Pracovní dokument útvarů Komise - Průvodní dokument ke sdělení komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů - Evropský strategický plán pro energetické technologie (plán SET) - Shrnutí posouzení dopadů {KOM(2007) 723 v konečném znění} {SEK(2007) 1508} {SEK(2007) 1510} {SEK(2007) 1511} /* SEK/2007/1509 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 22.11.2007 SEK(2007) 1509 PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVARŮ KOMISE Průvodní dokument ke SDĚLENÍ KOMISE RADĚ, EVROPSKÉMU PARLAMENTU, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Evropský strategický plán pro energetické technologie (plán SET) SHRNUTÍ POSOUZENÍ DOPADŮ {KOM(2007) 723 v konečném znění}{SEK(2007) 1508}{SEK(2007) 1510}{SEK(2007) 1511} PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVARŮ KOMISE Shrnutí posouzení dopadů evropského strategického plánu pro energetické technologie ÚVOD Evropská rada si jako prvořadý úkol vytyčila potřebu přeměnit Evropu na vysoce energeticky úsporný hospodářský prostor s nízkými emisemi skleníkových plynů. Dne 9. března 2007 přijala na základě souboru energetických opatření Komise ze dne 10. ledna 2007 energetickou politiku pro Evropu. S ohledem na potřebu integrovaného přístupu k politice klimatu a energetické politice sleduje uvedená energetická politika tři cíle, a sice boj proti změnám klimatu, snižování vnější závislosti EU na dovozu fosilních paliv a podporu hospodářského růstu. Výzkum a inovace v oblasti energetických technologií hrají při dosahování výše uvedených cílů důležitou úlohu. Evropa musí vypracovat portfolio cenově dostupných, čistých, účinných a nízkoemisních energetických technologií světové úrovně a vytvořit stabilní a předvídatelné podmínky pro průmyslové subjekty, zejména pro malé a střední podniky, což zajistí rozšíření těchto technologií do všech hospodářských odvětví. V souvislosti s energetickou politikou pro Evropu vyzvala Evropská rada Komisi, aby v roce 2007 předložila evropský strategický plán pro energetické technologie (plán SET), jehož cílem je oživit inovace v oblasti energetických technologií. Za účelem přípravy tohoto plánu vedla Komise rozsáhlé konzultace se zúčastněnými stranami, a to prostřednictvím seminářů a internetových dotazníků. Kromě toho byla vypracována „mapa technologií“ a „mapa kapacit“, které hodnotí nejslibnější technologie, jakož i stávající kapacity v Evropě. Hlavními prvky návrhu Komise jsou správní struktura, jejímž prostřednictvím se evropské úsilí zaměří na inovace v oblasti energetických technologií, a soubor evropských iniciativ, jejichž cílem je urychlení vývoje a rozšiřování klíčových energetických technologií. Účelem tohoto dokumentu je shrnout hodnocení různých politických variant týkajících se organizace základního výzkumu a inovačního systému v EU. ZÁKLAD PRO OPATřENÍ NA ÚROVNI SPOLEčENSTVÍ Aby mohly být splněny cíle stanovené na rok 2020 a přijaté Radou v oblasti emisí skleníkových plynů, obnovitelných energií a energetické účinnosti, je třeba snížit náklady stávajících nízkouhlíkových a vysoce účinných technologií a zásadně zlepšit jejich tržní uplatnění. V dlouhodobějším výhledu je třeba s pomocí převratných opatření ve výzkumu vyvinout nové generace technologií, aby mohlo být do roku 2050 dosaženo snížení emisí skleníkových plynů o 60–80 %. Ze stávajících trendů ve vývoji evropského energetického systému a jeho promítnutí do budoucnosti je patrné, že Evropa nesměřuje ke splnění svých cílů. Veřejné i soukromé rozpočty pro výzkum v oblasti energetiky v EU se od dob, kdy dosáhly svého vrcholu v 80. letech 20. století, značně snížily. Výše investic a úroveň inovací je nyní naprosto neúměrná rozsahu změn, které nás očekávají. Inovace v oblasti energetických technologií se vyznačují i strukturálními nedostatky, jako jsou například dlouhé lhůty při zavádění nových technologií v masovém měřítku, zablokované investice do infrastruktury, různorodost tržních pobídek a potíže při propojování sítí. Tržní uplatnění nových energetických technologií navíc brzdí zbožní podstata energie. Tyto technologie jsou všeobecně nákladnější než technologie, které nahrazují. Stručně řečeno, po takových technologiích není na trhu přirozená poptávka. Ostatní globální mimoevropští účastníci rozpoznali příležitost zavést na trh nové technologie a zaměřují své úsilí na vývoj technologií s nízkými emisemi uhlíku. Nežádoucím výsledkem tohoto procesu by pak mohla být situace, kdy evropský trh, na němž budou omezovány emise uhlíku, bude závislý na dovezených technologiích, ačkoliv poptávka po těchto technologiích vzniká přímo v Evropě. Výzkumná základna EU se v současnosti vyznačuje roztříštěností, nejednotnými výzkumnými strategiemi a naprosto nedostačujícími kapacitami. V podstatě je zapotřebí lépe koordinovat jednotlivé inovační snahy, aby mohlo být dosaženo nezbytné kritické úrovně. Kromě toho Evropská unie v současnosti plně nevyužívá všech inovačních možností, které nabízí vnitřní trh, při dosahování synergií mezi členskými státy v rozvoji a rozšiřování nových energetických technologií. Různorodost vnitrostátních programů, nařízení a technických specifikací vede k roztříštěnosti trhu a omezování průmyslových investic do rizikových technologií. Čas je v tomto případě zásadním faktorem. Postupná změna energetického systému bude trvat desetiletí. To si vyžaduje okamžitý strategický postup na celoevropské úrovni, aktivní plánování a komplexní koncepční rámec. CÍLE PLÁNU SET Strategickým cílem plánu SET je urychlit inovační proces u technologií s nízkými emisemi uhlíku, a poskytnout tak EU technologie nezbytné k dosažení jejích politických cílů a možnost využít příležitostí, které nové trhy celosvětově nabízí. Plán SET tudíž usiluje o dosažení těchto operačních cílů: i) změnu správy inovačního systému a výzkumu v oblasti energetiky prostřednictvím zapojení a podílu všech zúčastněných stran na soudržných programech; ii) strategické plánování, které směřuje výzkum a inovaci k technologiím a opatřením, jež mají největší potenciál dosáhnout cílů evropské energetické politiky; iii) účinnější uplatňování, provádění a řízení všech činností v rámci celého inovačního procesu a iv) hospodárnější přidělování a navýšení zdrojů s ohledem na výsledky. MOžNÉ POLITICKÉ VARIANTY V úvahu byly vzaty čtyři různé politické varianty týkající se organizace základního výzkumu a inovačního systému v EU. Jednou z možností je pokračovat v současném inovačním procesu v oblasti energetických technologií. Tento přístup byl v podpoře evropského energetického systému až dosud účinný. V případě energetických technologií nové generace již několik členských států provádí cílevědomé strategie, z čehož vyplývá, jak je důležité investovat v této oblasti už nyní. Tento proces je založen především na individuálních programech, které mají své vlastní mechanismy pro určování prvořadých úkolů, svou vlastní správu a financování a jsou prováděny na různých úrovních: na úrovni Společenství, vnitrostátní, regionální, podnikové atd. Tyto programy se liší oblastí působnosti i rozsahem přidělovaných zdrojů, což se odráží v intenzitě úsilí věnovaného konkrétním technologiím. Další možností je zřídit novou inovační strukturu a proces na úrovni EU prostřednictvím strategické koordinace a plánování. Nový proces usiluje o účinnější využití zdrojů (počínaje návrhy až po tržní uplatnění) a zároveň oživuje, zvyšuje a účinněji využívá veřejné i soukromé investice. Konkrétně je zřízena řídící skupina pro výzkum a inovace v oblasti energetiky, kterou tvoří zástupci členských států s rozpočtovými pravomocemi. Tato skupina určuje víceletou strategii pro rozvoj inovací v oblasti energetických technologií a dohlíží na tuto strategii. Na podporu této skupiny v oblasti strategie a provádění jsou vytvořeny informační systémy a systémy řízení znalostí, které jsou volně přístupné, včetně sledování technologií a kapacit. Činnosti jsou pravidelně sledovány prostřednictvím společného hodnotícího rámce. Alternativní politickou variantou je zřídit centralizovanou strukturu, která by byla pověřena vypracováním a prováděním strategie v oblasti energetických inovací na úrovni Společenství v souladu s politickými cíli EU. Tato struktura je zřízena na základě právních předpisů a má svou vlastní správní radu. Správní rada stanoví, schvaluje a přezkoumává víceletou strategii a podrobný pracovní plán, který řídí a sleduje její vlastní řídící struktura. Organizace je financována členskými státy, Evropskou komisí a odvětvím, a to buď na základě jednotlivých případů, nebo prostřednictvím stálých příspěvků, a finanční prostředky jsou přidělovány správní radou prostřednictvím jejího pracovního plánu. Od předchozí politické varianty se tato varianta v zásadě liší těmito hlavními body: i) vytvořením speciální evropské struktury pověřené vypracováním víceleté inovační strategie a řízením úsilí Společenství a členských států; to si však vyžaduje financování na vnitrostátní úrovni a úrovni Společenství; ii) rámec pro rozhodování je založen na přístupu seshora dolů a iii) finanční prostředky pro výzkum vyplácí organizace na konkurenčním základě. Čtvrtá zvažovaná politická varianta vychází z tržně orientovaného přístupu. Tato varianta je založena na odlišných úlohách veřejných a soukromých subjektů. Veřejné orgány stanoví závazné cíle v oblasti emisí uhlíku a zavádí požadované tržní nástroje, které umožňují plnění těchto cílů, čímž jsou vytvářeny příznivé podmínky pro zavedení technologií. Vedoucí úlohu při vývoji technologií vykonávají naopak výlučně tržní síly. V praxi je na úrovni EU stanoven soubor závazných cílů v oblasti emisí oxidu uhličitého, který doprovází účinný mechanismus stanovující ceny uhlíku (např. prostřednictvím systému pro obchodování s emisemi). Hlavní rozdíly, kterými se tato varianta liší od dvou předchozích, jsou i) nedostatečná koordinace a plánování v oblasti technologické inovace na úrovni EU a ii) absence předem stanoveného společného operativního postupu mezi veřejným a soukromým sektorem, jehož cílem je posílení inovace; tento postup však lze s ohledem na poptávku vypracovat. KLÍčOVÁ ZJIšTěNÍ VYPLÝVAJÍCÍ Z HODNOCENÍ POLITICKÝCH VARIANT Politické varianty byly posouzeny s ohledem na tři kritéria: vedení, provádění a zdroje. Klíčová zjištění vyplývající z hodnocení dopadů lze shrnout takto: - Vedení: politická varianta spočívající v centralizované struktuře je vhodná pro zrychlení tempa inovací. Je však zapotřebí provést určitý převod pravomocí ze strany členských států, aby byla zajištěna účinnost tohoto modelu, což vyvolává jisté obavy týkající se subsidiarity. Politická varianta spočívající ve strategické koordinaci zabezpečuje vysokou úroveň vedení, a to zřízením jednotného inovačního rámce, přičemž členské státy mohou činit svá vlastní rozhodnutí. V tržně orientovaném přístupu přejímá vedení trh, což ohrožuje rovnováhu mezi krátkodobou tržní vizí a evropskými dlouhodobými udržitelnými cíli. - Provádění: hlavní výhodou strategické koordinace je jednotný rámec pro provádění opatření, posílený správou, u širokého spektra energetických technologií. To usnadňuje systematické používání nástrojů pro společné plánování a provádění. Ačkoliv je účinnost provádění centralizované struktury zajištěna institucionálním rámcem za podpory organizace, která má svůj vlastní rozpočet a správu, nese s sebou riziko byrokratizace a – což je ještě závažnější – riziko její přeměny na dodatečnou organizační strukturu, která by neměla významný dopad na inovaci. Tržně orientovaný přístup v sobě představuje riziko, že politických cílů by mohlo být dosaženo za použití neevropské technologie. - Zdroje: u strategické koordinace přináší zjednodušení systematického používání konkrétních nástrojů, například společných technologických iniciativ, oživení veřejných a soukromých investic a zároveň zabezpečuje, že finanční zdroje jsou přidělovány a používány cílenějším způsobem zaměřeným na výsledky. Institucionalizovaný rozpočet v centralizované struktuře zajišťuje minimální úroveň stability a finančního zabezpečení s cílem podporovat vyvážené portfolio krátkodobých a dlouhodobých technologií. Nicméně finanční zdroje, které struktura potřebuje k provádění svého pracovního plánu, mohou být omezeny díky hospodářské soutěži, ke které dochází v oblasti zdrojů mezi stávajícími programy. Tržně orientovaný přístup zajišťuje účinné používání zdrojů a nezbytné získávání financí ze soukromých investic, v důsledku čehož jsou méně zatíženy veřejné zdroje. Je však třeba poznamenat, že investice do lidských zdrojů a základního výzkumu, včetně všech odvozených pozitivních externích možností, nemusí být optimální. DOPORUčENÍ Z hodnocení dopadů čtyř politických variant vyplývá, že optimálním řešením je model strategické koordinace, jelikož v sobě spojuje výhody pro vedení, provádění i zdroje. Je zřejmé, že tato strategická koordinace je nejlepším řešením vedoucím k posílenému výzkumu v oblasti energetiky a inovačnímu systému, které urychlí rozvoj technologií.