Návrh SMĚRNIC EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterými se přepracovává směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí /* KOM/2004/0486 konecném znení */





CS || KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ V Bruselu dne 14. 7. 2004 KOM(2004) 486 v konečném znění 2004/0155 (COD) 2004/0159 (COD) Svazek I Návrh SMĚRNIC EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterými se přepracovává směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (předložený Komisí) {SEC(2004) 921} DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. OBECNÉ POZNÁMKY Jednotný finanční trh v EU bude hrát zásadní úlohu při podpoře konkurenceschopnosti evropského hospodářství a při snižování nákladů společností na kapitál. V roce 2004 byla v Akčním plánu finančních služeb oznámena směrnice o nových pravidlech kapitálové přiměřenosti pro úvěrové instituce a investiční podniky, v souladu s pokrokem učiněným na úrovni zemí skupiny G 10 v rámci Basilejského výboru pro bankovní dohled[1]. Na základě dohody zemí skupiny G 10 v rámci Basilejského výboru pro bankovní dohled, takzvané Basilejské dohody (Basel I) přijaté v roce 1988, zavedlo více než 100 zemí minimální kapitálové požadavky[2]. Bylo to zhruba ve stejné době, kdy EU přijala klíčové směrnice (směrnici 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o kapitálu úvěrových institucí, směrnici 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí, konsolidované ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2003 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu). Tyto směrnice se zabývaly riziky úvěrových institucí vyplývajícími z poskytování úvěrů. Směrnice 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí rozšířila pravidla pro úvěrové riziko a tržní riziko na investiční podniky. 1) Potřeba zlepšit evropské požadavky Stávající pravidla výrazně přispěla k vytváření jednotného trhu a zavádění vysokých norem obezřetnosti. Mají však několik závažných nedostatků. 1. Hrubé odhady úvěrového rizika vedou k velice hrubému měření rizika, a proto hrozí, že přestanou být důvěryhodné. 2. Prostor pro kapitálovou arbitráž: inovace na trzích umožnily finančním institucím provádět účinné arbitráže v případě nesouladu mezi jejich vlastním rozložením kapitálu na pokrytí rizik a minimálními kapitálovými požadavky. 3. Neuznává se účinné snižování rizik: stávající směrnice přiměřeným způsobem nepřihlížejí k technikám snižování rizik. 4. Škála rizik upravených stávajícími směrnicemi není úplná, na některá rizika, zejména na operační riziko, se nevztahují žádné kapitálové požadavky. 5. Orgány dohledu nejsou povinny vyhodnotit skutečný rizikový profil úvěrových institucí, aby se ujistily, že úvěrová instituce má k dispozici kapitál přiměřený svému rizikovému profilu. 6. Chybí požadavek na spolupráci orgánů dohledu: v situaci, kdy trh čím dál tím častěji přesahuje hranice států, musejí orgány účinně spolupracovat na dohledu nad mezinárodními skupinami za účelem snížení administrativní zátěže. 7. Chybí dostatečné informace: stávající směrnice neusnadňují dodržování účinné disciplíny na trhu, která by hospodářským subjektům poskytla spolehlivé informace, na nichž by mohly zakládat svá hodnocení. 8. Nedostatečná pružnost regulačního rámce: současnému systému EU chybí pružnost, která by mu umožnila držet krok s rychlým vývojem finančních trhů a zásad řízení rizik i s novými prvky nástrojů regulace a dohledu. Co by se stalo v případě zachování současné situace? Panuje obecná shoda, že současná situace je neudržitelná. Kapitálové požadavky by zůstaly nepřiměřené rizikům, čímž by se snížila účinnost obezřetnostních pravidel a zvýšila se rizika pro spotřebitele a finanční stabilitu. Nadále by nebyl podchycen plný rozsah rizik, která na sebe berou některé finanční instituce. Kromě toho by se aktivně nepodporovaly nebo neuznávaly nejnovější a nejúčinnější techniky řízení rizik a skupiny poskytující finanční služby, které působí ve více než jednom členském státě, by byly i nadále nepřiměřeně zatíženy v důsledku několika vrstev regulace a dohledu. EU by nebyla schopna získávat odpovídající výhody z budoucích změn, protože je velice obtížné rychle měnit její současný regulační rámec. Vzhledem k navrhovanému celosvětovému uplatňování nové Basilejské dohody by bylo odvětví finančních služeb v EU výrazně znevýhodněno v porovnání s ostatními soutěžiteli. 2) Přístup této směrnice V Akčním plánu finančních služeb, který Komise přijala v roce 1998, bylo uvedeno, že EU potřebuje přesné a moderní obezřetnostní normy, které budou v souladu s mezinárodními normami. Kromě toho by měly být také přiměřené, to znamená, že by měly brát v úvahu snížení rizik vyplývající z kontextu, v němž byla nabyta expozice, zejména při poskytování úvěrů spotřebitelům a malým nebo středně velkým subjektům. Měly by platit pro úvěrové instituce i investiční podniky (stejné podmínky hospodářské soutěže), ale měly by být také poměrné a plně přihlížet k různorodosti finančních institucí v EU. 2. Konzultace a hodnocení vlivu a) Konzultace zúčastněných stran Komise zahájila konzultace se zúčastněnými stranami v listopadu 1999. Tři komplexní dokumenty o těchto konzultacích byly zveřejněny ve dnech 22. 11. 1999, 5. 2. 2001 a 1. 7. 2003. Dne 18. 11. 2002 se konal podrobný strukturovaný dialog se zúčastněnými stranami. Byly rovněž zveřejněny dokumenty o konkrétních odborných tématech (nemovitosti a kryté dluhopisy ze dne 7. 4. 2003, očekávané a neočekávané ztráty ze dne 26. 11. 2003, podniky kolektivního investování ze dne 3. 2. 2004). Účastníci konzultací obecně vyslovovali velkou podporu hlavním cílům projektu. Vítali zvýšení citlivosti vůči rizikům vedoucí k větší finanční stabilitě a vyjadřovali názor, že je naprosto nutné aktualizovat pravidla tak, aby reagovala na významná zdokonalení technik měření a řízení rizik ve finančních službách a na složitější regulační a dohledovou praxi. Většina účastníků souhlasí s přístupem Komise, podle něhož by se rámec EU pro oblast kapitálu měl přepracovat tak, aby byl v souladu s novým mezinárodním rámcem, ovšem měl by se od něj lišit, vyžadují-li to specifika EU. Méně složité instituce Zásada uplatňování nových pravidel na všechny úvěrové instituce a poskytovatele investičních služeb v Evropě, bez ohledu na jejich právní formu nebo komplexnost, která mimo jiné zabrání vzniku „druhořadých“ institucí, jenž by byl nevyhnutelný, pokud by se pravidla uplatnila jen na některé subjekty, má širokou podporu. Je tedy vidět, že navrhovaný nový rámec je vnímán jako rámec, který je dobře strukturován pro účely obecného používání. Pružnost nové směrnice Navrhovaný přístup, který by měl zajistit, že nový rámec bude schopen reagovat na inovace na trhu i v oblasti dohledu, aby odvětví finančních služeb v EU zůstalo optimálně efektivní a konkurenceschopné, se také setkal se stálou, širokou a silnou podporou. Zúčastněné strany uvítaly myšlenku stanovit trvalé zásady a cíle v článcích a připojit k nim mandát, který by umožnil zařadit podrobnější a technická ustanovení do příloh. Postup pro změny příloh musí zaručovat plnou a efektivní konzultaci se zúčastněnými stranami. Investiční podniky V přístupu k investičním podnikům byly provedeny významné změny, aby se přihlédlo k obavám vyjádřeným některými zástupci investičních podniků, že by podléhali takovým kapitálovým požadavkům, které jsou podle jejich názoru vhodnější pro úvěrové instituce. Složitost Někteří účastníci konzultací požadovali jednodušší a méně závazná pravidla. Komise zvýšila jasnost a srozumitelnost textu. Koncepce textu bude přitažlivá pro instituce, které hledají jednoduchá pravidla, jimiž by se mohly řídit, i pro instituce, které si přejí postupně přejít na složitější kapitálová pravidla. Navrhovaný nový rámec obsahuje celou škálu různě složitých možností a přístupů. Od roku 1999 se také uskutečnilo několik konzultací o konkrétních tématech. Návrh přihlíží k velice podrobným a užitečným komentářům zúčastněných stran, zejména bank a investičních podniků. b) Hodnocení vlivu Bylo provedeno rozšířené hodnocení vlivu, aby se zjistilo, zda je nutná činnost na úrovni EU, a pokud ano, tak jaká. Basilejský výbor zveřejnil kvantitativní studii vlivu (QIS3) na úvěrové instituce ve 40 zemích, která hodnotila vliv nových basilejských návrhů na minimální kapitálové požadavky pro banky. Komise mu byla nápomocna tím, že rozšířila tuto studii na země EU, které nebyly v Basileji zastoupeny. Studie dospěla k závěru, že nová pravidla obecně sníží kapitálové požadavky pro úvěrové instituce v EU o přibližně 5 % oproti současné úrovni. Kromě toho jsou u různých přístupů výsledky v souladu s cíli, podařilo se zejména skloubit neutrální přístup nového rámce ke kapitálovým požadavkům s vhodnými pobídkami, které motivují instituce k přechodu ke složitějším přístupům. Závěrem lze dodat, že malé domácí úvěrové instituce, které přijmou jednoduchý přístup, mohou dosáhnout mírného snížení kapitálových požadavků, velké úvěrové instituce s mezinárodní působností, které přijmou pokročilejší přístup, budou podléhat v podstatě nezměněným kapitálovým požadavkům a malé, avšak specializované a technicky vyspělé úvěrové instituce v EU, které přijmou pokročilý přístup, mohou v porovnání s dnešní situací dosáhnout podstatného snížení kapitálových požadavků. Je nutno poznamenat, že hlavním zdrojem snížení kapitálových požadavků je retailové portfolio, které se z velké části skládá z úvěrů v hodnotě méně než 1 milion EUR poskytovaných malým a středně velkým podnikům a z hypoték na obytné nemovitosti. Toto snížení kapitálových požadavků pro úvěrové instituce vyvažuje zejména nový požadavek na kapitál pro krytí operačního rizika. Komise na žádost Evropské rady vyslovenou na zasedání v Barceloně zadala studii o důsledcích navrhovaných nových kapitálových požadavků pro úvěrové instituce a investiční podniky v EU[3]. Závěrečná zpráva vypracovaná společností PricewaterhouseCoopers hovoří o příznivém dopadu (obsahuje pouze dvě výhrady, které se týkají investičních podniků a rizikového kapitálu, k nimž Komise ve svých návrzích přihlédla)[4]. Hlavní závěr je ten, že nový rámec kapitálových požadavků by měl být přínosný pro EU i pro obezřetnostní regulaci v EU. Kapitálové požadavky na úvěrové instituce v EU by se měly snížit o ± 5 % (90 miliard EUR), což by se mělo projevit ročním zvýšením zisků o ± 10 až 12 miliard EUR. Z nových požadavků neplynou žádné nevýhody pro menší úvěrové instituce a nic nenaznačuje, že by zadávaly podnět k fúzím nebo konsolidacím. Rozhodnutí vztáhnout směrnici na všechny úvěrové instituce nepřináší podnikům EU žádné konkurenční nevýhody, stejně tak jako rozhodnutí USA použít pouze pokročilé přístupy na přibližně 20 velkých úvěrových institucí nepředstavuje významný konkurenční prvek. Náklady, které budou muset úvěrové instituce v EU vynaložit na splnění požadavků, nejsou dány pouze dohodou Basel II, většinu z těchto investic (možná až 80 %) by úvěrové investice stejně musely uskutečnit, přestože by tak mohly učinit v průběhu delšího časového období. Je nutno zdůraznit, že ve většině členských států EU nedojde k žádným negativním dopadům na dostupnost a cenu finančních prostředků pro malé a střední podniky („procyklické“ účinky budou méně významné a méně škodlivé než současná pravidla). Obavy malých a středních podniků pramení z nedostatečné znalosti dohody Basel II. Makroekonomické účinky dohody Basel II na hospodářství EU jsou malé, mohlo by dojít k neškodnému šoku na straně nabídky, který by snížil náklady podniků na kapitál a zvýšil by HDP EU o 0,07 %. Obecně lze říci, že nový kapitálový rámec sníží zranitelnost bankovního systému tím, že zvýší informovanost o rizicích, zlepší řízení rizik a povede k účinnějšímu rozložení kapitálu, které by mělo mít v delším časovém horizontu pozitivní účinky na hospodářství EU. 3. Právní základ Návrhy se zakládají na čl. 47 odst. 2 Smlouvy, což je právní základ pro přijímání opatření Společenství založených na dotvoření vnitřního trhu v oblasti finančních služeb. Vybraným nástrojem je směrnice, jakožto nejvhodnější prostředek k dosažení cílů a změně stávajících směrnic upravujících stejná odborná témata. Ustanovení návrhů se omezují na to, co je nutné k dosažení sledovaných cílů. 4. Poznámky k článkům Návrhy používají techniku přepracování (interinstitucionální dohoda 2002/C 77/01), která umožňuje podstatně změnit stávající právní předpisy bez samostatné pozměňující směrnice. Právní předpisy EU jsou díky tomu méně složité, přístupnější a srozumitelnější. V mnoha ustanoveních jsou provedeny nepodstatné změny, čímž se zlepší struktura, formulace a čtivost směrnic. A. Směrnice 2000/12/ES Článek 4: Definice Článek 4 obsahuje některé nové definice základních pojmů, které vyjasňují jejich význam a přispívají k jejich lepšímu pochopení. Článek 22: Stávající znění bylo přeformulováno, aby se vyjasnily a upravily povinnosti úvěrových institucí, které se týkají zavedení účinných interních systémů řízení rizik. Vzhledem k tomu, že úvěrové instituce, na něž se směrnice vztahuje, jsou různorodé, budou tyto požadavky plnit na poměrném základě. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v příloze V. Články 56-67: Bylo provedeno několik změn. Přestože se neplánuje přezkum definice „kapitálu“, je nutno provést menší změny v důsledku pozměněného přístupu Basilejského výboru k očekávaným ztrátám („rozhodnutí z Madridu“). Články 68-75: Úvěrové instituce musí mít neustále k dispozici přiměřený kapitál a musí oznámit jeho minimální úroveň. Je stanoveno, jak je třeba tyto požadavky splnit, jestliže je úvěrová instituce součástí skupiny (byla zachována stávající možnost, kdy orgány členských států mohou upustit od některých požadavků, byly pro ni však stanoveny podrobnější podmínky). Výpočet požadavků byl upřesněn s ohledem na zavedení nařízení (ES) č. 1606/2002 o mezinárodních účetních standardech. Články 76-101: Tato ustanovení nahrazují stávající požadavky na ukazatel kapitálové přiměřenosti pro úvěrové riziko a zavádějí dvě metody výpočtu hodnot rizikově vážené expozice. Standardizovaný přístup (články 78-83) vychází ze stávajícího rámce, kde jsou rizikové váhy určeny přiřazením aktiv a podrozvahových položek k omezenému počtu rizikových košů. Citlivost vůči riziku byla zvýšena pomocí řady kategorií expozic a rizikových košů (článek 79). Snížily se rizikové váhy na nehypoteční retailové položky (75 %) a na hypotéky na obytné nemovitosti (35 %). Byla zavedena riziková váha 150 % na aktiva, která jsou 90 dní po splatnosti (100 % v případě hypoték na obytné nemovitosti). K přiřazování rizikových vah je povoleno používat rating ratingových agentur, je-li toto hodnocení k dispozici („externí rating“, články 81-83). Příslušná technická ustanovení jsou uvedena v příloze VI. Přístup založený na interním ratingu (IRB, články 84-89) umožňuje úvěrovým institucím, aby používaly své vlastní odhady rizikových parametrů přítomných v jejich různých expozicích vůči úvěrovému riziku. Tyto parametry tvoří vstupy do povinného výpočtu, který byl navržen tak, aby poskytoval 99,9% úroveň jistoty. Základní přístup umožňuje úvěrovým institucím, aby zároveň používaly vlastní odhady pravděpodobnosti selhání a, pro ostatní složky rizika, hodnoty stanovené v předpisech. V případě pokročilého přístupu mohou úvěrové instituce využívat své vlastní odhady ztrát a expozice v důsledku selhání. Úvěrové instituce mohou při odhadech hodnot rizikových parametrů použít seskupené údaje. To umožní malým úvěrovým institucím používat k výpočtu kapitálových požadavků rizikově citlivější přístup. Navrhovaná přechodná pravidla (článek 85) pro přístup založený na interním ratingu jsou dostatečně pružná, aby úvěrovým institucím umožnila během přiměřeného časového období převést různé obchodní linie a kategorie expozic do základního nebo pokročilého přístupu založeného na interním ratingu. U méně významných kategorií expozic a obchodních linií je povoleno „částečné“ uplatňování přístupu (kapitálové požadavky lze vypočítat podle standardizovaného přístupu, i když úvěrová instituce používá pro ostatní kategorie expozic přístup založený na interním ratingu). Navrhovaný rámec EU uznává, že pro malé úvěrové instituce by požadavek na vytvoření systému hodnocení některých protistran mohl představovat velkou zátěž. Stálé částečné využívání různých přístupů pro tyto kategorie expozic se proto navrhuje dokonce i v případech, kdy jsou expozice úvěrových institucí vůči takovým protistranám významné (článek 89). Příslušná technická ustanovení týkající se přístupu založeného na interním ratingu jsou obsažena v příloze VI. Články 90-93: Tato pravidla se zabývají společnými tématy v oblasti technik snižování úvěrového rizika a konzistentně upravují společná podkladová rizika a ekonomické účinky. Uznávají širší škálu poskytovatelů zajištění a záruk / úvěrových derivátů než dosud. Základní přístup založený na interním ratingu obsahuje z obezřetnostního hlediska vhodnou úroveň uznávání finančních pohledávek a fyzického zajištění. Úvěrové instituce mají k dispozici alternativní metodiky, které jim umožní vybrat si mezi různě složitými metodami (jednoduchá metoda se zakládá na jednoduchém přístupu substituce rizikových vah, komplexní metoda zahrnuje použití koeficientu volatility na hodnotu obdrženého zajištění). Pro výpočet koeficientu volatility jsou k dispozici více či méně složité přístupy (jednoduchý „dohledový“ přístup, kde jsou hodnoty referenčních koeficientů volatility stanoveny v tabulce, nebo rizikově citlivější přístup založený na „vlastních odhadech“). Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v příloze VIII. Články 94-101: Tyto články poprvé zavádějí harmonizovaný soubor pravidel pro kapitálové požadavky v oblasti sekuritizačních činností a investic. Tím výrazně zdokonalují rámec kapitálových požadavků, který úvěrovým institucím umožní využívat výhod, které z těchto činností mohou vyplynout, pokud jde o financování, řízení rozvahy atd. Navíc sníží rozsah, v němž lze sekuritizaci pokládat za nástroj kapitálové arbitráže. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v příloze IX. Články 102-105: Tato ustanovení zavádějí požadavky, jejichž cílem je zohledňovat operační riziko, jemuž jsou úvěrové instituce vystaveny. K dispozici jsou tři různé metody. Jednoduchý přístup (článek 103) je založen na jednom ukazateli příjmu (přístup základního ukazatele - BIA). Tento přístup upravuje vytváření kapitálové rezervy na krytí operačního rizika, aniž by od úvěrových institucí vyžadoval zavedení technicky vyspělých a nákladných informačních systémů o jejich expozici vůči riziku. Přesnější přístup založený na obchodních liniích (standardizovaný přístup - STA) (článek 104) je citlivější vůči riziku, protože požadavek na kapitál na krytí operačního rizika se liší podle relativních rizik různých obchodních linií. Tento přístup bude pravděpodobně přitažlivý pro velký počet malých / méně komplexních úvěrových institucí. Složitější metody (pokročilé přístupy k měření - AMA) (článek 105) samy měří operační riziko, ovšem vyžadují náročnější normy řízení rizika. Předpokládá se, že tyto pokročilé přístupy k měření postupně zavedou hlavně velké úvěrové instituce působící na mezinárodní úrovni a menší specializované úvěrové instituce, které pro své hlavní činnosti vyvinuly pokročilé systémy sledování rizik. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v příloze X. Články 106-119: V těchto článcích bylo provedeno několik změn, aby bylo dosaženo souladu mezi kapitálovými požadavky a pravidly velké angažovanosti, zejména s ohledem na rozšířené uznávání technik snižování úvěrového rizika. Články 123-124: Tyto články odpovídají druhému „pilíři“ dohody Basilejského výboru. Článek 51A vyžaduje, aby úvěrové instituce zavedly interní postupy, které jim umožní měřit a řídit rizika a stanovit výši „vnitřně stanoveného kapitálu“, kterou samy považují za přiměřenou ke krytí daných rizik. Od příslušných orgánů se vyžaduje (článek 124), aby přezkoumaly, zda úvěrové instituce plní různé právní závazky v oblasti organizace a kontroly rizik, a aby vyhodnotily rizika, kterým jsou úvěrové instituce vystaveny. Orgány dohledu na základě tohoto hodnocení rozhodnou o existenci případných slabých stránek na úrovni kontrol nebo držení kapitálu. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v příloze XIII. Články 125-143: V EU se stále více rozvíjí přeshraniční obchod a sílí tendence centralizovat řízení rizik v rámci nadnárodních skupin. Je proto nutné, aby se zlepšila koordinace a spolupráce mezi vnitrostátními orgány dohledu v EU. Musí se dále rozvíjet stávající, dobře zavedená úloha orgánu dohledu na konsolidovaném základě. Článek 136 poskytuje orgánům dohledu minimální harmonizovaný soubor pravomocí, díky nimž budu moci vyžadovat od úvěrových institucí nápravu jakéhokoli porušení požadavků směrnice. Článek 144: Byl stanoven soubor minimálních požadavků na zveřejňování informací příslušnými orgány členských států, aby se posílilo sbližování způsobů, kterými směrnici uplatňují, a aby se do uplatňování směrnice vnesla transparentnost. Články 145-149: Tato ustanovení odpovídají „třetímu“ pilíři nové dohody Basilejského výboru. Skutečnost, že úvěrové instituce budou zveřejňovat informace pro hospodářské subjekty, posílí spolehlivost a stabilitu finančního systému, zaručí stejné podmínky hospodářské soutěže a zároveň bude brán ohled na citlivost některých informací. Článek 147 vyžaduje, aby většina úvěrových institucí zveřejňovala určité informace alespoň jednou ročně, podle některých kritérií může být nutné zveřejňovat informace i častěji. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v příloze XII. Článek 150: Směrnice musí držet krok s vývojem na trhu. Nezbytného stupně pružnosti je dosaženo rozdělením pravidel na základní a technická (uvedená zejména v přílohách směrnice), která se možná budou muset pozměnit v krátkodobém či střednědobém horizontu. Článek 150 připojuje k oblastem uvedeným ve směrnici 2000/12/ES (předložené v roce 1989) nové technické oblasti a navrhuje, aby se nové technické přílohy mohly měnit stejně rychlým postupem. B. Směrnice 93/6/EHS o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí Článek 2: Oblast působnosti Článek 2 upřesňuje, jak se požadavky uplatní na jednotlivé investiční podniky, skupiny investičních podniků a smíšené skupiny. Článek 3: Definice Tento článek obsahuje několik nových a pozměněných definic základních pojmů, které vyjasňují jejich význam a přispívají k jejich lepšímu pochopení. Článek 11: Zacházení s obchodním portfoliem Definice „obchodního portfolia“ je upřesněna, aby se zvýšila jistota týkající se platných kapitálových požadavků a aby se omezila možná arbitráž ohledně hranice mezi „bankovním portfoliem“ a „obchodním portfoliem. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v příloze VII. Články 18 a 20: Článek 18 stanoví minimální kapitálové požadavky na krytí tržního rizika pro úvěrové instituce a investiční podniky. Nově upravuje zacházení s pozicemi v podnicích kolektivního investování, úvěrové deriváty a řadu dalších prvků zaměřených na zvýšení citlivosti vůči riziku. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v přílohách I až VII. Článek 20 rozšiřuje na investiční podniky pravidla týkající se kapitálových požadavků na krytí úvěrového a operačního rizika stanovená ve směrnici 2000/12, v jejich nynější podobě. Mezi nové prvky úvěrového rizika patří zacházení s úvěrovými deriváty a pozměněné měření expozice repo obchodů a financování cenných papírů / komodit. U operačního rizika byly provedeny významné změny s cílem přihlédnout ke zvláštním charakteristikám odvětví investičních podniků, zároveň byla investičním podnikům spadajícím do kategorie nízkého rizika, středního rizika nebo středního/vysokého rizika ponechána možnost nadále používat požadavky založené na výdajích. Článek 28: Velká angažovanost Kromě několika změn velké angažovanosti v případě transakcí souvisejících s obchodním portfoliem je zachována současná situace, kdy se na úvěrové instituce a investiční podniky vztahují stejná pravidla. Novým prvkem je pozměněné měření expozice repo obchodů a financování cenných papírů / komodit. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v příloze VI. Článek 33: Hodnocení pozic pro účely plnění oznamovací povinnosti Tento článek zavádí větší požadavky na hodnocení pozic obchodního portfolia s cílem zaručit obezřetnostní stabilitu v širším kontextu pravidel, která stanoví denní hodnocení pozic obchodního portfolia. Příslušná technická ustanovení jsou obsažena v příloze VII. Článek 22: Konsolidované požadavky Je zachována možnost, aby příslušné orgány upustily od uplatnění konsolidovaných požadavků u skupin, které se skládají z investičních podniků, ovšem je podmíněna splněním většího počtu obezřetnostních podmínek. Článek 34: Řízení rizik a hodnocení kapitálu Článek 34 rozšiřuje na investiční podniky povinnost, která platí pro úvěrové instituce (článek 17 směrnice 2000/12), zavést účinné interní systémy řízení rizik. S ohledem na různorodost dotčených institucí se tyto požadavky budou plnit na poměrném základě. Tento článek rozšiřuje na investiční podniky také požadavek z článku 51A směrnice 2000/12, podle něhož musejí mít interní postupy pro měření a řízení rizik, jimž jsou vystaveny, a pro stanovení kapitálu („vnitřně stanoveného“ kapitálu), který považují za dostatečný na pokrytí těchto rizik. Tato ustanovení doplňují požadavky na řízení rizik u investičních podniků, které jsou již obsaženy ve směrnici 2004/39/ES. Článek 37: Dohled Tento článek uplatňuje pravidla stanovená ve směrnici 2000/12 obdobně na investiční podniky. Článek 42 Stejně jako směrnice 200/12 i směrnice 93/6 musí reagovat na vývoj na trhu. Nezbytného stupně pružnosti je dosaženo rozdělením pravidel na základní a technická (uvedená zejména v přílohách), která se možná budou muset pozměnit v krátkodobém nebo střednědobém horizontu. Mělo by být možné měnit technické přílohy rychlým postupem. Vzhledem k tomu, že se v nadcházejících letech očekává značný vývoj regulační praxe, je do tohoto článku zahrnuto ustanovení o přezkumu zacházení s riziky vůči protistraně. ê2000/12/ES 2004/0155 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracování) ònový (Text s významem pro EHP) ê 2000/12/ES (přizpůsobený) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 první a třetí větu této smlouvy, s ohledem na návrh Komise, s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru[5], v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[6], vzhledem k těmto důvodům: ê 2000/12/ES bod odůvodnění 1 (přizpůsobený) (1) Směrnice Rady 73/183/EHS ze dne 28. června 1973 o odstranění omezení svobody usazování a volného pohybu služeb pro samostatnou činnost bank a jiných finančních institucí[7], první směrnice Rady 77/780/EHS ze dne 12. prosince 1977 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu[8], směrnice Rady 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o kapitálu úvěrových institucí[9], druhá směrnice Rady 89/646/EHS ze dne 15. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu[10], směrnice Rady 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí[11], směrnice Rady 92/30/EHS ze dne 6. dubna 1992 o dohledu nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě[12] a směrnice Rady 92/121/EHS ze dne 21. prosince 1992 o sledování a kontrole velké úvěrové angažovanosti úvěrových institucí[13] byly vícekrát podstatně změněny. Je proto třeba z důvodů jasnosti a racionality přistoupit ke kodifikaci těchto směrnic a spojit je do jediného textu. Ö Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejím výkonu[14] byla několikrát podstatně změněna. Protože je třeba učinit další změny, měla by být v zájmu jasnosti přepracována. Õ ê 2000/12/ES bod odůvodnění 2 (přizpůsobený) Podle Smlouvy je zakázáno jakékoli diskriminační zacházení v oblasti usazování a poskytování služeb, jež by se zakládalo na státní příslušnosti nebo na skutečnosti, že podnik není usazen v členském státě, kde jsou dané služby poskytovány. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 3 (2) K usnadnění přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu je nutno odstranit nejrušivější rozdíly mezi právními předpisy členských států, které upravují právní postavení těchto institucí. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 4 (přizpůsobený) (3) Tato směrnice je z hlediska svobody usazování i z hlediska volného pohybu služeb v bankovnictví základním nástrojem pro dosažení společného vnitřního trhu, jak bylo rozhodnuto Jednotným evropským aktem a naplánováno v Bílé knize Komise. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 5 (přizpůsobený) (4) Z důvodů ochrany úspor i k vytvoření rovných podmínek hospodářské soutěže mezi úvěrovými institucemi se musí koordinační opatření týkající se úvěrových institucí vztahovat na všechny tyto instituce. Je však nutné Ö Mělo by se však Õ náležitě přihlížet k objektivním rozdílům v jejich právním postavení a k jejich úkolům, jak je stanoví vnitrostátní právní předpisy. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 6 (přizpůsobený) (5) Proto musí by měla být oblast působnosti těchto opatření co nejširší, aby se vztahovala na všechny instituce, jejichž činnost spočívá v přijímání splatných peněžních prostředků od veřejnosti ve formě vkladů i v jiných formách, jako je soustavné vydávání dluhopisů a obdobných cenných papírů a poskytování úvěru na vlastní účet. Je nutné Ö Měly by se Õ stanovit výjimky pro některé úvěrové instituce, na něž se tato směrnice nemůže vztahovat. Tato směrnice se nedotýká Ö by se neměla dotýkat Õ použití vnitrostátních právních předpisů, které stanoví zvláštní doplňková povolení umožňující úvěrovým institucím vykonávat určité činnosti nebo provozovat určité druhy operací. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 7 (přizpůsobený) (6) Účelem přijatého přístupu je dosáhnout Ö Je vhodné provést Õ pouze nezbytnou základní harmonizaci, dostatečnou k zajištění vzájemného uznávání povolení a systémů obezřetnostního dohledu, což umožní vydávat jednotné povolení pro celé Společenství a uplatňovat zásadu, že obezřetnostní dohled vykonává domovský členský stát. Na požadavek, aby byl předložen obchodní plán, je tudíž třeba pohlížet pouze jako na prvek umožňující příslušným orgánům rozhodovat na základě přesnějších informací vycházejících z objektivních hledisek. Přesto je Ö by měla být Õ možná jistá pružnost v požadavcích na právní formu úvěrových institucí, a Ö co se týče Õ ochrany názvů bank. ònový (7) Protože cíle navrhované akce nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu či účinků akce, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, se tato směrnice omezuje na minimum, které je nutné k dosažení uvedených cílů, a nepřekračuje rámec toho, co je pro daný účel nezbytné. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 8 (přizpůsobený) (8) Úvěrové instituce musí podléhat rovnocenným finančním požadavkům, aby byly zajištěny rovnocenné záruky pro vkladatele a rovnocenné podmínky hospodářské soutěže pro srovnatelné skupiny úvěrových institucí. Až do další koordinace je třeba stanovit vhodné strukturální ukazatele, které Ö což Õ umožní v rámci spolupráce mezi vnitrostátními orgány sledovat postavení srovnatelných druhů úvěrových institucí jednotnými metodami. Tento postup by měl přispět k postupnému sbližování soustav ukazatelů stanovených a uplatňovaných v členských státech. Je nicméně nutné rozlišovat mezi ukazateli zaměřenými ukazatele zaměřené na zajištění řádného řízení úvěrových institucí od ukazatelů stanovených pro účely hospodářské a měnové politiky. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 9 (přizpůsobený) ðnový (9) Zásada vzájemného uznávání a zásada kontroly domovským členským státem vyžadují, aby příslušné orgány každého členského státu nevydaly povolení nebo je odňaly v případech, kdy z okolností, např. z obchodního plánu, z rozmístění Ö činností Õ nebo ze skutečně provozované činnosti, zřetelně vyplývá, že si úvěrová instituce zvolila právo jednoho členského státu s úmyslem vyhnout se přísnějším normám jiného členského státu, na jehož území hodlá provozovat nebo provozuje převážnou část své činnosti. Úvěrová instituce, která je právnickou osobou, musí Ö by měla Õ být povolena v členském státě, ve kterém má sídlo. Úvěrová instituce, která není právnickou osobou, musí Ö by měla Õ mít své skutečné sídlo v členském státě, ve kterém byla povolena. Členské státy musí Ö by měly Õ dále vyžadovat, aby se skutečné sídlo úvěrové instituce vždy nalézalo v jejím domovském členském státě a aby tam skutečně vykonávala vykonávalo činnost. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 10 (přizpůsobený) (10) Příslušné orgány by neměly povolit nebo zachovat povolení úvěrové instituci, mohou-li jim úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými nebo právnickými osobami bránit účinně vykonávat jejich dohlížecí funkce. Již povolené úvěrové instituce jsou Ö by měly Õ rovněž povinny uspokojit příslušné orgány v tomto směru. Definice „úzkého propojení“ v této směrnici sestává pouze z minimálních kritérií. Nebrání členským státům, aby ji uplatnily také na jiné situace, než které výslovně uvádí. Samotná skutečnost nabytí významného podílu na základním kapitálu určité společnosti nepředstavuje účast, k níž se přihlíží ve smyslu pojmu „úzkého propojení“, pokud byl tento podíl nabyt pouze jako dočasná investice, aniž by umožňoval ovlivňovat strukturu nebo finanční politiku úvěrové instituce. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 11 (přizpůsobený) (11) Odkaz na účinný výkon dohlížecích funkcí orgány dohledu se vztahuje i na dohled na konsolidovaném základě, který je třeba vykonávat nad úvěrovými institucemi, pokud to stanoví právní předpisy Společenství. V těchto případech musí mít Ö by Õ orgány, kterým se podává žádost o povolení, Ö měly mít Õ možnost určit, které orgány jsou příslušné k výkonu dohledu nad danou úvěrovou institucí na konsolidovaném základě. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 12 (přizpůsobený) Domovský členský stát může pro instituce, které povolily jeho příslušné orgány, stanovit pravidla přísnější než pravidla uvedená v čl. 5 odst. 1 prvním pododstavci a odstavci 2 a v článcích 7, 16, 30 a 51. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 13 (přizpůsobený) Zrušení nutnosti povolení pro pobočky úvěrových institucí Společenství s sebou nezbytně nese zrušení poskytování kapitálu. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 14 (přizpůsobený) (12) Zvolený přístup umožňuje Úvěrové instituce povolené v domovském členském státě na základě vzájemného uznávání Ö by měly být oprávněny Õ provozovat v celém Společenství některé nebo všechny činnosti uvedené v seznamu v příloze I tím způsobem, že zřídí pobočky nebo poskytují služby. Na provozování činností, jež nejsou uvedeny v seznamu, se vztahují obecná ustanovení Smlouvy o svobodě usazování a volném pohybu služeb. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 15 (přizpůsobený) (13) Je nicméně vhodné rozšířit vzájemné uznání na činnosti uvedené v seznamu příloze I, pokud jsou provozovány finanční institucí, jež je dceřiným podnikem úvěrové instituce, pokud se na tento dceřiný podnik vztahuje konsolidovaný dohled nad jeho mateřským podnikem a pokud splňuje určité přísné podmínky. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 16 (přizpůsobený) (14) U podniků institucí, které nebyly ve svém domovském členském státě povoleny jako úvěrové instituce, a u činností neuvedených v seznamu příloze I může Ö by měl mít Õ hostitelský členský stát v souvislosti s výkonem práva usazování a volného pohybu služeb Ö možnost Õ vyžadovat dodržení zvláštních ustanovení svých vnitrostátních právních předpisů, jsou-li tyto předpisy slučitelné s právem Společenství a odůvodněny obecným zájmem a nepodléhají-li tyto úvěrové instituce nebo činnosti srovnatelným pravidlům obsaženým v právních předpisech svých domovských členských států. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 17 (přizpůsobený) (15) Členské státy musí Ö by měly Õ zajistit, aby činnosti, jež jsou předmětem vzájemného uznávání, bylo možno bez překážek provozovat stejným způsobem jako v domovském členském státě, nejsou-li v rozporu s právními předpisy hostitelského členského státu na ochranu obecného zájmu. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 18 (přizpůsobený) Existuje nezbytný vztah mezi účelem této směrnice a liberalizací pohybu kapitálu, uskutečňovanou na základě jiných právních předpisů Společenství. Opatření týkající se liberalizace bankovních činností musí být v každém případě v souladu s opatřeními pro liberalizaci pohybu kapitálu. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 19 (přizpůsobený) (16) Předpisy upravující činnost poboček úvěrových institucí se skutečným sídlem mimo Společenství by si měly odpovídat ve všech členských státech. Je důležité zajistit, aby tyto předpisy nebyly příznivější než ty, jež se vztahují na pobočky podniků institucí z jiného členského státu. Mělo by být stanoveno, že Společenství může Ö by mělo mít možnost Õ uzavírat dohody se třetími zeměmi o použití ustanovení, která na základě vzájemnosti poskytnou pobočkám stejné zacházení na jeho území. Na pobočky úvěrových institucí, které mají sídlo mimo Společenství, se nevztahuje Ö by se neměl vztahovat Õ volný pohyb služeb podle čl. 49 druhého pododstavce Smlouvy ani svoboda usazování v jiných členských státech než těch, kde jsou usazeny. Žádosti o povolení dceřiného podniku nebo o nabytí účasti podávané podnikem, který se řídí právem třetí země, se vyřizují postupem, jehož účelem je zajistit, aby se úvěrovým institucím Společenství dostalo v dané třetí zemi zacházení na zásadě vzájemnosti. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 20 (přizpůsobený) Povolení, která úvěrovým institucím vydají příslušné vnitrostátní orgány, budou mít platnost v celém Společenství podle této směrnice a nikoliv vnitrostátní jako dosud. Tím pozbudou účinku dosavadní doložky o vzájemnosti. Z toho důvodu je třeba zavést pružný postup, aby bylo možno hodnotit vzájemnost v rámci Společenství. Společenství hodlá mít své finanční trhy otevřeny ostatnímu světu, a proto není účelem tohoto postupu uzavřít finanční trhy Společenství, ale spíše rozšířit liberalizaci celosvětových finančních trhů v jiných třetích zemích. Za tímto účelem stanoví tato směrnice postupy pro jednání s třetími zeměmi a, jako krajní východisko, možnost přijmout opatření k pozastavení přijímání nových žádostí o povolení nebo k omezení nových povolení. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 21 (přizpůsobený) (17) Je žádoucí, aby bylo na základě vzájemnosti dosaženo dohody mMezi Společenstvím a třetími zeměmi by mělo být na základě vzájemnosti dosaženo dohody o umožnění praktického výkonu dohledu na konsolidovaném základě v co nejrozsáhlejší zeměpisné oblasti. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 22 (přizpůsobený) (18) Odpovědnost za dohled nad finančním zdravím úvěrových institucí a zvláště nad jejich platební schopností spočívá Ö by měla spočívat Õ na příslušných orgánech jejich domovských členských státech. Příslušné orgány hostitelského členského státu si ponechají odpovědnost Ö by měly nést odpovědnost Õ za dohled nad likviditou Ö poboček Õ a měnovou politikou Ö měnovými politikami Õ . Dohled nad tržními riziky musí Ö by měl Õ být předmětem úzké spolupráce mezi příslušnými orgány hostitelského a domovského členského státu. ê 2000/12/ES body odůvodnění 23 a 24 (přizpůsobený) ðnový (19) Plynulé Hladké fungování vnitřního bankovního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale též úzkou a pravidelnou spolupráci ð a významné posílení konvergence regulačních a dohlížecích postupů ï mezi příslušnými orgány členských států. Pokud se jedná o Ö Zejména za tímto účelem by se mělo Õ posuzování otázek týkajících se jednotlivých úvěrových institucí ð a vzájemná výměna informací uskutečňovat v Evropském výboru orgánů bankovního dohledu zřízeném rozhodnutím Komise 2004/5/ES [15] .ï zůstává nejvhodnějším fórem kontaktní skupina vytvořená orgány bankovního dohledu. Tato skupina je vhodným orgánem pro vzájemnou výměnu informací podle článku 28. Vzájemná výměna informací nicméně nenahrazuje Ö by v žádném případě neměla nahradit Õ dvoustrannou spolupráci. podle článku 28. Příslušné orgány hostitelského členského státu Ö hostitelských členských států Õ mohou Ö by měly mít možnost Õ , aniž tím je dotčena jejich vlastní kontrolní pravomoc, na základě podnětu příslušných orgánů domovského členského státu nebo v naléhavých případech z vlastního podnětu ověřovat, zda je činnost úvěrové instituce na území domovského členského státu usazené na jejich území vykonávána v souladu s právními předpisy a se zásadami řádných správních a účetních postupů a přiměřené vnitřní kontroly. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 25 (přizpůsobený) (20) Je vhodné umožnit výměnu informací mezi příslušnými orgány a orgány nebo subjekty, jež ze své funkce pomáhají posilovat stabilitu finančního systému. Pro zachování důvěrnosti sdělovaných informací musí Ö by měl Õ být přísně vymezen okruh jejich příjemců. ê 2000/12/ES body odůvodnění 26 a 27 (přizpůsobený) (21) Některá protiprávní jednání, jako např. podvody a zneužívání vnitřních informací, mohou ovlivnit stabilitu i integritu finančního systému také v případech, kdy se jedná o jiné podniky instituce než úvěrové instituce. Je nutné stanovit podmínky, na jejichž základě je uvedená výměna informací Ö v takových případech Õ přípustná. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 28 (přizpůsobený) (22) Je-li stanoveno, že informace lze poskytnout pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, mohou Ö měly by Õ tyto orgány Ö mít možnost Õ případně podmínit svůj souhlas splněním přísných podmínek. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 29 (23) Měla by být rovněž schválena výměna informací mezi příslušnými orgány na straně jedné a centrálními bankami a jinými subjekty s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové úřady, případně dalšími veřejnými orgány pověřenými dohledem nad platebními systémy na straně druhé. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 30 (přizpůsobený) (24) Za účelem posílení obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi a ochrany klientů úvěrových institucí by mělo být stanoveno, že auditor má Ö by auditoři měli mít Õ povinnost bezodkladně informovat příslušné orgány ve všech případech, které stanoví tato směrnice, o určitých skutečnostech, jež zjistí Ö kdy Õ při výkonu své činnosti Ö zjistí určité skutečnosti Õ , a které mohou mít vážný dopad na finanční situaci nebo na řídicí a účetní organizaci úvěrové instituce. S ohledem na sledovaný cíl je žádoucí, aby Ö Z téhož důvodu by Õ členské státy stanovily Ö měly také stanovit Õ , že by se tato povinnost měla vztahovat Ö vztahuje Õ na všechny případy, kdy auditor zjistí uvedené skutečnosti při výkonu své činnosti v podniku, který má úzká propojení s některou úvěrovou institucí. Povinnost auditorů oznamovat příslušným orgánům, je-li to vhodné, některé skutečnosti a rozhodnutí týkající se úvěrové instituce, které zjistí při výkonu svých povinností v jiném než finančním podniku, Ö by Õ sama o sobě nemění Ö neměla měnit Õ povahu jejich činnosti v daném podniku ani způsob, kterým musí své úkoly v tomto podniku vykonávat. ê 2000/12/ES body odůvodnění 31 až 35 (přizpůsobený) Společné základní normy pro kapitál úvěrových institucí jsou klíčovým prvkem vytvoření vnitřního trhu v oblasti bankovnictví, poněvadž kapitál zajišťuje kontinuitu činnosti úvěrových institucí a ochranu úspor. Tato harmonizace posílí dohled nad úvěrovými institucemi a přispěje k další koordinaci v bankovnictví. Tyto normy se musí vztahovat na všechny úvěrové instituce povolené ve Společenství. Kapitál úvěrové instituce může sloužit k absorpci ztrát, jež nejsou kryty dostatečnými zisky. Kapitál také slouží příslušným orgánům jako důležité kritérium, zvláště pro hodnocení platební schopnosti úvěrových institucí a pro jiné účely dohledu. Na vnitřním trhu v oblasti bankovnictví mezi sebou úvěrové instituce přímo soutěží, a proto musí být definice a normy týkající se kapitálu jednotné. Proto nesmějí být kritéria pro stanovení skladby kapitálu ponechána výhradně na vůli členských států. Přijetí společných základních norem nejlépe poslouží zájmům Společenství, neboť zabrání narušením hospodářské soutěže a posílí bankovní soustavu Společenství. Definice kapitálu stanovená v této směrnici určuje nejvyšší možný počet položek a kvalifikujících částek, ponechávajíc každému členskému státu na uvážení, zda použije všechny nebo jen některé tyto položky nebo zda přijme nižší limity pro kvalifikující částky. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 36 (přizpůsobený) (25) Tato směrnice upřesňuje kvalifikační kritéria pro některé položky kapitálu, Ö že pro některé položky kapitálu by měla být stanovena kvalifikační kritéria, Õ přičemž členské státy mohou uplatňovat přísnější pravidla. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 37 (přizpůsobený) Zpočátku jsou společné základní normy vymezeny natolik široce, aby obsáhly všechny položky tvořící kapitál v jednotlivých členských státech. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 38 (26) Podle povahy rozlišuje tato směrnice položky tvořící kapitál jednak na položky tvořící vlastní původní kapitál a jednak na položky tvořící dodatkový kapitál. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 39 (přizpůsobený) (27) S ohledem na skutečnost, že položky tvořící dodatkový kapitál nejsou stejné povahy jako položky tvořící vlastní původní kapitál, je třeba je nezahrnovat Ö neměly by být zahrnuty Õ do kapitálu v částce vyšší než 100 % vlastního původního kapitálu. Navíc výše určitých položek zahrnutých do dodatkového kapitálu musí Ö by měla Õ být omezena na 50 % vlastního původního kapitálu. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 39 (přizpůsobený) (28) Aby bylo zabráněno narušení hospodářské soutěže, nesmějí veřejné úvěrové instituce Ö by neměly Õ zahrnovat do svého kapitálu záruky, které jim poskytly členské státy nebo orgány místní správy. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 40 (přizpůsobený) (29) Bude-li v rámci dohledu třeba určit výši konsolidovaného kapitálu skupiny úvěrových institucí, provede se Ö měl by se Õ výpočet Ö provést Õ v souladu s touto směrnicí. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 41 (přizpůsobený) ðnový (30) Přesná účetní technika, jež má být použita pro výpočet kapitálu, a kapitálové přiměřenosti ð jeho přiměřenosti rizikům, kterým je úvěrová instituce vystavena, ï a pro hodnocení soustředění angažovanosti, musí Ö by měla Õ brát na zřetel ustanovení směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o výročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a jiných finančních institucí[16], jež obsahuje některé úpravy směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983, založené na čl. 44 odst. 3 2 písm. g) Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách Ö [17] Õ, ð nebo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů[18], podle toho kterým z nich se řídí účetnictví úvěrových institucí podle vnitrostátního práva. ï ê 2000/12/ES body odůvodnění 42 až 47 (přizpůsobený) Ustanovení týkající se kapitálu jsou součástí širšího mezinárodního úsilí sblížit pravidla pro kapitálovou přiměřenost platná v nejvýznamnějších zemích. Na společném bankovním trhu musí instituce mezi sebou přímo soutěžit a přijetí společných norem pro kapitálovou přiměřenost v podobě minimálního ukazatele zabrání narušení hospodářské soutěže a posílí bankovní soustavu Společenství. Komise vypracuje zprávu a bude pravidelně přezkoumávat ustanovení týkající se kapitálu, aby je zpřísnila a tím dosáhla většího sblížení ve společné definici kapitálu. Toto sblížení umožní zlepšit kapitálovou přiměřenost úvěrových institucí ve Společenství. Ustanovení týkající se ukazatele kapitálové přiměřenosti jsou výsledkem práce Poradního výboru pro bankovnictví, který má za úkol podávat Komisi návrhy zaměřené na koordinaci ukazatelů uplatňovaných v členských státech. Stanovení vhodného ukazatele kapitálové přiměřenosti hraje ústřední úlohu při dohledu nad úvěrovými institucemi. Ukazatel, který oceňuje aktiva a podrozvahové položky podle stupně úvěrového rizika, je obzvláště vhodným měřítkem kapitálové přiměřenosti. ònový (31) Minimální kapitálové požadavky hrají ústřední úlohu při dohledu nad úvěrovými institucemi a při vzájemném uznávání metod dohledu. V tomto směru je nutno posuzovat ustanovení týkající se minimálních kapitálových požadavků společně s dalšími zvláštními nástroji, jež rovněž harmonizují základní metody dohledu nad úvěrovými institucemi. (32) Aby se předešlo narušení hospodářské soutěže a posílila se bankovní soustava na vnitřním trhu, je vhodné stanovit společné minimální kapitálové požadavky. (33) Pro účely zajištění přiměřené platební schopnosti je důležité stanovit minimální kapitálové požadavky, které oceňují aktiva a podrozvahové položky podle stupně rizika. ê 2000/12/ES body odůvodnění 48 až 51 (přizpůsobený) Vytvoření společných norem pro kapitál ve vztahu k aktivům a podrozvahovým položkám vystaveným úvěrovému riziku je tudíž základní součástí harmonizace potřebné k dosažení vzájemného uznávání metod dohledu a tím dotvoření vnitřního trhu v oblasti bankovnictví. V tomto směru je nutno posuzovat ustanovení týkající se ukazatele kapitálové přiměřenosti společně s dalšími zvláštními nástroji, jež rovněž harmonizují základní metody dohledu nad úvěrovými institucemi. Na společném bankovním trhu musí instituce mezi sebou přímo soutěžit a přijetí společných norem pro kapitálovou přiměřenost v podobě minimálního ukazatele zabrání narušení hospodářské soutěže a posílí bankovní soustavu Společenství. Tato směrnice stanoví rozdílné oceňování záruk poskytovaných různými finančními institucemi. Komise se proto zavazuje přezkoumat, zda směrnice ve svém celku významněji nenarušuje hospodářskou soutěž mezi úvěrovými institucemi a pojišťovnami a na základě výsledků přezkumu posoudit, zda je zapotřebí nápravy. ònový (34) Je nutné přihlédnout k různorodosti úvěrových institucí ve Společenství tím, že se vymezí alternativní přístupy k výpočtu minimálních kapitálových požadavků na krytí úvěrového rizika, které budou zahrnovat různé úrovně citlivosti vůči riziku a vyžadovat různé úrovně komplexnosti. Skutečnost, že se úvěrovým institucím poskytne možnost využít externí ratingy a vlastní odhady jednotlivých parametrů úvěrového rizika, významně zlepšuje citlivost vůči riziku a obezřetnost pravidel úvěrového rizika. Úvěrovým institucím by měly být poskytnuty vhodné pobídky, které by je motivovaly k přijetí rizikově citlivějších přístupů. (35) Minimální kapitálové požadavky by měly být přiměřené rizikům, na jejichž krytí jsou určeny. Mělo by se v nich odrážet zejména snížení úrovně rizika dané vysokým počtem relativně malých expozic. (36) Měly by se ve větší míře uznávat techniky snižování úvěrového rizika, a to v rámci pravidel, která zajistí, že platební schopnost nebude ohrožena nesprávným uznáváním. (37) Pro řádné zohlednění rizik a snižování rizik v důsledku sekuritizační či investiční činnosti úvěrové instituce je v minimálních kapitálových požadavcích pro úvěrové instituce nutné stanovit pravidla rizikově citlivého a obezřetnostního posuzování takové činnosti. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 52 (přizpůsobený) Příloha III určuje způsob zacházení s podrozvahovými položkami v souvislosti s výpočtem požadavků na kapitál úvěrových institucí. Pro hladké fungování vnitřního trhu, a zvláště za účelem zajištění stejných podmínek hospodářské soutěže, jsou členské státy povinny usilovat o to, aby jejich příslušné orgány oceňovaly smlouvy o novaci a dohody o započtení jednotně. Příloha III přihlíží k práci mezinárodního fóra, na němž se setkávají orgány dohledu nad bankovnictvím, v otázce uznávání dvoustranných dohod o započtení, zejména v otázce možnosti výpočtu požadavků na kapitál pro krytí některých operací na základě čistých částek namísto hrubých, existují-li právně závazné dohody zajišťující, že je úvěrové riziko omezeno na čistou částku. Pravidla přijatá na širší mezinárodní úrovni povedou v mnoha třetích zemích ke zlepšení obezřetnostního dohledu nad OTC derivátovými nástroji mezinárodně působících úvěrových institucí a skupin úvěrových institucí, které konkurují úvěrovým institucím Společenství. Toto zlepšení má za následek příznivější povinné krytí kapitálem, jež přihlíží k tomu, že dohody o započtení uznané orgány dohledu vedou ke snížení možných budoucích úvěrových rizik. Mimoburzovní zúčtování (OTC) derivátových nástrojů, uskutečňované clearingovými středisky jednajícími jako centrální protistrana, hraje v některých členských státech významnou úlohu. Je vhodné uznat výhody takového zúčtování, spočívající ve snížení úvěrového rizika a souvisejícího systémového rizika v rámci posuzování úvěrového rizika z hlediska obezřetnosti. Je nutné plně pokrýt současná i možná budoucí rizika plynoucí ze zúčtovaných kontraktů OTC derivátových nástrojů a odstranit nebezpečí, že by se rizika pro clearingové středisko nahromadila tak, až by přesáhla tržní hodnotu zajištění (kolaterálu), aby se zúčtovaným OTC derivátovým nástrojům dostalo pro přechodné období stejného posouzení z hlediska obezřetnosti jako derivátovým nástrojům obchodovaným na burze. Příslušné orgány musí být uspokojeny v požadavcích na úroveň počátečních marží a pohyblivých marží a na kvalitu a úroveň ochrany poskytovanou zajištěním (kolaterálem). Příloha III vytváří pro úvěrové instituce členských států obdobnou možnost pro uznávání dvoustranného započtení příslušnými orgány, a tím jim poskytuje stejné podmínky hospodářské soutěže. Dotyčná pravidla jsou dobře vyvážená i vhodná pro další posílení výkonu obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi. Příslušné orgány členských států měly zajistit, aby se výpočet zvýšení faktorů zakládal na skutečné jmenovité hodnotě namísto zjevné. ò nový (38) Operační riziko představuje pro úvěrové instituce významné riziko, a proto musí být kryto kapitálem. Je nutné přihlédnout k různorodosti úvěrových institucí ve Společenství tím, že se vymezí alternativní přístupy k výpočtu požadavků na krytí operačního rizika, které budou zahrnovat různé úrovně citlivosti rizika a budou vyžadovat různé úrovně komplexnosti. Úvěrovým institucím by měly být poskytnuty vhodné pobídky, které by je motivovaly k přijetí rizikově citlivějších přístupů. Vzhledem k tomu, že techniky měření a řízení operačního rizika byly vypracovány teprve v poslední době, měla by se pravidla průběžně přezkoumávat a případně aktualizovat, přičemž by se měl brát ohled i na náklady různých obchodních linií a na uznávání technik snižování rizika. (39) Pro zajištění odpovídající platební schopnosti úvěrových institucí uvnitř skupiny je nutné, aby se minimální kapitálové požadavky uplatňovaly na základě konsolidované finanční situace skupiny. Aby byl kapitál vhodně rozložen uvnitř skupiny a aby byl v případě potřeby dostupný na ochranu úspor, měly by minimální kapitálové požadavky platit pro jednotlivé úvěrové instituce skupiny, pokud nelze tohoto cíle účinně dosáhnout jiným způsobem. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 53 (přizpůsobený) Minimální ukazatel stanovený v této směrnici posiluje úroveň kapitálu úvěrových institucí ve Společenství. Sazba 8 % byla přijata po statistickém průzkumu kapitálových požadavků platných na počátku roku 1988. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 54 (40) Základní pravidla pro sledování velké angažovanosti úvěrových institucí by měla být harmonizována. Členské státy by přesto měly mít možnost přijímat přísnější ustanovení než ta, která stanoví tato směrnice. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 55 (přizpůsobený) (41) Sledování a kontrola angažovanosti úvěrové instituce je Ö by měla být Õ nedílnou součástí dohledu nad ní. Přílišné soustředění angažovanosti na jednoho klienta nebo jednu ekonomicky spjatou skupinu klientů Ö proto Õ může způsobit nepřípustné riziko ztráty. Takovou situaci lze hodnotit tak, že je na újmu platební schopnosti úvěrové instituce. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 56 (přizpůsobený) (42) Na vnitřním trhu v oblasti bankovnictví vstupují Ö Vzhledem k tomu, že Õ úvěrové instituce Ö vstupují na vnitřním trhu Õ do přímé vzájemné hospodářské soutěže, Ö měly by být Õ podmínky dohledu proto musí být rovnocenné v celém Společenství. Za tímto účelem se musí kritéria používaná k určení soustředění angažovanosti stát předmětem právně závazných pravidel na úrovni Společenství a nemohou být nechána plně na uvážení členských států. Přijetí společných pravidel pak nejlépe poslouží zájmům Společenství, poněvadž zabrání rozdílům v podmínkách hospodářské soutěže a současně posílí bankovní soustavu Společenství. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 57 (přizpůsobený) ðnový (43) Ustanovení týkající se ukazatele kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí obsahují klasifikaci angažovanosti nesené úvěrovými institucemi. Tato klasifikace by proto měla být použita k definici angažovanosti pro účely omezení velké angažovanosti. Nicméně ð Přestože při vymezení angažovanosti pro účely omezení velké angažovanosti je vhodné vycházet z definice obsažené v ustanoveních o minimálních kapitálových požadavcích ke krytí úvěrového rizika, ï není v zásadě vhodné odkazovat na rizikové váhy nebo stupně rizika stanovené ve zmíněných ustanoveních. Tyto rizikové váhy a stupně rizika byly určeny pro stanovení obecnéhoých požadavkuů na kapitálovou přiměřenost ke krytí úvěrového rizika úvěrových institucí. Při regulaci velké angažovanosti je cílem Ö S cílem Õ omezit maximální ztrátu, kterou může úvěrová instituce utrpět kvůli jednomu klientoviu nebo jedné ekonomicky spjaté skupině klientů., Jje proto vhodné použít obezřetný přístup, který by jako obecné pravidlo Ö přijmout pravidla pro určení velké angažovanosti, která by Õ přihlížela k nominální fiktivní hodnotě angažovanosti, avšak neuplatňovala by rizikové váhy nebo stupně rizik. ònový (44) Přestože je až do dalšího přezkumu ustanovení o velké angažovanosti žádoucí povolit uznávání účinků snižování úvěrového rizika podobným způsobem, který je povolen pro účely minimálních kapitálových požadavků, aby se snížily požadavky na výpočty, je nutné připomenout, že pravidla pro snižování úvěrového rizika byla vypracována v souvislosti s obecným diverzifikovaným úvěrovým rizikem vyplývajícím z angažovanosti vůči velkému počtu protistran. Uznání účinků takových technik pro účely stanovení limitů velké angažovanosti, které se provádí s cílem omezit maximální ztrátu, která by mohla vzniknout kvůli jednomu klientovi nebo jedné ekonomicky spjaté skupině klientů, by mělo být doprovázeno obezřetnostními ochrannými opatřeními. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 58 (přizpůsobený) (45) V případech, kdy úvěrová instituce nabude angažovanosti vůči vlastnímu mateřskému podniku nebo vůči jiným dceřiným podnikům tohoto mateřského podniku, je zapotřebí zvláštní obezřetnosti. Řešení angažovanosti nabyté úvěrovými institucemi se musí Ö by se mělo Õ dít zcela samostatně a v souladu se zásadami řádné bankovní správy bez ohledu na jakékoliv jiné okolnosti než tyto zásady. Ustanovení této směrnice stanoví, že v V případech, kdy vliv osob, které drží přímou nebo nepřímou kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, může nepříznivě působit na řádné a obezřetné řízení této instituce, učiní Ö by Õ příslušné orgány Ö měly učinit Õ vhodná opatření k ukončení tohoto stavu. V oblasti velké angažovanosti by měly být také stanoveny zvláštní normy Ö , včetně přísnějších omezení, Õ pro angažovanost nabytou úvěrovou institucí vůči vlastní skupině., přičemž v tomto případě jsou oprávněna přísnější omezení než u jiné angažovanosti. Není však třeba přísnějších omezení, Ö Takové normy se však nemusejí použít, Õ je-li mateřským podnikem finanční holdingová společnost nebo úvěrová instituce nebo jsou-li jinými dceřinými podniky buď úvěrové či finanční instituce, nebo podniky pomocných bankovních služeb, pokud se na všechny podniky vztahuje dohled nad úvěrovou institucí na konsolidovaném základě. V takových případech umožňuje sledování skupiny podniků na konsolidovaném základě dostatečný dohled a nevyžaduje uplatnění přísnějších limitů angažovanosti. Při tomto přístupu budou bankovní skupiny vedeny k tomu, aby organizovaly svou strukturu způsobem, který umožní dohled na konsolidovaném základě, jež je žádoucí, poněvadž umožňuje všestrannější úroveň dohledu. ònový (46) Úvěrové instituce by si měly zajistit takový vnitřně stanovený kapitál, který je s ohledem na rizika, jimž jsou nebo by mohly být vystaveny, přiměřený množstvím, kvalitou i rozložením. Měly by proto zavést strategie a postupy pro hodnocení a udržování přiměřenosti svého vnitřně stanoveného kapitálu. (47) Příslušné orgány mají povinnost ujistit se, že úvěrové instituce jsou dobře organizovány a disponují přiměřeným kapitálem s ohledem na rizika, kterým jsou nebo by mohly být vystaveny. (48) Pro účinné fungování vnitřního bankovního trhu by měl Evropský výbor orgánů bankovního dohledu přispět ke konzistentnímu uplatňování této směrnice a ke sbližování praxe v oblasti dohledu v celém Společenství. (49) Z téhož důvodu, a proto, aby se zajistilo, že úvěrové instituce Společenství, které působí v několika členských státech, nebudou nepoměrně zatíženy v důsledku ponechání odpovědnosti za povolování a dohled na příslušných orgánech jednotlivých členských států, je nutné výrazně posílit spolupráci příslušných orgánů. Proto by měla být posílena úloha orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě. Evropský výbor orgánů bankovního dohledu by měl takovou spolupráci posilovat a podporovat. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 65 (přizpůsobený) (50) Dohled nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě musí být Ö je Õ zaměřen zejména na ochranu zájmů vkladatelů dotyčných Ö úvěrových Õ institucí a na zajištění stability finančního systému. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 59 (přizpůsobený) (51) Aby byl účinný, musí Ö měl by Õ být dohled na konsolidovaném základě uplatňován vůči všem bankovním skupinám včetně těch, jejichž mateřské podniky nejsou úvěrovými institucemi. Příslušné orgány musí Ö by měly Õ mít k dispozici potřebné právní nástroje, aby mohly tento dohled vykonávat. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 60 (přizpůsobený) (52) V případě skupin s diverzifikovanou činností, ve kterých mateřský podnik kontroluje alespoň jeden dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, musí být Ö by Õ příslušné orgány Ö měly být Õ schopny posoudit finanční situaci úvěrové instituce v rámci skupiny. Až do budoucí koordinace mohou členské státy stanovit vhodné metody konsolidace pro dosažení cílů této směrnice. Příslušné orgány musí Ö by měly Õ mít přinejmenším prostředky k získání informací potřebných k plnění svých úkolů ode všech podniků ve skupině. V případě skupin podniků zabývajících se různými finančními činnostmi musí Ö by měla Õ být zavedena spolupráce mezi orgány příslušnými k dohledu nad jednotlivými finančními odvětvími. Ö Až do budoucí koordinace by členské státy měly mít možnost stanovit vhodné metody konsolidace pro dosažení cílů této směrnice. Õ ê 2000/12/ES bod odůvodnění 61 (přizpůsobený) (53) Členské státy mohou navíc Ö by měly mít možnost Õ nevydat nebo odejmout bankovní povolení v případě některých skupinových struktur, jež považují za nevhodné pro provozování bankovních činností, zejména proto, že nad těmito strukturami nelze vykonávat účinný dohled. Za tímto účelem mají Ö by Õ příslušné orgány Ö měly mít Õ pravomoci uvedené v čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci a odstavci 2, v čl. 14 odst. 1 písm. c) a v článku 16 za účelem zajistit Ö potřebné k zajištění Õ řádného a obezřetného řízení úvěrových institucí. ê 2000/12/ES body odůvodnění 62 až 64 (přizpůsobený) Členské státy mohou rovněž zavést vhodný dohled, uskutečňovaný vhodnými postupy, nad skupinami se strukturami, na něž se nevztahuje tato směrnice. Pokud se takové struktury stanou běžnými, je třeba doplnit tuto směrnici tak, aby se vztahovala i na ně. Dohled na konsolidovaném základě musí zahrnovat všechny činnosti vymezené v příloze I. Proto musí být všechny podniky zabývající se především uvedenými činnostmi zahrnuty v dohledu na konsolidovaném základě. Definice finanční instituce musí proto pokrývat tyto činnosti. Směrnice 86/635/EHS spolu se směrnicí 83/349/EHS stanovila pravidla pro konsolidaci platná pro konsolidované účetní závěrky zveřejňované úvěrovými institucemi. V důsledku toho je možné přesněji vymezit metody, které by měly být používány při výkonu obezřetnostního dohledu na konsolidovaném základě. ònový (54) S cílem zvýšit účinnost fungování vnitřního bankovního trhu a poskytnout občanům Společenství přiměřenou úroveň transparentnosti je nutné, aby příslušné orgány zveřejňovaly, jak provádějí tuto směrnici, a to způsobem umožňujícím smysluplné srovnání. (55) Za účelem posílení tržní disciplíny a motivace úvěrových institucí ke zlepšení jejich tržní strategie, kontroly rizik a interní organizace řízení by úvěrové instituce měly podléhat povinnosti zveřejňovat určité údaje. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 66 (přizpůsobený) (56) Přezkoumávání otázek v oblastech, na něž se vztahuje tato směrnice a jiné směrnice o činnosti úvěrových institucí, zejména s výhledem na bližší koordinaci, vyžaduje spolupráci mezi příslušnými orgány a Komisí. v rámci poradního výboru. Poradní výbor příslušných orgánů členských států pro bankovnictví se nedotýká jiných forem spolupráce mezi orgány dohledu v oblasti povolování úvěrových institucí a dohledu nad nimi, zejména spolupráce v rámci kontaktní skupiny vytvořené orgány bankovního dohledu. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 67 (přizpůsobený) (57) Se zřetelem k vývoji bankovnictví se mohou občas ukázat nezbytnými technické úpravy podrobných pravidel stanovených v této směrnici. Případné nezbytné úpravy provede Komise po konzultaci s Poradním výborem pro bankovnictví v rámci prováděcích pravomocí svěřených Komisi Smlouvou. Opatření nezbytná pro provedení této směrnice je třeba přijímat v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi Ö [19] Õ . ònový (58) Je vhodné stanovit zvláštní přechodná ustanovení, aby nedošlo k narušení trhů a byla zajištěna kontinuita celkových úrovní kapitálu. (59) Vzhledem k tomu, že pravidla týkající se minimálních kapitálových požadavků jsou citlivá vůči riziku, je žádoucí průběžně přezkoumávat, zda mají významný dopad na ekonomický cyklus. Komise, s přihlédnutím k příspěvku Evropské centrální banky, by měla o těchto tématech podávat zprávy Evropskému parlamentu a Radě. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 68 (přizpůsobený) Ustanovení čl. 36 odst. 1 této směrnice umožňuje úvěrovým institucím zřízeným ve formě družstva nebo fondu zahrnout společné a nerozdílné závazky jejich dlužníků do kapitálu ve smyslu čl. 34 odst. 2 bodu 7. Dánská vláda vyjádřila silný zájem na tom, aby se jejich několik hypotečních úvěrových institucí organizovaných jako družstvo nebo fond přeměnilo na akciové společnosti. K umožnění a usnadnění této přeměny je nezbytné poskytnout dočasnou odchylku, která jim umožní zahrnout část jejich společných a nerozdílných závazků do kapitálu. Tato dočasná odchylka by neměla ovlivnit hospodářskou soutěž mezi úvěrovými institucemi. ê 2000/12/ES body odůvodnění 69 až 71 (69) Použití rizikové váhy 20 % na držení hypotečních dluhopisů úvěrovými institucemi může narušit stabilitu vnitrostátního finančního trhu, na kterém tyto nástroje hrají převažující úlohu. V tomto případě se použijí prozatímní opatření pro použití rizikové váhy 10 %. Trh pro tvorbu cenných papírů prochází rychlým vývojem. Je tedy žádoucí, aby Komise spolu s členskými státy přezkoumala obezřetné nakládání s cennými papíry zajištěnými aktivy (ABS) a do 22. června 1999 předložila návrhy směřující k přizpůsobení platných právních předpisů tak, aby vymezily vhodné nakládání s cennými papíry zajištěnými aktivy. Příslušné orgány mohou povolit rizikovou váhu 50 % na aktiva, jež jsou zajištěna hypotékami na kanceláře nebo víceúčelové podnikatelské prostory, do 31. prosince 2006. Nemovitosti, na něž se vztahuje hypotéka, musí podléhat přísným hodnotícím kritériím a pravidelnému přeceňování, při němž se přihlíží k vývoji na trhu obchodních nemovitostí. Nemovitosti musí být buď užívané nebo pronajaté vlastníkem. Na úvěry na rozvoj nemovitostí se riziková váha 50 % nevztahuje. (70) K zajištění harmonického uplatňování ustanovení týkajících se velké angažovanosti by měly mít členské státy možnost uplatňovat nové limity ve dvou etapách. Nejmenším úvěrovým institucím lze důvodně poskytnout delší přechodné období, neboť příliš rychlé uplatnění 25% pravidla by mohlo příliš prudce snížit jejich úvěrovou činnost. (71) Mimo to současně dochází k harmonizaci podmínek ozdravění a likvidace úvěrových institucí. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 72 (přizpůsobený) (60) Je rovněž zapotřebí harmonizovat Ö Budou rovněž harmonizovány Õ nástroje dohledu nad likviditními riziky. ê 2000/12/ES bod odůvodnění 73 (přizpůsobený) Tato směrnice se nesmí dotknout povinností členských států týkajících se lhůt k provedení uvedených v části B přílohy V. ònový (61) Tato směrnice respektuje základní práva a dodržuje zásady uznané zejména Listinou základních práv Unie jako obecné zásady práva Společenství. (62) Povinnost provést tuto směrnici do vnitrostátního práva by se měla týkat pouze těch ustanovení, která představují podstatnou změnu ve srovnání s předchozími směrnicemi. Povinnost provést nezměněná ustanovení vyplývá z předchozích směrnic. (63) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států, které se týkají lhůt pro provedení směrnic uvedených v příloze XIII části B do vnitrostátního práva. ê2000/12/ES PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: ònový OBSAH HLAVA I || PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE HLAVA II || PODMÍNKY PŘÍSTUPU K ČINNOSTI ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ A JEJÍHO VÝKONU HLAVA III || USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE SVOBODY USAZOVÁNÍ A VOLNÉHO POHYBU SLUŽEB Oddíl 1 || Úvěrové instituce Oddíl 2 || Finanční instituce Oddíl 3 || Výkon práva usazování Oddíl 4 || Volný pohyb služeb Oddíl 5 || Pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu HLAVA IV || VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI Oddíl 1 || Oznamování podniků ze třetích zemí a podmínky přístupu na trhy těchto zemí Oddíl 2 || Spolupráce s příslušnými orgány třetích zemí při dohledu na konsolidovaném základě HLAVA V || ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU A ZVEŘEJŇOVÁNÍ Kapitola 1 || Zásady obezřetnostního dohledu Oddíl 1 || Pravomoc domovského a hostitelského členského státu Oddíl 2 || Výměna informací a profesní tajemství Oddíl 3 || Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek Oddíl 4 || Pravomoc ukládat sankce a právo na soudní přezkum Kapitola 2 || Technické nástroje obezřetnostního dohledu Oddíl 1 || Kapitál Oddíl 2 || Opatření ke krytí rizik Pododdíl 1 || Úroveň použití Pododdíl 2 || Výpočet kapitálových požadavků Pododdíl 3 || Minimální úroveň kapitálu Oddíl 3 || Minimální kapitálové požadavky pro krytí úvěrového rizika Pododdíl 1 || Standardizovaný přístup Pododdíl 2 || Přístup založený na interním ratingu Pododdíl 3 || Snižování úvěrového rizika Pododdíl 4 || Sekuritizace Oddíl 4 || Minimální kapitálové požadavky pro krytí operačního rizika Oddíl 5 || Velká angažovanost Oddíl 6 || Kvalifikované účasti mimo finanční sektor Kapitola 3 || Postup hodnocení úvěrových institucí Kapitola 4 || Dohled a zveřejňování údajů příslušnými orgány Oddíl 1 || Dohled Oddíl 2 || Zveřejňování údajů příslušnými orgány Kapitola 5 || Zveřejňování údajů úvěrovými institucemi HLAVA VI || ZMOCŇOVACÍ USTANOVENÍ HLAVA VII || PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ Kapitola 1 || Přechodná ustanovení Kapitola 2 || Závěrečná ustanovení PŘÍLOHA I || Seznam činností podléhajících vzájemnému uznání PŘÍLOHA II || Klasifikace podrozvahových položek PŘÍLOHA III || Zacházení s derivátovými nástroji PŘÍLOHA IV || Typy derivátů PŘÍLOHA V || Technická kritéria pro organizaci a řízení rizik PŘÍLOHA VI || Standardizovaný přístup PŘÍLOHA VI část 1 || Rizikové váhy PŘÍLOHA VI část 2 || Uznávání ratingových agentur a přiřazování rizikových vah k jejich externím ratingům PŘÍLOHA VI část 3 || Použití externích ratingů ratingových agentur ke stanovení rizikových vah PŘÍLOHA VII || Přístup založený na interním ratingu PŘÍLOHA VII část 1 || Hodnota rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát PŘÍLOHA VII část 2 || PD, LGD a splatnost PŘÍLOHA VII část 3 || Hodnota expozice PŘÍLOHA VII část 4 || Minimální požadavky pro IRB přístup PŘÍLOHA VIII || Snižování úvěrového rizika PŘÍLOHA VIII část 1 || Uznatelnost PŘÍLOHA VIII část 2 || Minimální požadavky PŘÍLOHA VIII část 3 || Výpočet účinku snižování úvěrového rizika PŘÍLOHA VIII část 4 || Nesoulad splatností PŘÍLOHA VIII část 5 || Kombinace snižování úvěrového rizika ve standardizovaném přístupu PŘÍLOHA VIII část 6 || Techniky snižování úvěrového rizika s využitím koše nástrojů PŘÍLOHA IX || Sekuritizace PŘÍLOHA IX část 1 || Definice pro účely přílohy X PŘÍLOHA IX část 2 || Minimální požadavky pro uznání významného převodu úvěrového rizika a výpočet hodnoty rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát u sekuritizovaných expozic PŘÍLOHA IX část 3 || Externí ratingy PŘÍLOHA IX část 4 || Výpočet PŘÍLOHA X || Operační riziko PŘÍLOHA X část 1 || Přístup základního ukazatele PŘÍLOHA X část 2 || Standardizovaný přístup PŘÍLOHA X část 3 || Pokročilé přístupy k měření PŘÍLOHA X část 4 || Kombinované používání různých metodik PŘÍLOHA X část 5 || Klasifikace druhů ztrát PŘÍLOHA XI || Technická kritéria pro přezkum a hodnocení příslušnými orgány PŘÍLOHA XII || Technická kritéria pro zveřejňování údajů PŘÍLOHA XII část 1 || Obecná kritéria PŘÍLOHA XII část 2 || Obecné požadavky PŘÍLOHA XII část 3 || Kvalifikační požadavky pro používání určitých nástrojů nebo metodik PŘÍLOHA XIII část A || Zrušené směrnice a směrnice je pozměňující (uvedené v článku 158) PŘÍLOHA XIII část B || Lhůty k provedení (uvedené v článku 159) PŘÍLOHA XIV || Srovnávací tabulka ê 2000/12/ES (přizpůsobený) HLAVA I ÖPŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A Õ DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI ê 2000/12/ES čl. 2 odst. 1 a 2 (přizpůsobený) Článek 1 1. Tato směrnice se vztahuje na Ö stanoví pravidla pro Õ přístup k činnosti úvěrových institucí, a Ö pro Õ její výkon Ö a pro obezřetností dohled nad těmito institucemi. Õ Tato směrnice se vztahuje na všechny úvěrové instituce. 2. Články 25 a 52 až 56 Ö Článek 39 a hlava V kapitola 4 oddíl 1 Õ se rovněž vztahují na finanční holdingové společnosti a smíšené holdingové společnosti se skutečným sídlem ve Společenství. 3. Instituce trvale vyřazené odstavcem 3 Ö podle článku 5 Õ , s výjimkou centrálních bank členských států, se pro účely článků 25 a 52 až 56 Ö článku 39 a hlavy V kapitoly 4 oddílu 1 Õ považují za finanční instituce. ê 2000/12/ES čl. 2 odst. 3 (přizpůsobený) Článek 2 Tato směrnice se nevztahuje se na činnost Ö následujících subjektů Õ : – centrálních bank členských států, – bank poštovních úřadů, – v Belgii: na činnost „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut“, – v Dánsku: na činnost „Dansk Eksportfinansieringsfond“, „Danmarks Skibskreditfond“ a „Dansk Landbrugs Realkreditfond“, – v Německu: na činnost „Kreditanstalt für Wiederaufbau“, podniků uznávaných na základě „Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz“ (zákona o neziskovém užívání bytů) za orgány státní bytové politiky, které se nezabývající především bankovními operacemi, a podniků uznávaných podle uvedeného zákona za neziskové bytové podniky, – v Řecku: na činnost „Ελληνική Τράπεζα Βιομηχανικής Αναπτύξεως,“, (Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), „Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων“ (Tamio Parakatathikon kai Danion) a „Ταχυδρομικό Ταμιευτήριο“ (Tachidromiko Tamieftirio), – ve Španělsku: na činnost „Instituto de Crédito Oficial“, – ve Francii: na činnost „Caisse des dépôts et consignations“, – v Irsku: na činnost úvěrových sdružení a dobročinných společností („credit unions“ a „friendly societies“), – v Itálii: na činnost „Cassa depositi e prestiti“, – v Nizozemsku: na činnost „Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV“, „NV Noordelijke Ontwikkelings Maatschappij“, „NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering“ a „Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV“, – v Rakousku: na činnost podniků uznávaných za nezisková stavební sdružení a „Österreichische Kontrollbank AG“, – v Portugalsku: na činnost „Caixas Económicas“ existujících k 1. lednu 1986, které nemají formu akciových společností, s výjimkou „Caixa Económica Montepio Geral“, – ve Finsku: na činnost „Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete Ab“ a „Kera Oy/Kera Ab“, – ve Švédsku: na činnost „Svenska Skeppshypotekskassan“, – ve Spojeném království: na činnost „National Savings Bank“, „Commonwealth Development Finance Company Ltd“, „Agricultural Mortgage Corporation Ltd“, „Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd“, na činnost zmocněnců Koruny pro zámořské vlády a správní orgány („Crown Agents for overseas governments and administrations“), úvěrových sdružení („credit unions“) a obecních bank („municipal banks“), êAkt o přistoupení z roku 2003 – v Lotyšsku: na činnost „kra¯jaizdevu sabiedrı¯bas“, to znamená podniků, které jsou podle „kra¯jaizdevu sabiedrı¯bu likums“ uznávány za družstevní podniky, jež poskytují finanční služby jen svým členům, – v Litvě: na činnost „kredito unijos“ kromě „Centrine kredito unija“, – v Maďarsku: na činnost „Magyar Fejlesztési Bank Rt.“ a „Magyar Export-Import Bank Rt.“, – v Polsku: na činnost „Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo – Kredytowe“ a „Bank Gospodarstwa Krajowego“. ê Směrnice 2004/xx/ES čl. 3 bod 1 (přizpůsobený) 4. O jakýchkoli změnách seznamu v odstavci 3 Komise rozhodne postupem uvedeným v čl. 60 odst. 2 . ê 2000/12/ES čl. 2 odst. 5 a 6 (přizpůsobený) Článek 3 1. Ö Jedna či několik úvěrových institucí Õ Úvěrové instituce, které se k 15. prosinci 1977 nacházely v témž členském státě a jsou trvale přidruženy k ústřednímu subjektu, jenž nad nimi má kontrolu a jenž je usazen v témž členském státě, mohou být osvobozeny od požadavků uvedených v čl. 6 odst. 1 a v článcích 8 a 59 Ö v článku 7 a v čl. 11 odst. 1 Õ , pokud nejpozději dne 15. prosince 1979 stanoví stávající vnitrostátní právní předpisy, že: a) závazky ústředního subjektu a přidružených institucí jsou společné a nerozdílné nebo že závazky přidružených institucí jsou plně zaručeny ústředním subjektem, b) platební schopnost a likvidita ústředního subjektu a všech přidružených institucí jsou sledovány jako celek na základě konsolidovaných účetních závěrek, c) řídící orgány ústředního subjektu jsou oprávněny vydávat pokyny řídícím orgánům přidružených institucí. Na úvěrové instituce s místní působností, které se po 15. prosinci 1977 Ö trvale Õ přidruží k ústřednímu subjektu ve smyslu prvního pododstavce, lze uplatňovat podmínky stanovené v prvním pododstavci, pokud tvoří běžné přírůstky k síti náležející ústřednímu subjektu. ê Směrnice 2004/xx/ES čl. 3 bod 2 (přizpůsobený) V případě úvěrových institucí, s výjimkou institucí zřízených na územích nově získaných vysušením mořských mělčin a institucí vzniklých rozdělením nebo fúzí stávajících institucí závislých na ústředním subjektu nebo jemu odpovědných, může Komise podle postupu stanoveného v čl. 60 odst. 2 Ö v článku 150 Õ stanovit další pravidla pro použití druhého pododstavce, včetně zrušení výjimek stanovených v prvním pododstavci, pokud se domnívá, že by přidružení nových institucí, na které by se použil druhý pododstavec, mohlo mít nepříznivý dopad na hospodářskou soutěž. ê 2000/12/ES čl. 2 odst. 5 a 6 (přizpůsobený) 2. Úvěrové instituce ve smyslu odst. 5 Ö 1 Õ prvního pododstavce mohou být rovněž vyňaty z působnosti článku 5 Ö článků 9 a 10 Õ , jakož i článků 40 až 51 a 65 Ö hlavy V kapitoly 2 oddílů 2, 3, 4, 5 a 6 a kapitoly 3 Õ , vztahují-li se Ö uvedená ustanovení Õ na všechny takto přidružené úvěrové instituce spolu s hlavním ústředním subjektem uvedené články na konsolidovaném základě, aniž je dotčeno použití uvedených článků Ö ustanovení Õ na ústřední subjekt. Při vynětí se články 13, 18, 19, čl. 20 odst. 1 až 6 a články 21 a 22 Ö 16, 23, 24, 25, čl. 26 odst. 1 až 3, článek 28 a články 29 až 37 Õ vztahují na celek sestávající z ústředního subjektu a přidružených institucí. ê 2000/12/ES článek 1 (přizpůsobený) Článek 4 Definice Pro účely této směrnice Ö se použijí následující definice: Õ ê 2000/28/ES čl. 1 body 1 až 5 (přizpůsobený) (1) „úvěrovou institucí“ se rozumí: a) podnik, jehož činnost spočívá v přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na vlastní účet, b) instituce elektronických peněz ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/46/ES ze dne 18. září 2000 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností [20].; Pro účely dohledu na konsolidovaném základě se za úvěrovou instituci považuje úvěrová instituce ve smyslu prvního pododstavce nebo jakýkoliv soukromý nebo veřejný podnik, který odpovídá definici v prvním pododstavci a bylo mu vydáno povolení v třetí zemi. Pro účely dohledu nad velkou angažovaností a její kontroly se za úvěrovou instituci považuje úvěrová instituce ve smyslu prvního pododstavce včetně poboček této úvěrové instituce v třetích zemích, jakož i všechny soukromé nebo veřejné podniky včetně svých poboček, které odpovídají definici v prvním pododstavci a které získaly povolení ve třetí zemi. (2) „povolením“ se rozumí nástroj vystavený úřady v jakékoliv formě, jímž se uděluje právo vykonávat činnost úvěrové instituce; (3) „pobočkou“ se rozumí provozovna bez právní subjektivity, jež tvoří součást úvěrové instituce a jež přímo provádí všechny nebo některé operace tvořící podstatu činnosti úvěrových institucí; má-li úvěrová instituce sídlo v jednom členském státě a více provozoven v jiném členském státě, považují se tyto provozovny za jedinou pobočku. (4) „příslušnými orgány“ se rozumějí vnitrostátní orgány, které právní předpisy opravňují k dohledu nad úvěrovými institucemi; (5) „finanční institucí“ se rozumí podnik jiný než úvěrová instituce, jehož hlavní činností je nabývání účastí nebo výkon jedné nebo více činností uvedených v bodech 2 až 12 v příloze I; ònový (6) „institucí“ pro účely hlavy V kapitoly 2 oddílů 2 a 3 se rozumí instituce podle definice uvedené [v čl. 2 odst. 3 směrnice Rady 96/3/EHS[21]]; ê 2000/12/ES čl. 1 body 6 až 8 (přizpůsobený) (7) „domovským členským státem“ se rozumí členský stát, v němž byla úvěrová instituce povolena v souladu s články 4 až 11 Ö 6 až 9 a 11 až 14 Õ ; (8) „hostitelským členským státem“ se rozumí členský stát, v němž má úvěrová instituce pobočku nebo v němž poskytuje služby; (9) „kontrolou“ se rozumí vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem, jak je vymezen v článku 1 směrnice 83/349/EHS, nebo obdobný vztah mezi fyzickou nebo právnickou osobou a podnikem; ê 2002/87/ES čl. 29 bod 1 písm. a) (přizpůsobený) ðnový (10) „účastí“ pro účely dohledu na konsolidovaném základě a pro účely bodů 15 a 16 čl. 34 Ö 57 Õ odst. 2 Ö písm. o) a p), článku 71 až 73 a hlavy V kapitoly 4 Õ se rozumí účast ve smyslu první věty článku 17 směrnice Ö Rady Õ 78/660/EHS Ö [22] Õ nebo přímé nebo nepřímé držení nejméně 20 % hlasovacích práv v podniku nebo základního kapitálu podniku; ê 2000/12/ES čl. 1 body 10 až 13 (přizpůsobený) (11) „kvalifikovanou účastí“ se rozumí přímé nebo nepřímé držení nejméně 10 % základního kapitálu podniku nebo hlasovacích práv v podniku nebo jakákoli jiná možnost uplatňování podstatného vlivu na řízení Ö daného Õ podniku, v němž má daná osoba účast. Ö; Õ (12) „počátečním kapitálem“ se rozumí kapitál, jak je vymezen v čl. 34 odst. 2 bodech 1 a 2; (12) „mateřským podnikem“ se rozumí: a) mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS, b) pro účely dohledu na konsolidovaném základě a kontroly velké angažovanosti Ö článků 71 až 73, hlavy V kapitoly 2 oddílu 5 a kapitoly 4 Õ se za mateřský podnik považuje mateřský podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoliv podnik, který podle názoru příslušných orgánů účinně uplatňuje rozhodující vliv v jiném podniku; (13) „dceřiným podnikem“ se rozumí: a) dceřiný podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS, b) pro účely dohledu na konsolidovaném základě a kontroly velké angažovanosti Ö článků 71 až 73, hlavy V kapitoly 2 oddílu 5 a kapitoly 4 Õ se za dceřiný podnik považuje dceřiný podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoliv podnik, ve kterém podle názoru příslušných orgánů účinně uplatňuje mateřský podnik rozhodující vliv. Dceřiné podniky dceřiných podniků se rovněž považují za dceřiné podniky podniku, který je jejich původním mateřským podnikem; ònový (14) „mateřskou úvěrovou institucí v členském státě“ se rozumí úvěrová instituce, která má dceřiný podnik ve formě úvěrové instituce nebo finanční instituce nebo která drží v takové instituci účast, zároveň sama není dceřiným podnikem jiné úvěrové instituce povolené v témž členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti zřízené v témž členském státě a nemá v ní účast žádná jiná úvěrová instituce povolená v témž členském státě; (15) „mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě“ se rozumí finanční holdingová společnost, která sama není dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v témž členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti zřízené v témž členském státě; (16) „mateřskou úvěrovou institucí v EU“ se rozumí mateřská úvěrová instituce v členském státě, která není dceřiným podnikem jiné úvěrové instituce povolené v kterémkoli členském státě ani finanční holdingové společnosti zřízené v kterémkoli členském státě a v níž nemá účast žádná jiná úvěrová instituce povolená v kterémkoli členském státě; (17) „mateřskou finanční holdingovou společností v EU“ se rozumí mateřská finanční holdingová společnost v členském státě, která není dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v kterémkoli členském státě; ê 2000/12/ES čl. 1 body 14 až 18 (přizpůsobený) (14) „Zóna A“ zahrnuje všechny členské státy a všechny ostatní země, které jsou plnoprávnými členy Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), jakož i země, které uzavřely zvláštní dohody o úvěrech s Mezinárodním měnovým fondem (MMF) v rámci jeho Všeobecné dohody o zápůjčce (GAB). Každá země, která změní splátkový plán svého vnějšího státního dluhu, se nicméně vylučuje ze zóny A na dobu pěti let. (15) „Zóna B“ zahrnuje všechny země, jež nejsou v zóně A. (16) „Úvěrovými institucemi zóny A“ se rozumějí všechny úvěrové instituce povolené v členských státech v souladu s článkem 4, včetně jejich poboček v třetích zemích, a všechny soukromé a veřejnoprávní podniky, které odpovídají definici v bodu 1 prvním pododstavci a jsou povoleny v jiných zemích zóny A, včetně jejich poboček. (17) „Úvěrovými institucemi zóny B“ se rozumějí všechny soukromé a veřejnoprávní podniky povolené mimo zónu A, které odpovídají definici v bodu 1 prvním pododstavci, včetně jejich poboček uvnitř Společenství. (18) „Nebankovním sektorem“ se rozumějí všichni dlužníci jiní než úvěrové instituce, vymezené v bodech 16 a 17, centrální banky, ústřední vlády, orgány regionální a místní správy, Evropská společenství, Evropská investiční banka (EIB) a mezinárodní rozvojové banky, jak jsou vymezeny v bodu 19; ê 2004/69/ES článek 1 (přizpůsobený) „mezinárodními rozvojovými bankami“ se rozumějí Mezinárodní banka pro obnovu a rozvoj, Mezinárodní finanční korporace, Meziamerická rozvojová banka, Asijská rozvojová banka, Africká rozvojová banka, Fond pro znovuzačlenění Rady Evropy, Severská investiční banka, Karibská rozvojová banka, Evropská banka pro obnovu a rozvoj, Evropský investiční fond a Korporace pro meziamerické investice. ê 2000/12/ES čl. 1 bod 20 (20) „vysoce rizikovými“, „středně rizikovými“, „středně/nízko rizikovými“ a „nízko rizikovými“ podrozvahovými položkami se rozumějí položky popsané v čl. 43 odst. 2 a uvedené v příloze II; ònový (18) „subjekty veřejného sektoru“ se rozumějí nekomerční správní subjekty, které jsou odpovědné centrální vládě, orgánům regionální nebo místní správy nebo orgánům, které z pohledu příslušných orgánů vykonávají stejné funkce jako orgány regionální a místní správy; ê 2002/87/ES čl. 29 bod 1 písm. b) (přizpůsobený) (19) „finanční holdingovou společností“ se rozumí finanční instituce, jejíž dceřiné podniky jsou buď výlučně, nebo převážně úvěrovými institucemi nebo finančními institucemi, přičemž alespoň jeden z dceřiných podniků je úvěrovou institucí, a která není smíšenou finanční holdingovou společností ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES[23]; ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu; (20) „smíšenou holdingovou společností“ se rozumí mateřský podnik, který není finanční holdingovou společností ani úvěrovou institucí, ani smíšenou finanční holdingovou společností ve smyslu směrnice 2002/87/ES, mezi jehož dceřinými podniky je alespoň jedna úvěrová instituce; ê 2000/12/ES čl. 1 bod 23 (přizpůsobený) (21) „podnikem pomocných bankovních služeb“ se rozumí podnik, jehož hlavní činností je vlastnictví nebo správa nemovitostí, řízení služeb zpracování dat nebo jiné podobné činnosti, kterými napomáhá hlavní činnosti jedné nebo více úvěrových institucí; ònový (22) „operačním rizikem“ se rozumí riziko ztráty, které vyplývá z vnějších událostí nebo z nedostatků či selhání vnitřních procesů, osob a systémů a které zahrnuje právní riziko; ê 2000/12/ES čl. 1 bod 24 (přizpůsobený) „angažovaností“ se pro účely článků 47, 48 a 49 rozumějí aktiva a podrozvahové položky uvedené v článku 43 a v přílohách II a IV, bez uplatnění rizikových vah nebo stupňů rizika tam stanovených; rizika uvedená v příloze IV se vypočtou pomocí jedné z metod stanovených v příloze III, aniž se uplatní rizikové váhy protistrany; se souhlasem příslušných orgánů lze vyloučit z definice angažovanosti všechny položky plně kryté kapitálem, pokud tento kapitál není zahrnut do výpočtu ukazatelů kapitálové přiměřenosti nebo do výpočtu jiných sledovaných ukazatelů stanovených v této směrnici a jiných předpisech Společenství; angažovanost nezahrnuje: – u devizových operací angažovanost nabytou při obvyklém průběhu zúčtování během 48 hodin po zaplacení, nebo – u operací při koupi nebo prodeji cenných papírů angažovanost nabytou při obvyklém průběhu vypořádání během pěti pracovních dnů po zaplacení nebo dodání cenných papírů podle toho, k čemu dojde dřív; ònový (23) „centrální banky“ zahrnují Evropskou centrální banku, není-li stanoveno jinak; (24) „rizikem rozmělnění“ se rozumí riziko, že se výše pohledávky sníží hotovostními nebo nehotovostními úvěry poskytnutými dlužníkovi; (25) „pravděpodobností selhání“ se rozumí pravděpodobnost selhání protistrany během jednoho roku; (26) „ztrátou“ se rozumí ekonomická ztráta, včetně podstatných účinků diskontu a podstatných přímých a nepřímých nákladů souvisejících se získáváním částek splatných podle nástroje; (27) „ztrátou při selhání“ se rozumí poměr mezi ztrátou na expozici z důvodu selhání protistrany a mezi částkou dlužnou v okamžiku selhání, (28) „konverzním faktorem“ se rozumí poměr mezi částkou příslibu, která dosud není vyčerpána, ale podléhá povolenému limitu a bude vyčerpána a nebude splacena v okamžiku selhání, a mezi částkou příslibu, která dosud není vyčerpána; (29) „očekávanou ztrátou“ se rozumí poměr mezi ztrátou očekávanou u expozice v případě selhání protistrany nebo v případě rozmělnění v období jednoho roku a mezi částkou dlužnou v okamžiku selhání; (30) „snižováním úvěrového rizika“ se rozumí technika, kterou úvěrová instituce používá ke snižování úvěrového rizika spojeného s expozicí nebo expozicemi, které si úvěrová instituce ponechává; (31) „majetkovým zajištěním úvěrového rizika“ se rozumí technika snižování úvěrového rizika, u níž snížení úvěrového rizika spojeného s expozicí úvěrové instituce vyplývá z práva dané úvěrové instituce v případě selhání protistrany nebo v případě jiné předem určené úvěrové události týkající se protistrany realizovat, obdržet, přivlastnit si nebo zadržet určitá aktiva nebo částky nebo snížit hodnotu expozice na částku nebo tuto expozici nahradit částkou, která představuje rozdíl mezi hodnotou expozice a hodnotou pohledávky vůči úvěrové instituci; (32) „zajištěním úvěrového rizika třetí stranou“ se rozumí technika snižování úvěrového rizika, u níž snížení úvěrového rizika z expozice úvěrové instituce vyplývá ze závazku třetí strany zaplatit částku v případě selhání dlužníka nebo v případě jiné předem určené události; (33) „zpětným obchodem (repo obchodem)“ se rozumí jakýkoli obchod uskutečněný na základě dohody, která odpovídá definici „dohody o zpětném odkoupení“ nebo „dohody o zpětném odprodeji“ uvedené v [čl. 3 písm. m) směrnice 93/6/EHS]; (34) „půjčkami nebo výpůjčkami cenných papírů a komodit“ se rozumějí jakékoli obchody, které odpovídají definicím „půjček cenných papírů a komodit“ nebo „výpůjček cenných papírů a komodit“ uvedeným v [čl. 3 písm. n) směrnice 93/6/EHS]; (35) „hotovostním nástrojem“ se rozumí vkladní list nebo jiný podobný nástroj vydaný úvěrovou institucí poskytující úvěr; (36) „sekuritizací“ se rozumí transakce nebo systém transakcí, jímž je úvěrové riziko související s jedním či větším počtem úvěrových expozic rozděleno na tranše a: a) finanční toky této transakce nebo systému transakcí závisejí na kvalitě podkladových expozic, a dále b) podřízenost tranší určuje rozložení ztrát během doby existence transakce nebo systému transakcí; (37) „tradiční sekuritizací“ se rozumí sekuritizace, ve které dochází k ekonomickému převodu úvěrových expozic na sekuritizační jednotku pro speciální účel vydávající cenné papíry. Tento převod je doprovázen buď převodem vlastnictví převedených úvěrových expozic od původce, nebo přistoupením k pohledávce. Vydané cenné papíry nepředstavují pro původce platební závazky; (38) „syntetickou sekuritizací“ se rozumí sekuritizace, ve které je úvěrové riziko rozděleno do jednotlivých tranší pomocí úvěrových derivátů nebo záruk a úvěrové expozice zůstávají v rozvaze původce; (39) „tranší“ se rozumí smluvně vytvořený segment úvěrového rizika spojeného s úvěrovými expozicemi, přičemž pozice v tomto segmentu představuje větší nebo menší úvěrové riziko než stejně velká pozice v jakémkoli jiném segmentu, aniž by se přihlíželo k zajištění úvěrového rizika, kterou držitelům pozice v daném segmentu nebo v jiných segmentech poskytly třetí strany; (40) „sekuritizovanou pozicí“ se rozumí jakákoli expozice v sekuritizaci; (41) „původcem“ se rozumí: a) buď subjekt, který byl, ať již samostatně nebo prostřednictvím spojených osob, přímo či nepřímo, subjektem smlouvy zakládající závazky nebo budoucí závazky dlužníka či budoucího dlužníka, čímž došlo k sekuritizaci expozice, b) nebo subjekt, který získá od třetí strany podkladové expozice s úvěrovým rizikem a pak je sekuritizuje; (42) „sponzorem“ se rozumí úvěrová instituce, která není původcem a která vytváří a spravuje program komerčních papírů zajištěných aktivy nebo jiný sekuritizační systém, v jehož rámci nakupuje úvěrové expozice od třetích stran; (43) „úvěrovým posílením“ se rozumí smluvní ujednání, na jehož základě dojde ke zvýšení úvěrové kvality sekuritizované pozice oproti kvalitě, kterou by pozice měla bez takového posílení, včetně posílení provedeného zařazením tranší, které jsou v sekuritizaci podřízenější, nebo jinými typy zajištění úvěrového rizika; (44) „sekuritizační jednotkou pro speciální účel“ se rozumí svěřenecký nebo jiný subjekt, který není úvěrovou institucí a je zřízen za účelem provádění sekuritizace či sekuritizací; jeho činnost je omezena na úkony, které jsou nezbytné k dosažení uvedeného cíle; jeho struktura je navržena tak, aby zajistila naprosté oddělení závazků jednotky od závazků původce; držitelé účasti v této jednotce mohou svou účast volně vyměňovat nebo zastavovat; ê 2000/12/ES čl. 1 body 25 až 27 (přizpůsobený) (45) „ekonomicky spjatou skupinou klientů“ se rozumějí: a) dvě nebo více fyzických či právnických osob, které, není-li prokázán opak, představují jediné riziko, poněvadž jedna z nich má přímou či nepřímou kontrolu nad druhou osobou nebo ostatními osobami, nebo b) dvě nebo více fyzických či právnických osob, mezi nimiž neexistuje vztah kontroly, jak je vymezen Ö uveden Õ v první odrážce, avšak na které je nutno pohlížet jako na představující jediné riziko, poněvadž jsou vzájemně tak propojeny, že pokud by se jedna z nich dostala do finančních obtíží, druhá osoba nebo všechny ostatní osoby by se pravděpodobně ocitly v platebních obtížích; (46) „úzkým propojením" se rozumí stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny Ö jedním z následujících způsobů Õ : a) účastí, čímž se rozumí Ö ve formě Õ držení, přímého nebo kontrolou, nejméně 20 % hlasovacích práv nebo základního kapitálu některého podniku, nebo b) kontrolou, čímž se rozumí vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem ve všech případech uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice 83/349/EHS nebo obdobný vztah mezi fyzickou či právnickou osobou a podnikem; dceřiný podnik jiného dceřiného podniku se rovněž považuje za dceřiný podnik mateřského podniku, který stojí v čele těchto podniků. c) Stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob Ö skutečností, že obě nebo všechny osoby jsou Õ trvale vázány k jedné a téže Ö třetí Õ osobě vztahem kontroly; se rovněž považuje za úzké propojení mezi těmito osobami. (47) „uznávanými burzami“ se rozumějí burzy uznávané Ö , které jsou jako takové uznány Õ příslušnými orgány, Ö a Õ které Ö splňují následující podmínky Õ : a) fungují pravidelně, b) mají pravidla vydaná nebo schválená příslušnými orgány domovské země burzy, které vymezují Ö vymezující Õ podmínky, za nichž burza působí, podmínky přístupu na burzu a podmínky, jež musí smlouva splňovat, aby ji burza mohla účinně zpracovat, c) mají clearingový mechanismus, který stanoví, že Ö takže Õ smlouvy uvedené v příloze IV musí splňovat požadavky Ö podléhají požadavkům Õ na denní margin marži Ö , která Õ poskytující podle názoru příslušných orgánů Ö poskytuje Õ vhodnou ochranu. ê 2000/12/ES článek 3 (přizpůsobený) Článek 5 Zákaz přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti podniky jinými než úvěrovými institucemi Členské státy zakáží osobám nebo podnikům, které nejsou úvěrovými institucemi, vykonávat podnikatelskou činnost spočívající v přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti. Tento zákaz Ö První odstavec Õ se nevztahuje na přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků členským státem nebo orgány regionální či místní samosprávy členského státu nebo veřejnými mezinárodními subjekty, jichž jsou jeden či více členských států členy, nebo na případy výslovně stanovené vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Společenství, za podmínky, že tyto činnosti podléhají předpisům a kontrolním opatřením určeným k ochraně vkladatelů a investorů, které se vztahují se na tyto případy. ê2000/12/ES HLAVA II PODMÍNKY PŘÍSTUPU K ČINNOSTI ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ A JEJÍHO VÝKONU ê 2000/12/ES článek 4 (přizpůsobený) è1 Směrnice 2004/xx/ES článek 3 Článek 6 Povolení Členské státy stanoví, že úvěrové instituce musí před zahájením své činnosti získat povolení. Ö Aniž jsou dotčeny články 7 až 9, 11 a 12Õ stanoví podmínky pro vydání tohoto povolení v souladu s články 5 až 9 a sdělí je è1 Komisi ç . ê 2000/12/ES článek 8 (přizpůsobený) Článek 7 Obchodní plán a organizační struktura Členské státy vyžadují, aby byl k žádostem o povolení přiložen obchodní plán, z nějž budou vyplývat mj. druhy zamýšlené činnosti a org