SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ A EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU Roční pracovní program Unie pro oblast evropské normalizace /* COM/2013/0561 final */





SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ A EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU Roční pracovní program Unie pro oblast evropské normalizace (Text s významem pro EHP) 1. Úvod Cílem Evropy je vytvářet růst a pracovní místa inteligentním a udržitelným způsobem podporujícím začlenění prostřednictvím strategie Evropa 2020[1] a jejích stěžejních iniciativ. Význam normalizace pro pracovní místa, růst a hospodářskou obnovu byl naposledy připomenut v aktualizaci sdělení Komise o průmyslové politice „Silnější evropský průmysl pro růst a hospodářskou obnovu“ přijaté v říjnu 2012[2]. Evropské normy na cestě od výzkumu k výrobě, od výrobce ke spotřebiteli a z Evropy do celého světa odstraňují bariéry, ochraňují uživatele, chrání životní prostředí, zajišťují interoperabilitu, snižují náklady a podněcují hospodářskou soutěž. Studie ukazují, že normalizace zvyšuje HDP o 0,3 % až 1 %[3], a pomáhá tím průmyslu dosáhnout cíle podílet se na HDP EU do roku 2020 dvaceti procenty[4]. Aby bylo zajištěno, že evropský systém normalizace bude schopen čelit výzvám současnosti spočívajícím v rychlých inovacích, udržitelnosti, konvergenci technologií a ostré globální konkurenci, Komise navrhla v roce 2011 reformní balíček[5], jehož součástí je nové nařízení, které nabylo účinku dnem 1. ledna 2013[6]. Záměrem této reformy bylo posílit ucelenost tohoto systému, jeho schopnost reakce, transparentnost, pružnost a oblast působnosti. Jednou z inovací této reformy je povinnost Komise přijímat roční pracovní program Unie pro oblast evropské normalizace. Tento pracovní program stanoví strategické priority evropské normalizace, přičemž bere v potaz dlouhodobé strategie Unie pro růst. Stanoví cíle pro mezinárodní rozměr evropské normalizace na podporu právních předpisů a politik Unie. Uvádí evropské normy a další produkty normalizace, o něž Komise hodlá v následujícím roce požádat evropské normalizační organizace – CEN, CENELEC a ETSI – a konkrétní cíle a politiky, které podporují. To se týká především norem poskytujících předpoklad shody s požadavky harmonizačních právních předpisů Unie. Komise také podporuje evropskou normalizační činnost, která pomáhá dosahovat ostatních cílů politik EU, a v tomto pracovním programu vyzývá evropské normalizační organizace, aby iniciovaly kroky ve všech prioritních oblastech, včetně těch, v nichž neexistují právní předpisy potřebné jako opora pro formální žádosti Komise o normalizaci (pověření). Tento pracovní program nezahrnuje evropské normy, které vytvářejí evropské normalizační organizace z podnětu podniků, vnitrostátních normalizačních orgánů nebo jiných zúčastněných stran a jež nesouvisejí s politikami EU. Tento roční pracovní program co nejpřesněji předvídá budoucí směry a akce. Tyto směry nemají žádný vliv na rozpočet nad rámec toho, co již bylo plánováno, a podpora položek pracovního programu závisí na dostupnosti finančních zdrojů, předkládání kvalitních návrhů a dohodě s příslušnými evropskými normalizačními organizacemi, vnitrostátními normalizačními orgány nebo dalšími orgány uvedenými v nařízení. V naléhavých případech, např. po formálních námitkách proti harmonizovaným normám, může Komise vydávat pověření, která tento pracovní program nepředpokládá. Očekává se, že transparentnost nastolená zveřejněním pracovního programu Unie zvýší výkonnost a zlepší plánování práce do budoucna. Komise bude současně: – usilovat o zlepšení rámcových dohod o partnerství s evropskými normalizačními organizacemi, jejichž platnost v letošním roce končí, aby byla zachována co nejvyšší kvalita a současně se nadále zkracovala průměrná doba potřebná pro vytváření normalizačních produktů, – organizovat výzvy k předkládání návrhů souvisejících se zastoupením malých a středních podniků, spotřebitelských organizací a zúčastněných stran z oblasti životního prostředí a sociální oblasti v evropské normalizační práci. I když se poskytnutím financování usnadní zapojení malých a středních podniků, Komise bude i nadále podporovat také konkrétní projekty, které usnadní těmto podnikům přístup k normalizaci a účast na ní, – pokračovat ve své práci na normalizaci v oblasti IKT prostřednictvím mnohostranné platformy[7], která je další z inovací normalizačního balíčku z roku 2011. Stálý dialog mezi veřejnými orgány, zúčastněnými stranami a organizacemi pro vytváření norem, včetně globálních fór a konsorcií, za krátkou dobu od svého ustavení prokázal, že je schopen reagovat na rychlý vývoj v této oblasti. Byl vypracován podrobný průběžný plán pro normalizaci IKT, který se aktualizuje, aby mohla Unie reagovat na rychlý vývoj v digitální oblasti. Do konce roku 2013 zahájí Komise nezávislý přezkum správy normalizačního systému, aby posoudila, zda bylo dosaženo strategických cílů reformy. Bude posuzovat, zda je evropský normalizační systém v dlouhodobém výhledu schopen přizpůsobovat se rychle se měnícímu prostředí a přispívat k dosahování strategických vnitřních i vnějších cílů Evropy, zejména v oblasti průmyslové politiky, inovací a technického rozvoje. Bude rovněž zkoumat, zda je evropský normalizační systém dostatečný z hlediska potřeb trhu, začlenění a reprezentativnosti. Komise posoudí výsledky tohoto nezávislého přezkumu, aby určila alternativy, které by mohly dále zlepšit evropský normalizační systém a jeho schopnost podporovat strategické cíle evropských politik. 2. Strategické priority evropské normalizace 2.1. Silnější evropský průmysl pro růst a hospodářskou obnovu Komise ve své nedávné aktualizaci sdělení o průmyslové politice konstatovala potřebu vytvářet normy pro nové technologie ještě před jejich prvním uvedením na trh. Určila šest rychle rostoucích oblastí pro prioritní akce: pokročilé výrobní technologie, klíčové základní technologie, výrobky z biologického materiálu, udržitelné průmyslové politiky a politiky pro odvětví stavebnictví a surovin, čistá vozidla a inteligentní sítě. 2.1.1. Pokročilé výrobní technologie Pracovní skupina pro pokročilé výrobní technologie pro čistou výrobu vedená Komisí určí, v kterých případech by další normalizace mohla přispět k uplatnění na trhu. Později Komise očekává zahájení studie proveditelnosti evropských a mezinárodních normalizačních činností v této oblasti. 2.1.2. Klíčové základní technologie V příštím roce Komise prozkoumá, zda by další normalizace v oblasti klíčových základních technologií mohla pomoci zajistit včasný rozvoj vnitřního trhu s výrobky založenými na klíčových základních technologiích, což je jeden z aspektů, jimž se věnuje iniciativa Komise směřující k přezkumu právních předpisů týkajících se vnitřního trhu s průmyslovými výrobky[8]. Komise bude prostřednictvím svých výzkumných zařízení a programů financování podporovat vytváření evropských norem pro metodiku charakterizace nanomateriálů ve finální podobě nutných pro testování toxicity a ekotoxicity, odebírání vzorků a metody měření expozice a metody pro simulaci vystavení nanomateriálům. Je zapotřebí přístupu, který je provázán s aktivitami v OECD, a evropské normalizační organizace by měly úzce spolupracovat s mezinárodními normalizačními orgány. 2.1.3. Výrobky z biologického materiálu Vytvoření vnitřního trhu s výrobky z biologického materiálu vyžaduje vytvoření norem a aktualizaci nařízení. Komise očekává, že evropské normalizační organizace budou dále pracovat na pověřeních pro biopaliva a výrobky z biologického materiálu, včetně biopaliv obecně, a na konkrétních pověřeních pro biopolymery, biomaziva, biorozpouštědla a biologické povrchově aktivní látky. Měl by být zvážen také přednormalizační výzkum za účelem vývoje testovacích metod použitelných na měření biologického obsahu, kritérií funkčnosti a udržitelnosti inovačních výrobků z biologického materiálu, např. biopolymerů, biomaziv, biorozpouštědel a biologických povrchově aktivních látek. Oblastmi pro normalizaci souvisejícími s výrobky z biopaliv by mohly být také pyrolýzní oleje a řasy. 2.1.4. Udržitelná průmyslová politika, stavebnictví a suroviny 2.1.4.1. Stavební výrobky Evropské normy by se měly přizpůsobit novým požadavkům, které berou v úvahu aspekty udržitelnosti stavebních výrobků, postupů a prací i inovativní výrobky, aby byl posílen vnitřní trh. Komise poskytla technické odborné znalosti pro přípravu návrhu horizontální normy pro určování emisí regulovaných nebezpečných látek ve stavebních výrobcích. Pro zlepšení konkurenceschopnosti stavebních služeb EU bude Komise v rámci akčního plánu pro udržitelnou konkurenceschopnost odvětví stavebnictví[9] podporovat mezinárodní používání konstrukčních norem, jako jsou eurokódy. V průzkumu Komise TOP-10[10] na konci roku 2012 někteří respondenti uvedli, že maximální přínos ze zjednodušení plynoucího z poslední revize nařízení o stavebních výrobcích je pro ně podmíněn aktualizací evropské normy o provádění ocelových a hliníkových konstrukcí. Komise povede konzultace se zúčastněnými stranami a může požádat o rychlou aktualizaci této normy. 2.1.4.2. Ocel Evropské normy by mohly podpořit udržitelnou výrobu ocelových stavebních výrobků. Ocelářský průmysl již nyní vyvíjí značku SustSteel pro ocelové stavební výrobky. Komise prozkoumá potenciál značky SustSteel pro posílení podílu evropských udržitelných ocelových stavebních výrobků na trhu a může požádat o konkrétní kroky v oblasti normalizace. 2.1.4.3. Ekodesign / Výrobky spojené se spotřebou energie Směrnice o ekodesignu[11] se vztahuje na různé výrobky, včetně motorů, čerpadel, ventilátorů, osvětlovacích těles a zboží pro domácnost. Dosud byla pozornost zaměřena na využívání energie, nicméně tato směrnice se dotýká všech aspektů životního prostředí, včetně účinnosti materiálů a zdrojů. V tomto ohledu budou vytvořeny normy vztahující se k účinnosti zdrojů, např. index recyklovatelnosti nebo trvanlivost komponent nebo další parametry týkající se životního prostředí (např. množství emisí znečišťujících látek do ovzduší), aby byla usnadněna charakterizace potenciálních požadavků na ekodesign v dalších oblastech. Komise připraví technické změny stávajících pověření týkajících se harmonizovaných norem v oblasti ekodesignu[12] na podporu předpisů vztahujících se k ekodesignu pro tyto výrobky: · malé, střední a velké transformátory, · profesionální úložné boxy, zchlazovače, procesní chladiče, kondenzační jednotky a chladicí komory, · ventilační systémy, · osvětlovací tělesa, · ohřívače pro vytápění vnitřních prostorů a vody. V závislosti na vývoji dalších prováděcích opatření mohou být připraveny další technické aktualizace pro výrobky, na které se vztahuje stávající pověření. Podle pracovního plánu pro ekodesign na období 2012–2014[13] budou zvažovány případné požadavky na ekodesign nebo označování energetickými štítky pro nové skupiny výrobků. Prioritní seznam zahrnuje okenní produkty, inteligentní spotřebiče a měřicí zařízení, zařízení pro uchovávání vína, parní kotle, podnikové servery, elektrické kabely a výrobky související s vodou. Komise bude aktualizovat pověření ekodesignu, aby mohly být podle potřeby vydávány technické změny pro konkrétní výrobky. 2.1.4.4. Recyklace odpadů Nové evropské normy pro odstupňování jakosti recyklovaných materiálů (např. kovů, dřeva a textilií) by podpořily rozvoj trhu. Komise očekává novou práci v oblasti normalizace směřující k vytvoření a validaci (porovnání mezi laboratořemi) metod pro: · charakterizaci odpadu s nebezpečnou vlastností H 12 – uvolňování akutně toxického plynu kategorie 1, 2 nebo 3, · určování prvků a látek v odpadech relevantních z hlediska nebezpečí pro zdraví a životní prostředí (nebezpečné vlastnosti H 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14), · normy týkající se udržitelnosti a toxicity recyklovaných bioodpadů nebo vedlejších produktů v zemědělství (jiných než hnojiv). 2.1.4.5. Neenergetické nezemědělské suroviny Evropské inovační partnerství v oblasti surovin[14] spojuje zúčastněné strany za účelem urychlení vstupu technologických a dalších řešení na trh. Komise s využitím vstupů zúčastněných stran připravuje strategický prováděcí plán, který by mohl předpokládat práci v oblasti normalizace. 2.1.5. Čistá vozidla a plavidla Sdělení CARS 2020[15] předpokládá koordinované politické kroky na podporu uvádění čistých vozidel na trh, včetně využití elektrických vozidel s dobíjením a hybridních vozidel vyžadujících aktuální normy nebo požadavky týkající se dobíjecí infrastruktury. Balíček Čisté zdroje energie pro dopravu[16] bude vyžadovat, aby Komise požádala o vytvoření nových evropských norem. Mezinárodní dohody o společných normách a předpisech, zejména v rámci UNECE, ušetří náklady a urychlí růst trhu. Komise rovněž zahájila společnou iniciativu se Spojenými státy, Čínou a Japonskem za účelem zkoumání dalších společných regulačních přístupů k elektrickým vozidlům, pokud jde o otázky bezpečnosti a ochrany životního prostředí. Komise provede přednormalizační výzkum bezpečnosti baterií a skladování vodíku pro automobilové aplikace. To poskytne vědeckotechnický základ pro bezpečnostní otázky elektrických komponent dobíjecích systémů na skladování energie. V rámci mezinárodní spolupráce, zejména se Spojenými státy, provede také přednormalizační výzkum měřicích a zkušebních metodik pro charakterizaci výkonnosti technologií v oblasti vodíku a palivových článků. Poskytne rovněž technické údaje pro vývoj celosvětově normalizovaných nebo harmonizovaných zkušebních cyklů a postupů pro všechna lehká užitková vozidla a elektrifikovaná vozidla. 2.1.6. Inteligentní sítě Aby bylo možno zapojit obnovitelnou energii do elektroenergetické soustavy, přispět k energetické účinnosti a reagovat na novou poptávku, je zapotřebí vytvořit odpovídající infrastrukturu, včetně řešení pro skladovací a vyrovnávací kapacity. Také jsou třeba normy pro zajištění přeshraniční interoperability inteligentních sítí a společného minimálního souboru norem. Řídicí výbor pracovní skupiny pro inteligentní sítě zřízený Komisí v roce 2009[17] schválil v prosinci 2012 rozšíření pověření[18] na podporu zavádění evropských inteligentních sítí pro období 2013–2014, které se má věnovat dvěma hlavním tématům, jimiž jsou: · metody pro testování interoperability systémů a mapa zkoušení shody, · provádění vytvořených metodik a druhý soubor norem. Komise se bude na této práci podílet s ohledem na evropské politiky a pracovní program Transatlantické hospodářské rady pro interoperabilitu inteligentních sítí a e-vozidel. 2.2. Posílení vnitřního trhu se zbožím a službami Vnitřní trh je zásadním motorem růstu a tvorby pracovních míst. Evropské normy posilují konkurenceschopnost snižováním výrobních nákladů a zajišťováním jakosti a výsledků a toho, aby se inovativní technologie mohly dostat na trh. Harmonizované normy jdou ještě dále: shoda zaručuje rovněž potřebnou úroveň bezpečnosti výrobků. 2.2.1. Bezpečnost dětí Komise požádá o vytvoření evropských norem pro šátky a vaky na nošení dětí, dětská nosítka měkká a s rámem, dětská lehátka, houpačky a obdobné výrobky, aby tak podpořila směrnici o obecné bezpečnosti výrobků[19]. Mohou být také požadovány normy pro dětská hřiště a jejich vybavení. 2.2.2. Bezpečnost ostatních spotřebních výrobků Zatímco systém rychlého varování pro nebezpečné nepotravinářské výrobky – RAPEX – zajišťuje, že nebezpečné výrobky jsou nyní rychleji odhaleny a odstraněny z trhu EU, hlavní pozornost se i nadále zaměřuje na bezpečnost u zdroje. V rámci směrnice o obecné bezpečnosti výrobků Komise chce požádat o vytvoření evropských norem pro bezkouřové krby spalující alkohol, svíčky, grily a zahradní nábytek. Význam těchto záležitostí Komise opět zdůraznila ve svém balíčku o bezpečnosti výrobků a dozoru nad trhem v únoru 2013[20], který obsahuje návrh nového nařízení o bezpečnosti spotřebních výrobků. 2.2.3. Jakost a bezpečnost krmiv a potravin Aby bylo možno reagovat na působení globalizace na produkci potravin, obchod s nimi a jejich spotřebu, včetně norem pro ekologické potravinářské výrobky, jež se v mezinárodní obchodní výměně objevují stále častěji, jsou třeba nové nebo vylepšené celosvětově přijímané normy pro bezpečnost a jakost potravin. To vyžaduje výzkum na vysoké úrovni v oblasti norem bezpečnosti potravin a nových metodik nebo referenčního materiálu, který bude muset být pro použití při úředních kontrolách potravin a krmiv validován a certifikován. Je nutné zlepšovat stávající metody, vyvíjet další normalizované metody analýz a validovat stávající normy pro nové potravinové matrice, aby bylo možno zaručit jednotné a účinné prosazování právních předpisů EU[21] ve všech členských státech a zajistit vysokou úroveň bezpečnosti. Komise se bude podílet na poskytování technických odborných znalostí a předložení společně validovaných metod pro zjišťování a určování nežádoucích látek v potravinách a krmivech. 2.2.4. Kosmetika V rámci nařízení o kosmetických přípravcích[22] může Komise požadovat normalizační činnost týkající se správné výrobní praxe a vzorkování a analýzy kosmetických výrobků. 2.2.5. Složení vláken textilních výrobků V rámci nařízení o textilu[23] Komise očekává, že vydá normalizační pověření pro kvantitativní analýzu směsí textilních vláken, neboť současné kvantifikační metody norem EN ISO jsou odchylné od metod popsaných v uvedeném nařízení. 2.2.6. Hnojiva Hlavním cílem budoucího návrhu revize nařízení o hnojivech[24] je rozšířit jeho působnost z pouze anorganických hnojiv na další kategorie výrobků, na které se v současné době vztahují vnitrostátní pravidla. Komise bude pravděpodobně požadovat nové normy zahrnující terminologii, seznam druhů pro konkrétní kategorii výrobků, další ujasnění požadavků na označování, požadavků na chemické složení a zemědělskou účinnost i zkušební metody. Evropské normalizační organizace budou požádány o ověření, že horizontální analytické normy vytvořené pro kal, biologicky rozložitelný odpad a půdu jsou použitelné také na organická hnojiva a organické půdní přídavky. Bude zapotřebí vytvoření a validace konkrétních metod pro rostlinné biostimulanty a specifické přísady hnojiv. 2.2.7. Bezpečnost zařízení na moři Normalizace je nutná pro zlepšení bezpečnosti zařízení pro ropný a plynárenský průmysl na moři. Poté, co evropské normalizační organizace zamítly pověření[25] v oblasti zařízení používaných v ropném a plynárenském průmyslu na moři, bude Komise požadovat normalizaci pro některé konkrétní položky zařízení kritických z hlediska bezpečnosti. 2.2.8. Letecká doprava Nařízení o interoperabilitě[26] se věnuje modernizaci evropské sítě uspořádání letového provozu. V březnu 2013 bylo vydáno pověření[27] požadující, aby evropské normalizační organizace ve spolupráci s Evropskou organizací pro vybavení civilního letectví (EUROCAE) a v těsné koordinaci s Evropskou agenturou pro bezpečnost letectví (EASA) vytvořily seznam evropských norem, které jsou uvedeny v harmonogramu evropského hlavního plánu uspořádání letového provozu (ATM) a jsou již vytvářeny v EUROCAE. Podrobný seznam norem je uveden v příloze pověření, bude však pozměňován v souladu s periodickou aktualizací hlavního plánu ATM. Normy GNSS (související se službou EGNOS a programem Galileo) pro letectví obsažené v hlavním plánu ATM pro kroky 2 a 3 (základní provozní změny) jsou uvedeny v oddíle 2.2.13.2 a některé konkrétní bezpečnostní normy pro letectví jsou uvedeny v oddíle 2.2.14 tohoto pracovního programu. Tyto evropské normy by měly být prosazovány také celosvětově, zejména prostřednictvím Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO), aby byla zajištěna globální interoperabilita. Nově vzniká globální trh pro dálkově řízené palubní systémy letadel (RPAS), který má značný potenciál pro růst a zaměstnanost. Na pomoc využití tohoto potenciálu je zapotřebí norem pro postupnou integraci RPAS do evropského systému uspořádání letového provozu. Tyto normy budou zvažovány v revidované cestovní mapě pro normalizaci hlavního plánu ATM. 2.2.9. Železniční doprava Aby se plně využily výhody vytvoření oblasti bez vnitřních hranic, musí být zlepšeny propojení a interoperabilita vnitrostátních železničních sítí a přístup k nim. Jsou nutné nové evropské normy na podporu těchto opatření: · opatření bránící šíření ohně, · evropský systém pro elektronické jízdenky a jízdenky k vyzvednutí při odjezdu pro železniční dopravu. Komise navrhne revizi technických specifikací interoperability týkající se osob se sníženou schopností pohybu, aby zjednodušila obsah těchto specifikací a usnadnila jejich použití. Komise v současné době rovněž připravuje iniciativu k urychlení pronikání inovativních řešení na trh za účelem dosažení plně integrované a interoperabilní evropské železniční soustavy. Tato iniciativa bude zahrnovat způsob, jak mohou být evropské výzkumné a inovační činnosti pokrývající celý inovační cyklus lépe koordinovány a zaměřeny na podporu jak jednotného evropského železničního prostoru (SERA), tak konkurenceschopnosti evropského odvětví železnic. 2.2.10. Alternativní paliva Bude zapotřebí normalizace za účelem provádění balíčku Čisté zdroje energie pro dopravu, včetně Evropské strategie pro alternativní paliva a návrhu směrnice o zavádění infrastruktury pro alternativní paliva[28]. Technické specifikace pro interoperabilitu dobíjecích a čerpacích míst pro elektřinu, vodík, LNG a CNG, podrobně popsané v uvedeném návrhu směrnice, by měly být specifikovány v evropských normách, které jsou plně v souladu s příslušnými mezinárodními normami. Zatímco evropské normalizační organizace již pracují na pověření pro vstřikování biometanu do rozvodných sítí zemního plynu a na vyšších příměsích FAME do naftových paliv pro těžká užitková vozidla, u biopaliv by měly být vytvořeny normy také pro vyšší příměsi etanolu v benzinových palivech. Komise podpoří normalizační práci, která bude řešit vstřikování biometanu do plynovodů, využití biometanu jako paliva pro vozidla a metody měření obsahu biometanu v rozvodných sítích zemního plynu. Podpoří rovněž rychlejší uvedení pokročilých koncepcí na trh prostřednictvím harmonizace a vytváření norem pro fotovoltaické technologie. 2.2.11. Bezpečnost infrastruktury[29] Komise bude provozovat síť zúčastněných stran z oboru ochrany kritické infrastruktury v devíti tematických oblastech (bezpečnost letectví, výbušniny, odolnost konstrukcí, chemické a biologické hrozby ve vodě, radiační a jaderné hrozby, zemětřesení, kamerový dohled a biometrika). Stávající a budoucí pověření podpoří rovněž práce na pokynech pro testování, společných zkušebních protokolech, normách pro testování a doporučeních pro certifikaci a požadavky politik. Komise může také konzultovat se zúčastněnými stranami směrnici o řízení bezpečnosti silniční infrastruktury[30], což by mohlo vést k pověření pro společný systém certifikace úrovně bezpečnosti silnic. V druhém kroku mohou být stanoveny požadavky na zajištění minimální úrovně bezpečnosti v celé transevropské silniční síti, aniž by byly dotčeny požadavky nařízení o stavebních výrobcích[31]. 2.2.12. Bezdrátová komunikace Vytváření a aktualizace harmonizovaných norem v rámci stávajících pověření jsou naprosto nezbytné. Komise může připravit tato nová pověření: 1) vytvoření a udržování norem pro mobilní komunikaci (UMTS, LTE, pokročilé LTE …) v rámci projektu partnerství 3. generace (3GPP), 2) efektivní využití rádiového spektra pro koexistenci mobilních komunikačních služeb a provoz rozhlasových zařízení a přijímačů vysílání v sousedních frekvenčních pásmech. 2.2.13. Vesmír ve službách občanů[32] 2.2.13.1. Normy pro předcházející a následný kosmický průmysl Normalizace v oblasti kosmu řeší priority stanovené ve strategii EU pro vesmír a v evropské politice kosmického průmyslu. Tyto potřeby jsou definovány v pověření vytvořit normalizaci v oblasti kosmického průmyslu[33], které zahrnuje období 2011–2013, jež však Komise může, pokud to bude vhodné, prodloužit na období let 2014–2015. V rámci tohoto pověření by měly evropské normalizační organizace řešit řadu témat včetně přijímačů pro navigaci a určování polohy, integrace navigace a určování polohy s telekomunikacemi, výměny informací, datových formátů, integrace mobilních, pevných a globálních navigačních satelitních systémů, planetární ochrany, monitorování situační orientace ve vesmíru, pozemního rozhraní pro segment dvojího užití a rozhraní pro užitečný náklad. 2.2.13.2. Normy pro evropské programy GNSS Je nutná normalizace na podporu vývoje a zavádění evropských satelitních navigačních systémů (EGNOS a Galileo). Ačkoli je obtížné předvídat jejich přesnou úroveň vyspělosti v daném roce, potřeby normalizace, jež je třeba naplnit, zahrnují přijímače pro pozemní aplikace pro masový trh, satelitní rozšiřující systémy nové generace, uživatelská zařízení pro civilní letectví v rámci EUROCAE, signály a služby Galileo v kontextu ICAO, zavádění systému Galileo pro určování polohy mobilních zařízení a plán pro značku „EGNOS Enabled“. 2.2.14. Bezpečnost Byly zahájeny normalizační práce uvedené ve sdělení „Bezpečnostní politika v průmyslu – akční plán pro inovativní a konkurenceschopný bezpečnostní průmysl“[34]. Na základě výsledků současného pověření předpokládá Komise tyto normalizační práce: · minimální normy pro detekci a normy pro vzorkování chemických, biologických, radioaktivních, jaderných a výbušných látek (CBRNE), včetně oblasti bezpečnosti letectví, · společné technické normy a normy pro interoperabilitu systémů automatizované hraniční kontroly a pro biometrické identifikátory, · normy pro komunikaci, velení a řízení a pro organizační interoperabilitu v oblasti krizového řízení / civilní obrany, včetně norem pro hromadné oznamování obyvatelstvu. Kromě toho se očekává, že i jiné práce povedou k další normalizaci, a to v těchto oblastech: · „hybridní“ normy použitelné jak pro civilní bezpečnost, tak pro obranné technologie, např. pro oblast CBRNE a technologie pro detekci a vyhnutí se, · normy pro ochranu soukromí již od návrhu / standardní nastavení ochrany soukromí pro implementaci otázek týkajících se soukromí při vývoji a výrobě bezpečnostních technologií a výrobků. 2.2.15. Jaderná bezpečnost a jaderné zabezpečení Cílem EU je zajistit, aby využití jaderné energie pro mírové účely probíhalo podle nejpřísnějších norem jaderné bezpečnosti, zabezpečení a nešíření. Spolu se skupinou pro jadernou bezpečnost a zabezpečení (NSGG) byla na summitu G8 v roce 2008 představena mezinárodní iniciativa pro ucelenou koncepci jaderné energetiky nazvaná „Safety, Security and Safeguards“ (bezpečnost, zabezpečení a ochranná opatření, „3S“), která směřuje k myšlence mezinárodně závazných norem pro ochranu a bezpečnost. Komise přispívá k významným normalizačním činnostem v oblasti jaderné bezpečnosti a zabezpečení, mezi něž patří: · interoperabilita technických údajů o materiálech (ELSSI-EMD), · Hodnotící program pro odhalování nedovoleného obchodu s radioaktivními látkami (ITRAP), · normalizace datových formátů, referenčních materiálů pro jaderná ochranná opatření a forenzní vědu, · výměna radiologických / jaderných informací v Evropě, · ovládací a řídicí systémy jaderných elektráren důležité pro bezpečnost a zabezpečení. Komise bude též přispívat k vývoji standardních formátů pro technické údaje o materiálech a bude tyto datové formáty využívat pro účinné ukládání a přenos informací o jaderných materiálech. 2.2.16. Chemické látky Normy přispívají k harmonizovanému přístupu směřujícímu k prosazování nařízení o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH)[35] v členských státech. V současné době je třeba, aby se evropské normalizační organizace zabývaly vývojem (dalších) analytických metod: · zaměřených na určení přítomnosti / koncentrace olova (vyjádřeného jako kov) v spotřebních předmětech v různých matricích, · pro migraci sloučenin olova ze spotřebních předmětů se zohledněním různých matric, · pro určení přítomnosti / koncentrace osmi polycyklických aromatických uhlovodíků (BaP, BeP, BaA, CHR, BbFA, BjFA, BkFA, DBAhA) ve spotřebních předmětech, · pro určení koncentrace sloučenin šestimocného chromu v kožených předmětech, · pro migraci výše uvedených látek (osmi polycyklických aromatických uhlovodíků a sloučenin šestimocného chromu) ze spotřebních předmětů za přiměřeně předvídatelných podmínek užití. Vytváření standardních údajů o chemických látkách rovněž zlepší jejich přijetí všemi zúčastněnými stranami a sníží náklady na hodnocení chemických látek pro průmysl. 2.2.17. Horizontální normy pro služby[36] Za účelem usnadnění dokončení vnitřního trhu služeb vydala Komise pověření[37] k naprogramování a vývoji horizontálních norem pro služby v roce 2013. 2.2.18. Bezpečnost konkrétních služeb Tato pracovní položka závisí na výsledku široké konzultace zúčastněných stran předběžné stanovené na druhou polovinu roku 2013. Jestliže informace zúčastněných stran povedou k závěru, že normalizace bezpečnosti služeb, např. požární bezpečnosti hotelů, by získala širokou podporu, měla by tato varianta zůstat otevřená. 2.2.19. Zdravotní služby[38] Důležitou funkcí norem ve službách je stanovení společných měřítek pro základní služby. To platí v rostoucím sektoru zdravotních služeb zejména pro chronické nepřenosné nemoci. Pokud jde o normalizaci, mohou být plánovány konkrétní oblasti pro pověření evropských normalizačních organizací v horizontálních aspektech, jako jsou bezpečnost pacientů a registrace, v akreditačních programech pro konkrétní nemoci, jako jsou například služby v oblasti péče o pacienty s rakovinou prsu, a pro služby specifické pro určité stadium, jako jsou rehabilitační služby. Komise zahájí studii proveditelnosti, aby se seznámila se stávajícími mezinárodními a vnitrostátními normy a prozkoumala, do jaké míry se používají a naplňují potřeby systému zdravotní péče. Dále definuje podmínky, za nichž by mohly být normy pro zdravotní služby vytvářeny, včetně souvislostí s klinickými normami a zapojením příslušných zúčastněných stran do tvorby norem. 2.2.20. Přístupnost Komise připravuje Evropský akt přístupnosti a zvažuje, že požádá o normalizační práci, která by se týkala určitých druhů zboží a služeb v případech, kdy neexistují normy přístupnosti na úrovni EU. Komise rovněž zváží potřebu další práce v příslušných oblastech, na které se vztahuje Úmluva OSN o právech osob se zdravotním postižením. Dále Komise nedávno přijala návrh směrnice o přístupnosti internetových stránek subjektů veřejného sektoru. Komise zvažuje, zda je nutná další normalizační práce na podporu obou právních aktů, s ohledem na pokračující práce v rámci pověření na podporu evropských požadavků přístupnosti pro veřejné zakázky v oblasti IKT[39] a v zastavěném prostředí[40] a pověření zahrnout do příslušných normalizačních iniciativ koncepci „Design pro všechny“[41]. Dále v návaznosti na sdělení Komise „Evropa jako přední světová destinace cestovního ruchu“[42] je zvažováno využití normalizačních produktů k určení společně dohodnutých specifikací pro univerzální design služeb cestovního ruchu a k řešení požadavků na odbornou přípravu, aby bylo zajištěno, že služby cestovního ruchu budou přístupnější. 2.3. Inovace Tím, že kodifikují informace o aktuálním stavu vývoje určité technologie, umožňují normy šíření vědomostí, interoperabilitu mezi novými výrobky, službami a digitálním obsahem a poskytují platformu pro inovace. V oblastech vyspělých technologií normy napomáhají růstu prostřednictvím mezinárodně dohodnuté terminologie, měření a charakterizačních metod. Protokoly o hodnocení bezpečnosti a ochrany zdraví mohou také odstraňovat překážky pro inovace v oblastech, jako jsou nanotechnologie, a mohou se stát předmětem pověření v budoucnu. K procesu normalizace klíčovým způsobem přispívá vědecká činnost. Dostupné vědecké poznání zčásti nebo zcela definuje metodiky, postupy a materiály, na nichž se normy zakládají. Například Komise může pomoci určit budoucí vývoj technologií v případech, kdy by včasná normalizace mohla pomoci evropskému průmyslu. V kontextu ekologických inovací by Komise rovněž mohla upřednostnit systém, v němž by příští měřítko pro účinnost zdrojů bylo známo předem, což by umožnilo podnikům, které zaujímají přední postavení, zlepšit svou globální konkurenceschopnost. 2.3.1. Inovační partnerství Evropská inovační partnerství (EIP) fungují v celém řetězci výzkumu a inovací a spojují všechny relevantní zúčastněné strany v EU, na vnitrostátní a regionální úrovni, aby pomáhala předvídat a urychleně realizovat potřebné předpisy a normy. EIP v oblasti aktivního a zdravého stárnutí[43] má za cíl zajistit interoperabilitu a řešit případné překážky přístupu na trh prostřednictvím norem a referenčních specifikací pro nová zařízení a služby integrované péče a nezávislého bydlení. Normy by měly hrát důležitou roli také v dalších partnerstvích EIP, např. v oblasti zemědělské produktivity a udržitelnosti [44], inteligentních měst a obcí[45] a vody[46]. 2.3.2. Věda a normy Pracovní skupina CEN/CENELEC pro normalizaci, inovace a výzkum (STAIR) je příkladem toho, jak evropské normalizační organizace udržují pravidelnou komunikaci s vědeckou komunitou, je však zapotřebí, aby byly takové vazby rozšířeny. Komise proto vytvoří fórum pro zlepšení komunikace mezi vědou a normami, které budou společně svolávat Evropská asociace organizací pro výzkum a technologie (EARTO), evropské normalizační organizace a Komise. 2.3.3. Systém systémů Výhledově by se mělo rostoucí vzájemné pronikání technologií, jehož je zapotřebí k řešení společenských výzev, odrazit v systémovém přístupu k určitým normalizačním činnostem. Pro případy zmíněné na jiném místě (inteligentní města, inteligentní sítě, elektrická vozidla atd.) vytvořily evropské normalizační organizace zvláštní koordinační skupiny, které spojují zúčastněné technické orgány a řídí jejich činnost. V příštích letech se očekává vytvoření více takových skupin, zejména na podporu horizontálních pověření. Mohly by naplánovat zřízení konkrétních systémových skupin, např. hodnotících skupin pro stanovování mezí, skupin pracujících na systémové úrovni nebo zdrojových skupin dodávajících specializované nástroje a software. 2.4. Digitální agenda pro Evropu[47] Normy jsou nepostradatelné pro interoperabilitu mezi výrobky, službami, aplikacemi a digitálním obsahem v oblasti IKT, což má zásadní význam pro budování efektivně fungující digitální společnosti. Vzhledem ke globální povaze trhu s IKT je zapotřebí spolupráce mezi evropskými normalizačními organizacemi a příslušnými fóry a konsorcii, aby bylo možno zvládnout stále rostoucí nároky na normy podporující interoperabilitu v této rychle se rozvíjející oblasti. Průběžný plán pro normalizaci IKT[48] podrobněji popisuje oblasti, v nichž by mohly normy pomoci dosáhnout cílů politik souvisejících s IKT, včetně komplementárního testování interoperability a informačních akcí, aby bylo zajištěno účinné rozšíření norem. 2.4.1. Elektronické zdravotnictví Interoperabilita, zejména přeshraniční, je pro široké rozšíření IKT v sektoru zdravotnictví, zásadní, jak je stanoveno směrnicí o uplatňování práv pacientů v přeshraniční zdravotní péči[49]. Současně je třeba řešit otázky spojené s ochranou údajů, mají-li být nové produkty a služby plně využívány. Cílem je lépe využívat stávající normy a v případě potřeby vytvořit nové. Studie ukazují, že evropské a mezinárodní normy často nejsou dostatečně konkrétní, aby zajistily interoperabilitu IKT řešení v oblasti elektronického zdravotnictví[50]. Na základě poradenství sítě pro elektronické zdravotnictví budou určeny podrobnější specifikace, například pro zadávání veřejných zakázek, které přispějí k rámci interoperability pro elektronické zdravotnictví. Komise navrhuje posílit interoperabilitu dalším vývojem a validací specifikací a komponent a v případě potřeby též prostřednictvím normalizačních pověření. 2.4.2. Identifikace na základě rádiové frekvence (RFID) V reakci na pověření v oblasti IKT používaných pro RFID[51] se řeší otázky spojené s ochranou údajů, soukromím a bezpečností informačních systémů. Cílem první fáze bylo připravit úplný rámec pro vývoj budoucích norem pro RFID a práce v druhé fázi, která nyní probíhá, vyústí počátkem roku 2014 v soubor evropských norem, technických specifikací a zpráv. 2.4.3. Elektronické dovednosti a elektronické učení Jak bylo konstatováno ve sdělení Komise nazvaném „Elektronické dovednosti pro 21. století“[52], celoevropské kompetenční rámce, nástroje a efektivní a interoperabilní řešení v oblasti elektronického učení podporují rozvoj dovedností souvisejících s IKT a celoživotní učení. Plánují se nové normalizační činnosti v těchto oblastech: · rámce elektronické kompetence pro uživatele IKT, profesionály a vůdčí osobnosti v oblasti IKT, · doporučení a pokyny pro rozvoj nových osnov pro profesionály a vůdčí osobnosti v oblasti IKT, · evropské normy kvality pro elektronické učení za účelem zajištění harmonizace, používání a implementace, · kurzy elektronického učení, úložiště obsahu a výměnné mechanismy, · normy interoperability pro interaktivní elektronické knihy a další digitální vzdělávací materiály. 2.4.4. Elektronické zadávání veřejných zakázek a elektronické katalogy Komise hodlá zjednodušit elektronické zadávání veřejných zakázek tím, že usnadnění vznik interoperabilního evropského rámce, přičemž bude vycházet z evropských norem tam, kde to bude možné. Může být zapotřebí posílit nebo dokončit již probíhající normalizační práce. Normy by měly pomoci zefektivnit elektronické zakázky zohledněním výsledků projektů EU jako Pan-European Public Procurement On-line (PEPPOL) a práce, kterou vykonal výbor CEN. Mezi překážky, jimž čelí podniky – zejména malé a střední – snažící se uskutečňovat transakce v oblasti elektronického zadávání veřejných zakázek, patří neexistující společná definice elektronického katalogu v celé EU a vícenásobná klasifikační schémata pro výrobky a služby. Aby byla zajištěna konzistentní a ucelená řešení, měl by prvky ve fázi před udělením zakázky i po jejím udělení dále řešit výbor CEN, včetně rozhraní pro elektronickou fakturaci a platební řešení. 2.4.5. Elektronická fakturace Komise hodlá zjednodušit elektronické transakce on-line dokončením jednotné oblasti pro platby v eurech (SEPA) a usnadněním vzniku interoperabilního evropského rámce pro elektronickou fakturaci. Poradenství ohledně konkrétních potřeb normalizace poskytuje Evropské mnohostranné fórum pro elektronickou fakturaci. Komise a výbor CEN vyhodnotí vstupy, aby zajistily, že budou k dispozici vhodné evropské normy. Je zapotřebí, aby normy v oblasti elektronické fakturace zajistily propojení s příslušnými normami v oblastech elektronického zadávání veřejných zakázek a SEPA. Evropské a mezinárodní normalizační orgány by navíc měly usilovat o rychlý vývoj doplňkových zpráv elektronického podnikání, aby se zlepšila schopnost efektivní výměny výrobků a služeb. Komise může vydat pověření zahrnující definici modelu sémantické interoperability a evropského datového modelu elektronické fakturace. 2.4.6. Řešení sporů on-line pro elektronické obchodování Nařízení o on-line řešení spotřebitelských sporů[53] zakládá evropskou platformu pro řešení sporů on-line. Je třeba prozkoumat a definovat roli mezinárodní a evropské normalizace pro interoperabilitu mezi platformou pro řešení sporů on-line a programy řešení sporů on-line provozovanými na vnitrostátní úrovni. Komise zejména hodlá podnítit vývoj interoperabilního rámce řešení sporů on-line pro výměnu údajů, přičemž bude vycházet z mezinárodních norem a praxe Centra OSN pro usnadňování obchodu a elektronické obchodování (UN/CEFACT). 2.4.7. Internet věcí (IoT) „Internet věcí“ je výraz pro neviditelné připojení miliard předmětů k internetu za účelem získávání informací ze vzdáleného systému nebo jejich zasílání do něj, často bez přímého zásahu člověka. Není omezen na určitou komunikační technologii a zahrnuje několik technických řešení (RFID, TCP/IP, senzory, pohony, rozhraní atd.) souvisejících s identifikací předmětu a získáváním, uchováváním, zpracováním a přenosem dat v rámci fyzických prostředí a mezi fyzickým a virtuálním kontextem. Pověření k normalizaci IoT v první fázi (1 až 2 roky) prozkoumá, zda mohou normy zajistit splnění (právních) požadavků na ochranu a bezpečnost údajů, a ve druhé fázi tyto normy vytvoří. 2.4.8. Elektronické identifikační a důvěryhodné služby včetně elektronického podpisu V kontextu směrnice o elektronickém podpisu[54] vydala Komise počátkem roku 2010 pověření[55] pro racionalizaci norem souvisejících s elektronickými podpisy a souvisejícími důvěryhodnými službami a vytvoření aktualizovaného soudržného rámce. Tento racionalizovaný rámec je strukturován do šesti prvků: vytváření a validace elektronických podpisů, zařízení související s jejich vytvářením, šifrovací sady, důvěryhodné podpůrné služby, například vydávání certifikátů, služby s přidanou hodnotou, například registrovaná elektronická pošta nebo uchovávání dat, a poskytování důvěryhodných seznamů služeb. Většina výsledků je očekávána v roce 2014 a později. V červnu 2012 navrhla Komise nařízení o elektronické identifikaci a důvěryhodných službách pro elektronické transakce na vnitřním trhu[56], které by mělo nahradit směrnici o elektronickém podpisu a rozšířit její působnost o elektronickou identifikaci, podpisy, značky, časová razítka, doručování, dokumenty a certifikáty ověřování internetových stránek. Další normalizační pověření budou zapotřebí na podporu jeho provádění. 2.4.9. Platby prostřednictvím karet, internetu a mobilních telefonů Nedostatek norem a interoperability mezi různými aktéry a řešeními působícími v oblasti plateb prostřednictvím karet, internetu a mobilních telefonů je zdrojem roztříštěnosti trhu a zdržuje všeobecně rozšířené přijetí inovativních platebních metod v celé Evropě. Komise ve spolupráci s Evropskou centrální bankou hodlají usnadnit konvergenci stávajících normalizačních činností v oblasti plateb kartami a urychlit vznik celoevropských norem pro mobilní platby a platby prostřednictvím internetu. Jako první krok vyzve Komise evropské normalizační organizace a ostatní relevantní orgány, jako je Rada SEPA, aby zmapovaly požadavky podniků a uživatelů a posoudily stávající mezery v normalizaci. 2.4.10. Inteligentní dopravní systémy (ITS)[57] Společné evropské normy a technické specifikace mají zásadní význam pro zajištění interoperability služeb a aplikací ITS, urychlení jejich zavádění a maximalizaci jejich dopadu. Nová normalizační práce bude zahrnovat tyto položky: · kooperativní systémy pro inteligentní dopravu, · multimodální plánovač cest, · architekturu otevřené platformy ve vozidle, · digitální mapy, · interoperabilitu veřejné dopravy a městského prostředí ITS, · pokyny a technické specifikace pro zajištění bezpečné interakce člověka se strojem na palubě, · elektronický výběr poplatků, · mezinárodní spolupráci za účelem globální harmonizace norem (dohody se Spojenými státy a Japonskem ohledně aplikací IKT pro silniční dopravu). 2.5. Změna klimatu a Evropa účinně využívající zdroje[58] 2.5.1. Přizpůsobení se změně klimatu Příprava nadcházející strategie EU pro přizpůsobení se změně klimatu určila normy jako potenciálně důležité pro zaručení odolnosti infrastruktury v některých sektorech: v dopravní infrastruktuře, energetické infrastruktuře a stavbách. Mohlo by být relevantní určit, které normy mají být podporovány nebo pozměněny, aby lépe zohledňovaly současný a budoucí dopad změny klimatu při rozhodování o investicích do infrastruktury. Jedním ze způsobů, jak podpořit politiku EU v oblasti klimatu a napomoci dosažení cílů Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu, je tvorba evropských norem pro posouzení emisí skleníkových plynů v energeticky náročných průmyslových odvětvích. V rámci stávajícího pověření k vývoji technických norem EU v oblasti emisí skleníkových plynů[59] pro ocel, cement, hliník, vápno a feroslitiny budou v roce 2013 vydány zprávy s výsledky verifikačních zkoušek. Komise by měla zajistit, aby tyto zkoušky zaručovaly přesnost a reprodukovatelnost navrhovaných standardizovaných měřicích metod. 2.5.2. Nařízení o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu Nařízení o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu[60], omezuje používání řady nebezpečných látek včetně tetrachloridu uhlíku a trichlorotrifluoroetanů. Některé stávající normy bude třeba prověřit z hlediska shody s navrhovanými zákazy používání. 2.5.3. Kvalita ovzduší Směrnice o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu[61] stanoví požadavky na sledování prekurzorů ozonu. Komise očekává, že zašle evropským normalizačním organizacím nové pověření k tvorbě harmonizovaných norem pro měření. 2.5.4. Odpady Očekává se, že evropské normalizační organizace vytvoří v rámci směrnice o odpadních elektrických a elektronických zařízeních[62] (OEEZ) jednu nebo více evropských norem odrážejících stav techniky u zařízení pro nakládání s odpady (včetně zpětného získávání, recyklace a přípravy k opětovnému využití). Na podporu směrnice o odpadech[63] připraví Komise nová pověření k vývoji metod pro určování produkce toxických plynů a prvků a látek v odpadech relevantních z hlediska nebezpečí pro zdraví a životní prostředí. 2.5.5. Udržitelné potraviny Jako součást plánu pro Evropu účinně využívající zdroje přijme Komise v roce 2013 sdělení o udržitelných potravinách, které může vést k požadavkům na normalizační činnost. 3. Mezinárodní rozměr evropské normalizace Zastřešujícím cílem je posílit globální dosah a konkurenceschopnost evropského průmyslu omezováním technických překážek obchodu. Používání společných nebo technicky sladěných norem podporuje výměnu zboží a služeb zvyšováním interoperability na globální úrovni. Tento cíl bude sledován prostřednictvím těchto činností: · úsilím o co nejširší možnou soudržnost mezinárodních a evropských norem (nadřazenost mezinárodní normalizace se silným evropským vedením v mnoha odvětvích) a rozšířením nebo usnadněním používání evropských či mezinárodních norem mimo EU nebo technickým sladěním s těmito normami, · zvyšováním povědomí a propagací výhod evropské normalizace jakožto uceleného regionálního systému, který je zapojen do mezinárodní normalizace a mnohostranné regulace a plně je podporuje, · přispíváním k bilaterálnímu regulačnímu nebo politickému dialogu mezi EU a třetími zeměmi, jakož i k relevantním kapitolám jednání o dohodách o volném obchodu. Současné priority se zaměřují na Spojené státy (práce na dohodě o „budování mostů“ mezi soustavou norem USA a EU[64] a nadcházející jednání o transatlantickém obchodním a investičním partnerství), Čínu (dialog o regulaci a průmyslové politice, strategická partnerství), Rusko (modernizační partnerství), Indii, Japonsko, Koreu, sdružení ASEAN a Latinskou Ameriku, · rozšiřováním jednotného trhu, zejména prostřednictvím procesu rozšiřování Evropské unie, evropské politiky sousedství a vyjednávání dohod o posuzování shody a akceptaci průmyslových výrobků s třetími zeměmi, které přijímají evropské právní předpisy o bezpečnosti výrobků podporované evropskými normami, · strategickými akcemi v prioritních zemích, jež spočívají v: · vysílání evropských odborníků v oblasti normalizace, v současné době do Číny a Indie (a v budoucnu možná do Brazílie), čímž je zajištěna přítomnost evropské normalizace na místě a tok informací o přístupu na klíčové trhy, · v internetových informačních platformách o normalizaci (s Čínou[65], kde se klade důraz na rozšíření působnosti nad rámec současných odvětví, a v budoucnu možná se Spojenými státy), mapujících příslušné normalizační situace včetně aspektů přístupu na trh, které přímo souvisejí s normalizací, · v podpoře posilování afrických kapacit v oblasti norem v souladu se společným akčním plánem EU-Afrika, zejména prostřednictvím technického a politického dialogu s příslušnými africkými normalizačními a regionálními organizacemi. 4. Závěr Tento první roční pracovní program Unie pro oblast evropské normalizace přijatý v souladu s nařízením o normalizaci je klíčovým prvkem v úsilí Komise o urychlení procesů normalizace. Umožňuje účinnější předvídání a plánování normalizační činnosti a toto úsilí bude dále posíleno kratšími lhůtami pro přijetí navrhovaných pověření. Jeho načasování umožňuje synchronizaci s přípravnými pracemi v evropských normalizačních organizacích a Komise tyto organizace vyzývá, aby tento pracovní program zohlednily při zpracovávání vlastních pracovních programů později v průběhu roku. Tento program byl vytvořen v konzultaci se všemi zúčastněnými stranami a poskytuje platformu pro shromáždění široké škály vstupů ohledně budoucích priorit normalizační práce. Informace o normalizačních činnostech iniciovaných na základě tohoto pracovního programu budou zahrnuty do příštího pracovního programu Unie pro oblast evropské normalizace, aby měly všechny zainteresované strany zajištěnu zpětnou vazbu. [1] KOM(2010) 2020 v konečném znění. [2] COM(2012) 582 final. [3] Swann, G. M. P., „The Economics of Standardisation: An Update“, zpráva pro britské ministerstvo pro podnikání, inovace a dovednosti, 2010. [4] Cíl stanovený ve sdělení o průmyslové politice z října 2012. [5] KOM(2011) 311 v konečném znění. [6] Nařízení (EU) č. 1025/2012. [7] Rozhodnutí Komise ze dne 28.11.2011, Úř. věst. C 349 ze dne 30.11.2011. První zasedání se konalo dne 26.3.2012. [8] http://ec.europa.eu/governance/impact/planned_ia/docs/2013_entr_003_industrial_products_en.pdf [9] COM(2012) 433 final. [10] COM(2013) 122 final a SWD(2013) 60 final. [11] Směrnice 2009/125/ES. [12] M/495. [13] SWD(2012) 434 final. [14] COM(2012) 82 final. [15] COM(2012) 636 final. [16] COM(2013) 17 final. [17] http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/taskforce_en.htm [18] M/490. [19] Směrnice 2001/95/ES. [20] COM(2013) 78 final. [21] Nařízení (ES) č. 882/2004. [22] Nařízení (ES) č. 1223/2009. [23] Nařízení (ES) č. 1007/2011. [24] Nařízení (ES) č. 2003/2003. [25] M/501. [26] Nařízení (ES) č. 552/2004. [27] M/524. [28] COM(2013) 18. [29] KOM(2010) 560. [30] Směrnice 2008/96/ES. [31] Nařízení (EU) č. 305/2011. [32] Nařízení (EU) č. 683/2008. [33] M/496. [34] COM(2012) 417. [35] Nařízení (ES) č. 1907/2006. [36] Směrnice 2006/123/ES. [37] M/517. [38] Směrnice 2011/24/EU, doporučení Rady 2009/C 151/01. [39] M/376. [40] M/420. [41] M/473. [42] KOM(2010) 352 v konečném znění. [43] COM(2012) 83 final. [44] COM(2012) 79 final. [45] COM(2012) 4701 final. [46] COM(2012) 216 final. [47] KOM(2010) 245. [48] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/files/ict-policies/2010-2013_ict_standardisation_work_programme_2nd_update_en.pdf [49] Směrnice 2011/24/EU. [50] http://www.ehealth-strategies.eu/ [51] M/436. [52] KOM(2007) 496. [53] Odkaz bude doplněn po přijetí na jaře roku 2013. [54] Směrnice 1999/93/ES. [55] M/460r. [56] COM(2012) 238. [57] Směrnice 2010/40/EU, KOM(2008) 886. [58] KOM(2011) 21. [59] M/478. [60] Nařízení (ES) č. 1005/2009. [61] Směrnice 2008/50/ES. [62] Směrnice 2012/19/EU. [63] Směrnice 2008/98/ES. [64] http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/december/tradoc_148393.pdf [65] http://ec.europa.eu/enterprise/newsroom/cf/itemdetail.cfm?item_id=6271&lang=en