ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.10

Aby členské státy, které dosud nezavedly euro, mohly přistoupit ke společné měně, musejí podle Smlouvy i nadále vykazovat míru inflace, „která se blíží míře inflace nejvýše tří členských států, jež dosáhly v oblasti cenové stability nejlepších výsledků“. „Blíží se“ přitom znamená rozdíl nejvýše 1,5 procentních bodů. Nejlepší výsledky v této souvislosti znamenají nejnižší míru inflace. Tento cíl již dnes není tak samozřejmý jako na počátku devadesátých let. Pohlíží-li se na poslední vývoj, může se to rovnat požadavku na inflaci nižší, než v současnosti existuje v zemích eurozóny. Tato podmínka je ještě absurdnější, neboť je založena na míře inflace všech členských států EU, a ne pouze zemí eurozóny. V poslední době byly právě členské státy EU-15, které nenáleží do eurozóny, mezi třemi zeměmi, které jsou rozhodující pro podmínku cenové stability zemí usilujících o zavedení eura. Požadavek na cenovou stabilitu kandidátů na přístup ke společné měně proto musí být podroben přezkumu. To vyžaduje formální změnu Smlouvy. Vzhledem ke skutečnosti, že k takové změně nedošlo ani v ústavní smlouvě, by tato změna mohla vyžadovat tolik času, že by většina zemí usilujících o zavedení eura byla nucena usilovat o splnění současných cílů. Smlouva by se naopak měla vykládat flexibilně, aby byl pro případné přistoupení ke společné změně rozhodující účel požadavku, nikoli momentální skutečný stav. Logicky by měl pro uchazeče o euro ve věci cenové stability platit stejný cíl jako pro členy eurozóny. Pokud by tento cíl měl být nově stanoven na 2 % s rozpětím +/- 1 procentní bod, mělo by to platit i pro kandidáty na zavedení eura.
7.2

Průzkum potenciálního přínosu, který může hospodářství EU poskytnout offshoring. Nové celosvětové výzvy se objevují v souvislosti s pokračujícím poskytováním služeb z externích zdrojů z jakéhokoli místa na světě. Evropa by měla být připravena poskytovat a vyvážet vysoce kvalitní služby do zbývajících částí světa. Digitální dodávky a s nimi spojená podpora elektronického podnikání jsou na vzestupu. Mezinárodní offshoring služeb souvisejících s podnikáním se v současnosti soustředí na vnitřní funkce (např. IT služby, finanční a účetní služby, telefonní služby). Ve službách s vyšší přidanou hodnotou jako např. inženýrství IT, výzkum a analýza, si EU stále udržuje své postavení. Technologický vývoj, přístupnost dovedností a s nimi spojené náklady na světovém trhu však nepochybně do budoucna ve větší míře ovlivní rozhodování evropských podniků. To je pro evropský trh práce výzvou, aby nabízel více vysoce kvalifikovaných pracovních příležitostí a předcházel nezaměstnanosti (23).
7.4.4

V tomto smyslu je důležité, aby místní obyvatelstvo nevidělo akce, které jsou uskutečňovány pro přistěhovalce, jako privilegia, neboť to by mohlo posilovat předsudky a segregaci. Katalánsko to takto uvádí s tím, že když jsou prováděny specifické akce pro přistěhovalce, je třeba zohlednit pocit odmítnutí, který to může vyvolat u místního obyvatelstva. Je třeba dobře vysvětlit aktivity, které místní a regionální vlády uskutečňují pro přistěhovalce.
2.5

Zásady a podmínky sociálního cestovního ruchu a jeho řízení. Je důležité analyzovat faktory a kritéria charakterizující sociální cestovní ruch a způsob jeho řízení, aby bylo možné rozlišit aspekty, které lze a které nelze označit jako „sociální“. V souladu s BITS můžeme uvést některá kritéria, která určují obecné pojetí cestovního ruchu: — základním cílem by mělo být zvýšení dostupnosti cestovního ruchu pro všechny skupiny, pro které je takový cestovní ruch obtížný, nebo pro jednu konkrétní skupinu; — měl by být otevřený širokému spektru skupin a sektorů uživatelů. Měl by být otevřený i různým formám řízení a subjektům realizujícím sociální cestovní ruch; — skupiny, na které je činnost zaměřena, by měly být řádně definovány: sociální kategorie, věkové skupiny, osoby s postižením, a vždy by mělo být splněno kritérium nediskriminace na základě rasy, kultury nebo sociální situace; — měly by být začleněny iniciativy a cíle, které jsou humanistické, vzdělávací, kulturní a týkají se rozvoje člověka obecně; — měla by existovat transparentnost hospodářské stránky činnosti, se zisky omezenými na úroveň potřebnou ke splnění sociálních cílů; — produkt cestovního ruchu by měl přidávat nepeněžitou hodnotu; — mělo by existovat jasné přání integrovat cestovní ruch do místního prostředí trvale udržitelným způsobem; — lidské zdroje by měly být řízeny tak, aby bylo podpořeno uspokojení z práce a začlenění, se zaměřením na kvalitu zaměstnanosti zaměstnanců organizací sociálního cestovního ruchu. Tato a podobná kritéria mohou jako obecné směrnice použít osoby, které řídí cestovní ruch, a lze je použít i k určení činnosti.
5.2

Přeshraniční spolupráce ministerstev dopravy jednotlivých států podél „koridorů“ bude v budoucnosti vystřídána nebo překryta iniciativou Komise (viz část 3). Tím by měla být jednotně využita příležitost k užší spolupráci, namísto dosavadní koordinace dvou souběžných procesů. Zlepšila by se tak i základna pro uskutečňování hlavních cílů dopravní politiky. Nadále nevyřešeným problémem však zůstává, jak lze účinně zvýšit závaznost přeshraniční spolupráce mezi členskými státy EU a třetími státy. EHSV je toho názoru, že to může kromě lepších smluvních vztahů spočívat především v soustředění dostupných finančních prostředků EU. Muselo by se přistoupit i k zaměření na přednostní projekty v rámci prioritních tras a u projektů v rámci EU by muselo být skutečně vyčerpáno možné spolufinancování ve výši 20 %. Současné dotace se využívají jen z téměř 2–5 %.
3.6

Uvedené výzvy jsou rovněž součástí širšího problému jak omezit dovoz a používání fosilních paliv v Evropské unii. Naléhavost hledání nových řešení ještě vzrostla v důsledku nejistoty ohledně zajištění dodávek fosilních paliv v zimě 2005/2006. Některé členské státy zahajují odvážné programy drastického snižování použití fosilních paliv a vedle nových politik podporujících použití energeticky účinných řešení směřují rovněž k většímu podílu obnovitelných alternativ. Vlády některých zemí, například Švédska, zahájily studie otázek drastického snižování dovozu fosilních paliv. Evropská komise by měla začít konzultovat se zainteresovanými stranami a vládami členských států nové snahy o drastické škrty v dovozu fosilních paliv do EU. Do konce desetiletí by všechny členské státy EU měly zahájit iniciativy směřující k nalezení způsobů a prostředků jak dosáhnout podstatného snížení dovozu a využívání fosilních paliv. To by se stalo podstatným příspěvkem k příštímu kjótskému programu a k zastavení klimatické změny v dlouhodobém horizontu. Představovalo by to rovněž velkou technologickou a průmyslovou příležitost pro Evropskou unii. Z tohoto úsilí by měla značný prospěch organizovaná občanská společnost.
K.

Udržitelný rozvoj by neměl být omezován pouze na Evropu – má globální rozměr. Evropská politika udržitelnosti by měla být vybavena nástroji proti přesouvání pracovních sil do jiných regionů. Pro zajištění rovných podmínek je nutný obousměrný přístup: na jedné straně směrem dovnitř EU, na straně druhé směrem z EU ven. V prvním případě by měly být zavedeny přiměřené nástroje, jež by zajistily internalizaci sociálních a environmentálních nákladů plynoucích z nedostatečně udržitelných výrobních metod v Evropské unii do ceny zboží, na znamení podpory ústředního tématu zprávy Světové komise pro sociální rozměr globalizace o soudržnosti politik ILO, WTO, MMF a Světové banky (viz CESE 252/2005). Ve druhém případě by EU na relevantních mezinárodních fórech (zejména WTO) měla učinit vše pro zahrnutí neobchodních faktorů, jako jsou základní sociální a environmentální standardy, do mezinárodních obchodních dohod s cílem usnadnit rozvoj politik na podporu udržitelnosti u konkurentů Evropy. Dokud nebudou země jako Spojené státy, Indie a Čína vázány cíli snížení CO2 dle Kjótského protokolu, budou mít proti Evropě nespravedlivou ekonomickou výhodu. Tyto dohody by měly být zaváděny celosvětově, neboť skutečně volný obchod může být realizován pouze tehdy, až bude také spravedlivý.
4.7

I když je Bělorusko formálně zahrnuto do Evropské politiky sousedství (ENP), za stávajících podmínek není nyní možné Bělorusku nabídnout plné vyžívání výhod ENP. EHSV sdílí názor Komise a Rady, že začlenění Běloruska do tohoto programu by mělo být možné, jakmile běloruské úřady jasně projeví ochotu respektovat demokratické hodnoty a principy fungování právního státu.. Nicméně, bylo by vhodné, aby Evropská komise pracovala na jednostranném scénáři (nebo scénáři vypracovaném ve spolupráci se zástupci občanské společnosti) rychlého zapojení Běloruska do ENP v případě, že dojde k zásadní změně politicko-ekonomické situace v zemi. Zde se nabízí paralela se Slovenskem jako kandidátskou zemí v devadesátých letech pod vládou V. Mečiara (4). Podobný přístup a flexibilita EU vůči Bělorusku by neustále mobilizovaly běloruskou občanskou společnost a předkládaly by jí „evropský“ atraktivní alternativní scénář.
—

Risk assessment: use of composting and biogas treatment to dispose of catering waste containing meat (Final report to the department for Environment, Food and Rural Affairs). Gale P. (2002). Viz http://www.defra.gov.uk/animalh/by-prods/publicat/.
4.8.2.1

Celková rozloha lesů v horských oblastech v 15 původních členských státech EU se odhaduje na 28 milionů hektarů, ve 25 členských státech EU pak na 31 milionů hektarů. Zaznamenává vyšší růst než evropské lesy jako celek. Lesnictví je často zdrojem doplňkového příjmu horských farem. V současném kontextu lepšího využití biomasy, zejména k energetickým účelům, by lesnictví mohlo představovat další příležitost k udržitelnému rozvoji v horských oblastech, a to za předpokladu racionálního řízení zalesňování nových území. Výběr druhů a odrůd s vhodnými vlastnostmi, zejména mechanickými, by rovněž mohl být příležitostí pro horské oblasti a pro trhy se dřevem jako stavebním materiálem, což by též umožnilo omezit dovoz ze třetích zemí, jenž může vést k ekologickým katastrofám.
4.6.2

Evropská unie by také prostřednictvím dvou výše uvedených nástrojů měla podnítit tento nový typ partnerství s hospodářskými orgány a aktéry na místní úrovni, a to především se sociálními partnery, a podpořit tak novou generaci „územních paktů na rozvoj v období globalizace“ (23). Do nich by měli být zapojeny všechny strany zainteresované do hospodářského rozvoje a rozvoje zaměstnanosti, aby bylo možné vhodně reagovat na výzvy trhů a hospodářské soutěže a překonat místní rozměr, který má stále tendenci být nebezpečně omezující ve vzájemně propojených světových podobách skutečnosti.
6.6.1

výběr stejného dne všeobecných voleb do Evropského parlamentu – po něm následující, opravdu evropský povolební večer by dodal debatám i předneseným příspěvkům a komentářům zcela jiný rozměr a zasadil by politické otázky do jejich skutečného evropského rámce, neomezoval by je tedy naprosto nemístným a chybným způsobem pouze na rozměr vnitrostátní, jak tomu v současné době většinou bývá;
2.7

Takovéto zaměření politiky pro hospodářskou soutěž na to, aby se braly do úvahy také zájmy spotřebitelů, by se mělo uskutečňovat horizontálním způsobem a bez přísného rozlišování pravomocí generálních ředitelství COMP a SANCO. K tomu by byla nutná soustavná koordinace jednotlivých politik nejen na evropské, ale i na národní úrovni, aby se dosáhlo volné hospodářské soutěže, která prospívá jak hospodářským a sociálním činitelům, tak spotřebitelům.
4.2

Pro dobro nás všech je nutné, abychom v rámci kolektivní odpovědnosti pomáhali zdravotníkům plnit tato očekávání: — doplnění jejich vzdělání o etický rozměr, respektování osoby a jejích práv tak, aby pochopili jejich dynamiku a veškeré detaily a nepovažovali dodržování práv pacientů za nadbytečnou zátěž, — budování diskusního prostoru a míst pro setkávání zdravotníků mezi sebou a těchto profesionálů s uživateli, — zavádění nových forem informování nemocných, do nichž budou zapojeni všichni účastníci systému zdravotní péče, — vytvoření nových pedagogických forem týkajících se souhlasu pacienta a vedoucí k dohodě mezi pacientem a lékařem, — vytváření a popularizace nových organizačních a pedagogických řešení, jejichž cílem je minimalizace stresu u dětí spojeného s jejich léčbou, zejména pobytem v nemocnici, — zavedení výborů klinické etiky v rámci zdravotnických zařízení, které umožní podporu zdravotníků a dodržování práv nemocných, — začlenění ochrany a podpory práv pacientů do kodexu chování a etiky zdravotníků, — zpřehlednění systému zdravotní péče pro jeho uživatele zdůrazněním postavení a úlohy všech zdravotníků, — koncipování nových kolektivních způsobů zdravotnické praxe, do nichž budou zapojeni lékaři a ostatní zdravotníci: — skupinová praxe, zdravotnická zařízení, — spolupráce mezi zdravotnickými, zdravotně-sociálními a sociálními pracovníky, — přehodnocení postavení sdružení nemocných, uživatelů, spotřebitelů, rodin a občanů: — zapojení zástupců uživatelů do zastupitelských orgánů, — uznání úlohy některých sdružení v oblasti terapeutického vzdělávání, prevence a informování nemocných, — navázání kontaktů mezi sdruženími a profesionálními strukturami, — poskytování prostředků sdružením pro jejich činnost a šíření informací (vzdělávání, speciální dovolená za účelem zastupování sdružení atd.), — zřízení neutrálních a příjemných prostor v nemocničních zařízeních, kde by pacienti mohli hovořit o svých záležitostech a připravit se s pomocí sdružení uživatelů na diskusi se zdravotníky, — zapojení sdružení i profesionálů do posuzování stížností a do stanovení opatření na podporu kvality léčebného přístupu.
2.2.1

Komise předložila svůj původní návrh revize finančního výhledu na roky 2007-2013 (6) v roce 2004. V uvedeném návrhu počítala Komise s výdaji Unie o 27 členských státech ve výši 1,14 % HND na období let 2007-2013. EHSV se ve svém stanovisku (7) vyslovil vzhledem k významným výzvám, na něž musí Evropská unie odpovědět, ve prospěch zvýšení vlastních zdrojů až na nejvyšší možnou hranici 1,30 % HND (čímž by byla překonána předchozí hranice 1,24 %). Na zasedání Evropské rady v prosinci roku 2005 byl celkový objem výdajů pro období let 2007-2013 stanoven na 1,045 % HND. Konečně v dubnu roku 2006 dospěly Rada a Evropský parlament po společném jednání ke konečnému návrhu, který odpovídal výši 864,316 milionu eur, tedy 1,048 % HND.
2.1

Je třeba zavést konkrétní politiky a programy, aby ženy mohly větší mírou přispívat k růstu a rozvoji. Některé z těchto politik by mohly být nastaveny v Akčním plánu, v němž by byly stanoveny jasné časové rámce a postupy hodnocení a jenž by měl zahrnovat následující prvky, bez pořadí důležitosti: 1. Mechanismy budování schopností a podpůrné programy, jež budou ženy motivovat k posouzení prostředí, v nichž žijí a pracují, a k hledání způsobů, jak se aktivně podílet na jejich rozvoji s využitím vlastních schopností. Sem by mohla patřit také podpora způsobů, jak vytvářet svépomocné skupiny. 2. Investice do sociální infrastruktury a služeb na podporu žen v zaměstnání a při samostatně výdělečné činnosti. 3. Definice tradiční podnikatelské činnosti, MSP a samostatně výdělečné činnosti. 4. Zabezpečení stejného postavení podniků vlastněných muži a podniků vlastněných ženami, a to u všech velikostí podniků. 5. Vytvoření právního systému s rovným postavením žen a mužů, jenž ženám umožní podepisovat dokumenty a vlastnit majetek. 6. Odborná příprava žen, které vedou nebo vlastní podniky, zaměřené na jejich konkrétní potřeby. Sem by jako doplněk mohly patřit mentorské programy, zřízení profesních organizací a právní a daňové poradenství. 7. Utvoření „vzájemných záručních podniků“ jako hospodářských subjektů, jejichž členy jsou vlastníci MSP a jež fungují jako garanti bankovních služeb. 8. Realizace specifických programů zaměřených na usnadnění zakládání podniků migrujícími ženami a menšinovými skupinami. 9. Informační a podpůrné mechanismy zaměřené na vytváření sociálních podniků a družstev. 10. Spolupráce a navázání kontaktů s protějšky v EU s cílem identifikovat struktury a mechanismy, ale i osvědčené postupy, jež zajistily přidanou hodnotu na jiných místech. 11. Vzdělávací politiky, jež podporují podnikatelského ducha a příznivé vnímání podnikání od raného věku (7). Postoj k podnikání je třeba definovat jako celoživotní vzdělávací proces, jenž začíná na základní škole. To může zvýšit flexibilitu v různých fázích života jedince. 12. Další zapojení žen do rozhodování na všech úrovních, tj. vládní, místní a soudní. 13. Zpřístupnění veřejných zakázek MSP, zejména vlastněných ženami, s cílem stimulovat růst podnikání. 14. Specifické cíle rovnosti příležitostí v politikách zaměstnanosti, s kvalitativními a kvantitativními ukazateli, jež jsou klíčovým předpokladem zvýšení počtu podnikatelek, zajištění zaměstnanosti a zvýšení její kvality (8).
1.11

EHSV se domnívá, že důrazně stanovené cíle EU, jako je vize Lisabonské strategie učinit z Evropy v dohledné době nejkonkurenceschopnější ekonomiku světa, nebyly zohledněny v diskusích o rozpočtu, a hlavně ani v dohodnutých číslech tohoto rozpočtu. Komise věnuje významné prostředky do programů VaV, ale jejich úloha a význam nerostou spolu s očekáváními. Aby tyto programy účinně fungovaly, musely by znásobit svůj dopad v členských státech a musely by vytvářet další programy, které by zohlednily specifickou situaci každé země. To se však neděje. EHSV se domnívá, že by Komise měla zrevidovat svůj systém pro řízení inovací a poskytnout podporu pro účinnější koordinaci úsilí členských států, aby bylo možné silněji pocítit násobný účinek prostředků VaV, zejména s ohledem na priority vývoje EU.
3.12.1

Je třeba investovat do zahájení používání nových technologií. Společnosti musejí být ziskové, aby mohly investovat. To je také důvod proč investovat do lepší energetické účinnosti, i přesto, že doba návratnosti může být krátká. Obchod s energií je v posledních několika letech velmi výnosný, investice jsou nicméně stále malé. Je známo, že plánování a požadavky na schválení zpomalují investice a dokonce jim i brání. Pro snížení rizik pro investice je nutný předvídatelný a stabilní regulační rámec. Investice do energetické infrastruktury mají často dlouhou dobu návratnosti, a tak by bylo prospěšné využít některé formy dlouhodobých smluv.
6.2

Prvním cílem při budování kontaktů mezi organizovanou občanskou společností Japonska a EU musí být vzájemné poznání a porozumění, což povede k rozvoji ve vytváření sítí. Jen poté lze zahájit důkladnou spolupráci, která vnese naše příspěvky do již existujících silných vazeb mezi orgány Japonska a EU. Nebude se jednat o rychlý proces, ale bylo by užitečné hledat u Komise a japonských orgánů podporu úvodního setkání, na kterém by byly identifikovány společné problémy a projednán další postup, včetně toho, které organizace by mohly nejúčelněji zastupovat obě strany (14). Po tomto úvodním setkání by následovala cílená práce, včetně společné akce. Účastníky tohoto setkání by měli být představitelé EU a japonské občanské společnosti, kteří by mohli poskytnout základ pro další vytváření sítí. Za EU by měli na tuto schůzku vyslat většinu delegátů EHSV a sociální partneři na úrovni EU.
3.2

Tento proces nelze jednoduše omezit na tvůrce politik, zákonodárce a skupiny na vysoké úrovni. Měl by to být proces pro všechny, do nějž jsou zapojeni všichni a jenž je utvářený všemi, a to ze dvou důvodů: — vstupní informace od velkého množství společenských okruhů jsou žádoucí pro definování nejlepších možných přístupů; — provádění v členských státech závisí do značné míry na spolupráci všech zainteresovaných stran. Klíčovým pojmem je spolurozhodování.
5.1

Během několika posledních let se ukázalo, že zavést omezení pro přístup na trh práce je často kontraproduktivní. Může to vést k obcházení systémů právních předpisů a pracovních podmínek. Počet rumunských a bulharských žadatelů o zaměstnání nebude až do 31. prosince 2008 nijak omezován v Estonsku, Lotyšsku, Litvě, Polsku, na Slovensku, v České republice, ve Švédsku, Finsku, na Kypru a ve Slovinsku. Ve Finsku, na Kypru a ve Slovinsku se nicméně budou muset nechat zaregistrovat. V dalších 15 státech Unie bude jejich počet omezován (9). Žadatelé o práci z deseti členských států, které přistoupily k EU v roce 2004, stále podléhají určitým omezením. Ta se však týkají pouze omezeného počtu zemí a jsou menšího rozsahu než omezení, kterým podléhají bulharští a rumunští pracovníci (10).
4.3

EHSV rovněž doporučuje, aby NRUR rozvíjely svoji schopnost individuálně i kolektivně jednat s evropskými institucemi o evropských otázkách politiky pro udržitelný rozvoj z hlediska občanské společnosti. EHSV (konkrétně pak Středisko pro sledování udržitelného rozvoje) by zde mohl sehrát úlohu zprostředkovatele, jenž by usnadnil silnější zapojení národních rad do problematiky udržitelnosti na evropské úrovni. EHSV by se mohl pravidelně scházet s EEAC a jejími členy k jednání o nadcházejících otázkách. Mohl by podpořit celoevropské komparativní studie na tato témata, se zvláštním zřetelem k přínosu a úloze občanské společnosti. Dále by mohl upozornit na příklady osvědčených postupů a zajistit jejich publicitu.
3.1

Stanovisko je naléhavé z nejrůznějších důvodů: a) Komise ve svém sdělení o stavu zaměstnanosti ve venkovských oblastech detailně zkoumá také vývoj z hlediska počtu pracovních míst. Zdůrazňuje, že přes nízký podíl zemědělské práce ve venkovských regionech má tento sektor velký význam. Komise očekává pokles zaměstnanosti (jakožto práce na plný úvazek) v zemědělství do roku 2014 z nynějších 10 milionů o 4 až 6 milionů pracovních míst (2 mil. v EU-15, 1 až 2 mil. v nových členských státech EU a 1 až 2 mil. v Rumunsku a Bulharsku). b) V EU-15 se bude počet zaměstnanců na plný úvazek stabilizovat resp. lehce vzroste (jako například v Německu ve starých spolkových zemích). V kandidátských zemích bude třeba počítat s úbytkem pracovníků zaměstnaných na plný úvazek. Je zřejmé, že bude-li tento trend pokračovat, poroste potřeba podniků zaměstnávat sezónní pracovníky v regionech, kde se pěstuje ovoce a zelenina. c) U mnoha zemí se již očekává nedostatek kvalifikovaných pracovníků, kteří by např. v podnicích byli schopni zastávat vedoucí funkce či obsluhovat složitou techniku. d) Podniky si již stěžují na to, že nemají žádné zaměstnance, které by mohli zaměstnávat sezónně. Ozývají se první hlasy, že by pracovníci měli migrovat volněji nejen v rámci EU (souhlas s volným pohybem pracovníků), ale že by na sezónní práce měly být více zaměstnávány i pracovní síly ze zemí mimo EU. První otevření hranic již provedlo Polsko a připustilo pracovníky z Běloruska a z Ukrajiny. e) Na druhé straně v mnoha regionech, zejména v těch venkovských, stále ještě panuje vysoká nezaměstnanost. Strategie Komise spočívá ve zvýšení mobility práce. Avšak k tomu je třeba, aby byla nabízená pracovní místa atraktivní. f) Je nesporné, že při zaměstnávání migrujících pracovníků vznikají konflikty a problémy. g) Rovněž je nesporné, že v zemědělství dochází z důvodu vegetačních období k sezónně omezeným pracovním špičkám, kdy je práce dostatek. Na základě závěrů Lisabonské strategie mají být vytvořena pracovní místa, avšak ta musí být kvalitní. h) Díky Göteborgské strategii se členské státy dohodly na cílech udržitelného rozvoje. Sociální rozměr při tom musí být zohledňován ve stejné míře jako hospodářské a environmentální cíle. Z toho je odvozen i požadavek, aby byl sociální standard dodržován i u migrujících pracovníků. V tomto ohledu musejí podniky plnit svoji sociální odpovědnost. Migrující pracovníci mají nárok na rovné zacházení a právo na důstojné bytové a životní podmínky. Kromě toho musejí být plně začleněni do systémů sociálního zabezpečení. i) Díky antidiskriminační iniciativě Evropské komise je na řadě rovněž antidiskriminační diskuse o pracovních a životních podmínkách zahraničních pracovníků. j) Se zcela volným pohybem pracovníků v EU se změní i možnosti jednotlivých států podnikat kroky. Tím vzroste konkurence jak mezi zaměstnanci, tak i mezi zaměstnavateli. k) Diskuse o Společné zemědělské politice se vzhledem k počtu 4–6 mil. migrujících pracovních sil, který předpokládá Komise, neobejde bez diskuse o kvalitě práce. Situace pracovníků na plný úvazek se změní, předpokládá se nedostatek vyučených pracovníků, dlouhodobě se počet zaměstnanců bude stabilizovat.