ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANCE, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU, VÝBORU REGIONŮ A EVROPSKÉ INVESTIČNÍ BANCE STAV INTEGRACE JEDNOTNÉHO TRHU 2013 - příspěvek k roční analýze růstu na rok 2013 - /* COM/2012/0752 final */





Úvod Integrovaný jednotný trh je hlavním motorem hospodářského růstu a zaměstnanosti a evropským občanům nabízí další příležitosti. Proto hraje klíčovou úlohu při plnění cílů strategie Evropa 2020. Jak bylo avizováno ve sdělení Komise o lepší správě pro jednotný trh[1] z června 2012, předkládaná zpráva sleduje fungování jednotného trhu v procesu evropského semestru. Analyzuje stav integrace jednotného trhu v klíčových oblastech s nejvyšším potenciálem růstu; těmi jsou služby, sítě a digitální ekonomika[2]. Cílem této zprávy je určit v rámci roční analýzy růstu na rok 2013 priority, které by – pokud je členské státy zrealizují – přispěly k uvolnění plného potenciálu růstu jednotného trhu a k odstranění zbývajících překážek další integrace. Tato zpráva rovněž vyzývá, aby se zintenzivnilo úsilí k zajištění lepšího zavádění a prosazování již existujících předpisů. 1. Integrace jednotného trhu: zhodnocení stavu Díky jednotnému trhu, který odstranil překážky bránící volnému pohybu osob, zboží, služeb a kapitálu, mohou společnosti působit ve větším měřítku. Mohou tak více inovovat a investovat, zvyšovat produktivitu a vytvářet nová pracovní místa. Vyšší konkurence, která je důsledkem procesu integrace, silně motivuje k tomu, aby byla evropským spotřebitelům nabízena širší škála levnějších a kvalitnějších produktů, jak vyplývá ze srovnávacího přehledu situace na spotřebitelských trzích. Mobilita pracovních sil je nezbytným předpokladem vytvoření skutečného evropského trhu práce, který uvede potřeby zaměstnavatelů do souladu s dovednostmi uchazečů o zaměstnání. Zvýší se tak produktivita společností z EU, a tím i růst a zaměstnanost, a odstraní situace, kdy jsou některé oblasti dlouhodobě sužovány vysokou mírou nezaměstnanosti a rychleji rostoucí regiony EU zase trpí nedostatkem pracovních sil. 1.1. Čtyři svobody 1.1.1. Zboží · I 20 let po zavedení jednotného trhu postupuje integrace trhu se zbožím kupředu, i když pomaleji. V roce 1999 představoval obchod uvnitř EU přibližně 17 % HDP EU, zatímco v roce 2011 to již bylo téměř 22 %. Vývoz do zemí mimo EU rostl dynamičtěji, ale v hodnotovém vyjádření tvoří jen přibližně 12 % HDP EU. Z toho je patrné, že vnitřní trh má pro evropské společnosti stále velký význam a že toho lze na podporu růstu obchodu uvnitř EU udělat více. · Za celkově pozitivním integračním trendem se skrývají markantní rozdíly mezi jednotlivými členskými státy EU. Z hlediska integrace trhu se zbožím, vyjádřené vývojem dovozu a vývozu uvnitř EU v poměru k HDP v období let 1999–2011, lze v CZ, DE, HU, LT, LV, NL, PL, SI a SK pozorovat pozitivní trendy, zatímco v EL, ES, FI, FR, IE, LU a UK se projevují trendy spíše negativní nebo stagnace. Ve většině zemí první skupiny bylo prohlubování integrace součástí procesu „dohánění“, neboť tyto země začínaly na nízké úrovni otevřenosti, která ani zdaleka nedosahovala jejich potenciálu. Pokud jde o dosaženou úroveň integrace (z hlediska poměru obchodu se zbožím uvnitř EU k HDP), jsou menší členské státy EU přirozeně otevřenější, s výjimkou EL a CY, které byly relativně uzavřené a za nimiž následovaly PT a severské země. · Při pohledu na skupinu zemí s rostoucí integrací v rámci jednotného trhu se ukazuje, že většina zemí (PL a do určité míry CZ, SI, DE, SK a NL) zlepšila od konce 90. let minulého století svou cenovou konkurenceschopnost[3]. LT a LV byly zvláště úspěšné na trzích zemí, které v uvedeném období zaznamenaly vyšší růst HDP. HU těžilo podle všeho zejména z necenové konkurenceschopnosti[4]. Téměř u všech těchto zemí vedla vyšší integrace na vnitřním trhu rovněž ke zlepšení obchodní bilance s jejich partnery v EU. Graf 1: Vývoj obchodu se zbožím uvnitř EU Pramen: Eurostat · Pokud jde o skupiny s klesající či stagnující integrací (z hlediska poměru dovozu a vývozu zboží uvnitř EU k HDP), ES a LU se potýkaly s relativně nízkým růstem poptávky v partnerských ekonomikách, ale také s určitou ztrátou nákladové konkurenceschopnosti. K jejímu zhoršení došlo také v EL. FI a UK měly potíže s nenákladovou konkurenceschopností. Tyto faktory vysvětlují vývoj integrace z hlediska vývozu, ovšem mezi dovozem a vývozem je úzká korelace[5]. V mnoha těchto zemích však byl negativní integrační trend spojen se zhoršením jejich obchodní bilance s partnery v EU[6]. · EU se nyní integruje rychleji se třetími zeměmi než uvnitř sebe samé, což je odrazem procesu globalizace a rychlejšího růstu poptávky na mnoha rozvíjejících se trzích. To nemusí být špatné znamení, neboť mezi obchodem uvnitř EU a světovým obchodem není žádný konflikt. Členské státy, které zvýšily svou integraci do světové ekonomiky, vykazovaly rovněž nejvyšší integrační dynamiku v rámci EU[7]. Graf 2: Srovnání obchodu se zbožím uvnitř a mimo EU Pramen: Eurostat 1.1.2. Služby · Obchod se službami uvnitř EU se vyvíjel více či méně podobně jako obchod se zbožím (graf 3). Nicméně úroveň integrace v tomto sektoru, který představuje více než 70 % ekonomiky, je i nadále výrazně nižší než na trhu se zbožím. A v současné době nic nenasvědčuje tomu, že by se situace zlepšovala. Rostoucí cenový rozptyl však svědčí spíše o tom, že v obchodu se službami uvnitř EU zřejmě stále existují překážky. Zatímco rozdíly ve výši rozptylu jsou do značné míry přirozené a jsou dány mnohem nižší přepravitelností, obchodovatelností[8] a heterogenitou služeb, rozdíly v trendech mezi službami a zbožím (u něhož se rozptyl snížil) mohou svědčit o tom, že v tomto sektoru není dostatečná konkurence (graf 4). Výraznější trendy v cenovém rozptylu byly zaznamenány v nejstarších členských státech EU. Graf 3: Vývoj obchodu se službami uvnitř EU Pramen: Eurostat Graf 4: Rozptyl cen v členských státech EU Pramen: Eurostat · Z důvodu uvedené neobchodovatelnosti mnoha služeb se trh se službami integruje převážně usazováním společností. Údaje o zahraniční kontrole podniků[9] ukazují, že stupeň integrace služeb byl téměř ve všech členských státech nižší než v jiných sektorech (graf 5). Podobně jako u ukazatelů otevřenosti obchodu byly malé ekonomiky v tomto ohledu otevřenější, s výjimkou CY, SI a PT, které jsou přes svou velikost celkově nejuzavřenější. IT je z hlediska údajů o zahraniční kontrole podniků nejméně integrovanou velkou ekonomikou. Graf 5: Podniky usazené uvnitř EU ve službách a v jiných sektorech Pramen: Eurostat · Srovnávací přehledy situace na spotřebitelských trzích, které každoročně sestavuje Komise, ukazují, že evropští spotřebitelé hodnotí jako výkonnější ty trhy, které jsou více integrovány[10]. Následující graf ukazuje, že v téměř všech členských státech je spotřebitelské hodnocení na méně integrovaných trzích se službami nižší než na trhu se zbožím. Graf 6: Výkonnost trhů se zbožím a službami, jak ji hodnotí spotřebitelé Pramen: Monitorovací průzkum trhu 2012 (Komise, GŘ pro zdraví a spotřebitele) 1.1.3. Kapitál · Klíčovým faktorem integrace jsou investice uvnitř EU, jejichž prostřednictvím se společnosti usazují v jiných členských státech. Přeshraniční investice jsou rovněž jedním z hlavních způsobů, jak se na jednotném trhu šíří inovace. · Po dlouhém období růstu došlo v důsledku finanční krize k úplnému propadu přeshraničních investic a na rozdíl od přeshraničního obchodu se dosud plně neobnovily. Graf 7: Vývoj přímých zahraničních investic uvnitř EU Pramen: Eurostat · Podobně negativní integrační dynamiku lze vysledovat na finančních trzích. Krize výrazně zvýšila volatilitu trhu a ta se od roku 2007 odráží v ukazatelích finanční integrace. V několika zemích započala restrukturalizace finančního systému, zejména bankovnictví. Nelze vyloučit, že členské státy zvolí vlastní řešení a že pak banky přestanou působit přeshraničně. To by však částečně smazalo významné přínosy evropské finanční integrace a ohrozilo celou hospodářskou integraci. Pokud budou změny řádně koordinovány a zasazeny do nových dohledových a regulatorních rámců vytvořených na úrovni EU, můžeme mnoho získat. 1.1.4. Práce · Ačkoli počet občanů EU pracujících v jiném členském státě roste, pracovní mobilita je v celé Evropě v porovnání s jejím potenciálem příliš nízká a neodpovídá úrovni, jakou by bylo možné očekávat na skutečně jednotném trhu práce. Občané EU, kteří jsou ekonomicky aktivní v jiné zemi EU, představují pouze 3,1 % pracovních sil v EU a jejich počet se každoročně zvyšuje asi jen o 0,1 %. · Mezinárodní srovnávání[11] rovněž ukazují, že oproti jiným regionům (např. USA, Kanadě nebo Austrálii) je přeshraniční mobilita mezi členskými státy EU omezená. I když lze tuto skutečnost částečně vysvětlit velkou jazykovou rozmanitostí a odlišnými institucionálními rámci, přesto tato srovnání naznačují, že by geografická mobilita v EU mohla být vyšší. · Podle studie Eurobarometru[12] by 28 % občanů EU v produktivním věku uvažovalo o práci v jiné zemi EU, zatímco 15 % by kvůli příliš mnoha překážkám o přestěhování neuvažovalo. Více než polovina Evropanů spatřuje hlavní překážky mobility evropských občanů v jazykových a rodinných důvodech. Mezi další uváděné důvody, které občany odrazují od práce v jiném členském státě, však patří také administrativní překážky, jako jsou byrokracie, uznávání kvalifikací a sociální zabezpečení. Pracovní mobilitě mohou stát v cestě také některé předpisy pro doplňkové důchodové systémy, daňové překážky při stěhování do jiného členského státu (uplatnění nezdanitelných částek a daňových úlev, dvojí zdanění nebo vyšší progresivní daňové sazby pro nerezidenty) a to, že mnoho pracovníků, kteří se stěhují za prací do jiné země, nezná dostatečně svá práva a povinnosti. · V nedávno zveřejněné zprávě Komise[13] byl rovněž zdůrazněn význam makroekonomických hnacích faktorů mobility, jako jsou relativní rozdíly ve výši příjmů, které jsou patrné u nejchudších členských států, jež mají nejvyšší čistý odliv migrantů; očekává se, že tento faktor bude s postupným doháněním ekonomické úrovně ztrácet na významu. Dalším, byť méně zjevným, makroekonomickým hnacím faktorem jsou dlouhodobé rozdíly v míře nezaměstnanosti. Kromě toho zpráva poukazuje také na sociální a kulturní faktory, například úzké vztahy v komunitách migrantů, které ovlivňují migrační vzorce. 2. Motory růstu a zaměstnanosti na jednotném trhu · Ve svém sdělení o lepší správě pro jednotný trh z června 2012[14] Komise doporučuje, aby byla přijata opatření k využití potenciálu jednotného trhu v oblastech, ve kterých je tento potenciál největší. Na základě řady ekonomických ukazatelů byly jako klíčové oblasti, v nichž je potřeba přijmout prioritní opatření a posílit naplňování jednotného trhu[15], určeny služby, finanční služby[16], doprava, digitální trh a energetika. · Současně je také důležité zlepšit fungování vnitřního trhu s průmyslovými výrobky, mimo jiné tak, že se určí mezery a překážky, které stále brání volnému pohybu výrobků, a zlepší kvalita a účinnost právních předpisů týkajících se výrobků. Kromě toho musí být pečlivě monitorováno uplatňování vzájemného uznávání na jednotném trhu se zbožím[17]. · Červnové sdělení o lepší správě pro jednotný trh poukazuje na to, že předpisy týkající se jednotného trhu musí být řádně promítnuty, uplatňovány a prosazovány, aby bylo možné plně rozvinout jeho potenciál. Vytyčuje proto ambiciózní cíle pro provádění právních předpisů EU a dosahování souladu s nimi, zejména (ale nejen) v uvedených klíčových oblastech. Nedávno zveřejněný srovnávací přehled výsledků v oblasti vnitřního trhu ukazuje, že bylo dosaženo určitého pokroku, zejména pokud jde o deficit v dosažení souladu[18]. Vzrostl však počet směrnic, jejichž promítnutí do vnitrostátního práva je zpožděno o dva roky či více. · Červnové sdělení vyzývá k „nulové toleranci“, pokud se jedná o promítnutí a uplatňování právních předpisů v klíčových oblastech. V oblastech, kde problémy přetrvávají, prosazuje zrychlené řízení o nesplnění povinnosti. Jak je patrné z tabulky v příloze, je stále co dohánět. Pouze jediný členský stát (DK) již nyní splňuje všechny cíle stanovené ve sdělení z června 2012; naproti tomu více než polovina členských států nedosáhla více než tří cílů. Provádění se nejvíce zpožďuje v oblasti energetiky; v dopravě zase neplní cíle téměř systematicky většina členských států. · Členské státy by měly zintenzivnit úsilí, aby jednotlivci a podniky mohli účinně využívat svých práv v oblasti jednotného trhu. Za tímto účelem by měly státy zajistit, aby vnitrostátní soudy účinně uplatňovaly a prosazovaly právní předpisy týkající se jednotného trhu, a měly by nabízet kvalitní informace, jakož i nástroje a postupy elektronické veřejné správy (eGovernment) a investovat do mechanismů pro rychlé řešení problémů. V této oblasti zbývá ještě hodně práce[19]. Například potenciál systému SOLVIT coby klíčového nástroje pro řešení problémů na vnitrostátní úrovni není dostatečně využíván (přibližně 1 300 případů ročně), částečně v důsledku nedostatečného personálního zabezpečení v některých centrech SOLVIT. · Červnové sdělení také vyzývá k rychlému provedení klíčových opatření na podporu růstu a důvěry, jež jsou uvedena v Aktu o jednotném trhu[20]. 1.2. Trhy se službami Vývoj na trhu a překážky integrace EU · Základním kamenem integrace jednotného trhu v oblasti služeb je směrnice o službách. V nedávno uveřejněné studii[21] se odhaduje, že směrnice o službách by mohla přinést další výhody, kdyby členské státy k jejímu provádění (implementaci) přistoupily ambiciózněji. Podle ambiciózního scénáře, kdy by se z hlediska překážek v jednotlivých odvětvích všechny členské státy přiblížily průměrné úrovni pěti nejlepších zemí[22] (což se blíží odstranění všech omezení, na která se směrnice o službách vztahuje), by tak mohlo dojít ke zvýšení HDP až o 2,6 %[23]. Letos v červnu předložila Komise akční plán, jehož cílem je rozvinout do roku 2015 potenciál růstu, který skýtá směrnice o službách[24]. Směrnice o službách obsahuje některé důležité, jednoznačné povinnosti[25], které téměř polovina členských států dosud nesplnila. Například některé z nich stále ještě uplatňují omezení na základě státní příslušnosti nebo bydliště poskytovatele služeb (např. MT a SE pro patentové zástupce; IT, CY a PL u některých služeb v odvětví cestovního ruchu). K uplatňování ustanovení o volném pohybu služeb ve směrnici o službách přistoupily členské státy většinou konzervativně a na přeshraniční poskytovatele služeb nahlíží stejně jako na poskytovatele usazené. Proto jsou bezdůvodně podrobováni dvojí regulaci, neboť musí dodržovat pravidla domovské i hostitelské země, např. pokud jde o pojištění profesní odpovědnosti. Kromě toho v některých členských státech panuje nejistota ohledně toho, jaká pravidla se vztahují na poskytovatele služeb, kteří chtějí přeshraniční služby poskytovat dočasně, v protikladu k poskytovatelům služeb, kteří se chtějí v dané zemi usadit (např. BG, FI, IE, IT, LV, PL, RO, SI, SE). V důsledku této nejistoty může být na dočasné poskytování služeb pohlíženo jako na usazení; to by pro poskytovatele představovalo dvojí regulatorní zátěž, která také brání přeshraničnímu poskytování služeb. · Sektor služeb zahrnuje řadu profesí, které jsou regulovány na úrovni členských států. Regulace má podobu překážek vstupu na trh (např. požadavky, které výkon některých činností umožňují pouze držitelům určitých kvalifikací) a/nebo překážek pro výkon činnosti (např. omezení výkonu profesních činností, jako jsou požadavky na právní formu společností a vlastnictví kapitálu). V některých členských státech (BG, CY, DE, PL, SK, SI, SE) také stále ještě existují požadavky, které stanovují sazby odměn pro určité profese (např. inženýři/architekti, účetní, daňoví a patentoví poradci nebo veterináři). Regulace profesí může být odůvodněna veřejným zájmem, ovšem napříč EU je velmi různorodá: počet regulovaných povolání v jednotlivých členských státech se pohybuje mezi 47 a 368. Navíc existují významné rozdíly v rozsahu vyhrazených činností[26] a v úrovni požadovaných kvalifikací. V této souvislosti již osm členských států (AT, CY, FR, DE, IT, PL, SI, ES) obdrželo v roce 2012 doporučení o nutnosti snížit regulatorní překážky v oblasti profesionálních služeb. Některé členské státy (zejména PL, PT, IT, ES a CZ) již v této oblasti zahájily reformy, jejichž cílem je zvýšit konkurenci, zjednodušit podnikatelské prostředí nebo snížit nezaměstnanost, zejména u mladých lidí. · Pro plné využití integračního potenciálu právních předpisů týkajících se jednotného trhu, a konkrétně směrnice o službách, mají rozhodující význam účinné nástroje správy. Mezi ně patří jednotná kontaktní místa a systém pro výměnu informací o vnitřním trhu (IMI). Pokud jde o jednotná kontaktní místa, jsou mezi členskými státy značné rozdíly. DK, EE, ES, LU, NL, SE, UK a LT mají kontaktní místa nejvíce rozvinuta, zatímco v BG, EL, IE, RO a SI jejich rozvoj výrazně pokulhává. Zejména panují velké rozdíly v míře podrobnosti a uživatelské přívětivosti informací o vnitrostátních předpisech pro hlavní odvětví služeb, které kontaktní místa poskytují. Řadu správních postupů navíc stále nelze vyřídit on-line nebo je nemůže vyřídit zahraniční uživatel. Celkový počet výměn informací o službách v systému IMI zůstává nízký. Téměř polovinu všech výměn iniciovalo DE, které má rovněž nejvyšší počet orgánů registrovaných v IMI pro služby. BE, DK, EE, FI, IE, NL, RO a UK v roce 2012 ještě nezaslali jedinou žádost. Na straně dotazovaných vyřizovaly nejvíce obdržených žádostí o informace PL, HU a UK. · Mezi odvětví, která mají z hlediska HDP a zaměstnanosti největší hospodářský význam a nadprůměrný potenciál růstu, patří na trhu se službami: podnikatelské služby (11,7 % přidané hodnoty EU v roce 2009), maloobchod a velkoobchod (11,1 %) a stavebnictví (6,3 %). · V mnoha členských státech se odvětví podnikatelských služeb stále vyznačuje silnou regulací. Například požadavky, které omezují svobodnou volbu právní formy společnosti a předepisují určité vlastnictví kapitálu, mohou být překážkou pro rozvoj přeshraničních profesionálních služeb. Některé z těchto překážek byly od doby, kdy vstoupila v platnost směrnice o službách, zmírněny (v PL, DE, FR, CY a IT), ale na jiné vliv neměla (zejména v AT, BE, BG, CZ, DK, FR, DE, IT, MT, PL, PT, RO, SK, SI a UK se to podle všeho týká hlavně právnické profese). · Mnoho trhů v odvětví malo- a velkoobchodu se v Evropě vyznačuje nestejnorodou ekonomickou zralostí a nasyceností. Konkurenci v maloobchodu brání přetrvávající překážky, jako jsou například zatěžující právní předpisy, které mohou být motivovány protekcionismem, nebo nepřiměřená omezení velikosti prodejen. V doporučeních, která v roce 2012 obdržely BE, FR, HU a ES, byla zdůrazněna nutnost odstranit omezení v maloobchodu. Některé členské státy (ES) již reformy v této oblasti zahájily. V doporučeních pro BE, DK a FI z roku 2012 byla také obecně podtržena potřeba zvýšit v oblasti maloobchodu konkurenci. Některé členské státy požadují, aby podniky prošly „testem ekonomické potřebnosti“. Při něm je k udělení povolení nezbytné 1) prokázat ekonomickou potřebnost nebo poptávku na trhu, 2) vyhodnotit potenciální nebo současné hospodářské dopady činnosti (například na zavedené poskytovatele) nebo 3) posoudit vhodnost činnosti ve vztahu k plánovacím cílům, které příslušný orgán stanovil jako předpoklad pro usazení. Tyto testy vytvářejí prostor pro libovůli a neopodstatněná omezení a jsou pro podniky velmi nákladné. Takovéto požadavky jsou podle směrnice o službách zakázány, ale jsou stále uplatňovány v RO, AT, EL, NL, HU a v některých regionech DE a ES. Na výsledky maloobchodu mohou mít vliv také překážky pro přeshraniční dodávky zboží. Maloobchodníci nemají vždy možnost nakupovat zboží za nejlepší ceny v celé Evropě. Existují náznaky teritoriálního omezení nabídky, které brání nižším cenám na některých vnitrostátních trzích (LU a BE), zejména u značkových výrobků. · Rozvoj dynamického odvětví stavebnictví uvnitř EU je negativně ovlivněn tím, že se podniky a odborní pracovníci potýkají s překážkami, které pramení z nedostatečného vzájemného uznávání povolovacích režimů nebo certifikace odborníků poskytujících specializované služby, např. v oblasti environmentální certifikace budov. Například pokud jde o povolovací postupy pro poskytovatele certifikačních služeb v oblasti energetické účinnosti, jeví se přeshraniční poskytování služeb v BE, CY, LV, LT a MT jako nemožné. · Veřejné zakázky jsou pro odvětví služeb důležitým trhem – v roce 2010 dosáhly podnikatelské příležitosti u veřejných zakázek spadajících do působnosti předpisů EU objemu přibližně 447 miliard EUR[27] (3,7 % HDP EU), z toho přibližně 42 % tvořily právě zakázky na služby. Ovšem pouze 3,5 % veřejných zakázek přesahujících finanční limity EU je zadáváno přeshraničně[28] (u služeb je tento podíl ještě nižší: 2 %) a nadále přetrvávají překážky integrace trhu veřejných zakázek. Lepší provádění předpisů o zadávání veřejných zakázek v členských státech by mohlo přinést významné zvýšení efektivnosti. V roce 2012 obdrželo v této oblasti pět členských států doporučení (BG, CZ, DK, HU a SK). · Vzhledem k důležitosti veřejných zakázek je velmi znepokojující, že orgány veřejné moci mají v Evropské unii stále nejhorší platební morálku. Částka odepsaného dluhu v Evropě v roce 2012 stoupla na 2,8 % celkových pohledávek, tedy na bezprecedentní úroveň 340 miliard EUR. Rozdíl mezi severními a jižními členskými státy je vážnou překážkou integrace jednotného trhu EU[29]. Směrnice o opožděných platbách[30] z roku 2011, pokud bude řádně provedena, uvolní 180 miliard EUR ročně, neboť orgány veřejné moci budou muset poskytovat úhrady do 30 dnů. To výrazně zlepší peněžní toky podniků a pomůže jim překonat hospodářskou krizi. · Z pohledu spotřebitele dosahují ze všech skupin trhů nejhorších výsledků retailové bankovní služby, a to hlavně pokud jde o srovnatelnost poplatků a nabízených podmínek, výběr nejlepších nabídek nebo přechod k jinému poskytovateli[31]. Díky silnému unijnímu rámci[32], který spotřebitelům poskytuje informace, práva a procesní prostředky a usnadňuje přístup k základním bankovním službám, se retailové bankovnictví více otevře všem spotřebitelům, zejména těm zranitelným. Priority · Členské státy by se měly zaměřit na tyto klíčové priority: o Plně sladit své právní předpisy se směrnicí o službách, zejména zajistit dodržování všech jednoznačných povinností. o Přistoupit k provádění směrnice o službách ambiciózněji, konkrétně: - přehodnotit nezbytnost a přiměřenost přetrvávajících požadavků, zejména pokud jde o stanovení sazby odměn pro určité profese a omezení právních forem společností a vlastnictví kapitálu; - vyhodnotit aplikaci ustanovení o volném pohybu služeb v klíčových odvětvích, tj. ve stavebnictví, v odvětví podnikatelských služeb a v cestovním ruchu. Toto hodnocení by mělo mít podobu systematického vzájemného hodnocení (peer review), které podpoří Komise a jehož cílem bude odstranit přetrvávající zbytečná, neodůvodněná a nepřiměřená omezení. o Posoudit odůvodněnost požadavků, které omezují přístup k regulovaným povoláním a jejich výkon, včetně úlohy profesních sdružení, a tyto požadavky odstranit nebo je zmírnit, pokud jsou neodůvodněné. V rámci tohoto posouzení by měla být přehodnocena kritéria pro zavedení nových regulovaných povolání. o Zvýšit konkurenci v maloobchodu snížením překážek a provozních omezení. Zejména přetrvávající testy ekonomické potřebnosti by měly být systematicky rušeny. o Zlepšit jednotná kontaktní místa, aby se stala plnohodnotnými nástroji eGovernmentu a adekvátně reagovala na potřeby poskytovatelů a příjemců služeb. Jejich vstřícnost k potřebám uživatelů lze zlepšit tak, že se budou tato místa zabývat všemi postupy v životním cyklu podniku a že budou vícejazyčná. o Co nejdříve do svého právního řádu promítnout směrnici o opožděných platbách (lhůta je 16. březen 2013). 1.3. Energetické trhy Vývoj na trhu a překážky integrace EU · Podíl energetiky na HDP se v EU od roku 2000 zvyšuje a v posledních letech překročil 2½ %[33]. Tento ukazatel však neodráží plně význam tohoto odvětví v ekonomice. Energetika totiž poskytuje zásadní produkční vstupy pro všechna ostatní odvětví a významně tak přispívá k jejich nákladové konkurenceschopnosti. · Vnitřní trh s energií začíná pomalu, ale jistě přinášet plody[34]. Velkoobchodní ceny elektřiny v EU vzrostly méně než celosvětové ceny primárních zdrojů energie a také méně než inflace. Velkoobchodní ceny plynu byly výrazně nižší v členských státech s lépe fungujícími trhy. Díky pružnější infrastruktuře a jasným cenovým signálům uvnitř EU odolávaly dodávky plynu koncovým spotřebitelům lépe dočasnému poklesu objemu z vyvážejících zemí. · Cíle však stále není dosaženo. Energetické služby (plyn a elektřina) se v posledním srovnávacím přehledu situace na spotřebitelských trzích umístily pod průměrem, přičemž výroba a rozvod elektrické energie se zařadila mezi pět odvětví s nejhoršími výsledky (ze 30)[35]. Na energetické trhy je navíc nahlíženo jako na trhy, které nejsou transparentní nebo dostatečně otevřené novým účastníkům[36]. · Nedostatečná integrace trhu s energií je patrná také z příliš malé konvergence maloobchodních cen elektřiny a plynu v EU. Cena, kterou zaplatí spotřebitelé v nejdražším členském státu, je tak několikanásobkem ceny, kterou zaplatí ve státě nejlevnějším. To má řadu příčin: regulaci cen v řadě členských států (BG, CY, DK, EE, FR, EL, HU, LT, MT, PL, PT, RO, SK, ES), nerozrůzněnost zdrojů dodávek, omezené přeshraniční propojení, rozdílné síťové náklady, daně a náklady práce. Regulované ceny brání vzniku konkurenčního prostředí, ve kterém se uskutečňují správné investice. Investoři pak vnímají regulované ceny jako projev politických zásahů, které dusí investice. Kromě toho mohou regulované ceny, které leží pod tržní cenou, mít za následek sazby, které jsou pro dodavatele ekonomicky neudržitelné, a jejich náklady pak v konečném důsledku nesou spotřebitelé jako celek. Regulované ceny navíc nevytváří motivaci k energetické účinnosti. Členské státy se liší v úrovni konkurence na maloobchodním trhu. Hlavní ukazatel koncentrace trhu (HHI[37]) je velmi vysoký (nad 5 000) v EL, PT, EE, LT, LV, IT a FR. V jižní a východní Evropě je míra změn dodavatele (koeficient switchingu) velmi nízká. Obecně hodnotí spotřebitelé trh s elektřinou negativně, a to i v těch členských státech, které mají značně liberalizované trhy s energií. Důvodem je pocit nedostatečné transparentnosti a nízká spokojenost se zákaznickými službami[38]. · Na velkoobchodních trzích je konvergence cen vyšší než na maloobchodních. Likvidita trhu se silovou elektřinou se v posledních letech zvýšila, což má pozitivní dopad na fungování evropského velkoobchodního trhu s elektřinou a na konkurenci. Integraci trhu rovněž posiluje rostoucí propojení trhů[39] (17 členských států již má odpovídající systém). Bez propojení trhů nemohou ceny fungovat jako účinné signály pro směrování energetických toků mezi trhy. Tato zvýšená integrace může být vysvětlením, proč velkoobchodní ceny elektřiny v EU v posledních letech nekopírovaly prudký nárůst cen fosilních paliv. · K dotvoření vnitřních trhů se zemním plynem a elektřinou a k zajištění bezpečnosti dodávek jsou ještě zapotřebí značné investice do energetické infrastruktury, jako jsou plynovody a elektroenergetické sítě, zásobníky a projekty LNG. Proto v roce 2012 obdrželo 11 členských států (BG, DE, EE, ES, FR, HU, IT, LT, LV, MT a PL) doporučení, aby zvýšily propojenost trhů s elektřinou a/nebo plynem. V elektroenergetice je potřeba investic do výroby výsledkem rostoucí poptávky po elektřině a závazných cílů pro energie z obnovitelných zdrojů do roku 2020. K optimálnímu využívání obnovitelných zdrojů energie jsou zapotřebí dostatečné propojení a inteligentní sítě, včetně uskladňovací kapacity a záložní infrastruktury pro výrobu elektřiny. Investicím stojí v cestě povolovací řízení v členských státech a finanční a regulatorní rámec. V listopadu zahájila Komise veřejnou konzultaci o bezpečnosti dodávek a adekvátnosti výroby elektřiny. · Základním kamenem integrace trhu s plynem a elektřinou je třetí energetický balíček[40]. Jeho promítnutí do vnitrostátního práva a prosazování je však opožděno. K 25. říjnu 2012 ještě několik členských států neoznámilo úplné promítnutí jedné nebo obou směrnic z tohoto balíčku. Byla také prostudována opatření oznámená členskými státy, které ohlásily úplné promítnutí, a v případě, že je promítnutí shledáno neúplným, budou podniknuty patřičné kroky. Další informace jsou uvedeny v příloze. Provádění právních předpisů naráží na potíže v řadě citlivých oblastí: i) oddělení přenosových soustav, ii) otázky ochrany spotřebitele (včetně účinné ochrany zranitelných zákazníků) a iii) nezávislost a pravomoci národních regulačních orgánů vzhledem k tomu, že požadavky na nezávislost stanovené směrnicemi jsou velmi přísné. · Pro budoucí bezpečné a cenově dostupné dodávky energie mají stěžejní význam rychlé přijetí a provedení balíčku pro energetickou infrastrukturu[41] a schválení prvního celounijního seznamu projektů společného zájmu v oblasti energetické infrastruktury. · Z hlediska energetické účinnosti mají největší potenciál úspor energie budovy; ty se na celkové spotřebě energie v Evropské unii podílejí 40 procenty. Snižování spotřeby energie v této oblasti je proto prioritou té části klimatických a energetických cílů „20-20-20“, která je věnována energetické účinnosti, jakož i dílčího cíle pro budovy v plánu pro Evropu účinněji využívající zdroje[42]. Mají-li být tyto cíle naplněny, musí být klíčové právní předpisy v této oblasti včas a řádně promítnuty do právního řádu členských států a rychle uvedeny do praxe. Při realizaci těchto cílů má důležitou roli také stavebnictví. Nové technologie nabízejí velký potenciál, a to nejen u nových domů, ale také při renovaci milionů stávajících budov, jejímž cílem je dosáhnout vysoké energetické účinnosti. Priority · K dosažení integrovaných a dobře fungujících trhů s energií by se členské státy měly zaměřit na tyto klíčové priority: o Včas a uceleně promítnout do svého právního řádu směrnice z třetího energetického balíčku a řádné uplatňovat nařízení ze stejného balíčku (pokud se tak ještě nestalo), aby mohli evropští spotřebitelé a evropské podniky plně využívat jejich výhod. Promítnout do svého právního řádu klíčové právní předpisy upravující energetickou účinnost, zejména směrnici o energetické účinnosti, a uvést je do praxe. o Provést analýzu, zda ve výrobě nechybí investice a proč se zásadně mění vzorce výroby a spotřeby. Aby nedocházelo k fragmentaci vnitřního trhu s energií, měly by členské státy – než přistoupí k plánování – hledat přeshraniční řešení zjištěných problémů. o Zajistit, aby spotřebitelé mohli činit informovaná rozhodnutí, a posílit tak jejich postavení, a zvýšit pobídky k šetrnému zacházení s energií. o Postupně odstranit regulované ceny a zároveň zajistit silnou konkurenci a posílit ochranu zranitelných spotřebitelů. Postupná deregulace by vyslala správné cenové signály, které jsou potřebné pro získání dostatečných investic a zlepšení energetické účinnosti. Z dlouhodobějšího hlediska by to spotřebitelům přineslo širší výběr a udržitelné tržní ceny. o V zájmu vytvoření konkurenčnějších a efektivnějších trhů s energií musí být odvětvové právní předpisy a regulace doplněny nepřetržitým prosazováním pravidel hospodářské soutěže v energetice. 1.4. Dopravní trhy Vývoj na trhu a překážky integrace EU · Odvětví dopravy představuje klíčovou oblast pro růst a konkurenceschopnost, a to nejen kvůli své velikosti (asi 5 % celkové přidané hodnoty EU), ale také kvůli své funkci poskytovatele služeb pro ostatní hospodářská odvětví. Efektivní a udržitelné dopravní služby, odpovídající infrastruktury a moderní technologie jsou předpokladem dobře fungujícího vnitřního trhu a klíčem k využití potenciálu všech regionů. · Protože se v této oblasti začala opatření přijímat až se zpožděním, zaostává doprava, a zejména některé její obory, z hlediska otevřenosti trhu a celkových výsledků za ostatními odvětvími. Stupeň otevřenosti trhu je napříč různými obory dopravy (letecká, železniční, silniční a námořní) nestejnorodý, a navíc se stále nepodařilo dotvořit skutečný vnitřní trh dopravních služeb, a nelze tak uspokojit rostoucí poptávku. · Nedostatečná integrace částečně pramení z problémů s přiměřeným a včasným promítnutím a uplatněním klíčových právních předpisů v této oblasti (viz příloha), zejména v oblasti silniční a železniční dopravy a námořní bezpečnosti. Zvýšená pozornost je věnována také uplatňování zásad vnitřního trhu na přístavy, zejména pak omezení svobody usazování v přístavech. Pokud jde o letectví, v několika členských státech nadále působí problémy přístup do tržního segmentu pozemního odbavení. Porušení se týkají zejména potíží s přístupem na trh pro nové účastníky a zadávacích řízení na výběr dodavatelů, pokud se má za to, že nejsou v souladu s právními předpisy EU. To vede k rozdílnému spotřebitelskému hodnocení v EU[43], kdy služby leteckých společností zaujaly v roce 2012 v žebříčku trhů se službami celkově 5. místo (z 30), zatímco železniční služby se umístily až na 27. pozici. · Nestejnorodá otevřenost trhu a konkurence se odráží v doporučeních vydaných v roce 2012: klíčovým hráčům v unijní dopravní síti (AT, BE, FR, DE a IT) bylo doporučeno, aby zvýšily konkurenci a usnadnily vstup nových provozovatelů na trh; BG a PL zase mají posílit správní kapacitu a regulaci trhu v odvětví dopravy. Obecně lze říci, že na dopravních trzích několika členských států, zejména velkých a/nebo tranzitních zemí (DE, FR, IT, ES a AT), stále existují překážky vstupu na trh a regulatorní zátěž, které brzdí ekonomiku EU jako celek. · Nejpatrnější jsou nedostatky na vnitřním trhu služeb železniční dopravy. Trhy služeb železniční nákladní dopravy jsou plně otevřeny konkurenci od roku 2007, u mezinárodní osobní dopravy pak od roku 2010, ovšem vnitrostátní osobní doprava zůstává konkurenci z velké části uzavřena. Jedním z důvodů nízké kvality a efektivity železničních služeb, které se odráží také ve velmi nízkém spotřebitelském hodnocení tohoto trhu, je nedostatek konkurence vůči zavedeným provozovatelům, kteří mají na domácím trhu často de facto monopolní postavení. · Přestože právní předpisy EU umožňují přístup na trh služeb železniční nákladní a mezinárodní osobní dopravy, noví provozovatelé mají se vstupem na trh stále potíže, zejména ve FR a IT, zatímco v DE nezaručuje institucionální uspořádání účinnou soutěž. V otevírání trhu postoupily nejdále DK, SE a UK; ve všech třech zemích rostl tržní podíl železniční dopravy. SE a UK jsou také spolu s DE jedinými členskými státy, které zadávají všechny veřejné zakázky na služby přes zadávací řízení. · Poskytování přístavních služeb je stále roztříštěné. Pro podniky z EU mohou náklady na přístavní a terminálové služby představovat až 25 % celkových logistických nákladů v režimu door-to-door. V zemích, jako je DE, NL, FI nebo DK, přispívají přístavy z hlediska času, nákladů a spolehlivosti významně k celkové logistické výkonnosti země[44]. Naproti tomu v jiných evropských přístavech, zejména v regionech Středozemního, Černého a Baltského moře naráží obchod na překážky v podobě špatného propojení, byrokracie a bariér vstupu na trh pro soukromý sektor – technicko-plavební služby a služby manipulace s nákladem jsou často omezeny na monopoly nebo na několik zavedených provozovatelů. · Na rozdíl od jiných oborů dopravy je pobřežní plavba mezi přístavy členských států stále často považována za něco, co přesahuje vnější hranice vnitřního trhu a co tedy vyžaduje zdlouhavé administrativní postupy. Má-li být soutěž mezi přístavy spravedlivá, musí existovat rovné podmínky: informace o financování přístavů z veřejných prostředků a podmínky, za kterých přístavní orgány udělují poskytovatelům služeb přístup na trh, by měly být transparentní. · Otevírání trhu dosud probíhá velmi úspěšně v letectví. Liberalizace v 90. letech vedla k nevídanému růstu v počtu přepravených cestujících a obsluhovaných tratí v rámci EU a k výraznému snížení cen letenek. Evropský vzdušný prostor EU je však stále roztříštěný, což leteckým společnostem a jejich zákazníkům zvyšuje náklady a vytváří ekonomickou neefektivnost. V této souvislosti je dokončení jednotného evropského nebe jedním z klíčových prvků pro vytvoření jednotného evropského dopravního prostoru. Roztříštěnost evropského vzdušného prostoru by odstranilo zejména vytvoření skutečných funkčních bloků vzdušného prostoru; výrazně by se tak zlepšilo také poskytování letových navigačních služeb. Ekonomickou efektivitu leteckého odvětví by mohla zlepšit také konsolidace nabídky, pokud bude plně v souladu s pravidly hospodářské soutěže a zásadami pro fúze a aliance. · Otevírání trhu je velmi úspěšné také v mezinárodní silniční dopravě. Objem mezinárodní silniční nákladní dopravy vzrostl mezi lety 2000 a 2010 o 35 % (oproti 8 % na trhu vnitrostátním). Nicméně stále existuje řada zásadních omezení kabotáže[45], která brání optimálnímu sladění nabídky a poptávky v dopravě. · Trh vnitrozemské vodní dopravy je již od 90. let liberalizován. Konkurence na vnitrozemských vodních cestách se zintenzivnila a ceny za nákladní dopravu poklesly. V přístupu k profesi však přetrvávají překážky. Priority · K odstranění uvedených překážek, které brání dotvoření skutečného vnitřního trhu dopravy, by se členské státy měly zaměřit na tyto hlavní priority: o Včas a kvalitně promítnout do svého právního řádu acquis v sektoru dopravy, zejména pak v oblasti silniční a železniční dopravy a námořní bezpečnosti. o Otevřít služby vnitrostátní osobní železniční dopravy konkurenci a zajistit, aby institucionální uspořádání umožňovalo účinnou soutěž na železničních trzích s rovným přístupem k infrastruktuře. o Odstranit byrokracii a překážky vstupu na trh v odvětví přístavních služeb (zejména v regionech Středozemního, Černého a Baltského moře). o Urychlit realizaci jednotného evropského nebe (např. pokročit v zavádění funkčních bloků vzdušného prostoru), aby se zlepšila bezpečnost letecké dopravy, zvýšila její kapacita a efektivita a snížil její dopad na životní prostředí. o Poskytnout silničním nákladním dopravcům ze zahraniční více příležitostí pro kabotáž. 2.4. Digitální trhy Vývoj na trhu a překážky integrace EU · Internet, zejména vysokorychlostní, je základem obrovského růstového potenciálu aplikací, jako je elektronický obchod a cloud computing. Odhaduje se, že nárůst vysokorychlostního internetu o 10 procentních bodů vede k ročnímu zvýšení HDP na obyvatele asi o 1 až 1,5 procentního bodu[46]. · Za pokračujícím růstem vysokorychlostního internetu stojí hlavně sílící konkurence, kterou přineslo zavedení předpisového rámce EU pro elektronické komunikace. Jejím výsledkem je snižování maloobchodních cen služeb. Dvě třetiny všech nových pevných linek prodaly v roce 2011 noví provozovatelé. Přetrvávající cenové rozdíly mezi členskými státy však svědčí o tom, že v tomto odvětví není vnitřní trh ještě dotvořen. · Dalším důležitým faktorem rozvoje digitální ekonomiky je dostupnost infrastruktury vysokorychlostního internetu. Dále se snižovaly rozdíly v rozšíření a využívání vysokorychlostního internetu mezi zeměmi EU (tzv. broadband gap). S pokrytím venkovských oblastí se potýkají zejména PL, BG, DE[47] a SI. Růst celkového počtu vysokorychlostních připojení se sice zpomaluje, ovšem směřování k vyšší rychlosti je jasné a rychlosti výrazně vzrostly. · Vedle zajištění celoplošného pokrytí je důležité, aby členské státy v souladu s cíli stanovenými v Digitální agendě i nadále podporovaly efektivní investice do rychlého a ultrarychlého širokopásmového připojení. K tomu jsou zapotřebí přiměřené pobídky pro investice, zejména předvídatelný a účinný předpisový rámec založený na silných a nezávislých regulačních orgánech a ve vhodných případech cílená veřejná podpora. · Z celého telekomunikačního trhu panuje největší konkurence v odvětví mobilních služeb. Mobilní vysokorychlostní služby zažívaly v roce 2011 razantní vzestup: v lednu 2012 dosáhla penetrace 43 % (oproti 26,8 % v lednu 2011), ovšem mezi jednotlivými členskými státy panovaly velké rozdíly[48]. Tržní podíly vedoucího i druhého největšího provozovatele mírně klesaly. Vysokou míru koncentrace však stále vykazuje CY (pouze dva provozovatelé), následuje LU a SI. Některé segmenty trhu mobilních služeb (např. roaming) navíc z velké části odolávaly konkurenci a k provedení strukturální reformy bylo nutné přijmout legislativní opatření. · Očekávaný exponenciální růst však bude možný pouze tehdy, pokud bude k dispozici dostatečné spektrum. Vzhledem k současnému tempu růstu služeb, a tudíž i využívání spektra, musí členské státy zpřístupnit celé harmonizované spektrum a zajistit jeho účinné využívání. U pásma 800 MHz se to týká BE, BG, CZ, EE, EL, ES, CY, LV, LT, HU, MT, AT, PL, RO, SI, SK, FI a UK. Některé z těchto členských států sice požádaly o odchylky, ale je nutné vynaložit veškeré úsilí na uvolnění pásma a jeho co nejrychlejší zpřístupnění pro bezdrátové vysokorychlostní připojení. · Očekává se, že „internetová ekonomika“ v zemích EU-27 vzroste z 3,8 % HDP v roce 2010 na 5,7 % v roce 2016[49], ovšem přeshraniční elektronický obchod se rozvíjí pouze velmi pomalu. V roce 2011 si zboží nebo služby od prodejců z jiných zemí EU objednalo jen 10 % celkové populace EU[50]. Země, které přeshraniční elektronický obchod využívají více, navíc dosahují větších pokroků než méně aktivní země, a propast se tak dále prohlubuje. · Stejně jako je málo uživatelů přeshraničního elektronického obchodu, tak i počet podniků prodávajících elektronicky do jiných zemí je omezený. Ze všech podniků působících v oblasti elektronického obchodu jich v roce 2010 pouze 6 % uskutečnilo elektronický prodej do jiných zemích EU; do toho jsou započítány i země s nejvyšším podílem podniků zapojených do elektronického obchodu. Evropské unii stále unikají velké přínosy elektronického obchodu[51]. To vede k tomu, že v přeshraničním obchodu zůstane každoročně nevyužitý potenciál ve výši 26 miliard EUR. Větší integrace elektronického obchodu v EU by tak evropským spotřebitelům přinesla při nákupech online velké výhody – v podobě nižších cen a většího výběru. · Spotřebitelé oceňují, že mohou díky elektronickému obchodu pohodlně kdykoli a kdekoli nakupovat a mít přístup k informacím a širšímu výběru produktů. Ovšem ne všichni uživatelé, kteří si na internetu vyhledávají informace o dostupném zboží nebo službách, si tyto produkty přes internet nakonec také koupí. Důvodem je nedůvěra nebo neinformovanost, obavy o soukromí a/nebo bezpečnost a pochyby o tom, zda se kupující v případě problému domůže svého práva[52]. Komise na tyto obavy reagovala řadou iniciativ. Například nová směrnice o právech spotřebitelů[53], která musí být používána od 13. června 2014, posílí práva spotřebitelů při nákupu přes internet a podpoří tak legální elektronický obchod. Návrhy právních předpisů o alternativním řešení sporů a online řešení sporů[54] mají zajistit, aby byly skutečně zavedeny a v praxi uplatňovány kvalitní nástroje pro alternativní řešení sporů a aby byla vytvořena celounijní online platforma pro stížnosti v přeshraničním elektronickém obchodu. Dále byl předložen návrh nařízení o společné evropské právní úpravě prodeje[55], který dává obchodníkům možnost prodávat produkty občanům v ostatních členských státech na základě jednotného souboru pravidel smluvního práva, v němž je zakotvena vysoká úroveň ochrany spotřebitele. · Další zásadní překážkou přeshraničního elektronického obchodu je doručení. To hraje klíčovou úlohu při budování důvěry mezi prodejci a zákazníky. K odstranění této překážky bude předložena zelená kniha o integrovaném trhu pro doručování zásilek. Ta zahájí širokou konzultaci a v návaznosti na ni bude vypracován soubor opatření s cílem podpořit růst elektronického obchodu v EU. · V dnešní době úsporných opatření může eGovernment podstatně zlepšit způsob poskytování veřejných služeb a přinést značné úspory veřejných prostředků, ale i snížit náklady podniků. Úplný přechod na elektronické zadávání veřejných zakázek (eProcurement) v EU by mohl přinést úspory veřejných výdajů ve výši až 100 miliard EUR[56]. Tento způsob zadávání může rovněž zvýšit podíl přeshraničních nákupů. Elektronické postupy se však používají jen u 5 až 10 % veřejných zakázek[57]. Některé členské státy však v přechodu na úplnou elektronizaci dosáhly výrazného pokroku, např. PT (kde je pro většinu zakázek povinné) a LT (75 % v roce 2011). Naproti tomu elektronické podávání nabídek není v současnosti možné v BG a SI. V oblasti eGovernmentu jsou obecně nejdále AT, DK, EE a SE; naopak SI, BG, RO, IT, PL a HU zde nyní zaostávají. · K tomu, aby mohly podniky a občané plně využít možností, které v oblasti růstu a zaměstnanosti přináší digitální ekonomika, potřebují dovednosti v informačních a komunikačních technologiích (IKT). EU se však potýká s nedostatkem odborníků na IKT[58]. Odhaduje se, že v tomto oboru bude do roku 2015 chybět až 700 000 odborníků. A navzdory hospodářskému útlumu roste poptávka po odbornících v oblasti IKT o 3 % ročně. Dovednosti v oblasti IKT jsou navíc zapotřebí v celé ekonomice a staly se předpokladem ekonomické výkonnosti a zaměstnatelnosti. K této otázce se dobře postavily SE, LV, DK, LU a FI. Priority · Členské státy by se měly zaměřit na tyto klíčové priority: o Zintenzivnit úsilí v zavádění pevného a bezdrátového vysokorychlostního připojení a ve zlepšování jeho kvality. Tyto investice vyžadují zavedení vhodných pobídek, a to jak z hlediska účinné regulace, tak i případné cílené veřejné podpory (např. ze strukturálních fondů a v příštím víceletém finančním rámci pak z nástroje pro propojení Evropy), aby se dostupné rádiové spektrum pro bezdrátové širokopásmové připojení rozšířilo na šířku pásma 1 200 MHz a aby byly účinně přiděleny licence na již harmonizovaná pásma spektra, včetně pásma 800 MHz. o Správně uplatňovat směrnici o elektronickém obchodu. Používání harmonizovaných pravidel u transparentnosti, požadavků na informace a elektronických smluv přispěje k obnovení právní jistoty podniků a spotřebitelů. o Promítnout do svého právního řádu včas (do 13. prosince 2013) a správně směrnici o právech spotřebitelů[59], a poté ji zavést do praxe, aby se zvýšila ochrana spotřebitelů a posílila důvěra v elektronický obchod. o Zvýšit dostupnost uživatelsky přívětivých veřejných služeb přes internet, mimo jiné prostřednictvím přeshraničních propojení a infrastruktur (zejména za podpory nástroje pro propojení Evropy[60]); zajistit, aby bylo elektronické zadávání veřejných zakázek interoperabilní a povinné, a pokročit v zavádění elektronického zdravotnictví (eHealth) a zefektivnit tak systémy veřejné zdravotní péče. o Investovat do vzdělání v oblasti IKT, zejména s využitím prostředků z ESF, a přijmout rámec rozvoje elektronických kompetencí, který by pracovníky vybavil dostatečnými kvalifikacemi pro moderní podnikatelské prostředí. Příloha [1] Sdělení Evropské komise „Lepší správa pro jednotný trh“, COM(2012) 259 final. [2] Z nedávno zveřejněného evropského programu pro spotřebitele vyplynulo, že tyto sektory jsou pro spotřebitele jedny z nejproblematičtějších a mají největší dopad na rozpočty domácností. [3] Měřeno jako depreciace reálného efektivního měnového kurzu deflovaného jednotkovými mzdovými náklady ve zpracovatelském průmyslu. Viz: http://ec.europa.eu/economy_finance/db_indicators/competitiveness/data_section_en.htm. [4] Jelikož vývoj jeho obchodu nelze uspokojivě vysvětlit ani cenovou konkurenceschopností, ani zahraniční poptávkou, ačkoli necenová konkurenceschopnost je nejobtížněji měřitelná. [5] Vývoz umožňuje financování dovozu a vývoz obsahuje značné dovozní vstupy, zvláště při rychle rostoucí roli mezinárodních výrobních řetězců. [6] Zdá se, že integrace a konkurenceschopnost se vzájemně podporují a vytvářejí pozitivní koloběh, například prostřednictvím vyššího konkurenčního tlaku a přístupu k lepším či levnějším výrobním vstupům. [7] V členských státech skutečně existuje vysoká pozitivní korelace (0,8) mezi obchodem v EU a mimo EU (měřeno roční průměrnou změnou HDP v procentních bodech). [8] Obchodovatelnost služeb však díky rychlému rozvoji informačních a komunikačních technologií (IKT) roste. [9] Statistika Eurostatu o zahraničních afilacích (Foreign AffiliaTes Statistics, FATS). Údaje jsou v současné době k dispozici do roku 2009. [10] 8. srovnávací přehled situace na spotřebitelských trzích, 2012, Komise, GŘ pro zdraví a spotřebitele. Toto hodnocení je podpořeno vysokou negativní korelací mezi unijním průměrem spotřebitelského hodnocení výkonnosti trhu a rozptylem tohoto ukazatele v rámci celého vnitřního trhu. Rozptyl je zástupným parametrem pro integraci, neboť u integrovanější trhů lze očekávat podobnou úroveň spotřebitelského hodnocení. Průměrné hodnocení a rozptyl (variance) se vypočítávají pro několik sektorů zboží a služeb (tj. napříč členskými státy). Negativní korelace mezi rozptylem a průměrným hodnocením je pak pozorována napříč všemi sektory. [11] Viz např. OECD, Economic survey of the EU, 2012. [12] Zvláštní průzkum Eurobarometr 363, http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_363_en.pdf. [13] Evropská komise (GŘ pro zaměstnanost, sociální věci a sociální začleňování), Employment and Social Developments in Europe 2011, prosinec 2011. http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=6176&type=2&furtherPubs=no. [14] Sdělení Evropské komise „Lepší správa pro jednotný trh“, COM(2012) 259 final. [15] Způsob a kritéria, podle kterých se vymezují klíčové oblasti, jsou uvedeny v příloze sdělení Komise „Lepší správa pro jednotný trh“, COM(2012) 259 final. [16] Odvětví finančních služeb není předmětem hodnocení této zprávy. Část vybraných předpisů z tohoto odvětví, které byly zahrnuty v červnovém sdělení, je však zohledněna v příloze. [17] První zpráva o uplatňování nařízení o vzájemném uznávání: http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/ecp456_en.htm [18] Deficit v provedení (tedy procentuální poměr směrnic z oblasti vnitřního trhu, které nebyly dosud notifikovány Komisi, ve vztahu k celkovému počtu směrnic, které měly být ve lhůtě notifikovány) se snížil z 1,2 % v listopadu 2011 na 0,9 % v květnu 2012; deficit v dosažení souladu (počet provedených směrnic, u nichž Komise zahájila řízení pro nesplnění povinnosti z důvodu nesouladu) se snížil z 0,8 % v listopadu 2011 na 0,7 % v květnu 2012 (zdroj: srovnávací přehled výsledků v oblasti vnitřního trhu č. 25, září 2012, http://ec.europa.eu/internal_market/score/docs/score25_en.pdf). [19] „Zajištění přínosu jednotného trhu“, výroční přezkum správy za rok 2011, únor 2012, http://ec.europa.eu/internal_market/score/docs/relateddocs/single_market_governance_report_2011_en.pdf. [20] Sdělení Evropské komise: „Akt o jednotném trhu: Dvanáct nástrojů k podnícení hospodářského růstu a posílení důvěry. Společně pro nový růst“, KOM(2011) 206 v konečném znění. [21] http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/economic_paper/2012/ecp456_en.htm. [22] V jednotlivých odvětvích se ve skupině nejlepších pěti zemí, na něž se vztahuje analýza, nejčastěji objevují tyto: SK, UK, DK, IE, FI a ES. [23] Vypočítáno jako dalších 1,8 % HDP nad rámec vlivu již realizovaného snížení překážek, který se odhaduje na 0,8 % HDP. [24] Sdělení Evropské komise o provádění směrnice o službách „Partnerství pro nový růst ve službách na období 2012–2015“, COM(2012) 261 final. [25] Tyto jednoznačné povinnosti jsou uvedeny ve sdělení Evropské komise o provádění směrnice o službách. „Partnerství pro nový růst ve službách na období 2012–2015“, COM(2012) 261 final. [26] „Vyhrazené činnosti“ jsou hospodářské činnosti vyhrazené držitelům určité odborné kvalifikace, kteří požívají výlučného práva na výkon těchto činností a poskytování souvisejících služeb. [27] http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/indicators2010_en.pdf. [28] Studie „Cross-border procurement above EU thresholds“ (Přeshraniční veřejné zakázky nad finanční limity EU) http://ec.europa.eu/internal_market/publicprocurement/docs/modernising_rules/cross-border-procurement_en.pdf. [29] Transakce B2B jsou v jižním regionu uhrazeny v průměru za 91 dnů; naproti tomu na severu v průměru za 31 dnů. [30] Směrnice 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích. [31] 8. srovnávací přehled situace na spotřebitelských trzích, 2012, Komise, GŘ pro zdraví a spotřebitele. [32] K tomu patří správné provedení směrnice o spotřebitelském úvěru z roku 2008 a nadcházející legislativní iniciativa týkající se transparentnosti a porovnatelnosti bankovních poplatků, změn bankovního účtu a přístupu k základnímu platebnímu účtu. [33] Zde je toto odvětví aproximováno jako „E: Výroba a rozvod elektrické energie, plynu a vody“ podle NACE Rev. 1. [34] Dne 15. listopadu 2012 předložila Evropská komise sdělení, v němž hodnotí současný stav vnitřního trhu s energií, „Zajistit fungování vnitřního trhu s energií“, COM(2012) 663. [35]8. srovnávací přehled situace na spotřebitelských trzích, 2012, Evropská komise, GŘ pro zdraví a spotřebitele. [36] Sdělení Evropské komise „Zajistit fungování vnitřního trhu s energií“, COM(2012) 663. [37] HHI (Herfindahlův-Hirschmanův index) je obecně uznávaným měřítkem koncentrace trhu. Vypočte se jako součet druhých mocnin tržních podílů každého soutěžitele na daném trhu (čím je index vyšší, tím je trh koncentrovanější). Středně vysoká koncentrace: 750–1 800; vysoká koncentrace: 1 800–5 000; velmi vysoká koncentrace: nad 5 000. Více informací lze nalézt v pracovním dokumentu útvarů Komise „Trhy s energií v Evropské unii v roce 2011“, SWD(2012) 368, část 2. [38] „The functioning of retail electricity markets for consumers in the European Union“ (Fungování maloobchodního trhu s elektřinou pro spotřebitele v Evropské unii), studie pro Evropskou komisi, GŘ pro zdraví a spotřebitele, 2010. [39] Propojení trhů optimalizuje propojovací kapacity a zajišťuje přívod elektřiny z oblastí nízkých cen do oblastí vysokých cen pomocí automatického propojení dodávky a poptávky na obou stranách hranice. [40] Směrnice 2009/72/ES a 2009/73/ES. [41] Návrh nařízení o hlavních směrech transevropské energetické infrastruktury, KOM(2011) 658 v konečném znění, a návrh nařízení, kterým se vytváří nástroj pro propojení Evropy, KOM(2011) 665 v konečném znění; posledně jmenovaný návrh se vztahuje na energetickou, dopravní a telekomunikační infrastrukturu na roky 2014–2020. [42] Sdělení Evropské komise „Plán pro Evropu účinněji využívající zdroje“, KOM(2011) 571 v konečném znění. [43] 8. srovnávací přehled situace na spotřebitelských trzích, 2012, Komise, GŘ pro zdraví a spotřebitele. Tyto závěry potvrzuje i index logistické výkonnosti (LPI) Světové banky. [44] Světová banka – Logistic Performance Index, Connecting to Compete (2012). [45] Přeprava zboží a cestujících mezi dvěma body v téže zemi vozidlem registrovaným v jiné zemi. [46] Czernich, N., Falck, O., Kretschmer, T., and Woessman, L. (2009) Broadband infrastructure and economic growth (CESinfo Working Paper no. 2861). Základem tohoto odhadu je panel zemí OECD v období let 1996–2007. [47] Německo má sice nízké pokrytí venkovských oblastí pevným vysokorychlostním připojením, zato má v těchto oblastech nejvyšší pokrytí čtvrtou generací mobilního vysokorychlostního připojení (LTE); to v prosinci 2011 činilo 41 %. Závazky pro udělení licence na spektrum LTE se navíc zaměřují na 90 % populace v „bílých místech“ (tedy v oblastech, v nichž je rychlost stahování vysokorychlostních služeb nižší než 1 Mbps). [48] Mobilní vysokorychlostní služby jsou nejpopulárnější v severských zemích, kde je penetrace přes 80 %. Čtyři členské státy (RO, BG, HU, BE) mají penetraci mobilního širokopásmového připojení pod 20 %. [49]https://www.bcgperspectives.com/content/articles/media_entertainment_strategic_planning_4_2_trillion_opportunity_internet_economy_g20/. [50] Předběžné výsledky aktuálních průzkumů naznačují, že v této oblasti došlo v poslední době k významnému zlepšení. [51] Civic Consulting (2011). [52] Eurobarometr (299/2011). [53] Směrnice 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů, kterou se mění směrnice Rady 93/13/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES a zrušuje směrnice Rady 85/577/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES. [54] Návrh směrnice o alternativním řešení sporů u spotřebitelských sporů, KOM(2011) 793 v konečném znění, 29. listopadu 2011; Návrh nařízení o online řešení spotřebitelských sporů, KOM(2011) 794 v konečném znění, 29. listopadu 2011. [55] Návrh nařízení o společné evropské právní úpravě prodeje, KOM(2011) 635 v konečném znění. [56] Sdělení Evropské komise: „Strategie pro elektronické zadávání veřejných zakázek“, COM(2012) 179 final. [57] Sdělení Evropské komise: „Strategie pro elektronické zadávání veřejných zakázek“, COM(2012) 179 final. [58] Zpráva pro Evropskou komisi „Anticipating the Evolution of the Supply and Demand of e-Skills in Europe (2010–2015)“, Empirica a IDC Europe, prosinec 2009. [59] Sdělení Evropské komise „Evropský program pro spotřebitele – zvýšení důvěry a podpora růstu“, COM(2012) 225 final. [60] Návrh nařízení, kterým se vytváří nástroj pro propojení Evropy, KOM(2011) 665 v konečném znění.