CS Úřední věstník Evropské unie C 60/13

Zveřejnění žádosti podle čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin

(2016/C 60/08)

Tímto zveřejněním se přiznává právo podat proti žádosti námitku podle článku 51 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (1).

JEDNOTNÝ DOKUMENT

„ZAGORSKI PURAN“

EU č.: HR-PGI-0005-01234 – 27.05.2014

CHOP ( ) CHZO ( X )

1. Název

„Zagorski puran“

2. Členský stát nebo třetí země

Chorvatsko

3. Popis zemědělského produktu nebo potraviny

3.1. Druh produktu

Třída 1.1 Čerstvé maso (a droby)

3.2. Popis produktu, k němuž se vztahuje název uvedený v bodě 1

„Zagorski puran“ je produkt získaný porážkou jedinců (drůbeže) původního chorvatského plemene záhorský krocan („zagorski puran“) ve věku 6 až 8 měsíců, které se chová ve volném výběhu (na pastvě) pod širým nebem.

Produkt „Zagorski puran“ se na trh uvádí jako jatečně upravený trup s krkem a droby nebo půlka jatečně upraveného trupu v čerstvém nebo zmrazeném stavu. Pojmem droby se rozumí játra a vyčištěný žaludek, které se na trh uvádí odděleně od jatečně upraveného trupu, zatímco srdce, ledviny a dýchací orgány v jatečně upraveném trupu zůstávají. Porážka záhorských krocanů se provádí v období od 1. října do 30. dubna.

Krocan byl jako druh registrován v databázi organizace FAOSTAT (http://faostat3.fao.org/home) a záhorský krocan byl jako plemeno zapsán do centrálních databází DAD-IS (http://dad.fao.org/) a FABIS (http://efabis.tzv.fal.de/) vedených organizací FAO.

Produkt se vyznačuje těmito vlastnostmi:

— hmotnost jatečně upraveného trupu samic (krůt) dosahuje až 3,5 kg, u samců (krocanů) až 5,5 kg,

— jatečně upravený trup, který se uvádí na trh, nesmí být nijak poškozen,

— nesmí mít žádné peří,

— barva kůže jatečně upraveného trupu musí být jednotná, a sice bledě až světle žlutá,

— barva masa jatečně upraveného trupu je bílo-růžová a na stehnech přechází do tmavě růžového odstínu,

— tuková vrstva, viditelná na krčním a břišním otvoru trupu, je žluté barvy,

— na trupu je jasně zřetelný přirozený tvar prsní kosti a na přední části trupu je viditelný jako „výstupek“.

— u samců je kost je silnější,

— kůže je na dotek kompaktní a pevná. Nohy pevně přiléhají k trupu.

Maso produktu „Zagorski puran“ se konzumuje výhradně po tepelné úpravě. Maso je z důvodu vyššího podílu tuku ve svalovině výrazně šťavnaté, je měkké a snadno se žvýká. Má mírnou a příjemnou vůni a chuť, která je pro tepelně upravené maso typická, bez nežádoucích cizích příměsí. Tepelně upravené maso na prsou je bílé barvy, zatímco maso na stehnech je hnědé.

Na území Chorvatského Záhoří se vyskytují čtyři druhy záhorského krocana, které se používají k výrobě produktu „Zagorski puran“, a sice bronzový, černý, šedý a světlý, které se mezi sebou odlišují barvou peří.

Analýza DNA potvrdila, že gen ovalbuminu zůstal u všech druhů záhorského krocana v průběhu let identický, avšak v důsledku nepříznivých dopadů okolního prostředí vznikly drobné rozdíly v jejich fenotypových vlastnostech. Měřením a porovnáním bylo rovněž zjištěno, že mezi jednotlivými druhy záhorského krocana neexistují rozdíly v kosterní a svalové struktuře ani v kvalitě masa.

3.3. Krmivo (pouze u produktů živočišného původu) a suroviny (pouze u zpracovaných produktů)

Záhorští krocani se v průběhu zemědělského roku krmí ve dvou fázích. V první fázi (až do 8. týdne věku) se zvířata mohou krmit tradičním krmivem a/nebo krmnými směsmi. Tradiční krmiva nejčastěji tvoří směsi vařených vajec, tvarohu, mléka, kukuřičné krupice a bylin (kopřiv, vojtěšky …).

V pozdější fázi chovu, až do 32. týdne věku, je základem krmiva záhorského krocana pastva na louce a přídavek kukuřice a/nebo krmných směsí.

3.4. Specifické kroky při produkci, které se musejí uskutečnit ve vymezené zeměpisné oblasti

Zvířata (drůbež) původního chorvatského plemene záhorský krocan určená na porážku a uvedení na trh pod názvem „Zagorski puran“ se musí nacházet a musí být chována a krmena ve vymezené zeměpisné oblasti definované v bodu 4.

Fáze výroby:

rozmnožování a chov jedinců

umístění záhorských krocanů v chovných stanicích

krmení záhorských krocanů.

3.5. Zvláštní pravidla pro krájení, strouhání, balení atd. produktu, k němuž se vztahuje zapsaný název

—

3.6. Zvláštní pravidla pro označování produktu, k němuž se vztahuje zapsaný název

Na obalu produktu „Zagorski puran“ je třeba jasně uvést obsah balení. U baleného celého trupu krocana se na zvláštním řádku uvedou slova „krocaní maso“, v případě krůt pak „krůtí maso“. U balených půlek trupu se vedle slov „krocaní maso“ nebo „krůtí maso“ uvede slovo „půlka“, a to buď „s droby“ nebo „bez drobů“.

Při označování balených produktů „Zagorski puran“ není povoleno uvádět další pojmy, jako například domácí, tradiční, pravý, původní apod.

4. Stručné vymezení zeměpisné oblasti

Oblast Chorvatského Záhoří zahrnuje celé území Krapinsko-zagorské župy, celé území Varaždinské župy a okrajové části Záhřebské župy hraničící s Krapinsko-zagorskou a Varaždinskou župou, konkrétně tyto obce: Brdovec, Marija Gorica, Pušća, Dubravica, Luka, Jakovlje, Bistra a Bedenica.

5. Souvislost se zeměpisnou oblastí

„Zagorski puran“ je produkt, jehož dobrá pověst je dána jakostí masa. Četné dochované historické záznamy, konkrétně údaje o jeho vývozu, dokládají dobrou pověst produktu „Zagorski puran“, jehož kvalita je dána chovem ve volném výběhu pod širým nebem, a souvislost jeho názvu se zeměpisnou oblastí (Chorvatským Záhořím), kde se drůbež chová.

Ze zeměpisného hlediska je oblast Chorvatského Záhoří zvlněné, kopcovité a hustě zalesněné údolí s četnými pahorky. Pokud jde o podnební podmínky, vyznačuje se tato oblast vlhkým kontinentálním podnebím s teplými léty a deštivou a chladnou zimou. Vzhledem k velmi kopcovitému povrchu nebyla tato oblast vhodná k intenzivnímu pěstování zemědělských plodin ani chovu hospodářských zvířat, nicméně nabízela příznivé podmínky pro chov záhorských krocanů. Z obilovin se nejvíce pěstuje kukuřice, která se využívá ke krmení záhorských krocanů. V důsledku hustého osídlení této oblasti, jakož i nedostatku orné půdy byla zemědělská hospodářství v Chorvatském Záhoří tradičně malá, což se dodnes nezměnilo.

Malá zemědělská hospodářství chovají záhorské krocany tradičně ve volném výběhu. Podstatou tradičního chovu je fakt, že záhorští krocani tráví většinu svého života ve volném výběhu, kde se na loukách, v sadech a lesících mimo pastvy živí i hmyzem, kobylkami a žížalami, které jsou pro ně dodatečným zdrojem bílkovin.

Rovněž kontinentální podnební podmínky Chorvatského Záhoří s jasně definovanými ročními obdobími odpovídají životnímu rytmu záhorského krocana, což se odráží ve skutečnosti, že chov probíhá celoročně. Teplé roční období (jaro a léto) je vhodné pro rozmnožování a rození mláďat. Poté následuje „teplá fáze“ chovu, zhruba až do 8. týdne věku, v níž se mladá drůbež umísťuje do uzavřených prostor. V této fázi zajišťují krmení mladé drůbeže výhradně chovatelé. Před koncem této fáze chovu drůbeže v uzavřených prostorech začíná tzv. „bobanje“, což je období, kdy se u mladých krocanů začínají na hlavě a krku objevovat bradavičnaté výrostky (tzv. „bobice“), což znamená, že jedinci získávají odolnost vůči chorobám. Chovatelé tyto výrůstky poznají na základě zkušeností získaných při chovu krocanů, konkrétně podle věku jedinců, neboť zhruba po 8 týdnech se věk již nesleduje podle kalendáře, nýbrž podle uvedených proměn jejich vzhledu. Po období zvaném „bobanje“ se drůbež vypouští do volného výběhu, kde se volně pohybuje a pase. Tím začíná „studená fáze“ chovu krocanů, kdy si zvířata zajišťují pastvu sama bez chovatelů.

Konec chovného období se shoduje s obdobím nadcházejících svátků na konci kalendářního roku (období Vánoc a Nového roku) a počátkem nového roku, kdy se v podstatě veškerá chovná drůbež, vyjma reproduktivních jedinců, jatečně zpracovává a jako celý jatečně upravený trup nebo jeho půlka uvádí na trh. Uvedený tradiční celoroční způsob chovu se uchoval až dodnes.

Záhorský krocan se na území Chorvatského Záhoří pěstuje už od druhé poloviny 16. století. Podle záznamů benátského magistrátu popisuje Georg Kodinetz, profesor Ústavu pro chov zvířat na zemědělské fakultě záhřebské univerzity, „jak se na Chorvatské Záhoří z Itálie dostali krocani a jak se ve svátek Nanebevzetí Panny Marie v roce 1561 v řádu lepoglavských paulínů poprvé podával pečený krocan“.

Rozmach výroby produktu „Zagorski puran“ je úzce spjat s jeho vývozem, který začal na konci 19. století a svého vrcholu dosáhl ve 30. letech minulého století.

Díky chovu ve volném výběhu roste záhorský krocan pomaleji a trvá minimálně šest měsíců, než se může dát na porážku, čímž se liší od hybridních krocanů, které lze jatečně upravit už po třech měsících výkrmu (diplomová práce, Kerep: „Regresijske analize u opisivanju rasta pura“, 2014).

Díky pastvě ve volném výběhu je kůže na jatečně upraveném trupu produktu s CHZO „Zagorski puran“ bledě až světle žluté barvy a vrstvy podkožního tuku jsou viditelné a mají žlutou barvu. Kůže jatečně upraveného trupu hybridního plemene „Nicholas“ je bledé až světlé barvy bez pigmentace a podkožní tukové vrstvy se u něj téměř nevyskytují. Z analýzy vyplynulo, že podíl tuku na prsou u produktu „Zagorski puran“ činil 10,32 %, zatímco u komerčních hybridních druhů to bylo 6,91 % (Analitička izvješća, Euroinspekt Croatiakontrola, 2014).

Právě díky pastvě a neomezenému pohybu ve volném výběhu a vývoji v souladu s přirozeným rytmem je „Zagorski puran“ silnější fyzické konstituce a obsahuje větší množství tuku, který má nažloutlou barvu. Díky výraznější tukové tkáni má vyšší podíl tuku ve svalech a tepelně upravené maso produktu „Zagorski puran“ je v porovnání s hybridními plemeny krocana výrazně šťavnatější a měkčí (analytická zpráva potravinářsko-biotechnologické fakulty univerzity v Záhřebu, 2015).

Zlatko Janječić ve své dizertační práci cituje vědeckou práci R. Latinoviće (1987), který krůtí maso rozděluje do čtyř kategorií: I. prsa, II. stehna, III. křídla a IV. hřbet. Na základě této klasifikace a vlastního výzkumu Zlatko Janječić potvrzuje, že produkt „Zagorski puran“ se vyznačuje největším podílem masa v II., III. a IV. kategorii, zatímco u hybridních plemen „Nicholas“ a „Jonson“ je to kategorie I. Podíl prsou v jatečně upraveném trupu produktu „Zagorski puran“ činil v průměru 31,52 %, zatímco u hybridního plemene „Nicholas“ to bylo 37,58 %. Ačkoli je maso I. kategorie (prsa) podle dané kategorizace nejcennější, vzhledem k tomu, že se „Zagorski puran“ tradičně připravuje v celku jako pečínka bez ohledu na velikost trupu, neměly porcování a kategorizace pro tento produkt komerční význam, zatímco hybridní krocani se pro účely komerční průmyslové výroby třídí s ohledem na velikost trupu (dizertační práce Zlatka Janječiće, 2002, Fenotipske i genotipske odlike Zagorskih purana).

V literatuře se název produktu „Zagorski puran“ poprvé uvádí na začátku 20. století. Ačkoli byl záhorský krocan v roce 2000 zařazen na seznam druhů FAO jako uznané plemeno, název „Zagorski puran“ se používal vždy a i dnes se užívá v každodenním hovoru (dokumentace spolku Zadruga PZ Puran zagorskih brega, Krapina, 2004-2014). V brožurách, receptech a odborných časopisech specializujících se na drůbeží pokrmy se nejčastěji používá název „Zagorski puran“ (brožura Gastroturizam, 2011 a časopis „Meso“, č. 6, 2009).

„Zagorski puran“ byl na trhu vždy považován za specialitu jako masný výrobek mimořádné kvality, který byl spojován s oblastí Chorvatského Záhoří a jehož typickým znakem byl chov ve volném výběhu. Pověst a kvalitu produktu „Zagorski puran“ dokládá i níže uvedené:

Georg Kodinetz ve svém pojednání o vývozu uvádí: „Podle vývozců jsou nejkvalitnějším zbožím krocani a krůty z oblasti Chorvatského Záhoří známí jako ‚Zagorski purani‘“ (Kodinetz, Beitrag zur Kenntnis der Rasse und der Entwicklung des Zagorianer Truthuhnes (Meleagris gallopavo) v C. Kronacher, Zeitschrift für Tierzüchtung und Züchtungsbiologie, Berlín, 1940).

Slovinské časopisy „Slovenec“ a „Domoljub“ uvádějí: „V Chorvatsku se za specialitu považuje ‚Zagorski puran‘, který je dobře znám na všech světových trzích. Vyvážel se do Anglie, Švýcarska, Německa, Itálie a Belgie a dokonce i do Francie, která si – ač má sama vynikající krocany a nedostatkem krocaního masa netrpěla – cenila kvality chorvatských krocanů“ (Slovenec, Gospodarstvo, 1941, Domoljub, Kaj je novega?, 1941).

Proslulost názvu „Zagorski puran“ a jeho souvislost se zeměpisnou oblastí prokazují i výsledky průzkumu provedeného v roce 2010. Když měli spotřebitelé uvést, který atribut nejvíce odpovídá produktu „Zagorski puran“, shodli se z 90 % na tom, že se jedná o zdravé kvalitní maso. Na dotaz, které chorvatské regiony si spotřebitelé dávají do spojitosti s krocanem, uvedlo 61 % respondentů Chorvatské Záhoří. Na dotaz, zda už někdy slyšeli o produktu „Zagorski puran“, odpovědělo 87 % respondentů kladně (průzkum veřejného mínění Valicon, Žnidar et al., 2011).

Odkaz na zveřejnění specifikace

(čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec tohoto nařízení)

http://www.mps.hr/UserDocsImages/HRANA/PURANI/Izmijenjena%20Specifikacija%20proizvoda%20ZAGORSKI%20PURAN.pdf

(1) Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 1.