Zdanění energetických produktů a elektřiny je v Unii upraveno směrnicí Rady 2003/96/ES (dále jen „směrnice o zdanění energie“ nebo „směrnice“).

Podle čl. 19 odst. 1 směrnice, kromě ustanovení formulovaných zejména v jejích článcích 5, 15 a 17, může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl další osvobození od daně nebo snížení daně z důvodů některé zvláštní politiky.

Cílem tohoto návrhu je povolit Švédsku uplatňování snížené sazby daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů (dále jen „pobřežní elektřina“). Tato výjimka má poskytnout ekonomickou pobídku k využívání pobřežní elektřiny, aby se snížilo znečištění ovzduší v přístavních městech.

Smyslem opatření, které bude Švédsko uplatňovat, je omezit dopad námořní dopravy na životní prostředí.

Žádost a její obecné souvislosti

Dne 20. června 2011 bylo přijato prováděcí rozhodnutí Rady 2011/384/EU, kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES Švédsku povoluje uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů („pobřežní elektřina“)([1]). Použitelnost uvedeného rozhodnutí končí dnem 25. června 2014.

Dopisem ze dne 13. prosince 2013 požádaly švédské orgány o nové rozhodnutí o povolení, jež by Švédsku umožnilo dále uplatňovat nižší sazbu daně. Požadovaným opatřením hodlá Švédsko poskytnout pobídku k využívání pobřežní elektřiny, jež se považuje za méně znečišťující alternativu k výrobě elektřiny na palubě plavidel v kotvištích přístavů.

Záměrem švédských orgánů je pokračovat u pobřežní elektřiny v uplatňování snížené sazby daně ve výši 50 SEK (5,79 EUR)([2])/MWh. Tato daňová sazba je vyšší než minimální sazba daně za elektřinu stanovená ve směrnici 2003/96/ES a je také vyšší než vnitrostátní sazba daně z elektřiny pro použití v podnicích, jež dosahuje 5 SEK (0,59 EUR)/MWh. Švédsko se však nedomnívá, že by využívání pobřežní elektřiny představovalo použití v podnicích. Bez povolení by se tak příslušné vnitrostátní sazby za pobřežní elektřinu rovnaly 293 SEK (33,94 EUR)/MWh nebo v severním Švédsku 185 SEK (21,43 EUR)/MWh.

Na druhé straně čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice o zdanění energie ukládá členským státům povinnost osvobodit od daně energetické produkty používané loděmi jako pohonné hmoty nebo paliva pro plavbu ve vodách EU. Toto osvobození platí rovněž pro energetické produkty využívané k výrobě elektřiny na palubách lodí v kotvištích přístavů. Podle čl. 15 odst. 1 písm. f) směrnice mohou členské státy též osvobodit od daně energetické produkty používané loděmi pro vnitrozemskou vodní plavbu, což se týká i výroby elektřiny na palubě. Systém zdanění založený na směrnici o zdanění energie tak ve většině případů neovlivňuje náklady na výrobu elektřiny na palubách lodí v kotvištích přístavů, i když by taková výroba mohla mít negativní zdravotní a environmentální účinky v tom smyslu, že zhoršuje kvalitu ovzduší a zvyšuje hladiny hluku v přístavech.

Švédsko bude uplatňovat sníženou sazbu daně z elektřiny na veškeré dodávky pobřežní elektřiny o minimálním napětí 380 V pro plavidla o hrubé prostornosti nejméně 400 tun používaná pro obchodní dopravu. Tuto mez považují švédské orgány za vhodnou k zajištění toho, aby se navrhované snížení vztahovalo na naprostou většinu plavidel používaných v mezinárodní dopravě a na větší plavidla používaná ve vnitrostátní dopravě. Jedná se o plavidla, u nichž se má za to, že odpovídají za největší část emisí, které jsou vyprodukovány chodem pomocných motorů na palubě lodí při kotvení v přístavech.

Švédské orgány uznávají, že opatření představuje státní podporu a že zvýhodňuje majitele lodí používaných pro obchodní dopravu. Tvrdí rovněž, že z hlediska hospodářské soutěže mezi majiteli nebo provozovateli lodí je toto opatření neutrální, jelikož je dostupné pro všechny lodě v kotvištích ve švédských přístavech bez ohledu na jejich vlajku (s výjimkou lodí pro soukromé použití). Co se týče dopadu na obchod mezi členskými státy, Švédsko předpokládá, že bude zanedbatelný, jelikož volba přístavů závisí na místě určení nákladu spíše než na nižších výdajích na kotvení z důvodu snížení daně u pobřežní elektřiny.

Švédsko požádalo o povolení na dobu šesti let, což je maximální lhůta uvedená v čl. 19 odst. 2 směrnice.

Švédsko se domnívá, že toto opatření je v souladu s doporučením Komise 2006/339/ES o podpoře využívání pobřežní elektrické energie loděmi v kotvištích přístavů Společenství([3]) a se sdělením Komise „Strategické cíle a doporučení pro politiku EU v oblasti námořní dopravy do roku 2018“([4]). V této souvislosti se poznamenává, že od června 2011 mají členské státy bezpodmínečnou povinnost dodržovat normy kvality ovzduší pro příslušné znečišťující látky, jako jsou částice([5]). Členské státy tak v příslušných případech musí nalézt řešení problémů, jako jsou emise z lodí v kotvištích přístavů, a připadá v úvahu, že v přístavech s těmito problémy se bude využívání pobřežní elektřiny podporovat jako součást celkové strategie pro kvalitu ovzduší.

Nižší sazbou daně chce Švédsko provozovatele plavidel dále pobízet k využívání pobřežní elektřiny, tak aby se snížily emise přenášené vzduchem a hluk, které produkují plavidla v kotvištích, a také emise CO2. Uplatňování snížené sazby daně by zlepšilo konkurenceschopnost pobřežní elektřiny ve vztahu ke spalování ropných paliv na palubě lodí, které je od daně zcela osvobozeno. Švédské orgány informovaly Komisi, že za dobu, po kterou se opatření uplatňuje, byla vystavěna další zařízení pro pobřežní elektřinu a počet přístavů, jež ve Švédsku takovýmito zařízeními disponují, se zvýšil z pěti na osm (Stockholm, Göteberg, Piteå, Helsingborg, Luleå, Karlskrona, Trelleborg a Ystad), přičemž ve stockholmském přístavu se v současnosti plánuje další výstavba. Komisi bylo rovněž sděleno, že zařízení pro pobřežní elektřinu využívají nejvíce plavidla používaná lesnickým sektorem. Přístavy obsluhující toto odvětví mají nejvyšší podíl využívání pobřežní elektřiny. Zařízení jsou zpravidla využívána v případech, kdy plavidla kotví po delší dobu. Podíl plavidel, jež využívají zařízení pro pobřežní elektřinu, se různí přístav od přístavu (pohybuje se mezi 33 a téměř 100 %) v závislosti na přístavu a typu plavidel, která ho užívají. Podle informací poskytnutých švédskými orgány vedlo využívání pobřežní elektřiny ke snížení emisí oxidu siřičitého, oxidů dusíku, částic a oxidů uhlíku. Přesné odhady tohoto poklesu emisí, který lze přičítat uplatňovanému opatření, však švédské orgány nemají.

Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu

Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, zejména čl. 14 odst. 1 písm. c) a čl. 15 odst. 1 písm. f).

Posouzení opatření podle článku 19 směrnice 2003/96/ES

Důvody zvláštní politiky

V čl. 19 odst. 1 prvním pododstavci směrnice se uvádí:

„Kromě ustanovení předchozích článků, zejména článků 5, 15 a 17, může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl další osvobození od daně nebo snížení z důvodů některé zvláštní politiky.“

Předmětným snížením daně sledují švédské orgány cíl, kterým je podpora environmentálně méně škodlivého způsobu uspokojování energetických potřeb lodí v kotvištích přístavů, potažmo zlepšení kvality místního ovzduší. Švédsko poukázalo na skutečnost, že Komise již vlastně využívání pobřežní elektřiny jakožto alternativy k výrobě elektřiny na palubě plavidel v kotvištích doporučila, a příslušné výhody pro životní prostředí tak uznala([6]). Bez opatření by se elektřina dodávaná plavidlům v kotvištích zdaňovala 293 SEK (33,94 EUR)/MWh nebo v severním Švédsku 185 SEK (21,43 EUR)/MWh. Požadovaná výjimka by proto byla další pobídkou k využívání této technologie, a to ve výši 243 SEK, resp. 28,15 EUR/MWh (135 SEK, resp. 15,64 EUR/MWh na severu Švédska), a přispěla by tak k udávanému cíli politiky.

Komise rovněž bere na vědomí, že za dobu, po kterou se opatření uplatňuje, Švédsko svou pobřežní infrastrukturu dále rozvinulo. Snížení daňové sazby bylo pro širší užívání pobřežní elektřiny zjevně efektivní pobídkou. Švédské orgány informovaly Komisi, že některé z přístavů požádaly o zavedení zařízení pro pobřežní elektřinu, nebo jim toto zavedení uložily jako povinnost. O zavedení případných právních povinností či finančních pobídek pro využívání těchto zařízení se však Švédsko ve sdělení nezmínilo. V zemi existuje zájem o rozvoj dané infrastruktury, zejména pak v lesnickém sektoru, který zájem jeví v rámci svých snah o ekologičtější přepravu. Za aktuálního stavu rozvoje pobřežní elektřiny ve Švédsku se Komise domnívá, že uplatňování výrazně nižší sazby daně je stále vhodným nástrojem k podněcování přístavních orgánů i loďařů k tomu, aby do technologie dále investovali, a to i s přihlédnutím k nedostatku jiných konkrétních vnitrostátních opatření, jež by využívání pobřežní elektřiny podporovala.

Co se týče povahy sledovaného politického cíle, Komise zdůrazňuje, že podpora pobřežní elektřiny je dokonce společným politickým cílem, kterým by se měla řídit celá Unie. Komise toto jednoznačně uvádí ve svém sdělení o integrované námořní politice([7]) a v doprovodném pracovním dokumentu jejích útvarů([8]). Ve svém návrhu na přezkum směrnice o zdanění energie([9]) Komise navrhla, aby byla pobřežní elektřina nabízená lodím při kotvení v přístavech od energetické daně osvobozena.

Tento návrh Komise však ještě nebyl schválen Radou. V příslušném mezidobí by hospodářské subjekty a orgány ve Švédsku měly, pokud jde o daňová opatření uplatňovaná za účelem podpory využívání pobřežní elektřiny, disponovat právní jistotou. Jedinou možnost k zavedení příznivého daňového přístupu k pobřežní elektřině nabízí v současnosti článek 19. Účelem tohoto článku je však reagovat v jednotlivých členských státech na zvláštní okolnosti, které nejsou zohledněny v samotné směrnici. Odchylku na základě článku 19, která sleduje politický cíl spočívající v podpoře pobřežní elektřiny, lze proto udělit pouze v rámci přechodného opatření, než bude tento cíl ošetřen Radou při revizi směrnice 2003/96/ES.

Soulad s ostatními politikami a cíli Unie

Požadované opatření se týká především politiky EU v oblasti životního prostředí. Jelikož pomůže omezit spalování ropných paliv na palubách plavidel v přístavech, přispěje k plnění cíle spočívajícího ve zlepšení kvality místního ovzduší. Opatření také pravděpodobně povede ke snížení emisí CO2, protože skladba zdrojů elektrické energie z pobřežní rozvodné sítě je méně uhlíkově náročná než elektřina vyráběná na palubě spalováním ropných paliv, a to kvůli vyšší účinnosti systému a rozdílu v používaných vstupních palivech. V této souvislosti lze uvést, že průměrná skladba zdrojů elektrické energie v příslušné tržní oblasti je podstatně méně uhlíkově náročná než průměr EU. Přestože uhlíková náročnost dodatečně dodávané elektřiny bývá vyšší, než je tomu u průměrné skladby zdrojů elektrické energie, a silně závisí na tom, v které části dne se dodatečná energie poptává, snížení emisí CO2 v důsledku opatření by mělo zůstat poměrně výrazné([10]).

Opatření je v souladu s návrhem směrnice o zavádění infrastruktury pro alternativní paliva, v němž se Komise zabývá problematikou instalace zařízení pro dodávky pobřežní elektřiny v přístavech tam, kde je to nákladově efektivní a prospěšné pro životní prostředí([11]).

Na tomto místě je třeba připomenout, že jeden důležitý důvod nepříznivého konkurenčního postavení pobřežní elektřiny tkví v tom, že alternativa (tj. elektřina generovaná na palubách plavidel během jejich přítomnosti v námořních přístavech) se v současné době těší plnému a čistému daňovému osvobození, přičemž osvobození platí nejen pro ropná paliva spalovaná za účelem výroby elektřiny (což odpovídá běžné situaci podle čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice 2003/96/ES), ale i pro samotnou elektřinu, jež je na palubách lodí generována (viz čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2003/96/ES). Ačkoliv posledně uvedenou výjimku lze stěží pokládat za opatření, které je v souladu s environmentálními cíli Unie, je odrazem praktických aspektů. Zdanění elektřiny vyráběné na palubě by totiž vyžadovalo prohlášení majitele lodi (který je často usazen ve třetí zemi) nebo jejího provozovatele o množství spotřebované elektřiny. V prohlášení by musel být navíc uveden podíl elektřiny spotřebované v teritoriálních vodách členského státu, v němž má být daň uhrazena. To by znamenalo obrovskou administrativní zátěž pro loďaře, kteří by museli takováto prohlášení vydávat pro každý členský stát, jehož teritoriální vody by byly dotčeny. Za této situace může být odůvodněné nepenalizovat méně znečišťující alternativu v podobě pobřežní elektřiny tím, že se Švédsku povolí uplatňovat nižší sazbu daně.

Co se týče elektřiny spotřebovávané plavidly v kotvištích přístavů na vnitrozemských vodních cestách, osvobození elektřiny vyráběné na palubě je na rozdíl od situace v námořních přístavech pro členské státy pouze nepovinné (čl. 15 odst. 1 písm. f)). Členským státům by proto žádná právní překážka nebránila v tom, aby s pobřežní elektřinou a výrobou elektřiny na palubách v přístavech na vnitrozemských vodních cestách zacházely stejně. Možnost, kterou nabízí čl. 15 odst. 1 písm. f) směrnice, a to nezdaňovat elektřinu vyráběnou na palubě, však lze ze strany zákonodárce opět vysvětlit praktickými aspekty a tato možnost současně úzce souvisí s volitelnými daňovými výhodami pro vnitrozemskou vodní plavbu. Většina členských států (mezi nimi i Švédsko) se rozhodla paliva používaná pro tyto účely nezdaňovat. Tyto členské státy také považují za nepraktické zdaňovat namísto elektřiny vstupní palivo (viz čl. 21 odst. 5 třetí pododstavec směrnice 2003/96/ES), jelikož to by přinejmenším znamenalo odlišné zacházení s palivem, které je používáno pro výrobu elektřiny. Při rozhodování, zda rozšířit osvobození od daně vztahující se na námořní nákladní dopravu na paliva používaná pro plavbu po vnitrozemských vodách, vezmou členské státy v úvahu řadu hledisek, včetně širších cílů vnitrostátní dopravní politiky, jako jsou aspekty životního prostředí, jež je mohou vést k tomu, že paliva používaná pro tyto účely nezdaní.

V této fázi se proto považuje za odůvodněné rozšířit možnost spočívající v uplatňování snížené sazby daně u pobřežní elektřiny i na přístavy na vnitrozemských vodních cestách.

Vnitřní trh a spravedlivá hospodářská soutěž

Pokud jde o praktické uplatňování daňového opatření schváleného prováděcím rozhodnutím Rady 2011/384/EU, Komise neobdržela žádné stížnosti. Z hlediska vnitřního trhu a spravedlivé hospodářské soutěže dané opatření pouze omezuje narušení, které v současnosti existuje mezi oběma konkurenčními zdroji elektřiny pro lodě v kotvištích, tj. mezi výrobou elektřiny na palubě a pobřežní elektřinou, a které je způsobeno osvobozením lodních ropných paliv od daně.

Co se týče hospodářské soutěže mezi provozovateli plavidel, švédské orgány neposkytly informace o tom, že by došlo k výraznému nárůstu v počtu plavidel, která jsou vybavena pro využívání pobřežní elektřiny. Z jejich výpočtů vyplývá, že náklady na využívání pobřežní elektřiny zůstávají poměrně vysoké, porovnají-li se s náklady na palubní výrobu s použitím ropných paliv osvobozených od daně. Mezi náklady pro loďaře figurují zejména poplatky za rozvodnou síť a investice do palubního vybavení. Přestože přesné odhady nákladů závisí v rozhodující míře na vývoji cen ropy, a jejich vypracování je proto velmi obtížné, z posledních dostupných analýz celkově vyplývá, že ani úplné osvobození od daně by ve většině případů nesnížilo provozní náklady na pobřežní elektřinu pod úroveň nákladů na výrobu elektřiny na palubě([12]), a v žádném případě by proto pro provozovatele plavidel používající pobřežní elektřinu nepředstavovalo významnou soutěžní výhodu oproti provozovatelům využívajícím výrobu elektřiny na palubě. V předmětném případě při uplatňování prováděcího rozhodnutí Rady 2011/384/EU k výraznému narušení výše uvedeného typu nedošlo a je nepravděpodobné, že by k němu mělo dojít, jelikož Švédsko hodlá i nadále dodržovat minimální úroveň zdanění, která je předepsána směrnicí o zdanění energie. Švédsko také počítá s tím, že zůstane zachováno omezení daňového zvýhodnění na plavidla o minimální hrubé prostornosti 400 tun a na dodávky pobřežní elektřiny o napětí alespoň 380 voltů, aby bylo opatření zacíleno na plavidla s významnou výrobou elektřiny na palubě a zároveň se omezil celkový počet příjemců. Švédské orgány objasnily, že obě prahové hodnoty byly stanoveny na poměrně nízké úrovni v reakci na obavy vnitrostátních sdružení, že by v opačném případě mohla být švédská plavidla ve srovnání s plavidly jiných států znevýhodněna. Naopak lze přiměřeně předpokládat, že plavidly, která by mohla být na základě prahových hodnot z daňového zvýhodnění vyloučena, budou spíše švédská plavidla než plavidla pocházející z ostatních zemí EU, a že prahové hodnoty proto v žádném případě nepovedou k výhodnějšímu daňovému zacházení s vnitrostátními hospodářskými subjekty ve srovnání s jejich konkurenty z jiných členských států EU.

Co se týče hospodářské soutěže mezi přístavy, švédské orgány oznámily, že nepozorují výrazné změny co do výběru přístavů ze strany loďařů, jež by mohly souviset s dostupností zařízení pro pobřežní elektřinu. Jakýkoli případný dopad na obchod mezi členskými státy, jenž by se mohl projevit, pokud by plavidla kvůli možnosti čerpat pobřežní elektřinu se sníženou sazbou daně měnila své trasy, pokládá Švédsko za zanedbatelný. V situaci, kdy je navzdory snížené dani přinejmenším v krátkodobém horizontu nepravděpodobné, že by se používání pobřežní elektřiny stalo ekonomicky schůdnějším než výroba elektřiny na palubě (jak již bylo uvedeno), je nepravděpodobné i to, že by toto snížení daně u pobřežní elektřiny významně narušovalo hospodářskou soutěž mezi přístavy tím, že by plavidla svádělo ke změnám trasy podle dostupnosti této možnosti.

Doba, na kterou se navrhuje schválit uplatňování snížené daňové sazby, do značné míry reflektuje osmiletý časový rámec, který pro osvobození pobřežní elektřiny od daně uvádí Komise ve svém návrhu.

Doba uplatňování opatření a vývoj unijního rámce pro zdaňování energie

Doba uplatňování odchylky by měla být v zásadě dostatečně dlouhá, aby provozovatele přístavů neodradila od uskutečnění potřebných investic. V tomto konkrétním případě by byla doba uplatňování opatření prodloužena a míra snížení daně navýšena v rámci návrhu Komise na přezkum směrnice o zdanění energie, ve kterém se po nabytí účinku předpokládá povinné osvobození pobřežní elektřiny od daně po dobu osmi let. Odchylka by přesto neměla narušovat budoucí vývoj stávajícího právního rámce a měla by zohledňovat možnost, že Rada přijme na návrh Komise ohledně změny směrnice o zdanění energie právní akt. Za těchto okolností se jeví jako vhodné udělit požadované povolení na maximální dobu šesti let, jak dovoluje směrnice, avšak s výhradou toho, že dříve, než skončí takto předpokládaná doba platnosti, začnou být použitelná obecná ustanovení v této věci. Tato doba zajistí právní jistotu provozovatelům lodí a přístavů, kteří si musí naplánovat investice do zařízení pro pobřežní elektřinu nebo do palubního vybavení. Švédským orgánům pak umožní shromáždit údaje k úplnému posouzení toho, jaký má dané opatření účinek.

Pravidla státní podpory

Na základě příslušného směnného kurzu ke dni 1. října 2013 zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie([13]) je snížená sazba daně ve výši 50 SEK/MWh plánovaná švédskými orgány vyšší než minimální unijní úroveň zdanění podle článku 10 směrnice 2003/96/ES. Opatření tak splňuje jednu z podmínek uvedených v článku 44 nařízení Komise EU č. 651/2014([14]), ve kterém jsou stanoveny podmínky, za nichž je takové opatření osvobozeno od oznamovací povinnosti v rámci pravidel pro státní podporu. V této fázi však nelze zjistit, zda jsou splněny všechny podmínky vymezené v článku 44, a návrh prováděcího rozhodnutí Rady nebrání Komisi v tom, aby po Švédsku požadovala dodržení pravidel státní podpory.

2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

Konzultace se zúčastněnými stranami

Návrh vychází z žádosti podané Švédskem a týká se pouze tohoto členského státu.

Sběr a využití výsledků odborných konzultací

Externí odborné konzultace nebyly třeba.

Posouzení dopadů

Tento návrh se týká povolení pro jeden členský stát na základě jeho žádosti.

3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU

Cílem návrhu je povolit Švédsku odchylku od obecných ustanovení směrnice Rady 2003/96/ES a uplatňování snížené sazby daně ve výši 50 SEK (5,79 EUR)/MWh na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů.

Právní základ

Článek 19 směrnice Rady 2003/96/ES.

Zásada subsidiarity

Oblast nepřímých daní, na niž se vztahuje článek 113 SFEU, nespadá sama o sobě do výlučné pravomoci Evropské unie ve smyslu článku 3 uvedené smlouvy.

Výkon pravomocí členských států v této oblasti je však stávajícím právem EU striktně vymezen a omezen. Podle článku 19 směrnice 2003/96/ES může zavedení dalšího osvobození od daně nebo snížení daně ve smyslu uvedeného ustanovení povolit členskému státu pouze Rada. Členské státy nemohou Radu nahradit.

Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity.

Zásada proporcionality

Návrh je v souladu se zásadou proporcionality. Snížení daní nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení dotyčného cíle (viz výše uvedené posouzení aspektů týkajících se vnitřního trhu a spravedlivé hospodářské soutěže).

Volba nástrojů

Navrhovaný nástroj: prováděcí rozhodnutí Rady.

Článek 19 směrnice 2003/96 stanoví pouze tento druh opatření.

4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

Tímto opatřením nevzniká Unii žádná finanční ani administrativní zátěž. Návrh proto nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie.

2014/0230 (NLE)

Návrh

PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ RADY,

kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES Švédsku povoluje uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

s ohledem na směrnici Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny([15]), a zejména na článek 19 uvedené směrnice,

s ohledem na návrh Evropské komise,

vzhledem k těmto důvodům:

(1) Prováděcím rozhodnutím Rady 2011/384/EU([16]) bylo v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES až do 25. června 2014 Švédsku povoleno uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů (tzv. pobřežní elektřinu).

(2) Dopisem ze dne 13. prosince 2013 Švédsko požádalo o povolení, aby mohlo v uplatňování snížené sazby daně na pobřežní elektřinu podle článku 19 směrnice 2003/96/ES pokračovat.

(3) Snížená daň, již Švédsko zamýšlí uplatňovat, má dále podporovat větší využívání pobřežní elektřiny coby způsobu uspokojování energetických potřeb lodí v kotvištích přístavů, který je v porovnání se spalováním ropných paliv na palubách plavidel méně škodlivý pro životní prostředí.

(4) Jelikož používání pobřežní elektřiny zamezuje emisím látek znečišťujících ovzduší spojeným se spalováním ropných paliv na palubách plavidel v kotvištích, přispívá k zlepšení kvality místního ovzduší v přístavních městech. Na základě konkrétních podmínek struktury výroby elektřiny v dotyčném regionu, tj. na severském trhu s elektřinou zahrnujícím Švédsko, Dánsko, Finsko a Norsko, se mimoto očekává, že používáním elektřiny z pobřežní rozvodné sítě místo elektřiny vyráběné spalováním ropných paliv na palubě se sníží emise CO2. Předpokládá se proto, že opatření přispěje k cílům politik Unie v oblasti životního prostředí, zdraví a klimatu.

(5) Povolení, aby Švédsko na pobřežní elektřinu uplatňovalo sníženou sazbu daně, nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení většího využívání tohoto typu elektřiny, jelikož výroba elektřiny na palubě bude ve většině případů i nadále konkurenceschopnější alternativou. Z téhož důvodu a vzhledem k stávající poměrně nízké míře proniknutí této technologie na trh opatření během doby své platnosti pravděpodobně nepovede k významnému narušení hospodářské soutěže, a nebude mít tudíž nepříznivý dopad na řádné fungování vnitřního trhu.

(6) Z ustanovení čl. 19 odst. 2 směrnice 2003/96/ES vyplývá, že každé povolení udělené na základě uvedeného ustanovení musí být přesně časově omezené. Vzhledem k tomu, že tato doba musí být dostatečně dlouhá, aby mohlo být opatření náležitě vyhodnoceno, ale zároveň nesmí narušovat budoucí vývoj stávajícího právního rámce, je vhodné udělit požadované povolení na dobu šesti let, avšak s výhradou toho, že dříve, než skončí takto předpokládaná doba platnosti, začnou být použitelná obecná ustanovení v této věci.

(7) Aby provozovatelé přístavů a lodí disponovali právní jistotou a aby se zabránilo potenciálnímu zvýšení administrativní zátěže pro distributory a redistributory elektřiny, k němuž by mohlo dojít v důsledku změn v sazbě spotřební daně vybírané z pobřežní elektřiny, mělo by se zajistit, aby Švédsko mohlo bez přerušení uplatňovat stávající zvláštní snížení daně, jehož se týká toto rozhodnutí. Požadované povolení by tedy mělo být uděleno s účinkem od 26. června 2014, čímž by se plynule navázalo na předchozí opatření v rámci prováděcího rozhodnutí Rady 2011/384/EU.

(8) Tímto rozhodnutím není dotčeno uplatňování pravidel Unie v oblasti státní podpory,

PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

Článek 1

Švédsku se povoluje uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům zakotveným v přístavech, a to s výjimkou soukromých rekreačních plavidel a za předpokladu, že budou zachovány minimální úrovně zdanění podle článku 10 směrnice 2003/96/ES.

Článek 2

Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem oznámení.

Použije se ode dne 26. června 2014.

Pozbývá platnosti dnem 25. června 2020.

Pokud by však Rada na základě článku 113 SFEU stanovila obecná pravidla pro daňové zvýhodnění pobřežní elektřiny, pozbude toto rozhodnutí platnosti dnem, od něhož budou taková obecná pravidla použitelná.

Článek 3

Toto rozhodnutí je určeno Švédskému království.

V Bruselu dne

Za Radu

předseda/předsedkyně

([1]) Úř. věst. L 170, 30.6.2011, s. 36.

([2]) Všechny výpočty se zakládají na směnném kurzu k 1. říjnu 2013 (8,6329 SEK = 1 EUR). Viz Úř. věst. C 286, 2.10.2013.

([3]) Doporučení Komise 2006/339/ES ze dne 8. května 2006 o podpoře využívání pobřežní elektrické energie loděmi v kotvištích přístavů Společenství (Úř. věst. L 125, 12.5.2006).

([4]) Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Strategické cíle a doporučení pro politiku EU v oblasti námořní dopravy do roku 2018, KOM(2009) 8 v konečném znění ze dne 21. ledna 2009.

([5]) Viz směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (Úř. věst. L 152, 11.6.2008).

([6]) Viz poznámka pod čarou č. 3.

([7]) KOM(2007) 575 v konečném znění ze dne 10. října 2007.

([8]) SEK(2007) 1283 v konečném znění ze dne 10. října 2007.

([9]) KOM(2011) 169 v konečném znění ze dne 13. dubna 2011.

([10]) V roce 2012 dosahoval kombinovaný podíl energie z obnovitelných zdrojů a jaderné energie na švédské skladbě zdrojů elektřiny 95,4 % a na skladbě NordPool pak 90 %, viz http://www.nordpoolspot.com/Global/Download%20Center/TSO/Nordic-production-split_2004-2012.pdf. Jaderná i vodní energie, na něž připadá většina výroby obnovitelné energie ve Švédsku a na trhu NordPool obecně, se však používají především pro základní zatížení, zatímco špičkové zatížení je v průměru uhlíkově náročnější.

([11]) COM(2013) 18 final ze dne 24. ledna 2013.

([12]) Viz Generální ředitelství Evropské komise pro životní prostředí, Service Contract Ship Emissions: Assignment, Abatement and Market-based Instruments, Task 2a – Shore-Side Electricity, srpen 2005, http://ec.europa.eu/environment/air/pdf/task2_shoreside.pdf. Analýza nákladů byla provedena u tří přístavů – Göteborg (Švédsko), Juneau a Long Beach (USA).

([13]) Viz poznámka pod čarou č. 2.

([14]) Nařízení Komise (EU) č. 651/2014 ze dne 17. června 2014, kterým se v souladu s články 107 a 108 Smlouvy prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné s vnitřním trhem (Úř. věst. L 187, 26.6.2014, s. 1).

([15]) Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51.

([16]) Prováděcí rozhodnutí Rady 2011/384/EU ze dne 20. června 2011, kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES Švédsku povoluje uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů („pobřežní elektřina“) (Úř. věst. L 176, 30.6.2011, s. 36).