Několik případů se týkalo diskriminace na základě věku, pokud jde o odměnu. Některé vnitrostátní právní předpisy o platech ve veřejném sektoru používaly věk jako zástupný ukazatel za počet let služby. Jiné nezohledňovaly při výpočtu platů dobu služby před dovršením věku 18 let. V některých případech právní změny, jejichž cílem bylo napravit situaci, ve skutečnosti zachovaly diskriminaci.

Soudní dvůr rovněž objasnil význam pojmu „podstatné a určující profesní požadavky“ ve dvou věcech týkajících se maximálního věku pro přijetí příslušníků policie s přihlédnutím ke zvláštní povaze dotčených pracovních míst.

5.Závěry a další postup

SDEU vypracoval užitečná vodítka k několika ustanovením, čímž vyjasnil některé otázky výkladu. Na vnitrostátní úrovni i na úrovni EU byly přijaty důležité iniciativy s cílem lépe uplatňovat ustanovení o nediskriminaci v praxi.

Tyto iniciativy vedly k určitému pozitivnímu vývoji, mimo jiné pokud jde o sběr údajů. Zároveň přetrvávají značné obavy, jako je strach obětí z odvetných opatření, nízká a rozdílná úroveň náhrady škody, nedostatek důkazů a nízké povědomí o právech a mechanismech podpory (např. orgánech pro rovné zacházení). Všechny tyto výzvy přispívají k nedostatečnému oznamování diskriminace.

Následná opatření k řešení problémů uvedených v této zprávě by mohla zahrnovat:

Øpodrobnější sledování provádění směrnic členskými státy, zejména pokud jde o ochranu před viktimizací a uplatňování účinných, přiměřených a odrazujících sankcí. Komise v tomto ohledu nabídne podporu, např. zadáním studie o sankcích,

Øpokračující úsilí na vnitrostátní úrovni a na úrovni EU o:

ozvýšení povědomí široké veřejnosti a osob zvláště ohrožených diskriminací, zejména pokud jde o jejich práva a stávající podpůrné mechanismy,

opodporování projektů; Komise bude nadále prosazovat rovnost a podporovat oběti prostřednictvím možností financování EU, mimo jiné pomocí programu Občané, rovnost, práva a hodnoty a programu Spravedlnost, a

onabízet tvůrcům politik, soudcům a právníkům pravidelné informace a odbornou přípravu v oblasti antidiskriminačních právních předpisů, včetně klíčových otázek, jako je nepřímá diskriminace, obtěžování, důkazní břemeno, sankce a diskriminace prostřednictvím algoritmů, a

Øpodporu sběru údajů na vnitrostátní úrovni se zaměřením na statistiky, stížnosti, rozsudky, sankce a členění podle faktorů rovnosti (včetně faktorů považovaných za potenciálně citlivé, jako je etnický nebo rasový původ). Pro zajištění srovnatelnosti údajů v čase a mezi regiony/zeměmi má i nadále zásadní význam koordinovaný přístup na úrovni EU.

Ve všech těchto snahách jsou klíčovými partnery orgány pro rovné zacházení. Zásadní význam má další posílení jejich viditelnosti, jejich úlohy a jejich účinného a nezávislého fungování, jak uvádí analýza v pracovním dokumentu útvarů Komise připojeném k této zprávě. Velmi přínosné bude rovněž pokračující sdílení osvědčených postupů na úrovni EU a zvyšování povědomí, a to i v oblasti prevence. Kromě toho, jak již bylo oznámeno, Komise posoudí, zda do roku 2022 navrhne nové právní předpisy k posílení úlohy vnitrostátních orgánů pro rovné zacházení.

Všechny zúčastněné strany, včetně odborů, zaměstnavatelů a jejich sdružení a organizací občanské společnosti, hrají ve svých příslušných oblastech působnosti určitou úlohu. V zájmu plného využití potenciálu směrnic bude Komise nadále spolupracovat s členskými státy, orgány pro rovné zacházení, agenturou FRA, organizacemi občanské společnosti a sociálními partnery s cílem zajistit systematickou ochranu obětí diskriminace.

Od přijetí směrnice o rasové rovnosti dne 29. června 2000 se změnily okolnosti, a to i v důsledku technologického pokroku. I přes to, že je diskriminace na základě rasového nebo etnického původu nedostatečně ohlašována, jsou zkušenosti s ní v EU stále rozšířené, a to v důsledku celé řady příčin, včetně stereotypů a předsudků. Aby bylo možné rozhodnout, zda existuje souvislost mezi přetrváváním rasové diskriminace, k níž dochází v EU, a možnými nedostatky při prosazování pravidel EU, bylo by zapotřebí dalšího posouzení. To by rovněž umožnilo prozkoumat možné nedostatky v oblasti působnosti a rozsahu právních předpisů. Dále by měla být analyzována soudržnost mezi směrnicí o rasové rovnosti a dalšími příslušnými nástroji EU. Je třeba shromáždit údaje o oblastech, kde dochází k případům diskriminace, a to i v tam, kde mohou diskriminovat donucovací orgány. Takové posouzení, jež by muselo zahrnovat konzultaci všech příslušných zúčastněných stran, by sloužilo k získání spolehlivých a kvalitních údajů k poskytnutí důkazů o rasové diskriminaci, k níž dochází v praxi.