Většinu opatření sice mají a budou mít i nadále na starosti členské státy, ovšem nabízí se způsoby, jak EU může pomoci. Účelem tohoto společného sdělení je proto nastínit, jak se EU a její stávající politiky budou podílet na usnadnění vojenské mobility a na pomoci s jejím urychlením, a to od každodenních potřeb po strategické přípravné nasazení vojenských sil a rozmístění vojenských zdrojů, v součinnosti s nevojenskými činnostmi, aniž by bylo narušeno civilní využití infrastruktury a nedošlo ke zbytečným potížím.

S tím souvisí i skutečnost, že rychlému a hladkému přesunu vojenského personálu a vybavení v rámci EU v současnosti brání řada fyzických, právních a regulačních překážek, například infrastruktura, která není uzpůsobena hmotnosti vojenského vozidla, nebo zdlouhavé celní a jiné postupy. Při nedávných vojenských cvičeních se ukázalo, že takovéto překážky mohou vést ke zdržení, narušení, vyšším nákladům a větší zranitelnosti. Vzhledem ke zvláštnímu statusu ozbrojených sil a vojenského vybavení je problematika vojenské mobility právně vázána celou řadou vnitrostátních rozhodnutí a pravidel EU, která jsou pro případné vnitrostátní a mezinárodní přesuny určující. Relevantní může být širší spektrum oblastí politiky (vnitřní věci, spravedlnost, hospodářství a finance, práce, doprava, obrana, cla, životní prostředí, zdravotnictví). V této oblasti má pro své členy normy a postupy též NATO. Řešená problematika sahá od otázek cel po požadavky na bezpečnou a zabezpečenou dopravu osob a přepravu vojenského vybavení (včetně přepravy nebezpečných věcí, hledisek odpovědnosti se zahrnutím právních předpisů v oblasti životního prostředí), jakož i od fyzické a právní ochrany personálu až po dostupnost a vhodnost příslušné dopravní infrastruktury. Vzhledem k právnímu i fyzickému rámci je pro ozbrojené síly mnohdy obtížné reagovat tak rychle, jak by bylo zapotřebí. Z tohoto důvodu je důležité přezkoumat opatření, která by měla být pro zlepšení postupů přijata, a to při plném respektování svrchovanosti členských států a v souladu se Smlouvami a právními předpisy EU.

Bezpečnost evropských občanů je pro Unii prioritou a je též záležitostí, kterou se má Evropská unie podle jejích občanů zabývat. EU přijala řadu iniciativ, které by měly Evropanům umožnit převzít větší odpovědnost za vlastní bezpečnost. Globální strategie zahraniční a bezpečnostní politiky Evropské unie z roku 2016 obsahovala výzvu k účinné, pohotové a propojené Unii, schopné sledovat společné zájmy a priority EU při prosazování míru a zajišťování bezpečnosti svých občanů a svého území. Za účelem další pomoci při uspokojování současných a budoucích potřeb Evropy se Komise v evropském obranném akčním plánu zavazuje ke spolupráci s dalšími příslušnými aktéry EU, aby se posílila soudržnost a synergie mezi obrannými záležitostmi a dalšími relevantními unijními politikami, v nichž existuje přidaná hodnota EU. Evropská rada uznala, že v oblasti bezpečnosti a obrany bylo dosaženo značného pokroku. V červnu 2017 byl v diskusním dokumentu o budoucnosti evropské obrany dán podnět k akci EU v oblasti obrany. Ve svém projevu o stavu Unie ze dne 13. září 2017 zdůraznil předseda Komise Juncker nutnost vytvořit do roku 2025 plnohodnotnou evropskou obrannou unii. Všechny uvedené iniciativy mají jediný cíl: vybudovat Unii, která chrání.

4. Určení směrů činnosti

Na základě potřeb a požadavků, které musí členské státy dále prověřit, a s ohledem na probíhající práce by k řešení nedostatků mohly být určeny různé směry činnosti.

Aby byly vyřešeny přetrvávající nedostatky, zlepšila se koordinace a posílily se synergie mezi všemi zúčastněnými stranami, byla v rámci Evropské obranné agentury nedávno zřízena odborná ad hoc pracovní skupina. Tato pracovní skupina má určit překážky a limity, které brání pozemnímu přeshraničnímu přesunu a tranzitu vojenského personálu a prostředků, má zmapovat stávající iniciativy i nedostatky, určit relevantní aktéry v EU i na vnitrostátní úrovni a vypracovat akční plán se zvláštními úkoly a povinnostmi, včetně plánu s harmonogramy. Aby mohly být osloveny všechny příslušné zúčastněné strany, je třeba dodržovat zásady, jako je zamezení duplicit a inkluzivnost.

Při realizaci této činnosti bude zapotřebí úsilí jednotlivých aktérů na různých úrovních. Existují však oblasti, v nichž by EU mohla nabízet možná řešení v souladu se Smlouvami a vytvářet synergie vycházející z koncepcí a projektů vypracovaných v předchozích letech zejména pro civilní účely. Na tyto oblasti se vztahují právní předpisy, postupy a investiční nástroje, které by bylo nutno uzpůsobit vojenským účelům, a to i na úrovni EU.

·Infrastruktura: Stávající přesun vyžaduje úzkou koordinaci mezi členskými státy EU. Je k němu zapotřebí obecná shoda na tom, jaká infrastruktura by se měla využívat. Vzhledem ke kvalitě infrastruktury i k rozdílným normám je podávání žádostí k přesunu velmi náročné z časového hlediska. Může to mít za následek nečekané překážky při samotném přesunu.

Z tohoto důvodu bude zapotřebí posoudit stávající infrastrukturu a vymezit normy v oblasti infrastruktury, jež přihlížejí též k vojenským požadavkům. Na základě této analýzy by EU mohla vypracovat normu v oblasti infrastruktury, jež do multimodální dopravy začlení i vojenské hledisko. Její součástí by mohl být jak vývoj nové infrastruktury, tak modernizace té stávající. Je třeba nastavit úzké propojení s dlouhodobými investičními potřebami Unie v oblasti infrastruktury, neboť finanční důsledky této oblasti činnosti dosud nebyly vyčísleny.

Příklad dopravní infrastruktury EU Transevropskou dopravní síť (TEN-T) tvoří globální síť zajišťující dostupnost všech regionů EU, která má být dokončena v roce 2050, a hlavní síť se strategicky nejvýznamnějšími částmi, jež mají být dokončeny v roce 2030. Síť TEN-T zahrnuje železniční tratě, přístavy, letiště, silnice a vnitrozemské vodní cesty. Pro snazší dokončení nejvýznamnějších částí hlavní sítě bylo vybudováno devět multimodálních koridorů hlavní sítě. Především je jako první důležitý krok nutno analyzovat možné dvojí využití sítě, zjistit, kde dochází k překrývání a určit mezery. V politice TEN-T jsou pro všechny složky infrastruktury vymezeny ambiciózní a jednotné normy ve formě technických požadavků, zejména určených pro hlavní síť. Odrážejí převažující civilní využívání infrastruktury. Některé z těchto koridorů by mohly být určeny jako možné zkušební případy pro pilotní analýzu. Oporu má politika TEN-T též v interaktivním systému geografických a technických informací (TENtec), který obsahuje mapy a další informace k jednotným normám týkajícím se TENT-T. V souvislosti s touto databází by bylo možné v zájmu případných synergií prohloubit spolupráci s příslušnými zúčastněnými stranami v oblasti obrany. Nástroj pro propojení Evropy je strategickým investičním nástrojem EU pro realizaci TEN-T. Nástroj se ukázal jako velmi účinný k rychlé mobilizaci investic na zlepšení dopravní infrastruktury EU – zaměřuje se na projekty vytvářející vysokou evropskou přidanou hodnotu. Nástroj se zjevně soustřeďuje na přeshraniční civilní projekty a chybějící propojení, včetně nezbytných systémů interoperability, např. v oblasti řízení letového a železničního provozu, dále na inovace, jakož i na investice do přístavů, letišť a jejich spojení s vnitrozemím pro multimodální fungování sítě. Právě tyto prvky mají při postupu ozbrojených sil zásadní význam. Kvalitní infrastruktura vyžaduje dostatečné investice a údržbu, zejména s cílem zajistit odpovídající a plynulé multimodální spojení, z nichž bude mít vzájemný užitek civilní a vojenská oblast. Nástroj se sice zaměřuje v oblasti dopravy na civilní priority, ovšem jsou zde zjevné příklady, kde by byly dodatečné investice značným přínosem pro vojenské cíle, například u projektů přeshraniční povahy, kritické infrastruktury a klíčových složek infrastruktury. Pro civilní a vojenskou infrastrukturu je proto naprosto nutné určit možné synergie a zhodnotit toto dvojí užití, společně s případným navýšením rozpočtů. Nástroj by mohl být posílen za účelem dokončení hlavní sítě do roku 2030 a realizace evropské obranné unie do roku 2025.

·Řešení příslušných regulačních a procedurálních otázek:

-Celní orgány: Nové celní právní předpisy EU, které se používají od května 2016, požadují, aby byly veškeré celní formality v zásadě plně elektronické. Aby se zjednodušily a harmonizovaly celní formality požadované pro vojenské přesuny v Unii, je v současnosti prováděna analýza určené problematiky v oblasti cel, z níž mají vzejít celní postupy, které lépe odpovídají specifickým potřebám těchto přesunů. Veškeré změny navržené k celnímu regulačnímu rámci budou především zohledňovat příslušné stávající postupy, například formát NATO 302.

-Nebezpečné věci: Právní předpisy EU v oblasti přepravy nebezpečných věcí se v současnosti nevztahují na vojenskou dopravu. Pokud vojenská vozidla tyto právní předpisy splňují, měly by pro ně platit stejné výhody jako pro vozidla civilní. Usnadnilo by to přesun vojenských jednotek a vojenského vybavení.

-Vnitrostátní postupy: Vzhledem k tomu, že vojenská mobilita výrazně závisí na požadavcích, postupech a praxi členských států, je třeba zvážit výměnu informací, aby se lépe porozumělo případům, v nichž by byla možná společná pravidla v zájmu větší soudržnosti. Za posouzení by stálo například vytvoření jednotného postupu pro zajištění vojenské mobility pro všechny členské státy EU. Vycházelo by se při tom z rozsáhlé činnosti uskutečněné v souvislosti s projekty Evropské obranné agentury. Členským státům by v tomto procesu mohly ulevit či pomoci akce na úrovni EU, pokud o ně tyto státy požádají.

·Hybridní hrozby: V návaznosti na společný rámec pro boj proti hybridním hrozbám bylo určeno několik opatření týkajících se odolnosti kritických infrastruktur v Evropě (např. dopravní infrastruktury) vůči hybridním hrozbám. Tato činnost v oblasti boje proti hybridním hrozbám bude pokračovat a bude posílena též v rámci stávající spolupráce mezi EU a NATO, aby se zajistila odolnost infrastruktur, které mají strategický význam v souvislosti s aktivitami zaměřenými na zlepšení vojenské mobility v EU.

Případný význam ve vztahu k vojenské mobilitě by měl být prověřen i u právních předpisů EU v jiných oblastech.