ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Evropské rozvojové fondy jsou specifické tím, že: a) je financují členské státy podle kvót neboli „příspěvkových klíčů“, které stanovují vlády členských států zasedajících v Radě Evropské unie; b) je spravuje Komise, a to mimo rámec souhrnného rozpočtu EU, a Evropská investiční banka (EIB); c) vzhledem k mezivládní povaze Evropských rozvojových fondů má Evropský parlament omezenější vliv na jejich fungování než u nástrojů rozvojové spolupráce financovaných ze souhrnného rozpočtu EU: jde zejména o to, že se nepodílí na stanovování a přidělování zdrojů ERF. Orgánem udělujícím absolutorium, s výjimkou investičního nástroje, který spravuje EIB a který tedy nespadá do rámce tohoto auditu, je však stále Evropský parlament (1) (2); d) nevztahuje se na ně zásada ročního rozpočtu: dohody o ERF se obvykle uzavírají na závazkové období pěti až sedmi let, přičemž platby lze uskutečňovat v průběhu mnohem delšího období.
38.

SRB vykázal podmíněné závazky v plné výši příspěvků, proti nimž se banky odvolaly. SRB nevypočítal odhadovanou částku, která by musela být uhrazena, pokud by navrhovatelé své spory vyhráli. Podmíněné závazky tak byly nevyhnutelně výrazně nadhodnoceny. Například ve většině odvolání se nezpochybňuje samotný příspěvek, nýbrž jeho výpočet. Pokud by navrhovatelé tyto spory vyhráli, musel by být uhrazen pouze rozdíl mezi příspěvkem v novém rozhodnutí a v rozhodnutí o příspěvcích, proti němuž se odvolali. Jelikož však chybí související judikatura, je pro SRB obtížné možné náhrady přiměřeně odhadnout. Je třeba poznamenat, že případné úhrady v důsledku odvolání či soudních sporů by byly kompenzovány příspěvky hrazenými předem, které budou vybrány v následujících letech. Neovlivnily by tedy konečnou cílovou úroveň SRF do konce roku 2023.
Stejně jako tomu bylo v případě účetní závěrky za rok 2017, Komise se na základě svého účetního posouzení rozhodla nevykázat ve vztahu k těmto žalobám žádné podmíněné závazky. Jedním z důvodů tohoto účetního posouzení je to, že na základě dostupných informací žádný z navrhovatelů dostatečně neprokázal mimosmluvní odpovědnost Komise. Konkrétně Komise uvedla, že nedošlo k žádnému dostatečně závažnému porušení zásad právního státu, jehož cílem by bylo propůjčit práva jednotlivcům (srovnej bod 21 ). Komise se tedy domnívá, že odliv zdrojů související s jejím rozhodnutím o potvrzení je vzdálený. Kromě toho Komise uvedla, že nikdo z navrhovatelů nemohl utrpět škodu, neboť alternativou k řešení krize by bylo úpadkové řízení podle vnitrostátních právních předpisů. Každý akcionář nebo věřitel, jehož postavení by bylo lepší v případě úpadkového řízení, bude odškodněn podle probíhajícího postupu, podle něhož „se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení“ (viz body 34 – 37 ). Komise tedy na základě své všeobecné zkušenosti uvedla, že finanční riziko, které by mohlo nastat v důsledku těchto žalob, je vzdálené.
30.

The 1999 Coordination Regulation stipulated that the management of pre-accession assistance aims to be gradually decentralised, taking account of management and control capacities. This approach involved first the Decentralised Implementation System (DIS) and then the Extended Decentralised Implementation System (EDIS) which both facilitates the phasing out of Phare as indicated in the 2002 Communication and allows the countries to operate with ex-post controls. Even though the Coordination Regulation of 1999 did not make the process mandatory for the countries, already in 2000 the Commission elaborated guidelines on preparing for EDIS (see Commission working document Preparing for Extended Decentralisation of the Phare and Ispa Programmes). This Working document, which included checklists on the control standards expected to be attained for EDIS, was distributed to all countries already also in 2000. In 2001, the Roadmap to EDIS for Ispa and Phare was prepared and sent to the countries, giving a step-by-step methodology for realisation of the conditions set out in the Coordination Regulation. Both the Working documents and Roadmap were sent by joint letters from the Regional Policy and Enlargement DGs underpinning the strong coordinated approach maintained for Phare and Ispa programmes. The Phare Review affirmed that „decentralisation cannot start before 2002 at the earliest“ and it will not be implemented „unless clear preconditions have been met and the necessary financial and human resources are in place“. Thus while earlier EDIS would have indeed been desirable, in the reduced timeframe it proved not to be feasible.
76.

There are several intrinsic factors that explain this varying uptake which also stems from the fact that the implementation decisions are, to a large extent, made in respect of the principle of subsidiarity by the Member States. Firstly, it depends largely on the individual situation (structure of the holding, age of the farmer, personal preferences etc). Afforestation of leased land normally is difficult. In several regions the share of leased land in the holdings’ UAA is relatively high. Secondly, in this context it should be taken into account that the measure is of a long term nature. Farmers’ areas afforested are definitively out of agricultural production for decades. Therefore, such decisions are considered very carefully, if not reluctantly, by the farmer. In some regions and countries the measure is also conditioned by the very small average size of farms and the need to not discriminate small farmers. In terms of the impact of the measure, it should be noted that programmes are still half way in their implementation, so it is difficult to draw conclusions at this stage. The latest reports provided by the Member States show in some countries a gradual increase in uptake of the measure during the most recent years, for example in Spain.
38.

A reorganisation in early 2005 should improve the support role of HQ. At the same time, the issues raised by the Court are already being dealt with in the following way: (a) the vast majority of the websites maintained by the thematic networks have been updated in 2004. A newsletter is now being distributed to relevant staff in HQ and delegations informing them on new updates; (b) significant efforts are made to ensure proper training of delegation staff (see reply to paragraph 26); (c) the work of the QSG (for the ACP countries) is based on a sampling principle. The sampling rate for 2004 was set at 20 %. This approach was adopted in full awareness of the annual volume of proposals (over 300). None the less, all proposals of an innovative or complex nature have been examined by the group. Furthermore, all the ACP project identification sheets are subject to a „quality assessment“ at an earlier stage in the project cycle when intervention and support from HQ is more appropriate and more effective; (d) owing to EuropeAid’s multilingual environment, instruction notes and manuals have to be translated, implying longer distribution times; (e) problems with making preparations and adjustments for the entry into application in January 2003 of the Financial Regulation and Implementing Rules were experienced in many services in the Commission. These difficulties were explicitly recognised in the readiness assessment made at the end of 2002 (1). For those financing agreements financed on the 2003 budget which were furthest advanced in their preparation, the Commission issued a written instruction to delegations in December 2003 that tendering could be proceeded with by the third country under a suspensive clause. By early June 2004 the Commission had issued a revised Financing Agreement/Technical and Administrative Provisions template taking into account the agreed application of Article 164 FR; (f) please refer to the Commission’s reply to point 23.
67 to 71.

The exemptions granted by Regulation (EC) No 1458/2001 adopted on 17 July 2001 on the application of premium schemes are to be seen in the light of the principle that the direct payment system is designed to compensate for the effects on producers' income of the progressive reduction of the level of market support introduced by the Agenda 2000 reform. The Commission therefore holds that the premiums may be granted to the producer irrespective of any other circumstances linked to the health situation of animals in the Member States. The Member States affected by the FMD epidemic asked for exemptions to be adopted from the end of April 2001. In response to these requests, the Commission found that the producers were unable to meet certain obligations under the regulations establishing the premium schemes because of measures which restricted the movements of animals in certain regions, adopted under the provisions for combating the spread of the FMD epidemic. The Commission granted a temporary exemption from certain rules applicable in normal circumstances, especially with regard to the holding of animals. A series of proposals was put before the Beef Management Committee in mid-May, on which it finally gave a favourable opinion on 29 June 2001. The process of adopting Regulation (EC) No 1458/2001 hence took two months from the time when the Commission was asked to take action. As direct payments can be granted under these circumstances, the Commission feels that it is up to the Member States to ensure, during accompanying or subsequent checks of amounts set in another context for indemnification of producers in compliance with veterinary provisions, that producers do not receive the premiums twice. The Commission considers that, under such circumstances it would in future be advisable to include, either in the rules governing direct payments or in the veterinary decisions conferring entitlement to indemnification, a clause to guarantee that no double payments are made and to place the responsibility for this clearly in the hands of the Member States. Nevertheless, as part of its task of disease management, the Commission has taken the necessary measures to limit the impact of over-assessment of the price of animals on the Community budget. Following in situ checks, the average correction rate for the United Kingdom, France, the Netherlands and Ireland was 55 % or EUR 583 million of a total requested of 1 051 million.
38.

(a) Keeping a registry is a key element for the system of identification and registration. The holding of such a registry is a constraint that may be important for some keepers. This has been taken into consideration as the current legislation provides the option for Member States to use barcodes and the internet. This can facilitate the fulfilment of the legal obligation of the keeper to maintain a holding register. (b) The definition of the keeper is laid down in Regulation (EC) No 1760/2000 and the Commission services have provided guidance during the discussions in the working group with participation of all Member States as well as during the process of recognition of the fully operational character of the national databases. Certain Member States have included rendering plants as keepers in the national database. Although the definition of a keeper in Regulation (EC) No 1760/2000 refers to live animals only, the inclusion of rendering plants in the national database strengthens the effectiveness of the cross-checking facilities. (c) The Commission takes note of the findings of the auditors that passports are not always invalidated in the event of death or movement to another Member State. Similar findings have been reported by FVO. It should be noted that: Under Article 6(1) of Regulation (EC) No 1760/2000, Member States may issue a passport for animals from another Member State. In such cases, the passport accompanying the animal on its arrival shall be surrendered to the competent authority, which shall return it to the issuing Member State. In the case of the death of an animal, under Article 6(4), the keeper shall return the passport to the competent authority within seven days of the death of that animal. In the case of animals exported to third countries, under Article 6(5), the passport shall be surrendered by the last keeper to the competent authority at the place where the animal is exported. The legislator has provided no detailed implementing rules on this issue. However, the Commission has provided guidance during the discussions in the working group with participation of all Member States. With regard to the possible difficulty of establishing a link to the third country of origin, it should be noted that bovine animals imported into the EU must be accompanied by a veterinary certificate including information on the official individual identification as well as the sanitary status of the animals.
63.

There are at least four reasons why strategy and priorities do not flow solely from the SWOT analyses: 1. the territories concerned do not come under a single public authority; 2. the statistics do not relate to all the territories concerned; 3. as the major problem is the weakness of cooperation links as explained in paragraph 17, the best way of identifying what steps needs to be taken is by a bottom-up approach; 4. the programmes are the outcome of a negotiation process between partners in different Member States trying to find a consensus. The Commission considers that, for the four reasons given above, for cross-border CIPs a bottom-up approach gives better results. This inevitably means less targeting than with a top-down approach, but it must still take into account programme strategy and priorities. It is also closer to the concerns of authorities which are responsible for development matters and of local actors. The steps referred to at 3 and 4 should be explained in the CIPs and integrated in the SWOT analysis. Finally, in the field of cross-border cooperation, even with more targeting the problems connected with borders would not all be resolved, some of them (e.g. differences between taxation and social security systems) are outside the scope of the ERDF or can only be addressed in part (e.g. judicial and administrative cooperation — See Annex II, point 7). Applying solutions in these areas is the sole responsibility of the Member States. As regards transnational CIPs, the Commission can go along with the Court’s analysis and its criticism of inadequate targeting. The Member States concerned were, in some areas, not sufficiently involved in identifying projects which genuinely created structures for the territories concerned. In future consideration should be given, for this strand, to developing more top-down working methods involving national administrations.
41.

The Commission agrees that the recovery rate is low but this assessment can be explained by the fact that, in matters of shared management, recovery procedures are not uniform nor harmonised in Member States and this is an unexpected effect of the assimilation principle posed by Article 280 of the Treaty which jeopardises the uniformity of implementation of Community legislation because recovery of Community monies follows the national rules. However, the Commission has undertaken to bring forward proposals to modify Regulation (EC) No 1258/1999 and Regulation (EEC) No 595/91 in order to improve the weaknesses of the actual situation (see paragraph 39). (a) In the absence of total recovery, the financial consequences of the irregularities shall be borne by the Member State in the event of irregularities or negligence attributable to administrative authorities or other bodies of the Member States. In other cases the burden shall be borne by the Community budget. The case which the Court refers to was notified on 29 May 1991 and updated in 1997. The Commission wishes to point out that this case was not included in the TFR audit selection on account of the wrong amount reported in ECR. (b) The objective of the amendment of Regulation (EC) No 1258/1999 and Regulation (EEC) No 595/91 is, inter alia, to address the shortcomings pointed out by the Court by making Member Sates more responsible and by providing ex post controls in the clearance-of-accounts framework. (c) According to Article 280(2) of the EC Treaty ‘Member States shall take the same measures to counter fraud affecting the financial interests of the Community as they take to counter fraud affecting their own financial interests’. There is a constant case law of the ECJ which stipulates that the rules applicable in cases where there are violations to Community law cannot be less favourable than the rules prevailing in cases where there are violations to national law. However this does not amount to confering a preferential status on CAP debts. (d) As regards the outcome of the combined UCLAF/German 1992 investigation, this case will be dealt with in the clearance-of-accounts procedure. (f) According to Regulation (EC) No 1258/1999 the Commission is legally obliged to exclude all expenditure from Community financing where that expenditure has not been executed in compliance with Community rules. Accepting transactions or partial payments are conditions to be assessed on a case-by-case approach on the basis of national law and in conjunction with the criteria as laid down in Article 8 of Regulation (EC) No 1258/1999.
43.

Komise se neřídila doporučením Účetního dvora, aby u všech druhů dopravy v procesu vyhodnocování více využívala externích odborníků, jelikož to považovala za „citlivou záležitost kvůli důvěrnosti údajů“ (50). Je nutno poznamenat, že mnoho jiných programů Společenství, např. Fond soudržnosti a rámcové programy RTD, externí odborníky jako hodnotitele využívají, přičemž se otázka důvěrnosti údajů řeší prohlášením, které hodnotitelé musí podepsat (51). Jak ukazuje hodnocení projektů IDS, využití externích odborníků by vedlo k lépe zdokumentovanému a odůvodněnému procesu vyhodnocování a výběru projektů (viz body 38 a 39). Kromě toho by odborníci pomáhající projektovým úředníkům při vyhodnocování přispěli k časově i nákladově efektivnějšímu vyhodnocování a zvýšila by se tak objektivnost a odbornost procesu (viz body 56 až 58). Je to rovněž možnost, jež je výslovně uvedena ve finančním nařízení TEN, které říká, že Komise si může vyžádat jakoukoli odbornou radu, kterou potřebuje, včetně stanoviska EIB (52).
118.

— Nařízení (EHS) č. 2092/91 jasně ukládá členským státům povinnost schvalovat kontrolní systémy pro ekologické zemědělství a dohlížet na ně. Otázka úředních kontrol ekologického zemědělství, včetně vnitrostátních systémů dohledu, však bude znovu posouzena v rámci přezkumu nařízení (EHS) č. 2092/91, což bylo navrženo v Evropském akčním plánu pro potraviny pocházející z ekologického zemědělství a pro ekologické zemědělství a v souvislosti se vstupem nařízení (ES) č. 882/2004 v platnost. Potřeba specifických kontrol však musí vzít do úvahy rizika, která jsou vlastní opatřením podle všech nařízení a směrnic, která musí být kontrolována, a to zejména rizika týkající se bezpečnosti potravin. — Útvary auditu GŘ pro zemědělství v současné době provádějí důsledná ověření fungování kontrolních systémů týkajících se agroenvironmentálních opatření a zavedou odpovídající opatření, pokud budou zjištěny nedostatky, a to včetně návrhů doporučení směřujících ke zlepšení kontrolních ustanovení pro následující programové období. — V průběhu jednání stálého výboru pro ekologické zemědělství, která v poslední době proběhla v listopadu 2004, únoru a březnu 2005, jsou členským státům pravidelně připomínány jejich povinnosti. Do března 2005 Komise obdržela všechny zprávy o dohledu za rok 2003. Komise již v rámci stálého výboru pro ekologické zemědělství zahájila debatu s členskými státy o zlepšení kvality a správnosti zpráv o dohledu. Požadavky na podávání zpráv rovněž musí být zhodnoceny, a to v rámci přezkumu nařízení (EHS) č. 2092/91 a provádění nařízení (ES) č. 882/2004. — Komise souhlasí s Účetním dvorem a tyto požadavky již zapracovala do nařízení Komise (ES) č. 817/2004. — Komise souhlasí s tím, že náklady na kontrolu agroenvironmentu jsou zvláště vysoké, a to vzhledem ke složitosti předmětu těchto kontrol a potřebě zvláštní odbornosti. Možnost agroenvironmentálních opatření dosáhnout účinné integrace vyžaduje, aby toto opatření bylo složité. Jeho hodnota spočívající v integraci politiky tyto náklady ospravedlňuje. — Jak již bylo dříve uvedeno, integrace ekologických zájmů do zemědělství je svou povahou složitý a odborný předmět. Je tudíž normální, že je ke kontrole některých agroenvironmentálních opatření nutná rozumná úroveň odbornosti. Neznehodnocuje to tato opatření, neboť jejich hodnota spočívající v integraci ospravedlňuje potřebu této odbornosti.
94.

Podmínkou pro vytvoření jediné interinstitucionální služby poskytující tlumočení všem orgánům EU by bylo rozhodnutí na politické úrovni. Komise věří, že prohloubení spolupráce mezi orgány by mohlo přinést úspory z rozsahu, aniž by se zpochybnila samostatnost orgánů v záležitostech rozpočtu, zaměstnanců a schopnosti upravit priority podle politického programu. Zahájení hodnocení výhod jediné tlumočnické služby ve srovnání s výhodami vyplývajícími ze zlepšení interinstitucionální spolupráce by mělo smysl pouze tehdy, pokud by ostatní orgány jasně vyjádřily svou ochotu vydat se tímto směrem spíše než pokračovat v rozvíjení interinstitucionální spolupráce. Díky velkému úsilí a vynaložení značných zdrojů se již podařilo sloučit útvary provádějící platby, vytvořit společný seznam akreditovaných externích tlumočníků a organizovat společné soutěže a akreditační testy. V tomto úsilí by se mělo dále pokračovat, posilovat ho a upevňovat a provést analýzu výsledků. Před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o dalším vývoji je nutné mít k dispozici podrobnou analýzu přínosů a úspor.
69.

Komise potvrzuje, že postup podávání žádostí je u celoasijských programů složitý, i když se dělá vše, aby byl co možná nejjednodušší. V současnosti probíhající revize finančního nařízení a jeho prováděcích norem by měla vnést do pravidel, kterými se řídí malé projekty, více flexibility a proporcionality, tj. měly by být více úměrné hrozícím rizikům. Probíhající revize Praktického návodu AIDCO k uzavírání smluv zjednoduší podávání žádostí o granty do té míry, do jaké to umožňuje finanční nařízení, a současně vyjasní, jakou úlohu mají delegace sehrávat v hodnocení.
7.

Po posouzení hodnotícího rámce navrhujeme tato zlepšení: a) některé ukazatele zahrnují hodnocení řídících nebo kontrolních systémů. Když je nějaký systém pokládán za slabý, může se jeho hodnocení omezit na pohovory a na omezená přezkoušení. Naproti tomu, aby se mohlo dospět k závěru, že nějaký systém funguje, je nevyhnutně zapotřebí opírat se o hlubší kontroly zahrnující kontrolní testy (9); b) bylo by užitečné stanovit, že příčiny nedostatků, které lze identifikovat bez doplňkového rozsáhlejšího šetření, budou systematicky popisovány, aby se na ně lépe zaměřil vládní program reforem, který má tyto nedostatky odstranit; c) dvanáct ukazatelů kromě jiného vychází z číselných indexů (představujících rozdíly, lhůty, částky nebo procenta) (viz tabulku H). Hodnoty těchto indexů by se měly systematicky uvádět v hodnotících zprávách a některé z nich by se daly použít jako ukazatele výkonnosti v programech Komise; d) ukazatel č. 3, který se týká veřejných příjmů, by měl zahrnovat srovnávací analýzu mezi inkasovanými domácími příjmy a jejich rozumně předpokládanou výší na základě činnosti země (v porovnání například s úrovní dovozů a inkasovaných celních poplatků); e) ukazatel č. 25, který se týká auditovaných finančních výkazů, předpokládá posoudit jejich osvědčení, které vydal nejvyšší kontrolní orgán (NKO). Bylo by užitečné posoudit rovněž jeho práce a jeho názor v oblasti zákonnosti a správnosti odpovídajících operací a v oblasti dobrého finančního hospodaření, využívat je však opatrně; f) ukazatel č. 26, který se týká externího auditu, by měl zahrnovat analýzu přiměřenosti mezi prostředky NKO a jeho úkoly; g) bylo by vhodné doplnit ukazatel zaměřený na hodnocení skutečnosti zaúčtovaných plnění a jejich kvality a v případě centralizovaných nákupů rozšířit problematiku jejich dodávek i na konečné příjemce (10); h) bylo by zapotřebí doplnit ukazatel zaměřený na hodnocení boje proti korupci o posouzení toho, co bylo zavedeno pro její zjišťování, analyzování a potírání (11).