SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Průmyslová politika: posilování konkurenceschopnosti /* KOM/2011/0642 v konečném znění */





OBSAH 1. Úvod 3 2. Zlepšení konkurenceschopnosti průmyslu 4 2.1. Změny v průmyslu 4 2.2. Inovativní průmysl 5 2.3. Udržitelný průmysl 7 3. Za Evropu příznivější pro podnikání 9 3.1. Podnikatelské prostředí 9 3.2. Podpora průmyslu a služeb 10 3.3. Malé a střední podniky 11 4. Závěry 12 ÚVOD Hospodářství EU se z krize zotavovalo relativně pomalu a ani v současnosti není stabilizované. Nastartovat ekonomiku a zvýšit růst je nezbytné pro vznik nových pracovních míst a zvýšení blahobytu a je také základem pro dosažení udržitelnosti veřejných financí členských států. Obtížné fiskální prostředí omezuje možnosti přijímat opatření, ale masivní růst sníží zátěž, kterou představuje veřejný deficit a dluh, v souladu s cíli Paktu o stabilitě a růstu (Stability and Growth Pact)[1]. Hlavní hnací silou silného hospodářského růstu jsou konkurenceschopné firmy všech velikostí. Potřebují však prostředí, které přeje novým myšlenkám a novým podnikům. Toto sdělení vymezuje několik oblastí, které jsou nezbytné pro dosažení výrazného pokroku při plnění cílů Evropy 2020: 1) strukturální změny v ekonomice; 2) inovativnost průmyslových odvětví; 3) udržitelnost a účinné využívání zdrojů; 4) podnikatelské prostředí; 5) jednotný trh a 6) malé a střední podniky. Snaha vyrovnat se s těmito výzvami může zlepšit konkurenceschopnost evropských firem jak v interním, tak v globálním měřítku a cílem Komise je pomoci členským státům při účinném využívání jejich omezených zdrojů za účelem zvýšení globální konkurenceschopnosti jejich průmyslových odvětví. Řešení těchto náročných úkolů zlepší růstové vyhlídky všech podniků, ať z oblasti průmyslu, služeb nebo sociálně orientovaných. Evropský průmysl má pro EU, která patří k předním světovým ekonomikám, zásadní význam. Konkurenceschopný průmysl může snížit náklady a ceny, vytvořit nové produkty a zlepšit kvalitu, a přispět tak rozhodujícím způsobem k vytváření bohatství a růstu produktivity ve všech hospodářských odvětvích. Průmysl je také klíčovým zdrojem inovací potřebných pro řešení společenských výzev, jimž EU čelí. V rámci strategie Evropa 2020 Komise v roce 2010 zahájila novou ambiciózní průmyslovou politiku[2] zaměřenou na opatření nutná pro posílení přitažlivosti Evropy jako místa pro investice a výrobu, včetně odhodlání sledovat politiky jednotlivých členských států v oblasti konkurenceschopnosti. Rovněž nastínila novou obchodní politiku. Nestabilita oživení se projevuje ve zhoršení nálady v celé evropské ekonomice[3]. Existují rizika plynoucí z finančních trhů, rostoucích cen energií a surovin a potřeby rozpočtové konsolidace. Produktivita práce v EU je nyní o 1,4 % vyšší, ale pracovní místa v průmyslu a ve službách spojených s průmyslem jsou 11 % pod vrcholem v roce 2008. Tento průměr v sobě skrývá značné rozdíly mezi jednotlivými členskými státy. V porovnání s jejími největšími konkurenty se relativní jednotkové náklady práce v EU od roku 2008 zlepšily o 12 %, především v důsledku vlivu směnného kurzu. Evropská výroba se však zotavila lépe, než se očekávalo. Ve druhém čtvrtletí byla výrobní produkce o 5,3 % vyšší než v předchozím roce, ačkoli se v porovnání s předchozím čtvrtletím nezvýšila. Nyní je výrobní produkce asi o 14 % vyšší než v době největšího poklesu na počátku roku 2009, avšak stále o 9 % nižší než na počátku roku 2008, kdy byla na vrcholu. Indexy produkce EU-27 v letech 1993–2011 (upraveno podle trendů) [pic] Zdroj: Eurostat Toto sdělení, které bude vycházet každoročně, je novou iniciativou, jež se zabývá specificky konkurenceschopností členských států, a to na základě Zprávy o konkurenceschopnosti Evropy v roce 2011 a dokumentu O výkonnosti členských států v oblasti konkurenceschopnosti a souvisejících politik . Pomůže při hodnocení členských států v širším rámci evropského semestru a strategie Evropa 2020. Podrobnější argumenty a opatření EU jsou uvedeny v dokumentech připojených k tomuto sdělení. Zlepšení konkurenceschopnosti průmyslu Změny v průmyslu Při pohledu zpět na dlouhodobé změny v průmyslových strukturách členských států v letech 1999 až 2007 je patrné, že byly různé způsoby, kterými se z jednotlivých průmyslových odvětví stala odvětví více technologicky vyspělá s vyššími dovednostmi, která mají tendenci k vyššímu růstu produktivity, a jejich ceny utrpěly globální konkurencí méně. Pro účely analýzy lze na průmyslové struktury členských států pohlížet na základě podobností, pokud jde o jejich podstatu a obchodních trendy, ačkoli to může zakrývat podstatné rozdíly v rámci každé skupiny. Do první skupiny patří země, v jejichž průmyslové struktuře převládají technologicky vyspělé sektory. Klíčovým vývojovým trendem tohoto období byla skutečnost, že se dále zvyšovala specializace na ta průmyslová odvětví a jejich sektory, které jsou založené na technologiích a vyznačují se vysokou mírou inovací nebo intenzivním vzděláváním. Do této skupiny patří Belgie, Dánsko, Finsko, Francie, Irsko, Německo, Nizozemsko, Rakousko, Spojené království a Švédsko. Podíl průmyslu na přidané hodnotě sahá od 10,6 % ve Francii po 24,2 % v Irsku. Druhá skupina zahrnuje země se specializací průmyslu na technologicky méně vyspělé sektory, navzdory zastoupení některých vysoce konkurenceschopných průmyslových odvětví. Převaha průmyslových odvětví náročných na pracovní sílu, nízká četnost inovací a relativně nízká koncentrace znalostí mají za následek menší počet firem s vysokým růstem, alespoň v porovnání se zeměmi první skupiny. Do této skupiny patří Itálie, Kypr, Lucembursko, Portugalsko, Řecko a Španělsko a přidaná hodnota sahá od 6,5 % v Lucembursku po 16,1 % v Itálii. Třetí skupina sestává ze zemí, které dohánějí ztrátu, pokud jde o HDP na jednoho obyvatele, a jejichž obchod se specializuje na sektory s vysokou mírou inovací a na průmyslová odvětví založená na technologiích. Tyto země dosáhly strukturální změny z průmyslových odvětví s vysokou náročností na práci na odvětví založená na technologiích, a to jak ve výrobě, tak v obchodu. Tuto skupinu tvoří Česká republika, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovensko a Slovinsko a podíl průmyslu na celkové přidané hodnotě se pohybuje mezi 13,3 % a 23,6 %. Ve čtvrté skupině jsou také země, které dohánějí ostatní, ale jejich obchod se specializuje na technologicky méně vyspělé sektory. Tyto země se podobají zemím z druhé skupiny, s nimiž mají rovněž společný trend k přechodu na sektory s vyšší intenzitou vzdělávání. Hlavním rozdílem však je, že v zemích této skupiny je mnohem vyšší počet firem s vysokým růstem, než je průměr, a významně roste specializace průmyslu a obchodu na průmyslová odvětví založená na technologiích. Do této skupiny patří Bulharsko, Estonsko, Litva, Lotyšsko a Rumunsko a přidaná hodnota průmyslu je v rozmezí 9,9 % a 22,4 %. V zemích každé z uvedených skupin jsou konkurenceschopná průmyslová odvětví a firmy s vysokým růstem. Za účelem posílení konkurenceschopnosti je nezbytné přejít na inovativní, na znalostech založené sektory a učinit rozhodné kroky, které usnadní změny tím, že zlepší regulaci trhu s výrobky, podpořit inovace a investovat do celoživotního vzdělávání a odborné přípravy. Inova tivní průmysl Výzkum a inovace jsou hnací silou růstu produktivity a konkurenceschopnosti průmyslu. Nové technologie umožňují komerčně vyrábět ve stále menších objemech a vyspělé materiály, nízkouhlíkové technologie, biotechnologie a nanotechnologie mění charakter konkurenční výhody. Průmysl EU musí urychlit zavádění těchto technologií, aby si ve světě udržel své konkurenční postavení. Nedávná zpráva o klíčových technologiích (Key Enabling Technologies)[4] zdůraznila potřebu investovat do průmyslových inovací, aby se podařilo překonat mezeru mezi základním výzkumem a trhy. Integrovaný přístup k uvádění nových výrobků a služeb na trh by měl zahrnovat podporu ukázkových projektů a pilotních testovacích zařízení a rovněž specifická opatření státní pomoci, regionální soudržnosti a obchodní politiky. Jsou zapotřebí pobídky, které budou výzkumné pracovníky na univerzitách motivovat k obchodnímu využití jejich výzkumu a ke spolupráci s průmyslem. Při financování výzkumu a inovací je třeba od počátku přihlížet k potřebám zákazníků a tržnímu potenciálu a zavčas zapojit případné vnější investory. Posílení rozvoje trhů více nakloněných inovacím lze dosáhnout prostřednictvím opatření na straně poptávky, například inteligentní regulací, informováním zákazníků, normalizací nebo zvýšením počtu veřejných zakázek na inovativní řešení. To vše si žádá další dovednosti a způsobilosti, např. v oblasti marketingu a managementu. Podnikavé a lépe školené pracovní síly všeobecně přispívají k růstu produktivity, avšak členské státy učinily v investování do lidského kapitálu pouze střídavý pokrok. Obzvláště závažným problémem je, že ačkoli je nezaměstnanost v EU nadále relativně vysoká, některé firmy mají stále větší obtíže při hledání kvalifikovaných zaměstnanců. Přestože mnohé členské státy učinily kroky ke zvýšení podpory výzkumu a inovací, je pro zajištění co nejefektivnějšího využití omezených zdrojů nutné snížit roztříštěnost podpůrných programů . K široce využívaným opatřením patří úvěrové programy pro investování do technologií, přístup k financování pro klíčové technologie a granty na zdokonalování technologií (Německo, Francie, Švédsko, Itálie, Portugalsko, Slovinsko). Některé státy vytvořily podpůrné služby pro inovace a podpořily vznik inovačních seskupení (Dánsko, Francie, Německo, Polsko, Švédsko, Belgie). Mezi členskými státy je však malá provázanost investic se zaměřením na podporu zavádění inovačních technologií. Pokud členské státy spojí své zdroje a budou je lépe koordinovat , umožní jim to mobilizovat tyto zdroje pro dosažení společných cílů a zajistí tím lepší inovační potenciál a potřebné finanční zdroje, při současném zvýšení efektivity a návratnosti investic. Rozsáhlé ukázkové projekty a pilotní testovací zařízení rozmístěná po celé Evropě (např. v rámci evropských inovačních partnerství nebo Evropského strategického plánu pro energetické technologie) by pomohly společnostem rychleji testovat a vytvářet prototypy. Doba potřebná pro uvedení nových výrobků a služeb na trh by se mohla výrazně zkrátit posílením nadnárodní spolupráce mezi seskupeními a sítěmi a lepší znalostí výrobních možností. Modernizovaný režim ochrany duševního vlastnictví ochrání původního autora inovační myšlenky, aniž by bránil dalšímu rozvíjení nápadů. Jednotný patent EU, o kterém nyní jednají členské státy, povede k výraznému zlepšení rámce při současném snížení nákladů pro žadatele o patent.[5] Možnosti, jak posílit konkurenceschopnost: Spojením omezených zdrojů, aby bylo snáze dosaženo výše potřebné pro uvádění inovací na trh; a zvýšením spolupráce v oblasti inovací za účelem vytváření rozsáhlých ukázkových projektů a pilotních testovacích zařízení, například s využitím modelu Evropského strategického fóra pro výzkumné infrastruktury (European Strategy Forum on Research Infrastructures, ESFRI). Snížením roztříštěnosti podpůrných programů v oblasti inovací, usnadněním uvádění inovativních řešení na trh a zvýšeným zaměřením trhu na výzkumné projekty. Dánsko a Rakousko úspěšně snížily roztříštěnost a Spojené království má programy pro uvádění inovativních řešení na trh. | Udržitelný průmysl - Přechod k udržitelné nízkouhlíkové ekonomice s účinným využíváním zdrojů je pro zachování dlouhodobé konkurenceschopnosti evropských průmyslových odvětví rozhodující. Během posledního desetiletí ekonomiky mnoha členských států rostly, aniž by se zvyšovala spotřeba energie, v jiných členských státech byl tento růst naopak méně výrazný, než se očekávalo. Zvláště nové členské státy rychle dohánějí ty nejvyspělejší, navzdory odlišným výchozím podmínkám. Celkově dosáhly členské státy výrazného pokroku při definování a zavádění soudržných vnitrostátních legislativních rámců na podporu energetické účinnosti. Některým však pro tuto činnost chybí zkušenosti a správní kapacity, a pro tyto země může být vodítkem a pomocí rámcová legislativa na úrovni EU. I přes pokrok, kterého bylo dosaženo, se rostoucí ceny energie na světových trzích a narušené podmínky na vnitrostátních trzích projevily ve vyšších cenách pro podniky, zejména pak malé a střední podniky (MSP). Zpracovatelská odvětví náročná na energii a zdroje, jako jsou kovy, chemické látky, papír a celulóza, čelí zvláštním obtížím. S cílem usnadnit přechod na udržitelnější způsoby výroby by provázaný a účinný soubor opatření mohl zahrnovat opatření na podporu výzkumu, inovací, účinného využívání zdrojů a zavádění čistších technologií, zejména ve zpracovatelských průmyslových odvětvích. Členské státy vytvořily podpůrné programy pro zlepšení energetické účinnosti v průmyslu, v mnoha případech pak společně s nimi také programy energetických auditů (Rakousko, Belgie, Bulharsko, Česká republika, Finsko, Německo, Portugalsko, Slovensko), nebo šly cestou dobrovolných dohod s průmyslovými odvětvími (Dánsko, Řecko, Nizozemsko, Slovinsko, Spojené království). Byl přijat Strategický plán pro energetické technologie (Strategic Energy Technology Plan)[6] , který usiluje o urychlení rozvoje nízkouhlíkových technologií v energetice a jejich rychlejší uvádění na trh. Pozitivní vývoj byl zaznamenán v oblasti cílených intervencí na podporu energetické účinnosti MSP (Řecko, Irsko, Litva), ačkoli by bylo možné učinit více. Dalším zásadním faktorem konkurenceschopnosti průmyslu v EU je přístup k neenergetickým a nezemědělským surovinám. Vysoké a kolísající ceny těchto surovin a skutečnost, že se nacházejí většinou mimo EU, představují riziko pro mnoho firem, a jak EU, tak členské státy by – jako doplňující opatření k vnějším politikám EU – měly navrhnout opatření pro řešení nedostatku primárních surovin prostřednictvím využívání evropských zdrojů udržitelným způsobem, podporou výzkumu a inovací s cílem hledat alternativní řešení, rozšířením účinného využívání zdrojů; a podporou lepších recyklačních technik v širším měřítku, i pro recyklaci cenných materiálů využívaných v malém množství. Pro konkurenceschopnost evropského průmyslu je stále důležitější dále začleňovat do činnosti a strategie podniku otázky životního prostředí a sociální otázky. Připravovaný Plán pro Evropu účinněji využívající zdroje[7] bude obsahovat soubor opatření na úrovni EU a doporučení, jaké kroky by členské státy měly učinit, aby zabránily nakládání se zdroji způsobem, který není udržitelný. Možnosti, jak posílit konkurenceschopnost: Podporou energetické a surovinové účinnosti a podporou inovací a zaváděním čistších technologií v hodnotových řetězcích s využitím dlouhodobých pobídek podněcujících vznik trhu a usnadňujících zapojení MSP do tohoto procesu. Jak se uvádí výše, mnohé členské státy v těchto otázkách dosáhly významného pokroku. Zajištěním přiměřených a nezkreslených cen energie a další prací na zdokonalování a propojování energetických distribučních sítí. | - Dalším důležitým nástrojem posílení konkurenceschopnosti a udržitelnosti evropského průmyslu je rozvoj sociálního podnikání, sociálních podniků a sociální ekonomiky. V celé EU je v sociální ekonomice zaměstnáno více než 11 milionů lidí, což je 6 % z celkového počtu zaměstnaných[8], přičemž přibližně každý čtvrtý podnik v Evropě je sociálním podnikem, v Belgii, Finsku a Francii pak každý třetí[9]. Tyto společnosti mají často vysokou produktivitu a jsou vysoce konkurenceschopné díky velké osobní angažovanosti zaměstnanců a lepším pracovním podmínkám[10]. S cílem posílit rozvoj „vysoce konkurenceschopné sociálně tržní ekonomiky“ se Komise ve svém úsilí při hledání nových možností, jak zajistit udržitelnější hospodářství, zaměřuje právě na sociální ekonomiku, sociální odpovědnost a sociální inovace, a to například v rámci strategie Evropa 2020[11], stěžejní iniciativy „Unie inovací“[12], Evropské platformy pro boj proti chudobě a sociálnímu vyloučení[13] a „Aktu o jednotném trhu“[14]. Veřejná konzultace, která se konala v souvislosti s Aktem o jednotném trhu[15], ukázala, že je velký zájem o možnosti sociálních podniků a sociální ekonomiky obecně poskytovat inovativní řešení současných hospodářských a sociálních problémů vytvářením udržitelných pracovních míst. Komise je proto připravena zahájit významnou debatu o tom, jak rozvíjet tento nový druh ekonomiky, a prvním krokem budou již za několik týdnů sdělení o iniciativě pro sociální podnikání a sdělení o sociální odpovědnosti podniků, která představí hlavní opatření pro podporu sociálních podniků. Možnosti, jak posílit konkurenceschopnost: Podporou a propagací sociálního podnikání v Evropě, zejména prostřednictvím posilování jeho prestiže a přístupu k veřejným i soukromým zdrojům financování (zejména z fondů pro sociální investice). | ZA EVROPU PřÍZNIVěJšÍ PRO PODNIKÁNÍ Podnikatelské prostředí - Otevřené, efektivní a konkurenceschopné podnikatelské prostředí je zásadním katalyzátorem růstu v globálním kontextu. Zlepšení podnikatelského prostředí zahrnuje politiky v oblastech od zlepšení infrastruktury po zkrácení doby potřebné pro získání stavebního povolení. Ačkoli všechny členské státy přijaly vnitrostátní cíle pro snižování administrativní zátěže , ne všechny dosáhly pokroku při vyčíslení stávající zátěže nebo učinily kroky k jejímu omezení. V 18 členských státech je posouzení dopadů u nových legislativních návrhů povinné, ačkoli ne všechny tento požadavek plní a posouzení dopadů není vždy komplexní z hlediska hospodářských, sociálních a environmentálních aspektů, což snižuje jeho efektivitu. Vysoká kvalita a dostupnost infrastruktury (energie, doprava a širokopásmové infrastruktury) významně přispívá k vytvoření prostředí, které je příznivé pro podnikání. Vzhledem k tomu, že zlepšení dopravní infrastruktury představuje obtížný úkol zejména v nových členských státech, měly by pokračovat rozsáhlé investice do přestavby a modernizace, včetně podpory ze strukturálních fondů a prostředků nástroje Connecting Europe. Podniky potřebují moderní veřejnou správu, schopnou zajistit efektivní a vysoce kvalitní veřejné služby. Reformy by měly klást důraz na iniciativy v oblasti elektronické veřejné správy (e-government), jako jsou sdružená střediska služeb pro veřejnost, sdílené sítě a datová střediska. Mnohé iniciativy e-governmentu podnikům rovněž umožňují trávit méně času administrativními procedurami a věnovat více zdrojů na podnikatelské příležitosti. V této souvislosti je třeba co nejvíce podporovat elektronické zadávání veřejných zakázek (e-procurement). Zpřístupnění dobře fungujících středisek sdružených služeb (tzv. „one-stop-shops“) podnikům, které by rády působily i za hranicemi, rovněž zásadním způsobem šetří čas i zdroje a omezuje prostor pro korupci. Přestože bylo dosaženo významného pokroku, existuje stále prostor pro zlepšení. Významnou oblastí poskytující prostor pro zlepšení je zdanění podniků. Zatímco celková efektivní sazba daně z příjmu právnických osob a výše zdanění práce v porovnání se zdaněním využívání zdrojů jsou otázky, kterými je třeba se dále zabývat na úrovni EU i na úrovni členských států, lze výrazného zlepšení podnikatelského prostředí dosáhnout snížením zátěže vyplývající z nutnosti dodržování předpisů souvisejících se zdaněním. To zahrnuje zvýšení transparentnosti a zjednodušení daňových zákoníků a předpisů pro jejich dodržování, zjednodušení platebních procedur, též pomocí e-governmentu, a zajištění stabilní daňové legislativy. Významným krokem vpřed je návrh Komise týkající se společného konsolidovaného základu daně z příjmů právnických osob[16]. Možnosti, jak posílit konkurenceschopnost: Snížením administrativní zátěže podniků na základě vyhodnocení stávající zátěže (včetně zátěže plynoucí z daňového zákoníku) a rychlým snížením zátěže v souladu s cíly jednotlivých států. Například Nizozemsko bylo průkopníkem, co se týče měření a snížení administrativní zátěže a stanovení náročných cílů, což vedlo k tomu, že je dnes obecně uznáváno jako stát s efektivní státní správou. Podporou konkurence mezi poskytovateli služeb, kteří využívají širokopásmové, dopravní a energetické infrastruktury. | Podpora průmyslu a služeb - Služby tvoří největší část ekonomiky EU a jejich integrace s výrobou se zvyšuje, neboť při procesech řízení výroby a distribuce výrobků jsou využívány specializované služby. Výrobní podniky začaly nabízet služby ke svým výrobkům a poskytovatelé služeb využívají doplňkové výrobky a začleňují výrobu do svého hodnotového řetězce. Inovace ve službách reagující na potřeby zákazníků mohou transformovat hodnotové řetězce, sektory a trhy[17] bez ohledu na to, zda pocházejí od výrobních podniků nebo z odvětví služeb. Roste význam služeb souvisejících s podnikáním jako zdroje inovací, nových technologií a zvyšování výkonnosti. Tyto služby se staly integrovanou součástí hodnotových řetězců jiných odvětví díky mezispotřebě, novým poznatkům, a tokům technologií, což je pro evropský výrobní sektor příležitostí k otevření nových trhů a nalezení nových zdrojů příjmů z jejich výrobků. Jednotný trh by mohl k růstu přispět více, pokud by veškeré platné právní předpisy EU byly plně prováděny všemi členskými státy. Cílem je odstranit roztříštěnost trhu a překážky pohybu zboží, služeb, inovací a kreativity, jak se uvádí v Aktu o jednotném trhu[18]. Navrhované nařízení o evropské normalizaci[19] rozšiřuje vytváření evropských norem i na sektor služeb s cílem snížit počet různých, často protichůdných norem jednotlivých členských států. Obchodu se službami uvnitř EU chybí dynamičnost, vzhledem k tomu, že tvoří pouze jednu pětinu celkového vnitřního obchodu EU. Od roku 2004 obchod se službami mezi EU a ostatními státy roste rychleji než obchod uvnitř EU. Provedení směrnice o službách[20] bylo zásadním milníkem, ačkoli nedávný postup vzájemného hodnocení[21] zjistil řadu oblastí, které stále ještě vyžadují zlepšení. Možnosti, jak posílit konkurenceschopnost: Rozvojem podpory pro inovativní služby na základě měřitelných výstupů; a účastí v inovačních partnerstvích a rozsáhlých ukázkových projektech. Plným provedením legislativy týkající se jednotného trhu, zejména směrnice o službách, a podporou služeb souvisejících s podnikáním. V provádění legislativy jednotného trhu je na čele Malta, kde zbývá provést pouze dvě směrnice. | Malé a středn í podniky - K tomu, aby byl zcela naplněn potenciál malých a středních podniků (MSP), jsou zapotřebí provázaná opatření v celé EU v souladu se sdělením o přezkumu iniciativy „Small Business Act“[22]. Velké, vývozní podniky byly během oživení v popředí, avšak mnohé MSP se stále potýkají s nedostatečnou poptávkou kvůli prodlevám, ale také kvůli obtížím v přístupu k finančním prostředkům a přístupu na vývozní trhy. Mezi podniky s vysokým růstem, měřeno mírou zvyšování počtu pracovních míst, vykazují malé firmy vyšší míru vytváření nových pracovních míst než větší podniky. Podniky s vysokým růstem jsou ve všech průmyslových odvětvích a ve všech regionech a bývají inovativní. Zpřísnění úvěrových podmínek během krize ztížilo přístup k financím , zejména pro MSP. V reakci na to mnohé členské státy přijaly nápravná opatření, jako jsou zvýšení kapacity programů zajištění úvěrů, investice do kapitálových fondů a programy mikroúvěrů či usnadnění bankovních půjček prostřednictvím zvýhodněných úvěrových podmínek nebo úvěrových zprostředkovatelů. Jelikož přístup k financím je i nadále obtížný, je třeba vynaložit další úsilí za účelem zlepšení dostupnosti odpovídajících forem financování, včetně úvěrů, kapitálu a jejich kombinací. Kromě toho je třeba podporovat rozvoj specializovaných poskytovatelů financí pro malé podniky včetně sociálně orientovaných firem. Jak se uvádí v Aktu o jednotném trhu[23], Komise před koncem tohoto roku přijme legislativní nástroj, který usnadní rozvoj fondů pro sociální investice v Evropské unii. Podpora obchodu členskými státy zvyšuje zastoupení evropských podniků na globálních trzích a většina členských států podporuje internacionalizaci MSP tím, že zajišťují financování, informace a podporu při vstupu na trh, a rovněž právní úpravou. MSP, které využívají těchto služeb, jsou relativně spokojené, ačkoli pouze 27 % internacionalizovaných MSP uvedlo, že vědí o existujících opatřeních veřejné podpory, a 7 % jich skutečně využilo. Tyto výsledky ukazují, že povědomí o veřejné podpoře a její dostupnost je možné dále zlepšovat. Průměrné opoždění plateb může být v některých členských státech velmi dlouhé a může ohrožovat přežití malých podniků. V minulém roce se situace nezlepšila a v některých členských státech se dokonce zhoršila u plateb od veřejné správy (Česká republika, Řecko, Kypr, Maďarsko, Rakousko, Slovensko). Směrnice o opožděných platbách[24] požaduje, aby byly platby od veřejných orgánů uskutečňovány do 30 dnů. Splnění tohoto cíle bude pro mnoho členských států obtížné, zejména však pro Řecko, Španělsko, Itálii a Portugalsko. Možnosti, jak posílit konkurenceschopnost: Umožnit růst MSP zajištěním, aby právní předpisy nebránily rozvoji; usnadněním přístupu k odpovídajícím finančním prostředkům; a poskytováním podpůrných služeb pro přístup na nové trhy a informováním o nich. Zajištěním toho, že veřejná správa zkrátí platební lhůty a bude striktně dodržovat směrnici o opožděných platbách. | Závěry - V tomto sdělení se uvádí, že dosažení udržitelného růstu a nastartování ekonomiky vyžaduje od členských států provázané a koordinované průmyslové politiky a rovněž hluboké strukturální změny. Značných účinků lze dosáhnout podporou změn, umožněním inovací, podporou udržitelnosti, zlepšením podnikatelského prostředí a využíváním výhod jednotného trhu. Realizace těchto politik by měla být prioritou členských států, stejně jako je prioritou Komise. Rozsáhlejší koordinace politik na vnitrostátní úrovni může vést ke zvýšení omezených peněžních prostředků za účelem podpory inovací a růstu v dobách rozpočtových úspor. Na úrovni EU byl vypracován návrh Komise na víceletý finanční rámec[25], který má tyto cíle postavit do popředí a také posílit kapacitu EU investovat do průmyslových inovací tím, že se sníží roztříštěnost, zjednoduší pravidla pro příjemce a zvýší zaměření na uvádění inovací na trh. Komise posílí podporu úsilí členských států v rámci strategie Evropa 2020 tím, že bude uplatňovat konzistentní přístup ke sledování pokroku v průběhu času a poskytne nezbytné fórum pro zjišťování osvědčených postupů. Komise hodlá: Posílit koordinaci průmyslových politik členských států prostřednictvím podpory a sledování strukturálních zlepšení podporujících růst, aby bylo dosaženo cílů strategie Evropa 2020. Do konce prvního čtvrtletí roku 2012 poskytnout fórum pro zjišťování osvědčených postupů v oblasti podpory růstu prostřednictvím průmyslových politik a pro diskusi o těchto postupech. | - [1] http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_cs.htm [2] Integrovaná průmyslová politika pro éru globalizace. Konkurence a udržitelnost ve středu zájmu, KOM(2010) 614. [3] http://ec.europa.eu/economy_finance/db_indicators/surveys/index_en.htm [4] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/files/kets/hlg_report_final_en.pdf [5] Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se zavádí posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany, KOM(2011) 215 v konečném znění, 13.4.2011. [6] http://ec.europa.eu/energy/technology/set_plan/set_plan_en.htm [7] Sdělení „Plán pro Evropu účinněji využívající zdroje“, KOM(2011) 571 v konečném znění, 20.9.2011. [8] CIRIEC: The Social economy in the European Union (Sociální ekonomika v Evropské unii), 48 s. [9] Global entrepreneurship Monitor, Executive report 2009. [10] Například ve Francii je v těchto podnicích nepřítomnost z důvodu nemoci výrazně nižší než průměr, 5,5 % oproti 22 % (Absence from work for health reasons in the social economy – Nepřítomnost v práci ze zdravotních důvodů v sociální ekonomice, Chorum, duben 2011, http://www.cides.chorum.fr). [11] Evropa 2020 – Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění, KOM(2010) 2020. [12] Sdělení o Unii inovací, KOM(2010) 546 v konečném znění, 6.10.2010. [13] Sdělení o „Evropské platformě pro boj proti chudobě a sociálnímu vyloučení: evropský rámec pro sociální a územní soudržnost“, KOM(2010) 758 v konečném znění, 16.12.2010. [14] „Akt o jednotném trhu – Dvanáct nástrojů k podnícení hospodářského růstu a posílení důvěry“, KOM(2011) 206 v konečném znění, 13.4.2011. [15] http://ec.europa.eu/internal_market/smact/consultations/2011/debate/index_en.htm [16] Návrh směrnice Rady o společném konsolidovaném základu daně z příjmů právnických osob, KOM(2011) 121, 13.3.2011. [17] http://www.europe-innova.eu/web/guest/innovation-in-services/expert-panel/about [18] Akt o jednotném trhu. Dvanáct nástrojů k podnícení hospodářského růstu a posílení důvěry – „Společně pro nový růst“, KOM(2011) 206 v konečném znění, 13.4. 2011. [19] Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady, KOM(2011) 315 v konečném znění, 1.6.2011. [20] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu. [21] „Cesta k lépe fungujícímu jednotnému trhu služeb vycházející z výsledků postupu vzájemného hodnocení podle směrnice o službách“, KOM(2011) 20 v konečném znění, 27.1.2011. [22] Přezkum iniciativy „Small Business Act“ pro Evropu, KOM(2011) 78, 23.2.2011. [23] Klíčové opatření pro nástroj č. 8 Sociální podnikání. [24] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/7/EU ze dne 16. února 2011 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích (přepracování). [25] Rozpočet – Evropa 2020, KOM(2011) 500 v konečném znění.