Navrhovaná pravidla byla posouzena z hlediska přiměřenosti s cílem dosáhnout vhodné a přiměřené regulace. Pravidla by pro poskytovatele znamenala náklady, představovala by však také ambiciózní přístup, který obstojí v budoucnosti a povede k větším přínosům pro spotřebitele a společnost obecně.

Opatření EU by zajistila soustavně vysokou úroveň ochrany spotřebitelů a jasnější a harmonizovanější právní rámec pro podniky, čímž by se snížily překážky poskytování úvěrů v jiných členských státech (prostřednictvím přímého přeshraničního poskytování nebo zakládání dceřiných společností).

Většinu nákladů na provádění nové směrnice by nesli poskytovatelé úvěrů. Některá opatření by byla nákladnější pro poskytovatele, kteří v současné době nabízejí produkty, na které se směrnice nevztahuje (např. horní hranice úrokové sazby, roční procentní sazby nákladů nebo celkových nákladů úvěru). Náklady kvantifikovaných opatření pro banky se odhadují na 1,4 až 1,5 miliardy EUR. Očekává se, že náklady budou přeneseny na spotřebitele (jakkoli nebylo možné zjistit, do jaké míry se tak stane).

Upřednostňovaná možnost byla posouzena jako velmi účinná při dosahování cílů iniciativy a zajišťování vysoké úrovně soudržnosti s právními předpisy EU a účinnosti z hlediska posuzovaných hospodářských a sociálních dopadů. Očekává se, že bude mít pozitivní dopad na ochranu spotřebitelů, omezí poškozování spotřebitelů, vybuduje důvěru a zlepší sociální začleňování. Je pravděpodobné, že posílí rovné podmínky v členských státech i mezi nimi omezením roztříštěnosti stávajícího právního rámce. Kvantifikovaná opatření v rámci upřednostňované možnosti by v období 2021–2030 v oblasti poškozování spotřebitelů znamenala pokles o přibližně 2 miliardy EUR. Upřednostňovaná možnost je životaschopná i proto, že kromě uvedených kvantifikovaných opatření by byla spojena i s přínosy dalších opatření, jako jsou horní hranice pro roční procentní sazbu nákladů / úrokové sazby, které jsou považovány za velmi přínosné pro spotřebitele i pro společnost, nebylo však možné je kvantifikovat. Dopad na společnost je rovněž považován za velmi pozitivní, a to díky opatřením, která předcházejí nadměrnému zadlužení a problém nadměrného zadlužení také řeší, což zlepšuje sociální začleňování. Mezi tato opatření patří posílení posouzení úvěruschopnosti, opatření týkající se úlevy a služby dluhového poradenství. Předpokládá se, že 1 euro vynaložené na dluhové poradenství bude znamenat odpovídající přínosy v hodnotě 1,4–5,3 EUR, a to zejména díky tomu, že se předejde sociálním nákladům nadměrného zadlužení.

Rozsáhlý postup konzultací umožnil zjistit nejdůležitější názory zúčastněných stran na klíčové otázky. Za hlavní faktor, který je třeba v postupu přezkumu zohlednit, byla ve zpětné vazbě zúčastněných stran označena digitalizace trhu. Spotřebitelské organizace upřednostňují rozsáhlou revizi směrnice, jež bude řešit několik problémů zjištěných v přezkumu, které souvisejí s neodpovídající oblastí působnosti směrnice, nezodpovědnými úvěrovými praktikami, přetížením informacemi, s využíváním údajů a nadměrným zadlužením, a to zejména v souvislosti s pandemií COVID-19. Respondenti ze všech skupin zúčastněných stran a členských států souhlasí s tím, že je třeba zjednodušit informace, které spotřebitelé získávají ve fázi reklamy a před uzavřením smlouvy, a je třeba zohlednit narůstající využívání digitálních zařízení, má-li být dosaženo cíle spočívajícího v ochraně spotřebitele. Zástupci podniků velmi podporují regulační stabilitu a neregulační zásahy nebo cílené změny směrnice, které by ji přizpůsobily vývoji v oblasti digitalizace. Navrhují zjednodušení požadavků na zveřejňování informací při zachování dostatečné flexibility v postupu posuzování úvěruschopnosti. Vnitrostátní orgány legislativní změnu obecně podporují. Několik členských států patrně upřednostňuje rozsáhlé legislativní změny za účelem řešení zjištěných problémů, zatímco jiné členské státy se zasazují o cílenější přístup. Většina vnitrostátních orgánů uznává, že harmonizace pravidel by podpořila rozvoj přeshraničního trhu. Všechny zúčastněné strany oceňují výhody služeb dluhového poradenství pro zranitelné spotřebitele a věřitele, protože tyto služby umožňují věřitelům účinné vymáhání dluhů.

Tento návrh respektuje základní práva a dodržuje zásady uznané zejména v Listině základních práv Evropské unie. Usiluje především o zajištění plného dodržování pravidel o ochraně osobních údajů, vlastnických právech, zákazu diskriminace, ochraně rodinného a pracovního života a ochraně spotřebitele podle Listiny základních práv Evropské unie. Jakékoli zpracování osobních údajů pro účely této směrnice bude v souladu s nařízením (EU) 2016/679. Znamená to, že by měly být shromažďovány a jinak zpracovávány pouze údaje, které jsou přiměřené, relevantní a omezené na rozsah nezbytný k posouzení úvěruschopnosti spotřebitele.

Přizpůsobení požadavků na informace pro digitální použití, zejména prostřednictvím nového „standardního evropského přehledu o spotřebitelském úvěru“, je spojeno s počátečními náklady. Z dlouhodobého hlediska by však snížilo zátěž pro podniky, které by mohly poskytovat formulář „standardní evropské informace o spotřebitelském úvěru“ v úplném znění prostřednictvím e-mailu, aniž by bylo nutné přizpůsobovat tento formulář digitálním displejům. Jelikož přibližně jedna třetina spotřebitelů uzavřela smlouvu o úvěru on-line, mohlo by toto snížení zátěže nakonec mít pozitivní dopad na více než 25 milionů osobních bankovních půjček ročně.

Článek 18 (Povinnost posoudit úvěruschopnost spotřebitele) vyžaduje, aby věřitel nebo poskytovatel služeb skupinového financování úvěru posoudil schopnost spotřebitele splácet úvěr s přihlédnutím k zájmu spotřebitele a na základě nezbytných a přiměřených informací o příjmech a výdajích spotřebitele a dalších finančních a ekonomických poměrech, aniž by šel za rámec toho, co je nezbytně nutné k provedení takového posouzení. Článek rovněž vyžaduje, aby byl úvěr spotřebitelům poskytnut, pokud výsledek posouzení úvěruschopnosti napovídá, že závazky vyplývající ze smlouvy o úvěru nebo ze smlouvy o poskytování služeb skupinového financování úvěru budou pravděpodobně splněny tak, jak smlouva požaduje, nenastanou-li zvláštní a odůvodněné okolnosti. Pokud je posouzení úvěruschopnosti navíc založeno na automatizovaném zpracování, včetně profilování, mají spotřebitelé právo požadovat a získat lidský zásah ze strany věřitele a smysluplné vysvětlení tohoto posouzení úvěruschopnosti, vyjádřit svůj názor a napadnout toto posouzení úvěruschopnosti.

Článek 40 (Mimosoudní řešení sporů) stanoví, že spotřebitelé by měli mít přístup k postupům alternativního řešení sporů pro účely urovnávání sporů mezi spotřebiteli a věřiteli, zprostředkovateli úvěru nebo poskytovateli služeb skupinového financování úvěru týkajících se práv a povinností stanovených touto směrnicí, aniž by bylo rozlišováno mezi smluvními a předsmluvními spory. Uvedené postupy alternativního řešení sporů a subjekty, které je nabízejí, by měly splňovat požadavky na kvalitu stanovené ve směrnici 2013/11/EU.

Článek 37 (Udělování oprávnění k činnosti neúvěrových institucí, jejich zápis do registru a dohled nad nimi) stanoví, že neúvěrové instituce musí podléhat náležitým řízením o udělení oprávnění k činnosti, zápisu do registru a dohledu. Tím by se mělo zajistit, aby všichni věřitelé a poskytovatelé služeb skupinového financování úvěru, ať už jde o úvěrovou instituci či nikoli, byli předmětem náležité regulace a dohledu.

Článek 34 (Finanční vzdělávání) zavádí opatření v oblasti finančního vzdělávání, která mají členské státy podporovat, a to zejména v souvislosti se smlouvami o spotřebitelském úvěru, s cílem zlepšit finanční gramotnost spotřebitelů, a to i u digitálně prodávaných produktů.

(12)Je důležité, aby se na spotřebitele vztahovala vysoká úroveň ochrany spotřebitele. Mělo by proto být možné, aby volný pohyb nabídek úvěrů probíhal za optimálních podmínek jak pro ty, kdo úvěr nabízejí, tak pro ty, kdo o něj žádají, a to s řádným přihlédnutím ke specifické situaci v členských státech.

(13)Úplná harmonizace je nezbytná pro zajištění vysoké a rovnocenné úrovně ochrany zájmů všech spotřebitelů v Unii a pro vytvoření řádně fungujícího vnitřního trhu. Členským státům by proto nemělo být povoleno zachovávat ani zavádět vnitrostátní ustanovení odchylná od ustanovení této směrnice, není-li v této směrnici uvedeno jinak. Toto omezení by se však mělo vztahovat pouze na ustanovení harmonizovaná touto směrnicí. Kde tato harmonizovaná ustanovení nejsou, měly by mít členské státy i nadále možnost zachovávat nebo zavádět vnitrostátní právní předpisy. Členské státy by tak měly mít možnost zachovávat nebo zavádět vnitrostátní předpisy o společné a nerozdílné odpovědnosti prodávajícího nebo poskytovatele služeb a věřitele. Členské státy by rovněž měly mít možnost zachovávat nebo zavádět vnitrostátní předpisy o zrušení kupní smlouvy nebo smlouvy o poskytnutí služby v případech, kdy spotřebitel uplatní své právo na odstoupení od smlouvy o úvěru nebo smlouvy o poskytování služeb skupinového financování úvěru. V této souvislosti by mělo být členským státům dovoleno, aby u smluv o úvěru na dobu neurčitou stanovily minimální dobu, která má uplynout mezi okamžikem, kdy věřitel požádá o splacení úvěru, a okamžikem, kdy musí být úvěr splacen.

(14)Definice obsažené v této směrnici určují rozsah harmonizace. Povinnost členských států provést tuto směrnici by se tedy měla omezovat na oblast její působnosti stanovenou uvedenými definicemi. Touto směrnicí by však nemělo být dotčeno uplatňování ustanovení této směrnice členskými státy v oblastech, které nespadají do oblasti její působnosti, je-li to v souladu s právem Unie. Členské státy by tak mohly zachovat nebo zavést vnitrostátní právní předpisy, které odpovídají této směrnici nebo některým z jejích ustanovení, pro smlouvy o úvěru mimo oblast působnosti směrnice, například smlouvy o úvěru, při jejichž uzavření se po spotřebiteli žádá, aby jako záruku složil věřiteli do úschovy nějakou věc, a v nichž je odpovědnost spotřebitele přísně omezena na tuto zastavenou věc. Členské státy by dále mohly uplatňovat tuto směrnici také na vázané úvěry, které nepokrývá definice smlouvy o vázaném úvěru stanovená v této směrnici. Ustanovení této směrnice o smlouvách o vázaném úvěru by tedy mohla být uplatňována i na smlouvy o úvěru, které jen zčásti slouží k financování kupní smlouvy nebo smlouvy o poskytnutí služby.

(15)Řada členských států uplatnila směrnici 2008/48/ES na oblasti, které nespadají do její oblasti působnosti, aby tak zvýšily úroveň ochrany spotřebitele. Některé ze smluv o úvěru, které nespadají do oblasti působnosti uvedené směrnice, mohou spotřebitele vlastně poškozovat, a to včetně krátkodobých půjček s vysokými náklady, jejichž výše je obvykle nižší než minimální hranice 200 EUR stanovená ve směrnici 2008/48/ES. V této souvislosti a s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele a usnadnit přeshraniční trh spotřebitelských úvěrů by se oblast působnosti této směrnice měla vztahovat na některé smlouvy, které byly z oblasti působnosti směrnice 2008/48/ES vyloučeny, například smlouvy o spotřebitelském úvěru ve výši nižší než 200 EUR. Stejně tak by se tato směrnice měla vztahovat na další produkty, které jsou potenciálně škodlivé, neboť jsou spojeny s vysokými náklady nebo vysokými poplatky v případě zmeškaných plateb, aby byla zajištěna větší transparentnost a lepší ochrana spotřebitele, což povede k vyšší důvěře spotřebitelů. V této souvislosti by z oblasti působnosti této směrnice neměly být vyloučeny leasingové smlouvy, smlouvy o úvěru ve formě možnosti přečerpání, u kterých musí být úrok splacen do jednoho měsíce, a smlouvy o úvěru, u nichž je úvěr poskytnut bezúročně a bez jakýchkoli jiných poplatků, včetně programů „kup teď, zaplať později“, tj. nových digitálních finančních nástrojů, které spotřebitelům umožňují nakoupit a splácet nákupy postupně, a smlouvy o úvěru, podle jejichž podmínek musí být úvěr splacen do tří měsíců a platí se pouze zanedbatelné poplatky. Kromě toho by do oblasti působnosti této směrnice měly být zahrnuty všechny smlouvy o úvěru do výše 100 000 EUR. Horní hranice smluv o úvěru podle této směrnice by měla být zvýšena, aby se zohlednila indexace za účelem přizpůsobení se účinkům inflace od roku 2008 a v nadcházejících letech.

(16)Skupinové financování se stále větší měrou stává druhem financování dostupným spotřebitelům, obvykle na nízké výdaje nebo investice. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1503 vylučuje z oblasti své působnosti služby skupinového financování, a to včetně služeb usnadňujících poskytnutí úvěru, které jsou poskytovány spotřebitelům podle definice ve směrnici 2008/48/ES. V této souvislosti si tato směrnice klade za cíl doplnit nařízení (EU) 2020/1503, a to nápravou tohoto vyloučení na základě právního vyjasnění použitelného právního režimu pro služby skupinového financování v případech, kdy se spotřebitel snaží získat úvěr prostřednictvím poskytovatele služeb skupinového financování úvěru.

(17)Poskytovatel služeb skupinového financování úvěru provozuje digitální platformu otevřenou veřejnosti s cílem spárovat potenciální věřitele se spotřebiteli, kteří hledají financování, nebo toto spárování usnadnit. Takové financování by mohlo mít formu spotřebitelského úvěru. Pokud poskytovatelé služeb skupinového financování úvěru přímo poskytují úvěry spotřebitelům, vztahovala by se na ně ustanovení této směrnice týkající se věřitelů. Pokud poskytovatelé služeb skupinového financování úvěru usnadňují poskytování úvěrů mezi věřiteli jednajícími v rámci své živnosti, podnikání nebo povolání a spotřebiteli, měly by se na tyto věřitele vztahovat povinnosti věřitelů podle této směrnice. V takové situaci jednají poskytovatelé služeb skupinového financování úvěru jako zprostředkovatelé úvěru, a proto by se na ně měly vztahovat povinnosti stanovené v této směrnici pro zprostředkovatele úvěru.

(18)Některá ustanovení této směrnice by se navíc měla vztahovat na poskytovatele služeb skupinového financování úvěru, kteří jednají jako poskytovatelé služeb skupinového financování úvěru, a nikoli jako věřitelé nebo zprostředkovatelé úvěru, pokud usnadňují poskytování úvěrů mezi osobami poskytujícími spotřebitelský úvěr mimo rámec své živnosti, podnikání nebo povolání na jedné straně a spotřebiteli na straně druhé. V této souvislosti by měl poskytovatel služeb skupinového financování úvěru dodržovat určitá pravidla a povinnosti podle této směrnice, včetně povinnosti provést posouzení úvěruschopnosti a pravidel pro předsmluvní informace. Na osoby, které mimo rámec své živnosti, podnikání nebo povolání poskytují spotřebitelům úvěr prostřednictvím platformy skupinového financování úvěru, by se neměly vztahovat povinnosti věřitelů podle této směrnice.

(19)V případě zvláštních smluv o úvěru, na které se vztahují pouze některá ustanovení této směrnice, by členské státy měly mít i nadále možnost ve svém vnitrostátním právu upravit tyto druhy smluv o úvěru, pokud jde o další aspekty neharmonizované touto směrnicí.

(20)Smlouvy o průběžném poskytování služeb nebo o dodávání zboží stejného druhu, za které spotřebitel po dobu poskytování nebo dodávání platí ve splátkách, se mohou od smluv o úvěru, na něž se vztahuje tato směrnice, značně lišit co do zájmů dotčených smluvních stran a způsobu a předmětu plnění. Proto by se takové smlouvy pro účely této směrnice neměly považovat za smlouvy o úvěru. Mezi tyto smlouvy patří například pojistná smlouva, kdy se pojištění platí v měsíčních splátkách.

(21)Smlouvy o úvěru týkající se poskytování úvěrů zajištěných nemovitostí a smlouvy o úvěru, jejichž účelem je financování nabytí nebo zachování vlastnických práv k pozemku nebo ke stávající či projektované budově, by měly být vyňaty z oblasti působnosti této směrnice, jelikož takové smlouvy jsou upraveny směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/17/ES. Z oblasti působnosti této směrnice by však neměly být vyloučeny nezajištěné úvěry, jejichž účelem je rekonstrukce nemovitosti určené k bydlení, včetně těch, u nichž je celková výše úvěru vyšší než 100 000 EUR.

(22)Tato směrnice by se měla použít nezávisle na tom, zde je věřitelem právnická nebo fyzická osoba. Neměla by se však dotýkat práva členských států omezit poskytování spotřebitelského úvěru pouze na právnické osoby nebo na některé právnické osoby.

(23)Některá ustanovení této směrnice by se měla použít na fyzické a právnické osoby (zprostředkovatele úvěru), které v rámci své živnosti, podnikání nebo povolání za úplatu předkládají nebo nabízejí smlouvy o úvěru spotřebitelům, pomáhají spotřebitelům prováděním přípravných prací pro uzavření smlouvy o úvěru nebo uzavírají smlouvy o úvěru se spotřebiteli jménem věřitele.

(24)Informace poskytované spotřebitelům, jako jsou předsmluvní informace nebo všeobecné informace, by měly být poskytovány bezplatně.

(25)Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“). Tato směrnice především plně respektuje práva na ochranu osobních údajů, vlastnická práva, zákaz diskriminace, ochranu rodinného a profesionálního života a na ochranu spotřebitele podle Listiny.

(26)Spotřebitelé, kteří legálně pobývají v Unii, by při podávání žádosti o smlouvu o úvěru nebo smlouvu o poskytování služeb skupinového financování úvěru a při uzavírání nebo držení takové smlouvy v Unii neměli být diskriminováni na základě své státní příslušnosti nebo místa bydliště ani na základě jakéhokoli důvodu podle článku 21 Listiny.

(27)Spotřebitelé by měli být chráněni proti nekalým nebo zavádějícím praktikám, zejména pokud jde o informace poskytované věřitelem, zprostředkovatelem úvěru nebo poskytovatelem úvěrových služeb skupinového financování úvěru, v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES. Uvedená směrnice se nadále vztahuje na smlouvy o úvěru a služby skupinového financování úvěru a funguje jako „záchranná síť“, která zajišťuje, aby bylo možné udržet vysokou společnou úroveň ochrany spotřebitele před nekalými obchodními praktikami ve všech odvětvích, a to i doplňováním jiných právních předpisů Unie.

(28)Reklama se obvykle zaměřuje zejména na jeden nebo několik produktů, avšak spotřebitelé by měli mít možnost se rozhodnout s plnou znalostí škály nabízených úvěrových produktů. V tomto ohledu hrají důležitou roli všeobecné informace, které poučí spotřebitele o širokém spektru dostupných produktů a služeb a jejich klíčových vlastnostech. Spotřebitelům by proto vždy měly být přístupné všeobecné informace o dostupných úvěrových produktech. Tím by neměla být dotčena povinnost poskytovat spotřebitelům individuální předsmluvní informace.

(29)Měla by být přijata zvláštní ustanovení o reklamě na smlouvy o úvěru nebo služby skupinového financování úvěru a o určitých standardních informacích, které by měly být spotřebitelům poskytovány, aby zejména mohli srovnávat různé nabídky. Tyto informace by měly být poskytovány jasným, výstižným a zřetelným způsobem prostřednictvím reprezentativního příkladu. Standardní informace by měly být zobrazeny předem a velmi viditelně, srozumitelně a poutavě. Měly by být jasně čitelné a přizpůsobené tak, aby zohledňovaly technická omezení určitých médií, například displejů mobilních telefonů. Dočasné akční podmínky, například snížená úroková sazba v prvních měsících trvání smlouvy o úvěru nebo služeb skupinového financování úvěru, by jako takové měly být zřetelně označeny. Spotřebitelé by měli vidět všechny základní informace na první pohled, a to i pokud je čtou na displeji mobilního telefonu. Spotřebiteli by mělo být sděleno i telefonní číslo a e-mailová adresa věřitele a tam, kde je to relevantní, zprostředkovatele úvěru a poskytovatele služeb skupinového financování úvěru, aby mohl věřitele, zprostředkovatele úvěru nebo poskytovatele služeb skupinového financování úvěru rychle a efektivně kontaktovat. Není-li možné uvést celkovou výši úvěru, měl by se stanovit strop jako souhrn všech částek, jež jsou dány k dispozici, zejména pokud smlouva o úvěru dává spotřebiteli volnost v čerpání, avšak stanoví omezení částky. Strop by měl vyjadřovat horní omezení částky úvěru, která může být spotřebiteli zpřístupněna. Ve zvláštních a odůvodněných případech by mohlo být množství zveřejněných informací omezeno, aby spotřebitel lépe rozuměl informacím zveřejňovaným v reklamě na smlouvy o úvěru nebo služby skupinového financování úvěru, jestliže použité médium – například rozhlasová reklama – neumožňuje vizuální zobrazení těchto informací. Kromě toho by měly mít členské státy i nadále možnost upravit ve svém vnitrostátním právu požadavky týkající se reklamy na smlouvy o úvěru nebo služby skupinového financování úvěru, která neobsahuje informace o nákladech úvěru.

(30)Aby se spotřebitelé mohli rozhodnout na základě úplné znalosti věci, měli by nejméně jeden den před uzavřením smlouvy o úvěru nebo smlouvy o poskytování služeb skupinového financování úvěru obdržet přiměřené informace, včetně informací o podmínkách a nákladech úvěru a o svých povinnostech, jakož i náležité vysvětlení těchto informací, které budou moci v klidu a za jim vyhovujících podmínek důkladně zvážit. Těmito pravidly by neměla být dotčena směrnice Rady 93/13/EHS.

(31)Předsmluvní informace by měly být poskytnuty prostřednictvím formuláře „standardní evropské informace o spotřebitelském úvěru“. Aby spotřebitelé mohli lépe pochopit a porovnat nabídky, měl by být vedle formuláře „standardní evropské informace o spotřebitelském úvěru“ poskytován i formulář „standardní evropský přehled o spotřebitelském úvěru“, který shrne klíčové prvky úvěru a v němž spotřebitelé na první pohled uvidí všechny základní informace, a to i na displeji mobilního telefonu. Informace by měly být srozumitelné, jasně čitelné a přizpůsobené technickým omezením určitých médií, například displejů mobilních telefonů. Měly by být zobrazeny přiměřeným a vhodným způsobem prostřednictvím různých kanálů, aby bylo zajištěno, že každý spotřebitel bude moci získat přístup k informacím na rovném základě a v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/882.