[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 29.4.2009 KOM(2009) 206 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Zpráva o fungování nařízení č. 1/2003 {SEK(2009)574} SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Zpráva o fungování nařízení č. 1/2003 ÚVOD 1. Nařízení 1/2003[1], hlavní prvek modernizace pravidel a postupů pro vymáhání antimonopolních předpisů Evropské unie, se začalo používat dne 1. května 2004. Článek 44 nařízení 1/2003 stanoví, že Komise k 1. květnu 2009, tj. po pěti letech používání, podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jeho fungování. 2. Nařízení 1/2003 bylo výsledkem nejrozsáhlejší reformy postupů pro prosazování článků 81 a 82 Smlouvy od roku 1962. Jeho hlavními znaky jsou: 3. Zrušení oznamování dohod mezi podniky Komisi, což Komisi umožnilo zaměřit své zdroje na důležitý boj proti kartelům a jiným závažným porušením antimonopolních pravidel. 4. Zmocnění vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž a soudů k uplatňování antimonopolních pravidel ES v jejich plném rozsahu, tak aby díky většímu počtu orgánů pro vymáhání práva bylo zajištěno širší uplatňování antimonopolních pravidel ES. 5. Spravedlivější podmínky pro podniky působící přeshraničně, jelikož všechny subjekty zodpovědné za prosazování pravidel hospodářské soutěže, včetně příslušných vnitrostátních orgánů a soudů, jsou povinny uplatňovat antimonopolní pravidla ES na případy, jež se týkají obchodu mezi členskými státy. 6. Úzká spolupráce Komise a vnitrostátních orgánů hospodářské soutěže v rámci Evropské sítě pro hospodářskou soutěž. 7. Vylepšené nástroje pro vymáhání pravidel, díky nimž může Komise lépe odhalovat a řešit porušení antimonopolních pravidel. 8. V souvislosti s nařízením 1/2003 Komise dále přijala prováděcí nařízení 773/2004[2] a šest nových sdělení a pokynů[3]. 9. Cílem této zprávy je zmapovat a vyhodnotit proces modernizace pravidel pro vymáhání antimonopolních předpisů ES během prvních pěti let. Je třeba ji číst spolu s doprovodným Pracovním dokumentem útvarů Komise, který obsahuje podrobnější analýzu. ZMěNA SYSTÉMU: ZE SYSTÉMU OZNAMOVÁNÍ K PřÍMÉMU POUžITÍ čL. 81 ODST. 3 SMLOUVY 10. Nařízením 1/2003 byla zavedena zásadní změna v rámci používání článků 81 a 82 Smlouvy. Centralizovaný systém oznamování a povolování, vytvořený nařízením č. 17 byl nahrazen systémem prosazování pravidel založeném na přímém použití článků 81 a 82 Smlouvy v celém jejich rozsahu. 11. Podle nařízení 1/2003 jsou Komise, vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž a soudy zmocněny používat články 81 a 82 Smlouvy v plném rozsahu. Zejména dohody ve smyslu čl. 81 odst. 1 Smlouvy, jež ale splňují podmínky čl. 81 odst. 3 Smlouvy, jsou nyní přímo platné a vykonatelné, aniž by k tomu bylo nezbytné předchozí rozhodnutí. V kontextu prosazování práva ve veřejném zájmu se podmínky v čl. 81 odst. 3 Smlouvy posuzují především tehdy, pokud je toto ustanovení v případech vymáhání práva uváděno v rámci obhajoby. 12. Přechod ze systému oznamování a úředního povolování na systém přímého použití proběhl v praxi neobyčejně hladce. Obecně z rozhodovací praxe Komise a příslušných vnitrostátních orgánů, ani ze zkušeností hlášených z obchodních a právnických kruhů nevyplývají žádné větší potíže s přímým používáním čl. 81 odst. 3 Smlouvy, jež zúčastněné subjekty uvítaly. 13. Se změnou systému došlo i k posunutí priorit Komise, jež mohla zaměřit své zdroje na oblasti, ve kterých může významně přispět k prosazování článků 81 a 82 Smlouvy. Jasným projevem tohoto aktivního přístupu bylo zahájení rozsáhlých šetření v klíčových hospodářských odvětvích EU s přímými dopady na spotřebitele. Kromě toho Komise uplatňuje přístup více zaměřený na dopady v rámci všech oblastí antimonopolní politiky mimo kartely. Aktivnější postoj Komise se dále odrazil na počtu rozhodnutí přijatých v oblasti vymáhání práva, jenž se oproti minulým období zvýšil. 14. Reforma antimonopolních pravidel obnášela i přechod od schvalování jednotlivých dohod k systému, ve kterém je kladen důraz na všeobecné pokyny, jež mohou být nápomocny mnohým podnikům i dalším orgánům pro vymáhání práva. Komise započala tento proces již před rokem 2004, a to pokud jde o vertikální omezení[4] a dohody o horizontální spolupráci[5]. Modernizační balíček z roku 2004 obsahoval obecné pokyny o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy[6], dále pak byly ve stejném roce přijaty blokové výjimky na převod technologií a příslušné pokyny[7]. Dne 9. února 2009 Komise zveřejnila pokyny ke svým prioritám v oblasti vymáhání práva při používání článku 82 Smlouvy o ES na zneužívající chování dominantních podniků vylučující ostatní soutěžitele[8]. V jednotlivých případech je Komise i nadále připravena poskytovat poradenství podnikům, jež narazí na nové nebo nevyřešené otázky, a to v souladu se sdělením o neformálním poradenství[9]. Ve vykazovaném období však Komise zaznamenala jen velmi malý zájem. POSTUPY KOMISE V RÁMCI NAřÍZENÍ 1/2003 15. Nařízením 1/2003 obdržela Komise nový soubor vykonávacích pravomocí, jež jsou zaměřeny na jeho základní cíl, kterým je účinnější a jednotnější prosazování pravidel hospodářské soutěže. Komise své nové a revidované pravomoci aktivně a vcelku úspěšně v rámci účinnějšího prosazování pravidel využívá. 16. Nařízení 1/2003 upřesnilo a posílilo vyšetřovací pravomoci Komise (články 17 až 22). Odvětvová šetření se stala jedním z klíčových nástrojů při vyšetřování, které Komisi umožnily zjistit nedostatky v hospodářské soutěži na trzích s plynem a elektřinou, v odvětví retailového bankovnictví, pojištění podnikatelských subjektů a ve farmaceutickém průmyslu. Tato šetření se stala zdrojem velkého množství konkrétních údajů, díky nimž Komise v jednotlivých případech prosadila dodržení článků 81 a 82 Smlouvy. 17. Nové a revidované pravomoci byly při vyšetřování použity v nezbytně nutném rozsahu. Pravidelně byla využita pravomoc pečetit, stejně jako pravomoc dotazovat se na skutečnosti a dokumenty v průběhu vyšetřování v podnikatelských prostorech. Kontroly v nepodnikatelských prostorech byly provedeny dvakrát[10]. Nařízení 1/2003 rovněž zavedlo pravomoc dotazovat se právnických a fyzických osob s jejich souhlasem. I když Komise tento nástroj pravidelně využívala, zkušenosti ukazují, že kvůli chybějícímu postihu za zavádějící nebo nepravdivé odpovědi se může snižovat motivace k poskytnutí správných a úplných informací. Mimoto Komise jen zřídka využila pravomoc požádat vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž, aby jejím jménem provedly kontroly, jak stanoví čl. 22 odst. 2. Obě posledně zmíněné otázky si patrně zaslouží další rozbor. 18. Nařízením 1/2003 byly zavedeny nové druhy rozhodnutí. Hlavní novinkou je článek 9, který Komisi zmocňuje prohlásit závazky nabízené ze strany podniků za závazné a vymahatelné. Komise této pravomoci využila při přijímání 13 rozhodnutí. Cílem článku 9 je zvýšení administrativní účinnosti při řešení výhrad týkajících se hospodářské soutěže, které vyjádří Komise a ke kterým dotyčné podniky dobrovolně nabídnou závazky s cílem reagovat na zmíněné výhrady. Je tím zajištěna rychlá změnu na trhu a znamená to značné zlepšení ve srovnání s nařízením č. 17, v rámci něhož nebyla k dispozici žádná možnost vymáhání v případech uzavřených na základě neformálních závazků. 19. Komise rovněž přijala řadu rozhodnutí zakazujících protiprávní jednání v souladu s článkem 7 nařízení. Tento článek výslovně stanovuje pravomoc ukládat strukturální nápravná opatření. Komise sice dosud tuto pravomoc nevyužila, vyslovila však souhlas se závazky vedoucími ke strukturálním změnám[11]. 20. Ve vykazovaném období Komise nepřijala rozhodnutí podle článku 10 nařízení. Tento nástroj byl vytvořen především k zajištění jednotnosti a díky značnému úsilí Evropské sítě pro hospodářskou soutěž při prosazování jednotného uplatňování antimonopolních pravidel ES jej nebylo dosud nutné použít. 21. Stejně jako nařízení č. 17 upravuje nařízení 1/2003 možnost, aby se osoby, jež prokáží oprávněný zájem, staly (formálními) stěžovateli, na které se vztahují určitá procesní práva. Komise vítá stížnosti, jež vedou k přednostním případům, a vybízí stěžovatele k předkládání opodstatněných výhrad. Zároveň by se mělo dále posoudit, jak racionalizovat zpracování stížností, jež v souladu s judikaturou soudů Společenství k přednostním případům nevedou. 22. Nejúčinnějším nástrojem, který má Komise k dispozici v boji zejména proti kartelům, jsou pokuty s dostatečným odrazujícím účinkem kombinované s efektivním programem shovívavosti. Právní základ pro pravomoc Komise ukládat pokuty za porušení hmotněprávních ustanovení soutěžního práva podle nařízení 1/2003 byl v podstatě převzat z nařízení č. 17. Komise může podnikům či sdružením podniků, které se dopustily protiprávního jednání, uložit pokuty do výše 10 % jejich celkového obratu za předchozí hospodářský rok. Komise dále zdokonalila a rozpracovala svou politiku pokutování ve svých pokynech pro výpočet pokut z roku 2006. Soudy Společenství přezkoumaly velké množství pokut uložených Komisí a většinou její přístup schválily. 23. Nařízení 1/2003 zavedlo účinnější sankce za nedodržení povinností, jež mají podniky v souvislosti s vyšetřováním. Komise poprvé využila tohoto ustanovení a vyměřila pokutu ve výši 38 milionů EUR za porušení pečeti[12]. Dalším významným zlepšením, jež přineslo nařízení 1/2003, bylo podstatné zvýšení maximálních limitů pro penále, jež může být uloženo, pokud rozhodnutí Komise není dodržováno. Ze zkušeností s tímto ustanovením vyplývá, že postup stanovený v článku 24 se jeví jako poměrně zdlouhavý a těžkopádný[13], pročež lze uvažovat o možných vylepšeních. POUžITÍ PRÁVA ES PRO HOSPODÁřSKOU SOUTěž V SOULADU S čLÁNKEM 3 NAřÍZENÍ 1/2003 24. V článku 3 nařízení 1/2003 byl poprvé upraven vztah mezi vnitrostátními právními předpisy o hospodářské soutěži a jejich protějškem v právu ES. Zúčastněné subjekty z právnických a obchodních kruhů vesměs potvrdily, že nařízení 1/2003 příznivým způsobem přispělo k vytvoření rovných podmínek v souladu s lisabonskými cíli[14]. 25. Podle čl. 3 odst. 1 musí vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž a soudy používat články 81 a 82 Smlouvy na dohody nebo jednání, jež mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy. Toto pravidlo má zajistit použití práva Společenství o hospodářské soutěži na všechny případy v jeho působnosti. Z toho rovněž vyplývá, že v těchto případech jsou plně použitelné mechanismy spolupráce upravené článkem 11 až 13 a článkem 15 nařízení 1/2003. V důsledku povinnosti používat pravidla ES pro hospodářskou soutěž stanovené v čl. 3 odst. 1 se články 81 a 82 Smlouvy používají víc a jednotná právní norma se tak uplatňuje ve velmi širokém měřítku. 26. Účelem konvergenčního pravidla obsaženého v čl. 3 odst. 2 je vytvoření rovných podmínek stanovením jednotné normy pro posuzování dohod, jednání ve vzájemné shodě a rozhodnutí sdružení podniků. Členské státy mohou oproti tomu nadále přijímat a uplatňovat přísnější vnitrostátní právní předpisy pro zákaz či postih jednostranných jednání podniků, než stanoví článek 82 Smlouvy. Ustanovení tohoto typu existují v řadě členských států a zahrnují zejména: vnitrostátní právní předpisy, jež regulují zneužití hospodářské závislosti, silnějšího vyjednávacího postavení či „významného vlivu“ [15], právní ustanovení týkající se prodeje pod cenou nebo se ztrátou[16], vnitrostátní zákony stanovující odlišné normy pro posuzování dominantního postavení[17] a přísnější vnitrostátní právní úpravy ohledně chování dominantních podniků. 27. Rozdílnost norem týkajících se jednostranných jednání kritizovaly obchodní a právnické kruhy, podle nichž rozdílné normy vedou k fragmentaci jejich obchodních strategií, jež bývají formulovány v celoevropském či celosvětovém měřítku. Tato problematika by měla být dále přezkoumána, a to jak z hlediska posouzení rozsahu způsobených problémů, tak i z hlediska posouzení potřeby opatření na úrovni EU. EVROPSKÁ SÍť PRO HOSPODÁřSKOU SOUTěž 28. Nařízením 1/2003 dostaly vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž klíčovou úlohu v zajišťování účinného a jednotného uplatňování pravidel hospodářské soutěže ES. Po pěti letech je zřejmé, že cíl spočívající ve větším vymáhání pravidel hospodářské soutěže ES při současném zajištění jejich jednotného používání byl vesměs splněn. 29. Prosazování pravidel hospodářské soutěže ES se po nabytí účinnosti nařízení 1/2003 markantně zvýšilo. Do konce března 2009 bylo zahájeno vyšetřování na základě pravidel hospodářské soutěže ES ve více než 1 000 případech napříč celou řadou odvětví. 30. Rozdělení práce mezi jednotlivými orgány v rámci sítě probíhá celkově bez problémů. Pět let zkušeností potvrdilo, že flexibilní a pragmatické úpravy zavedené nařízením 1/2003 a oznámením o sítích fungují dobře. V několika málo případech bylo předmětem diskusí přidělení případu, což se záhy vyjasnilo. 31. Mechanismy spolupráce pro účely vyšetřování v rámci Evropské sítě pro hospodářskou soutěž fungovaly celkově dobře. Možnost výměny a použití informací získaných jiným orgánem pro hospodářskou soutěž zvyšuje celkovou účinnost uvnitř sítě a je předpokladem pro flexibilní systém přidělování případů. I přes určitá omezení vyplývající z rozdílnosti vnitrostátních postupů byla v náležitých případech také aktivně využívána pravomoc vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž provádět jménem jiného příslušného vnitrostátního orgánu kontroly nebo jiná vyšetřovací opatření, což přispělo k účinnému vymáhání práva. 32. Podle čl. 12 odst. 3 nesmí vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž využít k uložení trestu odnětí svobody informace získané ze státu, jehož právní předpisy takové sankce nestanoví. Vyskytly se otázky, zda tento zákaz není příliš dalekosáhlý a zda není překážkou účinného vymáhání práva. Může být vhodné prozkoumat, zda existují jiné možnosti při plném zachování práva na obhajobu stran. Tyto úvahy mohou být přínosné v budoucích diskusích týkajících se dohod mezinárodní spolupráce s určitými státy s příslušným systémem trestněprávního vymáhání. 33. Do konce vykazovaného období byla Komise v souladu s čl. 11 odst. 4 informována o více než 300 plánovaných rozhodnutích vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž. Ani v jednom z těchto případů nezahájila Komise řízení podle čl. 11 odst. 6, jímž by vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž z důvodu jednotného používání ztratil příslušnost. Ze zkušeností vyplývá, že vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž mají na jednotnosti velký zájem a úsilí vynaložené v rámci Evropské sítě pro hospodářskou soutěž k tomuto cíli úspěšně přispělo. V souladu s čl. 11 odst. 4 se na úrovni útvarů a při zachování důvěrnosti v rámci sítě rozvinuly neformální diskuse o navrhovaném postupu vnitrostátního orgánu. Zúčastněné subjekty jsou s výsledky uplatňování pravidel hospodářské soutěže ES v rámci Evropské sítě pro hospodářskou soutěž spokojeny. 34. Evropská síť pro hospodářskou soutěž se osvědčila jako fórum k diskusi o obecných otázkách politiky. Neustálý dialog mezi členy sítě na všech úrovních v posledních letech významně přispěl k jednotnému používání pravidel hospodářské soutěže ES. 35. I když nařízení 1/2003 nenutí členské státy přijímat zvláštní institucionální rámec k provádění pravidel hospodářské soutěže ES, mnohé členské státy posílily nebo přezkoumaly své struktury pro vymáhání práva ve snaze optimalizovat jejich účinnost. 36. Nařízení 1/2003 nijak formálně neupravuje ani neharmonizuje postupy vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž, které tak používají stejná hmotněprávní ustanovení v rámci rozdílných postupů a které mohou ukládat různé typy sankcí. Nařízení 1/2003 tuto různorodost zohledňuje[18]. Díky nařízení rovněž došlo k podstatnému a dobrovolnému sbližování právních předpisů členských států, podporované prací v rámci Evropské sítě pro hospodářskou soutěž. 37. Názornou ukázkou, jak Evropská síť pro hospodářskou soutěž umí spojit své síly a společně vypracovat novou vizi pro řešení skutečných a vnímaných nedostatků stávajícího systému, je modelový program shovívavosti Evropské sítě pro hospodářskou soutěž[19]. Právě díky spolupráci v rámci sítě byly členské státy či vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž motivovány k zavedení a rozpracování svých vlastních politik shovívavosti a k jejich vzájemnému sbližování. V současné době nemají k dispozici žádný program shovívavosti pouze dva členské státy. Podle modelového programu posoudí Evropská síť pro hospodářskou soutěž stav sblížení jednotlivých programů shovívavosti ke konci roku 2008. Od tohoto posudku se pak budou odvíjet úvahy o nutnosti dalších opatření v této oblasti. 38. Přesto odlišnosti v rámci systémů členských států pro vymáhání práva stále existují, a to v tak důležitých otázkách, jako jsou pokuty, trestní postih, odpovědnost ve skupinách podniků, odpovědnost sdružení podniků, nástupnictví podniků, promlčecí lhůty, důkazní požadavky, pravomoc uložit strukturální nápravná opatření a schopnost orgánů pro hospodářskou soutěž členských států formálně stanovit priority vymáhání práva. Tato otázka si možná zasluhuje další rozbor a posouzení. SPOLUPRÁCE S VNITROSTÁTNÍMI SOUDY 39. Po vstupu nařízení 1/2003 v platnost mají vnitrostátní soudy pravomoc uplatňovat články 81 a 82 Smlouvy v plném rozsahu. Vnitrostátní soudy použily články 81 a 82 Smlouvy v různých odvětví a projednaly řadu otázek. Nicméně zúčastněné subjekty podotýkaly, že podle jejich názoru vymáhají vnitrostátní soudy pravidla hospodářské soutěže ES nejednotně. 40. Nařízení 1/2003 obsahuje řadu prostředků na podporu jednotného uplatňování pravidel hospodářské soutěže vnitrostátními soudy. Od 1. května 2004 poskytla Komise vnitrostátním soudům v 18 případech stanovisko k otázkám týkajícím se použití článků 81 a 82 Smlouvy. Komise i vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž mají podle čl. 15 odst. 3 pravomoc předkládat vyjádření jako amicus curiae . Je to nástroj, jehož některé vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž hojně využívají. Komise se během vykazovaného období rozhodla předložit svá vyjádření ve dvou případech, ve kterých bylo podle ní jednotné uplatňování pravidel hospodářské soutěže ES bezprostředně ohroženo. Zúčastněné subjekty Komisi vyzvaly, aby tento nástroj využívala ve větší míře, přičemž by měly být hledány cesty, jak tento postup dále rozvíjet. 41. Nařízení 1/2003 ukládá členským státům povinnost předávat Komisi kopie všech písemných rozsudků vnitrostátních soudů týkajících se použití článků 81 nebo 82 Smlouvy. Jelikož však tato věc nefungovala optimálně, mělo by se uvažovat o možnostech, jak zajistit účinný přístup k rozsudkům vnitrostátních soudů. STYčNÉ POLOCHY S VYMÁHÁNÍM PRÁVA VE TřETÍCH ZEMÍCH 42. Komise přikládá velký význam podpoře konstruktivní spolupráce s orgány třetích zemí, zejména pokud jde o porušení hospodářské soutěže s mezinárodním dosahem. Účinnost mezinárodní spolupráce je však vzájemně propojena s účinností vyšetřování, která provádí v rámci prosazování článků 81 a 82 Smlouvy Komise. 43. Během vykazovaného období se vyskytly případy zveřejnění informací ze spisu Komise v třetích zemích. Došlo k tomu v souvislosti se soukromoprávními spory ve třetích zemích a v menší míře v souvislosti s výměnou informací se správními orgány třetích zemí. 44. Komise velmi podporuje účinná občanskoprávní řízení o náhradu škody, zejména proti účastníkům kartelových dohod. Zveřejnění informací ze spisu Komise v souvislosti se soukromoprávními spory ve třetích zemích, a to zejména dobrovolné poskytnutí informací během vyšetřování, však může vážně ohrozit účinnost prosazování antimonopolních pravidel ve veřejném zájmu. Komise intervenovala prostřednictvím amicus curiae před soudy USA proti možnosti zveřejnění informací, jež byly poskytnuty výhradně pro účely vyšetřování. Rovněž Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž předložilo americkému úřadu Antitrust Modernization Commission příslušné stanovisko v tomto ohledu. 45. Obecně je zastáván názor, že právní rámec by mohl být upřesněn a posílen, aby byla dále zvýšena míra ochrany proti zveřejňování informací jednak v souvislosti soukromoprávních sporů v třetích zemích, jednak v rámci výměny informací se správními orgány třetích zemí. ZÁVěR 46. Nařízení 1/2003 přineslo zásadní změnu způsobu, jakým je vymáháno dodržování evropského soutěžního práva. Díky nařízení se prosazování článků 81 a 82 Smlouvy ze strany Komise značně zlepšilo. Komise se nyní může aktivněji zaměřit na řešení slabých stránek fungování hospodářské soutěže v klíčových odvětvích hospodářství. 47. Pravidla hospodářské soutěže ES se do značné míry stalo jednotnou právní úpravou obecně platnou po celé EU. K zajištění jejich jednotného používání přispěla spolupráce v rámci Evropské sítě hospodářské soutěže. Tato síť je inovativním modelem pro řízené provádění evropského práva Komisí a orgány členských států. 48. V případě několika málo oblastí[20] vyjmenovává tato zpráva prvky, jež si zasluhují další posouzení, nicméně odpověď na otázku ohledně nutnosti případných změn stávajících pravidel nechává otevřenou. V další fázi poslouží tato zpráva Komisi jako základ při posuzování, zda je vhodné přijmout další politické iniciativy. [1] Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1), pozměněné nařízením Rady (ES) č. 411/2004 ze dne 26. února 2004, kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 3975/87 a mění nařízení (EHS) č. 3976/87 a (ES) č. 1/2003 v souvislosti s leteckou dopravou mezi Společenstvím a třetími zeměmi (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 1), a nařízením Rady (ES) č. 1419/2006 ze dne 25. září 2006, kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 4056/86, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě, a mění nařízení (ES) č. 1/2003, pokud jde o rozšíření jeho působnosti na kabotáž a trampovou dopravu (Úř. věst. L 269, 28.9.2006, s.1). [2] Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, 27.4.2004, s. 18), pozměněné nařízením Komise (ES) č. 622/2008 ze dne 30. června 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 773/2004 s ohledem na postup při narovnání v případech kartelů (Úř. věst. L 171, 1.7.2008, s. 3). [3] Tento modernizační balíček zahrnuje oznámení Komise o spolupráci v rámci sítě orgánů pro hospodářskou soutěž (Úř. věst. C 101, 27.4.2004, s. 43), oznámení Komise o spolupráci mezi Komisí a soudy členských států EU při používání článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. C 101, 27.4.2004, s. 54), sdělení Komise o neformálním poradenství v záležitostech nových otázek, které vyvstanou v souvislosti s konkrétní aplikací článků 81 a 82 Smlouvy o ES (informační dopisy) (Úř. věst. C 101, 27.4.2004, s. 78), sdělení Komise o vyřizování stížností Komisí podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. C 101, 27.4.2004, s. 65), pokyny k pojmu ovlivnění obchodu podle článků 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. C 101, 27.4.2004, s. 81) a pokyny o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy (Úř. věst. 101, 27.4.2004, s. 97). [4] Nařízení Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě (Úř. věst.L 336, 29.12.1999, s. 21–25) a Sdělení Komise – Pokyny k vertikálním omezením (Úř. věst. 291, 13.10.2000, s.1). [5] Nařízení Komise (ES) č. 2658/2000 ze dne 29. listopadu 2000 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie specializačních dohod (Úř. věst. L 304, 5.12.2000, s. 3), nařízení Komise (ES) č. 2659/2000 ze dne 29. listopadu 2000 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výzkumu a vývoji (Úř. věst. L 304, 5.12.2000, s.7) a pokyny o použitelnosti článku 81 Smlouvy o ES na dohody o horizontální spolupráci (Úř. věst. C 3, 6.1.2001, s.2). [6] Pokyny o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy (Úř. věst. C 101,27.4.2004, s. 97). [7] Nařízení Komise (ES) č. 772/2004 ze dne 7. dubna 2004 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o převodu technologií (Úř. věst. L 123, 27.4.2004, s. 11-17). [8] Úř. věst. C 45, 24.2.2009, s. 7. [9] Sdělení Komise o neformálním poradenství, viz pozn. 3. [10] Viz tisková zpráva Komise IP/09/137 týkající se nedávného rozhodnutí v případu kartelu Marine Hoses . [11] E.ON – Trh s elektřinou v Německu,Úř. věst. C 36, 13.2.2009, s. 8 a RWE – omezení přístupu na trh s plynem, viz tisková zpráva Komise IP/09/410 ze dne 18.3.2009. [12] E.ON, Úř. věst. C 240, 19.9.2008, s. 6. [13] Úplný soubor dokumentů týkajících se řízení se společností Microsoft lze nalézt na adrese: http://ec.europa.eu/competition/antitrust/cases/microsoft/index.html. [14] Tzv. Lisabonská strategie byla schválena na zasedání Evropské rady v Lisabonu v březnu 2000 a jejím cílem je podpora udržitelného hospodářského růstu v EU. [15] Pravidla tohoto typu existují ve Francii, Německu, Řecku, Portugalsku, Lotyšsku, Maďarsku a Irsku. [16] Členskými státy, jež v současné době zakazují prodej pod cenou nebo se ztrátou, jsou zejména Francie a Německo. [17] Jako příklad poslouží rakouský zákon, podle něhož se podnik považuje za dominantní, pokud má v obchodních vztazích ke svým zákazníkům či dodavatelům silnější postavení. [18] Viz podmínky pro použití vyměněných informací jako důkazní materiál v čl. 12 odst. 2 a 3. [19] K dispozici na adrese: http://ec.europa.eu/competition/ecn/model_leniency_en.pdf. [20] Viz body 12, 16, 18, 22, 27, 32, 33, 35, 36 a 40.