Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES) pro registraci údajů o vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí překračujících vnější hranice členských států Evropské unie /* COM/2013/095 final - 2013/0057 (COD) */





DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU · Odůvodnění a cíle návrhu Ve svém sdělení ze dne 13. února 2008 nazvaném „Příprava dalších kroků v oblasti správy hranic v Evropské unii“[1] navrhla Komise vytvořit systém vstupu/výstupu (EES). Tento systém představuje v podstatě elektronický registr dat a míst vstupu a výstupu všech státních příslušníků třetích zemí s krátkodobým povolením k pobytu. Tento návrh byl schválen Stockholmským programem[2], který přijala Evropská rada v prosinci 2009. Na svém zasedání ve dnech 23. a 24. června 2011 vyzvala Evropská rada k rychlému vypracování balíčku opatření pro „inteligentní hranice“, tj. k práci na legislativních návrzích týkajících se systému vstupu/výstupu (EES) a programu registrovaných cestujících (RTP)[3]. Komise poté dne 25. října 2011[4] zveřejnila sdělení o možnostech zavedení EES a RTP. V zájmu fungování obou nových systémů se tento návrh předkládá spolu s návrhem na zřízení programu registrovaných cestujících a s návrhem na změnu kodexu Společenství o pravidlech upravujících kontroly na hraničních přechodech na vnějších hranicích a ostrahu na vnější hranici (Schengenský hraniční kodex)[5]. Ke každému systému se předkládá posouzení dopadů. · Obecné souvislosti Podle Schengenského hraničního kodexu podléhají občané EU a jiné osoby požívající podle právních předpisů Unie právo na volný pohyb (např. rodinní příslušníci občanů EU) při přechodu vnějších hranic při vstupu i výstupu minimální kontrole spočívající v ověření cestovního dokladu, aby se zjistila totožnost dané osoby. Všichni ostatní státní příslušníci třetích zemí však musí být při vstupu podrobeni důkladné kontrole, která zahrnuje kontrolu účelu jejich pobytu, toho, zda mají dostatečné prostředky pro obživu, a dále vyhledávání v Schengenském informačním systému (SIS) a ve vnitrostátních databázích. V Schengenském hraničním kodexu není upraveno zaznamenávání přeshraničního pohybu cestujících. Příslušníci pohraniční stráže a imigrační orgány mají v současnosti k dispozici jediný nástroj pro vyznačení data vstupu a výstupu – otisk razítka do cestovního dokladu, na jehož základě mohou vypočítat délku pobytu státních příslušníků třetích zemí v schengenském prostoru, která nesmí překročit 90 dní během 180 dní. Další opatření a nástroje dostupné na hraničních přechodech, jako jsou databáze (SIS a vízový informační systém – VIS), do nichž je povinné nahlížet při vstupu, avšak ne při výstupu, nejsou určeny k zaznamenávání překračování hranic a tuto funkci neumožňují. Hlavním účelem VIS je umožnit ověření historie podávání žádostí o víza a při vstupu ověřit, zda je osoba předkládající vízum na hranicích totožná s osobou, jíž bylo vízum uděleno. V současné době tedy neexistují žádné elektronické prostředky ke kontrole toho, zda, kde a kdy státní příslušníci třetí země vstoupili do schengenského prostoru nebo jej opustili. Problémy při sledování povoleného pobytu státních příslušníků třetích zemí vznikají rovněž kvůli využívání a kvalitě otisků razítek (např. problém čitelnosti, zdlouhavosti výpočtu délky pobytu, pozměňování a padělání). V EU tedy neexistuje jednotný registr vstupu cestujících do schengenského prostoru a jejich výstupu, a členské státy proto nemají žádnou spolehlivou metodu ke stanovení toho, zda státní příslušník třetí země překročil délku svého oprávnění k pobytu. Třináct členských států[6] provozuje vlastní vnitrostátní systémy vstupu a výstupu, jež shromažďují alfanumerické údaje cestujících. Všech těchto třináct členských států poskytuje přístup k těmto údajům jak pro účely správy hranic, tak pro účely vymáhání práva. V případě, že osoba zákonně opustí schengenský prostor v témže členském státě, přes který vstoupila, odhalí tyto systémy případné překročení povolené délky pobytu. Jinak je však nelze k odhalování osob překračujících délku povoleného pobytu využít, jelikož opustí-li osoba schengenský prostor přes území jiného členského státu, než ze kterého tam vstoupila a v němž byl její vstup zaznamenán, není možné údaje o vstupech a výstupech porovnávat. Neexistují ani spolehlivé údaje o počtu nelegálních přistěhovalců, kteří v současnosti pobývají v EU. Zdrženlivé odhady počtu nelegálních přistěhovalců v EU se pohybují mezi 1,9 a 3,8 milionu osob. Panuje obecná shoda v tom, že jasná většina nelegálních přistěhovalců jsou tzv. osoby překračující povolenou délku pobytu, tj. osoby, které vstoupily na území Evropské unie řádně a s platným vízem, bylo-li požadováno, ale pobývaly na něm i poté, co jejich oprávnění k pobytu skončilo. Pokud jde o počet zadržených nelegálních přistěhovalců[7], za rok 2010 byl v EU (EU-27) celkový počet případů 505 220, což ve srovnání s výše uvedenými odhady svědčí o tom, že je zadržen pouze malý podíl osob překračujících povolenou délku pobytu. V případě, že státní příslušníci třetích zemí po vstupu do schengenského prostoru zničí své dokumenty, je velmi důležité, aby orgány měly přístup ke spolehlivým informacím, a mohly tak určit totožnost těchto osob. Legislativní finanční výkaz připojený k tomuto návrhu vychází ze studie nákladů na systém EES a na program RTP, kterou provedl externí dodavatel. Tento návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady má následující cíle: – zřídit systém EES a vytvořit právní základ pro vývoj a zavedení technického systému, – vymezit účel, funkce a povinnosti související s používáním systému EES a – pověřit vývojem a provozním řízením ústředního systému Agenturu pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (dále jen „agentura“)[8]. Toto nařízení představuje základní předpis právního rámce pro systém EES. Právní rámec doplňuje návrh na změnu Schengenského hraničního kodexu, předkládaný souběžně s tímto návrhem, pokud jde o používání systému jako součásti postupů správy hranic. Cílem systému EES je zlepšit správu vnějších hranic a boj proti nedovolenému přistěhovalectví díky tomu, že tento systém bude · vypočítávat délku povoleného pobytu každého cestujícího, a to jednak při vstupu, kdy systém v případě, že cestující navštěvuje schengenský prostor často, rychle a přesně vypočítá, kolik dní mu zbývá z maximálního povoleného počtu 90 dnů během 180denního období; jednak při výstupu, kdy ověří, že cestující dodržel povolenou délku pobytu; a konečně na tomto území, pokud jde o provádění kontrol státních příslušníků třetích zemí za účelem ověření oprávněnosti jejich pobytu; · pomáhat při zjišťování totožnosti každé osoby, která nesplňuje nebo přestala splňovat podmínky pro vstup nebo pobyt na území členských států; to se týká zejména osob, které jsou při kontrole na území členských států přistiženy bez cestovních dokladů či jiného identifikačního prostředku; · podporovat analýzu vstupů a výstupů státních příslušníků třetích zemí; jde zejména o to, získat přesnou představu o počtu cestujících na vnějších hranicích a osob překračujících povolenou délku pobytu, např. v závislosti na státní příslušnosti cestujících. Očekávaný dopad systému je podrobněji posouzen a popsán v posouzení dopadů. Lze jej shrnout následovně: · díky tomu, že se nahradí současný pomalý a nespolehlivý systém ručního razítkování cestovních pasů, budou mít příslušníci pohraniční stráže při hraničních kontrolách rychle k dispozici přesné informace; bude tak možné lépe sledovat povolené pobyty a provádět účinnější hraniční kontroly; · poskytování přesných informací cestujícím ohledně maximální délky jejich povoleného pobytu; · poskytování přesných informací o osobách překračujících délku povoleného pobytu podpoří kontroly na území členských států a zlepší zadržování nelegálních migrantů; · podpora zjišťování totožnosti nelegálních migrantů; biometrické údaje všech osob, které nepodléhají vízové povinnosti, budou uloženy v systému EES a biometrické údaje držitelů víz jsou k dispozici ve VIS, díky čemuž budou orgány členských států schopny identifikovat všechny nelegální přistěhovalce, kteří překročili vnější hranice oprávněně, avšak byli na území členských států přistiženi bez dokladů; tím se usnadní proces navracení; · analýza provedená systémem umožní uplatňovat fakticky podložený přístup, např. pokud jde o vízovou politiku: systém EES totiž poskytne přesné údaje o tom, zda vznikl problém s osobami určité státní příslušnosti překračujícími povolenou délku pobytu či nikoli, což je důležité při rozhodování o tom, zda pro dotyčnou třetí zemi případně uložit nebo zrušit vízovou povinnost; · díky zrušení ručního razítkování pasů při hraničních kontrolách bude možné zavést plně automatizované hraniční kontroly státních příslušníků některých třetích zemí, a to za podmínek stanovených v návrhu na zřízení programu registrovaných cestujících předkládaném současně s tímto návrhem. · Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex). Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1931/2006, kterým se stanoví pravidla pro malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států a mění Schengenská úmluva. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 o Vízovém informačním systému (VIS) a o výměně údajů o krátkodobých vízech mezi členskými státy (nařízení o VIS). Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex). Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1077/2011, kterým se zřizuje Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva. 2. KONZULTACE SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ · Konzultace se zúčastněnými stranami Konzultace zúčastněných stran je popsána v doprovodném posouzení dopadů. · Posouzení dopadů První posouzení dopadů[9] bylo provedeno v roce 2008 při přípravě sdělení Komise o této otázce, druhé posouzení bylo dokončeno v roce 2012[10]. První posouzení, které analyzovalo možnosti politiky a jejich nejpravděpodobnější dopad, dospělo k závěru, že by systém EES měl být zaveden. V druhém posouzení se na základě konzultací a předběžné kontroly analyzovaly hlavní možnosti, jak systém zavést. Po rozboru různých možností a jejich variant se jako nejvhodnější možnost pro systém EES ukázala následující varianta: Systém EES bude mít podobu centralizovaného systému obsahujícího alfanumerické i biometrické údaje. Doba uchovávání údajů by u běžných případů byla šest měsíců a v případě překročení délky povoleného pobytu pět let. Aby mohly členské státy uzpůsobit postupy na hraničních přechodech, vztahovalo by se na používání biometrických údajů přechodné období tří let. Po uplynutí dvou let by měl být systém EES vyhodnocen a v této souvislosti by Komise měla zejména vyhodnotit, zda poskytnout přístup do systému pro účely vymáhání práva a po jakou dobu uchovávat údaje. Zohlednily by se též zkušenosti s přístupem pro tyto účely do VIS. K hodnocení by byl případně přiložen návrh Komise na změnu tohoto nařízení, v němž by byly podmínky přístupu definovány. V zájmu zavedení správného režimu ochrany údajů by tyto podmínky musely být stanoveny velmi přísně a mohly by vycházet z podmínek vymezených právním základem VIS. Výbor pro posuzování dopadů přezkoumal návrh posouzení dopadů a vydal své stanovisko, a to dne 14. března 2012 a (k revidovanému znění) dne 8. června 2012. Revidované znění zprávy zahrnovalo doporučení ke zlepšením. Došlo k těmto změnám: byly poskytnuty doplňující informace o konzultaci zúčastněných stran; byla přezkoumána a zjednodušena celková logika; více a podrobněji bylo rozvinuto vymezení problému, a to jak ve vztahu k celkovému problému nelegální migrace, tak v souvislosti se specifickými problémy při zavádění; byl rozšířen základní scénář tak, aby lépe popisoval potenciální vývoj v případě absence dalších opatření EU; byly přepracovány a zjednodušeny možnosti politiky; posouzení možností bylo upřesněno a logičtěji přepracováno, aby bylo jasné, které možnosti vzájemně souvisejí a které ne; bylo rozšířeno vysvětlení metody výpočtu nákladů; analýza a popis upřednostňované varianty byly revidovány a pevněji spojeny s údaji, které budou k dispozici v budoucnosti. 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU · Shrnutí navrhovaných opatření Musí být definován účel, funkce a povinnosti související se systémem EES. Dále je třeba Agentuře pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva udělit mandát k vývoji a provoznímu řízení systému. Jednotlivé články jsou podrobně vysvětleny v samostatném pracovním dokumentu útvarů Komise. · Právní základ Právním základem tohoto nařízení je článek 74 a čl. 77 odst. 2 písm. b) a d) Smlouvy o fungování Evropské unie. Ustanovení čl. 77 odst. 2 písm. b) a d) jsou vhodným právním základem pro vymezení dalších opatření týkajících se překračování vnějších hranic členských států a pro vypracování norem a postupů, které mají členské státy při kontrolách osob na těchto hranicích dodržovat. Článek 74 je vhodným právním základem pro zřízení systému EES, jeho provoz, pro výměnu informací mezi členskými státy a pro zajištění spolupráce příslušných orgánů členských států i těchto orgánů a Komise v oblastech upravených v hlavě V Smlouvy. · Zásada subsidiarity Podle čl. 77 odst. 2 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie má Unie pravomoc přijímat opatření pro zajištění kontroly osob a účinného dohledu nad překračováním vnějších hranic členských států. Stávající pravidla EU pro překračování vnějších hranic členských států je nutné změnit, aby se zohlednila skutečnost, že v současné době neexistují žádné spolehlivé prostředky ke sledování cestovního pohybu státních příslušníků třetích zemí s krátkodobým povolením k pobytu. Je to způsobeno složitostí a pomalostí stávajícího povinného razítkování cestovních dokladů, jež nestačí pro to, aby orgány členských států mohly při hraniční kontrole cestujícího nebo při kontrolách na území členských států posoudit povolený pobyt; navíc vnitrostátní systémy mají pro tyto účely v prostoru bez vnitřních hranic velmi omezený přínos. Aby se zefektivnilo řízení migrace a podpořily se namátkové kontroly na území členských států za účelem odhalování nelegálně pobývajících osob, měly by být k dispozici informace o tom, které osoby se nacházejí na území EU a které osoby dodržují maximální povolenou délku krátkodobého pobytu 90 dnů během 180denního období, a také informace o tom, jaké státní příslušnosti jsou cestující, kteří překračují délku povoleného pobytu, a k jaké skupině patří (osoby, na něž se vztahuje vízová povinnost / osoby od vízové povinnosti osvobozené). Pro stanovení harmonizovaných pravidel pro záznamy o přeshraničních pohybech a pro sledování povolených pobytů v celém schengenském prostoru je třeba mít jednotný režim. Cílů tohoto návrhu tedy nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států. · Zásada proporcionality Podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii nepřekročí činnost Unie rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů Smluv. Forma zvolená pro toto opatření EU musí umožnit, aby návrh dosáhl daného cíle a opatření mohlo být provedeno co nejúčinněji. Navrhovaná iniciativa dále rozvíjí schengenské acquis s cílem zajistit, aby se společná pravidla týkající se vnějších hranic uplatňovala stejně ve všech státech, jež jsou součástí schengenského prostoru. Vytváří nástroj, který Evropskou unii informuje o tom, kolik příslušníků třetích zemí vstupuje na území EU a opouští je, což je nezbytné pro udržitelnou tvorbu fakticky podložené politiky v oblasti migrace a víz. Kromě toho je návrh přiměřený, pokud jde o právo na ochranu osobních údajů, jelikož nevyžaduje shromažďování a uchovávání většího objemu údajů na delší období, než je naprosto nezbytné k tomu, aby systém mohl fungovat a plnit své cíle. Je rovněž přiměřený z hlediska nákladů vzhledem k přínosům systému pro všechny členské státy, pokud jde o budoucí řízení společné vnější hranice a další kroky směrem ke společné migrační politice EU. Návrh je tedy v souladu se zásadou proporcionality. · Volba nástrojů Navrhované nástroje: nařízení. Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu / těchto důvodů: Tento návrh zavádí centralizovaný systém, jehož prostřednictvím spolupracují členské státy, což si vyžaduje společnou architekturu a provozní pravidla. Navíc stanoví jednotná pravidla pro hraniční kontroly na vnějších hranicích platná ve všech členských státech. Proto lze jako právní nástroj zvolit pouze nařízení. • Základní práva Navrhované nařízení má dopad na základní práva, zejména na ochranu osobních údajů (článek 8 Listiny základních práv EU), právo na svobodu a bezpečnost (článek 6 Listiny), respektování soukromého a rodinného života (článek 7 Listiny), právo na azyl (článek 18 Listiny) a na ochranu v případě vystěhování, vyhoštění nebo vydání (článek 19 Listiny). Návrh obsahuje záruky ohledně osobních údajů, zejména přístupu k nim, jenž by měl být striktně omezen pouze na účely tohoto nařízení a v něm určené příslušné orgány. Záruky ohledně osobních údajů zahrnují také právo na přístup k údajům nebo právo na jejich opravu či vymazání. 4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY V návrhu příštího víceletého finančního rámce předloženém Komisí se v období 2014–2020 u Fondu pro vnitřní bezpečnost počítá se 4,6 miliardy EUR. V návrhu je vyčleněno 1,1 miliardy EUR jako orientační částka na vývoj systému EES a programu RTP. Předpokládá se, že náklady na vývoj bude třeba vynakládat až od roku 2015[11]. Tato finanční podpora by kromě nákladů na centrální prvky po celé období víceletého finančního rámce (náklady na vývoj i provoz na úrovni EU) pokryla v rámci dostupných zdrojů i náklady na vývoj vnitrostátních prvků obou systémů v členských státech. Díky této finanční podpoře vnitrostátních nákladů na vývoj by nedošlo k ohrožení či zpoždění projektů z důvodu obtížné hospodářské situace na úrovni členských států. Součástí této podpory je částka 146 milionů EUR na vnitrostátní náklady v souvislosti s hostingem informačních systémů, s prostory pro umístění zařízení pro koncové uživatele a s prostory pro kanceláře pracovníků. Podpora také zahrnuje částku 341 milionů EUR určenou na vnitrostátní náklady na údržbu, například na hardwarové a softwarové licence. Po uvedení nových systémů do provozu by budoucí provozní náklady mohly nést členské státy ze svých programů. Navrhuje se, aby na provozní náklady IT systémů na podporu řízení migračních toků přes vnější hranice Unie mohly členské státy použít 50 % přídělů z vnitrostátních programů. Tyto náklady mohou zahrnovat náklady na řízení VIS, SIS a nových systémů zřízených v daném období, náklady na zaměstnance, náklady na služby nebo pronájem zabezpečených prostor apod. Budoucí nástroj by tak v případě potřeby zajistil nepřetržité financování. 5. DALŠÍ INFORMACE · Účast Tento návrh vychází ze schengenského acquis, jelikož se týká překračování vnějších hranic. Ve vztahu k jednotlivým protokolům a dohodám s přidruženými zeměmi je proto nutno uvážit níže uvedené důsledky: Dánsko: V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání opatření Rady navrhovaných podle hlavy V části třetí Smlouvy o fungování EU. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, mělo by se Dánsko rozhodnout v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu. Spojené království a Irsko: Podle článků 4 a 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie a podle rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis, se Spojené království a Irsko nepodílí na přijímání nařízení (ES) č. 562/2006 (Schengenský hraniční kodex). Spojené království a Irsko se tudíž nepodílejí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Island a Norsko: Použijí se postupy stanovené v dohodě o přidružení uzavřené Radou a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, neboť tento návrh vychází ze schengenského acquis, jak je definováno v příloze A k této dohodě[12]. Švýcarsko: Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[13]. Lichtenštejnsko: Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[14]. Kypr, Bulharsko a Rumunsko: Toto nařízení, kterým se zřizuje systém EES, nahrazuje příslušnou povinnost ověřovat délku pobytu státních příslušníků třetích zemí a opatřovat jejich cestovní pas razítkem. Pro přistupující členské státy byla tato ustanovení platná po jejich přistoupení k Evropské unii. 2013/0057 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES) pro registraci údajů o vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí překračujících vnější hranice členských států Evropské unie EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 74 a čl. 77 odst. 2 písm. b) a d) této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise[15], po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[16], s ohledem na stanovisko Výboru regionů[17], po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1) Ve svém sdělení ze dne 13. února 2008 nazvaném „Příprava dalších kroků v oblasti správy hranic v Evropské unii“[18] Komise nastínila, že je nezbytné v rámci evropské strategie integrované správy hranic vytvořit systém vstupu/výstupu, který bude elektronicky zaznamenávat čas a místo vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí s krátkodobým povolením k pobytu v schengenském prostoru a vypočítávat délku jejich povoleného pobytu. (2) Evropská rada na svém zasedání ve dnech 19. a 20. června 2008 zdůraznila, že je důležité nadále pracovat na rozvoji evropské strategie integrované správy hranic včetně lepšího využívání moderních technologií v zájmu zlepšení správy vnějších hranic. (3) Ve svém sdělení ze dne 10. června 2009 nazvaném „Prostor svobody, bezpečnosti a práva ve službách občanům“ se Komise vyslovila pro vytvoření systému elektronické registrace vstupů na území členských států a výstupů z tohoto území při překračování vnějších hranic v zájmu zajištění účinnějšího řízení přístupu na toto území. (4) Evropská rada ve dnech 23. a 24. června 2011 vyzvala k rychlému vypracování koncepce „inteligentních hranic“. Dne 25. října 2011 Komise zveřejnila sdělení „Inteligentní hranice – možnosti a další postup“. (5) Je nezbytné konkrétně vymezit cíle systému vstupu/výstupu (dále jen „systém EES“) a jeho technickou architekturu, stanovit pravidla jeho provozu a využívání a určit související povinnosti, kategorie údajů vkládaných do systému, účely jejich vkládání, kritéria jejich vkládání, orgány oprávněné k přístupu k údajům, propojení výstražných upozornění, jakož i další pravidla týkající se zpracování údajů a ochrany osobních údajů. (6) Systém EES by se neměl používat na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občanů Evropské unie a kteří mají pobytovou kartu podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států[19], ani na držitele povolení k pobytu uvedených v Schengenském hraničním kodexu, jelikož jejich pobyt není omezen na 90 dnů během 180denního období. (7) Cílem systému EES by mělo být zlepšit ochranu hranic, předcházet nedovolenému přistěhovalectví a usnadňovat řízení migračních toků. Systém EES by měl zejména přispívat k určení totožnosti každé osoby, která nesplňuje nebo přestala splňovat podmínky týkající se délky pobytu na území členských států. (8) V zájmu splnění těchto cílů by měl systém EES zpracovávat alfanumerické údaje a po přechodné době i otisky prstů. K zásahu do soukromí cestujících, který snímání otisků prstů představuje, vedou dva důvody. Otisky prstů jsou spolehlivou metodou k určení totožnosti osob nalezených na území členských států bez cestovních dokladů či jakýchkoli jiných prostředků pro zjištění totožnosti, což je obvyklý modus operandi nelegálních migrantů. Otisky prstů dále umožňují spolehlivěji porovnávat údaje o vstupu a výstupu legálních cestujících. (9) Je-li to fyzicky možné, do systému EES by se měly vkládat otisky deseti prstů, a to v zájmu správného ověření a zjištění totožnosti i zaručení toho, že za všech okolností bude k dispozici dostatek údajů. (10) Aby členské státy mohly přizpůsobit hraniční kontroly a řízení pohybu cestujících a aby nedocházelo k příliš dlouhému čekání na hraničních přechodech, mělo by se pro používání otisků prstů stanovit přechodné období. (11) Při technickém vývoji systému by měla existovat možnost přístupu do systému pro účely vymáhání práva, bude-li toto nařízení v budoucnu změněno tak, aby takový přístup umožňovalo. (12) Za řízení vývoje a provozu centralizovaného systému EES by měla odpovídat Agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1077/2011 ze dne 25. října 2011[20]. Tento systém by měl sestávat z ústřední jednotky, záložní ústřední jednotky, jednotných rozhraní ve všech členských státech a z komunikační infrastruktury zajišťující kontakt mezi ústředním systémem EES a vstupními místy sítě. Členské státy by měly odpovídat za vývoj a provozní řízení svých vnitrostátních systémů. (13) Aby bylo možné dosáhnout synergií a nákladové efektivnosti, měl by být systém EES v maximální možné míře realizován souběžně se systémem registrovaných cestujících zřízeným podle nařízení COM(2013) 97 final. (14) Toto nařízení by mělo určit, kterým orgánům členských států lze udělit oprávnění k přístupu do systému EES za účelem vkládání, změn, vymazávání nebo prohlížení údajů pro konkrétní účely systému EES a v rozsahu nezbytném pro plnění jejich úkolů. (15) Veškeré zpracovávání údajů systému EES by mělo být přiměřené sledovaným cílům a nezbytné pro plnění úkolů příslušných orgánů. Příslušné orgány by měly zajistit, aby při používání systému EES byla respektována lidská důstojnost a integrita osob, od nichž se údaje vyžadují, a aby nedocházelo k diskriminaci osob na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace. (16) Osobní údaje zaznamenané v systému EES by se měly uchovávat pouze po dobu nezbytně nutnou pro účely systému EES. Je vhodné uchovávat tyto údaje po dobu šesti měsíců, jelikož to je minimální doba nutná pro výpočet délky pobytu. Uchovávání po delší dobu – nejvýše pěti let – bude nutné u osob, které během povolené doby pobytu neopustí území členských států. Tyto údaje by se měly vymazat po pěti letech, ledaže by důvody pro jejich vymazání nastaly dříve. (17) Měla by být stanovena přesná pravidla pro odpovědnost za vývoj a provoz systému EES a pro odpovědnost členských států za vnitrostátní systémy a za přístup vnitrostátních orgánů k údajům. (18) Měla by být stanovena pravidla pro odpovědnost členských států za újmu, která vznikne z jakéhokoli porušení tohoto nařízení. Odpovědnost Komise za takovou újmu se řídí druhým pododstavcem čl. 340 Smlouvy. (19) Na zpracovávání osobních údajů členskými státy podle tohoto nařízení se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů[21]. (20) Na činnosti orgánů a institucí Unie při plnění jejich úkolů jako orgánů pověřených provozním řízením systému EES se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů[22]. (21) Nezávislé orgány dozoru, ustavené v souladu s článkem 28 směrnice 95/46/ES, by měly sledovat zákonnost zpracování osobních údajů členskými státy, zatímco evropský inspektor ochrany údajů, ustavený nařízením (ES) č. 45/2001, by měl sledovat činnost orgánů a institucí Unie související se zpracováním osobních údajů. Evropský inspektor ochrany údajů a orgány dozoru by měly při sledování systému EES vzájemně spolupracovat. (22) Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie, zejména ochranu osobních údajů (článek 8 Listiny), právo na svobodu a bezpečnost (článek 6 Listiny), respektování soukromého a rodinného života (článek 7 Listiny), právo na azyl (článek 18 Listiny), ochranu v případě vystěhování, vyhoštění nebo vydání (článek 19 Listiny) a právo na účinnou právní ochranu (článek 47 Listiny), a musí být uplatňováno v souladu s těmito právy a zásadami. (23) Účinné sledování uplatňování tohoto nařízení by mělo být v pravidelných odstupech hodnoceno. Podmínky zpřístupnění údajů uložených v systému třetím zemím a pro účely vymáhání práva, jakož i uchovávání údajů po různou dobu by ještě měly projít hodnocením s cílem posoudit, zda a jakým způsobem může tento systém co nejúčinněji přispět k boji proti teroristickým a jiným závažným trestným činům. Vzhledem k velkému množství osobních údajů uchovávaných v systému EES a k nezbytnosti plně respektovat soukromý život jednotlivců, jejichž osobní údaje jsou v systému EES zpracovávány, by mělo být uvedené hodnocení provedeno dva roky po zahájení provozu systému a mělo by zohlednit výsledky provádění VIS. (24) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce ukládané za porušení tohoto nařízení a zajistit jejich uplatňování. (25) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí[23]. (26) Zřízení společného systému EES v rámci prostoru bez kontrol na vnitřních hranicích a určení společných povinností, podmínek a postupů pro využívání údajů nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Unie, v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle. (27) V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu. (28) Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[24]; Spojené království se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné. (29) Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[25]; Irsko se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné. (30) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[26], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody[27]. (31) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[28], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES[29]. (32) Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[30], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU[31], PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ: KAPITOLA 1 Obecná ustanovení Článek 1 Předmět Zřizuje se „systém vstupu/výstupu“ (EES), který slouží k zaznamenávání času a místa vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí, kteří překračují vnější hranice s krátkodobým povolením k pobytu na území členských států, k výpočtu délky jejich pobytu a k vydávání výstražných upozornění určených členským státům v případě překročení povolené délky pobytu. Článek 2 Uspořádání systému vstupu/výstupu 1. Systém EES má strukturu stanovenou v článku 6. 2. Úkoly spojenými s vývojem a provozním řízením systému EES včetně funkce pro zpracovávání biometrických údajů podle článku 12 se pověřuje Agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (dále jen „agentura“). Článek 3 Oblast působnosti 1. Toto nařízení se vztahuje na všechny státní příslušníky třetích zemí s krátkodobým povolením k pobytu na území členských států, kteří při překračování vnějších hranic členských států podléhají hraničním kontrolám podle Schengenského hraničního kodexu. 2. Toto nařízení se nevztahuje na překračování vnějších hranic: a) rodinnými příslušníky občana Unie, na něž se vztahuje směrnice 2004/38/ES a kteří jsou držiteli pobytové karty podle uvedené směrnice; b) rodinnými příslušníky státních příslušníků třetích zemí požívajících v souladu s právem Unie práva na volný pohyb, kteří mají pobytovou kartu podle směrnice 2004/38/ES. Toto nařízení se nevztahuje na rodinné příslušníky uvedené v písmenech a) a b) ani tehdy, pokud nedoprovázejí či nenásledují občana Unie nebo státního příslušníka třetí země, který požívá práva na volný pohyb; c) držiteli povolení k pobytu podle čl. 2 odst. 15 Schengenského hraničního kodexu; d) státními příslušníky Andorry, Monaka a San Marina. Článek 4 Účel Účelem systému EES je zlepšit správu vnějších hranic a boj proti nedovolenému přistěhovalectví a zlepšit provádění integrované politiky správy hranic, spolupráci a konzultace mezi pohraničními a imigračními orgány díky tomu, že umožní přístup k informacím členských států o času a místě vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí na vnějších hranicích a usnadní související rozhodnutí tak, aby bylo možno: – zlepšit kontroly na hraničních přechodech na vnějších hranicích a boj proti nedovolenému přistěhovalectví, – vypočítávat a sledovat výpočet délky povoleného pobytu státních příslušníků třetích zemí s krátkodobým povolením k pobytu, – pomáhat při zjišťování každé osoby, která nesplňuje nebo přestala splňovat podmínky pro vstup nebo pobyt na území členských států, – poskytnout vnitrostátním orgánům členských států nástroj ke zjištění osob překračujících povolenou délku pobytu a přijímání odpovídajících opatření, – shromažďovat statistické údaje týkající se vstupů a výstupů státních příslušníků třetích zemí pro účely analýzy. Článek 5 Definice Pro účely tohoto nařízení se rozumí: (1) „vnějšími hranicemi“ vnější hranice podle definice v čl. 2 odst. 2 Schengenského hraničního kodexu; (2) „pohraničními orgány“ příslušné orgány pověřené vnitrostátními právními předpisy k provádění kontrol osob na hraničních přechodech na vnějších hranicích v souladu s Schengenským hraničním kodexem; (3) „imigračními orgány“ příslušné subjekty pověřené vnitrostátními právními předpisy k posuzování podmínek pobytu státních příslušníků třetích zemí na území členských států a souvisejícímu rozhodování; (4) „vízovými orgány“ orgány příslušné v jednotlivých členských státech pro posuzování žádostí o vízum a rozhodování o nich nebo pro rozhodování o prohlášení víza za neplatné od počátku nebo jeho zrušení anebo prodloužení jeho platnosti, včetně ústředních vízových orgánů a orgánů příslušných pro udělování víz na hranicích, v souladu s vízovým kodexem[32]; (5) „státním příslušníkem třetí země“ každá osoba, která není občanem Unie ve smyslu článku 20 Smlouvy, s výjimkou osob, které na základě dohod mezi Unií nebo dohod mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a třetími zeměmi na straně druhé požívají práva volného pohybu rovnocenného právu občanů Unie; (6) „cestovním dokladem“ pas nebo jiný rovnocenný doklad, který držitele opravňuje překračovat vnější hranice a do něhož lze vyznačit vízum; (7) „krátkodobým pobytem“ pobyt na území členských států kratší než 90 dní v jakémkoli 180denním období; (8) „příslušným členským státem“ členský stát, který vložil údaje do systému EES; (9) „ověřením“ proces porovnání souboru údajů, jehož účelem je zjistit, zda je deklarovaná totožnost správná (kontrola porovnáním dvou údajů); (10) „zjištěním totožnosti“ proces určení totožnosti osoby pomocí prohledávání databáze podle vícenásobných souborů údajů (kontrola porovnáním více údajů); (11) „alfanumerickými údaji“ údaje vyjádřené písmeny, číslicemi, zvláštními znaky, mezerami a interpunkčními znaménky; (12) „biometrickými údaji“ otisky prstů; (13) „osobou překračující povolenou délku pobytu“ státní příslušník třetí země, který nesplňuje nebo přestal splňovat podmínky týkající se délky krátkodobého pobytu na území členských států; (14) „agenturou“ agentura zřízená nařízením (EU) č. 1077/2011[33]; (15) „agenturou Frontex“ Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie zřízená nařízením (ES) č. 2007/2004[34]; (16) „orgánem dozoru“ orgán dozoru zřízený v souladu s článkem 28 směrnice 95/46/ES; (17) „provozním řízením“ veškeré úkoly nezbytné pro zachování funkčnosti rozsáhlých informačních systémů, a to včetně zodpovědnosti za komunikační infrastrukturu, kterou užívají, a (18) „vývojem“ veškeré úkoly nezbytné pro vytvoření rozsáhlého informačního systému, včetně komunikační infrastruktury, kterou užívá. Článek 6 Technická architektura systému vstupu/výstupu Systém se skládá: (a) z ústředního systému zahrnujícího ústřední jednotku a záložní ústřední jednotku, která je schopna zajistit všechny funkce ústřední jednotky v případě poruchy systému; (b) z vnitrostátního systému obsahujícího hardwarovou, softwarovou a vnitrostátní komunikační infrastrukturu potřebnou k připojení zařízení konečných uživatelů z řad příslušných orgánů uvedených v čl. 7 odst. 2 do vstupních míst sítě v jednotlivých členských státech; (c) z jednotného rozhraní v každém členském státě, založeného na společných technických specifikacích a totožného pro všechny členské státy; (d) ze vstupních míst sítě, která jsou součástí jednotného rozhraní a představují vnitrostátní přístupové body pro připojení vnitrostátních systémů jednotlivých členských států k ústřednímu systému, a (e) z komunikační infrastruktury mezi ústředním systémem a vstupními místy sítě. Článek 7 Přístup pro vkládání, změny, vymazávání a prohlížení údajů 1. V souladu s článkem 4 je přístup do systému EES za účelem vkládání, změny, vymazávání a prohlížení údajů uvedených v článcích 11 a 12 v souladu s tímto nařízením vyhrazen výhradně řádně zmocněným pracovníkům jednotlivých vnitrostátních orgánů, které jsou k tomu oprávněny pro účely stanovené v článcích 15 až 22, a to v rozsahu, který je nezbytný k výkonu jejich úkolů v souladu s těmito účely a přiměřený sledovaným cílům. 2. Každý členský stát určí příslušné orgány, včetně pohraničních, vízových a imigračních orgánů, jejichž řádně zmocnění pracovníci budou mít přístup za účelem vkládání, změn, vymazávání nebo prohlížení údajů v systému EES. Každý členský stát bezodkladně sdělí agentuře seznam těchto orgánů. V tomto seznamu se u každého orgánu uvede, za jakým účelem může mít přístup k údajům v systému EES. Do tří měsíců ode dne uvedení systému EES do provozu podle článku 41 zveřejní agentura souhrnný seznam v Úředním věstníku Evropské unie. V případě změn v tomto seznamu zveřejňuje agentura aktualizovaný souhrnný seznam jednou ročně. Článek 8 Obecné zásady 1. Každý příslušný orgán oprávněný k přístupu do systému EES podle tohoto nařízení zajistí, aby byl systém využíván v nezbytných případech, náležitým způsobem a přiměřeně výkonu úkolů příslušných orgánů. 2. Každý příslušný orgán zajistí, aby při využívání systému EES nebyli příslušníci třetích zemí diskriminováni na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženství nebo vyznání, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace a aby byla plně respektována jejich lidská důstojnost a integrita. Článek 9 Automatizovaný kalkulátor Systém EES zahrnuje automatizovaný mechanismus, který udává maximální povolenou délku pobytu každého státního příslušníka třetí země registrovaného v tomto systému v souladu s čl. 5 odst. 1 Schengenského hraničního kodexu. Automatizovaný kalkulátor: a) při vstupu na hranice informuje příslušné orgány a příslušníka třetí země o povolené délce pobytu; b) při výstupu identifikuje státní příslušníky třetích zemí, kteří překročili povolenou délku pobytu. Článek 10 Informační mechanismus 1. Systém EES zahrnuje mechanismus, který neprodleně po uplynutí povolené délky pobytu automaticky identifikuje záznamy o vstupu/výstupu, u nichž chybějí výstupní údaje, a záznamy, u kterých byla překročena maximální povolená délka pobytu. 2. Určené příslušné vnitrostátní orgány musí mít k dispozici systémem vytvořený seznam, který obsahuje údaje uvedené v článku 11 o všech identifikovaných osobách překračujících povolenou délku pobytu. KAPITOLA II Vkládání a používání údajů pohraničními orgány Článek 11 Osobní údaje držitelů víz 1. V případě, kdy státní příslušník třetí země nemá předchozí záznam v systému EES a kdy bylo v souladu s Schengenským hraničním kodexem vydáno rozhodnutí o povolení vstupu pro držitele víza, vytvoří pohraniční orgán individuální soubor dané osoby, do nějž vloží tyto údaje: a) příjmení, rodné příjmení (dřívější příjmení), jméno (jména); datum narození, místo narození, zemi narození, státní příslušnost (příslušnosti) a pohlaví; b) druh a číslo cestovního dokladu (cestovních dokladů), orgán, který jej (je) vydal, a datum vydání; c) třípísmenný kód vydávající země a datum skončení platnosti cestovního dokladu (cestovních dokladů); d) číslo vízového štítku, včetně třípísmenného kódu vydávajícího členského státu, a případně datum skončení platnosti víza; e) při prvním vstupu na základě víza počet vstupů a povolenou dobu pobytu, jak jsou uvedeny na vízovém štítku; f) případně informaci o tom, že dané osobě byl povolen přístup do programu registrovaných cestujících v souladu s nařízením COM(2013) 97 final, jedinečné identifikační číslo a status účasti. 2. Při každém vstupu dané osoby se do záznamu o vstupu/výstupu vloží následující údaje, které se propojí s individuálním souborem dotyčné osoby pomocí individuálního referenčního čísla vygenerovaného systémem EES při vytváření souboru: a) datum a čas vstupu; b) členský stát vstupu, hraniční přechod a orgán, který udělil povolení ke vstupu; c) výpočet délky povoleného pobytu (pobytů) a poslední den povoleného pobytu. 3. Při výstupu se do záznamu o vstupu/výstupu vloží tyto údaje, které se propojí s individuálním souborem dotyčné osoby: a) datum a čas výstupu; b) členský stát a hraniční přechod výstupu. Článek 12 Osobní údaje státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou osvobozeni od vízové povinnosti 1. V případě, kdy státní příslušník třetí země nemá předchozí záznam v systému EES a kdy bylo v souladu s Schengenským hraničním kodexem vydáno rozhodnutí o povolení vstupu pro státního příslušníka třetí země, který je osvobozen od vízové povinnosti, vytvoří pohraniční orgán individuální soubor dané osoby a vloží do něj otisky všech deseti prstů této osoby spolu s údaji uvedenými v článku 11, s výjimkou informací uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. d) a e). 2. Děti mladší 12 let jsou z právních důvodů osvobozeny od povinnosti poskytnout otisky prstů. 3. Osoby, u nichž je odebrání otisků prstů fyzicky nemožné, jsou z věcných důvodů osvobozeny od povinnosti poskytnout otisky prstů. Pokud je však tato nemožnost dočasné povahy, je daná osoba povinna poskytnout otisky prstů při následujícím vstupu. Pohraniční orgány jsou oprávněny požadovat bližší vysvětlení, proč poskytnutí otisků prstů není dočasně možné. Členské státy zajistí, aby v případě potíží se získáním otisků prstů byly k dispozici vhodné postupy respektující důstojnost osoby. 4. Pokud je dotyčná osoba osvobozena od povinnosti poskytnout otisky prstů z právních nebo věcných důvodů podle odstavce 2 nebo 3, označí se dotčená položka jako „nepoužije se“. Systém umožní odlišit případy, kdy poskytnutí otisků prstů není vyžadováno z právních důvodů, od případů, kdy nemohou být poskytnuty z věcných důvodů. 5. Po dobu tří let po zahájení provozu systému EES se zaznamenávají pouze alfanumerické údaje uvedené v odstavci 1. Článek 13 Postupy pro vkládání údajů na hraničních přechodech, pokud byl zaregistrován dřívější soubor Pokud byl dané osobě zaregistrován nějaký dřívější soubor, pohraniční orgán v případě potřeby aktualizuje údaje v něm zaznamenané, vloží záznam o vstupu/výstupu pro každý vstup a výstup v souladu s články 11 a 12 a propojí tento záznam s individuálním souborem této osoby. Článek 14 Údaje, které se doplňují v případě zrušení či prodloužení povolení k pobytu 1. Pokud bylo přijato rozhodnutí o zrušení povolení k pobytu nebo o prodloužení délky povoleného pobytu, doplní příslušný orgán, který přijal rozhodnutí, do záznamu o vstupu/výstupu tyto údaje: a) informaci o statusu uvádějící, že povolení k pobytu bylo zrušeno nebo že délka povoleného pobytu byla prodloužena; b) název orgánu, který zrušil povolení k pobytu nebo prodloužil délku povoleného pobytu; c) místo a datum vydání rozhodnutí o zrušení povolení k pobytu nebo o prodloužení délky povoleného pobytu; d) nové datum konce platnosti povolení k pobytu. 2. V záznamu o vstupu/výstupu se uvádí důvod (důvody) zrušení povolení k pobytu, tedy: a) důvody vyhoštění dané osoby; b) jakékoli jiné rozhodnutí přijaté příslušnými orgány členského státu v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy, jež vedlo k vyhoštění nebo odjezdu státního příslušníka třetí země, který nesplňuje nebo přestal splňovat podmínky pro vstup a pobyt na území členských států. 3. V záznamu o vstupu/výstupu se uvádějí důvody prodloužení délky povoleného pobytu. 4. Pokud osoba opustila území členských států nebo z něj byla vyhoštěna na základě rozhodnutí uvedeného v odst. 2 písm. b), příslušný orgán vloží tento údaj v souladu s článkem 13 do záznamu o vstupu/výstupu pro konkrétní daný vstup. Článek 15 Použití údajů k ověřování na vnějších hranicích 1. Pohraničním orgánům je umožněn přístup do systému EES za účelem nahlížení do jeho údajů v rozsahu, v jakém tyto údaje potřebují k plnění úkolů ochrany hranic. 2. Pro účely uvedené v odstavci 1 je pohraničním orgánům umožněno vyhledávat údaje uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. a) v kombinaci s vyhledáváním některých nebo všech těchto údajů: – údajů podle čl. 11 odst. 1 písm. b); – údajů uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. c); – čísla vízového štítku uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. d); – údajů uvedených v čl. 11 odst. 2 písm. a); – údajů o členském státu a hraničním přechodu vstupu nebo výstupu; – údaje uvedené v článku 12. KAPITOLA III Vkládání údajů a využívání systému vstupu/výstupu jinými orgány Článek 16 Využívání systému vstupu/výstupu pro posuzování žádostí o víza a rozhodování o nich 1. Vízové orgány nahlížejí do systému EES za účelem posuzování žádostí o víza a přijímání souvisejících rozhodnutí včetně rozhodnutí o prohlášení víza za neplatné od počátku nebo jeho zrušení anebo prodloužení jeho platnosti v souladu s příslušnými ustanoveními vízového kodexu. 2. Pro účely uvedené v odstavci 1 je vízovému orgánu umožněno vyhledávat jeden nebo více z těchto údajů: a) údaje uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. a), b) a c); b) číslo vízového štítku včetně třípísmenného kódu vydávajícího členského státu podle čl. 11 odst. 1 písm. d); c) údaje uvedené v článku 12. 3. Pokud vyhledávání údajů uvedených v odstavci 2 ukáže, že údaje o státním příslušníkovi třetí země jsou zaznamenány v systému EES, je vízovým orgánům umožněno prohlížet údaje individuálního souboru této osoby a záznamy o vstupech/výstupech, které jsou s ním propojeny, pouze pro účely uvedené v odstavci 1. Článek 17 Využívání systému vstupu/výstupu pro posuzování žádostí o přístup do programu registrovaných cestujících 1. Příslušné orgány uvedené v článku 4 nařízení COM(2013) 97 final nahlížejí do systému EES za účelem posouzení žádostí o účast v programu registrovaných cestujících a za účelem vydání souvisejících rozhodnutí, včetně rozhodnutí, kterými se povolení účasti v programu registrovaných cestujících zamítá, ruší nebo se prodlužuje jeho platnost v souladu s příslušnými ustanoveními uvedeného nařízení. 2. Pro účely uvedené v odstavci 1 je příslušnému orgánu umožněno vyhledávat jeden nebo více údajů uvedených v čl. 11 odst. 1 písm. a), b) a c). 3. Pokud vyhledávání údajů uvedených v odstavci 2 ukáže, že údaje o státním příslušníkovi třetí země jsou zaznamenány v systému EES, je příslušnému orgánu umožněno prohlížet údaje individuálního souboru této osoby a záznamy o vstupech/výstupech, které jsou s ním propojeny, pouze pro účely uvedené v odstavci 1. Článek 18 Přístup k údajům pro účely ověřování na území členských států 1. Pro účely ověření totožnosti státního příslušníka třetí země a/nebo ověření splnění podmínek pro vstup nebo pobyt na území členských států je příslušným orgánům členských států umožněno vyhledávat údaje podle čl. 11 odst. 1 písm. a), b) a c) v kombinaci s ověřením otisků prstů podle článku 12. 2. Pokud vyhledávání údajů uvedených v odstavci 1 ukáže, že údaje o státním příslušníkovi třetí země jsou zaznamenány v systému EES, je příslušnému orgánu umožněno prohlížet údaje individuálního souboru této osoby a záznam (záznamy) o vstupu/výstupu, které jsou s ním propojeny, pouze pro účely uvedené v odstavci 1. Článek 19 Přístup k údajům pro účely zjišťování totožnosti 1. Orgánům příslušným k provádění kontrol na hraničních přechodech na vnějších hranicích v souladu se Schengenským hraničním kodexem nebo na území členských států je za účelem ověření, zda jsou splněny podmínky pro vstup, přítomnost nebo pobyt na území členských států, umožněno vyhledávat otisky prstů osoby, a to výhradně pro zjištění totožnosti každé osoby, která nesplňuje nebo přestala splňovat podmínky pro vstup, přítomnost nebo pobyt na území členských států. 2. Pokud vyhledávání údajů uvedených v odstavci 1 ukáže, že údaje o osobě jsou zaznamenány v systému EES, je příslušnému orgánu umožněno prohlížet údaje jejího individuálního souboru a záznamy o vstupech/výstupech, které jsou s ním propojeny, pouze pro účely uvedené v odstavci 1. KAPITOLA IV Uchovávání a změny údajů Článek 20 Doba uchování uložených údajů 1. Každý záznam o vstupu/výstupu je uchováván nejdéle 181 dní. 2. Každý individuální soubor spolu s propojeným záznamem (záznamy) o vstupu/výstupu je uchováván v systému EES nejdéle 91 dnů po posledním záznamu o výstupu, neexistuje-li žádný záznam o vstupu po dobu 90 dnů od tohoto posledního záznamu o výstupu. 3. Odchylně od odstavce 1, pokud od data skončení platnosti povolení k pobytu neexistuje žádný záznam o výstupu, údaje se uchovávají nejvýše po dobu pěti let od posledního dne povoleného pobytu. Článek 21 Změny údajů 1. Příslušné orgány členských států určené v souladu s článkem 7 mají právo měnit údaje, které byly vloženy do systému EES, a to jejich opravou nebo vymazáním v souladu s tímto nařízením. 2 Informace o osobách uvedených v čl. 10 odst. 2 se neprodleně odstraní, pokud státní příslušník třetí země poskytne v souladu s vnitrostátními právními předpisy příslušného členského státu důkazy o tom, že byl nucen překročit povolenou délku pobytu v důsledku nepředvídatelných a závažných událostí, že nabyl práva k pobytu, nebo v případě chyb. Státnímu příslušníkovi třetí země je umožněn přístup k účinnému soudnímu opravnému prostředku v zájmu zajištění opravy údajů. Článek 22 Předčasné vymazání údajů Pokud před uplynutím doby uvedené v článku 20 státní příslušník třetí země získá státní příslušnost některého členského státu nebo pokud se na něj začala vztahovat odchylka dle čl. 3 odst. 2, členský stát, jehož státní příslušnost získal nebo který vydal pobytovou kartu, neprodleně odstraní ze systému EES individuální soubor a záznamy, které jsou s ním propojeny, v souladu s články 11 a 12. Této osobě je umožněn přístup k účinnému soudnímu opravnému prostředku v zájmu zajištění vymazání údajů. KAPITOLA V Vývoj, provoz a povinnosti Článek 23 Prováděcí opatření přijatá Komisí před vývojem systému Komise přijme následující opatření nezbytná pro vývoj a technické provedení ústředního systému, jednotných rozhraní a komunikační infrastruktury včetně specifikací, pokud jde o: (a) specifikace rozlišení a využití otisků prstů pro biometrické ověřování v systému EES; (b) návrh fyzické architektury systému, včetně jeho komunikační infrastruktury; (c) vkládání údajů v souladu s články 11 a 12; (d) přístup k údajům v souladu s články 15 až 19; (e) vedení, změny, vymazávání a předčasné vymazávání údajů podle článků 21 a 22; (f) vedení záznamů a přístup k nim podle článku 30; (g) požadavky na výkonnost. Tyto prováděcí akty se přijmou postupem podle článku 42. Technické specifikace a jejich vývoj, pokud jde o ústřední jednotku, záložní ústřední jednotku, jednotná rozhraní a komunikační infrastrukturu, stanoví agentura po obdržení příznivého stanoviska Komise. Článek 24 Vývoj a provozní řízení 1. Za vývoj ústřední jednotky, záložní ústřední jednotky, jednotných rozhraní včetně vstupních míst sítě a komunikační infrastruktury je odpovědná agentura. Agentura vyvine a realizuje ústřední jednotku, záložní ústřední jednotku, jednotná rozhraní a komunikační infrastrukturu co nejdříve po vstupu tohoto nařízení v platnost a poté, co Komise přijme opatření uvedená v čl. 23 odst. 1. Vývoj sestává z vypracování a provedení technických specifikací, testování a z celkové projektové koordinace. 2. Agentura odpovídá za provozní řízení ústřední jednotky, záložní ústřední jednotky a jednotných rozhraní. Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí, aby se vždy využívaly nejlepší dostupné technologie určené na základě analýzy nákladů a přínosů. Agentura je rovněž odpovědná za provozní řízení komunikační infrastruktury zajišťující kontakt mezi ústředním systémem a vstupními místy sítě. Provozní řízení systému EES sestává ze všech úkolů nezbytných pro zachování jeho funkčnosti po dobu 24 hodin denně sedm dní v týdnu v souladu s tímto nařízením, zejména z údržby a technického rozvoje nezbytných k tomu, aby systém fungoval na uspokojivé úrovni provozní kvality, zejména co se týče doby, kterou potřebují hraniční přechody pro vyhledávání v ústřední databázi, přičemž tato doba by měla být co nejkratší. 3. Aniž je dotčen článek 17 služebního řádu úředníků Evropské unie, agentura použije na všechny své zaměstnance, kteří musí pracovat s údaji systému EES, odpovídající pravidla služebního tajemství nebo jiné srovnatelné povinnosti utajení. Tato povinnost je zachována i poté, co dotyčné osoby opustí svou funkci nebo zaměstnanecký poměr, nebo poté, co ukončí svou činnost. Článek 25 Povinnosti členských států 1. Každý členský stát má tyto úkoly: a) vývoj vnitrostátního systému a jeho spojení se systémem EES; b) organizaci, správu, provoz a údržbu svého vnitrostátního systému a c) správu a úpravu přístupu pro řádně zmocněné pracovníky příslušných vnitrostátních orgánů do systému EES v souladu s tímto nařízením a vypracovávání a pravidelnou aktualizaci seznamu a profilů těchto pracovníků. 2. Každý členský stát určí vnitrostátní orgán, který příslušným orgánům uvedeným v článku 7 zajistí přístup k systému EES, a připojí tento vnitrostátní orgán do vstupního místa sítě. 3. Každý členský stát používá automatizované postupy zpracování údajů. 4. Pracovníci orgánů oprávnění nahlížet do systému EES absolvují před tím, než obdrží povolení zpracovávat údaje uložené v systému EES, odpovídající odbornou přípravu týkající se zabezpečení údajů a pravidel ochrany údajů. 5. Náklady na vnitrostátní systémy i na hosting vnitrostátních rozhraní nese rozpočet Unie. Článek 26 Odpovědnost za užívání údajů 1. Každý členský stát zajistí, aby se údaje zaznamenané v systému EES zpracovávaly podle zákona, a především aby k nim měli přístup řádně zmocnění pracovníci za účelem plnění svých úkolů v souladu s články 15 a 19 tohoto nařízení. Příslušný členský stát zajistí zejména, aby: a) údaje byly shromažďovány zákonným způsobem; b) údaje byly do systému EES vkládány v souladu s právními předpisy; c) údaje byly v době vložení do systému EES správné a aktuální. 2. Agentura zajistí, aby byl systém EES provozován v souladu s tímto nařízením a prováděcími akty uvedenými v článku 23. Agentura zejména: a) přijímá nezbytná opatření k zajištění bezpečnosti ústředního systému a komunikační infrastruktury mezi ústředním systémem a vstupními místy sítě, aniž jsou dotčeny povinnosti jednotlivých členských států; b) zajišťuje, aby přístup k údajům zpracovávaným v systému EES měli pouze řádně zmocnění pracovníci za účelem provádění úkolů agentury v souladu s tímto nařízením. 3. Agentura uvědomí Evropský parlament, Radu a Komisi o opatřeních, jež přijala podle odstavce 2 v zájmu zahájení provozu systému EES. Článek 27 Předávání údajů třetím zemím, mezinárodním organizacím a soukromým subjektům 1. Údaje uchovávané v systému EES nesmějí být předány ani zpřístupněny žádné třetí zemi, mezinárodní organizaci ani soukromému subjektu. 2. Odchylně od odstavce 1 mohou být údaje uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. a), b) a c) a v čl. 12 odst. 1 předány nebo zpřístupněny třetí zemi nebo mezinárodní organizaci uvedené v příloze, je-li to v konkrétním případě nutné k prokázání totožnosti státních příslušníků třetích zemí, i pro účely navrácení, a to pouze pokud jsou splněny tyto podmínky: a) Komise přijala rozhodnutí o odpovídající ochraně osobních údajů v dané třetí zemi v souladu s čl. 25 odst. 6 směrnice 95/46/ES, nebo je v platnosti dohoda o zpětném přebírání osob mezi Společenstvím a touto třetí zemí, anebo se na tento případ vztahuje čl. 26 odst. 1 písm. d) směrnice 95/46/ES; b) daná třetí země nebo mezinárodní organizace se zaváže, že použije údaje pouze pro účel, pro který jí byly poskytnuty; c) tyto údaje jsou předány nebo zpřístupněny v souladu s příslušnými právními předpisy Unie, zejména s dohodami o zpětném přebírání osob, a s vnitrostátním právem členského státu, jenž tyto údaje předal nebo zpřístupnil, včetně právních předpisů týkajících se bezpečnosti údajů a ochrany údajů; a d) členský stát, který vložil údaje do systému EES, dal k předání nebo ke zpřístupnění souhlas. 3. Předáním osobních údajů třetím zemím nebo mezinárodním organizacím podle odstavce 2 nejsou dotčena práva uprchlíků a osob žádajících mezinárodní ochranu, zejména co se týče zásady nenavracení. Článek 28 Bezpečnost údajů 1. Příslušný členský stát zajistí bezpečnost údajů před jejich vložením do sítě vstupních míst a během něj. Každý členský stát zajišťuje bezpečnost údajů, které získává ze systému EES. 2. Každý členský stát přijme pro svůj vnitrostátní systém nezbytná opatření, včetně bezpečnostního plánu, aby a) údaje fyzicky chránil, mimo jiné vypracováním plánů pro mimořádné situace na ochranu kritické infrastruktury; b) zabránil neoprávněným osobám v přístupu k vnitrostátním zařízením, v nichž členský stát vykonává činnosti v souladu s účely systému EES (kontrola přístupu do zařízení); c) zabránil neoprávněnému čtení, kopírování, úpravám a vymazávání nosičů údajů (kontrola nosičů údajů); d) zabránil neoprávněnému vkládání údajů a neoprávněnému prohlížení, pozměňování nebo vymazávání uložených osobních údajů (kontrola uchovávání); e) zabránil neoprávněnému zpracovávání údajů v systému EES a jakékoli neoprávněné změně nebo vymazání údajů zpracovávaných v systému EES (kontrola vstupních údajů); f) zajistil, aby osoby oprávněné k přístupu do systému EES měly přístup pouze k údajům, na které se vztahuje jejich oprávnění k přístupu, a pouze s pomocí individuálních totožností uživatele a chráněných režimů přístupu k informacím (kontrola přístupu k údajům); g) zajistil, aby všechny orgány s právem přístupu do systému EES vytvořily profily popisující funkce a povinnosti osob, jež jsou oprávněny údaje vkládat, měnit, vymazávat, prohlížet nebo je vyhledávat, a aby tyto profily na žádost neprodleně zpřístupnily vnitrostátním orgánům dozoru (profily pracovníků); h) zajistil, aby bylo možné ověřit a zjistit, kterým orgánům se mohou osobní údaje předávat prostřednictvím zařízení pro předávání údajů (kontrola předávání údajů); i) zajistil, aby bylo možné ověřit a zjistit, které údaje byly zpracovány v systému EES, kdy, kým a pro jaký účel (kontrola záznamu údajů); j) zabránil neoprávněnému čtení, kopírování, změnám nebo vymazávání osobních údajů během jejich přenosu do systému EES a z něj nebo během přepravy nosičů dat, zejména prostřednictvím vhodných technik šifrování (kontrola přepravy); k) sledoval účinnost bezpečnostních opatření uvedených v tomto odstavci a přijal nezbytná organizační opatření související s interním sledováním pro zajištění dodržování tohoto nařízení (interní kontrola). 3. Agentura přijme opatření nezbytná k dosažení cílů stanovených v odstavci 2, pokud jde o provoz systému EES, včetně přijetí bezpečnostního plánu. Článek 29 Odpovědnost 1. Každá osoba nebo členský stát, kterému vznikla škoda v důsledku nezákonného zpracování nebo jiného činu neslučitelného s tímto nařízením, má nárok na náhradu vzniklé škody od členského státu, který je za ni odpovědný. Tento stát je zcela nebo částečně zproštěn své odpovědnosti, pokud prokáže, že za událost vedoucí ke vzniku škody neodpovídá. 2. Pokud jakékoli nesplnění povinností členského státu podle tohoto nařízení způsobí systému EES škodu, bude tento členský stát činěn za toto poškození odpovědným, ledaže by agentura nebo jiný členský stát účastnící se systému EES opomenuly přijmout přiměřená opatření pro zabránění vzniku škody nebo zmírnění jejích následků. 3. Uplatnění nároku na náhradu škody u členského státu uvedené v odstavcích 1 a 2 se řídí vnitrostátními právními předpisy žalovaného členského státu. Článek 30 Vedení záznamů 1. Každý členský stát a agentura vedou záznamy o všech operacích zpracování údajů v systému EES. Tyto záznamy uvádějí účel přístupu, jak je uvedeno v článku 7, datum a čas, druh předávaných údajů, jak je uvedeno v článcích 11 až 14, druh údajů použitých pro vyhledávání, jak je uvedeno v článcích 15 až 19, a název orgánu, který vkládá nebo získává údaje. Každý členský stát navíc vede záznamy o pracovnících řádně zmocněných k zadávání nebo získávání údajů. 2. Tyto záznamy mohou být použity pouze ke kontrole přípustnosti zpracovávání údajů z hlediska ochrany údajů a k zajištění bezpečnosti údajů. Záznamy jsou chráněny vhodnými opatřeními proti neoprávněnému přístupu a vymaží se rok poté, co uplyne doba uchovávání uvedená v článku 20, pokud nejsou potřebné pro již zahájená kontrolní řízení. Článek 31 Vlastní kontrola Členské státy zajistí, aby veškeré orgány, které mají právo přístupu k údajům v systému EES, přijaly opatření nezbytná pro dodržování tohoto nařízení a v případě potřeby spolupracovaly s orgánem dozoru. Článek 32 Sankce Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že za jakékoli zneužití údajů vložených do systému EES bude možné uložit účinné, přiměřené a odrazující sankce v souladu s vnitrostátním právem, včetně správních a/nebo trestních sankcí. KAPITOLA VI Práva a dozor v oblasti ochrany údajů Článek 33 Právo na informace 1. Příslušný členský stát vyrozumí osoby, jejichž údaje jsou zaznamenány v systému EES: a) o totožnosti správce podle čl. 37 odst. 4; b) o účelech zpracování údajů v systému EES; c) o kategoriích příjemců údajů; d) o době uchovávání údajů; e) o tom, že shromažďování údajů pro účely posouzení podmínek pro vstup je povinné; f) o existenci práva na přístup k údajům, které se jich týkají, práva žádat opravu nepřesných údajů, které se jich týkají, nebo vymazání údajů, které se jich týkají a byly zpracovány v rozporu se zákonem, včetně práva na informace o postupech při uplatnění těchto práv a o kontaktních údajích vnitrostátních orgánů dozoru či případně evropského inspektora ochrany údajů, u kterých lze podat stížnost ohledně ochrany osobních údajů. 2. Informace uvedené v odstavci 1 musí být poskytnuty písemně. Článek 34 Právo na přístup, opravu a vymazání 1. Aniž je dotčena povinnost poskytovat další informace v souladu s čl. 12 písm. a) směrnice 95/46/ES, má každý právo získat sdělení o údajích, které jsou o něm zaznamenány v systému EES, a informaci o členském státu, který tyto údaje do systému EES vložil. Tento přístup k údajům může být umožněn pouze členským státem. O veškerých žádostech o takový přístup pořizuje každý členský stát záznam. 2. Každý může požádat o opravu věcně nesprávných údajů, které se jej týkají, a o vymazání údajů, které byly zaznamenány v rozporu se zákonem. Opravu a vymazání neprodleně provede příslušný členský stát v souladu se svými právními předpisy a postupy. 3. Pokud je žádost podle odstavce 2 podána jinému než příslušnému členskému státu, obrátí se orgán členského státu, kterému byla žádost podána, na orgány příslušného členského státu ve lhůtě čtrnácti dnů. Příslušný členský stát zkontroluje správnost údajů a zákonnost jejich zpracování v systému EES ve lhůtě jednoho měsíce. 4. V případě, že údaje zaznamenané v systému EES jsou nesprávné nebo byly zaznamenány v rozporu se zákonem, příslušný členský stát je v souladu s článkem 21 opraví nebo vymaže. Příslušný členský stát žadatele neprodleně písemně vyrozumí, že údaje, které se jej týkají, byly opraveny nebo vymazány. 5. Pokud se příslušný členský stát domnívá, že údaje zaznamenané v systému EES nejsou nesprávné ani zaznamenané v rozporu se zákonem, neprodleně písemně vyrozumí žadatele, proč není ochoten opravit nebo vymazat údaje, které se jej týkají. 6. Příslušný členský stát také žadatele obeznámí s kroky, které může učinit, jestliže nesouhlasí s poskytnutým odůvodněním. To zahrnuje informace, jak podat žalobu nebo případně stížnost příslušným orgánům nebo soudům daného členského státu, a o veškeré pomoci dostupné v souladu s právními předpisy a postupy daného členského státu, včetně pomoci orgánů dozoru. Článek 35 Spolupráce k zajištění práva na ochranu údajů 1. Členské státy aktivně spolupracují při prosazování práv stanovených v článku 35. 2. V každém členském státě orgán dozoru pomáhá na požádání dotčené osobě a poskytuje jí poradenství ve věci uplatňování jejího práva na opravu nebo vymazání údajů, které se jí týkají, v souladu s čl. 28 odst. 4 směrnice 95/46/ES. 3. Orgán dozoru příslušného členského státu, který vložil údaje, a orgány dozoru členských států, kterým byla žádost podána, za tímto účelem spolupracují. Článek 36 Opravné prostředky 1. V každém členském státě má každý právo podat žalobu nebo stížnost u příslušných orgánů nebo soudů daného členského státu, který mu odepřel právo na přístup nebo právo na opravu nebo vymazání údajů, které se jej týkají, podle článku 35. 2. Pomoc orgánů dozoru zůstává dostupná během celého řízení. Článek 37 Dohled orgánu dozoru 1. Orgán dozoru dohlíží na zákonnost zpracování osobních údajů podle článků 11 až 14 daným členským státem, včetně jejich přenosu do systému EES a z něj. 2. Orgán dozoru zajišťuje, aby byl nejméně jednou za čtyři roky proveden audit operací zpracování údajů ve vnitrostátním systému podle příslušných mezinárodních auditorských standardů. 3. Členské státy zajišťují, aby měly jejich orgány dozoru dostatek prostředků k plnění úkolů, které jim toto nařízení ukládá. 4. V souvislosti se zpracováním osobních údajů v systému EES určí každý členský stát orgán vykonávající funkci správce v souladu s čl. 2 písm. d) směrnice 95/46/ES a mající hlavní působnost v oblasti zpracovávání údajů tímto členským státem. Každý členský stát sdělí název tohoto orgánu Komisi. 5. Každý členský stát poskytuje veškeré informace, které si vyžádají orgány dozoru, a zejména informace o činnostech prováděných podle článku 28, umožňuje jim přístup ke svým záznamům podle článku 30 a nepřetržitý přístup do všech svých prostor. Článek 38 Dozor vykonávaný evropským inspektorem ochrany údajů 1. Evropský inspektor ochrany údajů kontroluje, zda jsou činnosti agentury související se zpracováváním osobních údajů prováděny v souladu s tímto nařízením. Odpovídajícím způsobem se použijí povinnosti a pravomoci podle článků 46 a 47 nařízení (ES) č. 45/2001. 2. Evropský inspektor ochrany údajů zajišťuje, aby byl alespoň každým čtvrtým rokem v souladu s příslušnými mezinárodními auditorskými standardy proveden audit činností agentury souvisejících se zpracováváním osobních údajů. Zpráva o tomto auditu se zasílá Evropskému parlamentu, Radě, agentuře, Komisi a orgánům dozoru. Agentura má možnost se ke zprávě před jejím přijetím vyjádřit. 3. Agentura poskytuje evropskému inspektorovi ochrany údajů informace, o které požádá, poskytuje mu přístup ke všem dokumentům a ke svým záznamům pořízeným podle článku 30 a nepřetržitý přístup do všech svých prostor. Článek 39 Spolupráce orgánů dozoru s evropským inspektorem ochrany údajů 1. Orgány dozoru a evropský inspektor ochrany údajů, každý v rozsahu svých pravomocí, aktivně spolupracují v rámci svých povinností a zajišťují koordinovaný dohled nad systémem EES a vnitrostátními systémy. 2. V rozsahu svých pravomocí si vyměňují důležité informace, vzájemně si pomáhají při provádění auditů a inspekcí, posuzují potíže vznikající při výkladu a uplatňování tohoto nařízení, zkoumají obtíže s výkonem nezávislého dohledu nebo při výkonu práv subjektů údajů, vypracovávají harmonizované návrhy společných řešení všech obtíží a podle potřeby prosazují informovanost o právech na ochranu údajů. 3. K tomuto účelu se orgány dozoru a evropský inspektor ochrany údajů setkávají nejméně dvakrát ročně. Náklady na tato setkání nese evropský inspektor ochrany údajů. Na prvním setkání se přijme jednací řád. Podle potřeby se společně vypracovávají další pracovní metody. 4. Jednou za dva roky se zasílá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a agentuře společná zpráva o činnostech. V této zprávě je každému členskému státu věnována kapitola, kterou připraví jeho orgán dozoru. KAPITOLA VII Závěrečná ustanovení Článek 40 Použití údajů pro hlášení a pro statistické účely 1. Výhradně pro účely hlášení a statistiky, a aniž by bylo možné zjistit totožnost jednotlivých žadatelů, jsou řádně zmocnění pracovníci příslušných orgánů členských států, agentury a agentury Frontex oprávněni nahlížet do těchto údajů: a) informace o statusu; b) státní příslušnost státního příslušníka třetí země; c) členský stát, datum a hraniční přechod vstupu a členský stát, datum a hraniční přechod výstupu; d) druh cestovního dokladu; e) počet osob překračujících povolenou délku pobytu podle článku 10; f) vložené údaje týkající se jakéhokoli zrušeného povolení k pobytu nebo povolení k pobytu, jehož platnost je prodloužena; g) případně orgán, který udělil vízum; h) počet osob, které jsou osvobozeny od požadavku poskytnout otisky prstů podle čl. 12 odst. 2 a 3. Článek 41 Zahájení provozu 1. Komise stanoví datum zahájení provozu systému EES, jakmile jsou splněny tyto podmínky: a) jsou přijata opatření uvedená v článku 23; b) agentura oznámí úspěšné provedení souhrnného testu systému EES, který provede spolu s členskými státy; c) členské státy potvrdí, že byla provedena nezbytná technická a právní opatření týkající se shromažďování a předávání údajů uvedených v článcích 11 až 14 v rámci systému EES, a oznámí je Komisi. 2. Komise sdělí Evropskému parlamentu výsledky testu uvedeného v odst. 1 písm. b). 3. Rozhodnutí Komise uvedené v odstavci 1 se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie. Článek 42 Postup projednávání ve výboru 1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011. 2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Článek 43 Oznámení 1. Členské státy oznámí Komisi: a) orgán, který má být považován za správce podle článku 37; b) nezbytná technická a právní opatření podle článku 41. 2. Členské státy oznámí agentuře příslušné orgány, které jsou oprávněny vkládat, měnit, vymazávat, prohlížet či vyhledávat údaje podle článku 7. 3. Agentura oznámí Komisi úspěšné provedení testu uvedeného v čl. 41 odst. 1 písm. b). Komise poskytuje údaje oznámené podle odst. 1 písm. a) členským státům a veřejnosti v podobě neustále aktualizovaného elektronického rejstříku. Článek 44 Poradní skupina Agentura zřídí poradní skupinu a poskytne jí odborné poznatky související se systémem EES, zejména v souvislosti s přípravou svého ročního pracovního programu a výroční zprávy o činnosti. Článek 45 Odborná příprava Agentura plní úkoly související s odbornou přípravou uvedenou v čl. 25 odst. 4. Článek 46 Monitorování a hodnocení 1. Agentura zajistí zavedení postupů, které budou kontrolovat fungování systému EES, pokud jde o porovnání jeho technických výstupů, efektivnosti nákladů, bezpečnosti a kvality služeb se stanovenými cíli. 2. Pro účely technické údržby má agentura přístup k potřebným informacím, které se týkají operací zpracovávání údajů v systému EES. 3. Dva roky po zahájení provozu systému EES a poté vždy po dvou letech předloží agentura Evropskému parlamentu, Radě a Komisi zprávu o technickém fungování systému EES, včetně jeho zabezpečení. 4. Dva roky po zahájení provozu systému EES a pak vždy jednou za čtyři roky Komise předloží celkové hodnocení systému EES. Toto celkové hodnocení bude obsahovat posouzení dosažených výsledků ve vztahu ke stanoveným cílům, zhodnotí platnost výchozího principu, uplatňování nařízení, zabezpečení systému EES a jakékoli důsledky dalšího fungování. Komise předloží hodnotící zprávu Evropskému parlamentu a Radě. 5. První hodnocení bude konkrétně zkoumat, jak by systém EES mohl přispívat k boji proti teroristickým a jiným závažným trestným činům, a bude se zabývat otázkou přístupu pro účely vymáhání práva k informacím uloženým v systému, tím, zda tento přístup povolit a případně za jakých podmínek, tím, zda nemá být doba uchovávání údajů změněna a zda poskytnout přístup orgánům třetích zemí, s přihlédnutím k provozu systému EES a k výsledkům provádění VIS. 6. Členské státy poskytnou agentuře a Komisi informace nezbytné pro vypracování zpráv uvedených v odstavcích 3 a 4 v souladu s kvantitativními ukazateli předem stanovenými Komisí a/nebo agenturou. 7. Agentura poskytne Komisi informace nezbytné k vypracování celkových hodnocení podle odstavců 4 a 5. Článek 47 Vstup v platnost a použitelnost 1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. 2. Použije se ode dne uvedeného v čl. 41 odst. 1. 3. Články 23 až 25, 28 a 41 až 45 se použijí od data uvedeného v odstavci 1. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se smlouvami. V Bruselu dne Za Evropský parlament Za Radu předseda předseda Příloha Seznam mezinárodních organizací podle čl. 27 odst. 2 1. Organizace OSN (jako Úřad vysokého komisaře OSN pro uprchlíky); 2. Mezinárodní organizace pro migraci (IOM); 3. Mezinárodní výbor Červeného kříže. LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ 1. RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU 1.1. Název návrhu/podnětu 1.2. Příslušné oblasti politik podle členění ABM/ABB 1.3. Povaha návrhu/podnětu 1.4. Cíle 1.5. Odůvodnění návrhu/podnětu 1.6. Doba trvání akce a finanční dopad 1.7. Předpokládaný způsob řízení 2. SPRÁVNÍ OPATŘENÍ 2.1. Pravidla pro sledování a podávání zpráv 2.2. Systém řízení a kontroly 2.3. Opatření k zamezení podvodů a nesrovnalostí 3. ODHADOVANÝ FINANČNÍ DOPAD NÁVRHU/PODNĚTU 3.1. Okruhy víceletého finančního rámce a dotčené výdajové rozpočtové linie 3.2. Odhadovaný dopad na výdaje 3.2.1. Odhadovaný souhrnný dopad na výdaje 3.2.2. Odhadovaný dopad na operační prostředky 3.2.3. Odhadovaný dopad na prostředky správní povahy 3.2.4. Soulad se stávajícím víceletým finančním rámcem 3.2.5. Příspěvky třetích stran 3.3. Odhadovaný dopad na příjmy LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ 1. RÁMEC NÁVRHU/PODNĚTU 1.1. Název návrhu/podnětu Nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES) pro registraci údajů o vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí překračujících vnější hranice členských států Evropské unie, s podmínkou, že legislativní orgán přijme návrh, kterým se jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost zřizuje nástroj pro finanční podporu v oblasti vnějších hranic a víz (KOM(2011) 750), a že legislativní orgán přijme návrh nařízení Rady, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020 (KOM(2011) 398), jakož i s podmínkou dostupnosti dostatečného množství prostředků v rámci stropu výdajů příslušné rozpočtové linie. 1.2. Příslušné oblasti politik podle členění ABM/ABB[35] Oblast politiky: Oblast vnitřních věcí (hlava 18) 1.3. Povaha návrhu/podnětu x Návrh/podnět se týká nové akce ¨ Návrh/podnět se týká nové akce následující po pilotním projektu / přípravné akci[36] ¨ Návrh/podnět se týká prodloužení stávající akce ¨ Návrh/podnět se týká akce přesměrované na jinou akci 1.4. Cíle 1.4.1. Víceleté strategické cíle Komise sledované návrhem/podnětem Stockholmský program, který schválila Evropská rada v prosinci 2009, znovu potvrdil potenciál systému vstupu/výstupu (EES), který umožní členským státům účinně sdílet údaje při současném zajištění ochrany údajů. Akční plán provádění Stockholmského programu proto obsahuje návrh na zřízení systému EES. Financování rozvoje balíčku opatření pro „inteligentní hranice“ je jednou z priorit Fondu pro vnitřní bezpečnost (ISF)[37]. 1.4.2. Specifické cíle a příslušné aktivity ABM/ABB Účelem systému EES je zlepšit správu vnějších hranic a boj proti nedovolenému přistěhovalectví, tak aby bylo možné: registrovat údaje o vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí s krátkodobým povolením k pobytu; vypočítávat a sledovat délku povoleného pobytu státních příslušníků třetích zemí s krátkodobým povolením k pobytu; shromažďovat statistické údaje týkající se vstupů a výstupů státních příslušníků třetích zemí pro účely analýzy. Příslušné aktivity ABM/ABB Aktivity: Solidarita – vnější hranice, návrat, vízová politika a volný pohyb osob (kapitola 18 02) 1.4.3. Očekávané výsledky a dopady Upřesněte účinky, které by návrh/podnět měl mít na příjemce / cílové skupiny. Systém bude generovat přesné informace o osobách překračujících povolenou délku pobytu pro všechny příslušné orgány v členských státech, čímž přispěje k lepším výsledkům v oblasti zadržování a navracení nelegálních přistěhovalců, a tím i k boji proti nedovolenému přistěhovalectví obecně. Bude poskytovat přesné informace o počtu osob překračujících každý rok vnější hranice EU, rozdělené dále podle státní příslušnosti a místa překročení hranice. Tyto podrobné informace budou poskytovány zejména u osob překračujících povolenou délku pobytu, takže vznikne mnohem pevnější důkazní základ pro posouzení, zda by se na státní příslušníky určité třetí země měla vztahovat vízová povinnost, či nikoli. Systém bude poskytovat klíčové údaje pro účely posuzování (nových i dalších) žádostí státních příslušníků třetích zemí o účast v programu registrovaných cestujících (RTP). Kromě toho bude příslušným orgánům dodávat informace nutné k zajištění toho, aby státní příslušníci třetích zemí, kteří využívají programu RTP, splňovali všechny nezbytné podmínky včetně dodržování délky povoleného pobytu. Umožní orgánům ověřovat, zda pravidelně cestující osoby, které jsou držiteli víza pro více vstupů, nepřekračují povolenou délku pobytu v schengenském prostoru. 1.4.4. Ukazatele výsledků a dopadů Upřesněte ukazatele, podle kterých je možno uskutečňování návrhu/podnětu sledovat. Během vývoje systému Po schválení návrhu a přijetí technických specifikací vyvine externí dodavatel technický systém. Tento vývoj bude probíhat na ústřední a vnitrostátní úrovni za celkové koordinace IT agenturou. IT agentura ve spolupráci se všemi zúčastněnými stranami určí celkový rámec řízení. Jak je to při vývoji podobných systémů obvyklé, na začátku projektu bude stanoven celkový plán řízení projektu a plán zajištění kvality. Tyto plány by měly zahrnovat přehledy obsahující konkrétní ukazatele, jež se týkají zejména celkového stavu projektu včasného vývoje podle dohodnutého rozvrhu (etapy), řízení rizik, řízení zdrojů (finančních a lidských) podle dohodnutého rozdělení, organizační připravenosti… Jakmile bude systém funkční Podle článku 46 o monitorování a hodnocení „3. Dva roky po zahájení provozu systému EES a poté vždy po dvou letech předloží agentura Evropskému parlamentu, Radě a Komisi zprávu o technickém fungování systému EES, včetně jeho zabezpečení. 4. Dva roky po zahájení provozu systému EES a pak vždy jednou za čtyři roky Komise předloží celkové hodnocení systému EES. Toto celkové hodnocení bude obsahovat posouzení dosažených výsledků ve vztahu ke stanoveným cílům, zhodnotí platnost výchozího principu, uplatňování nařízení, zabezpečení systému EES a jakékoli důsledky dalšího fungování. Komise předloží hodnotící zprávu Evropskému parlamentu a Radě.“ Zvláště významné pro toto hodnocení budou ukazatele o počtu osob překračujících povolenou délku pobytu a údaje o času překročení hranice – přičemž pro ty by se použily rovněž zkušenosti z fungování VIS –, jakož i důkladná analýza nezbytnosti poskytnout přístup k údajům pro účely vymáhání práva. Komise by měla předat hodnotící zprávy Evropskému parlamentu a Radě. Specifický cíl: Zlepšit účinnost hraničních kontrol díky sledování práv na povolený pobyt při vstupu a výstupu a zlepšit posuzování rizika, že bude překročena délka povoleného pobytu. Ukazatel: Doba odbavení na hraničních přechodech Počet osob překračujících povolenou délku pobytu, jejichž totožnost byla zjištěna na hraničních přechodech. Dostupnost systému Specifický cíl: Získávat spolehlivé informace umožňující EU a členským státům činit informovaná politická rozhodnutí v oblasti víz a migrace. Ukazatel: Počet výstražných upozornění na osoby překračující povolenou délku pobytu podle kategorií (vízum požadováno / osvobozeny od vízové povinnosti), druhu hranic (pozemní/námořní/vzdušné), členského státu a země původu / státní příslušnosti. Specifický cíl: Identifikovat a odhalovat nelegální přistěhovalce, zvláště osoby překračující povolenou délku pobytu, a to rovněž uvnitř území členských států, a zvýšit pravděpodobnost návratu. Ukazatel: Počet výstražných upozornění, jež vedla k zadržení osob, které překročily povolenou délku pobytu. Specifický cíl: Chránit základní práva státních příslušníků třetích zemí, zejména jejich právo na soukromí a ochranu údajů Ukazatel: Počet případů falešných shod záznamů o vstupu/výstupu Počet stížností jednotlivců předkládaných vnitrostátním orgánům pro ochranu údajů 1.5. Odůvodnění návrhu/podnětu 1.5.1. Potřeby, které mají být uspokojeny v krátkodobém nebo dlouhodobém horizontu Nedovolené přistěhovalectví do EU představuje výzvu pro všechny členské státy. V naprosté většině jde o „osoby překračující povolenou délku pobytu“, tj. osoby, které řádně vstoupily na území Evropské unie, ale pobývaly na něm i poté, co k tomu pozbyly oprávnění. Právní předpisy EU stanoví, že státní příslušníci třetích zemí mají zpravidla právo na vstup za účelem krátkodobého pobytu v délce až tří měsíců během šestiměsíčního období. Systém EES poskytne Evropské unii nástroj, který jí bude dodávat základní informace o státních příslušnících třetích zemí vstupujících na území EU a opouštějících toto území. Tyto informace jsou nezbytné pro vytváření udržitelné a přiměřené politiky v oblasti migrace a víz. Současný systém razítek v cestovních pasech představuje problém nejen pro vymáhání práva, ale také pro informování osob o jejich právech, například o přesném počtu dnů, kdy jsou oprávněny zůstat v schengenském prostoru, předchází-li tomu řada několikadenních pobytů. Kromě toho pokud se údaje zaznamenávají jen v cestovním pasu, je navíc fyzicky nemožné, aby údaje sdílely členské státy mezi sebou. Znamená to rovněž, že tyto údaje nebudou k dispozici v případě, že se cestovní doklady opatřené otiskem razítka obmění nebo ztratí. Systém EES umožní vypočítat délku povoleného pobytu státních příslušníků třetích zemí a ověřit, zda nepřekračují délku povoleného pobytu, a to i při provádění kontrol v rámci schengenského prostoru. V současnosti je otisk razítka do cestovního dokladu jediným nástrojem pro vyznačení data vstupu a výstupu, který mají příslušníci pohraniční stráže a imigrační orgány k dispozici. Doba, kterou státní příslušník třetí země strávil v schengenském prostoru, se vypočítává na základě těchto razítek, jež se však často obtížně interpretují: mohou být nečitelná nebo zfalšovaná. Přesný výpočet doby strávené v schengenském prostoru podle razítek v cestovních dokladech je proto obtížný a časově náročný. 1.5.2. Přidaná hodnota ze zapojení EU Žádný členský stát není sám schopen vytvořit společný, interoperabilní systém vstupu/výstupu. Stejně jako u všech činností spojených s řízením migračních toků a bezpečnostních rizik se jedná o oblast, kde má využití rozpočtu EU jasnou přidanou hodnotu. Zrušení kontrol na vnitřních hranicích musí být doprovázeno společnými opatřeními pro účinnou kontrolu a ostrahu na vnějších hranicích Unie. Některé členské státy nesou vzhledem ke svému konkrétnímu zeměpisnému umístění a délce vnějších hranic Unie, kterou musejí spravovat, větší zátěž. Podmínky pro vstup státních příslušníků třetích zemí a jejich hraniční kontroly jsou harmonizovány v právních předpisech EU. Vzhledem k tomu, že do schengenského prostoru lze vstoupit na hraničním přechodu v členském státě, kde se používá vnitrostátní rejstřík vstupů/výstupů, ale opustit jej lze přes hraniční přechod, kde se žádný takový systém nepoužívá, nemůže být opatření dosaženo na úrovni členských států, ale pouze na úrovni EU. 1.5.3. Závěry vyvozené z podobných zkušeností v minulosti Ze zkušeností s vývojem Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) a vízového informačního systému (VIS) plyne následující ponaučení: 1) Aby bylo možné zabránit překračování nákladů a vzniku zpoždění kvůli měnícím se potřebám, nebude v prostoru svobody, bezpečnosti a práva vyvinut žádný nový informační systém, zejména pokud je rozsáhlý, aniž by se dříve s konečnou platností nepřijaly základní právní nástroje, které stanoví jeho účel, oblast působnosti, funkce a technické podrobnosti. 2) Ukázalo se, že u členských států, které nezahrnuly příslušné činnosti do víceletého plánování programů nebo jejichž plánování v rámci Fondu pro vnější hranice není přesně definováno, je obtížné financovat vývoj na vnitrostátní úrovni. Proto se navrhuje zahrnout náklady na vývoj do návrhu. 1.5.4. Provázanost a možná synergie s dalšími relevantními nástroji Návrh by měl být vnímán jako součást trvalého rozvoje strategie integrované správy hranic Evropské unie, zejména sdělení o „inteligentních hranicích“[38], a rovněž ve spojení s návrhem Fondu pro vnitřní bezpečnost – hranice[39] v rámci víceletého finančního rámce. Legislativní finanční výkaz přiložený k pozměněnému návrhu Komise o zřízení agentury[40] zahrnuje náklady na stávající IT systémy Eurodac, SIS II a VIS, ale nikoli na budoucí systémy správy hranic, které právní rámec dosud agentuře nesvěřuje. Proto jsou v příloze k návrhu nařízení Rady, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020[41], v rámci okruhu 3 „Bezpečnost a občanství“ zahrnuty v položce „IT systémy“ náklady na stávající IT systémy (822 milionů EUR) a v položce „Vnitřní bezpečnost“ náklady na budoucí systémy správy hranic (1,1 milionu EUR z 4,648 milionu EUR). Za vytvoření prostoru volného pohybu, v němž mohou osoby překračovat vnitřní hranice, aniž by byly podrobovány hraničním kontrolám, a v němž jsou vnější hranice kontrolovány a řízeny jednotně na úrovni EU, odpovídá Komisi GŘ pro vnitřní věci. Systém má tyto synergie s vízovým informačním systémem: a) u držitelů víz se pro účely vstupu/výstupu rovněž použije systém pro porovnávání biometrických prvků; b) systém EES bude VIS doplňovat. VIS obsahuje pouze žádosti o víza a udělená víza, zatímco systém EES bude uchovávat také u držitelů víz konkrétní údaje o vstupech a výstupech souvisejících s udělenými vízy; c) synergie nastane také s programem RTP, protože vstupy a výstupy registrovaných cestujících se zaznamenávají v systému EES, který bude sledovat délku jejich povoleného pobytu v schengenském prostoru. Bez systému EES by nemohlo být zavedeno plně automatizované překračování hranic u registrovaných cestujících. Navíc zde neexistuje riziko překrývání s podobnými iniciativami prováděnými v ostatních GŘ. 1.6. Doba trvání akce a finanční dopad ¨ Časově omezený návrh/podnět – ¨ Návrh/podnět s platností od [DD/MM]RRRR do [DD/MM]RRRR – ¨ Finanční dopad od RRRR do RRRR x Časově neomezený návrh/podnět – Přípravné období 2013–2015 (vytvoření právního rámce), – období vývoje 2015–2017, – poté plné fungování. 1.7. Předpokládaný způsob řízení[42] x Přímé centralizované řízení Komisí x Nepřímé centralizované řízení, při kterém jsou úkoly plnění rozpočtu svěřeny: – ¨ výkonným agenturám – x subjektům zřízeným Společenstvími[43] – ¨ vnitrostátním veřejnoprávním subjektům / subjektům pověřeným výkonem veřejné služby – ¨ osobám pověřeným prováděním zvláštních opatření podle hlavy V Smlouvy o Evropské unii a označeným v příslušném základním právním aktu ve smyslu článku 49 finančního nařízení ¨ Sdílené řízení s členskými státy ¨ Decentralizované řízení s třetími zeměmi ¨ Společné řízení s mezinárodními organizacemi (upřesněte) Pokud vyberete více způsobů řízení, upřesněte je v části „Poznámky“. Poznámky Financování vývoje systému EES je stanoveno v článku 15 návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se jako součást Fondu pro vnitřní bezpečnost zřizuje nástroj pro finanční podporu v oblasti vnějších hranic a víz pro období 2014–2020 (KOM(2011) 750). V souladu s čl. 58 odst. 1 písm. c) a článkem 60 nového finančního nařízení (nepřímé centralizované řízení) bude úkoly plnění výše uvedeného finančního programu pověřena IT agentura. Na období 2015–2017 se všemi vývojovými činnostmi pověřuje IT agentura na základě dohody o pověření. Dohoda pokryje oblasti vývoje všech částí projektu, tj. ústředního systému, systémů členských států, sítí a infrastruktury v členských státech. Předpokládá se, že v době přezkumu v polovině období v roce 2017 budou prostředky zbývající z celkových 513 000 milionů EUR převedeny do linie pro IT agenturu na náklady na provoz a údržbu ústředního systému a sítě a do vnitrostátních programů na náklady na provoz a údržbu vnitrostátních systémů včetně nákladů na infrastrukturu (viz tabulka níže). Legislativní finanční výkaz bude do konce roku 2016 odpovídajícím způsobem pozměněn. Bloky || Způsob řízení || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 Vývoj – ústřední systém || Nepřímé centralizované || X || X || X || || || Vývoj – členské státy || Nepřímé centralizované || X || X || X || || || Údržba –ústřední systém || Nepřímé centralizované || || || X || X || X || X Údržba –vnitrostátní systémy || Nepřímé centralizované || || || X || X || X || X Síť (1) || Nepřímé centralizované || X || X || X || X || X || X Infrastruktura – členské státy || Nepřímé centralizované || X || X || X || X || X || X (1) Vývoj sítě 2015–2017, provoz sítě 2017–2020 2. SPRÁVNÍ OPATŘENÍ 2.1. Pravidla pro sledování a podávání zpráv Upřesněte četnost a podmínky. Pravidla pro monitorování a hodnocení systému EES jsou uvedena v článku 46 návrhu EES Článek 46 Monitorování a hodnocení 1. Agentura zajistí zavedení postupů, které budou kontrolovat fungování systému EES, pokud jde o porovnání jeho technických výstupů, efektivnosti nákladů, bezpečnosti a kvality služeb se stanovenými cíli. 2. Pro účely technické údržby má agentura přístup k potřebným informacím, které se týkají zpracování údajů v systému EES. 3. Dva roky po zahájení provozu systému EES a poté vždy po dvou letech předloží agentura Evropskému parlamentu, Radě a Komisi zprávu o technickém fungování systému EES, včetně jeho zabezpečení. 4. Dva roky po zahájení provozu systému EES a pak vždy jednou za čtyři roky Komise předloží celkové hodnocení systému EES. Toto celkové hodnocení bude obsahovat posouzení dosažených výsledků ve vztahu ke stanoveným cílům, zhodnotí platnost výchozího principu, uplatňování nařízení, zabezpečení systému EES a jakékoli důsledky dalšího fungování. Komise předloží hodnotící zprávu Evropskému parlamentu a Radě. 5. První hodnocení bude konkrétně zkoumat, jak by systém EES mohl přispívat k boji proti teroristickým a jiným závažným trestným činům, a bude se zabývat otázkou přístupu pro účely vymáhání práva k informacím uloženým v systému, tím, zda tento přístup povolit a případně za jakých podmínek, tím, zda nemá být doba uchovávání údajů změněna a zda poskytnout přístup orgánům třetích zemí, s přihlédnutím k provozu systému EES a k výsledkům provádění VIS. 6. Členské státy poskytnou agentuře a Komisi informace nezbytné pro vypracování zpráv uvedených v odstavcích 3 a 4 v souladu s kvantitativními ukazateli předem stanovenými Komisí a/nebo agenturou. 7. Agentura poskytne Komisi informace nezbytné k vypracování celkových hodnocení podle odstavce 4. 2.2. Systém řízení a kontroly 2.2.1. Zjištěná rizika 1) Potíže s technickým vývojem systému Členské státy mají technicky různorodé vnitrostátní IT systémy. Kromě toho se mohou lišit postupy hraničních kontrol podle místních okolností (dostupný prostor na hraničních přechodech, cestovní toky atd.). Systém EES je nutno začlenit do vnitrostátní architektury IT a do vnitrostátních postupů hraničních kontrol. Dále musí být vývoj vnitrostátních složek systému plně v souladu s centrálními požadavky. V této oblasti byla zjištěna dvě hlavní rizika: a) Riziko, že by technické a právní aspekty systému EES mohly být prováděny v různých členských státech různými způsoby kvůli nedostatku koordinace mezi ústřední a vnitrostátní úrovní. b) Riziko nekonzistentnosti ve způsobu používání budoucího systému v závislosti na tom, jak členské státy začlení systém EES do stávajících postupů hraničních kontrol. 2) Potíže s včasným vývojem Na základě zkušeností z vývoje VIS a SIS II lze předpokládat, že klíčovým faktorem úspěšného provádění systému EES bude včasný vývoj systému externím dodavatelem. Jakožto centrum excelence v oblasti vývoje a řízení rozsáhlých informačních systémů bude IT agentura odpovídat rovněž za zadávání zakázek a správu smluv, zejména na subdodávky týkající se vývoje systému. S využíváním externích dodavatelů pro tyto vývojové práce souvisí několik rizik: a) zejména riziko, že dodavatel na projekt nevyčlení dostatečné zdroje nebo že navrhne a vyvine systém, který nebude technicky na výši; b) riziko, že dodavatel nebude dodržovat všechny administrativní postupy a metody pro rozsáhlé informační projekty, aby si snížil náklady; c) v neposlední řadě nelze za současné hospodářské krize zcela vyloučit riziko, že by dodavatel mohl mít finanční potíže nesouvisející s tímto projektem. 2.2.2. Předpokládané metody kontroly 1) Agentura se má stát centrem excelence v oblasti vývoje a řízení rozsáhlých informačních systémů. Bude pověřena vývojem a provozem ústřední části systému včetně jednotných rozhraní v členských státech. Zabrání se tak vzniku většiny nedostatků, s nimiž se Komise setkala při vývoji SIS II a VIS. Během fáze vývoje (2015–2017) si celkovou odpovědnost ponechá Komise, jelikož vývoj projektu bude probíhat prostřednictvím centralizovaného nepřímého řízení. Agentura bude odpovědná za technické a finanční řízení, zejména za zadávání zakázek a správu smluv. Dohoda o pověření pokryje ústřední část prostřednictvím zadávání veřejných zakázek a vnitrostátní část prostřednictvím grantů. Podle článku 40 prováděcích pravidel uzavře Komise dohodu, která stanoví podrobná ujednání týkající se řízení a kontroly finančních prostředků a ochrany finančních zájmů Komise. Tato dohoda bude zahrnovat ustanovení čl. 40 odst. 2. Komise tak bude moci řídit rizika popsaná v bodu 2.2.1. Při přezkumu v polovině období (podle předpokladů v roce 2017 v rámci Fondu pro vnitřní bezpečnost, článek 15 horizontálního nařízení) bude režim řízení přezkoumán. 2) Aby se zabránilo zpožděním na vnitrostátní úrovni, musí být zajištěna účinná koordinace všech zúčastněných stran. V návrhu nařízení Komise navrhla, aby poradní skupina složená z národních odborníků členských států poskytovala agentuře odborné znalosti související s EES/RTP. Tato poradní skupina se bude pravidelně scházet kvůli provádění systému, sdílení získaných zkušeností a poskytování poradenství správní radě agentury. Komise navíc zamýšlí doporučit členským státům, aby zřídily vnitrostátní projektovou infrastrukturu / projektovou skupinu pro technický a operativní vývoj, mj. spolehlivou komunikační infrastrukturu pro komunikaci s jednotlivými kontaktními místy. 2.3. Opatření k zamezení podvodů a nesrovnalostí Upřesněte stávající či předpokládaná preventivní a ochranná opatření. Plánovaná opatření na boj proti podvodům jsou stanovena v článku 35 nařízení (EU) č. 1077/2011, jenž stanoví: 1. Za účelem boje proti podvodům, úplatkářství a jakékoli jiné nedovolené činnosti se použije nařízení (ES) č. 1073/1999. 2. Agentura přistoupí k interinstitucionální dohodě o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a neprodleně vydá odpovídající předpisy platné pro všechny její zaměstnance. 3. Rozhodnutí o financování a prováděcí dohody a nástroje z nich vyplývající výslovně stanoví, že Účetní dvůr a OLAF mohou v případě potřeby provádět kontroly na místě u příjemců finančních prostředků od agentury a zaměstnanců zodpovědných za přidělování těchto prostředků. V souladu s tímto ustanovením přijala správní rada Evropské agentury pro provozní řízení rozsáh