Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zprostředkování pojištění (přepracované znění) /* COM/2012/0360 final - 2012/0175 (COD) */





DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. Souvislosti návrhu Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES o zprostředkování pojištění[1] (dále jen „IMD1“ (insurance mediation directive 1)) je jediným právním předpisem EU, který upravuje místo prodeje pojistných produktů s cílem zajistit práva spotřebitele. Byla přijata dne 9. prosince 2002 a členské státy ji do 15. ledna 2005 musely provést do vnitrostátního práva. Směrnice je nástroj minimální harmonizace obsahující nejdůležitější zásady a ve 27 členských státech byla provedena podstatně odlišnými způsoby. Nutnost přezkumu IMD1 byla uznána již při kontrole provádění, kterou vykonala Komise v letech 2005–2008. Současné i nedávné finanční otřesy zdůraznily význam účinné ochrany spotřebitele ve všech finančních odvětvích. V listopadu 2010 požádala skupina G20 organizaci OECD, Radu pro finanční stabilitu a další příslušné mezinárodní organizace, aby vypracovaly společné zásady v oblasti finančních služeb s cílem posílit ochranu spotřebitele. Návrh nejdůležitějších zásad G20 týkajících se finanční ochrany spotřebitele vyzdvihuje potřebu řádné právní úpravy a/nebo dohledu nad všemi poskytovateli finančních služeb a agenty, kteří jednají přímo se spotřebiteli. Tyto zásady stanoví, že spotřebitelé by vždy měli mít prospěch ze srovnatelných norem ochrany spotřebitele. Stávající přezkum IMD1 je třeba chápat ve spojení s těmito pokyny a souvisejícími mezinárodními iniciativami. Během jednání v Evropském parlamentu o směrnici, která upravuje přístup ke kapitalizaci založený na rizicích a dohled nad pojišťovnami (Solventnost II)[2] a která byla přijata v roce 2009, byl kromě toho vznesen konkrétní požadavek na přezkum IMD1. Někteří poslanci a některé organizace spotřebitelů byli toho názoru, že v návaznosti na finanční krizi je třeba posílit ochranu pojistníka a že by mohly být vylepšeny metody prodeje různých pojistných produktů. Zejména byly vyjádřeny silné obavy, pokud jde o normy prodeje produktů životního pojištění s investičními prvky. S cílem zajistit soudržnost napříč odvětvími Evropský parlament požádal, aby přezkum IMD1 zohlednil probíhající přezkum směrnice o trzích finančních nástrojů (MiFID II)[3]. To znamená, že kdykoli jde o úpravu metod prodeje produktů životního pojištění s investičními prvky, měl by návrh revidované směrnice (dále jen „IMD2“) splňovat stejné normy ochrany spotřebitele jako MiFID II. 1.1. Cíle návrhu Revidovaná směrnice o zprostředkování pojištění (IMD2) usiluje o účinné zlepšení právní úpravy maloobchodního pojistného trhu. Zaměřuje se na zajištění rovných podmínek mezi všemi účastníky prodeje pojistných produktů a na posílení ochrany pojistníků. Zastřešujícími cíli stávajícího přezkumu jsou nenarušená hospodářská soutěž, ochrana spotřebitele a integrace trhu. Konkrétně by IMD2 měla dosáhnout těchto zlepšení: rozšířit oblast působnosti IMD1 na všechny distribuční kanály (např. přímí upisovatelé, půjčovny automobilů atd.), vymezit, řídit a zmírňovat střety zájmů, zvýšit úroveň harmonizace správních sankcí a opatření v případě porušení základních ustanovení stávající směrnice, rozšířit vhodnost a objektivitu poradenství, zajistit, aby odborná kvalifikace prodejců odpovídala komplexnosti prodávaných produktů, a zjednodušit a sblížit postupy pro přeshraniční vstupy na pojistné trhy v celé EU. 1.2. Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Cíle návrhu jsou v souladu s politikami a cíli Unie. Smlouva stanoví opatření, která mají zajistit zřízení a fungování vnitřního trhu s vysokou úrovní ochrany spotřebitelů, jakož i volný pohyb služeb. Stávající návrh je předkládán k přijetí jako součást „balíčku retailových produktů pro spotřebitele“ spolu s návrhem v oblasti strukturovaných retailových investičních produktů týkajícím se poskytování informací o investičních produktech a směrnice SKIPCP V. Iniciativa v oblasti strukturovaných retailových investičních produktů si klade za cíl zajistit soudržný horizontální přístup k poskytování informací o produktech s ohledem na investiční produkty a pojistné produkty s investičními prvky (tzv. pojistné strukturované retailové investiční produkty[4]) a ustanovení o metodách prodeje budou zahrnuta do revizí směrnice IMD1 a směrnice MiFID. Návrh je dále v souladu s dalšími právními předpisy a politikami EU, zejména v oblastech ochrany spotřebitele, ochrany investorů a obezřetnostního dohledu, jako je Solventnost II, MiFID II a iniciativa týkající se strukturovaných retailových investičních produktů, a doplňuje je. IMD2 upraví metody prodeje u všech pojistných produktů od obecných pojistných produktů, jako je pojištění motorových vozidel, až po životní pojistky, včetně těch, které obsahují investiční prvky, např. produkty investičního životního pojištění. IMD2 by i nadále měla prvky právního nástroje „minimální harmonizace“. To znamená, že členské státy se mohou rozhodnout jít v případě potřeby ještě dále, pokud jde o ochranu spotřebitele. Minimální normy IMD1 však budou výrazně zvýšeny. Některé části nové směrnice budou posíleny opatřeními 2. úrovně s cílem sladit pravidla se směrnicí MiFID, zejména v kapitole upravující distribuci životních pojistek s investičními prvky. 2. Výsledky konzultací se zúčastněnými stranami a posouzení dopadů Útvary Komise požádaly o radu Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA, dříve CEIOPS) ohledně řady otázek týkajících se přezkumu směrnice o zprostředkování pojištění. EIOPA předložil závěrečnou zprávu v listopadu 2010[5]. V průběhu let 2010–2011 se útvary Komise pravidelně setkávaly se zástupci odvětví pojišťovnictví, organizací spotřebitelů a orgánů dohledu za účelem projednání nadcházejícího přezkumu. Od 26. listopadu 2010 do 28. února 2011 provedly útvary Komise veřejnou konzultaci týkající se přezkumu IMD1. Výsledky konzultace rovněž obecně podpořily směr přezkumu nastíněný útvary Komise[6]. Dne 10. prosince 2010 proběhlo k IMD2 veřejné slyšení. Jednání se zaměřilo na oblast působnosti směrnice, požadavky na informace týkající se zprostředkovatelů pojištění, střety zájmů, přeshraniční obchod a požadavky na odbornou kvalifikaci[7]. Dne 11. dubna 2011 bylo zorganizováno setkání s odborníky z členských států a EIOPA za účelem projednání výsledků veřejné konzultace a možné struktury a obsahu IMD2. Velká většina zúčastněných stran, které se účastnily těchto zasedání, podpořila směr přezkumu IMD1 nastíněný útvary Komise. V souladu se svou politikou „lepší právní úpravy“ Komise provedla posouzení dopadů strategických alternativ. Při přípravě posouzení dopadů bylo využito několik konkrétních studií objednaných různými útvary Komise. Zaprvé GŘ MARKT zadalo společnosti PricewaterhouseCoopers (PwC) provedení studie, jež měla poskytnout komplexní přehled fungování distribuce pojištění v EU. Zpráva byla dokončena v červenci 2011 a zveřejněna na internetových stránkách Komise[8]. Zadruhé tento návrh zohledňuje výsledky studie zadané v roce 2010 a týkající se nákladů a přínosů možných změn pravidel distribuce pojistných produktů a pojistných investičních produktů[9]. Zatřetí byla zvážena zjištění studie, jež posuzovala kvalitu poradenství nabízeného v celé EU[10]. Byla rovněž zohledněna čtvrtá studie, která se zabývala vlivem behaviorální ekonomie na různé faktory týkající se rozhodování investorů[11]. Možnosti politiky projednávané v posouzení dopadů byly posouzeny podle různých kritérií: tržní integrace účastníků trhu, ochrana a důvěra spotřebitelů, rovné podmínky pro různé účastníky trhu a nákladová efektivnost, tj. míra, do jaké tyto možnosti dosáhnou zamýšlených cílů a usnadní fungování pojistných trhů nákladově efektivním a účelným způsobem. Celkově z odhadu administrativní zátěže na základě výše uvedené studie PwC a odvětvových statistik, jež přepracovaly útvary Komise, vyplývá, že s ohledem na velké množství dotčených podniků (přibližně jeden milion) povede návrh k relativně nízkým nákladům, a to v průměru ve výši zhruba 730 euro na podnik. Práce na posouzení dopadů byla dokončena v roce 2012. Byla zohledněna doporučení výboru pro posouzení dopadů zřízeného Evropskou komisí, zejména pokud jde o dopad na malé a střední podniky. Například zprostředkovatelské malé a střední podniky, které v současnosti nespadají do oblasti působnosti a které stávající návrh do oblasti působnosti zahrne, jsou v podstatě podniky, jejichž hlavní činnost je jiná než zprostředkování pojištění (tj. zprostředkování je čistě doplňkové k jejich hlavní obchodní činnosti cestovní kanceláře nebo půjčovny automobilů). Na tyto zprostředkovatele se bude vztahovat zjednodušený režim (postup prohlášení, článek 4 stávajícího návrhu) jako přiměřený přístup k doplňkové povaze zprostředkování, které provádějí. Obecně byly zavedeny přiměřené požadavky s cílem zohlednit obavy malých a středních podniků a dodržovat zásadu „méně komplexní produkty, méně pravidel“. Některé investiční produkty jsou například prezentovány jako životní pojistky. Bude zaveden (kapitola VII) přísnější režim týkající se metod prodeje těchto produktů (životní pojistky s investičními prvky (pojistné investiční produkty nebo pojistné strukturované retailové investiční produkty)). 3. Právní stránka návrhu 3.1. Právní základ Návrh je založen na čl. 53 odst. 1 a článku 62 SFEU. Nahradí směrnici 2002/92/ES a zabývá se harmonizací vnitrostátních právních předpisů v oblasti zprostředkovatelů pojištění a jiných prodejců pojistných produktů. Do své oblasti působnosti začleňuje některé doplňkové prodejce a podniky poskytující poprodejní služby, jako jsou likvidátoři škod a podniky vyřizující pojistné události. V tomto ohledu vyjasňuje výkon svobody usazování, volného pohybu služeb a pravomoci orgánů dohledu členských států původu a hostitelských členských států. Hlavním cílem a předmětem tohoto návrhu je harmonizovat vnitrostátní právní předpisy týkající se pravidel výkonu činnosti všech prodejců pojistných produktů a jiných tržních subjektů na pojistných a zajistných trzích, podmínky jejich správy a rámec dohledu nad nimi. 3.2. Subsidiarita a proporcionalita Podle zásady subsidiarity (čl. 5 odst. 3 SEU) by EU měla jednat pouze tehdy, pokud zamýšlených cílů nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, a proto jich z důvodu rozsahu nebo účinků zamýšlené činnosti může být lépe dosaženo na úrovni EU. Na většinu otázek, kterými se zabývá přezkum, se již vztahuje stávající právní rámec IMD1. Kromě toho jsou pojistné trhy stále více přeshraniční. Podmínky, za nichž si v tomto kontextu mohou firmy a provozovatelé konkurovat, ať už jde o pravidla transparentnosti nebo ochranu zákazníka, musí být ve všech státech srovnatelné a jsou základem stávající IMD1. Nyní je třeba jednat na evropské úrovni a aktualizovat a pozměnit regulační rámec stanovený směrnicí IMD1, aby se zohlednil vývoj na pojistných trzích od doby jejího provedení. Z důvodu této integrace by samostatné vnitrostátní zásahy byly mnohem méně účinné a vedly by k roztříštěnosti trhů, v důsledku čehož by došlo k regulatorní arbitráži a narušení hospodářské soutěže. Orgán EIOPA by při provádění nového rámce v celé EU měl hrát klíčovou úlohu. S cílem zlepšit fungování pojistných trhů jsou nezbytné zvláštní pravomoci pro EIOPA. Návrh plně zohledňuje zásadu proporcionality zejména tím, že činnost EU by měla být přiměřená k dosažení cílů a neměla by překračovat rámec toho, co je nezbytné. Je slučitelný s touto zásadou a zohledňuje správnou rovnováhu příslušného veřejného zájmu a nákladové účinnosti opatření, a při stanovování těchto požadavků měly zásadní význam zejména potřeba vyvážit ochranu zákazníka, účinnost trhů a náklady odvětví. S ohledem na tuto zásadu návrh rozlišuje mezi různými prodejními kanály pojistných produktů a ukládá osobám zabývajícím se prodejem jednoduchých pojistných produktů méně obtížné požadavky na registraci a odbornou kvalifikaci. Například prodejci doplňkových pojistných produktů s nízkým rizikem, jako jsou půjčovny automobilů a cestovní kanceláře, se místo registrace jako zprostředkovatelé pojištění podrobí zjednodušenému postupu prohlášení. Návrh rovněž rozlišuje mezi produkty životního pojištění a obecnými pojistnými produkty, pokud jde o požadavky na transparentnost odměn. Tato opatření založená na zásadě proporcionality jsou přijata s ohledem na odlišné úrovně komplexnosti a spotřebitelských rizik týkajících se různých pojistných produktů a také s ohledem na záměr snížit administrativní zátěž malých a středních podniků, které prodávají pojistné produkty. 3.3. Soulad s články 290 a 291 SFEU Dne 23. září 2009 Komise přijala návrhy nařízení o zřízení Evropského orgánu pro bankovnictví, EIOPA a Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy. V tomto ohledu Komise odkazuje na prohlášení ve vztahu k článkům 290 a 291 SFEU, která učinila při přijetí nařízení zřizujících evropské orgány dohledu, podle kterých „pokud jde o postup přijímání regulačních norem, zdůrazňuje Komise jedinečný charakter odvětví finančních služeb, který vyplývá z Lamfalussyho struktury a který je výslovně uznán v prohlášení 39 ke SFEU. Komise má však závažné pochybnosti o tom, zda omezení její úlohy při přijímaní aktů v přenesené pravomoci a prováděcích opatření jsou v souladu s články 290 a 291 SFEU.“ 3.4. Odkazy na jiné směrnice Vzhledem k tomu, že směrnice 2009/138/ES o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II) dosud není použitelná, odkazuje tento návrh na definice stanovené směrnicí 73/239/EHS, směrnicí 2002/83/ES a směrnicí 2005/68/ES. Směrnice 73/239/EHS, 2002/83/ES a 2005/68/ES budou zrušeny směrnicí 2009/138/ES. 3.5. Podrobné vysvětlení návrhu Kapitola I – Oblast působnosti a definice Článek 1 rozšiřuje oblast působnosti IMD1 tak, aby zahrnovala prodej pojistných smluv pojišťovnami a zajišťovnami bez zásahu zprostředkovatele pojištění. Rovněž se vztahuje na správu pojistných událostí prováděnou pojišťovnami a pro ně, likvidaci škod a odborné posuzování škod. Výjimka de minimis z oblasti působnosti IMD1 zůstává stejná (prodejce pojistných smluv, jež jsou doplňkové k prodeji zboží, s výší ročního pojistného pod 500 euro a při splnění ostatních kritérií v rámci výjimky) kromě toho, že limit ročního pojistného se poměrně zvyšuje na 600 EUR (méně než 2 eura denně). Výše uvedená 2 eura představují částku pojistného na smlouvu a den. Například oční optici, kteří prodávají doplňkové pojištění brýlí, zůstávají mimo oblast působnosti směrnice. Pojistné smlouvy prodávané doplňkově k prodeji služeb spadají do oblasti působnosti směrnice po přezkumu. Tak je tomu například u cestovního pojištění, které prodávají cestovní kanceláře, a u obecného pojištění, které prodávají půjčovny automobilů a leasingové společnosti. Článek 2 reformuluje definice IMD1 spolu s některými změnami a uvádí nové definice. · „Zprostředkování pojištění“ je rozšířeno, aby zahrnovalo rozšíření oblasti působnosti článku 1, a upřesňuje, že některé činnosti prováděné prostřednictvím internetových agregátorů pojištění představují zprostředkování pojištění. Činnost „předkládání“ je odstraněna. Podobně je upraveno „zprostředkování zajištění“. · „Pojistné investiční produkty“ jsou definovány tak, aby se řídily definicí „investičního produktu“ v nařízení o klíčových informativních dokumentech pro investiční produkty (nařízení o strukturovaných retailových investičních produktech). · Definice „smluvně vázaného zprostředkovatele pojištění“ je rozšířena, aby zahrnovala zprostředkovatele jednající za odpovědnosti jiného zprostředkovatele pojištění. · „Poradenství“ je definováno jako poskytování osobního doporučení zákazníkům buď na jejich žádost, nebo jinak. · „Profesionální zákazník“ je definován pro účely vyloučení z ustanovení o informacích. · „Křížový prodej“ definuje metodu, kdy jsou dva nebo více produktů sdruženy v rámci jednoho prodeje. · „Podmíněná provize“ je definována jako provize, kdy je splatná částka vázána na splnění dohodnutých cílů. · „Úzké propojení“ definuje ujednání se spojenými osobami a ujednání, která mohou ovlivnit schopnost orgánů dohledu účinně provádět dohled. · „Odměna“ je definována tak, aby zahrnovala nejen platby (poplatky, provizi, atd.), ale rovněž ekonomické výhody jakéhokoli druhu. · Definice „členského státu původu“, „hostitelského členského státu“, „zprostředkovatele pojištění“, „zprostředkovatele zajištění“ a „trvanlivého média“ jsou předmětem vyjasňujících změn. Kapitola II – Požadavky týkající se registrace Článek 3 ponechává registrační požadavky IMD1 z větší části beze změny, avšak vyžaduje, aby orgán EIOPA zřídil jednotný elektronický rejstřík (který spojí vnitrostátní databáze), a vyžaduje zveřejnění některých ujednání s jinými osobami. Jednotný elektronický rejstřík funguje jako portál pro napojení do vnitrostátních rejstříků. Rovněž z registrace vyjímá osoby spadající do působnosti postupu prohlášení (viz článek 4). Kapitola III – Postup prohlášení Článek 4 zřizuje zjednodušený postup, který vyjímá dvě skupiny osob z výše uvedeného postupu registrace a umožňuje jim nadále provádět zprostředkovatelskou činnost pomocí jednoduchého prohlášení. Jedná se o: · osoby, které provádějí zprostředkování pojištění jako doplňkovou činnost k základní profesní činnosti a které splňují některé další podmínky (např. cestovní kanceláře). Obecně vzato tyto další podmínky stanoví, že produkty musí být doplňkem k dalšímu produktu nebo službě a nepokrývají životní pojištění nebo občanskoprávní odpovědnost jinou než doprovodné krytí, a · osoby, jejichž činnost je omezena na profesionální správu pojistných událostí a likvidaci škod. Postup prohlášení se týká především cestovních kanceláří, půjčoven automobilů, které prodávají pojistné produkty, a rovněž likvidátorů škod a podniků vyřizujících pojistné události. Kapitola IV – Volný pohyb služeb a svoboda usazování Články 5, 6 a 7 odrážejí ustanovení článku 5 IMD1, revidovaného návrhu MiFID a Lucemburského protokolu[12]. Rovněž se zabývají rozdělením pravomocí mezi orgány dohledu členského státu původu a hostitelského členského státu, zejména v situacích, kdy zprostředkovatel pojištění nebo zajištění neplní své povinnosti při provádění obchodu v hostitelském členském státě. Kapitola V – Jiné organizační požadavky Článek 8 stanoví požadavky profesní způsobilosti a organizační požadavky obsažené v článku 4 IMD1, a to požadavek na přiměřené znalosti a schopnosti, požadavek mít dobrou pověst, požadavek udržovat si pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání a opatření k ochraně zákazníků před neschopností zprostředkovatele pojištění převést pojistné na pojišťovnu nebo převést částku pojistného plnění nebo vrátit pojistné pojištěnému. Zahrnuje rovněž požadavek na neustálý profesní rozvoj. S cílem dosáhnout přiměřeného dopadu budou pravidla vztahující se na osoby provozující zprostředkovatelskou činnost jako doplňkovou službu nebo osoby, jejichž činnost je omezena na profesionální správu pojistných událostí, přiměřená komplexnosti prodávaného produktu. Z toho důvodu se článek 8 na tyto zprostředkovatele neuplatní v plném rozsahu. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci k upřesnění pojmu přiměřených znalostí a schopností. Článek 9 se týká zveřejnění pravidel obecného zájmu. Tento článek se liší od článku 6 v IMD1 a nyní vyžaduje, aby členské státy zveřejňovaly pravidla obecného zájmu a orgán EIOPA shromažďoval a zveřejňoval informace o těchto pravidlech (bližší vysvětlení zásad pravidel obecného zájmu ve vztahu ke třetí směrnici o pojištění je obsaženo v interpretačním sdělení Komise nazvaném „Volný pohyb služeb a obecný zájem v odvětví pojišťovnictví“, Úř. věst. C 43, 16.2.2000, s. 5). Články 10 až 12 reformulují bývalý článek 7 o příslušných orgánech, článek 9 o výměně informací mezi členskými státy a článek 10 o stížnostech. Článek 13 se zabývá postupy pro mimosoudní urovnávání sporů týkající se zákazníků a posiluje bývalý článek 11 IMD1 tím, že ukládá (spíše než podněcuje), aby členské státy tyto postupy zavedly a zajistily účast na nich. Článek 14 se týká omezení využívání zprostředkovatelů. Rozšiřuje oblast působnosti čl. 3 odst. 6 IMD1 na zajišťovny a zprostředkovatele pojištění a zajištění a zohledňuje postup prohlášení (viz článek 4). Kapitola VI – Informační požadavky a pravidla výkonu činnosti Články 15 až 20 reformulují požadavky na zveřejňování informací, výjimku týkající se velkých rizik, přísnější ustanovení bývalého článku 12 a informační podmínky bývalého článku 13. Rovněž uvádějí tato dodatečná ustanovení: · obecnou zásadu pro zprostředkovatele, že by měli jednat v nejlepším zájmu svých zákazníků, · podobné informační požadavky pro pojišťovny, · požadavek, aby zprostředkovatelé pojištění zveřejnili základ pro výpočet odměny a její výši, · požadavek, aby zaměstnanci pojišťoven a zprostředkovatelů činní v prodeji zveřejnili výši proměnné odměny, kterou obdrželi, · povinný režim „úplného zveřejnění informací“ v případě prodeje produktů životního pojištění a režim „na žádost“ (tj. na žádost zákazníka) v případě prodeje produktů neživotního pojištění s přechodným obdobím pěti let. Po uplynutí pětiletého přechodného období se režim úplného zveřejnění automaticky použije rovněž na prodej produktů neživotního pojištění. Během přechodného období návrh rozlišuje mezi produkty životního a neživotního pojištění. V případě prodeje produktů životního pojištění je odměna (provize) zpravidla vyšší. Produkty životního pojištění jsou rovněž blízké investičním produktům a zakoupení tohoto produktu představuje dlouhodobou investici. U produktů neživotního pojištění je situace jiná. Odměna je obvykle nižší (provize je přibližně 5 %–10 % pojistného) a produkt je spojen s méně riziky. Ve většině zemí EU může spotřebitel přejít k jinému, nahraditelnému produktu velmi jednoduše a za přijatelných podmínek, · povinnost, aby pojišťovny a zprostředkovatelé poskytli zákazníkovi před uzavřením smlouvy dostatečné informace o pojistném produktu, aby mohl učinit informované rozhodnutí, · požadavek, aby orgán EIOPA zajistil, že informace, které obdrží ve vztahu k přísnějším vnitrostátním právním předpisům, byly sděleny pojišťovnám, zprostředkovatelům a spotřebitelům, a · další výjimky z obecného požadavku, aby informace byly poskytovány prostřednictvím trvanlivého média. V souvislosti s dosažením vyšší ochrany spotřebitele přinášejí tato ustanovení ve srovnání se směrnicí 2002/92/ES vyšší transparentnost, pokud jde o povahu, strukturu a výši odměny zprostředkovatele, a vyjasňují vztah mezi zaměstnavatelem a agentem, včetně způsobu, kterým to může ovlivnit poradenství. Ochrana spotřebitele se za posledních několik let posunula významně dopředu a spotřebitelé dnes hledají stále více informací a jsou si vědomi nákladů. Zveřejnění různých prvků celkové ceny, včetně odměny zprostředkovatele, zákazníkovi umožní vybrat si na základě pojistného krytí, souvisejících služeb (např. když zprostředkovatel vyřizuje pojistné události) a ceny. To spotřebitelům dále zajistí vhodné a nákladově efektivní produkty a zprostředkovatelské služby. Povinné zveřejňování informací o odměnách by mělo mít pozitivní vliv na hospodářskou soutěž v oblasti distribuce pojištění, neboť by zajistilo, že spotřebitelé obdrží obsáhlejší informace o produktech a nákladech a rovněž o možných střetech zájmů. Pro spotřebitele bude jednodušší porovnat pojistné krytí a ceny mezi produkty prodávanými prostřednictvím různých distribučních kanálů. Několik členských států EU již u některých pojistných produktů vyžaduje zveřejňování informací o odměnách a MiFID II to bude vyžadovat u investičních produktů. Tyto nové informace poskytnou spotřebitelům úplnější přehled služeb, které zprostředkovatel poskytuje, i souvisejících nákladů. Zveřejnění informací o odměnách však musí být provedeno způsobem, který zajistí srovnání mezi zprostředkovateli a přímými upisovateli. Informace o ceně krytí i o distribučních nákladech poskytnou možnost srovnání. Z důvodu zamezení střetům zájmů by pojišťovny měly zejména rovněž zveřejňovat základ pro výpočet proměnné odměny svých zaměstnanců vyplývající z prodeje produktu. Tato ustanovení se dále zabývají určitými základními problémy, jež souvisejí s přeshraničním poskytováním služeb zprostředkování pojištění, a to nedostatkem právní jistoty a srovnatelnosti. Bude-li zlepšen harmonizovaný právní rámec, zprostředkovatelé i jejich zákazníci budou moci jednodušeji přistoupit k přeshraničnímu prodeji nebo nákupu pojistných produktů. Zlepšené zveřejňování informací usnadní srovnání mezi produkty a distribučními kanály (jak je uvedeno výše), což je v současnosti v přeshraničním obchodě zvláště obtížné. Článek 21 zavádí ustanovení o sdružování produktů a vyžaduje, aby zákazník byl informován, že produkty lze zakoupit samostatně, a aby mu byly v tomto ohledu poskytnuty určité podrobnosti. Rovněž ukládá orgánu EIOPA, aby vypracoval a poté aktualizoval pokyny pro dohled nad těmito metodami. Kapitola VII – Dodatečné požadavky na ochranu zákazníka ve vztahu k pojistným investičním produktům Článek 22 pokrývá oblast působnosti těchto dodatečných ustanovení a vztahuje je na zprostředkovatele pojištění nebo pojišťovnu, pokud prodávají pojistné investiční produkty. Článek 23 obsahuje dodatečná ustanovení o střetech zájmů a ukládá, že tyto střety musí být zjištěny. Dává Komisi pravomoc prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci: · vymezit kroky, které mohou být nezbytné ke zjištění, předcházení, řízení a sdělení těchto střetů zájmů, a · stanovit kritéria pro určení druhů střetů zájmů, jež mohou poškodit zájmy zákazníků. Článek 24 vychází z článku [23] směrnice MiFID II. Stanoví požadavek MiFID II: · jednat čestně, spravedlivě a profesionálně v souladu s nejlepšími zájmy zákazníků, · zajistit, aby informace byly korektní, jasné a neklamavé, · poskytovat informace o pojišťovně nebo zprostředkovateli a jejich službách (zejména to, zda je poradenství poskytováno nezávisle), o rozsahu analýzy trhu (zda bude poskytováno průběžné posuzování vhodnosti produktu), o navrhovaných produktech a investičních strategiích a o nákladech. Rovněž vymezuje, v jakém případě může být poradenství považováno za nezávislé, což zahrnuje požadavek týkající se posouzení produktů na trhu a požadavek nepřijímat odměnu od třetích stran. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci s cílem zajistit soulad s tímto článkem. Článek 25 stanoví, jak se posuzuje vhodnost a způsobilost, a vyžaduje získání informací od zákazníka. U prodeje bez poradenství musí zprostředkovatel nebo pojišťovna získat informace o znalostech a zkušenostech zákazníka, aby určil způsobilost produktu pro zákazníka. U prodeje s poradenstvím musí získat informace o finanční situaci zákazníka a investičních cílech, aby určil vhodnost. Není-li produkt způsobilý, případně vhodný, musí na to zákazníka upozornit. Prodejce musí rovněž vést záznamy o podmínkách, za kterých poskytne zákazníkovi služby, a poskytovat zákazníkovi zprávy. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci s cílem zajistit soulad. Kapitola VIII – Sankce Článek 26 vyžaduje, aby členské státy při porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých podle směrnice zajistily přijetí účinných, přiměřených a odrazujících správních sankcí a opatření příslušnými orgány. Správní sankce a opatření se musí vztahovat na fyzické a právnické osoby, které jsou podle vnitrostátního práva odpovědné za porušení. Příslušné orgány musí mít veškeré nezbytné vyšetřovací pravomoci a musí spolupracovat na přeshraničních případech. Článek 27 vyžaduje zveřejnění sankcí nebo opatření uložených za případy porušení předpisů. Článek 28 upřesňuje některá porušení předpisů a stanoví správní sankce, které se vztahují na zprostředkovatele, včetně odnětí registrace, zákazů činnosti osob odpovědných za výkon řídících funkcí a peněžitých sankcí až do dvojnásobné výše výhody získané z porušení předpisů, pokud lze tuto výhodu stanovit. Tento návrh se nevztahuje na trestní sankce. Článek 29 stanoví faktory, které se zohlední při ukládání sankcí a opatření, včetně výhod získaných z porušení předpisů, ztrát způsobených třetím stranám a úrovně spolupráce odpovědné osoby, a ukládá orgánu EIOPA, aby vydal pokyny týkající se sankcí. Rovněž vyžaduje sdělení veškerých sankcí nebo opatření zprostředkovateli nebo podniku, a to spolu s odůvodněním dané sankce. Článek 30 vyžaduje účinné mechanismy, které podpoří hlášení případů porušení předpisů, a vhodnou ochranu informátorů a jejich osobních údajů, jakož i ochranu údajů fyzických osob, které jsou za porušení předpisů údajně odpovědné. Článek 31 vyžaduje výroční hlášení souhrnných informací o porušení předpisů orgánu EIOPA, jakož i zveřejnění těchto informací orgánem EIOPA. Komise je v tomto ohledu zmocněna k přijímání prováděcích technických norem, jež má orgán EIOPA vypracovat a předložit Komisi [6] měsíců po vyhlášení směrnice. Kapitola IX – Závěrečná ustanovení Články 32 až 39 reformulují (a případně aktualizují) závěrečná ustanovení v IMD1 týkající se práva na soudní přezkum, provedení do vnitrostátního práva a vstupu v platnost, zrušení předcházejících právních předpisů a určení. Články 33 a 34 mimo to stanoví podmínky pro pravomoc Komise přijímat akty v přenesené pravomoci vymezené směrnicí, a článek 35 stanoví postup přezkumu a hodnocení směrnice Komisí po jejím vstupu v platnost. Tento přezkum zejména zváží dopad pravidel pro zveřejňování informací podle čl. 17 odst. 2 na zprostředkovatele neživotního pojištění, kteří jsou malými a středními podniky. 4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Ve finančním výkaze, který je připojen k tomuto návrhu, jsou rovněž posouzeny konkrétní rozpočtové důsledky. Tyto konkrétní rozpočtové důsledky návrhu se týkají úkolů přidělených orgánu EIOPA, jak je uvedeno v legislativním finančním výkaze přiloženém k tomuto návrhu. Návrh má důsledky pro rozpočet Společenství. ê 2002/92/ES (přizpůsobený) 2012/0175 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zprostředkování pojištění (přepracované znění) (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství Ö o fungování Evropské unie Õ , a zejména na čl. 47 odst. 2 Ö 53 odst. 1 Õ a článek 55 Ö 62 Õ této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské Kkomise, ò nový po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, ê 2002/92/ES s ohledem na stanovisko Evropského Hhospodářského a sociálního výboru, ò nový po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů, ê 2002/92/ES ð nový v souladu s ð řádným legislativním ï postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, vzhledem k těmto důvodům: ò nový (1) Ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění[13] se má provést řada změn. Z důvodu srozumitelnosti by uvedená směrnice měla být přepracována. (2) Protože hlavním cílem a předmětem tohoto návrhu je harmonizace vnitrostátních předpisů týkajících se zmíněných oblastí, měl by být návrh založen na čl. 53 odst. 1 a článku 62 Smlouvy o fungování EU. Forma směrnice je vhodná k tomu, aby bylo případně možno přizpůsobit prováděcí ustanovení v oblastech, kterých se tato směrnice týká, specifickým vlastnostem konkrétního trhu a právního systému v jednotlivých členských státech. Účelem této směrnice by také měla být koordinace vnitrostátních pravidel týkajících se přístupu k činnosti zprostředkování pojištění či zajištění včetně profesionální správy pojistných událostí a likvidace škod, a proto je založena na čl. 53 odst. 1 smlouvy. Navíc vzhledem k tomu, že v tomto odvětví jsou služby poskytovány po celé Unii, je tato směrnice rovněž založena na článku 62 smlouvy. ê 2002/92/ES 1. bod odůvodnění (přizpůsobený) (3) Zprostředkovatelé pojištění a zajištění hrají ústřední roli v distribuci pojistných a zajistných produktů ve Společenství Ö Unii Õ . ê 2002/92/ES 2. bod odůvodnění První krok k usnadnění výkonu svobody usazování a volného pohybu služeb pojišťovacích agentů a makléřů byl učiněn směrnicí Rady 77/92/EHS ze dne 13. prosince 1976 o opatřeních k usnadnění účinného výkonu svobody usazování a volného pohybu služeb u činnosti pojišťovacích agentů a makléřů (ze skupiny 630 ISIC), a zejména o přechodných opatřeních ohledně těchto činností[14]. ê 2002/92/ES 3. bod odůvodnění Směrnice 77/92/EHS měla zůstat použitelnou do vstupu v platnost předpisů koordinujících vnitrostátní pravidla pro přístup k činnosti pojišťovacích agentů a makléřů a výkon této činnosti. ê 2002/92/ES 4. bod odůvodnění Členské státy se do značné míry řídily doporučením Komise 92/48/EHS ze dne 18. prosince 1991 o zprostředkovatelích pojištění[15] a toto doporučení pomohlo sblížit vnitrostátní právní předpisy týkající se požadavků na profesní způsobilost a registrace zprostředkovatelů pojištění. ê 2002/92/ES 9. bod odůvodnění ð nový (4) Pojistné produkty mohou distribuovat různé typy osob nebo institucí, jako jsou agenti, makléři a provozovatelé „bancassurance“ ð , pojišťovny, cestovní kanceláře a půjčovny automobilů ï . Stejné zacházení s hospodářskými subjekty a ochrana spotřebitele vyžadují, aby se tato směrnice vztahovala na veškeré tyto osoby a instituce. ò nový (5) Provádění směrnice 2002/92/ES ukázalo, že řadu ustanovení je třeba blíže upřesnit, aby se usnadnil výkon zprostředkování pojištění či zajištění, a že ochrana spotřebitelů vyžaduje rozšířit oblast působnosti směrnice na prodej všech pojistných produktů, ať zprostředkovateli pojištění, či pojišťovnami. Pokud jde o postupy týkající se prodeje, poprodejních služeb a uplatňování nároků, měly by být pojišťovny, které pojistné produkty prodávají přímo, zahrnuty do oblasti působnosti nové směrnice podobně jako pojišťovací agenti a makléři. (6) Aby bylo zajištěno, že se uplatní stejná úroveň ochrany bez ohledu na to, jakou cestou spotřebitelé pojistný produkt koupili – zda přímo od pojišťovny, nebo nepřímo od zprostředkovatele – je třeba, aby oblast působnosti směrnice zahrnovala nejen pojišťovny, ale i další účastníky na trhu, pro něž je prodej pojistných produktů doplňkovou službou (např. cestovní kanceláře a půjčovny automobilů, dodavatele zboží, kteří nesplňují podmínky pro výjimku). (7) Tato směrnice by se měla vztahovat na osoby, jejichž činnost spočívá v pomoci (ať zastupují zákazníka, nebo pojišťovnu) se správou a plněním smluv o pojištění či zajištění, včetně profesionální správy pojistných událostí, nebo likvidace škod a odborného posuzování nároků. ê 2002/92/ES 5. bod odůvodnění (8) Nadále však existují značné rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy, což vytváří překážky pro přístup k činnosti zprostředkovatelů pojištění a zajištění na vnitřním trhu a pro výkon této činnosti. Proto je vhodné nahradit směrnici 77/92/EHS novou směrnicí. ò nový (9) Současné i nedávné finanční otřesy zdůraznily význam účinné ochrany spotřebitele ve všech finančních odvětvích. Je proto vhodné posílit důvěru zákazníků a vytvořit jednotnější regulaci v oblasti distribuce pojistných produktů, aby byla v celé Unii zajištěna přiměřená úroveň ochrany zákazníků. Opatření na ochranu zákazníků by měla být přizpůsobena specifickým rysům každé kategorie zákazníků (profesionálních či jiných). ê 2002/92/ES 11. bod odůvodnění ð nový (10) Tato směrnice by se měla vztahovat na osoby, jejichž činnost spočívá v poskytování služeb zprostředkování pojištění ð či zajištění ï třetím stranám za úplatu, která může být peněžní nebo může nabývat nějaké jiné formy dohodnutého hospodářského prospěchu vázaného na výkon. ò nový (11) Směrnice by se měla vztahovat na osoby, jejichž činnost spočívá v poskytování informací o jedné nebo více pojistných či zajistných smlouvách jako odpověď na kritéria zvolená zákazníkem, ať prostřednictvím internetové stránky, nebo jiným způsobem, nebo informování o hodnocení pojistných a zajistných produktů nebo o slevách z ceny smlouvy, pokud je zákazník schopen přímo uzavřít pojistnou smlouvu na konci procesu; směrnice by se neměla vztahovat na pouhé úvodní činnosti spočívající v poskytování údajů a informací zprostředkovatelům pojištění či zajištění nebo pojišťovnám či zajišťovnám o potenciálních pojistnících, nebo informací o pojistných či zajistných produktech nebo zprostředkovatelích pojištění či zajištění nebo o pojišťovnách či zajišťovnách potenciálním pojistníkům. ê 2002/92/ES 12. bod odůvodnění (12) Tato směrnice by se neměla vztahovat na osoby s jinou profesní činností, jako jsou daňoví odborníci nebo účetní, které v průběhu této jiné profesní činnosti příležitostně radí ve věcech pojistného krytí, ani by se neměla vztahovat na pouhé poskytování informací obecné povahy o pojistných produktech, pokud účelem této činnosti není pomáhat zákazníkům s uzavíráním nebo plněním pojistných nebo zajistných smluv, profesionálně vyřizovat pojistné události pro pojišťovny nebo zajišťovny, provádět likvidaci škod a odborné posuzování nároků. ê 2002/92/ES 13. bod odůvodnění ð nový (13) Tato směrnice by se neměla vztahovat na osoby vykonávající zprostředkování pojištění jako vedlejší činnost za určitých přísně vymezených podmínek ð omezení týkajících se pojistné smlouvy, zejména znalostí potřebných k prodeji, krytých rizik a výše pojistného ï . ê 2002/92/ES 10. bod odůvodnění (přizpůsobený) (14) Tato směrnice obsahuje definici Ö definuje Õ „smluvně vázaného zprostředkovatele pojištění“, která zohledňuje Ö s cílem zohlednit Õ zvláštnosti některých trhů některých členských států a jejímž účelem je vytvořit podmínky pro registraci použitelné na takové zprostředkovatele. Účelem této definice není znemožnit členským státům mít podobná pojetí, pokud jde o zprostředkovatele pojištění, kteří jednají na účet a jménem pojišťovny a za neomezeného ručení pojišťovny za jejich úkony, přitom však jsou oprávněni vybírat pojistné a částky určené pro zákazníky v souladu s finančními zárukami stanovenými touto směrnicí. ê 2002/92/ES 14. bod odůvodnění ð nový (15) Zprostředkovatelé pojištění a zajištění ð , kteří jsou fyzickými osobami, ï by měli být registrováni u příslušného orgánu členského státu, v němž mají bydliště, sídlo nebo ústředí, pokud splňují přísné profesní požadavky ve vztahu ke své kvalifikaci, dobré pověsti, pojistnému krytí odpovědnosti při výkonu povolání a finančním možnostem. ð Zprostředkovatelé pojištění a zajištění, kteří jsou právnickými osobami, by měli být registrováni u příslušného orgánu členského státu, v němž mají své sídlo (nebo své ústředí, pokud podle svého vnitrostátního práva nemají žádné sídlo), za předpokladu, že splňují přísné profesní požadavky týkající se kvalifikace, dobré pověsti, pojistného krytí odpovědnosti při výkonu povolání a finančních možností. Zprostředkovatelé pojištění, kteří jsou již v členských státech registrovaní, nemají povinnost se podle této směrnice znovu registrovat. ï ê 2002/92/ES 6. a 15. bod odůvodnění (přizpůsobený) ð nový (16) Zprostředkovatelé pojištění a zajištění by měli mít možnost využívat svobodu usazování i volný pohyb služeb, zaručené ve Smlouvě. Taková rRegistrace ð nebo prohlášení v jejich členském státě původu ï by Ö proto Õ mělya zprostředkovatelům pojištění a zajištění umožnit působit v jiných členských státech v souladu se zásadami svobody usazování i volného pohybu služeb, pokud byl dodržen odpovídající oznamovací postup mezi příslušnými orgány. ê 2002/92/ES 16. bod odůvodnění (17) Je třeba použít přiměřené sankce proti osobám, které vykonávají zprostředkování pojištění nebo zajištění bez registrace, proti pojišťovnám nebo zajišťovnám, které využívají služby neregistrovaných zprostředkovatelů, a proti zprostředkovatelům, kteří nedodržují vnitrostátní právní předpisy přijaté na základě této směrnice. ò nový (18) V zájmu zvýšení transparentnosti a usnadnění přeshraničního obchodu by orgán EIOPA měl vytvořit, zveřejnit a aktualizovat jednotnou elektronickou databázi obsahující záznam o každém zprostředkovateli pojištění či zajištění, který oznámil svůj úmysl využít svobody usazování nebo volného pohybu služeb. Aby byl orgán EIOPA schopen tento úkol plnit, členské státy by mu měly neprodleně poskytovat náležité informace. Databáze by měla obsahovat hypertextové odkazy na všechny příslušné orgány v jednotlivých členských státech. Všechny příslušné orgány každého členského státu by měly na svých internetových stránkách uvádět hypertextový odkaz na tuto databázi. (19) Měla by být jasně stanovena práva a povinnosti příslušející členskému státu původu a hostitelskému členskému státu, pokud jde o dohled nad zprostředkovateli pojištění či zajištění, kteří jsou v nich registrováni nebo kteří vykonávají činnost zprostředkování pojištění či zajištění na jejich území, jelikož využívají práva svobody usazování či volného pohybu služeb. (20) Členské státy by neměly vztahovat požadavky týkající se registrace na zprostředkovatele pojištění, kteří vykonávají zprostředkování pojištění pro určité druhy pojistných smluv jako doplňkovou službu nebo pro profesionální správu pojistných událostí, likvidaci škod nebo odborné posuzování nároků, za předpokladu, že splňují požadavky této směrnice ohledně znalostí, schopností a dobré pověsti a platné požadavky ohledně informování a výkonu činnosti a že příslušnému orgánu předložili prohlášení o činnosti. ê 2002/92/ES 7. bod odůvodnění (přizpůsobený) (21) Nezpůsobilost zprostředkovatelů pojištění působit volně v celém Společenství Ö Unii Õ brání řádnému fungování jednotného pojistného trhu. ò nový (22) Je důležité zajistit vysokou úroveň profesionality a způsobilosti zprostředkovatelů pojištění či zajištění a zaměstnanců přímých pojistitelů, kteří jsou zapojeni do činností před prodejem pojistné smlouvy, během prodeje či po něm. Odborné znalosti zprostředkovatele, zaměstnanců přímých pojistitelů, půjčoven automobilů a cestovních kanceláří, jakož i odborné znalosti osob vykonávajících činnost správy pojistných událostí, likvidace škod nebo odborného posuzování nároků proto musí odpovídat složitosti těchto úkolů. Měl by být zajištěn neustálý profesní rozvoj. ê 2002/92/ES 8. bod odůvodnění ð nový (23) Koordinace vnitrostátních právních předpisů týkajících se požadavků na profesní způsobilost a registrace osob v souvislosti s přístupem ke zprostředkování pojištění ð či zajištění ï a s výkonem této činnosti může proto přispět jak k dotvoření jednotného trhu finančních služeb, tak i ke zvýšení ochrany spotřebitele v této oblasti. ò nový (24) V zájmu posílení přeshraničního obchodu by měly být zavedeny zásady vzájemného uznávání znalostí a schopností zprostředkovatelů. (25) Hostitelský členský stát by měl uznat doloženou vnitrostátní kvalifikaci na stupni 3 nebo vyšším podle evropského rámce kvalifikací vytvořeného na základě doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. dubna 2008 o zavedení evropského rámce kvalifikací pro celoživotní učení[16] jako důkaz, že zprostředkovatel pojištění či zajištění splňuje požadavky na znalosti a schopnosti, jež jsou podmínkou k registraci v souladu s touto směrnicí. Tento rámec umožňuje členským státům, vzdělávacím institucím, zaměstnavatelům i jednotlivcům porovnat kvalifikace z různých vzdělávacích systémů a systémů odborné přípravy po celé Unii. Je základním nástrojem k rozvoji trhu práce v celé Unii. Tento rámec nemá nahradit vnitrostátní systémy kvalifikací, ale doplnit opatření členských států usnadněním vzájemné spolupráce. (26) Navzdory existujícímu systému jediných schválení pro pojistitele a zprostředkovatele zůstává evropský pojistný trh nadále velmi roztříštěný. K usnadnění přeshraničního podnikání a zvýšení transparentnosti pro spotřebitele zajistí členské státy zveřejnění pravidel obecného zájmu platných na jejich území a rovněž by měl být veřejně přístupný jednotný elektronický rejstřík a informace o pravidlech obecného zájmu pro pojistitele a zprostředkovatele platných v každém jednotlivém členském státě. ê 2002/92/ES 17. bod odůvodnění (27) Pro ochranu spotřebitele je nezbytná spolupráce a výměna informací mezi příslušnými orgány, zajišťující solidnost obchodu s pojištěním a zajištěním na jednotném trhu. ê 2002/92/ES 22. bod odůvodnění ð nový (28) Členské státy potřebují vhodné a účinné postupy pro ð mimosoudní ï vyřizování stížností a zjednávání nápravy za účelem urovnávání sporů mezi zprostředkovateli pojištění ð nebo pojišťovnami ï a zákazníky, případně s využitím stávajících postupů. ðMěly by být dostupné účinné postupy pro mimosoudní vyřizování stížností a zjednávání nápravy k řešení sporů týkajících se práv a povinností stanovených touto směrnicí mezi pojišťovnami nebo osobami, které prodávají či nabízejí pojistné produkty, a zákazníky. Ke zvýšení efektivnosti postupů pro mimosoudní řešení sporů, jež se zabývají stížnostmi podanými zákazníky, by tato směrnice měla stanovit, že pojišťovny nebo osoby prodávající či nabízející pojistné produkty se musí účastnit postupů pro řešení sporů, jejichž výsledkem není závazné rozhodnutí a které proti nim zahájili zákazníci a které se týkají práv a povinností stanovených touto směrnicí. Účelem takových postupů pro mimosoudní vyřizování sporů by bylo dosáhnout rychlejšího a méně nákladného urovnání sporů mezi pojišťovnami nebo osobami, které prodávají či nabízejí pojistné produkty, a zákazníky a rovněž snížení zátěže pro soudní systém. Nicméně postupy pro mimosoudní vyřizování sporů by nemělo být dotčeno právo stran účastnících se těchto postupů podávat žaloby u soudů. ï ê 2002/92/ES 23. bod odůvodnění ð nový Aniž je dotčeno právo zákazníků podávat žaloby u soudů, měly by členské státy ð zajistit, aby subjekty pro alternativní řešení sporů vyřizující spory uvedené v této směrnici ï povzbuzovat veřejné nebo soukromé orgány zřízené za účelem mimosoudního urovnávání sporů, aby spolupracovaly při urovnávání přeshraničních sporů. ð Členské státy by měly podpořit subjekty pro alternativní řešení sporů vyřizující spory, aby se staly součástí sítě FIN-NET[17]. ï Taková spolupráce by například mohla být zaměřena na to, aby se zákazníkům umožnilo obracet se na mimosoudní orgány zřízené v členském státě, kde mají bydliště nebo sídlo, se stížnostmi na zprostředkovatele pojištění usazené v jiných členských státech. Zvýšenou pomoc spotřebitelům při využívání přeshraničních služeb nabízí vytvoření sítě FIN-NET. Procesní předpisy by měly brát v úvahu doporučení Komise 98/257/ES ze dne 30. května 1998 o zásadách pro orgány příslušné pro mimosoudní urovnávání spotřebitelských sporů[18]. ò nový (29) Rozšiřující se spektrum činností, které mnozí zprostředkovatelé pojištění či pojišťovny vykonávají současně, zvyšuje možnost vzniku střetu zájmů mezi těmito různými činnostmi a zájmy zákazníků. Je proto nutné, aby členské státy stanovily pravidla k zajištění toho, aby takové střety nepříznivě neovlivňovaly zájmy zákazníků. (30) Zákazníci by měli předem obdržet jasné informace o postavení osob, které pojistný produkt prodávají, a o odměně, kterou tyto osoby získají. Je třeba zavést povinnost, aby evropští zprostředkovatelé pojištění a pojišťovny zveřejňovali své postavení. Tato informace by měla být zákazníkům poskytnuta před uzavřením smlouvy. Cílem tohoto zveřejnění je osvětlit vztah mezi pojišťovnou a (případným) zprostředkovatelem a také strukturu a obsah zprostředkovatelovy odměny. (31) K omezení střetů zájmů mezi prodejcem pojistného produktu a kupujícím je třeba zajistit dostatečné zveřejňování odměny distributorů pojistných produktů. Stejně tak u produktů životního pojištění by zprostředkovatel nebo zaměstnanec zprostředkovatele pojištění či pojišťovny měl být povinen informovat zákazníka o své odměně, a to před uskutečněním prodeje. U ostatních pojistných produktů musí být, s výhradou pětiletého přechodného období, zákazník informován o svém právu požadovat tuto informaci, která mu musí být na žádost poskytnuta. (32) Také pojišťovny by měly být povinny poskytovat zákazníkům, se kterými při poskytování služeb zprostředkování pojištění jednají přímo, informace o odměně, kterou dostávají za prodej pojistných produktů, v zájmu toho, aby zákazník obdržel srovnatelnou informaci o poskytované službě zprostředkování pojištění bez ohledu na to, zda jedná se zprostředkovatelem, či přímo s pojišťovnou, a rovněž aby se zamezilo narušení hospodářské soutěže, jež by způsobila pobídka pojišťovnám prodávat produkty přímo spíše než skrze zprostředkovatele, a tím se vyhnout požadavkům na informování. (33) Protože cílem stávajícího návrhu je posílit ochranu spotřebitele, některá ustanovení se použijí pouze na vztahy mezi podniky a spotřebiteli (B2C), a to zvláště ustanovení, jimiž se řídí pravidla výkonu činnosti zprostředkovatelů pojištění nebo jiných prodejců pojistných produktů. (34) Aby se zabránilo nevhodnému prodeji, měl by být prodej pojistných produktů v případě potřeby doprovázen čestným a odborným poradenstvím. ê 2002/92/ES 18. bod odůvodnění (35) Pro spotřebitele je nezbytné vědět, zda má co činit se zprostředkovatelem, který mu radí ohledně produktů z široké škály pojišťoven nebo produktů poskytovaných určitým počtem pojišťoven. ê 2002/92/ES 20. bod odůvodnění ð nový (36) ðVzhledem k tomu, že spotřebitelé jsou stále více závislí na osobním doporučení, je rovněž vhodné ve směrnici definovat poradenství. Před poskytnutím poradenství by zprostředkovatel pojištění nebo pojišťovna měli zhodnotit zákazníkovy potřeby, požadavky a jeho finanční situaci. ï Jestliže zprostředkovatel prohlašuje, že radí ohledně produktů z široké škály pojišťoven, měl by provést nestrannou a dostatečně rozsáhlou analýzu produktů dostupných na trhu. Kromě toho by všichni zprostředkovatelé ð pojištění a pojišťovny ï měli svá doporučení zdůvodňovat. ò nový (37) Před uzavřením smlouvy i v případě prodeje bez poradenství by měl zákazník obdržet náležité informace o pojistném produktu, aby mohl učinit informované rozhodnutí. Zprostředkovatel pojištění by měl být schopen zákazníkovi vysvětlit základní vlastnosti pojistného produktu, který prodává. (38) Aby byla osobám prodávajícím pojistné produkty ponechána volba ohledně média, na němž jsou veškeré informace zákazníkovi poskytovány, měla by být stanovena jednotná pravidla, která, je-li to s ohledem na okolnosti transakce vhodné, povolují použít elektronickou komunikaci. Zákazníkovi by však měla být dána možnost obdržet informace na papíře. V zájmu přístupu spotřebitele k informacím by všechny informace před uzavřením smlouvy měly být poskytnuty bezplatně. ê 2002/92/ES 21. bod odůvodnění ð nový (39) Sdělení takových informací je méně potřebné vyžadovat, je-li hledá-li zákazníkem společnost, která hledá pojistné nebo zajistné krytí obchodních nebo průmyslových rizik ð nebo jedná-li se o profesionálního zákazníka (viz příloha I směrnice) ï . ê 2002/92/ES 19. bod odůvodnění (přizpůsobený) ð nový (40) Tato směrnice by měla stanovit ð minimální ï povinnosti, které by měli mít ð pojišťovny a ï zprostředkovatelé pojištění při poskytování informací zákazníkům. Členský stát může Ö by měl mít možnost Õ v této oblasti zachovat nebo přijmout přísnější právní předpisy, které mohou být použity na zprostředkovatele pojištění ð a pojišťovny ï nezávisle na jejich bydlišti či sídle ð ustanoveních jejich členských států původu ï , pokud provozují zprostředkovatelskou činnost zprostředkování ð pojištění ï na jeho území, za předpokladu, že jakékoli takové přísnější právní předpisy jsou v souladu s právem Společenství Ö Unie Õ , včetně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“)[19]. ð Členský stát, který vedle ustanovení stanovených v této směrnici navrhuje uplatnit a uplatňuje další ustanovení, kterými se řídí zprostředkovatelé pojištění a prodej pojistných produktů, by měl zajistit, aby administrativní zátěž plynoucí z těchto ustanovení byla přiměřená ochraně spotřebitelů. V zájmu ochrany spotřebitelů a k zabránění nevhodným prodejům pojistných produktů by členským státům mělo být povoleno výjimečně uplatnit přísnější požadavky na zprostředkovatele pojištění, kteří vykonávají zprostředkování pojištění jako doplňkovou službu, pokud to členské státy považují za nezbytné a přiměřené. ï ò nový (41) Obvyklou strategií pro poskytovatele retailových finančních služeb v celé Unii je křížový prodej. Může přinášet výhody spotřebitelům, zároveň však může představovat postupy, při nichž není zájem spotřebitele dostatečně zohledněn. Například některé formy křížového prodeje nebo produktů, především praktiky vázání produktů, kdy se dohromady v jednom balíčku prodávají dvě nebo více finančních služeb, přičemž alespoň jedna z těchto služeb není k dispozici samostatně, mohou narušovat hospodářskou soutěž a negativně ovlivňovat mobilitu spotřebitelů a jejich schopnost informovaně se rozhodovat. Příkladem praktik vázání produktů může být situace, kdy je spotřebitel, kterému je poskytována pojistná služba, nucen otevřít si běžný účet k placení pojistného nebo kdy je spotřebitel, kterému je poskytnut spotřebitelský úvěr na nákup vozidla, nucen uzavřít smlouvu o pojištění tohoto vozidla. Ačkoli praktiky sdružování produktů, kdy se dohromady v jednom balíčku prodávají dvě nebo více finančních služeb nebo produktů, avšak každou ze služeb lze zakoupit rovněž samostatně, mohou hospodářskou soutěž také narušovat a negativně ovlivňovat mobilitu zákazníků a jejich schopnost informovaně se rozhodovat, ponechávají zákazníkovi alespoň možnost volby, a mohou tak představovat menší riziko, pokud jde o dodržování povinností kladených na zprostředkovatele pojištění touto směrnicí. Používání takových praktik by mělo být důkladně posouzeno s cílem podpořit hospodářskou soutěž a možnost volby pro zákazníky. (42) Smlouvy o pojištění zahrnující investice jsou často předkládány zákazníkům jako možná alternativa nebo nahrazení investičních produktů spadajících do působnosti směrnice [MiFID II][20]. Aby byla zajištěna důsledná ochrana investorů a zamezilo se riziku regulatorní arbitráže, je důležité, aby retailové investiční produkty (pojistné investiční produkty, jak je definuje nařízení o klíčových informačních dokumentech pro investiční produkty) podléhaly stejným normám výkonu činnosti, k nimž patří ustanovení o přiměřeném informování, požadavky na vhodnost poradenství a omezení stimulů, jakož i požadavky na zacházení se střety zájmů a v případě nezávislých poradců omezení týkající se formy odměny. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) a Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění (EIOPA) by měly spolupracovat na vytvoření pokynů, s jejichž pomocí by se dosáhlo co největší soudržnosti norem výkonu činnosti pro retailové investiční produkty, na které se vztahuje směrnice [MiFID II] nebo tato směrnice. U pojistných investičních produktů jsou normy stanovené touto směrnicí, které se vztahují na všechny pojistné smlouvy (kapitola VII této směrnice), a posílené normy pro investiční pojistné produkty kumulativní. Osoby vykonávající zprostředkování pojištění ve vztahu k pojistným investičním produktům by měly dodržovat normy pro činnost platné pro všechny pojistné smlouvy i posílené normy platné pro pojistné investiční produkty. (43) K zajištění toho, aby pojišťovny a osoby vykonávající zprostředkování pojištění dodržovaly ustanovení této směrnice a aby se jim po celé Unii dostalo stejného zacházení, by členské státy měly být povinny stanovit správní sankce a opatření, které jsou účinné, přiměřené a odrazující. S cílem podpořit sbližování sankcí a opatření byl ve sdělení Komise ze dne 8. prosince 2010 o posílení sankčních režimů v odvětví finančních služeb[21] proveden přezkum současných pravomocí a jejich praktického uplatňování. Správní sankce a opatření stanovené členskými státy by proto měly splňovat některé základní požadavky, pokud jde o adresáty, kritéria, jež je třeba při uplatňování sankce nebo opatření zohlednit, zveřejnění, klíčové sankční pravomoci a úrovně správních peněžitých sankcí. (44) Příslušné orgány by měly být zejména oprávněny ukládat peněžité sankce, které jsou dostatečně vysoké, aby vyrovnaly výhody, jež lze očekávat, a odrazující i pro větší instituce a členy jejich vedení. (45) Aby bylo při určování typu správních sankcí nebo opatření a úrovně správních peněžitých sankcí zajištěno jednotné uplatňování sankcí ve všech členských státech, mělo by se od členských států vyžadovat, aby zajistily, že příslušné orgány vezmou v úvahu všechny náležité okolnosti. (46) K posílení odrazujícího účinku pro širokou veřejnost a k informování o porušeních pravidel, jež mohou narušit ochranu spotřebitele, měly by být uložené sankce a opatření zveřejněny, s výjimkou některých přesně vymezených případů. Aby bylo zajištěno dodržování zásady proporcionality, měly by být uložené sankce a opatření zveřejněny s anonymními údaji, pokud by zveřejnění způsobilo dotčeným stranám nepřiměřenou škodu. (47) Ke zjištění možných porušení by příslušné orgány měly mít nezbytné vyšetřovací pravomoci a měly by vytvořit účinné mechanismy na podporu hlášení možných nebo skutečných porušení. (48) Tato směrnice by měla odkazovat jak na správní sankce, tak na opatření bez ohledu na jejich kvalifikaci jako sankce či opatření podle vnitrostátního práva. (49) Touto směrnicí by neměla být dotčena žádná ustanovení práva členských států v oblasti trestných činů. (50) Za účelem dosažení cílů této směrnice by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o podrobnosti týkající se pojmů přiměřených znalostí a schopností zprostředkovatele, řešení střetů zájmů, povinností výkonu činnosti ve vztahu k pojistným strukturovaným retailovým investičním produktům a postupů a formulářů k předkládání informací o sankcích. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě. (51) Technické normy ve finančních službách by měly zajistit jednotnou harmonizaci a přiměřenou ochranu spotřebitelů po celé Unii. Jelikož EIOPA je orgánem s vysoce specializovanými odbornými znalostmi, bylo by účinné a vhodné pověřit ho vypracováním návrhů regulačních a prováděcích technických norem, jejichž součástí není politická volba a které následně předloží Komisi. (52) Prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článků 290 a 291 Smlouvy o fungování Evropské unie a v souladu s články 10 až 15 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění)[22] by Komise měla přijmout akty v přenesené pravomoci, jak je uvedeno v článku [8] ohledně pojmů přiměřených znalostí a schopností zprostředkovatele, v článcích [17 a 23] ohledně řešení střetů zájmů a v článcích [24 a 25] ohledně povinností výkonu činnosti ve vztahu k pojistným strukturovaným retailovým investičním produktům, jakož i prováděcím technickým normám uvedeným v článku [30] týkajícím se postupů a formulářů k předkládání informací ve vztahu k sankcím. Předlohy aktů v přenesené pravomoci a návrhy prováděcích technických norem by měl vypracovat orgán EIOPA. (53) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů pod dohledem příslušných orgánů členských států[23], zejména veřejných nezávislých orgánů určených členskými státy, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů[24]upravují zpracování osobních údajů orgánem EIOPA v rámci tohoto nařízení, a to pod dohledem evropského inspektora ochrany údajů. (54) Tato směrnice respektuje základní práva a dodržuje zásady uznávané v Listině základních práv Evropské unie, jak jsou zakotveny ve Smlouvě. (55) Členské státy se v souladu se Společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice do vnitrostátního práva o jeden či více dokumentů, které objasňují vztah mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice do vnitrostátního práva. Ve vztahu k této směrnici považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné. (56) Přezkum této směrnice by měl být proveden pět let po dni, kdy tato směrnice vstoupí v platnost, aby se zohlednil vývoj na trhu i vývoj v jiných oblastech práva Unie nebo zkušenosti členských států s jeho prováděním, zejména s ohledem na produkty spadající do působnosti směrnice 2003/41/ES. ê 2002/92/ES 24. bod odůvodnění (přizpůsobený) (57) Směrnice 77/92/EHS Ö 2002/92/ES Õ by proto měla být zrušena, Ö . Õ ò nový (58) Povinnost provést tuto směrnici do vnitrostátního práva by měla být omezena na ta ustanovení, která představují podstatnou změnu ve srovnání se směrnicí 2002/92/ES. Povinnost provést do vnitrostátního práva nezměněná ustanovení totiž vyplývá ze směrnice 2002/92/ES. (59) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnice 2002/92/ES do vnitrostátního práva, ê 2002/92/ES PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE Článek 1 Oblast působnosti ê 2002/92/ES (přizpůsobený) ð nový 1. Tato směrnice stanoví pravidla pro Ö týkající se Õ přístupu fyzických a právnických osob, které jsou usazeny v členském státě nebo si přejí se zde usadit, k činnosti v oblasti zprostředkování pojištění a zajištění ð , včetně profesionální správy pojistných událostí a likvidace škod, ï a pro výkonu této činnosti. ê 2002/92/ES 2. Tato směrnice se nevztahuje na osoby poskytující zprostředkovatelské služby pro pojistné smlouvy, jsou-li splněny všechny tyto podmínky: a) pro dotyčnou pojistnou smlouvu je nutná pouze znalost pojistného krytí, které je poskytováno; b) pojistná smlouva není smlouvou na životní pojištění; c) pojistná smlouva nekryje žádnou občanskoprávní odpovědnost; d) hlavní profesní činnost dotyčné osoby je jiná než zprostředkování pojištění; ê 2002/92/ES (přizpůsobený) e) pojištění je doplňkem ke produktu nebo službě Ö zboží Õ dodanému jakýmkoli jiným poskytovatelem, kdy takové pojištění kryje i) riziko špatného fungování, ztráty nebo poškození zboží dodaného tímto poskytovatelem nebo Ö , Õ ê 2002/92/ES (přizpůsobený) ð nový ii) poškození nebo ztrátu zavazadla a jiná rizika spojená s cestováním objednaným u tohoto poskytovatele, i když pojištění zahrnuje životní pojištění nebo pojištění občanskoprávní odpovědnosti, za předpokladu, že toto krytí je doplňkové k hlavnímu krytí spojenému s tímto cestováním; f) výše ročního pojistného ð za pojistnou smlouvu, pokud se vyjádří poměrně jako roční částka, ï nepřekračuje 500 Ö 600 Õ EUR a celková doba trvání pojistné smlouvy, včetně případných prodloužení, nepřekračuje pět let. ê 2002/92/ES (přizpůsobený) 3. Tato směrnice se nevztahuje na služby zprostředkování pojištění a zajištění poskytované v souvislosti s riziky a závazky nacházejícími se či uzavřenými mimo Společenství Ö Unii Õ . ê 2002/92/ES ð nový Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy členského státu, pokud jde o činnost ve zprostředkování pojištění ð a zajištění ï vykonávanou ð pojišťovnami nebo zajišťovnami nebo ï zprostředkovateli pojištění a zajištění usazenými v třetí zemi a působícími na jeho území na základě zásady volného pohybu služeb, za podmínky, že je zaručeno stejné zacházení pro všechny osoby, které vykonávají nebo mají povoleno vykonávat činnost ve zprostředkování pojištění ð a zajištění ï na tomto trhu. Tato směrnice neupravuje činnost ve zprostředkování pojištění ð nebo zajištění ï vykonávanou ve třetích zemích, ani činnost pojišťoven nebo zajišťoven Společenství ve smyslu první směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu[8] a první směrnice Rady 79/267/EHS ze dne 5. března 1979 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém životním pojištění a jejího výkonu[9], vykonávanou prostřednictvím zprostředkovatelů pojištění ve třetích zemích. ò nový Členské státy informují Komisi o všech obecných obtížích, se kterými se setkávají jejich zprostředkovatelé pojištění při usazování nebo provádění činnosti zprostředkování pojištění v jakékoli třetí zemi. ê 2002/92/ES ð nový Článek 2 Definice Pro účely této směrnice se rozumí: 1. „pojišťovnou“ podnik, který obdržel úřední povolení podle článku 6 směrnice 73/239/EHS nebo článku 6 směrnice 79/267/EHS; 2. „zajišťovnou“ podnik jiný než pojišťovna nebo pojišťovna třetí země, jehož hlavní činnost spočívá v přejímání rizik postoupených pojišťovnami, pojišťovnami třetích zemí nebo jinými zajišťovacími podniky; ð , který obdržel úřední povolení podle článku 3 směrnice 2005/68/ES; ï ê 2002/92/ES ð nový 3. „zprostředkováním pojištění“ činnost spočívající v předkládání ð poradenství ï , navrhování nebo provádění jiných přípravných prací pro uzavírání pojistných smluv, nebo uzavírání takových smluv nebo napomáhání při správě a plnění takových smluv, zejména v případě pojistné události ð , a činnost profesionální správy pojistných událostí a likvidace škod ï . Tyto činnosti se nepovažují za zprostředkování pojištění, jsou-li vykonávány pojišťovnou nebo zaměstnancem pojišťovny, který jedná jménem pojišťovacího podniku. ð Tyto činnosti se považují za zprostředkování pojištění i v případě, že jsou vykonávány pojišťovnou bez zásahu zprostředkovatele pojištění. ï ò nový Pro účely této směrnice se za zprostředkování pojištění nepovažují následující činnosti: ê 2002/92/ES ð nový a) Ppříležitostné poskytování informací ð zákazníkovi ï v souvislosti s jinou profesní činností za předpokladu, že účelem této činnosti není ð , pokud poskytovatel nepodnikne žádné další kroky ï , aby pomohl pomáhat zákazníkům s uzavíráním nebo plněním pojistných smluv, profesionální správa pojistných událostí pro pojišťovnu a likvidace a odborné posuzování škod, se rovněž nepovažují za zprostředkování pojištění; ò nový b) pouhé poskytnutí údajů a informací o možném pojistníkovi zprostředkovatelům pojištění či pojišťovnám nebo informací o pojistných produktech, zprostředkovatelích pojištění či pojišťovnách možnému pojistníku. 4. „pojistným investičním produktem“ smlouva o pojištění, kterou by též bylo možné klasifikovat jako „investiční produkt“ definovaný v čl. 2 písm. a) [nařízení o klíčových informačních dokumentech pro investiční produkty]; ê 2002/92/ES ð nový 5. „zprostředkovatelem pojištění“ každá fyzická nebo právnická osoba ð , která není pojišťovnou a ï , která za odměnu přistupuje ke zprostředkování pojištění nebo je vykonává; ê 2002/92/ES (přizpůsobený) ð nový 64. „zprostředkováním zajištění“ činnost spočívající v předkládání, ð poradenství ï , navrhování nebo provádění jiných přípravných prací pro uzavírání zajistných smluv, nebo uzavírání takových smluv nebo napomáhání při správě a plnění takových smluv, zejména v případě pojistné události, ð a činnosti profesionální správy pojistných událostí a likvidace škod. ï Tyto činnosti, jsou-li vykonávány zajišťovacím podnikem nebo zaměstnancem zajišťovacího podniku, který jedná jménem zajišťovacího podniku, se nepovažují za zprostředkování zajištění ð Tyto činnosti se považují za zprostředkování zajištění i v případě, že jsou vykonávány zajišťovnou bez zásahu zprostředkovatele zajištění; ï ò nový Pro účely této směrnice se za zprostředkování zajištění nepovažují následující činnosti: ê 2002/92/ES a) Ppříležitostné poskytování informací v souvislosti s jinou profesní činností za předpokladu, že účelem této činnosti není pomáhat zákazníkům s uzavíráním nebo plněním zajistných smluv, profesionální správa pojistných událostí pro zajišťovnu a likvidace a odborné posuzování škod, se rovněž nepovažují za zprostředkování zajištění; ò nový b) pouhé poskytnutí údajů a informací o možných pojistnících zprostředkovatelům zajištění či zajišťovnám nebo informací o zajistných produktech, zprostředkovatelích zajištění či zajišťovnách možným pojistníkům. ê 2002/92/ES ð nový 76. „zprostředkovatelem zajištění“ každá fyzická nebo právnická osoba ð , která není zajišťovnou a ï , která za odměnu přistupuje ke zprostředkování pozajištění nebo je vykonává; 87. „smluvně vázaným zprostředkovatelem pojištění“ každá osoba, která vykonává činnost ve zprostředkování pojištění pro jednu nebo více pojišťoven nebo ð zprostředkovatelů pojištění ï a jejich jménem a na jejich účet u pojistných produktů navzájem si nekonkurujících, ale nevybírá pojistné ani částky určené pro zákazníky, a která jedná za neomezené odpovědnosti těchto pojišťovacích podniků ohledně jejich produktů; ð nebo zprostředkovatelů pojištění, za předpokladu, že zprostředkovatelé pojištění, na jejichž odpovědnost tato osoba jedná, nejednají sami na odpovědnost jiné pojišťovny nebo zprostředkovatele pojištění; ï Každá osoba, která vykonává činnost ve zprostředkování pojištění doplňkově ke své hlavní profesní činnosti, se rovněž považuje za smluvně vázaného zprostředkovatele pojištění jednajícího jménem jedné nebo více pojišťoven ohledně jejich produktů, jestliže je pojištění doplňkem zboží nebo služeb poskytovaných v rámci této hlavní profesní činnosti a osoba nevybírá pojistné ani částky určené pro spotřebitele; ò nový 9. „poradenstvím“ poskytování doporučení zákazníkům buď na jejich žádost, nebo z podnětu pojišťovny nebo zprostředkovatele pojištění; ò nový 10. „podmíněnou provizí“ odměna ve formě provize, kdy je splatná částka vázána na splnění dohodnutých cílů týkajících se obchodní činnosti vykonané zprostředkovatelem pro daného pojistitele; ê 2002/92/ES 118. „velkými riziky“ velká rizika definovaná v čl. 5 písm. d) směrnice 73/239/EHS; 129. „členským státem původu“: a) je-li zprostředkovatel fyzickou osobou, členský stát, v němž má osoba bydliště a v němž vykonává činnost; b) je-li zprostředkovatel právnickou osobou, členský stát, v němž má osoba sídlo, nebo jestliže podle právních předpisů svého státu nemá žádné sídlo, členský stát, v něž má ústředí; ê 2002/92/ES (přizpůsobený) ð nový 1310. „hostitelským členským státem“ členský stát, v němž má zprostředkovatel pojištění nebo zajištění pobočku Ö stálou přítomnost nebo v němž je usazen Õ nebo poskytuje služby ð a který není jeho členským státem původu ï ; 1412. „trvanlivým médiem“ trvalý nosič, který umožňuje zákazníkovi ukládat informace určené osobně jemu způsobem vhodným pro jejich pozdější využití po dobu odpovídající účelu těchto informací a který umožňuje reprodukci uložených informací v nezměněném stavu; ðdefinovaný v čl. 2 písm. m) směrnice 2009/65/ES; ï Trvanlivá média zahrnují zejména diskety, média pro mechaniky CD-ROM a DVD a pevné disky počítačů, na nichž je uložena elektronická pošta, ale nezahrnují internetové stránky, ledaže splňují kritéria obsažená v prvním odstavci. ò nový 15. „křížovým prodejem“ nabízení pojišťovací služby nebo produktu spolu s jinou službou nebo produktem jakožto součást balíčku nebo podmínka pro získání jiné dohody či balíčku; 16. „úzkým propojením“ stav uvedený v čl. 4 bodě 31 směrnice [MIFID II]; 17. „hlavním místem podnikání“ místo, odkud je řízeno hlavní podnikání; 18. „odměnou“ jakákoli provize, poplatek nebo jiná platba, včetně hospodářské výhody jakéhokoli druhu, jež jsou nabídnuty nebo předány ve spojení s činností zprostředkování pojištění; 19. „vázaným obchodem“ nabízení jedné nebo více doplňkových služeb společně s pojistnou službou nebo produktem v balíčku, přičemž tato pojistná služba nebo produkt není zákazníkovi zpřístupněna odděleně; 20. „sdružováním produktů“ nabízení jedné nebo více doplňkových služeb společně s pojistnou službou nebo produktem v balíčku, přičemž tato pojistná služba nebo produkt jsou zákazníkovi zpřístupněny odděleně, avšak ne nutně za stejných podmínek, za jakých jsou nabízeny ve spojení s doplňkovými službami. ê 2002/92/ES ð nový KAPITOLA II POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE REGISTRACE Článek 3 Registrace 1. ð S výjimkou ustanovení v článku 4 ï se zZprostředkovatelé pojištění a zajištění se registrují u příslušného orgánu ve smyslu čl. 7 odst. 2 ve svém členském státě původu. ðPojišťovny registrované v členských státech podle směrnice 73/239/EHS, směrnice 2002/83/ES a směrnice 2005/68/ES a jejich zaměstnanci nemají povinnost se znovu registrovat podle této směrnice. ï Aniž je dotčen první pododstavec, mohou členské státy stanovit, že pojišťovny a zajišťovny nebo jiné instituce mohou spolupracovat s příslušnými orgány při registraci zprostředkovatelů pojištění a zajištění a při uplatňování požadavků článku 4 8 vůči těmto zprostředkovatelům. Zejména smluvně vázaní zprostředkovatelé pojištění mohou být registrováni pojišťovnou, nebo sdružením pojišťoven ð nebo zprostředkovatelem pojištění či zajištění ï pod dohledem příslušného orgánu. ò nový Členské státy mohou stanovit, že pokud zprostředkovatel pojištění či zajištění jedná v rámci odpovědnosti pojišťovny nebo zajišťovny nebo jiného registrovaného zprostředkovatele pojištění či zajištění zodpovídá tento registrovaný zprostředkovatel nebo podnik za zajištění toho, že prvně uvedený zprostředkovatel splňuje podmínky pro registraci stanovené touto směrnicí. V takovém případě jsou osoba nebo subjekt přijímající odpovědnost, poté co jsou informovány členskými státy o záležitostech uvedených v odst. 7 písm. a) a b) tohoto článku, uspokojeny, co se týče záležitostí uvedených v odst. 7 písm. c) tohoto článku. Členské státy si rovněž mohou vyhradit, že osoba nebo subjekt, který za zprostředkovatele přebírá odpovědnost, musí tohoto zprostředkovatele zaregistrovat. ê 2002/92/ES (přizpůsobený) ð nový Členské státy nemusí uplatnit požadavek uvedený v prvním a druhém pododstavci na všechny fyzické osoby, které pracují v podniku ð pojišťovně nebo zajišťovně ï ð nebo pro registrovaného zprostředkovatele pojištění či zajištění ï a ð které ï vykonávají činnost ve zprostředkování pojištění nebo zajištění. ê 2002/92/ES (přizpůsobený) Pokud jde o právnické osoby, čČlenské státy takové Ö zajistí registraci právnických Õ osoby registrují a v rejstříku rovněž uvádějí jména fyzických osob ve vedení, které odpovídají za zprostředkovatelskou činnost. 2. Členské státy mohou pro zprostředkovatele pojištění a zajištění zřídit více než jeden rejstřík za podmínky, že stanoví kritéria, podle nichž musí být zprostředkovatelé registrováni. ò nový Členské státy zřídí registrační systém on-line obsahující jediný registrační formulář umístěný na internetové stránce, ke které by měli mít zprostředkovatelé pojištění a pojišťovny snadný přístup, a který jim umožní vyplnit formulář přímo on-line. ê 2002/92/ES 3. Členské státy zajistí, aby bylo zřízeno jediné informační místo umožňující snadný a rychlý přístup k informacím v těchto různých rejstřících, které se sestavují elektronicky a neustále se aktualizují. Toto informační místo rovněž poskytuje identifikační informace příslušnýchm orgánům každého členského státu uvedenýchm v odst.avci 1 prvním pododstavci. Rejstřík dále uvádí zemi nebo země, v níž nebo v nichž zprostředkovatel vykonává činnost v rámci svobody usazování nebo volného pohybu služeb. ò nový 4. Orgán EIOPA zřídí jednotný elektronický rejstřík obsahující záznamy o zprostředkovatelích pojištění či zajištění, kteří vyjádřili úmysl vykonávat přeshraniční činnost v souladu s kapitolou IV, zpřístupní tento rejstřík na svých internetových stránkách a průběžně jej aktualizuje. Členské státy k tomuto účelu neprodleně poskytnou orgánu EIOPA příslušné informace. V rejstříku je uveden hypertextový odkaz na každý příslušný orgán v jednotlivých členských státech. Rejstřík obsahuje odkazy na internetové stránky každého příslušného orgánu v jednotlivých členských státech a je rovněž z těchto internetových stránek přístupný. ê 2002/92/ES 3. Členské státy zajistí, aby registrace zprostředkovatelů pojištění, včetně smluvně vázaných, a zprostředkovatelů zajištění podléhala dodržení požadavků na profesní způsobilost stanovených v článku 4 8. Členské státy se rovněž starají o to, aby zprostředkovatelé pojištění, včetně smluvně vázaných, a zprostředkovatelé zajištění, kteří přestali plnit tyto požadavky, byli vymazáni z rejstříku. Platnost registrace podléhá pravidelnému přezkumu příslušným orgánem. V případě nutnosti členský stát původu informuje o takovém vymazání z rejstříku hostitelský členský stát jakýmikoli vhodnými prostředky. ò nový 5. Členské státy zajistí, že příslušné orgány nepovolí zprostředkovateli pojištění či zajištění, aby byl zapsán do rejstříku, pokud se orgán nepřesvědčil, že zprostředkovatel splňuje požadavky stanovené v článku 8. ê 2002/92/ES (přizpůsobený) ð nový 4. Příslušné orgány mohou zprostředkovatelům pojištění a zajištění poskytnout dokument umožňující jakékoli zúčastněné osobě ověřit si nahlédnutím do rejstříku nebo ð jednoho z ï rejstříků uvedených v odstavci 2, že zprostředkovatelé jsou řádně registrováni. Tento dokument poskytuje přinejmenším informace uvedené v čl. 12 odst. 1 písm. a) a b) 16 písm. a) a b) a v případě právnické osoby jméno fyzické osoby nebo osob uvedených v tomto článku odst. 1 čtvrtém pododstavci. Členský stát požádá o vrácení dokumentu příslušnému orgánu, který jej vydal, jakmile dotyčný zprostředkovatel pojištění nebo zajištění přestane být registrován. 5. Registrovaným zprostředkovatelům pojištění a zajištění se dovoluje přistupovat k činnosti ve zprostředkování pojištění a zajištění a vykonávat ji ve Společenství jak v režimu svobody usazování, tak i volného pohybu služeb. ò nový 6. Členské státy stanoví, že žádosti zprostředkovatelů o zapsání do rejstříku mají být vyřízeny do šesti měsíců od podání úplné žádosti a že žadatel bude o přijatém rozhodnutí neprodleně informován. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány zavedly odpovídající opatření, která jim umožní kdykoli sledovat, zda zprostředkovatelé pojištění či zajištění nadále splňují registrační požadavky této směrnice. 7. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány od zprostředkovatelů pojištění či zajištění jako podmínku k registraci požadovaly, aby: a) svým příslušným orgánům poskytli informace o totožnosti akcionářů nebo podílníků nebo členů, ať se jedná o fyzické či právnické osoby, kteří mají na zprostředkovateli podíl větší než 10 %, a velikost tohoto podílu; b) svým příslušným orgánům poskytli informace o totožnosti osob, které mají se zprostředkovatelem pojištění či zajištění úzké propojení; c) svým příslušným orgánům dostatečně prokázali, že podíly nebo úzké propojení nebrání příslušným orgánům v účinném vykonávání funkce dohledu. 8. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány zamítly registraci v případě, že právní a správní předpisy třetí země, kterými se řídí jedna nebo více fyzických či právnických osob, se kterými má zprostředkovatel pojištění či zajištění úzké propojení, nebo obtíže spojené s vymáháním těchto právních a správních předpisů brání účinnému vykonávání jejich funkce dohledu. KAPITOLA III ZJEDNODUŠENÝ REGISTRAČNÍ POSTUP – PROHLÁŠENÍ O ČINNOSTI Článek 4 Postup prohlášení pro poskytování doplňkového zprostředkování pojištění; služby profesionální správy pojistných událostí nebo likvidace škod 1. Registrační požadavky uvedené v článku 3 se nevztahují na zprostředkovatele pojištění, který provádí zprostředkování pojištění jako doplňkovou činnost, pokud splňuje všechny následující podmínky: a) hlavní profesní činnost dotyčného zprostředkovatele pojištění je jiná než zprostředkování pojištění; b) zprostředkovatel pojištění zprostředkovává pouze určité pojistné produkty, jež jsou doplňkové ve vztahu k jinému produktu či službě, a jasně je v prohlášení uvede; c) dotčené pojistné produkty nepokrývají životní pojištění nebo občanskoprávní odpovědnost, ledaže je toto krytí doprovodné ke krytí hlavnímu. 2. Registrační požadavky uvedené v článku 3 se nevztahují na zprostředkovatele pojištění, jehož jedinou činností jsou služby profesionální správy pojistných událostí a likvidace škod. 3. Zprostředkovatel pojištění, na něhož se vztahují odstavce 1 a 2 tohoto článku, předloží příslušnému orgánu svého členského státu původu prohlášení, ve kterém příslušný orgán informuje o své totožnosti, adrese a profesní činnosti. 4. Na zprostředkovatele pojištění, na které se vztahují odstavce 1 a 2 tohoto článku, se vztahují též ustanovení kapitoly I, III, IV, V, VIII, IX a články 15 a 16 této směrnice. KAPITOLA IV VOLNÝ POHYB SLUŽEB A SVOBODA USAZOVÁNÍ ê 2002/92/ES (přizpůsobený) ð nový Článek 65 Oznamování o usazení a o poskytování služeb v jiných členských státech Ö Využívání volného pohybu služeb Õ 1. Každý zprostředkovatel pojištění a zajištění, který má v úmyslu poprvé vykonávat činnost ð na území jiného členského státu ï v jednom nebo více členských státech v rámci volného pohybu služeb nebo svobody usazování, informuje ð , sdělí ï příslušnému orgányu Ö svého Õ členského státu původu ð následující informace ï :. Do jednoho měsíce po takovém oznámení tyto příslušné orgány sdělí příslušným orgánům hostitelského členského státu, které si to přejí, úmysl zprostředkovatele pojištění nebo zajištění, a současně o tom vyrozumí dotyčného zprostředkovatele. Zprostředkovatel pojištění a zajištění může zahájit činnost jeden měsíc po dni, kdy byl vyrozuměn příslušnými orgány členského státu původu o sdělení uvedeném v druhém pododstavci. Tento zprostředkovatel však může zahájit činnost okamžitě, jestliže si hostitelský stát nepřeje být o této skutečnosti informován. Členské státy uvědomí Komisi o svém přání být informovány podle odstavce 1. Komise o tom následně uvědomí všechny členské státy. Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou učinit nezbytné kroky k zajištění vhodného zveřejnění podmínek, za kterých musí být z důvodů obecného zájmu dotyčná činnost vykonávána na území jejich členského státu. ò nový a) jméno, adresu a registrační číslo zprostředkovatele; b) členský stát nebo státy, v nichž zprostředkovatel hodlá působit; c) kategorii zprostředkovatele a případně název pojišťovny nebo zajišťovny, kterou zastupuje; d) odpovídající třídy pojištění, je-li to relevantní; e) prokázání odborných znalostí a schopností. 2. Příslušný orgán členského státu původu předá informace uvedené v odstavci 1 do jednoho měsíce od jejich obdržení příslušnému orgánu hostitelského členského státu, který jejich přijetí neprodleně potvrdí. Členský stát původu zprostředkovateli pojištění či zajištění písemně sdělí, že hostitelský členský stát informace obdržel, a pojišťovna či zajišťovna tedy může zahájit v hostitelském členském státě své podnikání. Po obdržení informací uvedených v odstavci 1 hostitelský členský stát uzná předchozí zkušenost s činností zprostředkování pojištění či zajištění, která byla prokázána dokladem o registraci nebo prohlášením v členském státě původu, jako důkaz o požadovaných znalostech a schopnostech. 3. Důkaz předchozí registrace nebo prohlášení je tvořen dokladem o registraci vydané nebo prohlášení přijatém příslušným orgánem nebo subjektem členského státu původu žadatele, který žadatel předloží na podporu své žádosti podané hostitelskému členskému státu. 4. V případě změny údajů sdělených v souladu s odstavcem 1 uvědomí zprostředkovatel pojištění či zajištění písemně o této změně příslušný orgán členského státu původu nejméně jeden měsíc před provedením změny. Příslušný orgán členského státu původu též informuje o této změně příslušný orgán hostitelského členského státu, jakmile je to proveditelné, avšak nejpozději jeden měsíc od data, kdy příslušný orgán členského státu původu informaci o změně obdržel. Článek 6 Výkon svobody usazování 1. Členské státy vyžadují, aby zprostředkovatel pojištění či zajištění, který hodlá vykonávat svobodu usazování a založit pobočku na území jiného členského státu, nejprve oznámil tento úmysl příslušnému orgánu svého členského státu původu a sdělil mu následující informace: a) jméno, adresu a registrační číslo zprostředkovatele (je-li k dispozici); b) členský stát, na jehož území hodlá zřídit pobočku nebo trvalou přítomnost; c) kategorii zprostředkovatele a případně název pojišťovny nebo zajišťovny, kterou zastupuje; d) odpovídající třídy pojištění, je-li to relevantní; e) plán činnosti, v němž jsou uvedeny činnosti pojištění či zajištění, které bude provádět, a organizační struktura provozovny a který rovněž uvádí totožnost zástupců, pokud je zprostředkovatel hodlá využívat; f) adresu v hostitelském členském státě, na které lze obdržet dokumenty; g) jméno osoby odpovědné za řízení provozovny nebo trvalé přítomnosti. 2. Nemá-li příslušný orgán členského státu původu důvody se domnívat, že organizační struktura nebo finanční situace zprostředkovatele pojištění či zajištění není přiměřená vzhledem k plánovaným zprostředkovatelským činnostem, sdělí to do jednoho měsíce od obdržení informace uvedené v odstavci 1 příslušnému orgánu hostitelského členského státu, který přijetí této informace neprodleně potvrdí. Členský stát původu zprostředkovateli pojištění či zajištění písemně sdělí, že hostitelský členský stát informace obdržel, a pojišťovna či zajišťovna tedy může zahájit v hostitelském členském státě své podnikání. 3. V případě, že příslušný orgán členského státu původu odmítne sdělit informace příslušnému orgánu hostitelského členského státu, sdělí důvody tohoto odmítnutí zprostředkovateli pojištění či zajištění do jednoho měsíce od přijetí všech informací uvedených v odstavci 1. 4. V případě změny údajů sdělených v souladu s odstavcem 1 uvědomí zprostředkovatel pojištění či zajištění písemně o této změně příslušný orgán členského státu původu nejméně jeden měsíc před provedením změny. Příslušný orgán členského státu původu též informuje o této změně příslušný orgán hostitelského členského státu, jakmile je to proveditelné, avšak nejpozději jeden měsíc od data, kdy příslušný orgán členského státu původu informaci o změně obdržel. Článek 7 Rozdělení pravomocí mezi členským státem původu a hostitelským členským státem 1. Pokud se hlavní místo podnikání zprostředkovatele pojištění nachází v jiném členském státě, pak se příslušný orgán tohoto druhého členského státu může dohodnout s příslušným orgánem členského státu původu, že bude s ohledem na povinnosti uvedené v kapitolách VI, VII a VIII této směrnice jednat, jako by byl příslušným orgánem členského státu původu. V případě takové dohody o tom příslušný orgán členského státu původu neprodleně informuje zprostředkovatele pojištění a orgán EIOPA. 2. Příslušný orgán hostitelského členského státu přijme odpovědnost za to, že služby poskytované provozovnou na jeho území splňují povinnosti stanovené v kapitole VI a VII a v opatřeních přijatých na jejich základě. Příslušný orgán hostitelského členského státu má právo přezkoumat uspořádání provozovny a požadovat změny, jež jsou striktně nezbytné k tomu, aby umožnily příslušnému orgánu vymáhat povinnosti podle kapitoly VI a kapitoly VII a opatření přijatých na jejich základě s ohledem na služby poskytované nebo činnosti prováděné provozovnou na jeho území. 3. Pokud má hostitelský členský stát důvody se domnívat, že zprostředkovatel pojištění či zajištění, který jedná na jeho území v rámci volného pohybu služeb nebo prostřednictvím své provozovny, porušuje některou z povinností stanovených v této směrnici, předá tato zjištění příslušnému orgánu členského státu původu, který přijme odpovídající opatření. V případech, kdy navzdory opatřením přijatým příslušným orgánem členského státu původu zprostředkovatel pojištění či zajištění pokračuje v jednání způsobem, který zjevně porušuje zájmy spotřebitelů v hostitelském členském státě nebo řádné fungování pojistného a zajistného trhu, uplatní se na zprostředkovatele pojištění či zajištění následující opatření: a) příslušný orgán hostitelského členského státu poté, co informoval příslušný orgán členského státu původu, přijme všechna vhodná opatření nezbytná k tomu, aby ochránil spotřebitele a řádné fungování pojistného a zajistného trhu, včetně toho, že zabrání zprostředkovatelům pojištění či zajištění, kteří porušují předpisy, započít jakékoli další transakce na svém území; příslušný orgán hostitelského členského státu uvědomí Komisi o těchto opatřeních bez zbytečného prodlení; b) příslušný orgán hostitelského členského státu může postoupit záležitost orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010; v tom případě může orgán EIOPA jednat v souladu s pravomocemi, jež mu svěřuje daný článek, pokud dojde ke sporu mezi příslušnými orgány členského státu původu a hostitelského členského státu. 4. Pokud příslušné orgány hostitelského členského státu shledají, že zprostředkovatel pojištění či zajištění, který má provozovnu na jeho území, porušuje právní nebo správní předpisy přijaté v uvedeném členském státě na základě ustanovení této směrnice, které svěřují pravomoc příslušným orgánům hostitelského členského státu, vyžadují tyto orgány, aby dotčený zprostředkovatel pojištění či zajištění tento protiprávní stav ukončil. V případech, kdy navzdory opatřením přijatým příslušným orgánem hostitelského členského státu zprostředkovatel pojištění či zajištění pokračuje v jednání způsobem, který zjevně porušuje zájmy spotřebitelů v hostitelském členském státě nebo řádné fungování pojistného a zajistného trhu, uplatní se na zprostředkovatele pojištění či zajištění následující opatření: a) příslušný orgán hostitelského členského státu poté, co informoval příslušný orgán členského státu původu, přijme všechna vhodná opatření nezbytná k tomu, aby ochránil spotřebitele a řádné fungování trhů, včetně toho, že zabrání zprostředkovatelům pojištění či zajištění, kteří porušují předpisy, započít jakékoli další transakce na svém území; příslušný orgán hostitelského členského státu uvědomí Komisi o těchto opatřeních bez zbytečného prodlení; b) příslušný orgán hostitelského členského státu může postoupit záležitost orgánu EIOPA a požádat jej o pomoc v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1094/2010; v tom případě může orgán EIOPA jednat v souladu s pravomocemi, jež mu svěřuje daný článek, pokud dojde ke sporu mezi příslušnými orgány členského státu původu a hostitelského členského státu. KAPITOLA V JINÉ ORGANIZAČNÍ POŽADAVKY ê 2002/92/ES ð nový Článek 48 Požadavky na profesní ð a organizační ï způsobilost ê 2002/92/ES ð nový 1. Zprostředkovatelé pojištění a zajištění ð , včetně osob vykonávajících tuto činnost jako doplňkovou, osob vykonávajících činnosti profesionální správy pojistných událostí, likvidace škod nebo odborné posuzování nároků a zaměstnanců pojišťoven vykonávajících činnosti zprostředkování pojištění, ï musí mít přiměřené znalosti a schopnosti, které stanoví členský stát původu zprostředkovatele ð nebo pojišťovny, aby řádně plnili své úkoly a povinnosti, a které musí prokázat odpovídající odbornou zkušenost přiměřenou složitosti produktů, jež zprostředkovávají ï . ò nový Členské státy zajistí, aby zprostředkovatelé pojištění či zajištění a zaměstnanci pojišťoven, kteří vykonávají činnost ve zprostředkování pojištění, obnovovali své znalosti a schopnosti neustálým profesním rozvojem, aby si udrželi odpovídající úroveň výkonnosti. ê 2002/92/ES (přizpůsobený) ð nový Členské státy původu mohou požadované podmínky ohledně znalostí a schopností uzpůsobit ð konkrétní ï činnosti ve zprostředkování pojištění nebo zajištění a s distribuovaným Ö zprostředkovaným Õ produktům, zejména tehdy, pokud je základní profesní činnost zprostředkovatele jiná než zprostředkování pojištění. V takových případech smí tento zprostředkovatel vykonávat činnost ve zprostředkování pojištění jedině tehdy, jestliže zprostředkovatel pojištění splňuje podmínky tohoto článku nebo pojišťovací podnik přebírá neomezenou odpovědnost za jeho Ö zprostředkovatelovo Õ jednání. Členské státy mohou stanovit, že pro Ö v Õ případechy uvedenýché v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci pojišťovací podniky ð nebo zprostředkovatelé ï ověřují, zda jsou znalosti a schopnosti zprostředkovatelů v souladu s povinnostmi stanovenými v prvním pododstavci tohoto odstavce, a v případě potřeby jim poskytují školení, které odpovídá požadavkům ohledně produktů prodávaných zprostředkovateli. Členské státy nemusí uplatňovat požadavek uvedený v prvním pododstavci tohoto odstavce na všechny fyzické osoby, které pracují pro ð pojišťovnu ï podnik anebo ð zprostředkovatele pojištění či zajištění ï a vykonávají činnost ve zprostředkování pojištění nebo zajištění. Členské státy zajistí, aby přiměřené procento osob ve struktuře vedení takových podniků, které odpovídají za zprostředkování pojistných ð a zajistných ï produktů, a všechny ostatní osoby přímo zapojené do zprostředkování pojištění nebo zajištění prokázaly znalosti a schopnosti nezbytné k výkonu svých úkolů. 2. Zprostředkovatelé pojištění a zajištění ð a zaměstnanci pojišťoven vykonávající činnosti ve zprostředkování pojištění ï musí mít dobrou pověst. Minimálně nesmějí mít záznam v trestním rejstříku nebo jiném vnitrostátním ekvivalentu, pokud jde o závažné trestné činy proti majetku nebo související s činností ve finanční oblasti, a neměliy by se v minulosti dostat do úpadku, ledaže byliy rehabilitovániy v souladu s vnitrostátními právními předpisy. Členské státy mohou v souladu s čl. 3 odst. 1 druhým pododstavcem dovolit pojišťovnám ověřovat dobrou pověst zprostředkovatelů pojištění. Členské státy nemusí uplatňovat požadavek uvedený v prvním pododstavci tohoto odstavce na všechny fyzické osoby, které pracují pro ð pojišťovnu ï podnik ð nebo zprostředkovatele pojištění či zajištění ï a vykonávají činnost ve zprostředkování pojištění nebo zajištění. Členské státy zajistí, aby tento požadavek splňovala struktura vedení takových podniků a personál přímo zapojený do zprostředkování pojištění nebo zajištění. ê 2002/92/ES (přizpůsobený) ð nový 3. Zprostředkovatelé pojištění a zajištění si udržují pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání, které pokrývá celé území Společenství Ö Unie Õ , nebo jinou podobnou záruku proti odpovědnosti z porušení povinné péče při výkonu povolání v hodnotě nejméně 1 000 000 Ö 1 120 000 Õ EUR na jednu pojistnou událost a 1 500 000 Ö 1 680 000 Õ EUR na všechny pojistné události dohromady za jeden rok, pokud Ö jim Õ mu takové pojištění nebo srovnatelnou záruku již neposkytuje pojišťovna, zajišťovna nebo jiný podnik, na jejíž účet zprostředkovatelé pojištění nebo zajištění působí nebo za niž Ö jsou Õ je zprostředkovatelé pojištění nebo zajištění oprávněni jednat, nebo pokud tento podnik nepřebírá neomezenou odpovědnost za jednání zprostředkovatele. ê 2002/92/ES (přizpůsobený) ð nový 4 Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k ochraně zákazníků před neschopností zprostředkovatele pojištění převést pojistné na pojišťovnu nebo převést částku pojistného plnění nebo vrátit pojistné pojištěnému. Tato opatření mají jednu nebo více těchto forem: a) ustanovení právních předpisů nebo smluvní ustanovení, podle nichž se na peníze zaplacené zákazníkem zprostředkovateli hledí tak, jako kdyby byly zaplaceny podniku, zatímco na peníze zaplacené podnikem zprostředkovateli se hledí tak, jako kdyby byly zaplaceny zákazníkovi, až tehdy, když je zákazník skutečně obdrží; b) požadavek na zprostředkovatele pojištění, aby trvale disponovali finančními prostředky ve výši 4 % úhrnu přijatého ročního pojistného, nejméně však 15 000 Ö 16 800 Õ EUR; c) požadavek, aby se peníze zákazníků převáděly prostřednictvím přísně oddělených klientských Ö zákaznických Õ účtů a aby se tyto účty nepoužívaly k vracení peněz jiným věřitelům v případě úpadku; d) požadavek, aby byl vytvořen záruční fond. 5. Vykonávání činnosti ve zprostředkování pojištění a zajištění vyžaduje, aby byly požadavky na profesní způsobilost stanovené v tomto článku plněny trvale. 6. Členské státy mohou zpřísnit požadavky stanovené v tomto článku nebo doplnit další požadavky na zprostředkovatele pojištění a zajištění registrované na jejich území. 7. ð Orgán EIOPA ï pravidelně ð přezkoumává ï Ččástky uvedené v odstavcích 3 a 4 se pravidelně přezkoumávají, aby braly v úvahu změny evropského indexu spotřebitelských cen zveřejňovaného Eurostatem. První přezkum se uskuteční pět let po vstupu Ö této směrnice Õ v platnost této směrnice a následné přezkumy každých pět po předchozím přezkumu. Částky se automaticky upravují zvýšením základní částky v eurech o procentní změnu tohoto indexu během období mezi vstupem v platnost této směrnice a datem prvního přezkumu nebo mezi datem posledního a nového přezkumu a zaokrouhlují se nahoru na celá eura. Orgán EIOPA vypracuje návrhy regulačních norem, které upraví základní částku v eurech uvedenou v odstavcích 3 a 4 o procentní změnu tohoto indexu během období mezi vstupem této směrnice v platnost a datem prvního přezkumu nebo mezi datem posledního a nového přezkumu a zaokrouhlí ji nahoru na celá eura. Orgán EIOPA předloží Komisi tyto návrhy regulačních technických norem pět let po vstupu této směrnice v platnost a následné přezkumy každých pět let po předchozím přezkumu. Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1094/2010. ò nový 8. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 33. Tyto akty v přenesené pravomoci upřesní: a) pojem odpovídajících znalostí a schopností zprostředkovatele při výkonu zprostředkování pojištění pro své zákazníky, jak je uvedeno v odstavci 1 tohoto článku; b) odpovídající kritéria pro určení zejména úrovně odborné kvalifikace, zkušeností a schopností vyžadovaných pro vykonávání zprostředkování pojištění; c) kroky, u nichž by se dalo rozumně předpokládat, že by je zprostředkovatelé pojištění či pojišťovny mohli podniknout k obnovení znalostí a schopností prostřednictvím neustálého profesního rozvoje, aby si udrželi přiměřenou úroveň výkonnosti. ê 2002/92/ES Článek 5 Zachování nabytých práv Členské státy mohou stanovit, že ty osoby, které vykonávaly činnost ve zprostředkování přede dnem 1. září 2000, které byly zapsány do rejstříku a které měly úroveň odborného vzdělání a zkušeností podobnou úrovni, kterou vyžaduje tato směrnice, se automaticky zapíší do rejstříku, který bude vytvořen, jakmile budou splněny požadavky stanovené v čl. 4 odst. 3 a 4. ò nový Článek 9 Zveřejnění pravidel obecného zájmu 1. Členské státy přijmou nezbytné kroky k zajištění toho, aby jejich příslušné orgány vhodně zveřejnily příslušná vnitrostátní právní ustanovení chránící obecný zájem, která se uplatní na činnost zprostředkování pojištění a zajištění na jejich území. 2. Členský stát, který vedle ustanovení stanovených v této směrnici navrhuje uplatnit a uplatňuje další ustanovení, kterými se řídí zprostředkovatelé pojištění a prodej pojistných produktů, zajistí, aby administrativní zátěž plynoucí z těchto ustanovení byla přiměřená ochraně spotřebitelů. Členské státy nadále tato ustanovení sledují, aby jejich přiměřenost byla zachována. 3. Orgán EIOPA předloží standardizovaný informační list pro pravidla obecného zájmu, který vyplní příslušné orgány v jednotlivých členských státech. Tento list obsahuje hypertextové odkazy na internetové stránky příslušných orgánů, kde jsou zveřejněny informace o pravidlech obecného zájmu. Příslušný vnitrostátní orgán tyto informace pravidelně aktualizuje a orgán EIOPA je zpřístupní na svých internetových stránkách v anglickém, francouzském a německém jazyce, přičemž všechna vnitrostátní pravidla obecného zájmu budou rozdělena do kategorií podle jednotlivých příslušných oblastí práva. 4. Členské státy vytvoří jediné kontaktní místo odpovědné za poskytování informací o pravidlech obecného zájmu v příslušném členském státě. Takovým kontaktním místem by měl být vhodný příslušný orgán. 5. Orgán EIOPA ve zprávě posoudí pravidla obecné