CS   CS 
 
 
 EVROPSKÁ  
KOMISE   
V Bruselu dne 21.11.2018  
COM(2018) 761 final  
 
SPOLEČNÁ ZPRÁVA KOMISE A RADY  
O ZAMĚSTNANOSTI,  
 
která doprovází sdělení Komise o roční analýze růstu 2019   
 
1 
 OBSAH  
Předmluva  ................................ ................................ ................................ ................................ ... 2 
HLAVNÍ SDĚLENÍ  ................................ ................................ ................................ ...................  3 
1. PŘEHLED TRHU PRÁCE, SOCIÁLNÍCH TRENDŮ A VÝZEV V  EVROPSKÉ UNII
 13 
1.1 Trendy na trhu práce  ................................ ................................ ..............................  13 
1.2 Sociální trendy  ................................ ................................ ................................ ....... 19 
2. ZÁZNAM AKTUÁLNÍ SITUA CE PODLE SROVNÁVACÍHO PŘEHLEDU 
SOCIÁLNÍCH UKAZATELŮ  ................................ ................................ ................................  23 
2.1 Vysvětlení ke  srovnávacímu přehledu  ................................ ................................ ... 23 
2.2 Fakta ze srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů  ................................ ...........  25 
3.  ZAMĚSTNANOST A SOCIÁLNÍ REFORMY – VÝSLEDKY A OPATŘENÍ 
ČLENSKÝCH STÁTŮ  ................................ ................................ ................................ ............  32 
3.1  Hlavní směr 5: Podpora poptávky po pracovní síle  ................................ ...............  32 
3.1.1  Klíčové ukazatele  ................................ ................................ ...............................  33 
3.1.2  Politická odpověď  ................................ ................................ ..............................  47 
3.2 Hlavní směr 6: Zlepšení nabídky práce a  přístupu k  zaměstnání, dovednostem 
a kompetencím  ................................ ................................ ................................ ..................  53 
3.2.1  Klíčové ukazatele  ................................ ................................ ...............................  53 
3.2.2 Politické reakce  ................................ ................................ ................................ .. 83 
3.3 Hlavní směr 7: Zlepšení fungování trhů práce a účinnost sociálního dialogu  ....... 96 
3.3.1  Klíčové ukazatele  ................................ ................................ ...............................  96 
3.3.2  Politické reakce  ................................ ................................ ................................  122 
3.4 Hlavní směr 8: Prosazování rovných příležitostí pro všechny, podpora sociálního 
začleňování a  boj proti chudobě ................................ ................................ ......................  136 
3.4.1  Klíčové ukazatele  ................................ ................................ .............................  136 
3.4.2  Politická reakce  ................................ ................................ ................................  158 
PŘÍLOHY  ................................ ................................ ................................ ...............................  165 
  
 
2 
 Předmluva  
Vypracování společné zprávy o zaměstnanosti Evropskou komisí a Radou ukládá článek 148 
Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Původní návrh této zprávy předkládaný 
Evropskou  komisí je součástí podzimního balíčku, jenž obsahuje roční analýzu růstu a kterým 
se zahajuje evropský semestr. Společná zpráva o zaměstnanosti v  souladu s  hlavními směry 
politik zaměstnanosti členských států1 poskytuje roční přehled klíčového vývoje 
zamě stnanosti a sociální situace v  Evropě, jakož i reformních opatření členských států. 
Informování o těchto reformách se přidržuje struktury uvedených hlavních směrů: podpora 
poptávky po pracovní síle (hlavní směr 5), zlepšení nabídky práce a přístupu k zaměs tnání, 
dovednostem a kompetencím (hlavní směr 6), zlepšení fungování trhů práce a zvýšení 
účinnosti sociálního dialogu (hlavní směr 7) a prosazování rovných příležitostí pro všechny, 
podpora sociálního začleňování a boj proti chudobě (hlavní směr 8).  
Společná zpráva o zaměstnanosti kromě toho sleduje výsledky členských států v  souvislosti 
se srovnávacím přehledem sociálních ukazatelů, který byl vytvořen v kontextu evropského 
pilíře sociálních práv. Tento pilíř byl stanoven prostřednictvím interinstitucioná lního 
prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise dne 17.  listopadu 2017. Vymezuje zásady 
a práva ve třech oblastech: i) rovné příležitosti a  přístup na  trh práce , ii) spravedlivé  pracovní  
podmínky  a iii) sociální  ochrana  a začleňování.  Sledování  pokro ku dosahovaného v  těchto 
oblastech se opírá o podrobnou analýzu srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů, který je 
k pilíři připojen.  
Společná zpráva o zaměstnanosti má tuto strukturu: úvodní kapitola (kapitola 1) je úvodem do 
problematiky a informuje o hlavních trendech na trhu práce a sociálních trendech v  Evropské 
unii. Kapitola 2 předkládá hlavní výsledky analýzy srovnávacího přehledu sociálních 
ukazatelů spojeného s  evropským pilířem sociálních práv. Kapitola 3 podává podrobný popis 
klíčových ukazate lů pro jednotlivé země (včetně ukazatelů vybraných ze srovnávacího 
přehledu sociálních ukazatelů) a politik, jež provádějí členské státy při uskutečňování 
hlavních směrů politik zaměstnanosti.  
  
                                                           
1 Rada Evropské unie přijala revidované hlavní směry zaměstnanosti v červenci 2018, které sladila s evropským 
pilířem sociálních práv (rozhodnutí Rady (EU) 2018/1215 ze dne 16. července 2018 o hlavních směrech politik 
zaměstnanosti členských států).  
 
3 
 HLAVNÍ SDĚLENÍ  
Evropa dosahuje pokroku ohledně srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů, který 
doplňuje evropský pilíř sociálních práv.  V kontextu zlepšující se situace na trzích práce a 
úbytku chudoby zaznamenalo v průměru 13 ze 14 hlavních ukazatelů srovnávacího přehledu 
sociálních ukazatelů za poslední rok zle pšení. Z hospodářského oživení přesto ještě nemají 
stejný prospěch všichni občané a země. U většiny členských států byly v  souvislosti 
s konkrétními zásadami pilíře zjištěny problémy. Současný hospodářský rozmach poskytuje 
příležitost k posílení reforem za měřených na zlepšení inkluzivnosti, odolnosti a spravedlnosti 
trhů práce a systémů sociální ochrany, a tedy i podpoření konvergence směrem k lepším 
životním a pracovním podmínkám v EU. Existuje ale i riziko nepříznivého vývoje oživení, a je 
tedy naléhavě n utné, aby členské státy této příležitosti využily.  
Pokračuje intenzivní vytváření pracovních míst, přičemž zaměstnanost v EU dosahuje 
rekordní úrovně.  Ve druhém čtvrtletí roku 2018 bylo v EU zaměstnáno 239 milionů osob, což 
je o 14 milionů více než nejnižš í úroveň dosažená v polovině roku 2013, na vrcholu krize. 
Míra zaměstnanosti osob ve věkové skupině 20 –64 let se ve stejném období zvýšila na 73,2  %: 
vzhledem k současnému trendu je EU na dobré cestě k dosažení míry zaměstnanosti ve výši 
75 % do roku 2020,  jak to předpokládá cíl strategie Evropa 2020. Růst zaměstnanosti se v 
roce 2017 a prvních dvou čtvrtletích roku 2018 rozšířil mezi všechny hlavní demografické 
skupiny, přičemž stejně jako v předcházejících letech největší zvýšení zaznamenali starší 
pracov níci (věková skupina 55 –64 let). Přesto výrazné rozdíly v míře zaměstnanosti v celé EU 
naznačují, že existuje prostor pro další zlepšení, zejména u těch členských států, které dosud 
ani zdaleka nedosahují svých vnitrostátních cílů strategie Evropa 2020.  
Nezaměstnanost se vrátila na úroveň před krizí, ale v řadě členských států zůstává vysoká.  
Díky stabilnímu oživení trhu práce se míra nezaměstnanosti v roce 2017 snižovala a ve 
druhém čtvrtletí roku 2018 dosáhla výše 6,9  %. Nyní dosahuje nejnižší úrovně za d eset let, 
která se nachází více než 4 p.b. pod úrovní nejvyšší hodnoty z roku 2013. Míra 
nezaměstnanosti v eurozóně ve výši 8,3  % ve druhém čtvrtletí 2018 zůstává o jeden procentní 
bod vyšší než nejnižší úroveň zaznamenaná v roce 2008. V Řecku, Španělsku, Itálii, 
Chorvatsku a na Kypru je míra nezaměstnanosti stále velmi vysoká.  
Nárůst zaměstnanosti je i nadále významnější, pokud jde o zaměstnané osoby, než o 
odpracované hodiny. Celkový počet odpracovaných hodin v EU se v roce 2017 stále zvyšoval, 
 
4 
 i když pomaleji než celková zaměstnanost – a ještě se nevrátil na úroveň z roku 2008. Vysoký 
počet nedobrovolných pracovníků na částečný úvazek (tj. pracovníků, kteří pracují na 
částečný  úvazek, ale chtěli by pracovat více), stále ještě o 1,3 milionu osob vyšší než v roce 
2008, také naznačuje, že na trhu práce přetrvává ochablost. Klesající počet odpracovaných 
hodin na osobu je nicméně součástí strukturálního trendu, který začal na počátk u 21. století.  
Příjmy domácností nadále rostou téměř ve všech členských státech.  Reálný disponibilní 
příjem domácností na obyvatele rostl silněji v členských státech, které k Unii přistoupily v 
poslední době, čímž byl podpořen proces konvergence směrem na horu. Zatímco hnací silou 
tohoto vývoje byly především příznivé ekonomické podmínky, pozitivně jej ovlivnily rovněž 
reformy, jež vedly ke zlepšení přiměřenosti sociálních dávek, včetně systémů minimálního 
příjmu. V mnoha zemích však reálný hrubý disponibil ní příjem na obyvatele zůstává na 
výrazně nižší úrovni něž před krizí. Příjmy domácností rostly pomaleji než HDP, což 
upozorňuje na skutečnost, že zisky plynoucí z oživení se dostaly k domácnostem pouze do 
určité míry, a tudíž vyvstaly otázky ohledně inklu zivnosti nedávného růstu.  
Na pozadí silného hospodářského oživení a oživení na trhu práce se v roce 2017 výrazně 
snižoval podíl osob ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením. Více než 5 milionů 
lidí se vymanilo z chudoby nebo sociálního vyloučení, čí mž začal největší pokles od oživení. 
Tato změna byla způsobena zejména klesajícím počtem lidí, kteří trpí silnou materiální 
deprivací a/nebo žijí v domácnostech s velmi nízkou intenzitou práce (tyto ukazatele klesly ze 
svých příslušných nejvyšších hodnot o  15 a 8 milionů). Celkový počet osob ohrožených 
chudobou nebo sociálním vyloučením, tedy 113 milionů lidí neboli 22,5  % veškerého 
obyvatelstva v roce 2017, je nyní nižší než úroveň před krizí. Odhady naznačují, že tento trend 
bude pokračovat do příštího ro ku. K dosažení cíle Evropa 2020 v oblasti snižování chudoby a 
sociálního vyloučení však zbývá dlouhá cesta.  Ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením 
zůstává výzvou zejména u dětí, osob se zdravotním postižením a osob z rodiny migrantů.  
Růst reálných me zd se v roce 2017 zpomalil, ale v roce 2018 došlo k jeho oživení.  Celkově 
růst mezd zůstává pod úrovní toho, co lze očekávat na základě pozitivního trhu práce a 
hospodářské výkonnosti. Umírněnou dynamiku mezd v minulých letech lze vysvětlit slabým 
růstem p roduktivity, přetrvávajícími nízkými inflačními očekáváními a zbývajícími rezervami 
na trhu práce. V reálných hodnotách průměrné mzdy stále zaostávají v  mnoha členských 
státech za úrovněmi před krizí a jejich růst zůstal v  roce 2017 pod úrovní růstu. To je  v 
souladu s dlouhodobým trendem: v období mezi roky 2000 a 2017 skutečná přidaná hodnota 
 
5 
 na zaměstnanou osobu v EU vzrostla o 15,6  %, zatímco skutečné odměny na zaměstnance 
vzrostly pouze o 11,2  %. Navzdory tomuto vývoji existují důkazy o tom, že ačkoli m ezi 
členskými státy i v rámci nich přetrvávají velké rozdíly, probíhá sbližování úrovní pracovních 
příjmů.  
Rámce pro stanovování mezd (včetně minimálních mezd) začínají reagovat na zlepšení 
podmínek na trhu práce.  Konkrétně byla v několika zemích za účasti  sociálních partnerů 
zvýšena zákonná minimální mzda. Tento vývoj je důležitý s ohledem na přetrvávající vysokou 
míru chudoby pracujících v řadě členských států, což také vyžaduje opatření v oblasti 
navrhování daní a přiměřenosti dávek. V této souvislosti j e důležité, aby úprava úrovně 
minimální mzdy vycházela z transparentních a předvídatelných pravidel s přihlédnutím k 
jejímu dopadu na konkurenceschopnost, vytváření pracovních míst a chudobu pracujících.  
V souvislosti s dlouhodobým vytvářením pracovních mí st některé skupiny stále čelí obtížím 
při získávání přínosů z oživení.  Nárůst počtu pracovních míst v roce 2017 byl veden převážně 
ženami, staršími pracovníky a osobami s vysokou kvalifikací. Na druhé straně míra 
zaměstnanosti pracovníků s nízkou kvalifika cí je stále na nižší úrovni než před krizí a zůstává 
o téměř 30 p.b. nižší než u pracovníků s vysokou kvalifikací. Přestože se míra zaměstnanosti 
mladých lidí zvyšuje, je nižší než v roce 2008 (o 2,7 p.b.). Pozitivnějším zjištěním je, že podíl 
mladých lidí , kteří nejsou zaměstnaní ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy, ve 
výši 10,9  % se nyní nachází na stejné úrovni jako před krizí. Osoby z rodiny migrantů čelí 
výzvám v oblasti zaměstnatelnosti: v roce 2017 činil rozdíl mezi mírou zaměstnanosti 
pracovníků narozených v EU a pracovníků narozených mimo EU 10 p.b. (nárůst z 4,5 p.b. v 
roce 2008). Tento rozdíl je obzvláště výrazný u žen z řad migrantů. A konečně u lidí se 
zdravotním postižením je méně pravděpodobné, že se budou podílet na trhu práce; potenciál k 
zapojení jejich talentů zůstává značně nevyužitý.  
Účast žen na trhu práce nadále roste rychlým tempem. Míra zaměstnanosti žen v roce 2017 
činila 66,5  %, což je o téměř 5 p.b. více než v roce 2008.  Přesto rozdíl mezi mírou 
zaměstnanosti žen a mužů zůstává výrazný, přičemž mezi jednotlivými členskými státy jsou 
značné rozdíly. Ačkoli ženy mají obecně lepší kvalifikaci než muži, pokud jde o dosažené 
vzdělání, rozdíly v odměňování žen a mužů jsou vysoké a klesají jen postupně. Ženy jsou 
nadměrně z astoupeny v odvětvích a profesích s nižšími výdělky a ve srovnání s jejich úrovní 
dovedností častěji pracují na nekvalifikovaných pracovních místech. Dopad rodičovství a 
pečovatelských povinností zůstává hlavní příčinou nižší míry zaměstnanosti, přičemž 
 
6 
 nedostatečně rozvinuté služby představují hlavní překážku bránící ženám, aby zůstaly v 
zaměstnání nebo se do něj navrátily. Navíc neformální pečovatelé, z nichž většina jsou ženy, 
jsou více ohroženi chudobou a finanční závislostí, přičemž přerušení kariéry s e často promítá 
do nižších důchodových nároků. Řada členských států podniká kroky k zajištění finančně 
dostupného a rovného přístupu ke kvalitním službám péče o děti a službám dlouhodobé péče, 
avšak přetrvávají významné problémy. V některých případech by b ylo prospěšné vyváženější 
rozdělení placeného pracovního volna z rodinných důvodů mezi ženami a muži. Několik 
členských států přizpůsobuje svůj daňový systém a systém sociálních dávek, aby odstranily 
překážky, které odrazují druhé výdělečně činné osoby v d omácnosti od práce. Konkrétní 
opatření pro řešení rozdílů v odměňování žen a mužů existují pouze v omezeném počtu zemí.  
V posledním desetiletí se výrazně zvýšila míra zaměstnanosti starších pracovníků.  U věkové 
skupiny 55 –64 let vzrostla z 45,5  % v roce  2008 na 57,1  % v roce 2017. Starší pracovníci byli 
relativně více chráněni před recesí a jejich míra zaměstnanosti se během krize stále 
zvyšovala, přičemž se následně stala důležitou hnací silou obnovy pracovních míst. Rostoucí 
doba trvání pracovního života je důsledkem řady faktorů, včetně zvýšení zákonem 
stanoveného důchodového věku, lepšího přístupu k pečovatelským službám, dostupnosti 
flexibilních pracovních režimů a strategií aktivního stárnutí. Několik členských států dále 
podporuje účast starších praco vníků na trhu práce, a to mimo jiné podporou pružnějšího 
přechodu do důchodu a poskytováním finančních pobídek jak pro zaměstnavatele, tak pro 
zaměstnance.  
Situace mladých lidí na trhu práce se nadále zlepšuje, avšak nezaměstnanost mladých lidí 
zůstává v řadě členských států vysoká. Přestože míra nezaměstnanosti mladých lidí (věková 
skupina 15 –24 let) stále klesá a je zpět na úrovni z roku 2008, mezi jednotlivými zeměmi 
existují značné rozdíly a v některých z nich je tato míra velmi vysoká. Značná část mla dých 
lidí je stále ekonomicky neaktivní. Celkem v  EU nebylo v  roce 2017 zaměstnáno ani se 
neúčastnilo vzdělávání nebo odborné přípravy (NEET) téměř 6  milionů osob ve věku 15 –24 
let. Neúčast mladých lidí na trhu práce trvající delší dobu může mít negativní důsledky pro 
potenciální růst, jakož i negativní dopady na dotčené jednotlivce, jako je zhoršování 
dovedností, vyšší míra ohrožení chudobou a sociálním vyloučením v pozdější fázi života. 
Opatření přijatá členskými státy v souladu s doporučením Rady o zaved ení záruk pro mladé 
lidi jsou klíčovými hybnými silami pro zlepšení.   
 
7 
 Zajištění přístupu ke kvalitnímu a inkluzivnímu vzdělávání a odborné přípravě umožňuje 
mladým generacím stát se angažovanými a aktivními občany a pomáhá jim při začlenění na 
trh práce a do života společnosti. Evropa pokračuje na cestě k dosažení hlavního cíle pro rok 
2020, kterým je 10% míra předčasného odchodu ze vzdělávání, a téměř dosáhla cíle 40 %, 
pokud jde o míru dosažení terciárního vzdělávání. Přetrvávají však velké rozdíly mezi 
jednotlivými členskými státy a mezi skupinami obyvatelstva (například mezi muži a ženami a 
mezi osobami narozenými v EU a osobami narozenými mimo EU). Vysoký podíl žáků se 
slabými výsledky v základních dovednostech a silná korelace výsledků vzdělávání se so ciálně -
ekonomickým postavením a výsledky na trhu práce vyvolává znepokojení. Členské státy 
podnikají kroky ke zlepšení svých vzdělávacích systémů, zejména s cílem dalšího snižování 
míry předčasných odchodů ze vzdělávání, podpory rovného přístupu a zlepšová ní výsledků 
vzdělávání u znevýhodněných žáků. Prioritou některých členských států je více (účinnějších) 
investic do systémů vzdělávání a odborné přípravy. Vysokou prioritu má v programech 
členských států rovněž zlepšování kvality vysokoškolského vzdělávání  a jeho relevantnosti pro 
potřeby trhu práce, zejména v souvislosti s rostoucí mírou dosažení terciárního vzdělání.  
Technologické změny a související transformace na trzích práce vyžadují zásadní zvýšení 
kvalifikace a rekvalifikaci obyvatel v produktivním věku. Mít kvalifikaci relevantní pro 
potřeby trhu práce je stále důležitější pro to, aby se pracovníci přizpůsobili prostředí, které se 
rychle mění.  V EU je poměr mezi dospělými s nízkou kvalifikací a počtem pracovních míst 
vyžadujících nízkou úroveň kvali fikace v průměru tři ku jedné. A přesto je u osob s nízkou 
kvalifikací a starších osob výrazně méně pravděpodobné, že se zúčastní programů pro 
vzdělávání dospělých, než je tomu v průměru. Značné rozdíly přetrvávají z hlediska 
digitálních dovedností: více n ež 40  % dospělých v EU nemá základní digitální dovednosti, 
přičemž nejvyšší hodnoty dosahují v některých členských státech 70  %. Z toho vyplývá, že 
významná část obyvatelstva nemůže využít celou řadu služeb, což má negativní dopady na 
začlenění a produktiv itu.  
Členské státy přizpůsobují své systémy rozvoje dovedností a vytvářejí strategie pro zlepšení 
relevantnosti odborné přípravy pro potřeby trhu práce s cílem usnadnit přechody studentů 
na trh práce a v jeho rámci.  To zahrnuje opatření, která mají učinit  dovednosti a kvalifikace 
srozumitelnějšími a zajistit jejich uznávání v celé Evropě, a to při zohlednění učení mimo 
institucionální rámec. Systémy odborného vzdělávání a odborné přípravy jsou revidovány a 
aktualizovány v zájmu jejich větší relevantnosti p ro potřeby trhu práce a podpory přístupu, 
 
8 
 problémy v těchto oblastech však přetrvávají. Důležitými politickými pákami pro dosažení 
lepších výsledků je poskytování pobídek znevýhodněným skupinám k účasti na vzdělávání 
dospělých spolu s řádným poradenstvím a  poskytování finanční podpory společnostem na 
odbornou přípravu jejich zaměstnanců. Členské státy nadále zvyšují nabídku příležitostí pro 
vzdělávání a získání kvalifikace pro dospělé s nízkou úrovní dovedností v souladu s iniciativou 
týkající se cest prohl ubování dovedností. Podpora rozvoje digitálních dovedností zaujímá 
mezi prioritami členských států v oblasti vzdělávání a dovedností důležité místo.  
Výskyt atypických forem práce je na úrovni EU přibližně stabilní, avšak vysoká segmentace 
trhu práce zůstá vá pro řadu členských států problémem.  Podíl celkového počtu zaměstnanců 
s dočasnou pracovní smlouvou se v posledních letech výrazně nezměnil a v průměru se 
pohyboval okolo 14  %. Celkově je více než polovina dočasných zaměstnanců je 
„nedobrovolná“, přičemž  ve dvanácti členských státech jejich míra dosahuje 70  % nebo více. 
V několika zemích je kombinace vysokého podílu dočasných smluv a nízké míry přechodu na 
smlouvy na dobu neurčitou příznačná pro dualitu pracovního trhu. To vyvolává znepokojení, 
neboť atyp ičtí pracovníci vykazují nižší kvalitu pracovních míst a vyšší míru ohrožení 
chudobou pracujících. Kromě toho lze zhruba čtvrtinu všech samostatně výdělečně činných 
pracovníků v EU klasifikovat jako „zranitelné“ nebo „skryté“. Výsledky průzkumu rovněž 
nazn ačují, že podíl osob, které vydělávají více než polovinu svého příjmu jako pracovníci 
platformy, dosahuje nyní přibližně 2 % (2017) a očekává se, že dále poroste; je tedy důležité, 
aby se na tento vývoj zaměřila zvýšená politická pozornost. V některých čle nských státech se 
uskutečňují reformy v oblasti právní předpisů na ochranu zaměstnanosti s cílem dosažení 
lepší rovnováhy mezi flexibilitou a jistotou a předcházení segmentaci. V některých případech 
mezi ně patří přísnější podmínky pro používání dočasných smluv nebo širší oblast působnosti 
pro kolektivní vyjednávání s cílem definování jejich rámce. V několika členských státech byla 
zahájena regulace v oblasti nových forem práce, včetně pracovníků platforem a samostatně 
činných pracovníků.  
Dávky v nezaměstna nosti v přiměřené výši, po přiměřenou dobu, přístupné všem 
pracovníkům a doprovázené účinnými aktivačními opatřeními jsou klíčem k podpoře 
uchazečů o zaměstnání během přechodů.  Nastavení těchto systémů se v jednotlivých 
členských státech značně liší, a to ve všech aspektech. Nedávné reformy v této oblasti se 
většinou zaměřovaly na posílení požadavků na aktivaci uchazečů o zaměstnání, kteří čerpají 
dávky, například posílením povinností při hledání zaměstnání a podmínek pro přijetí nového 
 
9 
 pracovního místa. Zů stávají obavy ohledně pokrytí atypických pracovníků, kteří často nemají 
plný přístup k systému, a chybějícího pokrytí pro osoby samostatně výdělečně činné – což jsou 
problémy, které byly zdůrazněny v návrhu Komise týkajícím se doporučení Rady o přístupu 
pracovníků a osob samostatně výdělečně činných k sociální ochraně.  
Účinné aktivní politiky na trhu práce a veřejné služby zaměstnanosti mají zásadní význam 
pro zajištění dobře fungujících a inkluzivních trhů práce.  Aktivní politiky na trhu práce 
zlepšují sou lad mezi nabídkou a poptávkou na trhu práce a zvyšují šance uchazečů o 
zaměstnání najít nové pracovní místo. Jejich úloha je zvláště důležitá pro podporu 
začleňování dlouhodobě nezaměstnaných. Veřejné služby zaměstnanosti jsou hlavními 
institucemi zodpověd nými za podporu úsilí nezaměstnaných o hledání zaměstnání a jejich 
odkazování na aktivační opatření. Účast na aktivních politikách na trhu práce a investice do 
nich se však v rámci EU značně liší. Podobně je účinnost poskytování podpory ze strany 
veřejných  služeb zaměstnanosti při hledání zaměstnání v jednotlivých členských státech a 
někdy i v jejich rámci různorodá. Přestože ve většině členských států jsou přijímána důležitá 
opatření se zaměřením na poskytování individualizovaných služeb, u několika člensk ých států 
existuje prostor k posílení systémů aktivních politik na trhu práce. Členské státy dosáhly 
pokroku v provádění doporučení Rady o začleňování dlouhodobě nezaměstnaných osob na trh 
práce, přičemž k posílení spolupráce mezi různými subjekty a pro zl epšení poskytování 
pomoci ekonomicky neaktivním osobám jsou nezbytná další opatření. Veřejné služby 
zaměstnanosti pokračují v reformním programu v rámci evropské sítě veřejných služeb 
zaměstnanosti. Přestože některé členské státy přijaly další opatření, kt erá mají podpořit 
integraci migrantů na pracovním trhu (se zvláštním zaměřením na uprchlíky), chybí 
systematický přístup a je třeba více investovat do oblasti rozšiřování dovedností a uznávání 
dovedností a kvalifikací, účinných politik trhu práce a podpory  poskytované veřejnými 
službami zaměstnanosti.   
Poprvé od krize se v roce 2017 začala mírně snižovat příjmová nerovnost v EU,  a to v 
důsledku rychlejšího růstu příjmů domácností s nižším příjmem. To naznačuje, že oživení se 
začíná dostávat k těm nejzranite lnějším. Dostupné odhady naznačují, že tento pozitivní trend 
bude ve většině členských států pokračovat. Přesto mělo v roce 2017 v EU nejbohatších 20  % 
obyvatelstva disponibilní příjem 5,1krát vyšší než disponibilní příjem nejchudších 20  % (v 
roce 2016 to bylo 5,2krát více), přičemž mezi jednotlivými členskými státy existovaly velké 
rozdíly. Příjmová nerovnost je v některých zemích na vyšší úrovni než před krizí a bývá 
 
10 
 spojena s nerovnými příležitostmi v přístupu ke vzdělávání, odborné přípravě a sociální 
ochraně a souvisí se špatnými výsledky na trhu práce. Některé členské státy provádějí politiky 
na zmírnění nerovností, zejména při nastavování systémů stanovování minimální mzdy a 
daňových a dávkových systémů. Aby zastavily přenos nerovností mezi generacemi , mohou 
členské státy podniknout další kroky v různých oblastech, jako je podpora rovných příležitostí 
v oblasti vzdělávání a odborné přípravy, zajištění přístupu ke kvalitní zdravotní péči a dalším 
službám, podpora rovnosti žen a mužů a řešení regionálníc h rozdílů.  
Měřený dopad sociálních transferů (vyjma důchodů) na snižování chudoby v roce 2017 se i 
nadále snižoval. To je v souladu se snížením účinku automatických stabilizátorů ve fázi 
hospodářské expanze, ačkoli mezi jednotlivými členskými státy přetrv ávají velké rozdíly. 
Dopad sociálních transferů na snižování chudoby se u dlouhodobých členů EU většinou 
snižoval, zatímco v zemích, které přistoupily v nedávné době, se zvýšil (což naznačuje, že 
dochází ke sbližování). Celkový výsledek závisí na zlepšenýc h podmínkách na trhu práce (a 
souvisejících změnách charakteristik osob ohrožených chudobou), jakož i na změnách v 
přiměřenosti a pokrytí dávek, včetně skutečnosti, že dávky někdy zaostávají za všeobecně 
rostoucími příjmy. Jak ukazují výsledky příslušné sr ovnávací analýzy, přiměřenost dávek 
zaručujících minimální příjem se v jednotlivých členských státech značně liší.  
Členské státy i nadále přijímají opatření pro modernizaci systémů sociální ochrany, 
zlepšení rozsahu a přiměřenosti dávek a služeb. Jsou pod nikány kroky ke zlepšení přístupu k 
sociální ochraně, zejména pro pracovníky s  nestandardními pracovními smlouvami a osoby 
samostatně výdělečně činné, jež nadále čelí významným rozdílům. Zavádějí se rovněž některé 
inovace s ohledem na nové formy práce. Pok račuje úsilí o zlepšení přiměřenosti dávek, i když 
v některých případech došlo k prodlevám. Řada členských států v rámci přístupu aktivního 
začleňování zlepšuje své systémy minimálního příjmu tím, že kombinují přiměřenou úroveň 
podpory s přístupem k podpůr nému zboží a službám a s pobídkami (znovu)začlenění na trhu 
práce. Některé členské státy zlepšují integrované poskytování služeb (jako je sociální 
podpora, zaměstnanost a další sociální služby). V souvislosti s tím, že výdaje spojené s 
bydlením představují  značný podíl příjmu mnoha domácností a tím, že vývoj počtu osob bez 
domova se nezlepšuje, některé členské státy přikročily k reformám ke zlepšení přístupu k 
bydlení, a to buď prostřednictvím poskytování pobídek, nebo prostřednictvím preventivních 
opatření . 
 
11 
 Vzhledem k demografickým změnám a prodlužování střední délky života vzniká jasná 
potřeba přizpůsobit důchodový systém, systém zdravotní péče a systém dlouhodobé péče.  
Poptávka  po dlouhodobé  péči a zdravotní  péči roste  a potřeby  se spolu  se stárnutím  
obyvatelstva  mění.  Během  příštích  pěti desetiletí  se počet  Evropanů  ve věku 80 a více let 
zdvojnásobí.  Do roku 2050  bude  na dvě osoby  v produktivním  věku (věková  skupina  15–64 
let) připadat  jedna  osoba  starší  65 let, oproti  současnému  počtu  tří osob;  přiče mž tento  
poměr  již klesá.  Zatímco  tedy opatření zaměřená na zlepšení finanční udržitelnosti nadále 
zaujímají v programech mnoha členských států významné místo, na důležitosti získává 
zajištění přiměřenosti důchodů.  Schopnost důchodů nahradit příjmy a předc házet chudobě se 
mezi jednotlivými členskými státy značně liší. Členské státy podnikají ve zvýšené míře kroky k 
zajištění přiměřenosti důchodů prostřednictvím zaručené minimální výše a indexace dávek, 
podpoře flexibilního odchodu do důchodu, přizpůsobení a kruálních podmínek pro důchody 
různým kategoriím pracovníků a posílení úlohy doplňkových důchodů.   
Zlepšení přístupu ke kvalitní zdravotní péči a dlouhodobé péči spolu se zvyšováním jejich 
účinnosti je hlavní zásadou pro reformy v členských státech. Pro ně které Evropany zůstávají 
závažnými překážkami z  hlediska dostupnosti zdravotní péče náklady a čekací doby. V řadě 
členských států se proto reformy systémů zdravotní péče zaměřují na zlepšení jejich účinnosti 
prostřednictvím lepší koordinace a silnější úloh u primární péče a prevence. Jsou přijímána 
opatření ke zlepšení odborné přípravy a pracovních podmínek zdravotnických pracovníků. Co 
se týče dlouhodobé péče, většinou ji dosud poskytují rodinní příslušníci, jelikož ve většině 
členských států chybí komplexn í režimy, které by pokryly potřebu péče ve  stáří. Cílem 
stávajících reforem je propojit systém podpory poskytované neformálním a rodinným 
pečovatelům veřejnými institucemi a síť komunitních a institucionálních služeb s důrazem na 
udržitelnost vzhledem k de mografickým výzvám.  
Dobře fungující sociální dialog je klíčovým prvkem evropského sociálně tržního 
hospodářství.  Pomáhá posilovat sociální soudržnost a snižovat konflikty ve společnosti ke 
vzájemnému prospěchu pracovníků, zaměstnavatelů a vlád. Zapojení so ciálních partnerů do 
přípravy reforem může zlepšit jejich koncepci a provádění, zvýšit pocit sounáležitosti občanů 
a nakonec vést k lepším sociálně -ekonomickým výsledkům. Nicméně míra a dopad zapojení 
sociálních partnerů se v  jednotlivých členských státech  výrazně liší a v některých případech je 
nedostatečné. I když neexistuje žádný univerzální model postupu pro sociální dialog, v 
některých členských státech existuje zřetelný prostor pro zlepšení kapacity sociálních 
 
12 
 partnerů a pro to, aby jim byl poskytován  vhodný rámec pro předvídatelné a včasné 
konzultace, mimo jiné ve všech hlavních fázích evropského semestru. Podobně i  využívání 
zkušeností organizací občanské společnosti může hrát a hraje důležitou úlohu při zajišťování 
toho, aby  reformy byly koncipovány  a prováděny účinně. Zapojení zúčastněných 
společenských subjektů se však mezi jednotlivými členskými státy značně liší, přičemž v 
některých z nich je aktivní zapojení do politické debaty problematickou otázkou.  
  
 
13 
 1. PŘEHLED TRHU PRÁCE, SOCIÁLNÍCH TRENDŮ A  VÝZEV V  EVROPSKÉ 
UNII  
 
 
Tento oddíl podává přehled o trhu práce a sociálních trendech a výzvách v  Evropské unii a 
poskytuje podrobný analytický přehled o hlavních oblastech zaměstnanosti a sociální politiky.  
 
 
1.1 Trendy na trhu práce  
 
Podmínky na trhu práce se nadále zlepšují, přičemž zaměstnanost v EU dosahuje 
rekordní úrovně. Vzhledem k silnému hospodářskému růstu (2,4  %) se počet zaměstnaných 
osob v EU v roce 2017 zvýšil o 1,6  %, což je největší meziroční nárůst od počátku oživení. 
Celková zaměstnanost se v prvních dvou čtvrtletích roku 2018 nadále zvyšovala a dosáhla 
238,9  milionu pracovních míst2 – což je přibližně o 3,2  milionu pracovních míst více než 
předchozí rok a nejvyšší úroveň, která kdy byla v EU dosažena. Od začátku obnovo vání 
zaměstnanosti v polovině roku 2013 bylo vytvořeno více než 14 milionů dalších pracovních 
míst.  
Míra zaměstnanosti (osob ve věku 20 –64 let) se neustále zvyšuje a přibližuje se cílům 
strategie Evropa 2020. Rostla poněkud rychleji než v roce 2016, a to o 1,1  procentního bodu 
na 72,2  % v roce 2017, a v prvních dvou čtvrtletích roku 2018 pokračovala v růstu až do výše 
73,2 % (graf 1). Pokud bude pozitivní trend pokračovat současným tempem, EU by měla 
nejlepší předpoklady, aby dosáhla míry zaměstnanosti ve výši 75  %, jak to předpokládá její 
cíl strategie Evropa 2020. Nadále se zlepšuje situace v  eurozóně, kde míra zaměstnanosti 
dosáhla ve druhém čtvrtletí 2018 nejvyšší úrovně ve výši 71,9  %. Tento pozitivní vývoj 
podporuje pokračující vzestupný trend v účast i na trhu práce. Ve druhém čtvrtletí roku 2018 
dosáhla míra ekonomické aktivity (věková skupina 15 –64 let) rekordní výše 73,8  % (v 
eurozóně 73,5  %). Míra ekonomické aktivity v EU se neustále zvyšuje, a to i v době krize, 
                                                           
2 Údaje  o celkové zaměstnanosti pocházejí z  národních účtů (domácí pojetí), ostatní údaje jsou čerpány ze šetření 
pracovních sil. V celém tomto oddíle se používají sezónně upravené čtvrtletní údaje.  
 
14 
 čímž se odstraňuje rozdíl oproti Sp ojeným státům. Růst v  účasti pracovní síly v roce 2017 i 
nadále podněcovali starší pracovníci a ženy.  
Míra nezaměstnanosti je v současnosti na úrovni z období před krizí. Díky stálému trendu 
vytváření pracovních míst míra nezaměstnanosti ve druhém čtvrtle tí 2018 nadále klesala až na 
6,9 %, což je úroveň, která v EU nebyla zaznamenána od druhého čtvrtletí 2008 a která je o 
více než 4 p.b. nižší než nejvyšší hodnota v roce 2013. Zlepšení je méně výrazné v eurozóně, 
kde míra nezaměstnanosti ve výši 8,3  % ve d ruhém čtvrtletí 2018 zůstává o jeden procentní 
bod vyšší než nejnižší úroveň zaznamenaná v roce 2008. Tyto pozitivní trendy souvisí s 
pokračujícím poklesem míry dlouhodobé nezaměstnanosti (tj. podíl osob, které jsou 
nezaměstnané déle než jeden rok, v rámci  ekonomicky aktivního obyvatelstva), která ve 
druhém čtvrtletí roku 2018 v EU meziročně klesla o 0,5  p.b. na 3  % (v eurozóně 3,9  %). I 
když nezaměstnanost (včetně dlouhodobé) v posledním roce ve všech členských státech 
klesala, výrazný rozptyl měr nezaměst nanosti přetrvává (jak je uvedeno v bodě 3.1.1), 
přičemž některé z nich jsou od minimálních úrovní z období před krizí ještě daleko.  
Graf 1: Míra zaměstnanosti a míra nezaměstnanosti v EU a eurozóně  
 
Zdroj: Eurostat, šetření prac ovních sil. Pozn.: sezónně upravené údaje za 2. čtvrtletí roku 2018.  
 
2,04,06,08,010,012,014,016,018,020,022,024,026,028,030,0
60,062,064,066,068,070,072,074,0
2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 Q2-2018
Míra zaměstnanosti (EU-28) Míra (eurozóna)
Míra nezaměstnanosti (EU-28, vpravo) Míra (eurozóna, vpravo)Míra zaměstnanosti (věk 20 –64)
Míra nezaměstnanosti (věk 15 –74)
 
15 
 Nezaměstnanost mladých lidí se rovněž nadále rychle snižuje  a meziročně klesla o 1,8 p.b. 
na 15,2  % ve druhém čtvrtletí roku 2018 (v eurozóně 16,9  %). Tato úroveň odpovídá minimu 
dosaženému těsně před krizí (druhé čtvrtletí roku 2008) a nyní je téměř o 9 p.b. nižší než 
nejvyšší hodnota v roce 2013. Míra nezaměstnan osti mladých lidí zůstává v některých 
členských státech vysoká, přičemž ve Španělsku, Itálii a Řecku je tato míra vyšší než 30  % 
(viz oddíl 3.2.1). Pokračující zlepšování je zaznamenáváno u osob ve věku 15 –24 let, které 
nejsou zaměstnané ani se neúčastní v zdělávání nebo odborné přípravy (NEET), jejichž míra 
poklesla v roce 2017 o 0,6 p.b. na 10,9  %, což je podobná úroveň jako v roce 2008.  
Snižování nezaměstnanosti mladých lidí je odrazem souběžného zvyšování míry 
dosaženého vzdělání mladých lidí:  míra osob  předčasně odcházejících ze vzdělávání a 
odborné přípravy (věková skupina 18 –24 let), která v posledních deseti letech stále klesá a 
díky poslednímu poklesu (o 0,1 p.b.) dosáhla v roce 2017 10,6  %. To je velmi blízko k cíli 
strategie Evropa 2020 ve výši 10  %, i když je zde prostor pro další snižování3. Míra 
dosaženého terciárního vzdělání u osob ve věkové skupině od 30 do 34 let se neustále 
zvyšovala a v roce 2017 dosáhla 39,9  %, čímž bylo téměř dosaženo cíle strategie Evropa 
2020, který činí 40  %. 
Oživení je i nadále významnější, pokud jde o zaměstnané osoby, než o odpracované 
hodiny. Celkový počet odpracovaných hodin v EU vzrostl v roce 2017 o 1,2  % a pokračoval 
v pozitivním vývoji zahájeném v roce 2015. Tento nárůst však zůstává pod úrovní celkové 
zaměstn anosti (která vzrostla o 1,6  %, viz výše), z čehož vyplývá, že počet odpracovaných 
hodin na obyvatele se snížil. Celkový počet odpracovaných hodin se dosud nevrátil na 
nejvyšší úroveň v roce 2008. Tyto údaje poukazují na přetrvávající ochablost trhu práce,  což 
naznačují i další ukazatele. V roce 2017 bylo v EU téměř 9  milionů nedobrovolných 
pracovníků na částečný úvazek (tj. pracovníků, kteří pracují na částečný úvazek, ale chtěli by 
pracovat více), přičemž došlo ke snížení z nejvyšší úrovně 10,3 milionu z roku 2013, ale stále 
jde o hodnotu o 1,3 milionu vyšší než úroveň z roku 2008. V dlouhodobější perspektivě je 
mírná dynamika pracovní doby součástí strukturálního posunu, který je spojen s vyšším 
výskytem práce na částečný úvazek za posledních 15 let a měn ícími se preferencemi 
                                                           
3 Komise ve svém sdělení „Posilování evropské identity prostředn ictvím vzdělávání a kultury“ ze dne 14. 
listopadu 2017 (COM(2017) 673 final) uvádí, že jejím cílem je snížit do roku 2025 referenční hodnotu pro 
předčasné ukončování školní docházky na 5 %.  
 
16 
 pracovníků, pokud jde o pracovní dobu. V důsledku toho má počet odpracovaných hodin na 
osobu od roku 2000 mírně klesající tendenci4.  
Nárůst zaměstnanosti se v roce 2017 týkal všech hlavních demografických skupin.  Stejně 
jako v předch ozích letech zaznamenali největší nárůst starší pracovníci (věková skupina 55 –
64 let) (graf 2): počet zaměstnaných osob v této skupině vzrostl v roce 2017 o 4,3  %, čímž se 
míra zaměstnanosti zvýšila na 57,1  %, což je dosud nejvyšší hodnota (téměř o 12 p.b.  vyšší 
než v roce 2008). Počet zaměstnaných mladých lidí (věková skupina 15 –24) se zvyšoval 
poněkud rychleji než v roce 2016 (1,6  % oproti 1,3  %). Míra zaměstnanosti mladých lidí však 
od krize dosud nedosáhla původní úrovně, jelikož její výše 34,7  % v roce  2017 zůstává o 2,7 
p.b. nižší než úroveň v roce 2008. Nicméně vzhledem ke stabilní míře ekonomické aktivity 
(41,7  % v roce 2017 oproti 41,6  % v roce 2016) se nárůst zaměstnanosti projevil v 
pokračujícím poklesu nezaměstnanosti v této věkové skupině. V roc e 2017 se zaměstnanost u 
žen zvyšovala poněkud rychleji než u mužů (1,5  % oproti 1,3  %). Přesto rozdíl v 
zaměstnanosti žen a mužů zůstává téměř nezměněn na úrovni 11,5 p.b., tj. o 0,1 p.b. méně než 
v roce 2016 (i když je výrazně nižší než hodnota 15 p.b. z  období před krizí v roce 2008). 
Ačkoli se míra zaměstnanosti u osob narozených mimo EU ve věkové skupině 20 –64 let v 
roce 2017 zvýšila o 1,7 p.b. na 63  %, zůstává o 10 p.b. nižší než u osob narozených v EU. 
Tento rozdíl je vyšší u žen (zhruba 14 p.b.).  
                                                           
4 Podrobnější informace viz Evropská komise (2018), Employment and  Social Developments in Europe (Vývoj 
zaměstnanosti a sociální situace v Evropě). Roční přehled z roku 2018.  
 
17 
 Graf 2: Míra zaměstnanosti a růst zaměstnanosti u různých skupin v  EU 
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil.  
 
Oživení nadále zvyšuje počet vysoce kvalifikovaných pracovníků v ekonomice.  Počet 
zaměstnaných osob s  vysokoškolským vzděláním se v roce 2017 zvýšil o 2,9  % (věková 
skupina 25 –64 let), zatímco u pracovníků se střední kvalifikací (tj. osob s vyšším 
sekundárním vzděláním) byl zaznamenán mírný nárůst o 0,8 %. Naopak počet pracovníků  
s nízkou kvalifikací (tj. s  nižším sekundárním nebo nižším vzděláním) klesl o 0,4  %. Jelikož 
klesá celková populace pracovníků s  nízkou kvalifikací ve věkové skupině 25 –64 let (o 2,7  % 
ve srovnání s rokem 2016) – v rámci trendu odrážejícího stárnutí obyva telstva a vyšší podíl 
osob s dosaženým vysokoškolským vzděláním u mladších generací – míra zaměstnanosti této 
skupiny se ve skutečnosti zvýšila z 54,3  % v roce 2016 na 55,6  % v roce 2017. Rozdíl mezi 
mírou zaměstnanosti pracovníků s nízkou a vysokou kvalif ikací se mírně snížil z 30,5 p.b. v 
roce 2016 na 29,7 p.b. v roce 2017, ale zůstává velmi vysoký a naznačuje prostor pro opatření 
77,9
66,4
34,779,6
57,1 55,675,785,3
1,3% 1,5% 1,6%
0,7%4,3%
-0,3%0,8%2,9%
-2,0%0,0%2,0%4,0%6,0%8,0%10,0%12,0%14,0%16,0%
-80-60-40-20020406080100
muži ženy 15–24 25–54 55–64 nízká střední vysoká
pohlaví (20 –64) věk úroveň vzdělání (25 –64)2008 2016 2017 % změny 2016-2017Míra zaměstnanosti (%)
Zaměstnanost, meziroční změna 
(%)
 
18 
 ke zvýšení zaměstnatelnosti osob s nízkou úrovní vzdělání. Podrobné trendy podle 
jednotlivých členských států jsou popsány v  dalších oddílech zprávy.  
Dočasné zaměstnání v poměru k celkové zaměstnanosti zůstalo v roce 2017 téměř 
stabilní, zatímco zaměstnanost na částečný úvazek se nepatrně snížila. Oživení, které 
sledovalo podobný trend jako v posledních letech, podporuje vytvářen í pracovních míst jak v 
případě dočasných smluv na dobu neurčitou, tak v případě dočasných smluv, jejichž počet v 
roce 2017 v uvedeném pořadí vzrostl o přibližně 2,7 milionu a 0,8 milionu (což odpovídá 
procentnímu růstu o 1,7  % a 2,9  %). Nicméně podíl doča sných zaměstnanců na celkové 
zaměstnanosti zůstal téměř stabilní s mírným nárůstem o 0,1 p.b. na 14,3  % (věková skupina 
15–64 let). Druhý rok v řadě se podíl pracovníků na částečný úvazek (věková skupina 15 –64 
let) nepatrně snížil (o 0,1  % na 19,4  % v roce  2017) a zůstává o téměř 2 p.b. vyšší než úroveň 
z roku 2008. Naopak, jak již bylo uvedeno výše, podíl nedobrovolných pracovníků na 
částečný úvazek výrazně klesá (z 21,1  % v roce 2016 na 19,8  % v roce 2017), i když zůstává 
značný. Podíl samostatné výdělečn é činnosti (věková skupina 15 –64 let) na celkové 
zaměstnanosti pokračoval v pomalém poklesu až na 13,7  % v roce 2017 (ze 14,0  % v roce 
2016 a 14,4  % v roce 2013).  
Z hlediska vývoje v jednotlivých odvětvích zaměstnanost pokračuje v posunu směrem ke 
službám.  V souladu s trendem posledních let byl největší počet pracovních míst vytvořen v 
oblasti služeb5 (2,8 milionu dalších zaměstnaných osob v roce 2017, tj. +1,6  % oproti roku 
2016; založeno na národních účtech). Od roku 2008 do roku 2017 se podíl zaměstnanos ti v 
oblasti služeb v EU plynule zvyšoval ze 70,1  % na 73,9  %. Stavebnictví díky nárůstu o 2  % 
zaznamenalo od recese největší nárůst zaměstnanosti, což konsolidovalo oživení zahájené v 
roce 2015; počet zaměstnaných osob je však stále o téměř 15  % nižší než  v roce 2008. 
Průmysl také zaznamenal značný nárůst (o 1,5  %, což je nejvyšší míra od roku 2007). 
Konečně, po dlouhé řadě poklesů se v roce 2017 mírně zvýšila zaměstnanost v zemědělství, a 
to o 0,3  %. 
                                                           
5 V oblasti služeb byl největší procentní nárůst zaznamenán u „informačních a komunikačních“ činností, po 
kterých následovaly „odborné, vědecké a t echnické činnosti; administrativní a podpůrné činnosti“ (v uvedeném 
pořadí o 3,4  % a 2,9  % v roce 2017). Naopak „finanční a pojišťovací služby“ zaznamenaly pokles o 0,7  %. 
 
19 
 1.2 Sociální trendy  
Počet osob ohrožených chudobou nebo  sociálním vyloučením (AROPE6)7 v roce 2017 
výrazně poklesl a nyní je na nižší úrovni než před krizí. Klesající tendence tohoto 
ukazatele v roce 2017 pokračovala již pátý rok v řadě, kdy došlo k poklesu na 113 milionů 
osob (což představuje 22,5  % celkové p opulace) v souladu s oživením zaměstnanosti a 
nárůstem disponibilního příjmu. V důsledku toho bylo v roce 2017 v EU o 5 milionů méně 
osob ohroženo chudobou nebo sociálním vyloučením než před krizí (v roce 2008), zatímco 
pokles z nejvyšší hodnoty z roku 201 2 činí téměř 11 milionů. Vzhledem k negativním 
dopadům krize však dosažení hlavního cíle strategie Evropa 2020 (o 20 milionů méně osob 
ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením než v roce 2008) nadále zůstává výzvou. 
Stávající celkový pokles tohoto uka zatele je do různé míry zapříčiněn jeho třemi dílčími 
složkami (viz níže a graf 3).  
                                                           
6 Osoby ohrožené chudobou nebo sociálním vyloučením (AROPE) jsou osoby, které jsou o hroženy chudobou 
(AROP) a/nebo trpí silnou materiální deprivací (SMD) a/nebo žijí v domácnostech s velmi nízkou intenzitou 
práce.  
Osoby  ohrožené chudobou jsou osoby žijící v domácnosti, jejíž ekvivalizovaný disponibilní příjem je nižší než 
60 % národního ekvivalizovaného mediánového příjmu (tento ukazatel je proto ukazatelem příjmové chudoby).  
Osoby trpí silnou materiální deprivací, pokud žijí v domácnosti, která si nemůže dovolit alespoň čtyři z těchto 
položek: 1) platit včas nájem / hypotéku / účty za s lužby; 2) udržovat doma přiměřenou teplotu; 3) vyrovnat se 
s neočekávanými výdaji; 4) konzumovat každý druhý den maso, ryby nebo rovnocenné bílkoviny; 5) jednou 
ročně týdenní dovolenou mimo domov; 6) mít přístup k automobilu pro soukromé účely; 7) mít prač ku; 8) mít 
barevný televizor; a 9) mít telefon.  
Osoby žijící v domácnostech s velmi nízkou intenzitou práce (tj. v domácnostech, v nichž (téměř) žádný jejich 
člen nemá zaměstnání) jsou osoby ve věkové skupině 0 –59 let, které žijí v domácnosti, kde dospělé  osoby v 
produktivním věku (věková skupina 18 –59 let) v uplynulém roce pracovaly méně než 20  % svého celkového 
pracovního potenciálu.  
7 Statistika v oblasti příjmů EU -SILC odkazuje na předchozí příjmový rok , s výjimkou Spojeného království 
(zkoumaný rok) a  Irska (příjem za 12 měsíců před zahájením průzkumu) . 
 
20 
 Graf 3: Procentní podíl obyvatelstva ohroženého chudobou nebo sociálním vyloučením 
(AROPE) a dílčí složky (2005 –2017).  
 
Zdroj: Eurostat, statistika v  oblasti příjmů a životních podmínek. Pozn.: legenda je vysvětlena v poznámce pod 
čarou 6. 
Díky prudkému poklesu počtu osob trpících silnou materiální deprivací (SMD) se údaje 
nacházejí na nejnižší úrovni poslední doby, což odráží rostoucí životní úroveň. Více než 
3 miliony osob se v roce 2017 vymanily ze silné materiální deprivace, čímž celkový počet 
dotčených osob poklesl na 34,8 mili onu, tj. 6,9  % obyvatel EU (o 0,6 p.b. méně než v roce 
2017 a nižší úroveň než v roce 2008). Tento pokles představuje významné zlepšení po pátý 
rok v řadě, což odráží zlepšování materiální situace domácností. Navzdory tomuto 
pozitivnímu vývoji přetrvávají velké rozdíly mezi jednotlivými členskými státy (viz oddíl 3.4)  
Rekordní nárůst míry zaměstnanosti přispěl ke snížení počtu osob žijících v 
domácnostech, v nichž téměř žádný jejich člen nemá zaměstnání o 3,7 milionu v roce 
2017. Vyjádřeno jako podíl obyvat elstva ve věkové skupině 0 –59 tento údaj odpovídá poklesu 
z 10,5  % v roce 2016 na 9,3  % v roce 2017 – poprvé od roku 2009 úroveň nižší než 10  %. 
Přesto jak míra, tak počet dotčených osob zůstává na vyšší úrovni než před krizí.  
Procentní podíl obyvatelstva  ohroženého chudobou poprvé od počátku krize poklesl. Po 
nárůstu počtu osob ohrožených chudobou do roku 2014 se tento ukazatel v následujících dvou 
letech stabilizoval. V roce 2017 tato míra klesla o 0,4 p.b. na 16,9  %, tedy téměř o 2 miliony 
lidí, což pře dstavuje první rok po krizi, ve kterém příjmy chudých domácností rostly rychleji 

 
21 
 než mediánový příjem. Nejnovější údaje z bleskového odhadu úřadu Eurostat8 naznačují, že 
tento pokles míry chudoby bude pokračovat. Míra ohrožení chudobou u osob žijících v 
domácnostech s velmi nízkou intenzitou práce se však již čtvrtý rok v řadě zvyšuje a nyní 
dosahuje rekordní výše 62,3  %. Tato skutečnost poukazuje na přetrvávající rozdíly v 
přiměřenosti sociálních dávek v několika zemích a byla Výborem pro sociální ochranu 
označena jako trend, který je třeba sledovat9. 
Navzdory celkovému poklesu podílu osob ohrožených chudobou zůstává chudoba 
pracujících na vysoké úrovni. V roce 2017 byl příjem 9,6  % pracujícího obyvatelstva nižší 
než 60  % národního mediánu, což je údaj, kte rý se od roku 2016 nezměnil a který zůstává nad 
úrovní z roku 2008 ve výši 8,5  %. Dosavadní nárůst měl dopad jak na pracovníky pracující na 
částečný úvazek, tak na pracovníky na plný úvazek, ačkoli u prvně jmenovaných zůstává 
podstatně vyšší ohrožení chudo bou (15,8  % oproti 8,0  %). Tento trend ovlivnil zejména 
mladší pracovníky (ve věku do 30 let), kteří čelí vyššímu a rostoucímu ohrožení v porovnání s 
pracovníky ve věku 30 a více let.  Chudoba pracujících byla Výborem pro sociální ochranu 
označena jako tren d, který je třeba sledovat, a to jak z krátkodobého, tak dlouhodobého 
hlediska10.  
Údaje o chudobě u nejzranitelnějších osob naznačují mírné zlepšení, které zvrátilo 
předchozí trendy. Propast chudoby, jíž se měří, jak daleko od hranice chudoby se nacházejí 
osoby ohrožené chudobou, v roce 2017 poklesla. Mírně se snížila z 25  % na 24,7  %, avšak 
zůstala na výrazně vyšší úrovni než před krizí. To naznačuje, že relativní stav příjmů 
nejzranitelnějších osob se mírně zlepšuje. Pro nezaměstnané míra ohrožení chudobo u klesla 
poprvé od krize, přesto na úrovni 48  % zůstává blízko rekordně vysokých hodnot.  
Navzdory celkovým zlepšením je riziko chudoby nebo sociálního vyloučení, kterému čelí 
děti, i nadále vysoké. Míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením (AROPE) u dětí 
(ve věkové skupině 0 –17 let) nadále klesá a v roce 2017 poklesla z 26,4  % na 24,5  %, což je 
výrazně nižší hodnota než úroveň před krizí. 62,9  % dětí rodičů s nízkou kvalifikací však 
zůstává oh roženo chudobou nebo sociálním vyloučením, ve srovnání s pouze 9  % dětí rodičů 
                                                           
8 Údaje EU -SILC se ve většině členských států vztahují k příjmům zaznamenaným v předchozím roce (tj. příjmy 
z roku 2016 pro statistiku v oblasti příjmů a životních podmínek na rok 2017, viz rovněž pozná mka pod  čarou 7). 
Z bleskových odhadů zveřejněných úřadem Eurostat vyplývá, že zlepšení ukazatele ohrožení chudobou (stejně 
jako koeficientu S80/S20) lze očekávat v případě příjmů zaznamenaných v roce 2017 (tj. pro ukazatele 
zveřejněné v roce 2018) ve většině členských států.  
9 Výroční zpráva Výboru pro sociální ochranu za rok 2018.  
10 Výroční zpráva Výboru pro sociální ochranu za rok 2018.  
 
22 
 s vysokou kvalifikací. U dětí osob narozených mimo EU podíl osob ohrožených chudobou 
nebo sociálním vyloučením v průběhu období po skončení krize stoupá a v roce 2017 dosáhl 
výše 34,5  %, což je více než dvojnásobek míry, které čelí děti rodičů narozených v EU. 
Klíčovou hybnou silou dětské chudoby je nárůst počtu domácností s jedním rodičem, jejichž 
podíl se zvýšil ze 4,4  % obyvatel EU v roce 2011 na 4,8  % v roce 2016 (avšak v roc e 2017 
klesl na 4,3  %). Míra ohrožení chudobou u dětí z domácností s jedním rodičem je dvakrát 
vyšší než celkový průměr u dětí, přičemž tato mezera se stále zvětšuje.   
Příjmy domácností nadále rostou, ale pomaleji než ekonomika jako celek. Zatímco hrubý 
disponibilní příjem domácností rostl do roku 2017 čtvrtý rok v řadě a nyní je výrazně nad 
úrovní z roku 2008, roční nárůst stále ještě zaostává za růstem HDP (hrubý disponibilní 
příjem domácností se do roku 2017 zvyšoval o méně než 1  % za rok, zatímco reáln ý HDP na 
obyvatele se ve stejném období zvyšoval o 2,2  %). To upozorňuje na skutečnost, že růst 
příjmů domácností zaostává za celkovým růstem příjmů v ekonomice. Jak je uvedeno v oddíle 
3.4, hrubý disponibilní příjem domácností na obyvatele v reálných hodn otách zůstává v řadě 
členských států na nižší úrovni než před krizí.  
Nárůst příjmové nerovnosti v letech po krizi se začal v roce 2017 snižovat, i když 
doposud nebylo zvýšení v uplynulém období kompenzováno. V průměru nejbohatších 
20 % domácností v členský ch státech dosahuje příjmů, které přesahují pětinásobek příjmů 
nejchudších 20  % domácností. Koeficient příjmové nerovnosti S80/S20 se mezi lety 2008 a 
2016 zvýšil z 5,0 na 5,2, a to rovněž kvůli špatným podmínkám na trhu práce a stagnujícím 
příjmům, zejmén a v nejnižší části spektra. V roce 2017 začal tento koeficient klesat zpět na 
průměrnou hodnotu 5,1 v EU. Poslední bleskové odhady úřadu Eurostat naznačují, že pokles 
bude pokračovat.  
  
  
 
23 
 2. ZÁZNAM AKTUÁLNÍ SITUACE PODLE SROVNÁVACÍHO PŘEHLEDU 
SOCIÁLNÍCH UK AZATELŮ  
Evropský pilíř sociálních práv stanovený prostřednictvím interinstitucionálního prohlášení 
Evropského parlamentu, Rady a Komise dne 17. listopadu 2017, vymezuje řadu klíčových 
zásad a práv na podporu spravedlivých a dobře fungujících trhů práce a s ociálních systémů. Je 
navržen jako vodítko pro obnovený proces konvergence mezi členskými státy směrem 
k lepším sociálně -ekonomickým podmínkám.  
K evropskému pilíři sociálních práv je připojen srovnávací přehled sociálních ukazatelů ke 
sledování výsledků a určování trendů v jednotlivých členských státech11. Tento srovnávací 
přehled poskytuje řadu ukazatelů (hlavních a sekundárních), jež mají sledovat výsledky 
členských států v  oblasti zaměstnanosti a v sociální oblasti týkající se vybraných ukazatelů ve 
třech  základních aspektech vymezených v  rámci tohoto pilíře: i) rovné příležitosti a  přístup 
na trh práce, ii) dynamické trhy práce a spravedlivé pracovní podmínky a  iii) veřejná podpora 
/ sociální ochrana a  začleňování. Od vydání v roce 2018 společná zpráva o zaměstnanosti 
začleňuje srovnávací přehled sociálních ukazatelů, jehož výsledky (pokud jde o hlavní 
ukazatele) jsou shrnuty v této kapitole. Tato analýza je zasazena do širších reformních 
souvislostí, o nichž se pojednává v  kapitole 3.  
 
2.1 Vysvětlení ke srovnávacímu přehledu   
Srovnávací přehled sociálních ukazatelů je ústředním nástrojem pro sledování výsledků v oblasti 
zaměstnanosti a v sociální oblasti, jakož i konvergence směrem k  lepším pracovním a životním 
podmínkám.  Pomáhá zejména sledovat situac i v členských státech v souvislosti s měřitelnými 
rozměry pilíře, přičemž doplňuje stávající nástroje pro sledování, zejména monitor výsledků 
v oblasti zaměstnanosti a monitor výsledků v  oblasti sociální ochrany12. Konkrétně zahrnuje 
čtrnáct hlavních ukazat elů, jež posuzují zaměstnanost a širší sociální trendy13: 
                                                           
11 SWD(2017) 200 final, průvodní dokument ke sdělení COM(2017) 250 final ze dne 26. dubna 2017.  
12 Monitor výsledků  v oblasti zaměstnanosti a monitor výsledků v  oblasti sociální ochrany jsou výroční zprávy 
vypracované Výborem pro zaměstnanost a  Výborem pro sociální ochranu. Zjišťu jí trendy,  jež je třeba sledovat, 
klíčové výzvy zaměstnanosti a sociálních problémů v členských státech a pokrok na cestě k dosažení cílů 
strategie Evropa 2020 v oblasti zaměstnanosti a snižování chudoby.  
13 Do společné zprávy o zaměstnanosti pro rok 2018 n ebyly na základě žádosti Výboru pro zaměstnanost a 
Výboru pro sociální ochranu (a jejich podskupin pro ukazatele) do přehledové tabulky zahrnuty dva hlavní 
 
24 
 - Rovné příležitosti a  přístup na trh práce:  
 Podíl osob předčasně odcházejících ze vzdělávání a odborné přípravy, věková 
skupina 18 –24 let  
 Rozdíl v  míře zaměstnanosti žen a mužů, věková skupina 20 –64 let 
 Příjmová nerovnost měřená koeficientem příjmové nerovnosti – S80/S20  
 Míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením (AROPE)  
 Mladí lidé, kteří nejsou zaměstnaní ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné 
přípravy (míra NEET), věková skupina 15 –24 let  
- Dynamické trhy práce a  spravedlivé pracovní podmínky:  
 Míra zaměstnanosti, věková skupina 20 –64 let  
 Míra nezaměstnanosti, věková skupina 15 –74 let  
 Míra dlouhodobé nezaměstnanosti, věková skupina 15 –74 let  
 Reálný hrubý disponibilní příjem domácností, na obyvat ele14 
 Čisté příjmy svobodného bezdětného pracovníka na plný úvazek, který pobírá 
průměrnou mzdu15 
- Veřejná podpora / sociální ochrana a  začleňování:  
 Účinek sociálních transferů (kromě důchodů) na snižování chudoby16 
 Děti mladší tří let ve formální péči o děti  
 Subjektivně neuspokojená potřeba zdravotní péče  
 Podíl obyvatel se základními nebo vyššími celkovými digitálními 
dovednostmi.  
                                                                                                                                                                                     
ukazatele v oblasti „dynamických trhů práce a spravedlivých pracovních podmínek“  („účastníci aktivní ch politik 
na trhu práce na 100 osob, jež chtějí pracovat“ a „náhrady zaměstnancům za odpracovanou hodinu (v eurech))“ a 
nebyly prezentovány jako hlavní ukazatele srovnávacího přehledu v následné analýze, a to v důsledku problémů 
technického rázu. V návazn osti na jednání se výbory v září 2018 dohodly na nahrazení těchto ukazatelů jinými 
ukazateli (v uvedeném pořadí „míra dlouhodobé nezaměstnanosti“ a „čisté příjmy svobodného bezdětného 
pracovníka na plný úvazek, který pobírá průměrnou mzdu“). Tyto ukazatele , které se vztahují zejména k 
zásadám pilíře týkajícím se „Aktivní podpory zaměstnanosti“ a „Mezd“, budou použity při analýze současné 
společné zprávy o zaměstnanosti.   
14 Jak požadovaly výbory, tento ukazatel se měří pomocí „neočištěného příjmu“ (tj. bez z ahrnutí naturálních 
sociálních transferů) a s  vypuštěním odkazů na použití jednotek standardů kupní síly (PPS).  
15 Úrovně tohoto ukazatele jsou vyjádřeny ve standardu kupní síly (PPS), zatímco změny jsou vyjádřeny v 
reálných hodnotách v národní měně. Aby se  vyrovnaly krátkodobé fluktuace, pro úrovně i změny se používají 
tříleté průměry. Tento ukazatel by měl být chápán a vykládán ve spojení s dalšími ukazateli, jako je míra 
chudoby pracujících, poměr mezi pátým a prvním decilem rozdělení mezd (D5/D1) a další mi relevantními 
ukazateli monitoru výsledků v  oblasti zaměstnanosti / monitoru výsledků v  oblasti sociální ochrany a společného 
hodnoticího rámce.  
16 Měří se jako rozdíl mezi podílem osob ohrožených chudobou před sociálními transfery a po nich, a to v 
rámci  celkového obyvatelstva . 
 
25 
 Pro analýzu hlavních ukazatelů se používá společná metodika, kterou schválil Výbor 
pro zaměstnanost a Výbor pro sociální ochranu  (podrobnosti viz příloha 3). Touto 
metodikou se hodnotí situace a vývoj v  členských státech sledováním úrovní a meziročních 
změn17 každého z  hlavních ukazatelů, jež srovnávací přehled sociálních ukazatelů obsahuje.  
Úrovně a změny se klasifikují podle jejic h odstupu od  příslušného (neváženého) průměru EU. 
Hodnocení úrovní a změn u jednotlivých členských států se pak (pomocí předem stanoveného 
vzoru) kombinují, a každý členský stát je tak zařazen do jedné ze sedmi kategorií („nejlepší“, 
„lepší než průměr“, „d obrý, ale je třeba sledovat“, „průměrný/neutrální“, „slabý, avšak 
zlepšující se“, „je nutné sledovat“ a „kritické situace“). Na základě toho tabulka 1 podává 
shrnutí údajů ze srovnávacího přehledu podle nejnovějších údajů, které jsou u každého 
ukazatele k  dispozici.  
Tabulku je třeba číst pečlivě, ne mechanicky.  Za tímto účelem je v  kapitole 3 předložena 
podrobná analýza uvedených čtrnácti ukazatelů, včetně dlouhodobých trendů a případně i 
dalších ukazatelů. Nadcházející zprávy o jednotlivých zemích navíc p oskytnou hloubkovou 
analýzu všech „kritických situací“ a další sociálně -ekonomické a politické souvislosti, jež 
umožní v  rámci evropského semestru lépe vyhodnotit problémy v  jednotlivých zemích. Spolu 
s další analýzou zahrnutou do monitoru výsledků v  oblas ti zaměstnanosti a monitoru výsledků 
v oblasti sociální ochrany tak bude v případech potřeby zajištěn analytický základ pro 
následné návrhy doporučení Komise pro jednotlivé země.  
 
2.2 Fakta ze srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů  
Analýza srovnávacího  přehledu ukazuje na pokračující oživení trhu práce a sociální 
situace v  EU jako celku18. V průměru za EU19 bylo za poslední dostupný rok (tj. 2017 nebo 
2016 v závislosti na  dostupnosti údajů) zaznamenáno zlepšení ve 13 ze 14 ukazatelů, pouze u 
jednoho (dopad sociálních transferů na snižování chudoby) došlo k  mírnému zhoršení, i když 
                                                           
17 S výjimkou hrubého disponibilního příjmu domácností, který se měří jako indexové číslo (2008=100, čímž se 
zohlední změna oproti období před krizí) a změny v posledním roce a  čistých příjmů svobodného bezdětného 
pracovníka na plný  úvazek , který pobírá průměrnou mzdu, pro něž se používají tříleté průměry schválené 
Výborem pro zaměstnanost a Výbor pro sociální ochranu. 
18 Datum uzávěrky pro extrakci hlavních ukazatelů srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů je 26. října 2018. 
Aktua lizace bude provedena v konečném znění společné zprávy o zaměstnanosti, jež bude předloženo k přijetí 
Radou pro zaměstnanost, sociální politiku, zdraví a ochranu spotřebitele.  
19 Tento doklad se vztahuje k váženým průměrům EU, vyjma ukazatele „Čisté příjmy svobodného bezdětného 
pracovníka na plný úvazek, který pobírá průměrnou mzdu“, pro nějž se používá nevážený průměr.  
 
26 
 je v souladu se sníženým úč inkem automatických stabilizátorů ve fázi hospodářského růstu. 
Nejvýznamnější pokrok byl zaznamenán v  oblasti (celkové a  dlouhodobé) míry 
nezaměstnanosti, která se v roce 2017 snížila ve  všech členských státech, přičemž bylo 
poukázáno pouze na jednu „kriti ckou situaci“. Rovněž vývoj míry zaměstnanosti a míry 
ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením byl všeobecně pozitivní, neboť velká většina 
členských států zaznamenala oproti předchozímu roku zlepšení.  
Většina členských států se potýká s  problémy přinej menším u jednoho z hlavních 
ukazatelů, nicméně jejich celkový počet se ve srovnání s předchozím rokem snížil. 
Zvážíme -li najednou všechny tři problematičtější klasifikace, „kritická situace“, „je nutné 
sledovat“ a „slabý, ale zlepšující se“, je většina čle nských států označena alespoň jednou – s 
výjimkou Německa, Finska, Francie, Nizozemska a Švédska. Zvážíme -li pouze „kritické 
situace“ (tj. ukazatele, jejichž úroveň je mnohem horší a buď se nezlepšují dostatečně rychle, 
nebo se dále zhoršují), počet označe ných členských států poklesl ze 14 uvedených ve 
společné zprávě o zaměstnanosti pro rok 2018 (s menším souborem ukazatelů) na 13 
uvedených ve stávající zprávě (skupinu těchto státu opustilo Estonsko, Malta a Portugalsko, 
naopak se přidalo Maďarsko a Lotyšs ko). Počet výzev poukazuje na všeobecné zlepšení. 
V rámci 14 posuzovaných aspektů bylo zjištěno celkem 117 případů „kritických situací“, „je 
nutné sledovat“ nebo „slabý, ale zlepšující se“, což je přibližně 31 % z celkového počtu 
hodnocení (oproti 33  % uve deným ve společné zprávě o zaměstnanosti pro rok 2018); z toho 
je 39 „kritických situací“, což odpovídá 10 % všech hodnocení (oproti 13  % uvedeným ve 
společné zprávě o zaměstnanosti pro rok 2018)20.  
Při pohledu na tři širší rozměry zahrnuté ve srovnávacím přehledu se podobně jako ve 
společné zprávě o zaměstnanosti pro rok 2018 problematické označení častěji objevuje 
v oblasti „veřejné podpory / sociální ochrany a začleňování“ , s průměrem 9,3 případu (z 
toho 3,5 jsou „kritické situace“) na každý ukazatel. Ne jproblematičtějším se zdá být ukazatel 
účinku sociálních transferů na snižování chudoby , vzhledem k tomu, že je označen u 11 
členských států (z  toho 5 v  nejnižší kategorii).  
                                                           
20 Tato zlepšující se tendence se potvrzuje, jestliže nezapočítáme dva nové ukazatele („míra dlouhodobé 
nezaměstnanosti“ a „čisté příjmy svob odného bezdětného pracovníka na plný úvazek, který pobírá průměrnou 
mzdu“), aby bylo možné provést srovnání na stejném souboru ukazatelů. V tomto případě činí v celkovém 
hodnocení procentuální podíl „kritických situací“, „je nutné sledovat“ nebo „slabý, al e zlepšující se“ stále 31 %, 
zatímco u „kritických situací“ dochází k mírnému nárůstu na 11 %.  
 
27 
 Za nimi následují aspekty „rovné příležitosti a přístup na trh práce“ a „dynamick é trhy 
práce a  spravedlivé pracovní podmínky“ , u nichž je v  průměru označeno 8,6, resp. 7,4 
případu na každý ukazatel (3,2 a 1,8 „kritické situace“ u každého z nich). V  rámci prvního 
aspektu jsou nejčastěji označovaným ukazatelem osoby předčasně odcházejíc í ze 
vzdělávání a odborné přípravy  (10 případů). U druhého aspektu se jeví jako ukazatel s 
největším počtem výzev čistý příjem svobodného bezdětného pracovníka na plný úvazek , 
který pobírá průměrnou mzdu (12 označení).  
Pokud jde o předchozí rok, situace č lenských států i  závažnost příslušných výzev se 
značně liší.  Řecko, Rumunsko a Itálie stále vykazují „kritické situace“, situace, které „je 
nutné sledovat“ nebo „slabé, avšak zlepšující se“ situace v  deseti nebo více ukazatelích, z 
čehož „kritické situace“  byly označeny u 7, 4 a 6 ukazatelů (viz tabulka 1). U těchto zemí jsou 
výzvy jednotně rozloženy ve všech třech oblastech (i tak, výsledky „lepší než průměr“ jsou 
označeny jednou pro Řecko (u předčasného odchodu ze vzdělávání) a Itálii (u subjektivně 
neusp okojené potřeby zdravotní péče) a dvakrát pro Rumunsko (u míry nezaměstnanosti a 
růstu hrubého disponibilního příjmu domácností na hlavu)). Podle celkového počtu následují 
Chorvatsko a Španělsko (každá země s 9 výzvami), Bulharsko (8 výzev), Kypr, Lotyšsko  a 
Portugalsko (každá země se 6 výzvami). Naopak Nizozemsko je „nejlepší“ nebo „lepší než 
průměr“ ve všech 11 hlavních ukazatelích, po něm následuje Česká republika a Švédsko 
(jednotlivě v 10 ukazatelích), Rakousko, Německo a Slovinsko (jednotlivě v 8 ukaz atelích).  
U rovných příležitostí a  přístupu na  trh práce  pozorujeme v  průměru největší zlepšení v 
souvislosti s mírou ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením a mírou NEET, zatímco 
pokrok byl mírnější u předčasného odchodu ze vzdělávání, rozdílu v zamě stnanosti žen a 
mužů a příjmové nerovnosti (posledně uvedený ukazatel nicméně ukazuje první pokles 
v období po krizi). Podle jednotlivých ukazatelů:  
 Španělsko, Itálie a Rumunsko čelí „kritické situaci“, pokud jde o osoby předčasně 
odcházející ze vzdělávání  a odborné přípravy, zatímco „nejlepší“ výsledky měly 
Chorvatsko, Irsko, Polsko a Slovinsko,  
 Řecko, Itálie a Rumunsko zaznamenaly kritický výsledek v  rozdílu v  zaměstnanosti 
žen a mužů, zatímco „nejlepší“ výsledky měly Finsko, Litva a Švédsko,  
 
28 
  Bulharsko, Š panělsko, Lotyšsko a Litva čelí kritické situaci, pokud jde o příjmovou 
nerovnost, v  porovnání s  nejlepšími výsledky České republiky, Finska, Slovinska a 
Slovenska,  
 pokud jde o ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením, je situace kritická 
v Bulharsku a  Řecku, zatímco „nejlepší“ výsledky mají Česká republika a Finsko,  
 Kypr, Chorvatsko, Řecko a Itálie čelí „kritické situaci“, pokud jde o NEET, naopak 
nejlépe si vedou Česká republika, Německo, Nizozemsko, Rakousko, Slovinsko a 
Švédsko.  
Ve vztahu k  dynamic kým trhům práce a spravedlivým pracovním podmínkám v  EU se 
v uplynulém roce situace obecně zlepšila u všech ukazatelů, zejména pokud jde o míru 
zaměstnanosti a nezaměstnanosti (celkové i  dlouhodobé), hrubého disponibilního příjmu 
domácností na hlavu a čist ý příjem svobodného bezdětného pracovníka na plný pracovní 
úvazek, který pobírá průměrnou mzdu. Podle jednotlivých ukazatelů:  
 Chorvatsko, Itálie, Řecko a Španělsko čelí „kritické situaci“, pokud jde o míru jejich 
zaměstnanosti, zatímco „nejlepší“ výsledky mají Česká republika, Estonsko, 
Německo, Nizozemsko, Švédsko a Spojené království,  
 Žádná země nečelí „kritické situaci“, pokud jde o míru nezaměstnanosti (Chorvatsko, 
Kypr, Řecko a Španělsko jsou označeny jako „slabé, avšak zlepšující se“ a Itálie jako 
„je nutné sledovat“), „nejlepší“ výsledky má pak Česká republika,  
 Itálie má kritickou míru dlouhodobé nezaměstnanosti (jako „nejlepší“ nebyla za 
pomoci metodologie označena žádná země, přičemž 14 zemí je „lepší než průměr“),  
 růst hrubého disponibilního příjm u domácností na hlavu je považován za „kritickou 
situaci“ v  Řecku a na Kypru, zatímco „nejlepší“ výsledky mají Bulharsko a Polsko,  
 Situace týkající se čistého příjmu svobodného bezdětného pracovníka na plný 
pracovní úvazek, který pobírá průměrnou mzdu, je  hodnocena jako „kritická“ v 
Maďarsku a na Slovensku, zatímco nejlepší jsou Lucembursko, Německo, 
Nizozemsko, Rakousko a Spojené království.  
Pokud jde o veřejnou podporu a sociální ochranu a začleňování , v uplynulém roce se 
situace zlepšila z  hlediska dost upnosti péče o děti, subjektivně neuspokojené potřeby 
zdravotní péče a digitálních dovedností, ale zhoršila se z  hlediska účinku sociálních transferů 
na snižování chudoby, jak je uvedeno výše. Podle jednotlivých ukazatelů:  
 
29 
  Bulharsko, Itálie, Lotyšsko, Rumu nsko a Řecko čelí „kritické situaci“, pokud jde o 
schopnost jejich sociálních transferů snižovat riziko chudoby. Na druhé straně nejlepší 
jsou Dánsko, Finsko, Maďarsko a Švédsko,  
 Bulharsko, Česká republika, Řecko, Polsko a Slovensko si stojí kriticky v  účasti dětí 
mladších tří let na formální péči o děti, zatímco nejlepší výsledky mají Francie, 
Lucembursko, Nizozemsko a Portugalsko,  
 Lotyšsko čelí „kritické situaci“ z  hlediska subjektivně neuspokojené potřeby zdravotní 
péče (jako „nejlepší“ nebyla za pomoci  metodologie označena žádná země, přičemž 
12 zemí je „lepší než průměr“),  
 Bulharsko, Chorvatsko a Rumunsko čelí „kritické situaci“ z  hlediska úrovně 
digitálních dovedností, zatímco nejlépe jsou na tom Finsko, Lucembursko, 
Nizozemsko a Švédsko.  
 
 
 
30 
 Tabulka 1. Shrnutí hlavních ukazatelů srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů  
 
 
Pozn.: Dne 26. října 2018: Pro IE a UK nejsou k dispozici koeficient příjmové nerovnosti, míra  ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením (AROPE), dopad sociálních 
transferů na snižování chudoby a subjektivně hlášená potřeba zdravotní péče; pro HR a MT nejsou k  dispozici údaje o růstu hrubého disponibilního příjmu domácností na 
obyvatele; pro CY n ejsou k dispozici čisté příjmy svobodného bezdětného pracovníka na plný pracovní úvazek, který pobírá průměrnou mzdu; úroveň digitálních dovedností 
jednotlivce nebyla k dispozici pro IT. Přerušení řad a  jiná statistická označení jsou uvedena v přílohách 1 a 2. 
Osoby předčasně 
odcházející ze 
vzdělávání a 
odborné přípravyRozdíl v 
zaměstnanosti žen 
a mužůKoeficient 
příjmové 
nerovnostiOhrožení 
chudobou nebo 
sociálním 
vyloučenímMíra mladých lidí 
NEETMíra 
zaměstnanostiMíra 
nezaměstnanostiMíra dlouhodobé 
nezaměstnanostiReálný HDPD 
na obyvatele 
(2008 = 100)Čistý příjem 
svobodného 
pracovníka na 
plný pracovní 
úvazek, 
který pobírá 
průměrnou mzduÚčinek sociálních 
transferů na 
snižování 
chudobyDěti mladší tří let 
ve formální péči o 
dětiSubjektivně 
neuspokojená 
potřeba zdravotní 
péčeÚroveň digitálních 
dovedností 
jednotlivců
Rok 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2016 2016 2017 2016 2017 2017
Nejlepší HR, IE, PL, SI FI, LT, SE CZ, FI, SI, SK CZ, FIAT, CZ, DE, NL, 
SE, SICZ, DE, EE, NL, 
SE, UKCZ BG, PLUK, NL, LU, AT, 
DEDK, FI, HU, SE FR, LU, NL, PT FI, LU, NL, SE
Lepší než průměrAT, CZ, EL, LT, LV, 
NLDK, EE, LU, PT, SI, 
SKBE, DK, HU, MT, 
NL, SECY, DE, FR, MT, 
PL, SE, SI, SKIE AT, BG, LT, PT, SIAT, DE, HU, LU, 
MT, NL, PL, PT, 
RO, UKAT, DE, CY, CZ, 
DK, EE, HR, HU, 
MT, NL, PL, PT, 
SE, UKDK, LT, RO, SEBE, FR, SE, DK, 
IE, FIBE, CZ, FR, NL, 
PL, SIEE, ES, MT, SIAT, CZ, DE, DK, ES, 
FR, HU, IT, LU, MT, 
NL, PLAT, CZ, DE, MT, UK
PrůměrnýBE, DE, EE, FI, FR, 
SE, UKAT, BE, BG, CY, 
DE, ES, FR, IE, 
NL, UKCY, DE, EE, FR, 
HR, LU, PLBE, EE, HU, PTBE, FI, FR, HU, LT, 
LV, MT, PL, PT, 
SK, UKCY, FI, FR, HU, IE, 
LU, LV, MT, PL, SKBE, BG, DK, EE, 
FI, FR, IE, LT, LV, 
SE, SI, SKBE, BG, FI, FR, IE, 
LT, LU, LV, RO, SICZ, EE, DE, FR, FI, 
HU, LV, NL, SI, SKMT, IT, EL, ES CY, DE, MT, SKCY, DE, FI, IE, IT, 
LV, UKBE, BG, FI, HR, LT, 
PT, SE, SKBE, EE, ES, FR, LT, 
SI, SK
Dobrý, ale je třeba 
sledovatLU LV AT AT, DK, NL DK, LU DK AT BE, DK, SE DK
Slabý, avšak zlepšující 
seBG, MT, PT MT EL, IT, RO RO BG, RO RO CY, EL, ES, HR EL, ESLT, EE, RO, BG, 
LVRO EE, EL CY
Je nutné sledovat CY, DK, HU, SK CZ, HR, HU, PL PTES, HR, IT, LT, LU, 
LVEE, ES BE IT SKAT, BE, ES, IE, IT, 
LU, PT, UKPT, PL, CZ, HR, SIEE, ES, HR, LT, 
LU, PTAT, HR, HU, LT CY, RO, SIEL, HU, IE, LV, PL, 
PT
Kritické situace ES, IT, RO EL, IT, RO BG, ES, LT, LV BG, EL CY, EL, HR, IT EL, ES, HR, IT IT CY, EL HU, SK BG, EL, IT, LV, ROBG, CZ, EL, PL, 
SKLV BG, HR, RORovné příležitosti a přístup na trh práce Dynamické trhy práce a spravedlivé pracovní podmínky Veřejná podpora / sociální ochrana a začleňování
 
31 
 Rámeček 1. Referenční srovnávání – aktuální stav  
Význam referenčního srovnávání jako nástroje podpory strukturálních reforem a posílení 
konvergence směrem nahoru v oblasti zaměstnanosti a sociální oblasti byl uznán ve zprávě 
pěti předsedů z června 201521 a dále zdůrazněn v diskusním dokumentu o prohloubení HMU 
z května 201722. Sdělení ze dne 26.  dubna 2017 o vytvoření evropského pilíře sociálních 
práv23 určilo referenční srovnávání jako klíčov ý nástroj pro podporu provádění pilíře v rámci 
evropského semestru. Od té doby byla s členskými státy v několika oblastech vyvinuta a 
diskutována referenční srovnávání.  
Konkrétně se Výbor pro zaměstnanost a Výbor pro sociální ochranu dohodly na společném 
přístupu sestávajícím ze tří kroků: 1) určení klíčových výzev a souboru ukazatelů výsledků 
vysoké úrovně relevantních pro zkoumanou oblast politiky; 2) ukazatele výsledků, jež 
umožňují referenční srovnávání výkonnosti; 3) určení politických pák, které jsou  doprovázeny 
obecnými zásadami politického vedení a konkrétními ukazateli, jsou -li k dispozici. V této fázi 
nejsou stanoveny referenční hodnoty pro politické páky, neboť cílem je umožnit srovnání 
mezi jednotlivými členskými státy.  
Srovnávací rámec dávek v  nezaměstnanosti a aktivních politik na trhu práce byl poprvé použit 
v evropském semestru 2018. V této souvislosti byla ve společné zprávě o zaměstnanosti pro 
rok 2018 a ve zprávách o jednotlivých zemích zahrnuta srovnávací analýza specifických 
prvků nasta vení a výsledků systémů dávek v nezaměstnanosti, zejména pokud jde o aspekty 
způsobilosti a přiměřenosti. Po schválení ze strany Výboru pro zaměstnanost jsou nyní do 
evropského semestru 2019 začleněny prvky rámce týkající se aktivační složky systémů dávek 
v nezaměstnanosti (např. podmínky připravenosti pracovat spojené s pobíráním dávek v 
nezaměstnanosti) a služeb na trhu práce na podporu uchazečů o zaměstnání a jsou uvedeny v 
této zprávě.  
Po schválení ze strany Výboru pro sociální ochranu je do evropského  semestru 2019 rovněž 
plně začleněn srovnávací rámec dávek minimálního příjmu, který pokrývá složku 
přiměřenosti, rozsahu a aktivační složku systémů minimálního příjmu, a to i pokud jde o 
jejich vztah ke službám v naturáliích (zdravotnictví, vzdělávání a b ydlení). A konečně tento 
cyklus semestru poprvé těží z výsledků srovnávacího rámce dovedností a vzdělávání 
dospělých dohodnutého společně s Výborem pro zaměstnanost v říjnu 2018. V příslušných 
výborech nyní pracují na  možných dalších srovnávacích rámcích, jako je přiměřenost 
důchodů, které by se využily v budoucích semestrálních cyklech.  
 
  
                                                           
21 „Dokončení evropské hospodářské a měnové unie“, zpráva vypracovaná Jeanem -Claudem Junckerem v úzké 
spolupráci s Donaldem Tuskem, Jeroenem Dijsselbloemem, Marie m Draghim a Martinem Schulzem, 22. června 
2015.  
22 COM(2017) 291 final.  
23 COM(2017) 250 final.  
 
32 
 3.  ZAMĚSTNANOST A SOCIÁLNÍ REFORMY – VÝSLEDKY A OPATŘENÍ 
ČLENSKÝCH STÁTŮ  
Tento oddíl obsahuje přehled aktuálních klíčových ukazatelů zaměstnanosti a sociálních 
ukazate lů a opatření přijatá členskými státy v  prioritních oblastech stanovených v  hlavních 
směrech zaměstnanosti EU24, které přijala Rada v  roce 2018. U každého směru je uveden 
nejnovější vývoj vybraných klíčových ukazatelů spolu s  politickými opatřeními přijatým i 
členskými státy. Pokud jde o zmíněná opatření, tento oddíl čerpá z  národních programů 
reforem členských států na rok 2018 a ze zdrojů Evropské komise25. Není -li uvedeno jinak, 
informuje tato zpráva pouze o opatřeních prováděných po červnu 2017. Hloubková analýza 
nedávného vývoje na trzích práce je uvedena ve zprávě o vývoji na trzích práce a vývoji mezd 
z roku 201826 a v přehledu vývoje zaměstnanosti a sociální situace v  Evropě z roku 201827.  
 
3.1  Hlavní směr 5: Podpora poptávky po pracovní síle  
V tomto o ddíle se rozebírá provádění hlavního směru zaměstnanosti č.  5, který členským 
státům doporučuje vytvářet podmínky podporující poptávku po pracovní síle a vytváření 
pracovních míst. Nejprve podává přehled o mírách nezaměstnanosti a zaměstnanosti podle 
člens kých států, doplňující analýzu na úrovni EU provedenou v  kapitole 1, s  cílem poukázat 
na důležitost problému vytváření pracovních míst v  jednotlivých zemích. Poté se zabývá 
dynamikou samostatné výdělečné činnosti, jakožto zástupným ukazatelem podnikání a 
zdrojem růstu zaměstnanosti samotné (aspekty samostatné výdělečné činnosti související s 
novými formami práce jsou probrány v kapitole 3.3). A konečně zkoumá vývoj mezd a 
daňového zatížení jakožto klíčové makroekonomické faktory, které jsou určující při 
rozhodování o přijímání pracovníků. Oddíl 3.1.2 informuje o politických opatřeních, jež 
                                                           
24 Rozhodnutí Rady (EU) 2018/1215 ze dne 16. července 2018 o hlavních směrech politik zaměstnanosti 
členských států.  
25 Včetně databáze LABREF, dostupné na adrese: 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=1143&intPageId=3193.  
26 Evropská komise (2018). Labour Market and Wage Developments in Europe (Vývoj na trzích práce a vývoj 
mezd v  Evropě). Roční přehled z roku 2018. L ucemburk: Úřad pro publikace Evropské unie.  Dostupné na 
internetových  stránkách: 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8139&furtherPubs=yes  
27 Evropská komise (2018). Employment and Social Developments in Europe (Vývoj zaměstnanosti a sociální 
situace v Evropě). Roční přehled z roku 2018. Lucemburk: Úřad pro publikace Evropské unie.  Dostupné na 
internetových  stránkách: 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8110&furtherPubs=yes  
 
33 
 v těchto oblastech provádějí členské státy s  cílem podpořit poptávku po práci, včetně dotací 
na nábor pracovníků.  
3.1.1  Klíčové ukazatele  
Pokles nezaměstnanosti se v roce  2017 zrychlil. Poprvé od krize se míra nezaměstnanosti 
snížila ve všech členských státech EU. K  rychlejšímu než průměrnému poklesu došlo zejména 
v některých členských státech trpících velmi vysokou mírou nezaměstnanosti – v Řecku, 
Španělsku, Chorvatsku a Portugalsku, přičemž ve všech těchto zemích bylo zaznamenáno 
snížení o 2 p.b. nebo více, což naznačuje zřetelný trend sbližování28 směrem k  nižší úrovni 
nezaměstnanosti. Nicméně k výraznému poklesu došlo také v některých zemích s nízkou 
úrovní nezaměstnanos tí – o více než 1 p.b. v České republice, Nizozemsku a Polsku. Jak je 
patrné z  grafu 4 (kde jsou společně znázorněny úrovně i změny podle dohodnuté metodiky 
pro posuzování hlavních ukazatelů srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů29), rozptyl měr 
nezaměs tnanosti v  roce 2017 byl i nadále značný, s  hodnotami pohybujícími se od zhruba 3  % 
v České republice po 21,5  % v Řecku. Míra nezaměstnanosti zůstává i nadále vysoká v Itálii, 
pouze s omezeným zlepšením oproti roku 2016. Nehledě na stálý pokles od roku 201 3 zůstává 
v mnoha členských státech míra nezaměstnanosti mnohem vyšší než v  roce 2008 (graf 5) – 
zejména v Chorvatsku, Řecku, na Kypru, v Itálii a ve Španělsku. Naopak, v Německu, 
Maďarsku a Polsku byla míra nezaměstnanosti v roce 2017 o více než 2 p.  b. nižší než v 
období před krizí.  
                                                           
28 Z hlediska údajů srovnávacího př ehledu sociálních ukazatelů podle společné metodiky zpráva využívá 
koncepci konvergence v  úrovních, neboli „beta -konvergence“. Odkazuje na situaci, kdy se ukazatele v  zemích 
s horšími výsledky zlepšují rychleji než v  zemích s  nejlepšími výsledky. Lze to po soudit ze sklonu regresní 
přímky v  korelačním diagramu úrovní oproti změnám.  
29 Podrobněji viz kapitola 2 a příloha 2.  
 
34 
 Graf 4: Míra nezaměstnanosti (věk 15 –74 let) a meziroční změna (hlavní ukazatel 
srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil. Období: úroveň roku 2017 a meziro ční změna oproti roku 2016. Pozn.: 
Osy jsou zaměřeny na nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze.  
 
Graf 5: Míra nezaměstnanosti (ve věku 15 –74 let), víceleté srovnání  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil.  
CZATDE
HULUMT
NL
PL
PTROUK
IT
BE
BGDK
EEFI
FR
IELT
LVSE
SI
SK
CY
EL
ESHRy = -0,0947x -0,364
R² = 0,3412
-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,0
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22Míra nezaměstnanosti (v % obyvatelstva ve věku 15 –74 let) –změna
Míra nezaměstnanosti (v % obyvatelstva ve věku 15 –74 let)2017

 
35 
  
Zatímco míra zaměstnanosti zaznamenala silný nárůst, přetrvávají významné rozdíly. 
Všechny členské státy zaznamenaly nárůst, s výjimkou Dánska30 (snížení o 0,5 p.b., i když z 
velmi vysoké úrovně). Jak je patrné z  grafu 6, míry zaměstnanosti se sbližují jen částečně: 
Členské státy, pro které je typická nižší míra zaměstnanosti, zaznamenávají obvykle poněkud 
rychlejší růst této míry než průměr – avšak situace je i nadále nerovnoměrná. Míra 
zaměstnanosti (věková skupina 20 –64 let) se v roce 2017 velmi lišila, p očínaje od 57,8  % 
v Řecku až po 81,8  % ve Švédsku. V některých zemích ve spodní části spektra, které byly 
nejvíce zasaženy krizí, zejména v Řecku, Chorvatsku, Itálii a ve Španělsku (označeny jako 
„kritické situace“), zůstává míra zaměstnanosti hluboko pod úrovní průměru EU. Devět zemí 
je již nad cílem 75  %, zatímco šest nejlepších (Švédsko, Německo, Estonsko, Česká 
republika, Spojené království a Nizozemsko jsou všechny blízko úrovně 78  % nebo nad ní).  
 
                                                           
30 Toto snížení je třeba vykládat obezřetně, neboť statistika zaměstnanosti pro Dánsko vykazuje přerušení řady 
v letech 2017 a  2016 (viz ro vněž přílohy 1 a 2). Přerušení řady je rovněž označeno u Belgie v roce 2017.  
 
36 
 Graf 6: Míra zaměstnanosti ( věk 20 –64 let) a meziroční změna (hlavní ukazatel 
srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil. Období: úroveň roku 2017 a meziroční změna oproti roku 2016. Pozn.: 
Osy jsou zaměřeny na nevážený průměr EU. Legenda j e uvedena v  příloze.  
 
Průměrná míra zaměstnanosti v  EU od roku 2013 trvale rostla a nyní značně převyšuje 
nejvyšší úroveň před krizí. Maďarsko a Malta, které měly v roce 2008 nejnižší míru 
zaměstnanosti v EU, zaznamenaly nejvyšší dlouhodobé zvýšení (v uve deném pořadí +11,8 
p.b. a +13,8 p.b. v roce 2017) a nyní jsou mírně nad průměrem EU. Avšak rozdíly jsou stále 
vysoké. Podobně jako u míry nezaměstnanosti zůstává míra zaměstnanosti v zemích, které 
byly nejvíce postiženy krizí, jako jsou Řecko, Itálie, Chor vatsko, Španělsko, Kypr a Irsko, 
pod úrovní z roku 2008 (graf 7).  
 
DKCZ
DEEE
NL
SEUK
ATBG
LTPTSI
BEEL ESHR
ITCY
FI
FRHU
IE
LULVMT
PL
SKROy = -0,0375x + 4,1762
R² = 0,0501
-1,0-0,50,00,51,01,52,02,53,03,54,0
55 60 65 70 75 80 85Míra zaměstnanosti (v % obyvatelstva ve věku 20 -64) -změna
Míra zaměstnanosti (v % obyvatelstva ve věku 20 -64)2017
 
37 
 Graf 7: Míra zaměstnanosti (věk 20 –64), víceleté srovnání  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil.  
 
Trvající růst zaměstnanosti neovlivnil dlouhodobý klesající trend u samostatné 
výdělečné činnosti. V roce 2017 došlo v absolutních číslech u samostatné výdělečné činnosti 
k poklesu o 0,5  % (po mírném nárůstu v roce 201631). Pokračovala také v relativním pok lesu, 
přičemž v roce 2017 představovala 13,7  % celkové zaměstnanosti (oproti 14,0  % v roce 2016 
a 14,4  % v roce 2013). Podíl samostatně výdělečně činných mužů na celkovém počtu 
zaměstnaných mužů ve výši 17,2  % zůstává mnohem vyšší než u žen (9,7  %). Trendy  v 
samostatné výdělečné činnosti jsou méně záporné, vyloučíme -li primární sektor a výrobu. 
Samostatná výdělečná činnost zaznamenala v posledních deseti letech trvalý růst zejména ve 
většině odvětví týkajících se služeb.  
Celkové údaje jsou výsledkem odlišné ho vývoje v jednotlivých členských státech, 
odvětvích a podskupinách.  Trendy u samostatné výdělečné činnosti se však nezdají být 
propojené s výkonností v zaměstnání na úrovni členského státu nebo odvětví. Pokud jde o 
skupiny podle věku a vzdělání, odráží v ývoj do značné míry měnící se složení pracovní síly: 
podíl samostatné výdělečné činnosti nadále klesal u osob ve věkové skupině 15 –49 let, 
zatímco u osob ve věkové skupině 50 –64 let a 65 let a více výrazně vzrostl (v uvedeném 
pořadí +1,2  % a +4,0  %). Úrove ň vzdělání představuje rovněž důležitý faktor, jelikož v roce 
2017 se počet osob samostatně výdělečně činných snížil o 3,2  % u osob s nižším sekundárním 
vzděláním a u osob s terciárním vzděláním se zvýšil o 1  %. Dále pak byl zaznamenán nárůst 
                                                           
31 Eurostat, šetření pracovních sil.  
40455055606570758085
EL
IT
HR
ES
BE
RO
CY
PL
FR
EZ-19
SK
BG
LU
EU-28
IE
MT
HU
PT
SI
FI
LV
AT
LT
DK
NL
UK
CZ
EE
DE
SE
2017 2013 2008
 
38 
 počtu osob sa mostatně výdělečně činných narozených mimo EU. Aspekty týkající se 
samostatné výdělečné činnosti jako netypické formy práce jsou podrobně probrány v kapitole 
3.3. 
Růst mezd zůstává ve většině členských států mírný.  Růst nominálních mezd v EU zůstal 
během o živení pomalý, ale v roce 2017 se jeho dynamika začala zvyšovat, přičemž odměna 
na zaměstnance se zvýšila o 2,1  %. Rozdíly mezi jednotlivými zeměmi jsou značné, přičemž 
mzdy rostou obecně rychleji v členských státech, kde jsou jejich úrovně nižší, jakož i v těch, 
které nejsou členy eurozóny. Zvýšení nominální odměny na pracovníka bylo nejvyšší v 
Rumunsku (16,0  %), Litvě (9,1  %), Maďarsku (7,9 %), Lotyšsku (7,9  %) a Bulharsku (7,5 
%), což poukazuje na sbližování mezd mezi východní a západní Evropou. Na spodn í části 
spektra nominální mzdy poklesly ve Finsku ( –1,1 %) a Chorvatsku ( –1,1 %) a ve Španělsku, v 
Itálii a v Řecku zůstaly beze změny.   
V reálných hodnotách se růst mezd v roce 2017 oproti roku 2016 zpomalil. V EU reálné 
spotřební mzdy (tj. mzdy upravené o změnu spotřebitelských cen) vzrostly v roce 2017 o 
0,5 % v porovnání s 1,2  % v roce 2016. V eurozóně reálné mzdy téměř stagnovaly (+0,2  %). 
V osmi zemích byl zaznamenán pokles: Španělsko, Itálie, Řecko, Chorvatsko, Portugalsko, 
Nizozemsko, Rakousko a Fin sko. Zpomalení ve srovnání s rokem 2016 bylo částečně 
způsobeno nárůstem spotřebitelských cen, které nebyly vyváženy růstem odměn. Avšak i při 
pohledu na reálné produktivní mzdy (upravené o deflátor HDP) se obraz téměř nemění, růst 
reálných mezd v roce 201 7 v EU vzrostl jen mírně (o 0,7  %) a v deseti zemích zaznamenal 
pokles (graf 8).  
 
39 
 Graf 8: Skutečné odměny na zaměstnance, HICP a deflátor HDP, meziroční změna v % 
v roce 2017   
 
Zdroj: Evropská komise, databáze AMECO.  
 
V roce 2017 růst reálných mezd ve většině členských států zůstával nižší než růst 
produktivity. Tento trend je také potvrzen v tříletém období (graf 9) a v dlouhodobější 
perspektivě (graf 10). V  devíti zemích (Belgie, Kypr, Chorvatsko Finsko, Řecko, Itálie , 
Nizozemsko, Portugalsko a Španělsko) byl růst reálných mezd v  období 2015 –2017 záporný. 
Také z  dlouhodobějšího hlediska (období 2000 –2017) vývoj reálných mezd v průměru 
zaostával za růstem produktivity. V Portugalsku a v Itálii jsou mzdy v reálných hodno tách 
stále nižší než úrovně z roku 2000. Pro většinu středoevropských a východoevropských 
členských států je současný trend opačný, v posledních třech letech v nich růst reálných mezd 
(deflovaný deflátorem HDP) překročil růst produktivity, částečně v důsle dku procesu 
přibližování se zemím s vyšší úrovní příjmů. V roce 2017 bylo zaznamenáno největší 
překročení růstu produktivity u růstu reálných mezd v pobaltských členských státech, v 
Bulharsku a na Slovensku.  
-3,0%-1,0%1,0%3,0%5,0%7,0%9,0%11,0%13,0%
RO
BG
HU
LT
LV
CZ
SK
PL
IE
EE
LU
FR
UK
MT
DE
EU-28
SE
SI
EZ-19
DK
CY
BE
PT
NL
AT
IT
EL
ES
FI
HR
Skutečná odměna na zaměstnance, deflátor soukromé spotřeby Skutečná odměna na zaměstnance, deflátor HDP
 
40 
 Graf 9: Skutečné odměn y na zaměstnance a produktivitu, průměrné tempo růstu v 
letech 2015 -2016 -2017   
 
Zdroj:  Eurostat, národní účty (vlastní výpočty, z publikace Labour Market and Wage Developments in Europe, 
Annual Review 2018 (Vývoj na trzích práce a vývoj mezd v  Evropě: roč ní přehled z roku 2018)).  
 
Graf 10: Vývoj mezd a produktivity, 2000 –2017 průměrná změna v %  
 
BEBG CZ
DKDEEEIE
ELESFRHR
ITCYLV
LT
LUHUMT
NL
ATPL
PTRO
SISK
FISE
UK
-101234567
-1 0 1 2 3 4 5 6 7Růst produktivity
Růst skutečných odměnpřímka 45º 
-10123456
Skutečná odměna na zaměstnance (2000 –2017, průměrná změna)
Skutečná produktivita na osobu (2000 –2017, průměrná změna)
 
41 
 Zdroj: Eurostat, národní účty (vlastní výpočty).  
Růst mezd zůstává pod úrovní, kterou lze očekávat na základě současné míry 
nezaměstnanosti.  Při oživení byl růst mezd celkově mírný a nezdálo se, že reaguje na pokles 
míry nezaměstnanosti jako v předchozích hospodářských cyklech. Tento jev se nazývá 
zjevným „zploštěním“ mzdové Phillipsovy křivky, tj. vztahu mezi růstem mezd a 
nezaměstnaností. Tato křivka, jak je zachycena v grafu 11 pro oblast eurozóny, naznačuje, že 
mzdy začaly slaběji reagovat na  celkovou míru nezaměstnanosti v ekonomice.  
Graf 11: Phillipsova křivka pro eurozónu: tempo růstu odměn na zam ěstnance, období 
2000 –2017  
 
Zdroj: GŘ pro hospodářské a finanční záležitosti, databáze AMECO a Eurostat, šetření pracovních sil (vlastní 
výpočty, z publikace Labour Market and Wage Developments in Europe, Annual Review 2018 (Vývoj na trzích 
práce a vývoj  mezd v  Evropě: roční přehled z roku 2018)).  
 
Mírný růst nominálních mezd v průběhu oživení lze vysvětlit nízkou inflací, nízkým 
růstem produktivity, dopadem některých reforem trhu práce a zbývajícími rezervami 
na trhu práce.  Významnou část umírněného růst u nominálních mezd lze vysvětlit nízkou 
inflací (v období oživení od roku 2010 do roku 2017, v průměru 1,5  % v porovnání s 2,2  % v 
letech 2000 –2007). Růst reálné produktivity se mezitím poněkud zvýšil (v průměru o 0,7  % v 
období 2010 –2017 ve srovnání s 0,4  % v období před krizí), ale byl spojen s výrazně vyšší 
mírou nezaměstnanosti (11,7  % v období po krizi oproti 8,7  % v období před krizí). Celkově 
nedávné odhady naznačují, že současné zpomalení růstu mezd do značné míry vysvětlují 
2013
20142017
01234
7 9 11 13Odměna na zaměstnance (roční 
nárůst)
Míra nezaměstnanosti2009Lineární trend 
2000 –2008
2010–11
2012
2015
2016Lineární trend 
2009–2017
 
42 
 inflace, produktivita a rezervy na trhu práce (MMF 201732; Evropská komise 201833). V 
některých členských státech s nízkou mírou nezaměstnanosti mohou přispívat ke zpomalení 
růstu mezd latentní rezervy na trhu práce, zejména zvýšený podíl podzaměstnaných 
pracovníků na částečný úvaz ek. 
V Evropě dochází ke sbližování čistých příjmů, přičemž ve střední a východní Evropě je 
růst rychlý a v západní a jižní Evropě, zejména v zemích nejvíce postižených krizí, je 
růst pomalý.  Sbližování úrovní pracovních příjmů je klíčem k zajištění toho, a by kdokoli v 
EU dosáhl důstojné životní úrovně, jak to prosazuje evropský pilíř sociálních práv. Z 
poznatků vyplývá, že tento proces sbližování probíhá, i když pomalým tempem, neboť mezi 
členskými státy stále existují velké rozdíly. Pokud vezmeme jako přík lad svobodného 
bezdětného pracovníka na plný pracovní úvazek, který pobírá průměrnou mzdu, pak v 
průběhu tříletého období (2013 –2016) čisté příjmy34 nejvíce vzrostly v těch zemích, které se 
vyznačovaly nejnižšími úrovněmi. Z tohoto důvodu jsou Bulharsko, Rumunsko, Lotyšsko, 
Litva a Estonsko klasifikovány jako „slabé, avšak zlepšující se“. Slovensko a Maďarsko byly 
vzhledem k pomalejšímu pokroku označe ny jako „kritické situace“, přestože rovněž 
zaznamenaly vyšší než průměrný nárůst. Na druhém konci spektra byl růst čistých příjmů u 
všech „nejlepších“ (Lucembursko, Spojené království, Nizozemsko, Německo a Rakousko) 
mírný (v rozmezí od 0,7  % do 2,1  %). Č isté příjmy se snížily nebo nerostly v Portugalsku, 
Řecku a Belgii.  
                                                           
32 MMF (2017), World Economic Outlook, říjen 2017.  
33 Evropská komise (2018). Labour Market and Wage Developments in Europe (Vývoj na trzích prác e a vývoj 
mezd v  Evropě). Roční přehled z roku 2018. Lucemburk: Úřad pro publikace Evropské unie . 
34 Aby bylo možné smysluplné srovnání mezi členskými státy, úrovně čistých příjmů se měří podle standardu 
kupní síly (PPS). Změny se měří v národní měně a v re álných hodnotách. Tento ukazatel by měl být chápán a 
vykládán ve spojení s dalšími ukazateli, jako je míra chudoby pracujících, poměr mezi pátým a prvním decilem 
rozdělení mezd (D5/D1) a dalšími relevantními ukazateli monitoru výsledků v  oblasti zaměstnano sti / monitoru 
výsledků v  oblasti sociální ochrany a společného hodnoticího rámce.  
 
43 
 Graf  12: Čisté příjmy a meziroční změna – průměr za tři roky (hlavní ukazatel 
srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj: OECD (vlastní výpočty). Období:  Úrovně roku 2016 (tříletý průměr) a průměrná meziroční změna 2013 –
2016 Pozn.: Osy jsou zaměřeny na nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze. Členské státy označené 
hvězdičkou jsou ty, v nichž nominální jednotkové náklady práce překračují prahovou hodnotu stanovenou v 
postupu při makroekonomické nerovnováze. Ukazatel postupu při makroekonomické nerovnováze 
ve srovnávacím přehledu je procentní změna nominálních jednotkových nákladů práce v průběhu tříletého 
období. Prahová hodnota činí pro země euroz óny 9  % a pro země mimo eurozónu 12  %. Pro Kypr nejsou údaje k 
dispozici.  
 
Chudoba pracujících zůstává na podstatně vyšší úrovni než před krizí a klesá jen 
pomalu.  Podíl osob, které jsou zaměstnané a mají ekvivalizovaný disponibilní příjem pod 
prahem ohrož ení chudobou, vzrostl z 8,6  % v roce 2008 na 9,0  % v roce 2013 a na 9,6  % v 
roce 2017. Nejvyšší úroveň byla zaznamenána v Rumunsku (17,4  %), následovalo 
Lucembursko, Španělsko, Řecko a Itálie – ve všech zemích byla vyšší než 12  %. Na druhém 
konci spektra j e míra chudoby pracujících nižší než 5  % ve Finsku, České republice a Irsku. V 
roce 2017 se v několika členských státech chudoba pracujících nadále zvyšovala, a to včetně 
(o více než 0,5 p.b.) Maďarska, Itálie, Lotyšska, Slovinska, Belgie a Nizozemska (viz  také 
kapitola 3.4).  
AT
DE
LUNL
UK
BEDK
FIFRIE
SECZ
HRPL
PTSIHU
SK
ELES
IT
MTBG
EELTLVROy = -0,0003x + 7,7356
R² = 0,5032
-2,00,02,04,06,08,010,0
8000 12000 16000 20000 24000 28000 32000 36000Čistý příjem svobodného pracovníka na plný úvazek, který pobírá průměrnou mzdu (tříletý průměr 
změny v reálných hodnotách) 
Čistý příjem svobodného pracovníka na plný úvazek, který pobírá průměrnou mzdu (standard kupní síly) 2016
 
44 
 Graf  13: Míra ohrožení chudobou pracujících, víceleté srovnání  
 
Zdroj: Eurostat. Pozn.: Pro HR jsou namísto údajů za rok 2008 uvedeny údaje za rok 2010. Pro IE a UK jsou 
namísto údajů za rok 2017 uvedeny údaje za rok 2016.  
 
Rozptyl mezd se zdá být v Evropě v podstatě stabilní. Růst mezd, zejména na spodním 
konci mzdové stupnice, hraje důležitou roli při snižování příjmové nerovnosti a chudoby 
pracujících. Rozptyl hrubých příjmů, měřený jako poměr mezi pátý m a prvním decilem 
(D5/D1), se v roce 2016 pohyboval v rozmezí 1,43 ve Finsku a 1,90 v České republice. Na 
rozptyl mezd mohou mít dopad instituce, které stanovují mzdy. Zejména silnější kolektivní 
vyjednávání bývá spojeno s nižšími nerovnostmi v oblasti př íjmů (Evropská komise, 201835). 
Působnost kolektivního vyjednávání se v Evropě velice liší, což odráží různé národní tradice a 
instituce. V roce 2015 se podíl zaměstnanců s právem na vyjednávání pohyboval od 98  % v 
Rakousku po 7,1  % v Litvě.  
Ve většině člen ských států stanoví zákonné minimální mzdy dolní hranici rozdělení 
mezd . Minimální mzdy mohou zvýšit účast některých skupin na trhu práce a podpořit 
celkovou poptávku tím, že zvýší příjmy rodin pobírajících nízkou mzdu, které mají větší sklon 
ke spotřebě. Minimální mzdy zároveň zvyšují náklady na přijímání pracovníků  s nízkými  
mzdami, a tím potenciálně poškozují pracovní příležitosti skupin, které obvykle pobírají nízké 
mzdy (např. mladí lidé a pracovníci s nízkou kvalifikací), v závislosti na struktuře 
hospodářství a makroekonomické situaci. Zákonné minimální mzdy stanovené na  vnitrostátní 
                                                           
35 Evropská komise (2018). Labour Market and Wage Developments in Europe (Vývoj na trzích práce a vývoj 
mezd v  Evropě). Roční přehled z roku 2018. Lucemburk: Úřad pro publika ce Evropské unie . 
02468101214161820
RO
LU
ES
EL
IT
PT
HU
BG
PL
EU-28
EZ-19
EE
DE
LV
UK
LT
CY
AT
FR
SE
SI
SK
NL
MT
HR
DK
BE
IE
CZ
FI
2017 2013 2008
 
45 
 úrovni existují ve většině členských států s výjimkou Rakouska, Kypru, Dánska, Finska, Itálie 
a Švédska. Pro mezinárodní srovnání není absolutní úroveň minimální mzdy příliš užitečným 
opatřením, protože nezohledňuje rozdíl mezi produktivitou práce a cenami v jednotlivých 
zemích. Je proto mnohem užitečnější podívat se na minimální mzdu v poměru k průměrné 
nebo mediánové mzdě dané země. Graf 14 znázorňuje minimální mzdu jako procento 
mediánové mzdy v členských státech EU, podle výpočtu OECD. Nej vyšší minimální mzdy v 
poměru k mediánu lze nalézt ve Francii, Slovinsku, Portugalsku, Rumunsku a Lucembursku. 
Nejnižší úrovně jsou zaznamenány ve Španělsku, České republice, Estonsku, Nizozemsku a 
Irsku. Vzhledem k tomu, že potenciální dopad jak na pracov ní, tak i životní podmínky je 
vyšší, pokrývá -li minimální mzda velkou část pracovní síly, měl by být tento ukazatel rovněž 
zohledněn při diskusi o variantách politiky na vnitrostátní úrovni. Měla by být také zvážena 
cílená opatření na  snížení chudoby pracu jících, jako jsou dávky při zaměstnání.  
 
Graf 14: Minimální mzdy jako podíl mediánu příjmu a průměrného příjmu pracovníků 
na plný úvazek (2017)  
 
Zdroj: OECD. Pozn.: AT, CY, DK, FI, IT a SE nemají zákonnou minimální mzdu stanovenou  na vnitrostátní 
úrovni. Pro BG, HR a MT neuvádí OECD žádné informace. Z údajů Eurostatu vyplývá, že v roce 2017 
dosahovala měsíční minimální mzda jako podíl na střední hodnotě měsíční mzdy v BG 47,8 %, v HR 40,6 % a 
na MT 43,6 % (průmysl, stavebnictví a s lužby nejsou srovnatelné s údaji OECD).  
 
0,00,10,20,30,40,50,60,7
FRPTROSIPLUKLTLUHULVDEELSKBENLIEEECZES
Minimum k mediánové mzdě Minimum k průměrné mzdě
 
46 
 Daňové zatížení práce v Evropě se v posledních letech postupně snižovalo, avšak mezi 
členskými státy zůstávají značné rozdíly. V roce 2017 se daňové zatížení u svobodného 
pracovníka, který pobírá průměrnou mzdu, po hybovalo od méně než 30  % v Irsku a na Maltě 
po přibližně 50  % v Belgii, Německu, Maďarsku, Itálii, Francii a Rakousku. U pracovníků s 
nižším příjmem (kteří jsou definováni jako pracovníci pobírající 67  % průměrné mzdy) se 
daňové zatížení pohybovalo od při bližně 20  % na Maltě a v Irsku až po více než 45  % v 
Belgii, Maďarsku a Německu. V  jednotlivých zemích existují různé modely, pokud jde o míru 
daňové progrese a přerozdělovací účinek daňového systému (viz oddíl 3.4). V roce 2017 
došlo k nejvýznamnějšímu sn ížení daňového zatížení u svobodných pracovníků, kteří pobírají 
průměrnou mzdu, v Maďarsku ( –2,1 p.b.), Lucembursku ( –1,8 p.b.) a Finsku ( –1,2 p.b.), 
přičemž největší nárůst byl zaznamenán v Bulharsku (+0,6 p.b.). V  období od roku 2013 do 
roku 2017 se nevá žený průměr daňového zatížení snížil v EU o 0,5 p.b. (a u pracovníků 
s nízkým příjmem o 0,8 p.b., přičemž k významnému snížení došlo v Itálii, Maďarsku, 
Francii, Belgii, Rumunsku a Nizozemsku). Ve stejném období došlo k určitému sbližování 
úrovně daňového zatížení, přičemž rozdíl mezi nejvyšším a nejnižším daňovým zatížením při 
průměrné mzdě klesl o 2,1 p.b. a u pracovníků s nižším příjmem o 2,9 p.b. Důvodem je 
zejména výrazné snížení daňového zatížení v některých zemích, v nichž je jeho úroveň 
nejvyšší (Be lgie, Rakousko, Maďarsko, jakož i Itálie a Francie, avšak snížení se týká pouze 
pracovníků s  nízkým příjmem). Velké snížení daňového zatížení bylo zaznamenáno také v 
Rumunsku a Nizozemsku. Zvýšení daňového zatížení ve stejném období byla méně výrazná, 
ale v České republice, ve Slovinsku a v Portugalsku postihla zejména pracovníky s nižším 
příjmem36.  
                                                           
36 Více informací o nejnovějších trendech včetně různých příjmových skupin lze najít v: Daňové politiky 
v Evropské unii – 2018, průzkum, Evropská komise, GŘ pro daně a celní unii.  
 
47 
 Graf  15: Daňové zatížení práce, úroveň v  roce 2017 a změna 2013/2017  
 
 
Zdroj: Databáze daní a dávek, Evropská komise/OECD. Pozn.: Údaje se týkají domácnosti svobodné výdělečně 
činné osoby (bezdětné). V případě Kypru nejsou k dispozici žádné aktuální údaje. Údaje byly aktualizovány dne 
11. dubna 2018.  
 
3.1.2  Politická odpověď  
Několik členských států se uchýlilo k subvencování zaměstna nosti s cílem vytváření 
pracovních míst, ačkoli se zlepšováním podmínek na trhu práce dochází k jeho 
omezování. Většina opatření v  této oblasti cílí na konkrétní skupiny, jež mají problémy při 
začleňování na trh práce (např.  mládí lidé, starší lidé, dlouho době nezaměstnaní, migranti 
0,010,020,030,040,050,060,0Úroveň –% referenční mzdy
-5,0-4,0-3,0-2,0-1,00,01,02,0Změna 2013 –2017 (p.b.)
67 % průměrné mzdy 100 % průměrné mzdy
 
48 
 atd.), a spočívají v  poskytování finančních pobídek zaměstnavatelům za přijímání pracovníků 
z těchto cílových skupin.  Několik členských států zavedlo nebo potvrdilo cílené dotace na 
přijímání nových zaměstnanců (více podrobností  je uvedeno v  oddíle 3.2). Některé země také 
přijaly dotace na nábor pracovníků z  řad širší veřejnosti, tj.  bez podmínek způsobilosti nebo 
s volnějšími podmínkami způsobilosti, obvykle s  cílem podpořit zaměstnávání na dobu 
neurčitou. V roce 2017 byly v Řec ku zahájeny další cykly veřejných prací v 51 obcích a 
probíhá příprava nových programů; kromě toho byl v květnu 2018 zahájen nový program 
veřejných prací v oblasti protipožární ochrany lesů. Řecko v říjnu 2017 také přijalo program, 
kterým se subvencují mzd y pracovníků se smlouvami o poskytování nezávislých služeb v 
případě, že jsou přijati jako zaměstnanci.  A konečně byl nedávno zahájen program dotací 
podnikům s cílem zaměstnat 15  000 nezaměstnaných ve věkové skupině 30 –49 let. Ve Francii 
došlo v roce 2018 k dalšímu snížení počtu dotovaných smluv z 310 000 na 200 000 a jsou 
nyní omezeny na nejzranitelnější osoby neziskového sektoru, včetně mladých lidí a 
dlouhodobě nezaměstnaných. Od roku 2018 došlo k přezkoumání stávajících režimů 
dotovaných smluv a jejich přejmenování na Parcours Emploi Compétence , čímž byl posílen 
jejich aspekt poradenství a odborné přípravy. V této souvislosti se od dubna 2018 testuje 
vyplácení cílené prémie nazývané Emplois francs  za nábor uchazečů o práci z nejchudších 
městských oblastí  (Quartiers politique de la ville ) v deseti oblastech, přičemž jedinou 
podmínkou je být uchazečem o zaměstnání s bydlištěm v dané oblasti. Navíc v souvislosti s 
novým plánem v oblasti chudoby byla přijata rozhodnutí o dalších opatřeních pro začleňování 
osob se sociálními obtížemi a obtížemi při hledání zaměstnání na trh práce ( Insertion par 
l’activité économique ). Itálie zavedla strukturální snížení příspěvků pro zaměstnavatele, kteří 
v jižních regionech přijímají nastálo nebo v rámci odborné učňovské přípr avy mladé lidi nebo 
dlouhodobě nezaměstnané. Portugalsko zavedlo soubor finančních pobídek pro zaměstnávání 
na základě smluv na dobu neurčitou ve formě částečného osvobození od příspěvků na sociální 
zabezpečení za určité zranitelné skupiny (mladé lidi, dlo uhodobě nezaměstnané, starší osoby). 
V Maďarsku ESF přispívá na posilování zaměstnavatelského potenciálu sociálních podniků 
prostřednictvím pobídek a subvencí pro vytváření pracovních míst.   
Některé členské státy přijímají opatření na podporu podnikání a z akládání nových 
podniků. V Řecku jsou poskytovány dotace na první nábor zaměstnanců mladými samostatně 
výdělečně činnými osobami nebo podniky provozovanými mladými lidmi. V Lotyšsku nový 
zákon stanoví hlavní zásady a pracovní ujednání sociálních podniků. B ude poskytnuta 
podpora přibližně 200 sociálním podnikům. Kromě toho byla prahová hodnota obratu pro 
 
49 
 plátce daně z mikropodniků snížena ze 100 000 EUR na 40 000 EUR a zůstala zachována 
jednotná sazba ve výši 15  %, z čehož je 80  % přesměrováno na povinné pří spěvky na 
pojištění. V Maďarsku je od podzimu roku 2017 k dispozici mechanismus úvěrů (který lze 
kombinovat s několika dalšími grantovými nástroji) s cílem podpořit jednotlivce, aby se stali 
podnikateli, nebo sociální podniky při rozšiřování jejich tržních  aktivit. V Polsku vláda přijala 
návrh zákona o snížení příspěvků na sociální zabezpečení pro vlastníky malých podniků, tzv. 
malých příspěvků ZUS. Na Slovensku byly přijaty nové právní předpisy o podmínkách 
veřejné podpory pro sociální ekonomiku a sociální  podniky. Ve Finsku je od roku 2018 
možné obdržet dávku v  nezaměstnanosti v podobě grantu na zakládání nových podniků a při 
práci jako podnikatel na částečný úvazek. Kromě toho probíhají jednání o tom, jak usnadnit 
nezaměstnaným zakládání společností. V  mnoha členských státech jsou také podnikány kroky 
k zajištění přiměřených sociálních práv pro osoby samostatně výdělečně činné (viz oddíl 3.3 o 
segmentaci trhu práce).  
Některé členské státy snížily náklady práce omezením daňového zatížení, často se 
zaměřením  na osoby s  nejnižšími příjmy.  Daňové zatížení se řešilo zejména u osob 
s nízkým příjmem, a to prostřednictvím reforem zaměřených na zdanění příjmů fyzických 
osob, často zvyšováním daňových úlev (tj. výše příjmu osvobozeného od daně) nebo 
zaváděním progres e v celkovém systému. Například v Litvě byla přijata rozsáhlá reforma, 
kterou se mění zákon o dani z příjmu fyzických osob, přičemž zavádí progresi namísto 
předchozí paušální sazby a zvyšuje výši příjmu osvobozeného od daně. Podobně v  Lotyšsku 
rozsáhlá daň ová reforma zahrnuje nahrazení paušální 23% sazby daně z  příjmu fyzických 
osob systémem progresivního zdanění. Došlo také ke zvýšení nezdanitelných dávek. Estonsko 
rovněž zavedlo nezdanitelné dávky. Nizozemsko oznámilo, že reforma daně z příjmu 
fyzických o sob bude provedena v průběhu let 2019 a 2020. To zahrnuje snížení počtu 
daňových pásem ze čtyř na dvě, spolu s růstem všeobecné daňové úlevy a slevy na dani z 
příjmu z výdělečné činnosti. Očekává se, že reforma sníží celkové daňové zatížení pracovní 
síly, zejména na střední a vyšší úrovni příjmů. V Rumunsku byla od roku 2018 snížena 
paušální sazba daně z  příjmu fyzických osob z 16  % na 10  %, spolu se zásadními změnami v 
návrhu příspěvků na sociální zabezpečení. Portugalsko zavedlo reformy sazby daně z  příjm u 
fyzických osob zaměřené na snížení daňového zatížení osob pobírajících nízký až střední 
příjem; včetně zvýšení počtu daňových pásem. Ostatní členské státy zavedly reformy s užší 
oblastí působnosti. Například na Maltě byla pro osoby, které vydělávají méně  než 60 000 
EUR ročně, přijata sleva na dani z příjmu u příjmu ze závislé pracovní činnosti v rozmezí od 
 
50 
 40 EUR do 68 EUR. Spojené království zvýšilo osobní odpočitatelné položky na 11  850 GBP 
(přibližně 13  400 EUR) za rok a práh pro vyšší sazbu daně ze 45  000 GBP (přibližně 50 850 
EUR) na 46  350 GBP (přibližně 52  400 EUR). V Dánsku daňová dohoda z roku 2018 posiluje 
pobídky k práci na plný úvazek, přičemž se zaměřuje zejména na nezaměstnané a na 
pracovníky na částečný úvazek. Na Kypru byl zákon o přídavcíc h na děti změněn tak, aby se 
po prvních dvou dětech zvýšila hranice způsobilého příjmu o 5 000 EUR na každé další dítě.  
Některé členské státy rovněž intervenovaly proti daňovému zatížení prostřednictvím 
snížení příspěvků na sociální zabezpečení.  Ve Francii má být v roce 2019 provedena 
transformace daňové úlevy pro zaměstnanost a konkurenceschopnost do přímého snížení 
příspěvků na sociální zabezpečení u mezd do výše 2,5násobku minimální mzdy (což doplňuje 
posílení snížení pro nižší mzdy, odložené na říjen 2019). V Chorvatsku byl základ pro 
výpočet příspěvku zaměstnavatele na sociální zabezpečení snížen o 50  % u těch pracovníků, 
kteří byli zaměstnáni po dobu delší než 12 měsíců a pobírali minimální mzdu. Belgie přijala 
snížení příspěvku na sociální zabezpečení v případě některých druhů práce na směny ve 
stavebnictví.  Obecněji byl režim podílu na zisku v soukromém sektoru nahrazen novou prémií 
(částka nebo procentní podíl mzdy), která nesmí překročit 30  % celkové hrubé mzdy. 
Zaměstnavatel je u těchto prémií osvobozen od sociálních příspěvků, zatímco zaměstnanec 
zaplatí solidární příspěvek ve výši 13,07  %.  
V posledních letech byly předmětem významných reforem rámce pro stanovování mzdy.  
V Řecku jsou po ukončení programu ESM v srpnu 2018 opět zavedeny d vě zásady 
kolektivního vyjednávání pozastavené v roce 2011: možnost administrativně rozšířit 
odvětvové dohody na subjekty, které nejsou jejími stranami, a zásada přívětivějšího 
ustanovení (v případě konfliktních kolektivních smluv, např. na úrovni odvětví a firmy, 
převažuje to, které je výhodnější pro pracovníky). V Chorvatsku návrh zákona o mzdách ve 
státní správě určil rámec pro systém platových stupňů a platových tříd, jakož i pro hodnocení 
efektivnosti práce. Francie na základě předchozích reforem dále vymezila okruh každé úrovně 
kolektivního vyjednávání. V budoucnu bude pro stanovení rámce a podmínek používání 
smluv na dobu určitou, smluv na základě projektů a zkušební doby vyjednávání na úrovni 
odvětví převažovat nad vnitrostátním pracovním právem (viz  také kapitola 3.3). Ujednání na 
úrovni podniku může být méně příznivé než na úrovni pobočky, s výjimkou 13 vymezených 
oblastí vyjednávání, včetně minimálních mezd v jednotlivých odvětvích, zatímco ujednání na 
úrovni pobočky se uplatňuje, pokud není dosaže no ujednání na úrovni podniku. Kromě toho 
většinové dohody na úrovni podniku na zachování zaměstnanosti ( accords de competitivité ) 
 
51 
 se nyní rozšiřují nad rámec podmínek pracovní doby a zahrnují také odměnu, což rovněž 
umožňuje společnostem propouštět zaměst nance, kteří tyto dohody odmítají, ze skutečných a 
vážných důvodů. V Itálii v březnu 2018 dohoda mezi hlavními odbory a organizací 
zaměstnavatelů připravila cestu k posílení kolektivního vyjednávání tím, že definovala kritéria 
pro měření reprezentativnosti  sdružení sociálních partnerů. Na Kypru vstoupila v roce 2018 v 
platnost nová dohoda o indexu úpravy životních nákladů, což vedlo k omezenému zvýšení 
mezd a definování kritérií ohledně četnosti a povahy pravidelných úprav. V Lotyšsku probíhá 
stanovování no vých podmínek pro placení práce přesčas za účasti sociálních partnerů spolu s 
vyjednáváním o minimálních mzdách v jednotlivých odvětvích. V Portugalsku byla se 
sociálními partnery dohodnuta řada opatření (a nyní se projednávají v Parlamentu) s cílem 
rozšíř it oblast působnosti kolektivního vyjednávání. Konkrétně hodinový kredit by se již 
neměl vyjednávat na individuálním základě, ale jako součást kolektivního vyjednávání nebo 
skupinových dohod, kterých by mělo být dosaženo po konzultaci s pracovníkem (viz ta ké 
kapitola 3.3). Ve Španělsku dosáhli sociální partneři v červnu roku 2018 předběžné dohody o 
mzdách na rok 2018 s obecným růstem mezd o 2  % (mírně nad očekávanou mírou inflace) 
plus další 1  % v závislosti na výsledcích, produktivitě a míře absencí v konk rétním 
podniku/odvětví. Rumunsko učinilo mzdové vyjednávání povinným pro všechny společnosti. 
Irsko zavedlo možnost kolektivního vyjednávání pro některé kategorie samostatně výdělečně 
činných osob, Slovensko znovu zavedlo možnost rozšířit za určitých podmí nek kolektivní 
smlouvy vyššího stupně na nezúčastněné zaměstnavatele bez jejich souhlasu.  
S tím, jak se zlepšují podmínky na trhu práce, došlo v několika zemích k nárůstu 
minimálních mezd, přičemž byly také učiněny kroky pro to, aby se rámce pro 
stanovování minimální mzdy staly předvídatelnějšími.  Zákonné minimální mzdy se 
zvýšily ve všech zemích, kde došlo mezi lety 2017 a 2018 ke změnám, s výjimkou Německa, 
Řecka, Lucemburska a Belgie, kde v reálných hodnotách došlo k poklesu37. V posledních 
letech se v rostoucím počtu zemí, včetně Německa a Irska, zapojily do stanovování minimální 
mzdy skupiny odborníků. Malta takovou skupinu zřídí v roce 2018 a v Bulharsku a 
Rumunsku se o možném zapojení odborníků vedou jednání. Estonsko v roce 2018 přijalo 
zvýšení minimální mzdy o 30 EUR, která tak dosáhla výše 500 EUR, a zároveň do oficiálních 
předpovědí produktivity práce a hospodářského růstu začlenilo vzorec pro budoucí zvýšení. 
Irsko zvýšilo vnitrostátní minimální mzdu o 30 centů na 9,55 EUR za hodinu na zá kladě 
doporučení komise pro nízké mzdy, která rovněž zohlednila vývoj konkurenceschopnosti a 
                                                           
37 Eurofound (2018) Statutory minimum wages 2018 (Zákonné mi nimální mzdy pro rok 2018).  
 
52 
 dopad na zaměstnanost. Ve Španělsku zákon (dohodnutý společně se sociálními partnery) 
zvýšil minimální mzdu v roce 2018 o 4  % oproti roku 2017 a další zvýšení byla  navržena pro 
rok 2019. V Chorvatsku nové nařízení kromě zvýšení úrovně minimální mzdy a snížení 
příspěvků na zdravotní pojištění placených zaměstnavateli stanoví, že z definice minimální 
mzdy jsou vyloučeny dodatečné příjmy (z práce přesčas, práce v noci nebo práce během 
svátků). Lotyšsko zavedlo od roku 2018 zvýšení minimální mzdy na 430 EUR měsíčně, a to 
z 380 EUR. V Maďarsku se minimální mzda v roce 2018 zvýšila o  8 % na  138 000 HUF, 
zhruba 440 EUR (+12 % v případě kvalifikovaných pracovníků). Na Sloven sku se od 1. ledna 
2019 zvýší minimální mzda na 520 EUR, oproti 480 EUR. Ve Spojeném království se v 
dubnu 2018 zvýšilo státní životní minimum (7,83 GBP za hodinu, zhruba 6,9 EUR) a zvýšila 
se i státní minimální mzda pro mladé pracovníky. Minimální mzda pr o mladé pracovníky byla 
rovněž zvýšena v Nizozemsku, zatímco Německo zavedlo minimální mzdu pro zaměstnance 
agentur práce. A konečně Bulharsko přijalo zákon o ratifikaci úmluvy ILO č. 131 s cílem 
dosáhnout konsenzu se sociálními partnery ohledně vytvoření transparentního mechanismu 
pro stanovení minimální mzdy.  
  
 
53 
 3.2 Hlavní směr 6: Zlepšení nabídky práce a  přístupu k  zaměstnání, dovednostem 
a kompetencím  
 
Tento oddíl se věnuje provádění hlavního směru zaměstnanosti č.  6, který členským státům 
doporučuje vytváře t podmínky podporující nabídku práce, dovednosti a kompetence. 
Seznamuje s  ukazateli týkajícími se dosažené úrovně a výsledků vzdělávání a odborné 
přípravy, jakož i dopadu vzdělávání a odborné přípravy na rozvoj dovedností a 
zaměstnatelnost pracovní síly. Poté se zabývá výsledky na trhu práce u různých skupin 
nedostatečně zastoupených na trhu práce (např.  mladých lidí, starších pracovníků, žen, osob 
z rodin migrantů a osob se zdravotním postižením). Oddíl 3.2.2 informuje o opatřeních politik 
členských států  v těchto oblastech a opatřeních zaměřených na tyto skupiny.  
 
3.2.1  Klíčové ukazatele  
Podíl osob předčasně odcházejících ze vzdělávání a odborné přípravy se v průběhu let 
nadále snižoval, avšak klesající trend se v poslední době zpomalil a mezi členskými s táty 
přetrvávají velké rozdíly. Celkově se průměrná míra předčasných odchodů ze vzdělávání v 
EU snížila z 14,7  % v roce 2008 na 11,9  % v roce 2013 a dále na 10,6  % v roce 2017. Situace 
zůstala ve srovnání s předchozím rokem, kdy průměr EU činil 10,7  %, tém ěř stabilní. 
Osmnáct členských států dosáhlo cílové hodnoty EU (< 10  %), přičemž Německo (10,1  %), 
Spojené království (10,6  %) a Estonsko (10,8  %) jsou jejímu dosažení velmi blízko. V roce 
2017 je stále patrný určitý stupeň sbližování mezi členskými státy z hlediska současných 
trendů (graf 16), přičemž v Portugalsku, na Maltě a v Bulharsku (všechny země jsou označené 
jako „slabé, avšak zlepšující se“) došlo u míry předčasných odchodů ze vzdělávání k 
výraznému poklesu (o více než 1 p.b.), zároveň však došlo k několika významným zvýšením 
na Slovensku (+1,9 p.b.), v Lucembursku (+1,8 p.b.), Dánsku38 (+1,6 p.b.) a na Kypru (+1 
p.b.). Podle klasifikace srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů situace zůstává navzdory 
určitému zlepšení nadále „kritická“ ve Španěl sku (18,3  %) a Rumunsku (18,1  %), jakož i v 
Itálii (14  %), kde tato míra slabě vzrostla.  
                                                           
38 Toto zvýšení je třeba vykládat obezřetně, neboť Dánsko vykazuje přerušení řady v  letech 2017 a  2016 (viz 
rovněž přílohy 1 a 2). Přerušení řady je rovněž označeno u Belgie a Malty v roce 2017.  
 
54 
 Graf 16: Osoby předčasně odcházející ze vzdělávání a odborné přípravy (v  % 
obyvatelstva ve věku 18 –24 let) a meziroční změna (hlavní ukazatel srovnávacího 
přehledu sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj: Eurostat. Období: úroveň roku 2017 a meziroční změna oproti roku 2016. Pozn.: Osy jsou zaměřeny na 
nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze.  
 
Pozoruhodné dlouhodobé zlepšování bylo zaznamenáno ve  většině členských států EU, 
zejména v těch, které předtím vykazovaly zvláště vysoký podíl osob předčasně 
odcházejících ze vzdělávání.  Od roku 2008 do roku 2017 byly Irsko a Řecko schopny 
výrazně snížit míru předčasných odchodů ze vzdělávání, a to v uveden ém pořadí o 6,6 a 8,4 
p.b., a v současné době jsou tyto hodnoty značně nižší než cílová hodnota EU. Zároveň ve 
Španělsku (18,3  %) a Portugalsku (12,6  %) došlo od roku 2008 k výraznému snížení míry 
předčasných odchodů ze vzdělávání, a to v uvedeném pořadí o  13,4 a 22,3 p.b., ačkoli dosud 
nedosáhly cíle. Mezi zeměmi s vysokou úrovní míry předčasných odchodů ze vzdělávání v 
průběhu let není patrný žádný významný vývoj pouze v Rumunsku, zatímco Slovensko 
zaznamenalo značný nárůst o 3,3 p.b., i když v roce 2017 stále zůstává pod hlavním cílem EU 
(graf 17).  
LU
HR
IEPL
SIAT
CZ
ELLT
LVNLCYDK
HUSK
ESIT
ROBE
DEEEFI
FR SE
UK
BG
MTPTy = -0,0679x + 0,5819
R² = 0,0918
-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,02,5
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20Osoby předčasně opouštějící vzdělávání a odbornou přípravu (v % obyvatelstva ve věku 18 -24) -změna
Osoby předčasně opouštějící vzdělávání a odbornou přípravu (v % obyvatelstva ve věku 18 -24)2017
 
55 
 Graf 17: Osoby předčasně odcházející ze vzdělávání a odborné přípravy, 2008 –2017 (%)  
 
Zdroj: On -line datový kód Eurostatu: [edat_lfse_14].  
 
Stále existují důležité rozdíly v míře předčasných odchodů ze vzdělávání mezi muži a 
ženami a mezi osobami narozenými v EU a osobami narozenými mimo EU.  Zatímco 
počátkem roku 2017 v EU předčasně odešlo ze vzdělávání průměrně 8,9  % mladých žen, 
poměr u mužů byl 12,1  %. Tento rozdíl mezi ženami a  muži je zvláště výrazný v Dánsku, 
Lucembursku, Itálii, Portugalsku, na Maltě, v Estonsku, Lotyšsku a ve Španělsku (více než 5 
p.b.), přičemž Bulharsko, Maďarsko a Slovensko jsou jedinými členskými státy, kde je míra 
předčasných odchodů ze vzdělávání nižší  u mužů než u žen. Současně je míra předčasných 
odchodů ze vzdělávání mnohem vyšší u dětí narozených mimo EU než u žáků narozených v 
EU. V roce 2017 byl v EU průměr u osob narozených v EU 9,6  %, zatímco u osob 
narozených mimo EU byl dvakrát vyšší. Míra pře dčasných odchodů ze vzdělávání u osob 
narozených mimo EU je zvláště nízká v Irsku, Lucembursku a Nizozemsku – v těchto zemích 
je výrazně pod 10% referenční hodnotou – zatímco ve Španělsku (31,9  %) a v Itálii (30,1  %) 
je velmi vysoká.  
Po několika letech trvalého pokroku se u 15letých zvyšuje podíl osob se slabými 
výsledky39 v základních dovednostech.  Program OECD pro mezinárodní hodnocení žáků 
(PISA) z roku 2015 ukazuje, že v průměru činí v EU podíl žáků dosahujících výsledků 
                                                           
39 PISA definuje „žáky se slabými v ýsledky“ jako 15leté žáky, kteří v základních dovednostech dosahují úrovně 
nižší než je základní úroveň znalostí, která je zapotřebí k plnému zapojení do moderní společnosti (tj. úroveň 2).  
05101520253035
HR
SI
PL
IE
LT
EL
CZ
NL
LU
AT
SE
FI
CY
LV
DK
FR
BE
SK
DE
EU-28
UK
EE
HU
PT
BG
IT
MT
RO
ES
2017 2013 2008 Referenční hodnota
 
56 
 horších než je základní úroveň  přibližně 20  %, přičemž ve čtenářské gramotnosti dosahuje 
tato hodnota 19,7  %, v matematické gramotnosti 22,2  % a v přírodovědné gramotnosti 
20,6 %. Ve srovnání s předchozím cyklem PISA v roce 201240 se situace zhoršila ve všech 
třech oblastech: o 1,9 p.b.  ve čtenářské gramotnosti, o 0,1 p.b. v matematické gramotnosti a o 
4 p.b. v přírodovědné gramotnosti. Žáci se slabými výsledky si zaslouží další podporu, neboť 
to jsou oni, kteří jsou v pozdější fázi života vystaveni riziku nezaměstnanosti a sociálního 
vyloučení. V roce 2015 byl v EU procentní podíl studentů se slabými výsledky v matematické 
gramotnosti 22,2  %, přičemž mezi členskými státy byly nápadné rozdíly. Zatímco Estonsko, 
Finsko, Dánsko a Irsko zaznamenaly méně než 15  % žáků se slabými výsledky v ma tematické 
gramotnosti, Kypr, Bulharsko, Rumunsko, Řecko a Chorvatsko se potýkaly s více než 30  % 
studentů, kteří v matematické gramotnosti nedosáhli základní úrovně znalostí (graf 18).  
Graf 18: Procentní podíl žáků se slabými výsle dky v matematické gramotnosti, 2015  
 
Zdroj: OECD. Pozn.: Země jsou seřazeny od nízkého po vysoký podíl žáků se slabými výsledky v matematické gramotnosti. 
Vážený průměr EU vypočítaný GŘ EAC.  
Výsledky vzdělávání jsou silně ovlivněny sociálně -ekonomickým po stavením žáků a tím, 
zda žáci pocházejí z  rodiny migrantů. Žáci s nižším sociálně -ekonomickým postavením 
nebo ti, kteří pocházejí z rodiny migrantů, jsou ve skupině se slabými výsledky nadměrně 
zastoupeni a ve všech třech oblastech mají problémy získat zák ladní úroveň znalostí. Bližší 
pohled na ty žáky, kteří dosáhli základních úrovní znalostí ve všech třech oblastech navzdory 
nepříznivým situacím, ukazuje, že v EU je rozdíl ve výkonnosti mezi žáky narozenými v EU a 
žáky narozenými v zahraničí v průměru 23 p.b., přičemž žáci narození v EU mají lepší 
výsledky ve všech členských státech, s výjimkou Malty (jak je znázorněno v grafu 19). Velmi 
                                                           
40 Mezinárodní šetření Programu OECD pro mezinárodní hodnocení žák ů (PISA) zkoumající základní 
kompetence 15letých žáků se provádí každé tři roky.  
0,05,010,015,020,025,030,035,040,045,0
 
57 
 významné rozdíly jsou zaznamenány ve Finsku, Švédsku, Rakousku, Německu a Francii 
(mezi 35 a 40 p.b.), zatímco na Kypru,  ve Spojeném království a v Portugalsku je rozdíl ve 
výkonnosti nižší než 15 p.b. Slabé výsledky vzdělávání a nerovnosti spojené se sociálně -
ekonomickým zázemím představují hlavní překážky zlepšování lidského kapitálu s možnými 
účinky dopadu na úrovně dove dností.  
Problémem zůstává začleňování Romů do vzdělávání,  a to v  důsledku několika faktorů, 
včetně segregace škol, neinkluzivní výuky a překážek vyplývajících ze závažné chudoby nebo 
vytváření segregace bydlení. Bez ohledu na snahy o zvýšení míry účasti a  snížení míry 
odchodu ze vzdělávání při podpoře etnicky smíšených škol a desegregačních opatření 
přetrvávají významné problémy. Je třeba také poznamenat, že významný počet romských dětí 
v Maďarsku, Bulharsku, Rumunsku a Slovenské republice žije v hluboké c hudobě bez 
přístupu k základním veřejným službám.  
Graf 19: Procentní podíl studentů, kteří dosáhli základní úrovně znalostí podle toho, zda 
pocházejí z rodiny migrantů, 2015  
 
Zdroj: OECD (2018): The Resilience of Students with an Immigrant Background: Factors that Shape Well -Being (Odolnost 
žáků přistěhovaleckého původu: faktory, které tvoří blahobyt), graf 3.7.  
Pozn.: Statisticky významné rozdíly jsou uvedeny vedle názvu země/ekonomiky. Jsou uvedeny pouze země s platnými 
hodnotami  pro žáky z rodiny migrantů. U průměru EU se toto číslo vztahuje pouze na podskupinu zemí/ekonomik s platnými 
informacemi o obou skupinách studentů. Žáci dosahující základní úrovně akademických znalostí jsou ti, kteří v rámci šetření 
PISA dosahují nejméně druhé úrovně ve všech třech hlavních předmětech PISA – matematická, čtenářská a přírodovědná 
gramotnost. Země a ekonomiky jsou seřazeny v sestupném pořadí podle procentního podílu první generace žáků z rodiny 
migrantů, kteří dosáhli základních úrovní znalo stí v klíčových oblastech šetření PISA.  
 
Podíl osob ve věkové skupině 30 –34 let, které úspěšně dokončili terciární vzdělávání, se 
v EU stále zvyšuje a byl téměř dosažen cíl 40  %. V roce 2017 mělo v EU ve věkové 
skupině 30 –34 let dokončené terciární vzdělán í 39,9  % obyvatelstva, a to v důsledku 
26*
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%
IE
EE
MT
UK     -11
HU
PT     -14
LU     -24
LT
LV     -21
HR
CZ     -19
ES     -23
EU     -22
NL     -30
BE     -31
DK     -33
DE     -37
SI     -34
IT     -24
FI     -42
CY     -5
FR     -36
AT     -38
SE     -38
EL     -29
SK     -35
Studenti náležející k první generaci přistěhovalců Studenti, kteří se v zemi narodili
 
58 
 postupného zvyšování v průběhu minulých let. Počet osob s dosaženým terciárním vzděláním 
se v letech 2014 –2017 zvyšoval ve většině členských států. Pouze v Chorvatsku, Maďarsku a 
v menší míře ve Španělsku a Finsku se ve stejném období podíl obyvatelstva s terciární 
kvalifikací snížil. Naproti tomu došlo k pozoruhodnému růstu o 7,4, 6,5 a 6 procentních bodů 
v uvedeném pořadí na Slovensku, v Řecku a v České republice. Mezi zeměmi, které mají 
míru dosaženého terciárního v zdělání nižší než 40  %, pouze Rumunsko, Itálie a Chorvatsko 
nedosáhly 30  % (graf 20). Celkově 15 z 28 členských států v roce 2017 splnilo své 
vnitrostátní cíle.  
 
Graf 20: Dosažení terciárního vzdělání, roky 2008, 2013, 2017 a cíl s trategie Evropa 
2020  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil, [edat_lfse_03]. Ukazatele zahrnují podíl celkového obyvatelstva ve věkové skupině 
30–34 let, kteří úspěšně dokončili terciární vzdělávání (ISCED 5 -8). V roce 2014 došlo k přerušení řady v důsledku zavedení 
nové klasifikace ISCED; údaje pro LU z roku 2017 jsou z důvodu malé velikosti vzorku nespolehlivé.  
 
Ženy vykazují vyšší míru dosažení terciárního vzdělání než muži a existují významné 
rozdíly mezi osobami narozenými v EU a osobami narozen ými mimo EU.  V roce 2017 
mělo 44,9  % žen ve věkové skupině 30 –34 let vysokoškolskou kvalifikaci, oproti 34,9  % 
mužů. Tento rozdíl se během posledních 15 let zvýšil a je zvláště významný v Lotyšsku, Litvě 
a ve Slovinsku, kde je dosažení terciárního vzdělání  u žen o více než 20 p.b. vyšší než u 
mužů. Zároveň je v téměř všech členských státech podíl lidí narozených v dané zemi nebo v 
EU vyšší než podíl lidí narozených mimo EU. V průměru tento rozdíl činí přibližně 5,5 p.b., 
0%10%20%30%40%50%60%
ROITHRMTHUBGPTDECZSKEUATESELLVFRFIPLBESINLUKEEDKSELUIECYLT
2017 2013 2008 Cíl EU 2020
 
59 
 což poukazuje na přetrvávající výzvy , pokud jde o rovnost a sociální rozměr vysokoškolského 
vzdělávání a přístup k němu.  
Asi třetina mladých dospělých v EU má kvalifikaci související s odborným vzděláváním 
a přípravou.  V roce 2016 získalo 33  % mladých dospělých ve věkové skupině 30 –34 let 
kvalifikaci odborné orientace na vyšší sekundární úrovni. Jak je patrné z grafu 21, tento podíl 
činil více než 40  % v zemích jako Slovensko, Maďarsko, Rakousko, Rumunsko, Německo, 
Česká republika a Chorvatsko, jejichž model přechodů ze vzdělávání do zaměstná ní je v 
systému odborného vzdělávání silně zakořeněn. Tento podíl byl naopak poměrně nižší (méně 
než 20  %) v zemích, jejichž model je více zaměřen na terciární vzdělávání (např. Litva, 
Švédsko, Kypr a Irsko), nebo v zemích s celkovým relativně nižším rozší řením kvalifikací 
bezprostředně relevantních pro potřeby trhu práce (např. Malta, Portugalsko, Španělsko, 
Lucembursko a Řecko).  
Graf 21: Přechod ze vzdělávání do zaměstnání: dráhy a systémy přechodu, 2016  
 
Zdroj: Eurostat, šetření  pracovních sil. On -line datový kód: [lfso_16feduc].  
Pozn.: Kvalifikace jiné než ty získané v oblasti odborného vzdělávání (VOC) zahrnují kvalifikace na úrovních 
ISCED 0 –2 nebo střední úroveň kvalifikace (ISCED 3 –4) se všeobecným zaměřením; ISCED 3 –4 VOC j sou 
kvalifikace na střední úrovni (ISCED 3 –4) s odborným zaměřením; ISCED 5 –8 zahrnuje kvalifikace vyšší 
úrovně vzdělávání.  
Ne všichni mají stejnou šanci získat dovednosti a kvalifikace, které jsou na trhu práce 
cenné.  V některých zemích více než polovina mladých lidí ve věkové skupině 30 –34 let 
uvádí, že nemá kvalifikaci – ať už odbornou nebo akademickou – jasně související s trhem 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%100%
EU-28
LT
SE
CY
IE
BE
UK
EE
DK
FI
NL
FR
SI
PL
HR
CZ
DE
RO
AT
HU
SK
LV
EL
IT
BG
LU
ES
PT
MT
terciární smíšené odborné roztříštěné
Jiné než VOC ISCED 3-4 VOC ISCED 5-8
 
60 
 práce. To má dopad s ohledem na začleňování na trhu práce. Například (jak je znázorněno v 
grafu 22), zatímco osoby s  kvalifikací získanou odborným vzděláváním a přípravou a 
vysokoškolskou kvalifikací dosahují míru zaměstnanosti zhruba 80  % nebo více, méně než 
70 % osob s osvědčením o ukončení vyššího sekundárního vzdělání s obecným zaměřením je 
po dosažení věku 25 let zaměstnáno. Osoby, které nemají osvědčení o ukončení vyššího 
sekundárního vzdělání, jsou ještě více znevýhodněny a po dosažení věku 25 let je jich 
zaměstnáno méně než 60  %.  
Mít kvalifikaci relevantní pro trh práce – ať už akadem ickou či odbornou – je stále 
důležitější s cílem přizpůsobení se ekonomice, která se rychle mění, a řešení poptávky po 
vyšší kvalifikaci. V roce 2017 míra zaměstnanosti nedávných absolventů s dokončeným 
terciárním vzděláním činila 84,9  % a byla o 0,9 p.b. vyšší než celková míra zaměstnanosti 
dospělých osob v produktivním věku se stejným dosaženým vzděláním. Pouze v několika 
členských státech (Itálie, Řecko, Chorvatsko, Kypr, Slovinsko a Španělsko) jsou nedávní 
absolventi terciárního vzdělávání stále znevýho dněni, i když s výjimkou Chorvatska se 
situace ve všech těchto zemích zlepšila. Míra zaměstnanosti nedávných absolventů se střední 
odbornou kvalifikací nezůstala pozadu a činila 76,6  %, což je hodnota o 5,7 p.b. vyšší než 
celková míra zaměstnanosti dospělý ch osob v produktivním věku s dosaženým vzděláním na 
střední úrovni, což poukazuje na prémii při zaměstnávání nedávných absolventů odborného 
vzdělávání a přípravy. Naopak, míra zaměstnanosti osob, které mají pouze střední všeobecnou 
kvalifikaci, byla 64,1  %. Mladí dospělí, kteří měli pouze nízkou kvalifikaci, byli na trhu práce 
více znevýhodněni a v roce 2017 u nich míra zaměstnanosti činila 56,4  %.  
 
 
61 
 Graf 22: Míra zaměstnanosti nedávných absolventů podle úrovně dosaženého vzdělání,  
2017  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil. Pozn.: mladí dospělí ve věkové skupině 20 –34 let. Údaje pro osoby s 
nízkou kvalifikací zahrnují všechny mladé dospělé, kteří se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy bez 
ohledu na to, jak dlouho předtím  dokončili své vzdělání. Údaje pro středně a vysoce kvalifikované osoby 
zahrnují pouze osoby, které vzdělání dokončily 1 –3 roky před průzkumem.  
 
Jedním ze způsobů, jak zlepšit výsledky mladých lidí na trhu práce, je poskytnout jim 
příležitost k tomu, aby b yli vystaveni skutečnému pracovnímu prostředí  – a to buď 
prostřednictvím učení se prací, nebo učňovské přípravy v rámci podniku, jež souvisí s 
učebními osnovami jejich programu. Osoby, které získají tuto zkušenost během studia, jsou 
schopny najít práci sna dněji a dokonce mohou mít možnost ucházet se o vyšší pozice. 
Nicméně, jak je znázorněno v grafu 23, méně než 50  % osob, které mají kvalifikaci získanou 
odborným vzděláváním a odbornou přípravou, uvedlo, že tuto zkušenost během studia 
získaly. Ještě menší p odíl měl významnější zkušenosti s učením na pracovišti prostřednictvím 
učňovské přípravy. Největší podíl studentů účastnících se odborného vzdělávání a přípravy, 
kteří mají přístup k učení na pracovišti (více než 90  %), lze nalézt v Maďarsku, Nizozemsku, 
Finsku a Švédsku.  
 
0102030405060708090100
EU-28
MT
NL
DE
SE
CZ
LT
AT
UK
IE
BE
PL
LU
HU
RO
BG
LV
PT
DK
EE
FR
SI
SK
FI
ES
CY
HR
IT
EL
Nízká kvalifikace
Střední kvalifikace získaná všeobecným vzděláváním
Střední kvalifikace získaná odborným vzděláváním a odbornou přípravou
Vysoká kvalifikace
 
62 
 Graf 23: Přístup k učení se prací a učňovské přípravě v rámci odborného vzdělávání a 
přípravy, 2016  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil. On -line datový kód: [ lfso_16feduc ]. Pozn.: Mladí dospělí ve věkové 
skupině 15 –34 let s odbornou kvalifikací na vyšší sekundární nebo postsekundární neterciární úrovni. Údaje pro 
LU nejsou k dispozici. Údaje pro „učňovskou přípravu“ v  BG, LV, LT a PT nejsou k dispozici. Údaje pro DE 
nemusí být reprezentativní z důvodu vysoké míry neposkytnutí odpovědi.  
 
Dospělí s nízkou kvalifikací jsou na trhu práce také často ve výrazné nevýhodě ve 
srovnání se svými vrstevníky, kteří zůstali ve vzdělávání déle. V EU je poměr mezi 
dospělými s nízkou kvalifikací a počtem pracovních míst vyžadu jících nízkou úroveň 
kvalifikace v průměru 3 ku 1 (tabulka 2). Jinými slovy, ve srovnání s pracovními místy, která 
vyžadují pouze nízkou úroveň kvalifikace, existuje třikrát více dospělých s nízkou kvalifikací. 
Problém se zdá být naléhavější v zemích jako Malta, Portugalsko, Řecko, Itálie a Španělsko, 
kde je poměr vyšší než 4. To může v konečném důsledku vést k nižšímu zájmu o trh práce, 
vyššímu výskytu nejistého zaměstnání, vysoké míře nezaměstnanosti a riziku úplného 
odklonu od trhu práce.  
 
Tabulka 2: Počet dospělých s nízkou kvalifikací a pracovních míst, která vyžadují 
nízkou úroveň kvalifikace, v EU.  
 Celkový počet 
dospělých s nízkou 
kvalifikací ve věkové 
skupině 25 –64 (v tis.)  Celkový počet 
elementárních 
pracovních míst (v  tis.) Poměr  
EU-28 61 353,0  20 210,6  3,0 
Malta  125,8  17,6 7,1 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%100%
Učňovská příprava Stáž Mimo rámec osnov Žádná odborná praxe
 
63 
 Portugalsko  2 897,3  490,0  5,9 
Řecko  1 583,2  268,0  5,9 
Itálie  12 834,9  2 517,8  5,1 
Španělsko  10 654,1  2 409,0  4,4 
Švédsko  751,0  231,1  3,2 
Rumunsko  2 417,4  776,4  3,1 
Belgie  1 386,0  449,6  3,1 
Chorvatsko  366,5  119,4  3,1 
Francie  7 200,6  2 692,9  2,7 
Lucembursko  64,8 24,6 2,6 
Nizozemsko  1 902,2  742,0  2,6 
Spojené království  6 744,3  2 641,3  2,6 
Irsko  443,0  176,3  2,5 
Finsko  329,0  148,3  2,2 
Rakousko  728,4  337,3  2,2 
Slovinsko  140,7  67,5 2,1 
Bulharsko  677,2  333,0  2,0 
Německo  6 116,8  3 154,2  1,9 
Maďarsko  857,9  460,4  1,9 
Dánsko  527,3  302,3  1,7 
Kypr  88,1 53,5 1,6 
Estonsko  80,4 51,5 1,6 
Polsko  1 617,0  1 041,6  1,6 
Česká republika  367,2  266,3  1,4 
Slovensko  272,2  217,3  1,3 
Lotyšsko  100,7  106,7  0,9 
Litva  79,4 115,1  0,7 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil, 2017.  
 
U osob s nízkou kvalifikací a starších osob je méně pravděpodobné, že se zúčastní 
programů pro vzdělávání dospělých.  V roce 2017 byla míra účasti na vzdělávání dospělých 
v EU u osob s nízkou kvalifikací a starších osob dvakrát nižší než celková míra účasti ve výši 
10,9 % (graf 24). Dokonce u nezaměstnaných, kteří by měli být obzvláště relevantní cílovou 
skupinou pro rek valifikaci, je účast na vzdělávání méně pravděpodobná než u průměrného 
zaměstnance. Tento trend je rovněž patrný v zemích, kde je celková účast na vzdělávání 
dospělých blízká průměru EU nebo vyšší.  
 
64 
 Graf 24: Účast na vzdělávání dospělých podle demografických skupin  
 
Zdroj: Šetření pracovních sil v EU, 2017  
 
Úroveň digitálních dovedností neroste rychle a přetrvávající rozdíl mezi nejlepšími a 
těmi, kteří mají slabé výsledky, poukazuje na dvourychlostní digitální Evropu.  V roce 
2017 mělo v průměru v EU 57  % obyvatelstva ve věkové skupině 16 –64 let alespoň základní 
digitální dovednosti. Nízká úroveň digitálních dovedností může mít dopad na produktivitu a 
růstový potenciál, ale také na sociální vyloučení u značné části obyvatelstva, a to s ohledem 
na měnící se způsoby plnění služeb a dopad technologií na svět práce. Tato úroveň je zvláště 
nízká v Bulharsku, Rumunsku a Chorvatsku („kritické situace“). V dalších šesti zemích 
(Řecko, Polsko, Portugalsko, Lotyšsko, Irsko a Maďarsko, všech ny uvedené země jsou 
označené jako „je nutné sledovat“) je tato úroveň poměrně vyšší (přibližně 50  %), avšak ve 
srovnání s průměrem stále nízká. Nejlepší výsledky lze nalézt v Lucembursku, Nizozemsku, 
Švédsku a Finsku, kde míra dosahuje více než 75  %.  
05101520253035404550
EU-28
SE
FI
DK
NL
FR
EE
LU
AT
UK
SI
MT
ES
CZ
PT
IE
BE
DE
IT
LV
CY
HU
LT
EL
PL
SK
BG
HR
RO
Dospělí ve věku 25 –64 Dospělí ve věku 55 –64 Nezaměstnaní Nízce kvalifikovaní
 
65 
 Graf 25: Podíl obyvatelstva se základními nebo lepšími celkovými digitálními 
dovednostmi a meziroční změna (hlavní ukazatel srovnávacího přehledu sociálních 
ukazatelů).  
 
Zdroj: Eurostat. Období: úroveň roku 2017 a meziroční změna opr oti roku 2016. Pozn.: Osy jsou zaměřeny na 
nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze. Pro IT nejsou údaje k  dispozici.  
 
Poskytování poradenství o vzdělávacích příležitostech může účinně podporovat 
individuální poptávku po vzdělávání a účast na něm. Ze srovnávacího rámce v oblasti 
dovedností a vzdělávání dospělých41 vyplývá, že poskytování poradenství o vzdělávacích 
příležitostech představuje hlavní politickou páku pro podporu účasti dospělých na vzdělávání. 
                                                           
41 GŘ EMPL společně s členskými státy (po konzultaci s GŘ EAC) pracovalo na vytvoření komplexního rámce 
pro srovnávání systémů dovedností dospělých a vzdělávání dospělých v EU z pohledu jednotlivých zemí. Rámec 
je založen na třístupňovém přístupu schváleném Výborem pro zaměstnanost a Výborem pro sociální ochranu v 
červnu 2017. V prvním kroku jsou projednávány široké klíčové výzvy v oblasti dovedností a vzdělávání 
dospělých a je určen soubor ukazatelů výsledků na vysoké úrovni (míra zaměstnanosti, produktivita a nesoulad 
mezi nabídkou odborných dovedností a poptávkou po nich). Ve druhém kroku je určen soubor ukazatelů 
výkonnosti, včetně podílu dospělých se střední a vysokou úrovní  dovedností, účasti dospělých na vzdělávání, 
digitálních dovedností a podílu pracovních míst, která vyžadují střední a vysokou úroveň dovedností. Ve třetím 
kroku je uplatňován tematický přístup s cílem určit hlavní politické páky, které jsou účinné při zle pšování 
výkonnosti systémů dovedností a vzdělávání dospělých: poskytování poradenství o vzdělávacích příležitostech; 
iniciativy zaměřené na zapojení znevýhodněných skupin, jako jsou nezaměstnaní a osoby s nízkou kvalifikací, 
do vzdělávání; a opatření na po dporu/motivaci podniků v oblasti školení jejich zaměstnanců. Zmíněné ukazatele 
jsou uvedeny v této části.  
DKFI
LUNLSE
ATCZ
DEMT
UK
EL
HUIE
LVPL PTBG
HRRO
BEEEES
FRLT
SISKCYy = 0,0381x -0,89
R² = 0,0151
-15,0-12,0-9,0-6,0-3,00,03,06,09,0
25 30 35 40 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90Úroveň digitálních dovedností jednotlivců –změna
Úroveň digitálních dovedností jednotlivců
 
66 
 Podle nejnovějších údajů (z roku 2016) o pří stupu k poradenským službám pro vzdělávání, 
jak je uvedeno v průzkumu vzdělávání dospělých,42 existuje silný pozitivní vztah mezi 
podílem dospělých (ve věkové skupině 25 –64 let), kteří přijímají poradenství, a podílem 
dospělých, kteří se nakonec účastní vzd ělávání.43 Zatímco veřejné poradenské služby 
představují ve většině členských států společný politický nástroj, jejich rozsah pokrytí z 
hlediska dosahu se v jednotlivých zemích značně liší. Konkrétně v roce 2016, jak je 
znázorněno v grafu 26, se podíl dospě lých, kteří bezplatně přijímali informace nebo rady o 
vzdělávacích příležitostech od institucí nebo organizací za posledních 12 měsíců, pohyboval v 
rozmezí od 1,5  % v Rumunsku po téměř 56  % ve Švédsku (průměr EU: 24,3  %). V zemích 
jako Bulharsko, Řecko, Li tva a Itálie tohoto druhu bezplatných služeb využívalo méně než 
10 % dospělých, přičemž účast na vzdělávání je za stejné referenční období také relativně 
nízká (29  % oproti průměru EU ve výši 43  %). Na druhou stranu ve Švédsku, Rakousku, 
Nizozemsku, Lucemb ursku a Dánsku přijalo poradenství o vzdělávacích příležitostech více 
než 40  % dospělých. Tuto skutečnost lze považovat za jeden z faktorů poměrně vysoké míry 
účasti dospělých na vzdělávání zaznamenané v těchto zemích (57  % oproti průměru EU ve 
výši 43  %).  
                                                           
42 Údaje zahrnují rozsah služeb (např. poskytování informací, hodnocení, dovedností v oblasti řízení profesní 
dráhy, zaměření a poradenství), které pom áhají studentům a/nebo potenciálním studentům při rozhodování o 
možnostech vzdělávání a odborné přípravy. 
43 Evropská komise (2015), An in -depth analysis of adult learning policies and their effectiveness in Europe 
(Hloubková analýza politik vzdělávání dospělých a jejich účinnosti v Evropě). 
 
67 
 Graf 26. Podíl dospělých, kteří přijali poradenství o vzdělávacích příležitostech 
dospělých, 2016  
 
Zdroj:  Eurostat, průzkum vzdělávání dospělých. Údaje odpovídají roku 2016. Údaje pro Irsko a Maďarsko chybí.  
Opatření v oblasti odborné přípravy jsou obzvláště důležitá pro zapojení 
znevýhodněných osob. Mohou mít různé podoby, včetně formálního nebo neformálního 
odborného vzdělávání nebo programů rozvoje základních dovedností44. Dospělí s nízkou 
kvalifikací a nezaměstnaní dospělí če lí zvláštním výzvám, pokud jde o přístup ke vzdělávání. 
Podle údajů šetření pracovních sil se v roce 2017 podíl nezaměstnaných dospělých, kteří se v 
posledních čtyřech týdnech předcházejících šetření účastnili jakékoliv aktivity odborné 
přípravy (v rámci v šech nezaměstnaných dospělých) pohybuje v rozmezí od téměř 1,5  % na 
Slovensku po téměř 45  % ve Švédsku (průměr EU: 10,1  %) (graf 27). Kromě Slovenska se v 
zemích jako Chorvatsko, Maďarsko, Bulharsko, Polsko, Řecko, Itálie, Česká republika, Kypr, 
Lotyšsko a  Německo účastní vzdělávání méně než 10  % nezaměstnaných dospělých. Na 
druhou stranu v Dánsku, Lucembursku a Finsku podíl účastníků přesahuje 20  %. Při pohledu 
na podíl dospělých s nízkou kvalifikací45, kteří se během posledních čtyř týdnů před šetřením 
účastnili jakékoliv aktivity odborné přípravy (jako podíl všech dospělých s nízkou 
                                                           
44 Viz například ESRI (2012) Literacy, Numeracy and Activation among the Unemployed (Gramotnost, 
matematická gramotnost a aktivace u nezaměstnaných); Shaw  N, Armistead C (2002) „Evaluation of the Union 
Learning Fund Y ear 4“ (Hodnocení fondu EU pro oblast vzdělávání, 4. rok), Londýn:  Ministerstv o školství a 
kvalifikací; Casey, H. et al (2006) „You wouldn’t expect a maths teacher to teach plastering: Embedding 
literacy, language and numeracy in post -16 vocational program mes – the impact on learning and achievement“  ( 
Začleňování gramotnosti, jazykové přípravy a matematické gramotnosti do programů odborného vzdělávání pro 
žáky starší 16 let) . 
45 Osoby s nízkou  kvalifikací jsou zde definovány jako osoby s dosaženým nejnižším  stupněm sekundárního 
vzdělání (úroveň ISCED 0 –2). 
0102030405060
EU-28
SE
AT
NL
LU
DK
FI
BE
MT
FR
UK
ES
HR
EE
PT
DE
CZ
SI
LV
CY
SK
PL
IT
LT
EL
BG
RO
 
68 
 kvalifikací), rovněž vycházejí najevo významné rozdíly mezi členskými státy (graf 28). Na 
Kypru, v Řecku a v Chorvatsku se vzdělávání účastní méně než 1  % dospělých s nízkou 
kvalifikací, zatímco ve Švédsku, Dánsku a Finsku tak činí více než 10  % (průměr EU: 4,3  %). 
Graf 27. Podíl nezaměstnaných dospělých účastnících se vzdělávání (jako podíl všech 
nezaměstnaných dospělých), 2017  
 
Zdroj: Šetření pracovních sil v EU. Údaje odpovídají roku 2017. Údaje pro LT a RO chybí.  
Graf 28. Podíl dospělých s nízkou kvalifikací účastnících se vzdělávání (v rámci všech 
dospělých s nízkou kvalifikací), 2017  
 
Zdroj: Šetření pracovních sil v EU. Údaje odpovídají roku 2017. Údaje pro RO, BG, LT a SK nejsou k dispozici.  
05101520253035404550
0510152025
EU-28
SE
DK
FI
NL
FR
EE
AT
LU
UK
DE
PT
MT
ES
BE
LV
CZ
IE
SI
HU
IT
PL
CY
EL
HR
 
69 
 Poskytování finančních pobídek zaměstnavatelům může podpořit jejich investice do 
odborné přípravy zaměstnanců. Zaměstnavatelé ve většině případů poskytují nebo financují 
vzdělá vání dospělých, pokud jde o jejich zaměstnance, jelikož podporují více než dvě třetiny 
všech dospělých, kteří se účastní odborné přípravy související s daným povoláním. Navzdory 
nízkému celkovému pokrytí je v členských státech veřejné financování zaměstnav atelů 
společným politickým nástrojem. Pobídky mohou mít obecně formu daňových pobídek (slevy 
na dani nebo daňové úlevy), přímých dotací na odbornou přípravu (včetně podpory EU) nebo 
systémů financování na základě odvodů (fondy odborné přípravy). Existují t aké důkazy, že 
přímé dotace podnikům (např. ve formě grantů) mohou být ve srovnání s jinými formami 
finančních pobídek při řízení účasti zaměstnanců na vzdělávání efektivnější. Vhodné zacílení 
finanční podpory na odbornou přípravu je důležité, například pr ostřednictvím zaměření na 
podniky, které čelí finančním a kapacitním omezením, zejména malé a střední podniky, s 
cílem zabránit efektu mrtvé váhy (financování investice, která by se uskutečnila v každém 
případě). Z poznatků vyplývá, že s účastí dospělých n a vzdělávání je silně pozitivně spojeno 
pokrytí finanční podpory spíše než její objem. Podle nejnovějších údajů (z roku 2015) o 
finanční podpoře průzkumu dalšího odborného vzdělávání46 se podíl společností, které 
uvádějí, že v posledních 12 měsících obdržel y nějaký druh veřejného spolufinancování na 
aktivity odborného vzdělávání (odrážející pokrytí finanční podpory), pohybuje mezi 0,1  % v 
Rumunsku a téměř 64  % ve Španělsku (graf 29). Kromě Rumunska je podíl společností, které 
dostávají tento druh finanční po dpory, nižší než 1  % také v Portugalsku, na Slovensku a v 
Bulharsku. Naopak, na Kypru, v Belgii, Francii a Španělsku tento podíl přesahuje 20  %.   
                                                           
46 Údaje jsou součástí evropské statistiky v oblasti celoživotního učení a zahrnují všechny tři typy finančních 
pobídek, a to přímé dotace na odbornou přípravu, daňové pobídky a příjmy z fondů odborné přípr avy na základě 
odvodů. Průzkum mimo jiné poskytuje údaje o příjmech podniků ze společných, vzájemných nebo jiných 
vzdělávacích fondů a veškeré další finanční podpoře získané z veřejného sektoru za účelem poskytování dalšího 
odborného vzdělávání.  
 
70 
 Graf 29. Finanční podpora na odbornou přípravu poskytnutá podnikům, 2015  
 
Zdroj: Eurostat, průzkum dalšího odborného vzdělávání. Údaje odpovídají roku 2015 a ukazují podíl podniků s 
deseti a více zaměstnanci, které uvádějí, že získaly veřejnou finanční podporu na poskytování odborné přípravy 
během referenčního roku (2015). Údaje pro Ir sko chybí.  
 
Situace mladých lidí na trhu práce se v  souladu s  posilujícím makroekonomickým 
prostředím dále zlepšuje. Míra nezaměstnanosti mladých lidí v  EU se snížila z  nejvyšší 
úrovně 23,7  % v roce 2013 na 16,8  % v roce 2017. Je však stále vyšší než v roc e 2008 a v 
některých členských státech (Itálie, Španělsko a Řecko) zůstává nad 30  %. Rozptyl v míře 
nezaměstnanosti mladých lidí se s postupem času snižuje (viz graf 30), přičemž v zemích s 
vyšší úrovní dochází k většímu snížení, ačkoliv některé země se vy mykají (Itálie, Francie, 
Belgie) a pokles je u nich poměrně pomalý. Na druhém konci spektra bylo dosaženo 
výrazného snížení v České republice, Maďarsku, Slovinsku, Bulharsku, Irsku a Polsku, v 
nichž byla míra v roce 2017 výrazně nižší než průměr EU. Mladí muži a ženy mají u míry 
nezaměstnanosti podobné úrovně a trendy (16,1  % u žen a 17,4  % u mužů v roce 2017). 
Oživení v oblasti zaměstnanosti nevede vždy k vytváření kvalitních pracovních míst, protože 
mladí lidé jsou častěji zaměstnáni na základě nestandard ních a nejistých typů pracovních 
smluv, včetně dočasných pracovních míst, nedobrovolné práce na částečný úvazek a málo 
placených pracovních míst. V roce 2017 pracovalo 43,9  % mladých pracovníků (nárůst z 
42,2 % v roce 2013) na základě dočasné pracovní smlo uvy (ve srovnání s 12,2  % pracovníků 
ve věkové skupině 25 –54 let) – ve Slovinsku a Španělsku to bylo více než 7 z 10.  

 
71 
 Graf 30: Míra nezaměstnanosti mladých lidí (věk 15 –24 let), víceleté srovnání  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovn ích sil.  
 
Vedle osob pracujících nebo hledajících práci je značná část mladých lidí ve věku 15 –24 
let ekonomicky neaktivní.  Celkem v  EU nebylo v  roce 2017 zaměstnáno ani se neúčastnilo 
vzdělávání nebo odborné přípravy (NEET) téměř 6 milionů osob ve věku 15 –24 let. To 
představuje 10,9  % obyvatelstva v  dané věkové skupině, což je méně než nejvyšší hodnota 
13,2 % zaznamenaná v  roce 2012 a pokles zpět na úroveň v roce 2008 (10,9  %). Toto snížení 
bylo především důsledkem toho, že do práce přešly osoby NEET. Jak je znázorněno v grafu 
31, v několika zemích (Itálie, Kypr, Bulharsko, Chorvatsko, Řecko a Rumunsko) je stále 
zaznamenávána míra NEET vyšší než 15  %. Počet osob NEET se zvyšuje v Dánsku47, 
Lucembursku, Estonsku a, což je ještě více znepokojující, rovněž ve d vou zemích s nejvyšší 
hodnotou (Kypr a Itálie, obě označené jako „kritické situace“). Z tohoto důvodu je sbližování 
jen omezené, jak naznačuje mírně negativní sklon regresní přímky. V pozitivnějším tónu bylo 
zaznamenáno výrazné snížení v Bulharsku a Rumuns ku („slabé, avšak zlepšující se“), 
přičemž začínaly na vysokých úrovních.  
                                                           
47 Toto zvý šení je třeba vykládat obezřetně, neboť Dánsko vykazuje přerušení řady v  letech 2017 a  2016 (viz 
rovněž přílohy 1 a 2). Přerušení řady je rovněž označeno u Belgie, Irska a Malty v roce 2017.  
0102030405060
EL
ES
IT
HR
CY
PT
FR
FI
BE
SK
EZ-19
RO
SE
LV
EU-28
LU
PL
IE
LT
BG
EE
UK
MT
SI
DK
HU
AT
NL
CZ
DE
2017 2013 2008
 
72 
 Graf 31: Míra a meziroční změna osob NEET (věková skupina 15 –24 let) (hlavní 
ukazatel srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj: Eurostat. Období:  úroveň roku 2017 a meziroční změna oproti roku 2016. Pozn.: Osy jsou zaměřeny na 
nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze.  
 
Po snížení nezaměstnanosti mladých lidí je většina osob NEET ekonomicky neaktivní, 
avšak mezi členskými státy existují podstatné rozdíly.  Míra ekonomické neaktivity je 
obzvláště vysoká v Bulharsku, Rumunsku a Itálii, zatímco ve Španělsku, Chorvatsku a Řecku 
převažuje nezaměstnanost. Jako hlavní rizikový faktor pro to, aby se stal člověk osobou 
NEET, byla určena nízká úrove ň dosaženého vzdělání48. U žen NEET je ekonomická 
neaktivita častější než nezaměstnanost, zatímco u mužů je tomu naopak.  
V posledním desetiletí výrazně vzrostla míra zaměstnanosti starších pracovníků.  Starší 
pracovníci (ve věkové skupině 55 –64 let) překonal i krizi relativně lépe než ostatní věkové 
skupiny a v době oživení vedli většinu vytváření pracovních míst, s téměř 7 miliony dalších 
zaměstnaných osob mezi druhým čtvrtletím roku 2013 a druhým čtvrtletím roku 2018. 
                                                           
48 Eurofound (2016)  „Exploring the Diversity of NEETs“ (Výzkum roz dílů u osob NEET) Lucemburk : Úřad pro 
publikace Evropské unie . 
DK
LU
ATCZDE
NLSE
SI
IEEE
ESCY
EL
HRIT
BEFIFRHU
LT
LVMT
PL
PTSK
UK
BGROy = -0,051x -0,1318
R² = 0,0534
-3,5-3,0-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,5
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22Mladí lidé NEET (v % celkového obyvatelstva ve věku 15 -24) -změna
Mladí lidé NEET (v % celkového obyvatelstva ve věku 15 -24)2017
 
73 
 Obecněji, jak bylo již uvedeno v oddíle 1, je věková skupina 55 –64 let důležitou hybnou silou 
celkového růstu míry zaměstnanosti za posledních deset let. V  roce 2017 míra zaměstnanosti 
osob ve věkové skupině 55 –64 let vzrostla na 55,3  %, což je o 1,8 procentních bodů vyšší 
hodnota než v  roce pře dchozím, a předpokládá se, že v  souvislosti s  demografickou změnou 
bude tento trvalý růst pokračovat. Míra zaměstnanosti starších pracovníků se v jednotlivých 
členských státech značně liší, pohybuje se v rozmezí od 76,4  % ve Švédsku do 38,3  % v 
Řecku, přič emž ve Španělsku, Belgii, Polsku a na Maltě jsou rovněž zaznamenány míry 
blízké 50  % nebo nižší. Míra zaměstnanosti žen ve věkové skupině 55 –64 let se rovněž 
zvyšuje rychleji než míra zaměstnanosti mužů a v roce 2016 činila 50,9  %.  
Od roku 2008 se průměrná délka trvání pracovního života zvýšila téměř ve všech 
členských státech,  přičemž v Estonsku, Litvě, České republice, na Maltě, v Maďarsku, v 
Polsku a Lucembursku došlo k výraznému zvýšení (o více než dva roky). Rozdíl v  trvání 
pracovního života mu žů a žen se snižuje, ale je stále značný, přičemž ženy jsou zapojeny na 
trhu práce v  průměru o 4,9 roku méně než muži (33,4 roku oproti 38,3 v  roce 2017). Tento 
průměr je důsledkem velkých rozdílů mezi členskými státy a vyplývá z  více faktorů, jako je 
např. nedostatečný přístup k  pečovatelským službám a také nižší minimální věk pro odchod 
do důchodu pro ženy v  některých členských státech.  
Graf  32: Průměrné trvání pracovního života, srovnání v období 2008 –2017  
 
Zdroj: Eurostat, šetř ení pracovních sil.  
 
272931333537394143
IT
HR
EL
BE
BG
LU
PL
RO
HU
MT
SK
ES
FR
EZ-19
SI
EU-28
CZ
LT
LV
CY
IE
AT
PT
FI
DE
EE
UK
DK
NL
SE
2017 2008
 
74 
 V roce 2017 míra zaměstnanosti žen pokračovala v trvalém růstu. Dosáhla výše 66,5  % 
oproti 65,3  % v předchozím roce. Míra zaměstnanosti žen se ve všech členských státech 
zlepšila, s výjimkou Dánska (kde je i tak velmi vysoká). Pohybuje se mezi 79,9  % ve Švédsku 
a 48,0  % v Řecku, přičemž nízká míra (nižší než 60  %) byla  zaznamenána také ve Španělsku, 
na Maltě, v Chorvatsku a Itálii. Navzdory pokroku mají ve všech členských státech ženy na 
trhu práce ve srovnání s muži nadále menší zastoupení. Rozdíl mezi ženami a muži v míře 
zaměstnanosti, což je hlavní ukazatel srovnáva cího přehledu sociálních ukazatelů, zůstává 
vysoký na úrovni 11,5 p.b. V kontextu malých rozdílů ve srovnání s loňským rokem je 
sbližování mezi členskými státy omezené. Itálie, Řecko a Rumunsko jsou označeny jako 
„kritické situace“, zatímco Malta, která do sud vykazuje nejvyšší rozdíl v zaměstnanosti žen a 
mužů, zaznamenala v roce 2017 výrazné zlepšení. Výrazné zvýšení (o 1 p.b. nebo více) bylo 
zaznamenáno v Lotyšsku, Maďarsku a Chorvatsku, i když v těchto členských státech se míra 
zaměstnanosti zvýšila u ob ou pohlaví, avšak mnohem rychleji u mužů než u žen. Lotyšsko 
společně s Litvou, Finskem a Švédskem zůstávají v rozdílu v zaměstnanosti žen a mužů 
nejlepšími.   
 
75 
 Graf  33: Rozdíl v  zaměstnanosti žen a mužů a meziroční změna (hlavní uk azatel 
srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil. Období: úroveň roku 2017 a meziroční změna oproti roku 2016. Pozn.: 
Osy jsou zaměřeny na nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze.  
 
Rozdíl v zaměstnanosti  žen a mužů je větší, pokud jde o ekvivalenty plného pracovního 
úvazku, protože u žen je zaznamenána vyšší míra práce na částečný úvazek.  Průměrný 
rozdíl mezi ženami a muži v zaměstnání na částečný úvazek se v porovnání s rokem 2016 
snížil jen nepatrně a v  roce 2017 činil 23 p.b.  Celkově v roce 2017 v EU pracovalo na 
částečný úvazek 31,1  % žen ve srovnání s 8,2  % mužů. Existují však velké rozdíly mezi 
jednotlivými členskými státy. Zatímco podíl žen pracujících na částečný úvazek zůstává ve 
většině východoev ropských členských států tradičně nízký (pod 10  % v Bulharsku, 
Chorvatsku, Litvě, Maďarsku, Polsku, Rumunsku a Lotyšsku), v Nizozemsku dosáhl 74,1  % 
(22,6  % u mužů), v Rakousku 49,9  % (10,5  % u mužů) a v Německu 46,8  % (9,3  % u mužů). 
Dostupnost práce na č ástečný úvazek je důležitým faktorem pro to, aby ženy zůstaly napojeny 
na trh práce, zejména pokud mají děti. Dlouhodobá období zkrácené pracovní doby však 
mohou vést k rozdílům mezi ženami a muži v oblasti mezd a starobních důchodů, jelikož 
LV
FI
LTSE
DK
EE
LUPT
SI
SKCZHRHU
PLEL
IT
ROATBEBG
CYDEES FR
IE
NL
UK
MTy = -0,0155x + 0,0954
R² = 0,0079
-3,5-3,0-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,0
0 2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22 24 26Rozdíl v zaměstnanosti žen a mužů -změna
Rozdíl v zaměstnanosti žen a mužů2017
 
76 
 částečný úvaze k je obvykle spojen s nižším hodinovým výdělkem a nižšími příspěvky na 
sociální zabezpečení. Ačkoliv se tato hodnota snižuje, 22,5  % částečných pracovních úvazků 
žen bylo v  roce 2017 nedobrovolných.  
Vedle nižší míry zaměstnanosti bývají ženy často vystaven y také značným rozdílům 
v odměňování. Navzdory tomu, že ženy mají obecně lepší kvalifikaci než muži49, zůstávaly 
rozdíly v odměňování žen a mužů v roce 2016 stabilní ve výši 16,2  %50, přičemž došlo k 
pouze malému poklesu oproti roku 2013 (16,8  %). Ženy jsou obvykle nadměrně zastoupeny v 
odvětvích a profesích s nižšími výdělky a ve srovnání s jejich dovednostmi často pracují na 
nekvalifikovaných pracovních místech. Nicméně část rozdílu v odměňování žen a mužů 
přetrvává i po očištění od faktorů, jako je odlišná  zkušenost, úroveň vzdělání, typ smlouvy 
atd. Rozdíly mezi zeměmi jsou značné. Rozdíl v odměňování žen a mužů se nadále drží nad 
20 % v Estonsku, České republice, Německu, Spojeném království a Rakousku, zatímco 
nejmenší hodnoty (mírně nad 5  %) jsou zaznam enány v Rumunsku, Itálii a Lucembursku. Od 
roku 2013 se situace výrazně zlepšila v Estonsku, Maďarsku a Španělsku, zatímco v 
Portugalsku a Litvě se rozdíl v odměňování žen a mužů zvýšil o více než 2 p.b. Rozdíl v 
odměňování žen a mužů se často projevuje v rozdílu ve výši důchodů žen a mužů, který v 
roce 2016 činil zhruba 37,2  % (v porovnání s rokem 2015 klesl o 1,1 p.b.). Rozdíl ve výši 
důchodů žen a mužů byl nejvyšší na Kypru, v Nizozemsku a na Maltě (vyšší než 44  %), 
zatímco nejmenší rozdíly (nižší než 10  %) byly zaznamenány v Estonsku, Dánsku a na 
Slovensku.   
                                                           
49 V roce 2017 mělo ve věkové skupině 30 –34 let v EU terciární vzdělání 44,9  % žen v  porovnání s  34,9 % mužů 
(viz rovněž výše v tomto oddíle); ve všech členských státech je míra dosažení terciár ního vzdělání vyšší u žen 
než u mužů.  
50 Tento referenční ukazatel srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů představuje neupravený rozdíl v 
odměňování žen a mužů (tj. není upravený podle individuálních charakteristik, které by mohly část rozdílu v 
oblasti  mezd vysvětlit), což by mělo přinést celkový obrázek o rozdílech mezi ženami a muži z hlediska 
odměňování. Z  výzkumu vyplývá, že větší část rozdílu přetrvává i při zohlednění rozdílů, pokud jde o  dosažené 
vzdělání, volbu povolání, pracovní dobu a jiné zji stitelné faktory (viz např. http://ec.europa.eu/justice/gender -
equality/files/gender_pay_gap/2016_factors_gpg_en.pdf). 
 
77 
 Graf  34: Neupravený rozdíl v  odměňování mužů a žen v  letech 2013 a 2016  
 
Zdroj: Eurostat. Pozn.: neupravený rozdíl v  odměňování žen a mužů se měří jako rozdíl mezi průměrným 
hrubým hodinovým výdělkem placených zaměstnaných mužů a žen vyjádřený v  procentech průměrného 
hrubého hodinového výdělku placených zaměstnaných mužů. Pro Chorvatsko, Řecko a Irsko nejsou k dispozici 
žádné aktuální údaje.  
 
Rozdíly v zaměstnanosti jsou obvykle větší u žen s pečovatelskými povinnostmi.  
Například rodičovství je jedním z hlavních faktorů, které brání plné účasti žen na trhu práce. 
Ve všech členských státech se při zohlednění rodičovství rozdíl v zaměstnanosti žen a mužů 
podstatně zvětš uje. V průměru byla v roce 2017 míra zaměstnanosti žen (věková skupina 20 –
49 let) s dítětem ve věku do 6 let o 9,2 p.b. nižší než u bezdětných žen. V České republice, 
Maďarsku a na Slovensku je nepříznivý dopad rodičovství zvláště vysoký (více než 40 p.b.) , 
zatímco dopad je pozitivní – ale menší než u mužů – v Portugalsku, Lucembursku, Švédsku a 
Chorvatsku. Naopak má rodičovství pozitivní dopad na účast na trhu práce u mužů ve všech 
členských státech EU (průměrně +12,4 p.b.).  
0,05,010,015,020,025,030,035,0
EE
CZ
DE
UK
AT
SK
PT
FI
LV
EZ-19
EU-28
NL
FR
DK
LT
BG
ES
HU
CY
SE
MT
SI
PL
BE
LU
IT
RORozdíly v odměňování žen a mužů (% platu muže)
2016 2013
 
78 
 Graf  35: Dopad rodičovství na zaměstnanost žen a mužů (ve věku 20 –49 let) v  roce 2017  
 
Zdroj: Eurostat. Pozn.: dopad rodičovství na zaměstnanost se měří jako rozdíl (v procentních bodech) míry 
zaměstnanosti žen (mužů) s  nejméně jedním dítětem ve věku do 6 let a míry zaměstnanosti bezdětných žen 
(mužů).  
 
K nepříznivému vlivu rodičovství na zaměstnanost žen přispívá nerovný přístup ke 
kvalitním a finančně dostupným službám péče o děti a dlouhodobé péče. Jak vyplývá z 
hlavního ukazatele srovnávacího přehledu sociá lních ukazatelů v oblasti účasti na formální 
péči o děti, v roce 2016 bylo přibližně 33  % dětí ve věku od 0 do 3 zapsáno do formální péče 
o děti. To znamená, že bylo nominálně dosaženo barcelonského cíle týkajícího se dostupnosti 
(vysoce kvalitních a finan čně dostupných) zařízení péče o děti pro tuto věkovou skupinu. 
Mezi jednotlivými zeměmi však přetrvávají velké rozdíly. Zatímco v Dánsku činila míra 
přihlášených dětí 70  % a v Portugalsku, Lucembursku, Švédsku a Nizozemsku přibližně 
50 %, na Slovensku, v Č eské republice, Polsku a Řecku byla podstatně nižší než 10  % (tyto 
země jsou spolu s Bulharskem označeny jako „kritické situace“). V těchto členských státech 
se nedostatek formálních zařízení péče o děti projevuje také ve špatných výsledcích na trhu 
práce u žen (ve všech případech je rozdíl v zaměstnanosti žen a mužů vyšší než průměr EU a 
rodičovství má nepříznivý dopad na míru zaměstnanosti). V roce 2017 bylo v EU 21,6  % žen 
s pečovatelskými povinnostmi ekonomicky neaktivní nebo pracovalo na částečný úvaze k 
kvůli nedostatku služeb péče o děti a dlouhodobé péče. V Řecku, Španělsku, Chorvatsku a na 
Kypru tento podíl přesáhl 50  % a rekordních hodnot dosáhl v Rumunsku a Lotyšsku (více než 
89 %).  
-40-30-20-100102030
HU
CZ
SK
EE
DE
UK
FI
BG
AT
FR
LV
MT
EU-28
IE
RO
EZ-19
PL
LT
NL
CY
DK
BE
SE
EL
ES
IT
LU
SI
HR
PTDopad rodičovství na zaměstnanost (p.b.)
Ženy Muži
 
79 
 Graf  36: Děti ve věku 0 –3 let ve formáln í péči o děti a meziroční změna (hlavní ukazatel 
srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj: Eurostat, statistika EU v  oblasti příjmů a životních podmínek. Období: úroveň roku 2017 a meziroční 
změna oproti roku 2016. Pozn.: Osy jsou zaměřeny na ne vážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze.  
 
V některých členských státech zůstává výzvou poskytování přístupných, vysoce 
kvalitních a udržitelných formálních služeb dlouhodobé péče.  Nedostatečný rozvoj služeb 
dlouhodobé péče může být velkou překážkou bránící ženám, aby zůstaly v  zaměstnání, jelikož 
pro mnohé rodiny neformální péče často představuje jedinou možnost. Demografické změny 
tuto výzvu ještě zhorší, neboť se odhaduje, že poč et závislých starších osob v letech 2016 až 
2070 vzroste o 13 milionů51. Navíc neformální pečovatelé, z nichž většina jsou ženy, jsou více 
ohroženi chudobou a finanční závislostí, zejména když jsou nuceni omezit pracovní dobu 
nebo opustit své zaměstnání, ab y se starali o své příbuzné, čímž si sníží příjem a důchodové 
nároky.  
Ženy rovněž často čelí silným finančním znevýhodněním při vstupu na trh práce, nebo 
pokud chtějí více pracovat.  Zejména pokud je daň z příjmu vybírána z příjmu domácností, a 
                                                           
51 Evropská komise (2018), Zpráva o stárnutí populace pro rok 2018,  European Economy Institutional Paper 079 . 
BE
DK
SEFR
LUNL
PTEE
ESMT
SI
ATHR
HULT
BG
CZ
ELPL
SKCYDE
FI
IEIT
LV
UKROy = -0,0738x + 4,0905
R² = 0,0521
-14,0-10,0-6,0-2,02,06,010,014,0
0 4 8 12 16 20 24 28 32 36 40 44 48 52 56 60 64 68 72Děti mladší tří let ve formální péči o děti –změna
Děti mladší tří let ve formální péči o děti
 
80 
 nikoli z př íjmu jednotlivců, nepracující partneři a druhé výdělečně činné osoby v domácnosti 
(často ženy) mohou čelit významným finančním znevýhodněním, pokud se chtějí účastnit 
pracovního trhu nebo pracovat více hodin. Další charakteristiky daňového systému a systém u 
sociálních dávek, včetně odpočtů založených na rodině, závislé manželce či manželovi a 
převoditelných odpočtů, mohou rovněž nabídku práce demotivovat. V roce 2016 byla past 
neaktivity pro druhou výdělečně činnou osobu obzvláště vysoká v Dánsku, Německu, Belgii a 
Francii, zatímco past nízké mzdy byla vysoká v Belgii, Německu a Lucembursku52. Velké 
náklady na pečovatelská zařízení zvyšují dopad pastí neaktivity, přičemž působí jako 
odrazující faktor pro přijímání zaměstnání nebo prodloužení pracovní doby.  
Osoby z rodiny migrantů mají z obecného zlepšení podmínek na trhu práce prospěch 
jen částečně.  Zatímco osoby narozené mimo EU mají na obyvatelstvu EU rostoucí podíl 
(7,2 % v roce 2017, nárůst z 6,6  % v roce 2014), je u nich méně pravděpodobné, že budou 
zaměstnaní, než u osob narozených v EU. V roce 2017 bylo zaměstnaných 63  % osob 
narozených mimo EU v produktivním věku (věková skupina 20 –64 let), což je mnohem nižší 
úroveň než úroveň před krizí (66,2  % v roce 2008). Rozdíl v zaměstnanosti mezi těmito 
dvěma skupinami byl v roce 2017 na úrovni 10 p.b., což je o něco lepší než v roce 2016 (10,5 
p.b.), ale mnohem horší než v roce 2008 (4,5 p.b.). V některých členských státech (ve Finsku, 
Švédsku, Nizozemsku a Belgii) se tento rozdíl pohyboval v roce 2017 zhruba kolem 20 
procentních bodů. Pro ženy nenarozené v EU je situace ještě obtížnější. Jejich míra 
zaměstnanosti činila v roce 2017 54,1  %, přičemž rozdíl mezi nimi a ženami narozenými v 
EU byl 13,6  %. Navíc, pokud jsou osoby narozené mimo EU zaměstnané, jsou ča stěji než 
osoby narozené v EU postiženy chudobou pracujících.  
 
                                                           
52 Past neaktivity pro druhéh o člena páru  vypočítává mezní efektivní daňovou sazbu z pracovního příjmu u 
druhého člena páru, který se přesouvá ze sociální podpory do práce. Past nízké mzdy je vypočtena pro bezdětný  
pár, kde druhá výdělečně činná osoba zvyšuje výdělky z 33  % na 67  % průměrné mzdy a kde hlavní výdělečně 
činná osoba vydělává 100  % průměrné mzdy.  
 
81 
 Graf  37: Míra zaměstnanosti osob narozených mimo EU, víceleté srovnání  
 
Zdroj: Eurostat. Pozn.: nejsou k dispozici údaje pro Německo za roky 2008 a 2013.  
 
Graf  38: Míra zaměstnanosti podle země narození, věková skupina 20 –64 let, rok 2017  
 
Zdroj: Eurostat.  
 
40455055606570758085
BE
EL
FR
FI
HR
NL
AT
DK
ES
IT
LU
EU-28
MT
DE
BG
SE
IE
LV
CY
SI
LT
UK
SK
EE
HU
PL
PT
RO
CZ
2017 2008 2013
NL SE BE FI DK DE FR ATEU2
8LV EE UK MT HR IE LU BG LT SI ES EL CY HU SK IT CZ PT
Rozdíl mezi osobami narozenými v EU a mimo EU 20,6 19,3 19,0 18,8 17,9 17,1 17,0 16,9 10,0 8,6 8,3 8,2 7,9 6,6 6,6 6,6 6,3 6,0 5,4 4,4 4,1 3,4 1,5 0,4 0,2 -0,9 -1,5
Osoby narozené mimo EU 59,9 66,2 52,0 56,2 61,0 64,5 55,6 60,9 63,0 67,1 71,3 70,6 64,1 57,5 66,5 62,7 65,1 70,2 68,7 61,6 54,0 67,6 71,7 70,7 62,1 79,4 74,5
Osoby narozené v EU 80,5 85,5 71,0 75,0 78,9 81,6 72,6 77,8 73,0 75,7 79,6 78,8 72,0 64,1 73,1 69,3 71,4 76,2 74,1 66,0 58,1 71,0 73,2 71,1 62,3 78,5 73,02119
19191817
1717
10988
8
77
766
5
4
432
0
0
4045505560657075808590
 
82 
 Výzvy, kterým čelí osoby z rodiny migrantů, často bývají přenášeny z generace na 
generaci.  Podíl osob z rodiny migrantů vzrůstá, zejména u mladých lidí53, a existují důkazy, 
že osoby narozené v EU s rodiči narozenými v zahraničí mají nižší míru zaměstnanosti než 
osoby, jejichž rodiče se narodili v EU54. To následně přispívá k vyšší míře nezaměstn anosti u 
některých skupin znevýhodněných mladých lidí. Výsledky na trhu práce se rovněž výrazně 
liší podle příčiny migrace55. Ačkoli je však nižší míra zaměstnanosti migrantů zčásti 
důsledkem vyššího podílu osob s  nízkou úrovní vzdělání, rostoucí úroveň vzd ělání56 se 
nepromítá do lepších výsledků v  oblasti zaměstnanosti a je patrné výrazné nedostatečné 
využití dovedností a kvalifikací migrantů57.   
Rozdíl v míře zaměstnanosti u osob se zdravotním postižením ukazuje na nevyužitý 
potenciál, jejž skýtají jejich s chopnosti. V roce 2016 byl rozdíl v zaměstnanosti58 mezi 
osobami se zdravotním postižením a osobami bez zdravotního postižení v EU značný, 
přičemž míra zaměstnanosti u osob se zdravotním postižením činila 48,1  % oproti 73,9  % u 
osob bez zdravotního postižen í. Mezi jednotlivými členskými státy však v rozdílech existují 
významné nerovnosti59, pohybují se od 14,7 p.b. (Itálie) po více než 45 p.b. (Irsko). Navíc 
pouze 59,7  % osob se zdravotním postižením v EU je ekonomicky aktivních, ve srovnání s 
82,2 % osob bez  zdravotního postižení, což naznačuje, že pro osoby se zdravotním postižením 
existují závažné překážky při získávání přístupu na trh práce60. Země s podobnou mírou 
ekonomické aktivity u osob bez zdravotního postižení mohou mít výrazně odlišnou míru 
                                                           
53 V EU v roce 2014 přibližně 20  % lidí ve věkové skupině 15 –29 let pocházelo z rodiny migrantů – a to jak u 
osob narozených v zahraničí, tak u osob narozených v EU s alespoň s jedním rodičem narozeným mimo EU. 
Zdroj: Eurostat.  
54 OECD (2017), Catching Up? Intergenerational Mobility and Children of Immigrants (Přibližování? 
Mezigenerační mobilita a děti migrantů).  
55 U osob narozených mimo EU je míra zaměstnanosti vyšší u těch z ni ch, kteří přicestovali za účelem studia 
nebo zaměstnání (71  % v roce 2014, ještě vyšší než u osob narozených v EU), a nižší u těch, kteří přicestovali 
z rodinných důvodů, a u uprchlíků. Osoby migrující z  rodinných důvodů tvořily v  roce 2014 mezi osobami 
narozenými mimo EU největší podíl (52  %). Míra zaměstnanosti u nich v  roce 2014 činila 53  % a byla nižší než 
u uprchlíků (56  %). 
56 Pokud jde o dosažené vzdělání, státní příslušníci třetích zemí (věková skupina 25 –54 let) měli v roce 2017 
častěji nízkou úroveň vzdělání (43,6  %) ve srovnání se státními příslušníky hostitelské země (21,2  %) a bylo u 
nich méně pravděpodobné, že dosáhli terciárního vzdělání (26,3  % a 31,6  %). 
57 Rozdíl v  míře zaměstnanosti mezi osobami narozenými mimo EU a narozenými v EU je n ejvýraznější u osob 
s terciárním vzděláním, což podtrhuje, že migranti mají nižší výnosy ze svého vzdělání v  porovnání s  osobami, 
jež se narodily v  EU (viz též Vývoj zaměstnanosti a sociální situace v  Evropě z roku 2015). V roce 2017 bylo 
přibližně 42  % st átních příslušníků třetích zemí s vysokou úrovní vzdělání nadměrně kvalifikováno: tj. 
pracovalo, ale v  povoláních s  nízkou nebo střední kvalifikací, ve srovnání s přibližně 20  % u státních příslušníků 
hostitelské země. Rozdíl mezi těmito dvěma skupinami se  však v posledních letech snížil z 25 p.b. v roce 2012  
na 20 p.b. v roce 2017. 
58 Údaje pocházejí ze statistiky EU v  oblasti příjmů a životních podmínek za rok 2015 analyzované 
Akademickou sítí evropských odborníků na zdravotní postižení (ANED).  
59 Rovněž v ýskyt zdravotních postižení se napříč členskými státy značně liší.  
60 Tamtéž 
 
83 
 ekonomic ké aktivity u osob se zdravotním postižením. Důležitou otázku představuje rovněž 
kvalita práce, neboť v roce 2016 se osoby se zdravotním postižením v EU častěji potýkaly s 
chudobou pracujících, než tomu bylo u obyvatelstva obecně61. Pokud jde o rozdíl mezi 
ženami a muži, míra zaměstnanosti žen se zdravotním postižením (45,9  %) byla jen mírně 
nižší než míra zaměstnanosti mužů se zdravotním postižením (50,6  %) a rozdíl byl v 
některých členských státech obrácený. Z hlediska celkové kvality života vnímané osobam i se 
zdravotním postižením se podle zjištění nadace Eurofound62 míra, v níž se cítí být vyloučeny 
ze společnosti, značně liší v závislosti na tom, zda jsou, nebo nejsou zaměstnány. Osoby, 
které mají zaměstnání, méně často uvádí pocit, že jsou vyloučeny ze s polečnosti, než 
dlouhodobě nezaměstnaní respondenti nebo ti, kteří z důvodu jejich zdravotního postižení 
pracovat nemohou.  
 
3.2.2  Politické reakce  
Je zapotřebí komplexních strategií zaměřujících se na hlavní příčiny předčasných 
odchodů ze vzdělávání s cíle m snížit míru předčasného ukončení studia, předcházet 
sociálnímu vyloučení a poskytnout pomoc při přechodu mladých lidí na trh práce.  
Mnoho členských států v poslední době zavedlo opatření ke snížení počtu osob předčasně 
odcházejících ze vzdělávání, od pol itik jazykové podpory studentům s jiným mateřským 
jazykem ke vzdělávání a kariérovému poradenství ve školách nebo opatření na podporu 
osobám, které předčasně odešly ze vzdělávání, při navracení do systému vzdělávání a odborné 
přípravy. Například v Bulharsk u projekt „Vaše třída“ financuje dodatečnou pedagogickou 
podporu pro studenty, kteří jsou ohroženi předčasným ukončením studia, jako je jazyková 
příprava, dodatečná výuka v zájmu doplnění chybějících znalostí nebo mimoškolní aktivity 
pro zvýšení motivace s tudentů. Švédsko finančně podporuje školy podle sociálně -
ekonomického zázemí žáků s cílem podpory vyváženého sociálního složení a zabránění 
předčasnému odcházení ze vzdělávání. Ve Španělsku plán Proeducar podporuje politiky, které 
zvyšují kvalitu a rovnost  vzdělávacího systému a podporují programy druhé šance.  
                                                           
61 Statistika EU v  oblasti příjmů a životních podmínek za rok 2017, In -work at -risk-of-poverty rate by level of 
activity limitation, sex and age (Míra ohrožení chudobou pracujících podle úrovně omezení činnosti, pohlaví a 
věku) (hlth_dpe050) 
62 Eurofound (2018), The social and employment situation of people with disabilities (Sociální situace a 
zaměstnanost osob se zdravotním postižením), Úřad pro publikace Evropské unie, Lucemburk , připravuje se . 
 
84 
 Zásadním předpokladem pro zlepšení výsledků, kterých žáci dosahují ve vzdělávání, je 
zajištění přístupu k dostupnému a vysoce kvalitnímu vzdělávání, jakož i podpora 
nepřetržitého profesního rozvoje uč itelů.  Irský akční plán pro vzdělávání se zaměřuje na 
prosazování a podporu kvality, vysoké odborné úrovně a inovativnosti, řešení rozdílů v 
zásadních dovednostech, vedení v oblasti klíčových technologií a zasazování se o začlenění. 
Nedávná reforma sekundá rního vzdělávání v Lucembursku má za cíl přizpůsobit vzdělávání 
potřebám studentů a poskytnout školám větší autonomii k uspořádání učebních osnov podle 
profilu, který si zvolí, přičemž diverzifikuje nabídku jazyků a zavádí tříleté plány školního 
vývoje, kt eré zahrnují aspekty, jako je poradenství, studijní úspěch, mimoškolní aktivity, 
psychosociální pomoc a zlepšování digitálních dovedností. V Chorvatsku zavádí iniciativa 
Škola pro život nové učební osnovy vycházející z přístupu založeného na učebních 
výsle dcích, který posunuje zaměření třídy na zkušenosti žáků, uznává důležitost přípravy 
učitele a zavádí mezipředmětovou výuku klíčových kompetencí, jako je podnikavost, umět se 
učit nebo výchova k občanství. „Spolupráce pro co nejlepší školu“ („Samverkan för bästa 
skola“) je iniciativou Švédska v boji proti nerovnostem. Poskytuje na míru přizpůsobenou 
podporu zaměřenou na praxi, která je doprovázena profesním rozvojem učitelů ve školách, 
které čelí nejtěžším výzvám při poskytování vysoce kvalitní výuky a kde v ysoký podíl žáků 
nedokončí své vzdělávání. Kypr zavádí nový profesní rámec odborného vzdělávání pro 
učitele s cílem rozšířit jejich průběžné vzdělávání a začal modernizovat předškolní učební 
osnovy založené na ukazatelích úspěchu a přiměřenosti. V Litvě vy mezuje nové nařízení o 
odborné přípravě učitelů požadavky na kvalitu u studijních programů a stáží učitelů; rovněž 
uvádí možnosti odborné přípravy učitelů a profesního rozvoje a stanoví kritéria pro národní 
centra pro odbornou přípravu učitelů.  
Důležitým tématem zůstává účinné prosazování legislativních změn pro začleňování 
Romů do vzdělávání.  V Bulharsku v současnosti zavedená opatření týkající se romských 
studentů zahrnují stipendia a mimoškolní činnosti, doplňkovou výuku bulharštiny a aktivity 
s rodiči.  Maďarsko v  červenci 2017 změnilo své zákony o rovném zacházení a veřejném 
vzdělávání s  cílem zajistit zákaz segregace. V  roce 2017 byly rovněž vybrány školy se 
slabými výsledky, vysokou mírou předčasných odchodů ze vzdělávání a vysokým rizikem 
segregace, kterým byla poskytnuta odborná příprava a komplexní podpora na rozvoj pro 
zavádění diferencovaných metod výuky. Ve vzdělávacích obvodech se ustanovují pracovníci 
a pracovní skupiny pro boj proti segregaci. V Rumunsku byla rozšířena pravomoc školních 
inspek torátů a agentury pro zajištění kvality (ARACIP) ke sledování segregace. Revidovaný 
 
85 
 akční plán pro integraci Romů schválený slovenskou vládou v únoru 2017 se v současnosti 
realizuje, avšak je třeba vyčkat výsledků. Slovenská republika přijala desetiletý pl án rozvoje 
národního vzdělávání, který by měl rovněž řešit aspekty inkluzivnosti a kvality vzdělávání, a 
to i pro romské děti.  
Podpora kvality vysokoškolského vzdělávání je klíčová, zejména v souvislosti s trvalým 
zvyšováním míry dosaženého terciárního vzd ělání.  Sdělení Komise o obnoveném 
programu EU v oblasti vysokoškolského vzdělávání z roku 201763 zdůrazňuje význam 
opatření zaměřených na rozšíření účasti na vysokoškolském vzdělávání, zvyšování míry 
úspěšného dokončení studia, vybavování studentů dovednost mi a kompetencemi 
souvisejícími se světem práce nebo zlepšení účelnosti systému financování vysokoškolského 
vzdělávání. Několik členských států oznámilo reformy v souladu s těmito zásadami. Francie 
nedávno přijala zákon na podporu úspěchu studentů v oblast i vysokoškolského vzdělávání, 
zejména prostřednictvím posíleného poradenství před přijetím na vysokou školu, podpory po 
celou dobu studia a zveřejnění očekávaných kompetencí před vstupem do různých studijních 
oborů. Rakousko a Česká republika nedávno zaved ly nové systémy financování 
vysokoškolského vzdělávání s cílem podpořit diverzifikaci a kvalitu. V Polsku představuje 
nedávno přijatý zákon o výzkumu, vědě a vysokoškolském vzdělávání („Ustawa 2.0“) 
významné modernizační úsilí, jehož cílem je zvýšit kvalit u odvětví vysokoškolského 
vzdělávání. Portugalsko zavedlo opatření ke zvýšení počtu studentů zapsaných do 
vysokoškolského vzdělávání, jako je posílení mechanismů sociální podpory pro studenty ze 
znevýhodněného prostředí prostřednictvím výrazného zvýšení st ipendií, sociálního systému 
pro placení školného ve více splátkách a zavedení nového programu „+Superior“ s cílem 
prosazovat a podporovat zápis studentů v méně hustě obydlených oblastech a regionech, po 
nichž je nižší poptávka.  
Členské státy i nadále usilu jí o to, aby v rámci Unie byly dovednosti a kvalifikace 
snadněji pochopitelné.  Všechny členské státy mají národní rámce kvalifikací uspořádané na 
základě zásady výsledků učení. Téměř všechny (27) uvedly své úrovně kvalifikací do vztahu 
k evropskému rámci k valifikací (EQF) a 19 z nich uvádí úroveň EQF na svých kvalifikacích, 
což je činí jasnějšími a lépe srovnatelnými (Belgie, Česká republika, Dánsko, Německo, 
Estonsko, Řecko, Francie, Irsko, Itálie, Lotyšsko, Litva, Lucembursko, Maďarsko, Malta, 
Nizozemsko,  Rakousko, Portugalsko, Slovinsko a Spojené království).  
                                                           
63 COM(2017) 247 final 
 
86 
 Stále více členských států zohledňuje učení mimo institucionální vzdělávání a odbornou 
přípravu.  V 15 zemích byl vytvořen koordinační mechanismus pro podporu výměny a 
konzistence při validaci v odvětvích vzdělávání a odborné přípravy, na trhu práce a ve třetím 
sektoru (Belgie, Dánsko, Francie, Řecko, Irsko, Itálie, Lotyšsko, Malta, Nizozemsko, Polsko , 
Portugalsko, Rumunsko, Slovensko, Španělsko, Švédsko). Spojení mezi národními rámci 
kvalifikací (NKR) a validací se ve většině zemí zintenzivňuje. Validace může vést k jakékoliv 
kvalifikaci zahrnuté do tohoto rámce v 11 zemích (Belgie, Francie, Irsko, Lo tyšsko, Malta, 
Nizozemsko, Polsko, Portugalsko, Rumunsko, Spojené království) a v dalších čtyřech zemích 
(Dánsko, Estonsko, Španělsko, Slovinsko) k získání kreditu směřujícího k určité kvalifikaci.  
Členské státy směřují ke komplexnímu strategickému přístup u k řízení dovedností.  
V rámci balíčku agendy dovedností přijala Rada v roce 2016 doporučení o cestách 
prohlubování dovedností, jehož cílem je pomoci reagovat na  nedostatky v  oblasti dovedností, 
nerovnosti a  nově se objevující potřeby trhu práce, který vyž aduje stále vyšší úroveň 
kompetencí. Prostřednictvím cest prohlubování dovedností tvůrci politik navrhnou a budou 
provádět opatření speciálně přizpůsobená potřebám dospělých s nízkou úrovní dovedností. 
Několik členských států pracuje na národních strategií ch v oblasti dovedností, přičemž jsou 
podporovány Komisí ve spolupráci s OECD (Španělsko, Itálie, Portugalsko, Slovinsko a 
nedávno Belgie/Vlámsko). Po dokončení diagnostické fáze a určení hlavních výzev v oblasti 
dovedností provádí Itálie a Slovinsko akční  fázi tohoto procesu. Portugalsko dokončilo jak 
diagnostickou fázi přezkumu, tak akční fázi a zahájilo svůj akční plán v květnu letošního 
roku. Lotyšsko a Polsko zahájí své projekty strategie v oblasti dovedností později v roce 
2018.  
Další kroky jsou podnikány za účelem podpory a usnadnění přístupu a účasti na 
odborném vzdělávání a přípravě.  Lucembursko změnilo své právní předpisy týkající se 
podpory a rozvoje celoživotního učení s cílem zlepšit účinnost výdajů prostřednictvím 
spolufinancování odbornéh o celoživotního učení. Francie vyčlenila dodatečné prostředky na 
odbornou a učňovskou přípravu prostřednictvím tzv. Plan d'Investissement Competence 
(PIC), což znamenalo téměř 10% průměrný roční nárůst veřejných výdajů na odbornou a 
učňovskou přípravu. Pro gram Malty „Get Qualified“ („Získej kvalifikaci“) má za cíl zlepšit 
finanční podporu studentům, kteří se chtějí účastnit odborné přípravy.  
Členské státy přizpůsobují své systémy odborného vzdělávání a odborné přípravy s 
cílem zlepšit jejich relevantnost pr o potřeby trhu práce.  Slovinsko zavedlo přílohu k 
 
87 
 osvědčení, která poskytuje zaměstnavatelům podrobné, jednotné a mezinárodně srovnatelné 
informace o odborné kvalifikaci. V rámci reformy technického vzdělávání Spojené království 
oznámilo zavedení „T -levels “ (úrovně T) – technické kvalifikace, které mohou osoby ve věku 
16–19 let využít jako alternativu k „A -levels“ (úrovně A), což je hlavní kvalifikace získaná po 
složení maturitní zkoušky. Řecko rozšířilo svou podporu učňovské přípravy pro absolventy 
vyšších  sekundárních odborných škol, která poskytuje přístup ke kvalifikacím na úrovni 5 
EQF a má za cíl usnadnit přechod na trh práce. Chorvatsko pozměnilo zákon o odborném 
vzdělávání, který stanoví vypracování a návrh nových učebních osnov pro získání odborných  
kvalifikací požadovaných na trhu práce; zavádí také lepší systém zajišťování kvality a 
regionální centra kompetencí. Na Kypru zavedla vláda opatření zaměřená na zlepšení kvality 
odborného vzdělávání a získávání dovedností a kompetencí požadovaných na trhu  práce, 
zejména prostřednictvím podpory spolupráce mezi poskytovateli odborného vzdělávání a 
přípravy a průmyslem v oblasti praktické odborné přípravy (prostřednictvím odborné praxe v 
průmyslu). Ve Finsku se opatření v oblasti reformy odborného vzdělávání a přípravy dále 
zaměřují na rozvoj učňovského vzdělávání a usnadnění flexibilních cest k učení a praktický 
přístup k získání kvalifikace.  
Několik členských států přijalo různá opatření na podporu rozvoje digitálních 
dovedností.  V Bulharsku probíhá zahájení  projektu „Vzdělávání pro zítřek“ financovaného 
EU, který pomáhá otevřít vzdělávání digitálním technologiím a zavádět inovativní metody 
výuky, jakož i zvýšit motivaci učit se a překonat potíže s učebním obsahem. Spojené 
království zavádí národní systém pro fesní rekvalifikace, v rámci nějž využije dalších 30 
milionů GBP (34 milionů EUR) na konkrétní potřeby digitálních dovedností. Španělsko 
přijalo program odborné přípravy v oblasti digitálních dovedností pro mladé odborníky, který 
nabízí nezaměstnaným mladý m lidem zařazeným do národního systému záruk pro mladé lidi 
školení zaměřené na digitální odvětví a nové obchodní modely. Malta zřídila ve své národní 
radě pro dovednosti podskupinu, která má provést výzkum a vydat doporučení k řešení 
nesouladu mezi nabídk ou digitálních dovedností a poptávkou po nich.  
Důležitou prioritou zůstává další zlepšování zaměstnanosti mladých lidí a podpora 
přechodu mladých lidí mezi vzděláváním a trhem práce.  V roce 2017 se více než 5 
milionů mladých lidí zařadilo do systému záruk pro mladé lidi a 3,5 milionu přijalo nabídku 
zaměstnání, dalšího vzdělávání, stáže nebo učňovského místa a 6 měsíců po odchodu z 
registru záruk pro mladé lidi byla téměř polovina mladých lidí stále zaměstnána nebo se 
účastnila vzdělávání nebo odborné přípr avy. V mnoha členských státech je však odhadovaný 
 
88 
 podíl osob NEET registrovaných v systému během roku stále nižší než 50  %. V kontextu 
výrazného zlepšení zapojení mladých lidí na trhu práce dochází k většímu zacílení politických 
opatření, o která se poskyt ování záruk pro mladé lidi opírá.  
Členské státy stupňují osvětovou činnost, a mladým lidem tak více zpřístupňují služby a 
zajišťují lepší identifikaci těch, kteří jsou v nouzi. Ve Finsku se jednotná poradenská 
střediska pro mladé lidi (Ohjaamo, která původ ně fungovala v rámci financování z ESF) stala 
trvalými středisky a obdrží rozsáhlou finanční podporu s cílem oslovit celkem 10 000 
mladých lidí. Po celém Německu jsou zakládány agentury práce pro mladé lidi. Kypr zahájil 
osvětový projekt podporovaný minist erstvem školství ve spolupráci s ministerstvem práce a 
kyperskou radou pro mládež, jehož cílem je oslovit 4 000 ekonomicky neaktivních osob 
NEET a poskytnout jim aktivační podporu prostřednictvím poradenství a na míru 
přizpůsobené odborné přípravy. V Chorv atsku je od listopadu 2017 zaveden mapovací systém 
osob NEET, jehož cílem je identifikovat neregistrované osoby NEET a jejich charakteristiky s 
cílem lepšího zacílení opatření pro tuto skupinu.  
Rovněž byla zavedena nová opatření s cílem lépe podporovat mla dé lidi, kteří čelí 
několikanásobnému znevýhodnění, a to i prostřednictvím lepší spolupráce mezi 
službami v oblasti zaměstnanosti, sociálními službami a vzdělávacími službami. V 
Rakousku se uplatňuje zaučování mladých lidí, které pomáhá udržet mladé lidi v  systému 
vzdělávání a odborné přípravy co nejdéle, případně je znovu do tohoto systému začlenit. V 
Irsku byl v roce 2018 oznámen program na podporu zaměstnanosti mladých lidí. Nabízí 
pracovní stáže mladým uchazečům o zaměstnání, kteří jsou dlouhodobě nezam ěstnaní nebo 
čelí významným překážkám bránícím zaměstnání. Účastníci se naučí základní pracovní a 
sociální dovednosti v prostředí zajišťujícím podporu a dostávají týdenní plat odpovídající 
čisté minimální mzdě.  
Členské státy nadále podporují poptávku na t rhu práce prostřednictvím pobídek na 
podporu zaměstnanosti a podnikání, zejména formou cílených mzdových a náborových 
dotací.  V březnu 2018 Belgie přijala nový zákon na podporu nových „počátečních pracovních 
míst“ – dosud nevstoupil v platnost –, jehož cíl em je snížit náklady na zaměstnávání 
nezkušených mladých lidí ve věku od 18 do 21 let, aniž by došlo ke snížení jejich čisté mzdy. 
Španělsko zahájilo nový program mzdových dotací pro 10 000 nezaměstnaných osob ve 
věkové skupině 18 –29 let s důrazem na absol venty vysokých škol (6 000 míst). Za nábor 
dlouhodobě nezaměstnaných a příjemců minimálního příjmu je poskytováno delší dotační 
 
89 
 období. Španělsko rovněž přijalo snížení příspěvků na sociální zabezpečení po dobu tří let u 
společností, které převádějí prakti kantské smlouvy na smlouvy na dobu neurčitou a nové 
mzdové dotace na první nábor zaměstnanců mladými podnikateli (do 35 let). Pro mladé 
nezaměstnané osoby (do 29 let) se předpokládá delší dotační období. Itálie nabízí celou řadu 
pobídek souvisejících s pří spěvky na sociální zabezpečení, jako je například snížený 
příspěvek po dobu tří let pro soukromé společnosti, které nabírají mladé lidi na základě 
smlouvy na dobu neurčitou, nebo úplné osvobození od těchto příspěvků během tří let pro 
zaměstnavatele, kteří nabírají mladé lidi na základě smlouvy na dobu neurčitou po stáži nebo 
duálním programu odborného vzdělávání a přípravy, a pro zaměstnavatele, kteří zaměstnávají 
mladé lidi zařazené do programu záruk pro mladé lidi.  Rumunsko plánuje zvýšit dotaci na 
zaměst návání mladých osob NEET a mladých absolventů z 1,125 lei/měsíc (zhruba 245 EUR) 
na 2,250 lei/měsíc (zhruba 490 EUR).   
V několika členských státech je patrný významný důraz na rozšiřování dovedností a 
rekvalifikaci mladých lidí prostřednictvím aktivních p olitik na trhu práce. V Chorvatsku 
přijalo Ministerstvo práce a důchodového systému a správní rada chorvatské služby 
zaměstnanosti nový balíček aktivních opatření na trhu práce s dodatečným důrazem na 
odbornou přípravu a rozšiřování dovedností, a to i u ml adých lidí. Od roku 2017 Španělsko 
zavedlo program odborné přípravy v oblasti digitálních dovedností pro mladé odborníky, 
který nabízí nezaměstnaným mladým lidem zařazeným do národního systému záruk pro 
mladé lidi školení zaměřené na digitální odvětví a no vé obchodní modely.  
Členské státy rovněž pokračovaly v úpravách svých právních předpisů o odborných 
stážích v souladu s rámcem pro kvalitu stáží64 a dále rozvíjely finanční pobídky pro 
stáže. V Litvě nový zákon o zaměstnanosti, který vstoupil v platnost dne  1. července 2017, 
rozlišuje mezi dvěma druhy stáží, a to „dobrovolnou praxí“ (článek 10) a „pokročilou 
odbornou přípravou“ (článek 39), a stanoví jasnější rámec pro neplacené a placené stáže. Ve 
Španělsku obsahuje zákon o rozpočtu na rok 2018 finanční zdr oje přidělené na zahájení 
prémie na školení v rámci záruky pro mládež ( bono de formacion garantia juvenil ), finanční 
podpory ve výši 430 EUR během maximálně 18 měsíců pro mladé lidi přijaté na základě 
praktikantských a učňovských smluv. Rumunsko v červenci  2018 přijalo zákon o stážích, 
který poskytuje oporu osobám starším 16 let. Zákon stanoví zaměstnavatelům povinnost 
nabízet měsíční platbu ve výši přinejmenším 50  % hrubé minimální mzdy, přičemž časová 
                                                           
64 Doporučení Rady ze dne 10.  března 2014 k  rámci kvality stáží, 2014/C 88/01.  
 
90 
 dotace je nejvýše 720 hodin (v období 6 měsíců). Za na jímání stážistů na konci stáže bude 
poskytována prémie.  
  
 
91 
 Rámeček 2. Zajištění plného využívání Evropského sociálního fondu (ESF)  
S rozpočtem 86,4 miliardy EUR na období 2014 –2020 je Evropský sociální fond (ESF) 
jedním z  klíčových nástrojů EU na podporu řešení výzev zjištěných v  doporučeních pro 
jednotlivé země. Operační programy přímo přispívají k podpoře udržitelné a kvalitní 
zaměstnanosti, k podpoře sociálního začleňování, k investicím do vzdělávání a odborné 
přípravy a ke zlepšování budování instituci onální kapacity.  
Jednou z klíčových politických priorit je zaměstnanost mládeže, která je řešena jak vlastními 
zdroji ESF, tak Iniciativou na podporu zaměstnanosti mladých lidí (YEI). Rozpočet na 
iniciativu YEI byl v roce 2017 navýšen na 8,9 miliardy EUR n a pokrytí celého programového 
období 2014 –2020. Iniciativa YEI se konkrétně zaměřuje na mladé lidi, kteří nejsou 
zaměstnáni ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy (NEET) a je soustředěna na 
regiony EU, jež měly v  roce 2012 nejvyšší míru nezaměst nanosti mladých lidí.  
V letech 2014 –2017 získalo podporu z ESF a YEI více než 15 milionů účastníků, včetně 
téměř 3 milionů dlouhodobě nezaměstnaných (17  %). Klíčovými cílovými skupinami těchto 
intervencí jsou osoby mladší 25 let (42  % z celkového počtu úča stníků) a lidé s nízkou 
kvalifikací se vzděláním na primární nebo nižší sekundární úrovni (44  % z celkového počtu 
účastníků). Zavádění, které v roce 2017 vykazovalo výrazné zrychlení, by mělo v 
nadcházejících letech soustavně pokračovat.  
Iniciativa YEI od roku 2014 do roku 2017 podpořila více než 2,4 milionu mladých osob 
NEET, z čehož:  
- 1,5 milionu mladých lidí ukončilo intervenci podporovanou iniciativou YEI;  
- 780 000 mladých lidí se po ukončení své účasti zapojilo do vzdělávání nebo odborné 
přípravy, získávalo kvalifikaci nebo našlo zaměstnání, včetně samostatné výdělečné 
činnosti;  
- 550 000 mladých lidí po ukončení své účasti obdrželo nabídku zaměstnání, dalšího 
vzdělávání, učňovského místa nebo stáže;  
Dne 30. května 2018 Evropská komise přijala návrh  na Evropský sociální fond plus (ESF+) 
na období 2021 –2027. ESF+ v  širším rámci strukturálních a  investičních fondů umožní 
soustředit podporu více na  výzvy, které byly zjištěny během procesu evropského semestru. V 
tomto kontextu ESF+ sjednotí:  
• Evropský s ociální fond (ESF) a Iniciativu na podporu zaměstnanosti mladých lidí 
(YEI),  
• Fond evropské pomoci nejchudším osobám (FEAD),  
• Program EU pro zaměstnanost a sociální inovace a  
• Program EU pro oblast zdraví.  
 
92 
 Cílem nařízení o ESF+ je zajistit, aby se zdroj e v rámci oblasti sdíleného řízení zaměřily na 
zjištěné klíčové výzvy, zejména bude:  
• podporovat zásady evropského pilíře sociálních práv a provádění doporučení v rámci 
evropského semestru;  
• nadále poskytovat podporu mladým lidem pomocí minimálního přídě lu pro členské 
státy s vysokou mírou nezaměstnanosti mladých lidí;  
• podporovat sociální začleňování s minimálním podílem 25  %; 
• podporovat akce Unie ve prospěch sociální inovace, mobility a zdraví;  
• podporovat dlouhodobou integraci státních příslušníků třetích zemí, a to ve spolupráci 
s Azylovým a migračním fondem (AMF);  
• zjednodušen s cílem snížit administrativní zátěž vnitrostátních orgánů nebo organizací, 
které využívají opatření ESF+.  
 
Několik členských států pokračuje v úsilí na podporu účasti star ších pracovníků na trhu 
práce.  V Dánsku důchodová dohoda posiluje pobídky pro starší pracovníky, aby zůstali na 
trhu práce déle. Řada iniciativ zvyšuje míru pružnosti důchodového systému, včetně vyšších 
finančních pobídek na odložení odchodu do důchodu a n a zavedení soukromých penzijních 
plánů. Řecko přijalo program dotací pro veřejný sektor a místní podniky, subjekty a 
organizace s cílem zaměstnat 10 000 dlouhodobě nezaměstnaných ve věkové skupině 55 –67 
let. Na Maltě budou penzisté v penzi, kteří jsou mlad ší 65 let a jsou osobami samostatně 
výdělečně činnými nebo pracují na částečný úvazek, moci platit poměrný příspěvek na 
vnitrostátní pojištění ve výši 15  % místo plné sazby. Slovinsko zavedlo dotaci zaměřenou na 
zaměstnávání osob starších než 58 let na dob u neurčitou, přičemž priorita je kladena na 
příjemce podpory v nezaměstnanosti a peněžité sociální podpory. Dotace činí 11 000 EUR a 
je vyplácena zaměstnavateli ve dvou částech (polovina při náboru a polovina po 18. měsíční 
mzdě). Navíc byl zahájen projekt , jehož cílem je poskytovat komplexní podporu 
společnostem pro aktivní stárnutí pracovní síly. Obě opatření jsou spolufinancována ESF. A 
konečně, v souladu se strategií aktivního stárnutí, byla v březnu 2018 zřízena vládní rada pro 
aktivní stárnutí a mezig enerační spolupráci, která se skládá z ministrů a zástupců profesních 
institucí, nevládních organizací a ekonomiky.  
Mnoho členských států pokračuje v úsilí v oblasti služeb péče o děti a dlouhodobé péče s 
cílem odstranit překážky bránící zaměstnanosti žen.  Německo v červnu 2018 přijalo 
 
93 
 program „Financování péče o děti“, který podporuje rozšíření počtu míst v zařízeních péče o 
děti pro velmi malé děti, aby se zvýšil počet žen pracujících na plný úvazek. Tento program, 
jehož rozpočet je 3,28 miliardy EUR, má za cíl poskytnout dalších 100 000 míst v zařízeních 
péče o děti. Irsko předložilo program předškolního vzdělávání pro děti v předškolním věku. 
Děti ve věku 2 let a 8 měsíců mohou od září 2018 začít navštěvovat zařízení systému péče o 
děti a setrvat v něm a ž do dosažení věku povinné školní docházky. Řecko také rozšířilo 
povinné předškolní vzdělávání z 1 na 2 roky a poskytlo 15 milionů EUR na dalších 10 000 
míst v zařízeních péče o děti. Některé členské státy podnikly kroky ke zlepšení finanční 
dostupnosti pé če o děti. Ve Španělsku byl zákon o dani z příjmu fyzických osob upraven tak, 
aby umožnil odpočet výdajů na péči o děti do 3 let věku. Finsko snížilo poplatky za 
vzdělávání v raném dětství pro rodiny s nízkými a středními příjmy. Podle odhadů bude mít v 
důsledku toho kroku přibližně 6 700 rodin nárok na bezplatné vzdělávání a péči v raném 
dětství. Irsko oznámilo jednotný finančně dostupný program péče o děti, jenž má poskytovat 
finanční podporu na předškolní a školní péči o děti. Bulharsko přijalo opatření zaměřená na 
zajištění většího počtu zařízení dlouhodobé péče pro starší osoby a osoby se zdravotním 
postižením. Některé členské státy rovněž přijaly opatření ve prospěch placené neformální 
péče. Česká republika přijala zákon o zvláštní pečovatelské dovolen é (placená dovolená v 
délce do tří měsíců pro neformální pečovatele o závislé rodinné příslušníky). Irsko plánuje 
prodloužit nárok na rodičovskou dovolenou na 26 týdnů (6 měsíců) s ohledem na každé dítě. 
Pokud bude návrh schválen, dodatečných 8 týdnů stano vených právními předpisy bude k 
dispozici těm rodičům, kteří již využili stávající nárok na 18 týdnů. A konečně Estonsko 
zavedlo 5 dodatečných dnů dovolené pro pečovatele (odměňovaných minimální mzdou).  
Pro zvyšování zaměstnanosti žen po narození dítěte může být obzvlášť prospěšné 
rovnoměrné rozdělení placeného pracovního volna mezi ženu a muže. Španělsko za tímto 
účelem přijalo nový zákon, kterým se prodlužuje právo otců na placenou otcovskou 
dovolenou z e 4 na 5 týdnů. Česká republika zavedla týden placené otcovské dovolené. 
Slovinsko snížilo délku otcovské dovolené z 90 na 30 dní, ale výrazně zvýšilo otcovský 
příspěvek na 100  % mzdy. V Nizozemsku byl parlamentu předložen návrh zákona, kterým se 
prodlužuj e délka otcovské dovolené z 2 na 5 dní a kterým se poskytuje dalších 5 týdnů 
rodičovské dovolené. Estonsko plánuje zvýšit pružnost systému rodičovské dovolené, aby oba 
rodiče mohli dovolenou využít současně.  
Některé členské státy přizpůsobují svůj daňový systém a systém sociálních dávek, aby 
odstranily překážky, které odrazují druhé výdělečně činné osoby v domácnosti od práce. 
 
94 
 Dánsko přijalo daňovou dohodu z roku 2018, která posiluje pobídky k práci na plný úv azek, 
zejména v případě nezaměstnaných a pracovníků na částečný úvazek. Španělsko změnilo 
zákon o rozpočtu na rok 2018 s cílem zavést odpočet daně z příjmu fyzických osob pro 
závislého partnera s nízkým příjmem. Lotyšsko rozšířilo pokrytí nezdanitelného př íjmu na 
nepracující manželku nebo manžela, kteří se starají o dítě do 3 let věku nebo o nejméně 3 děti 
do 18 let věku.   
Pouze omezený počet členských států podnikl kroky k řešení rozdílů v odměňování žen a 
mužů. Švédsko zřídilo novou agenturu pro pracovní prostředí, která bude shromažďovat a 
šířit informace o politikách týkajících se pracovního prostředí, včetně segregace žen a mužů v 
povoláních. Estonsko plánuje zvýšit transparentnost odměňování ve veřejném sektoru a 
vyvine nástroj IT, který má analyzovat rozdíly ve mzdách mezi muži a ženami. Francie 
oznámila soubor deseti opatření, která podpoří odstranění rozdílů v odměňování žen a mužů. 
Portugalsko v srpnu 2018 zavedlo opatření na podporu rovného odměňování žen a mužů, kteří 
vykonávají stejnou práci nebo  práci stejné hodnoty. Jedná se o výroční zprávu věnovanou 
obecným a odvětvovým informacím o rozdílech v odměňování žen a mužů a o hodnocení 
jednotlivých společnosti, povolání a úrovní kvalifikací. Uvažuje se o konkrétních akcích 
inspektorátu práce a sankc ích proti zaměstnavatelům odůvodněných diskriminačním 
zacházením.  
Mnoho členských států podniká kroky na podporu integrace osob z rodiny migrantů 
prostřednictvím strategických plánů, financování, právních předpisů a inovačních 
opatření.  Ve Finsku byly zav edeny nové modely pro financování integrace, což urychlilo 
integrační proces a umožnilo migrantům flexibilní kombinování vzdělávání a práce. Na Maltě 
byla v prosinci 2017 zahájena strategie a akční plán pro integraci migrantů (Vize 2020), která 
je rámcem p ro porozumění otázek úspěšné integrace. V Belgii se stal program integrace 
německy mluvícího společenství povinným pro cizí státní příslušníky, kteří jsou starší 18 let, 
jsou registrováni v obci od ledna 2018 a mají povolení k pobytu platné nejméně tři měs íce. V 
Rakousku vstoupily v létě roku 2017 v platnost dva nové právní předpisy o integraci jako 
součást většího úsilí o podporu integrace. Zákon o integraci vyžaduje, aby uprchlíci a osoby 
se statusem doplňkové ochrany podepsali „prohlášení o integraci“ a účastnili se integračních 
kurzů. S účinností od 1. ledna 2018 byl upraven spolkový zákon o azylu, který opravňuje 
příjemce doplňkové ochrany a žadatele o azyl k integrační podpoře, pokud je velmi 
pravděpodobné, že jim bude poskytnuta mezinárodní ochrana.  
 
95 
 Podpora integrace migrantů na trhu práce je v mnoha členských státech prioritou.  V 
Belgii provedla vlámská veřejná služba zaměstnanosti (VDAB) svůj akční plán na rok 2017 s 
názvem „Integrace prostřednictvím práce“. Švédsko přijalo nová opatření k usnadnění  
integrace nově příchozích migrantů, a to zejména na trhu práce, mimo jiné prostřednictvím 
poskytování cíleného vzdělávání a odborné přípravy. Švédská agentura pro hospodářský a 
regionální růst usnadňuje kontakty a vytváření sítí mezi ženami, které se naro dily v zahraničí, 
zejména nově příchozími ženami, a zaměstnavateli. V Estonsku byla zahájena informační 
kampaň na podporu přístupu druhé a třetí generace k zaměstnání ve veřejném sektoru. Rovněž 
byl zahájen pilotní poradenský program, který má usnadnit pří stup státních příslušníků třetích 
zemí na trh práce.  
Podpora přístupu ke vzdělávání a odborné přípravě může být klíčovou hybnou silou 
integrace na trhu práce a ve společnosti jako celku.  Ve Švédsku – v souladu s povinností 
vzdělávání a odborné přípravy – mohou všichni nově příchozí imigranti ze třetích zemí, kteří 
využívají programu pro začleňování veřejné služby zaměstnanosti a má se u nich za to, že k 
získání zaměstnání potřebují vzdělání nebo odbornou přípravu, žádat o zařazení do programů 
vzdělávání a o dborné přípravy. V Estonsku se v roce 2017 dále rozvíjela on -line platforma 
pro migranty, kteří se učí estonštinu. Ve Finsku byly reformy základního a odborného 
vzdělávání zaměřeny na podporu rozvoje jazykových znalostí migrantů. Kromě toho byla 
přijata zm ěna právních předpisů s cílem zajistit gramotnost migrantů účastnících se 
vzdělávání dospělých. Chorvatsko zlepšilo svůj systém uznávání kvalifikací pro osoby 
požívající mezinárodní ochrany a umožnilo jim bezplatně dokončit vzdělávání zahájené v 
zemi původ u. V Německu byla zavedena opatření na pomoc státním příslušníkům třetích zemí 
při integraci na trhu práce prostřednictvím uznávání jejich profesní a vzdělávací kvalifikace, 
jakož i jejich neformálních dovedností.  
Členské státy rovněž přijímají konkrétní opatření pro uprchlíky a žadatele o azyl. V 
Belgii byla dohodnuta strukturální spolupráce mezi Federální agenturou pro přijímání 
žadatelů o azyl (Fedasil) a Valonskou veřejnou agenturou pro zaměstnanost (Forem), zejména 
s cílem usnadnit přístup žadatelů o azyl k zaměstnání. V Estonsku agentura pro pojištění v 
nezaměstnanosti rozšířila projekt „Moje první pracovní místo v Estonsku“ v rámci systému 
záruk pro mladé lidi, který je u osob požívajících mezinárodní ochrany spolufinancován 
Evropským sociálním fonde m. V Lucembursku agentura pro zaměstnanost vytvořila službu 
pro integraci osob požívajících mezinárodní ochrany na trhu práce. V Nizozemsku byl 
zahájen program pro osoby požívající mezinárodní ochrany a osoby narozené v EU z rodiny 
 
96 
 migrantů s cílem zlepšit  přístup k zaměstnání. Francie zahájila iniciativu „cesta pro 1  000 
uprchlíků“, která nabízí 1  000 osobám požívajícím mezinárodní ochrany osmiměsíční 
integrační cestu zahrnující ubytování, jazykové vzdělávání a certifikované odborné 
vzdělávání.  
Několik čle nských států podporuje zaměstnanost osob se zdravotním postižením. Od září 
2017 řecká vláda subvencovala zaměstnanost osob se zdravotním postižením a přizpůsobení 
pracovišť v místní samosprávě a soukromých společnostech. V podobném duchu Švédsko 
zvýšilo st rop pro subvencování zaměstnanosti osob se zdravotním postižením. Polsko provádí 
projekt financovaný Evropským sociálním fondem s cílem snížení počtu překážek bránících 
zaměstnanosti osob se zdravotním postižením. Bulharsko investuje do vzdělávání s cílem 
zvýšení zaměstnatelnosti osob se zdravotním postižením („odborná příprava a 
zaměstnanost“), přičemž prioritou jsou osoby se závažnějším zdravotním postižením. Francie 
přijala zákon Liberté de Choisir son Avenir Professionnel (Svobodná volba budoucího 
profe sního života), jehož cílem je podpora zaměstnanosti osob se zdravotním postižením. 
Tento zákon zahrnuje rozšíření sociálně -zdravotních přístupů k pomoci při hledání 
zaměstnání, přesun požadavku na nábor 6  % osob se zdravotním postižením z úrovně 
pracovní j ednotky na podnikovou úroveň a zavedení povinného prohlášení společnosti (od 
ledna 2020) o opatřeních přijatých za účelem začlenění pracovníků se zdravotním postižením.  
V Portugalsku má nová sociální dávka poskytovaná osobám se zdravotním postižením vyšším  
než 60 % za cíl podpořit je v tom, aby setrvaly v práci nebo si práci hledaly (v současnosti 
osoby se zdravotním postižením nemají nárok na invalidní důchod, pokud pobírají odměnu za 
práci v jakékoli formě). Malta zavádí nové rozpočtové opatření, které um ožní osobám se 
zdravotním postižením ponechat si plný invalidní důchod při práci nebo při získání 
zaměstnání.  
  
 
97 
 3.3 Hlavní směr 7: Zlepšení fungování trhů práce a účinnost sociálního dialogu  
 
V tomto oddíle se rozebírá provádění hlavního směru zaměstnanosti č . 7, který členským 
státům doporučuje zlepšit fungování trhu práce a účinnost sociálního dialogu. To zahrnuje 
udržování flexibility a jistoty v politikách trhu práce v rovnováze, předcházení segmentaci 
trhu práce a podporu přechodů k formám zaměstnání na d obu neurčitou, zajištění účinných 
aktivních politik na trhu práce a veřejných služeb zaměstnanosti, poskytování přiměřených 
dávek v nezaměstnanosti, které neodrazují od rychlého návratu do zaměstnání, a podporu 
mobility pracovníků a studentů. Navíc tento s měr členským státům doporučuje, aby zajistily 
včasné a smysluplné zapojení sociálních partnerů do přípravy a provádění politik, a to i 
prostřednictvím podpory zvyšování kapacity sociálních partnerů. Tato kapitola začíná 
krátkým představením klíčových ukaza telů, které poukazují na výzvy v této oblasti, zejména 
na segmentaci mezi stálými a dočasnými pracovními místy (a související otázky kvality 
pracovních míst), účast na aktivních politikách na trhu práce a veřejných službách 
zaměstnanosti, fungování dávek v  nezaměstnanosti (prostřednictvím aktualizace referenčního 
srovnání předloženého v roce 2018) a rozšíření mobility pracovníků a studentů. Oddíl 3.3.2 
pak informuje o opatřeních politik prováděných členskými státy v  těchto oblastech.  
3.3.1  Klíčové ukazatel e 
Přestože je segmentace trhu práce na úrovni EU zhruba stabilní, představuje pro řadu 
členských států problém. Segmentací se rozumí situace, kdy na trhu práce současně existují 
(přinejmenším) dva „segmenty“ pracovníků charakterizované různými právy, nárok y a/nebo 
pracovními podmínkami. Zvláště pokud je spojena s omezenými možnostmi přechodu od 
atypického pracovního místa ke stálým pracovním místům, může narušovat fungování a 
spravedlnost trhů práce. Vysoký podíl dočasných zaměstnanců může být přibližným 
ukazatelem segmentace trhu práce v členském státě. Na úrovni EU (graf 39) se podíl 
dočasných smluv na celkovém počtu zaměstnanců v uplynulých letech výrazně nezměnil a v 
posledních deseti letech se v průměru pohyboval okolo 14  %. Některé členské státy však 
vykazují mnohem vyšší úrovně: to je zejména případ Španělska, Polska, Portugalska, 
Nizozemska a Chorvatska, přičemž všechny tyto státy v roce 2017 zaznamenaly míru vyšší 
než 20  %; následuje dalších šest členských států (Slovinsko, Francie, Švédsko, Finsko, Itálie a 
Kypr) v rozmezí od 15  % do 20  %. Některé z těchto zemí zaznamenaly mezi lety 2008 a 2017 
výrazný nárůst, zejména Chorvatsko (o 8 p.b.), Slovensko (o 5 p.b.), Nizozemsko (přibližně o 
 
98 
 4 p.b.) a Itálie (o 2 p.b.). Významný nárůst zaznamenalo také Dán sko (z 8,5  % v roce 2008 na 
12,9 % v roce 2017). Zvláštním případem je Španělsko, kde se podíl dočasných smluv 
výrazně zmenšil během krize (z 29,2  % v roce 2008 na 23,2  % v roce 2013) a znovu se zvýšil 
spolu s oživením (až na 26,8  % v roce 2017).  
 
Graf 39: Podíl dočasných zaměstnanců na celkovém počtu zaměstnanců (věková 
skupina 15 –64).  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil.  
 
Dočasné smlouvy mohou fungovat jako odrazový můstek ke stálým pracovním místům, 
ale často představují „slepou uličku“. Graf 40 znázorňuje míry přechodu ze smluv na dobu 
určitou na smlouvy na dobu neurčitou (uvedeno jako průměr za tři roky, aby byl 
minimali zován dopad krátkodobých výkyvů) vykázané oproti podílu smluv na dobu určitou 
na celkovém počtu zaměstnanců. V průměru 24  % pracovníků se smlouvou na dobu určitou 
přejde v následujícím roce na smlouvu na dobu neurčitou. V řadě členských států je však 
roční  míra přechodu výrazně nižší než průměr EU. Jedná se zejména o Španělsko, Francii, 
Polsko a Itálii, které kombinují nízkou míru přechodu (zhruba 11  % v případě prvních dvou 
uvedených zemí, 20  % v Itálii a 22% v Polsku) s vysokým podílem na dobu určitou, co ž 
poukazuje na segmentaci. Míry přechodu jsou poměrně vyšší v členských státech s nízkým 
podílem smluv na dobu určitou. Naopak, v zemích s vysokým podílem pracovních smluv na 
dobu určitou pracovníci častěji uvíznou v dočasných pracovních místech. Významné výjimky 
05101520253035
RO
LT
LV
EE
BG
UK
MT
HU
IE
LU
AT
SK
CZ
BE
EL
DK
DE
EU-28
CY
IT
FI
SE
FR
SI
HR
NL
PT
PL
ES
2017 2013 2008
 
99 
 představují Švédsko a Slovinsko, které navzdory vysokému podílu dočasných zaměstnanců 
dosahují míry přechodu téměř 40  % nebo více.  
 
Graf 40: Podíl dočasných zaměstnanců na celkovém počtu zaměstnanců ve věkové 
skupině 15 –64 let (2017) a míra přechodu ke  stálým pracovním místům, tříletý průměr 
(2016).   
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil, statistika v  oblasti příjmů a životních podmínek.  
Pozn.: míra přechodu pro IE a MT se vztahuje k roku 2015.  
 
 
V EU má většina dočasnýc h zaměstnanců smlouvu na dobu určitou, protože nemohou 
najít stálá pracovní místa. Podíl „nedobrovolných“ dočasných zaměstnanců dále poukazuje 
na segmentaci na trhu práce; v této situaci se nachází přibližně 54  % všech dočasných 
zaměstnanců v EU ve věkové skupině 15 –64 let (o 2 p.b. více než v roce 2008), ale v 12 
členských státech je tento podíl vyšší než 70  %. Z tohoto pohledu je situace členských států, 
jako je Portugalsko, Chorvatsko a Španělsko, které kombinují vysoký podíl dočasných 
zaměstnanců s proc entním podílem „nedobrovolnosti“ vyšším než 80  %, zvláště 
problematická (graf 41). Situace na Kypru také vyžaduje určité sledování: i když je podíl 
dočasných zaměstnanců jen mírně nad průměrem EU, 91,9  % se v této situaci nachází, 
protože nemohou najít stá lé pracovní místo. Mladší pracovníci jsou obvykle ochotnější 
přijímat dočasná pracovní místa; jak je znázorněno v grafu 41, když se zohlední věková 
skupina 25 –64 let, je podíl nedobrovolných dočasných zaměstnanců ve všech členských 
státech vyšší. Je zajíma vé, že rozdíl mezi věkovými skupinami 15 –64 let a 25 –64 let je 
010203040506070
0,05,010,015,020,025,030,0
Podíl dočasných zaměstnanců (%) (levá osa)
Míra přechodu od pracovních poměrů na dobu určitou k pracovním poměrům na dobu neurčitou (%) (pravá osa)
 
100 
 nejnižší tam, kde je nejvyšší podíl nedobrovolných dočasných zaměstnanců, což naznačuje, že 
na více segmentovaných trzích práce dávají i mladší pracovníci zřetelně přednost smlouvě na 
dobu neur čitou. Podíl starších pracovníků (ve věkové skupině 55 –64 let) s nedobrovolnými 
dočasnými smlouvami výrazně vzrostl v důsledku krize z 51,9  % v roce 2008 na 60,6  % v 
roce 2017.  
 
Graf 41: Nedobrovolní dočasní zaměstnanci jako podíl na celkovém počtu dočasných 
zaměstnanců, 2017.  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil.  
 
Vysoký podíl osob samostatně výdělečně činných může také znamenat segmentaci trhu 
práce.  Ačkoli je samostatná výdělečná činnost obvykle dobrovolná, může skrývat závislý 
pracovní poměr (tzv. „zdánlivá“ samostatná výdělečná činnost). Kromě toho systémy 
sociálního zabezpečení nejsou často upraveny takovým způsobem, aby zahrnovaly osoby 
samostatn ě výdělečně činné (tato otázka je probrána v kapitole 3.4). Míru autonomie 
samostatně výdělečně činných pracovníků nelze v jednotlivých členských státech změřit 
srovnatelnými statistikami úřadu Eurostat65. Lze však získat nepřímé informace při pohledu 
na po díl osob samostatně výdělečně činných bez zaměstnanců („samostatně činný 
pracovník“) na celkové zaměstnanosti – pokud je tento podíl vysoký, mohlo by to znamenat 
potřebu dalšího posouzení v jednotlivých zemích. Podle přehledu pro rok 2017 se na horní 
                                                           
65 Nadcházející ad hoc  modul šetření pracovních sil Eurostatu o samostatné výdělečné činnosti, jehož výsledky 
se očekávají v roce 2019, pomůže tuto problematiku osvětlit . 
0102030405060708090100
AT
EE
DE
UK
NL
IE
DK
MT
SE
SI
EU-28
FR
LV
LT
LU
PL
BG
FI
IT
EL
BE
CZ
SK
HU
PT
RO
ES
HR
CY
15-64 25-64
 
101 
 hrani ci nachází Řecko (22,3  %), Rumunsko (15,3  %) a Itálie (15,1  %), které jsou následované 
Polskem, Českou republikou, Slovenskem, Spojeným královstvím a Nizozemskem s mírou 
vyšší než 11  % (graf 42). Na spodní hranici se nachází Dánsko, Německo, Švédsko a 
Maďa rsko, které vykazují míru nižší než 5  % nebo se této hodnotě blíží. Od roku 2008 
zůstává podíl samostatně činných pracovníků v EU v průměru stabilní, avšak v některých 
zemích bylo zaznamenáno významné zvýšení, zejména v Nizozemsku (z 8,4  % v roce 2008 
na 1 1,5 % v roce 2017) a ve Spojeném království (z 9,8  % na 11,8  %). Naopak došlo k 
výraznému snížení v Chorvatsku (z 11,7  % na 5,7  %) a Portugalsku (z 13,5  % na 8,9  %). 
Podle nadace Eurofound66 by v roce 2015 zhruba jedna čtvrtina všech samostatně výdělečně 
činných pracovníků v EU mohla být klasifikována jako „zranitelná“ nebo „skrytá“67, s 
výraznými rozdíly mezi členskými státy. Tito pracovníci se vyznačují ekonomickou 
závislostí, nízkou úrovní autonomie a finanční zranitelností; proto je pravděpodobné, že se v  
těchto skupinách vyskytují „osoby zdánlivě samostatně výdělečně činné“. Graf 43 znázorňuje 
rozdělení osob samostatně výdělečně činných v těchto dvou kategoriích vyjádřené jako podíl 
na celkové zaměstnanosti podle členských států.  
 
                                                           
66 Eurofound (2017), „Exploring self -employment in the European Union“ (Výzkum samostatné výdělečné 
činnosti v Evropské unii), Úřad pro publikace Evropské unie, Lucemburk.  
67 Na základě údajů z roku 2015 ze šestého průzkumu pracov ních podmínek v Evropě je zjištěno pět odlišných 
skupin osob samostatně výdělečně činných („zaměstnavatelé“, „stabilní samostatně činní pracovníci“, „malí 
obchodníci a zemědělci“, „zranitelní“ a „skrytí“). Skupiny jsou výsledkem statistického modelu (analý za latentní 
třídy), který kontroluje proměnné pro ekonomickou závislost (např. počet klientů, snadné nacházení nových 
zákazníků), provozní závislost (např. schopnost vzít si narychlo dovolenou) a podnikavost (např. vlastnění více 
zařízení, důvod pro to stá t se osobou samostatně výdělečně činnou). Další podrobnosti naleznete v publikaci 
nadace Eurofound (2017), tamtéž. 
 
102 
 Graf 42: Osoby samostatně výdělečně činné bez zaměstnanců vyjádřené jako procento 
celkové zaměstnanosti.   
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil – vlastní výpočty.  
 
Graf 43: „Zranitelné“ a „skryté“ osoby samostatně výdělečně či nné v poměru k celkové 
zaměstnanosti.  
 
Zdroj: Eurofound (2017) – na základě šestého průzkumu pracovních podmínek v Evropě (2015).  
  
051015202530
EL
RO
IT
PL
CZ
SK
UK
NL
ES
EU28
MT
CY
IE
BE
PT
LT
FI
SI
BG
LV
FR
AT
HR
LU
EE
HU
SE
DE
DK
2017 2013 2008
024681012
RO
PT
EL
HR
IT
PL
UK
SK
LT
EU-28
AT
SI
LV
HU
ES
MT
CZ
IE
FI
BE
BG
FR
EE
DE
CY
NL
LU
DK
SE
Skryté Zranitelné
 
103 
 „Práce prostřednictvím platforem“, která se v současnosti omezuje na menší část 
pracovní síly, může mít významný dopad na pracovní podmínky a režim. On-line 
průzkum Evropské komise COLLEEM68 nedávno zkoumal využití internetových platforem u 
častých uživatel ů internetu ve věkové skupině 16 –74 let ve 14 zemích EU a poskytl několik 
počátečních předběžných důkazů o situaci pracovníků platforem. Podle Evropské komise 
(2018)69 se v roce 2017 na základě výsledků průzkumu podíl osob, kterým plyne více než 
polovina př íjmů z práce prostřednictvím platforem, pohyboval mírně nad 2  %, přičemž 
nejvyšší hodnoty zaznamenaly Spojené království (4,3  %) a Nizozemsko (2,9  %). Přibližně 
polovina těch, pro něž je práce prostřednictvím platforem hlavní činností, se sama považuje za 
plně nebo částečně samostatně výdělečně činnou osobu, i když významný podíl (38  %) se 
považuje za zaměstnance. To naznačuje, že řada pracovníků platforem nemusí spadat pod 
sociální ochranu – což je problém, který je komplikován skutečností, že jejich zaměs tnanecký 
status často není pro regulační účely jasný.  
Dočasní pracovníci vykazují nižší kvalitu pracovních míst v řadě různých aspektů.  Šestý 
průzkum pracovních podmínek v Evropě (2015) poskytuje informace o řadě klíčových 
aspektů kvality pracovních míst. Na základě tohoto průzkumu nadace Eurofound70 vypočítala 
sedm indexů kvality pracovních míst (s příslušným zohledněním fyzického prostředí; 
sociálního prostředí; intenzity práce; dovedností a prostoru pro vlastní úsudek; kvality 
pracovní doby; vyhlídek; a v ýdělku). Při pohledu na rozdíly ve skóre u šesti ze sedmi indexů 
kvality pracovních míst71 (tabulka 3) pracovníci s krátkodobými dočasnými pracovními 
smlouvami zaznamenali ve čtyřech z nich podprůměrné skóre, přičemž vyhlídky  (včetně 
jistoty pracovního míst a a kariérního postupu) a dovednosti a prostor pro vlastní úsudek  (což 
zahrnuje například přístup k odborné přípravě a autonomii rozhodování) představují největší 
výzvu. Na druhé straně, pokud jde o sociální prostředí, mají o něco vyšší skóre než průměr. 
Dlouhodobější dočasné smlouvy poskytují obdobný obrázek, ale jejich skóre kvality 
pracovního místa se více blíží průměru; navíc se ve srovnání s průměrem nacházejí v méně 
příznivém sociálním prostředí.  Rozdíly zůstávají i po statistické kontrole faktorů, ja ko jsou 
individuální charakteristiky nebo charakteristiky související s pracovním místem (graf 44). U 
                                                           
68 Průzkum COLLEEM  (Collaborative Economy and Employment) je on -line panelový průzkum zaměřený na 
digitální platformy, který zadalo GŘ EMPL a koordinovalo Společné výzkumné středisko (JRC).  Byl proveden 
ve 14 evropských členských státech: DE, ES, FI, FR, HR, HU, IT, LT, NL, PT, RO, SE, SK a UK. Průzkum s e 
uskutečnil  v červnu roku 2017. Viz Pesole et al., (2018).  
69 Evropská komise (2018). Employm ent and Social Developments in Europe (Vývoj zaměstnanosti a sociální 
situace v Evropě). Roční přehled z roku 2018. Lucemburk: Úřad pro publikace Evropské unie . 
70 Eurofound (2018), „Does employment Status matter for job quality?“ (Má zaměstnanecký status v liv na 
kvalitu pracovního místa?), připravuje se.  
71 Sedmý aspekt, tj. výdělky, je vyloučen z důvodu nízké spolehlivosti. 
 
104 
 pracovníků s dočasnou smlouvou existuje také více než třikrát vyšší riziko ohrožení chudobou 
než u osob v trvalém pracovním poměru (16,3 % pracovníků s do časnou smlouvou oproti 5,8 
% pracovníků se smlouvou na dobu neurčitou v roce 2017); rozdíl, který od  krize neustále 
roste.  
 
Tabulka 3: Skóre kvality pracovního místa podle zaměstnaneckého statusu (2015)  
Zdroj: Výpočet nadace Eurofound na základě průzkumu pracovních podmínek v Evropě z roku 2015. Zelená 
značí „lepší než průměr“, červená „horší než průměr“. Odstín barvy udává odchylku od průměru (tmavší odstíny 
jsou více vzdáleny od průměru).   
 
Graf 44: Účinky zaměstnaneckého statusu na konkrétní aspekty kvality pracovních míst 
s kontrolou individuálních charakteristik a charakteristik pracovních míst (2015)  
Zdroj: Výpočet nadace Eurofound základě průzkumu pracovních podmínek v Evropě z roku 2015  
Pozn.: Barvy představují relativní souvislost mezi každým ukazatelem kvality pracovního místa a 
zaměstnaneckým statusem ve srovnání s referenční skupinou zaměstnanců se smlouvami na dobu neurčitou. 
Výsledky vycházejí z víceúrovňových regresí kontrolujících indivi duální charakteristiky, povolání, odvětví a 
další. 
 
Fyzické 
prostředíIntenzita práceKvalita 
pracovní dobySociální 
prostředíVyhlídkyDovednosti a 
prostor pro 
vlastní úsudek
Smlouva na dobu neurčitou 84 35 71 65 56 56
Smlouva na dobu určitou > 1 rok 83 34 70 59 46 52
Smlouva na dobu určitou < 1 rok 81 36 70 65 38 44
Ostatní zaměstnanci 82 30 71 64 41 44
OSVČ, osoby bez zam. poměru – závislé 83 27 72 44 44 54
OSVČ, osoby, bez zam. poměru – nezávislé 83 26 67 47 50 64
Zaměstnavatelé 84 35 60 76 62 71
Celkem 83 34 70 64 53 56Zaměstnanecký statusDimenze kvality pracovních míst
Jistota 
zaměstnáníPoskytnutí 
odborné 
přípravyObtížné 
vybírání volnaPožadavek 
rychle se 
dostavit do 
prácePravidelnost 
(střední až 
vysoká)Vysoká zátěž
Částečný úvazek (vs plný úvazek)Smlouva na dobu určitou > 1 rok
Smlouva na dobu určitou < 1 rok
OSVČ, osoby bez zam. poměru – závislé
OSVČ, osoby, bez zam. poměru – nezávislé
Zaměstnavatelé

 
105 
 Účinné aktivní politiky na trhu práce jsou klíčovou složkou dobře fungujících trhů 
práce. Zvyšují počet příležitostí uchazečů o zaměstnání najít nové pracovní místo a zlepšují 
soulad mezi nabídkou a poptá vkou na trhu práce. Hlavním úkolem, který se aktivní politiky 
na trhu práce snaží řešit, je nezaměstnanost, zejména dlouhodobá nezaměstnanost (tj. s dobou 
trvání delší než jeden rok). Z poznatků vyplývá, že čím déle trvá u uchazeče o zaměstnání 
období neza městnanosti, tím vyšší je riziko zhoršování dovedností, demotivace a celkové 
neúčasti na trhu práce. Dlouhodobá nezaměstnanost je proto ukazatelem účinnosti aktivních 
politik na trhu práce a měřítkem výzvy, které daná země čelí, pokud jde o aktivaci jejího  
nezaměstnaného obyvatelstva72. Graf 45 znázorňuje míru dlouhodobé nezaměstnanosti (tj. 
poměr mezi počtem nezaměstnaných po dobu více než jednoho roku a ekonomicky aktivním 
obyvatelstvem) v roce 2017 a její změnu ve srovnání s rokem 2016. Jak je také zmíněn o v 
kapitole 1, dlouhodobá nezaměstnanost se v roce 2017 ve všech členských státech snížila, a to 
na pozadí oživení trhu práce. Navzdory obecnému trendu sbližování (jak je zdůrazněno 
negativním sklonem regresní přímky) zůstávají mezi jednotlivými členskými  státy značné 
rozdíly, přičemž se tato míra v roce 2017 pohybovala od 1  % v České republice až po 15,6  % 
v Řecku. Společně se Španělskem (které vykazuje míru 7,7  %) je Řecko označeno jako 
„slabé, ale zlepšující se“, protože spojuje mnohem vyšší než průměrn ou úroveň s rychlým 
tempem snížení za poslední rok. Itálie, která zaznamenala poměrně nižší míru dlouhodobé 
nezaměstnanosti (6,5  %), je označena jako „kritická situace“ vzhledem k jejímu omezenému 
zlepšení v roce 2017 ve srovnání s předchozím rokem. Situac e na Slovensku je s mírou 5,1  % 
považována za situaci, kterou „je nutné sledovat“. Mezi zeměmi označenými jako „lepší než 
průměr“ je třeba zmínit Kypr, Portugalsko a Chorvatsko, které jsou v této skupině zařazeny z 
důvodu jejich výsledků v oblasti meziročn ích změn, jež ukazují na výrazné zlepšení v roce 
2017 (úroveň je blízko průměru EU, ale stále nad ním).  
 
                                                           
72 Z těchto důvodů Výbor pro zaměstnanost schválil  míru dlouhodobé nezaměstnanosti jako hlavní ukazatel 
srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů pro sledování aktivní podpory zaměstnanosti. 
 
106 
 Graf 45: Míra dlouhodobé nezaměstnanosti (hlavní ukazatel srovnávacího přehledu 
sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil. Období: úroveň roku 2017 a meziroční změna oproti roku 2016. Pozn.: 
Osy jsou zaměřeny na nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze.  
 
Ve většině členských států se míra dlouhodobé nezaměstnanosti ještě nezota vila na 
úroveň před krizí. Zlepšení vůči roku 2013 (referenční období jako vrcholný rok krize) bylo 
zvláště významné (o více než 4 p.b.) v Chorvatsku, Španělsku, na Slovensku, v Portugalsku, 
Irsku a Bulharsku. Přesto je v několika členských státech míra dl ouhodobé nezaměstnanosti v 
roce 2017 stejná nebo vyšší než v roce 2013, zejména v případě Francie (stejná míra), 
Rakouska (+0,5 p.b.), Finska (+0,4 p.b.) a Lucemburska (+0,3 p.b.). Kromě toho zůstává v 
případě 21 členských států míra dlouhodobé nezaměstnan osti nadále vyšší než v roce 2008, 
největší rozdíly byly zaznamenány u Řecka (+11,9 p.b.), Španělska (+5,7 p.b.), Kypru (+4 
p.b.) a Itálie (+3,5 p.b.). To poukazuje na intenzitu ekonomické recese, kterou tyto země v 
uplynulých letech prodělaly, a její dopa d, který stále ovlivňuje výsledky na trhu práce, – 
avšak zároveň na výzvy, jimž čelí veřejné služby zaměstnanosti a systémy aktivních politik na 
AT
CYCZDEDK
EE
HRHUMT
NL
PL
PTSE
UK
SKIT
BE
BGFI
FR
IELTLU
LV
RO
SI
EL
ESy = -0,1002x -0,362
R² = 0,2642
-2,2-2,0-1,8-1,6-1,4-1,2-1,0-0,8-0,6-0,4-0,20,0
0 2 4 6 8 10 12 14 16Dlouhodobá nezaměstnanost -změna
Dlouhodobá nezaměstnanost2017
 
107 
 trhu práce, které byly v mnoha případech vystaveny silné zátěži z důvodu náhlého zvýšení 
počtu uchazečů o zaměs tnání.  
 
Graf  46: Dlouhodobá nezaměstnanost vyjádřená jako procento ekonomicky aktivního 
obyvatelstva  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil.  
 
Účast na aktivních politikách na trhu práce se v rámci EU stále výrazně liší. Aktivní 
politiky na trhu práce představují jeden ze stěžejních prvků při zajišťování účinných přechodů 
na trhu práce a vysoce výkonných trhů práce. Společně s účinnou infrastrukturou pro 
celoživotní učení tvoří aktivní politiky na trhu práce skutečný aspekt podpor y (a bezpečnosti) 
vyváženého uspořádání flexikurity, které je uznáváno jako faktor zlepšující výkonnost trhu 
práce. Z tohoto hlediska jsou rozdíly mezi jednotlivými členskými státy při účasti na 
aktivačních opatřeních nápadné. Na jedné straně existuje velk á skupina členských států 
(Řecko, Rumunsko, Bulharsko, Lotyšsko, Slovinsko, Chorvatsko, Kypr a Malta), v nichž se v 
roce 2016 účastnilo na aktivních politikách na trhu práce méně než 10  % osob, jež chtějí 
pracovat. Navíc tento podíl ve většině případů v po sledních letech klesal. Na druhé straně 
existuje další skupina zemí, které zaznamenávají míru účasti vyšší než 40  % (Švédsko, 
Francie, Dánsko, Maďarsko, Lucembursko a Belgie); pro tuto skupinu zemí je trend od roku 
2013 obecně pozitivní nebo konstantní. Na  základě výše uvedeného se zdá, že u tohoto 
02468101214161820
CZ
SE
UK
DK
PL
DE
HU
MT
AT
EE
NL
RO
LU
FI
LT
IE
SI
LV
EU-28
BG
BE
FR
EZ-19
CY
PT
HR
SK
IT
ES
EL
2017 2013 2008
 
108 
 ukazatele politiky nedochází ke sbližování73. Ve většině zemí míra účasti po krizi klesla 
(významnými výjimkami jsou Belgie, Maďarsko, Švédsko, Česká republika a Estonsko), což 
naznačuje, že po zvýšení počtu osob,  jež hledají zaměstnání, nedošlo k poměrnému zvýšení 
účasti na aktivních politikách na trhu práce.  
 
Graf  47: Účastníci aktivních politik na trhu práce na 100 osob, jež chtějí pracovat  
 
Zdroj: Eurostat, databáze politik na trhu práce a šetření pracovních sil. Pro UK nejsou k dispozici žádné aktuální 
údaje; pro IT nejsou k dispozici žádné údaje za rok 2016.  
 
Rovněž se zdá, že se mezi jednotlivými členskými státy velmi liší celkové investice do 
aktivních politik na trhu práce. Poku d je podíl dlouhodobě nezaměstnaných hrubým 
přiblížením účinnosti aktivních politik na trhu práce, vyvolává znepokojení rovněž tato 
divergence. I když výdaje na služby a opatření na trhu práce do určité míry souvisejí s 
nezaměstnaností a konkurenceschopnos tí v daném členském státě, údaje dokládají velké 
rozdíly v závazku vytvářet účinné systémy pro aktivní politiky na trhu práce. Výdaje na 
služby a opatření na trhu práce se pohybují od 1,5  % HDP po méně než 0,1  % v některých 
méně zapojených členských státec h (graf 48). Kromě toho jsou často členské státy s 
nejnižšími investicemi do aktivních politik na trhu práce také ty, kde je podstatná část 
systému aktivních politik na trhu práce spolufinancována z ESF a kde je zpochybněna 
dlouhodobá udržitelnost systému.   
 
                                                           
73 Nicméně tento ukazatel by měl být vykládán obezřetně, protože měří pouze účast na politikách na trhu práce (a 
nikoli jejich účinnost) a u  řady zemí v yvolává otázky ohledně statistické spolehlivosti údajů v  souvislosti 
s procesem sběru údajů.  

 
109 
 Graf 48: Výdaje na služby a opatření na trhu práce (2016) a podíl dlouhodobě 
nezaměstnaných (2017)  
 
Veřejné služby zaměstnanosti jsou hlavními institucemi trhu práce, které jsou 
zodpovědné za podporu při vyhledávání pracovních  míst a odkazování uchazečů o 
zaměstnání na aktivační opatření.  I když jsou v každé zemi strukturovány odlišně, všechny 
veřejné služby zaměstnanosti mají za cíl sladit nabídku a poptávku na trhu práce 
poskytováním služeb jak registrovaným nezaměstnaným, ta k zaměstnavatelům. Zejména jsou 
zodpovědné za profilování klientů, poskytování poradenství a individualizované podpory, 
odkazování na odbornou přípravu a aktivační opatření a (v mnoha zemích) vyplácení dávek v 
nezaměstnanosti a/nebo sociálních dávek.  
Účin nost veřejných služeb zaměstnanosti při poskytování podpory při hledání 
zaměstnání je však mezi jednotlivými členskými státy nerovnoměrná  a závisí mimo jiné 
na jejich schopnostech, kvalitě nabízených služeb a koordinaci s ostatními subjekty. Tyto 
rozdíly o drážejí v mnoha případech využívání veřejných služeb zaměstnanosti ze strany 
nezaměstnaných při hledání zaměstnání (kromě požadavků na formální evidenci, které jsou 
obecně nutné pro přístup k dávkám v nezaměstnanosti a dalším sociálním dávkám). Graf 49 
znázorňuje podíl nezaměstnaných osob, jež při hledání práce využívají veřejných služeb 
zaměstnanosti. Hodnoty se významně neliší od hodnot uvedených ve společné zprávě o 
zaměstnanosti pro rok 2018. V dolní části spektra vykazují v roce 2017 Španělsko, Itálie a 
Rumunsko nejnižší podíly (méně než 30  %) a následují Nizozemsko, Spojené království a 
0,00,20,40,60,81,01,21,41,6
0,010,020,030,040,050,060,070,080,0
EL SK ITBG BE PT SI IEFR ESDERO HR NL CYHU MT LU LV LTCZ EEAT PLUK FIDK SE% nezaměstnanosti
Podíl dlouhodobé nezaměstnanosti (2017)
Výdaje na služby a opatření na trhu práce (% HDP)
 
110 
 Portugalsko (s podílem mezi 30  % a 40  %). Naopak v  členských státech jako Litva, 
Slovensko, Česká republika, Rakousko, Slovinsko, Německo a Řecko je podíl 
nezaměstnanýc h osob, které uvádějí, že při hledání práce využívají veřejných služeb 
zaměstnanosti, vyšší než 70  %. V průměru se od začátku krize využívání veřejných služeb 
zaměstnanosti ze strany nezaměstnaných neustále snižuje, přičemž kleslo z 58,1  % v roce 
2008 na 4 5,2 % v roce 2017 (o 1 p.b. méně než v roce 2016). Naproti tomu v několika 
členských státech je zaznamenán opačný trend s výrazným nárůstem v Lotyšsku a na Kypru 
(o více než 30 p.b.), v Estonsku a v Řecku (přibližně o 15 p.b.), v Rumunsku a ve Slovinsku 
(přibližně o 9 p.b.). Je však možné, že v některých z  těchto zemí jsou vyšší míry důsledkem 
přísnější povinnosti evidence, jež podmiňuje přístup k dávkám. Graf 50 naznačuje, jak 
nezaměstnané osoby využívají alternativní metody hledání práce, včetně soukromýc h agentur 
práce, přímého oslovení zaměstnavatelů a neformálních způsobů, jako je doporučení přátel, 
příbuzných a odborů. Ačkoli je obtížné nalézt obecné vzorce, zdá se, že v členských státech, 
kde je nízká úroveň využívání veřejných služeb zaměstnanosti, j sou nejčastěji využívány 
neformální metody.  
Graf 49: Podíl nezaměstnaných osob, jež při hledání práce využívají veřejných služeb 
zaměstnanosti  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil.  
 
0102030405060708090100
ES
IT
RO
NL
UK
PT
BG
FI
DK
LV
EZ-19
IE
EU-28
MT
EE
CY
PL
FR
BE
LU
SE
HU
HR
EL
DE
SI
AT
CZ
SK
LT
2017 2013 2008
 
111 
 Graf 50: Podíl nezaměstnaných osob, jež využívají vybrané metody hledání práce (2017)  
 
Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil.  
Poskytování přiměřených dávek v nezaměstnanosti po přiměřenou dobu, které jsou 
přístupné všem pracovníkům a které doprovází účinné aktivní pol itiky na trhu práce, je 
klíčem k podpoře uchazečů o zaměstnání při přechodu v rámci trhu práce.  Ve společné 
zprávě o zaměstnanosti pro rok 2018 byla předložena rozsáhlá srovnávací analýza hlavních 
prvků nastavení systémů dávek v nezaměstnanosti v celé EU n a základě výsledků 
referenčního srovnání dávek v nezaměstnanosti a aktivních politik na trhu práce prováděných 
v rámci Výboru pro zaměstnanost. Analýza, která se zabývala řadou ukazatelů výkonnosti a 
politických pák (pro rok 2016 nebo 2017 v závislosti na dostupnosti údajů), zůstává celkově 
platná s ohledem na omezené změny politik, ke kterým došlo během referenčního období této 
zprávy (podrobnosti o reformách provedených členskými státy v této oblasti lze nalézt v 
oddíle 3.3.2; dlouhodobý přehled reforem č lenských států je k dispozici v ročním přehledu 
Evropské komise, 201874). Tento oddíl poskytuje aktualizaci tohoto srovnání, zejména 
ukazatelů politických pák. Dále se zabývá dodatečnými ukazateli přísnosti požadavků na 
hledání práce u nezaměstnaných uchaze čů o zaměstnání, které Výbor pro zaměstnanost 
schválil v roce 2018.  
Dávky v  nezaměstnanosti jsou poskytovány v  průměru zhruba jedné třetině krátkodobě 
nezaměstnaných75. Tento podíl po odeznění krize mírně poklesl (z  34,4 % v roce 2008 na 
32,7 % v roce 2017) a v posledních letech zůstal stabilní. Přetrvávají však značné rozdíly 
                                                           
74 Evropská komise (2018). Labour Market and Wage Developments in Europe (Vývoj na trzích práce a vývoj 
mezd v  Evropě). Roční přehled z roku 2018. Lucemburk: Úřad p ro publikace Evropské unie . 
75 Ti, kdo jsou bez práce po dobu kratší jednoho roku.  
0102030405060708090100
ES
IT
RO
NL
UK
PT
BG
FI
DK
LV
EZ-19
IE
EU-28
MT
EE
CY
PL
FR
BE
LU
SE
HU
HR
EL
DE
SI
AT
CZ
SK
LT
Soukromá agentura práce Přímé oslovení zaměstnavatelů Doporučení přátel, příbuzných, odborů Služby veřejné zaměstnanosti
 
112 
 mezi jednotlivými zeměmi (graf 51). Tyto rozdíly závisí na koncepci politik, pokud jde o 
systém y dávek v nezaměstnanosti (zejména na podmínkách způsobilosti, maximální době 
trvání, přísnosti požadavků na  hledání zaměstnání, překrývání s  jinými režimy sociální 
ochrany) a také na cyklické pozici jednotlivých zemí. Z dlouhodobého hlediska byl největší 
nárůst v pokrytí v období 2008 až  2017 zaznamenán v Lotyšsku (o téměř 16 p.b.), Itálii (10 
p.b.) a Francii (9 p.b.). Na druhé straně byl největší pokles zaznamenán v  Maďarsku ( –15 
p.b.), Lucembursku ( –12 p.b.), Chorvatsku a Německu ( –10 p.b.). Německo však  stále 
vykazuje nejvyšší míru pokrytí (62,8 %) – následuje Finsko, Rakousko, Belgie a Francie s 
mírou nad 50 %. Naopak nejnižší míru pokrytí lze pozorovat na  Maltě, v Chorvatsku, Polsku, 
Rumunsku a Bulharsku, kde se nachází výrazně pod úrovní 15 % a nevyka zuje známky 
zlepšení.  
Graf 51: Pokrytí krátkodobě nezaměstnaných dávkami v  nezaměstnanosti  
 
Zdroj: Eurostat, výpočet na základě údajů ze šetření pracovních sil. Pozn.: Údaje pro IE a NL nejsou k  dispozici.  
 
Mezi lety 2016 a 2018 v členských státech nedošlo k žádným zásadním změnám v 
nastavení dávek v nezaměstnanosti.  Aby měly nezaměstnané osoby nárok na dávky v 
nezaměstnanosti, musí v průběhu určitého časového období zpravidla odpracovat určitou 
minimální dobu a/nebo platit příspě vky na pojištění v nezaměstnanosti. Jak je znázorněno v 
grafu 52, toto minimální období se pohybuje od méně než 20 týdnů ve Francii a Itálii až po 
rok (52 týdnů) nebo více v Polsku, Rumunsku a na Slovensku. Mezi lety 2016 a 2018 nejsou 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%
MT
HR
PL
RO
BG
IT
UK
SK
SE
LT
SI
EE
CY
PT
EL
HU
EU-28
ES
LU
CZ
LV
DK
FR
BE
AT
FI
DE
2017 2013 2008
 
113 
 zaznamenány téměř žá dné odchylky, se třemi výjimkami. V případě Rakouska jsou i u 
prvních žádosti požadovány záznamy o pojištění v délce 52 týdnů za posledních 24 měsíců. 
Pro následné žádosti však bylo toto období sníženo na 28 týdnů. V Bulharsku se délka 
požadované doby pro získání nároku zvýšila z 9 měsíců pojištění během 15 měsíců před 
nezaměstnaností na nejméně 12 měsíců pojištění během 18 měsíců před nezaměstnaností. K 
podobnému omezení došlo i v Lotyšsku, kde se požadavek zvýšil z placení příspěvků po dobu 
nejméně 9 měsí ců během 12 měsíců před nezaměstnaností na placení pojištění po dobu 
nejméně 12 měsíců během 16 měsíců před nezaměstnaností. Pokud jde o maximální trvání 
dávek (graf 53), nedošlo mezi roky 2017 a 2018 k žádné změně. Belgie zůstává na vyšším 
konci spektra s  neomezeným trváním dávek, což je třeba vnímat v souvislosti s absencí 
systému pomoci v nezaměstnanosti. Na opačném konci se nacházejí Maďarsko a Malta. 
Maximální trvání zůstává ve většině členských států nadále kratší než doba přispívání; pouze 
ve čtyřech  zemích jsou stejné (Francie, Nizozemsko, Řecko, Lucembursko) a ve třech 
případech delší (Finsko, Dánsko, Belgie). Mezi členskými státy existují velké rozdíly také 
v úrovni a přiměřenosti dávek v  nezaměstnanosti.  Čisté náhradové poměry u pracovníka 
s nízko u mzdou a malým počtem odpracovaných let (1 rok) se pohybují od méně než 20 % 
předchozích (čistých) příjmů v Maďarsku do 90  % v Lucembursku (graf 54). Při porovnání 
čistých náhradových poměrů ve 2. a 12. měsíci nezaměstnanosti vidíme, že výplata dávek 
byla již ukončena (a osoby spadají do jiných režimů, například podpory v  nezaměstnanosti 
nebo sociální podpory) nebo se štědrost dávek snížila76. 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
                                                           
76 Modely OECD používané pro tento ukazatel byly od doby, kdy Rada přijala společnou zprávu o  zaměstnanosti 
pro rok 2018, zdokonaleny, zejména pro AT, DK, EE, FI, DE, ES, IE, IT, UK.  
 
114 
 Graf 52: Délka požadované doby pro získání nároku, roky 2016 a 2018 (v týdnech)  
 
Zdroj: Databáze MISSOC (Vzájemný informační systém sociální ochrany) a vnitrostátní právní předpisy. Pozn.: 
Na Maltě (2018) jsou minimální kritéria pro získání nároku 50 týdnů placených příspěvků, z nichž nejméně 20 
bylo placených nebo připsaných v předch ozích 2 kalendářních letech; v Irsku (roky 2016 a 2018) je povinné, aby 
dotčená osoba od zahájení výdělečné činnosti zaplatila alespoň 104 týdenních příspěvků.  
 
Graf 53: Maximální trvání dávek při 1 odpracovaném roku, roky 2017 a 2 018 
 
Zdroj: Databáze MISSOC (Vzájemný informační systém sociální ochrany) a vnitrostátní právní předpisy (leden 
2017 a leden 2018). Pozn.: v Belgii neexistuje žádná časová hranice pro trvání dávek. Na Kypru se týdny 
vypočítají na základě 6 pracovních dnů v týdnu. V Irsku se dávka vyplácí po dobu 39 týdnů (234 dní) pouze pro 
osoby s 260 nebo více týdenními příspěvky na povinný systém sociálního zabezpečení (PRSI). Na Slovensku 
nemůže osoba se záznamem v délce jednoho roku získat nárok na dávky v nezaměstnan osti (jsou vyžadovány 
minimálně 2 roky příspěvků na pojištění pro případ nezaměstnanosti za poslední 3 roky). V Polsku se délka 
trvání liší podle míry nezaměstnanosti daného regionu v porovnání s celostátním průměrem.  

 
115 
 Graf 54: Čisté náhradové poměry dávek v  nezaměstnanosti ve výši 67  % průměrné 
mzdy, ve 2. a 12. měsíci nezaměstnanosti (leden 2018)  
  
Zdroj: Evropská komise na základě modelu OECD pro daně a dávky.  Pozn.: Ukazatel se vypočítá pro případ 
svobodné bezdětné osoby s malým počtem odpracovaných let (1 rok) ve věku 20 let. Podrobnosti o použité 
metodice jsou uvedeny v poznámce pod čarou 76. 
 
Členské státy vyvinul y několik strategií pro aktivaci příjemců dávek v nezaměstnanosti. 
Přijaté politické nástroje se řídí zásadou vzájemných povinností. Zejména mají příjemci 
podpory v nezaměstnanosti povinnost zapojit se do činností souvisejících s hledáním práce; 
veřejné or gány zároveň musí tyto osoby podporovat při hledání pracovních míst a při 
překonávání překážek, které jim mohou bránit v opětovném získání zaměstnání, za 
současného sledování, zda splňují podmínky připravenosti pracovat (a případného uplatnění 
sankcí). Čle nské státy rovněž v široké míře uplatňovaly zásadu včasného zásahu a služeb 
přizpůsobených nezaměstnaným uchazečům o zaměstnání s cílem zkrátit období 
nezaměstnanosti, podpořit kvalitní soulad mezi nabídkou práce a poptávkou po ní a zabránit 
dlouhodobé nez aměstnanosti a demotivaci. Ve většině členských států existují povinné 
požadavky ukládající veřejným službám zaměstnanosti poskytovat uchazečům o zaměstnání 
určité druhy včasné podpory (profilování, vypracování individuálních akčních plánů, osobní 
poradens tví).  
Existuje značná rozmanitost v přísnosti podmínek připravenosti pracovat a požadavků 
na hledání zaměstnání77 spojených s dávkami v nezaměstnanosti. Graf 55 znázorňuje 
                                                           
77 Tyto ukazatele politiky byly vypracovány OECD s využitím údajů shromážděných prostřednictvím 
komplexních odborných průzkumů. Poskytují informace o  právních  (tj. de jure) podmínkách, nikoliv však o 
jejich účinném provádění (které se může mezi jed notlivými zeměmi se stejnými pravidly lišit).  Tyto ukazatele 
0102030405060708090
HU SKROUKBG ELIELTPLEEMTDECYATLV FIFRNLSEPT ITCZHRESDKBE SI
2. měsíc 12. měsíc%
 
116 
 náročnost požadavků na připravenost a kritéria vhodné práce pro příjemce dávek v 
nezaměstnanosti. Zdá se, že nejpřísnější jsou v Polsku, Dánsku, na Maltě a v Chorvatsku, 
zatímco v Belgii, Litvě, Bulharsku, na Kypru, ve Finsku a ve Španělsku jsou nejméně přísné. 
Graf 56 znázorňuje velký rozdíl v přísnosti požadavků na hledání zaměstnání  a sledování. 
Zejména se přísnější požadavky uplatňují na Maltě, ve Spojeném království a v Lucembursku, 
zatímco nejméně přísné lze pozorovat na Kypru, v Řecku a Polsku. A konečně graf 57 rovněž 
ukazuje velkou rozmanitost přísnosti sankcí uplatňovaných v p řípadě, že příjemci dávek v 
nezaměstnanosti nesplňují požadavky na připravenost pracovat a hledání zaměstnání. Zdá se, 
že nejpřísnější jsou ve Slovinsku, Rumunsku, Lucembursku, Řecku, Chorvatsku a 
Portugalsku, zatímco v Rakousku, Maďarsku, na Kypru, v Irsk u, Dánsku a Německu jsou 
nejméně přísné (v některých případech to však souvisí s krátkým trváním dávek). Malta, 
Chorvatsko a Estonsko mají přísnější ustanovení ve všech aspektech. Přesto několik 
členských států vykazuje kombinaci přísných ustanovení pro ně které složky a méně přísné pro 
ostatní. Například Dánsko má druhá nejpřísnější ustanovení týkající se požadavků na 
připravenost pracovat a kritéria vhodné práce, ale uplatňuje jedny z nejméně přísných sankcí. 
Tyto různé přístupy přinášejí poznatky o tom, j ak vnitrostátní systémy řeší otázkou morálního 
hazardu, která je s dávkami pojištění pro případ nezaměstnanosti neodmyslitelně spojená. 
Například se očekává, že přísnější požadavky na hledání práce a připravenost pracovat 
povedou k vyššímu úsilí při hledán í zaměstnání a k rychlejšímu přijímání nabídek práce, což 
by vyvážilo možné finanční znevýhodnění vytvářené systémy dávek v nezaměstnanosti a 
omezilo dobu trvání nezaměstnanosti. Současně mohou mít příliš přísné požadavky 
kontraproduktivní účinky, např. po kud jde o snížení pokrytí dávek nebo negativní ovlivnění 
kvality souladu mezi nabídkou práce a poptávkou po ní, který pak nemusí být dlouhodobý 
(více lidí se častěji stává opět nezaměstnanými).   
                                                                                                                                                                                     
nelze vykládat zjednodušeně, neboť u požadavků na hledání práce a připravenost pracovat není možné určit 
„optimální“ stupeň přísnosti.  
 
117 
 Graf 55: Požadavky na připravenost p racovat a kritéria vhodné práce, 2017  
 
Zdroj: OECD. Pozn.: Hodnoceno od 1 (nejshovívavější) do 5 (nejpřísnější).  
Graf 56: Požadavky na hledání práce a sledování, 2017   
 
Zdroj: OECD. Pozn.: Hodnoceno od 1 (nejshovívavější) do 5 ( nejpřísnější).  
 
 
 
012345
BE LT BG CY FI ES LV SK AT CZ EL IELU UK FR PT IT SINL EE DE HU RO SE HR MT DK PL
Dostupnost při účasti na akt. politikách na trhu práce Profesní mobilita Geograf. mobilita Jiné oprávněné důvody
012345
CY EL PL EE CZHU ITBG FIRO PT BE DK IENL LTHR FR DE SK SIAT EE LV SE LU UKMT
Četnost sledování Dokumentace, kterou je třeba předložit
 
118 
 Graf 57: Přísnost sankcí u dávek, 2017   
 
Zdroj: OECD. Pozn.: Hodnoceno od 1 (nejshovívavější) do 5 (nejpřísnější)  
 
Řešení překážek mobility pracovníků a studentů může zlepšit zaměstnatelnost a rozvoj 
dovedností a pomoci při využívání plného potenciálu evropského trhu práce. V roce 
2017 žilo přibližně 12,4 milionu občanů EU v produktivním věku (věková skupina 20 –64 let)  
v jiné zemi, než jíž jsou státními příslušníky78. Toto číslo se ve srovnání s rokem 2016 zvýšilo 
o 5 %, podobným tempem jako v předchozích letech. V roce 2017 byly hlavními zeměmi 
pobytu Německo a Spojené království, které hostily v příslušném pořadí 3 mil iony a 2,6 
milionu obyvatel, následovalo Španělsko (1,4 milionu), Itálie (1,2 milionu) a Francie 
(přibližně 1 milion). Zatímco Německo a Spojené království vykazují vzestupný trend sahající 
do roku 2015, u Itálie a Francie je růst mírnější (a nižší než prů měr). Naopak ve Španělsku byl 
zaznamenán absolutně nejnižší počet mobilních občanů EU -28, s poklesem o 1 % oproti roku 
2016. Je to pokračování klesajícího (zpomalujícího se) trendu pozorovaného od roku 2014. 
Hlavní země původu se od  roku 2016 nemění, přiče mž nejpočetnější skupiny na úrovni EU 
představují státní příslušníci Rumunska, Polska, Portugalska, Itálie a Bulharska. Celkem se 
jedná o přibližně 6,6 milionu lidí, což je více než polovina celkového počtu mobilních občanů 
                                                           
78 Toto číslo se týká „dlouhodobých“ mobilních občanů EU -28 v  produktivním věku, žijících v EU -28, a je 
založeno na demografické statistice úřadu Eurostat. Podrobné informace viz Evropská komise , výroční zpráva za 
rok 2018  o mobilitě pracovníků uvnitř EU, Generální ředitelství pro zaměstnanost, sociální věci a sociá lní 
začleňování (připravuje se).  
012345
AT HU CY IEDK DE SE NL LT CZ FR UK FIBE BG LV SKMT PL ES IT EE PT HR EL LU RO SI
Dobrovolné odstoupení První odmítnutí nabídky práce
Opakované odmítání nabídky práce První odmítnutí účasti na akt. politikách na trhu práce
Opakované odmítání účasti na akt. politikách na trhu práce
 
119 
 EU-28. V poměru k počtu obyvatel  je nejvyšší míra odcházejících osob zaznamenána v Litvě, 
Rumunsku a Lotyšsku; rostoucí trend byl zaznamenán v Litvě, Rumunsku, Lotyšsku, 
Estonsku a Chorvatsku. Při zaměření na ekonomicky aktivní občany (tj. zaměstnané osoby a 
uchazeči o zaměstnání) zůstáv ají hlavní země původu a cílové země neměnné.  
Studium v zahraničí je přínosem pro rozvoj dovedností a lepší budoucí vyhlídky na trhu 
práce.  Mobilní studenti přispívají k rozvoji znalostí, silnějšímu kulturnímu povědomí, 
modernizaci technologií a budování k apacit ve své zemi, když se po studiu v zahraničí vrátí 
domů. Navíc studentské výměny mezi zeměmi zlepšují možnosti spolupráce mezi 
akademickými institucemi a přispívají k evropskému cíli otevírání a modernizaci 
vzdělávacích systémů. Přesto byl mezi Evropa ny jen malý podíl mobilních absolventů. V roce 
2016 bylo mobilních pouze 10,7  % absolventů vysokoškolského vzdělávání pocházejících z 
členských států EU; 3,1  % absolventů bylo mobilních v rámci uceleného programu, který 
vystudovali v jiné zemi, než ve kter é získali diplom, zatímco 7,6  % se zúčastnilo mobility za 
účelem získání kreditů a absolvovalo dočasný studijní pobyt nebo stáž v zahraničí. Členské 
státy s nejvyšším podílem odchozích mobilních absolventů jsou Lucembursko (84,4  %), 
Nizozemsko (23,2  %) a F insko (19,5  %). Další čtyři členské státy EU mají míru mobility 
studentů vyšší než 15  % (Německo, Francie, Kypr a Litva). Vzorce mobility mezi zeměmi se 
vysvětlují několika faktory, jako je geografická blízkost, jazykové vazby nebo dostupnost 
programů v an gličtině v neanglicky mluvících zemích. Silně přitažlivé faktory rovněž 
představují kvalita výuky univerzit a jejich pověst.  
Sociální dialog, ať již dvoustranný nebo trojstranný, je klíčovým prvkem evropského 
sociálně tržního hospodářství.  Umožňuje podporo vat dohody a politická opatření, která 
vyvažují zájmy jak zaměstnanců, tak zaměstnavatelů. Účinný sociální dialog nalézá řešení, 
která jsou přijatelná pro zúčastněné partnery, a tím snižuje konflikty ve společnosti a posiluje 
sociální soudržnost. Důležitým  prvkem takového dialogu je vzájemná úcta a důvěra mezi 
partnery, která přichází spolu se zkušenostmi z předchozí dobré spolupráce a přidanou 
hodnotou těchto výsledků jednání. Aby byla taková jednání možná, musí být sociální partneři 
nezávislí na sobě navz ájem i na vládě (samostatnost sociálních partnerů). Sociální dialog je 
tedy prospěšný pro pracovníky, zaměstnavatele i vlády. Iniciativa „Nový začátek pro sociální 
dialog“ zahájená v březnu 2015, jakož i závěry Rady přijaté v červnu 2016 a čtyřstranné 
prohlášení podepsané evropskými sociálními partnery, Komisí a nizozemským 
předsednictvím jménem Rady s  názvem „Nový začátek pro silný sociální dialog“, rovněž 
přijaté v červnu 2016, vyzývají členské státy, aby v souladu s vnitrostátní praxí úzce zapojily 
 
120 
 sociá lní partnery do tvorby a provádění příslušných reforem a politik.  Evropský pilíř 
sociálních práv a nový hlavní směr zaměstnanosti 7 opakuje, že sociální dialog je základní 
hodnotou Evropské unie.  
Evropská unie čelí rozmanitosti vnitrostátních systémů soci álního dialogu.  Tyto rozdíly 
jsou spojeny především s různými institucionálními rámci a provozními kapacitami 
organizací sociálních partnerů, které přispívají k významným odlišnostem v kvalitě sociálního 
dialogu. Přestože neexistuje žádný univerzální model , včasné a smysluplné zapojení 
sociálních partnerů do navrhování a provádění politik, a to mimo jiné podporováním větší 
kapacity sociálních partnerů, by mělo být považováno za společného jmenovatele pro dobře 
fungující a účinné trojstranné systémy sociální ho dialogu. Tato skutečnost platí rovněž pro 
dvoustranný sociální dialog.  
Kapacita sociálních partnerů hraje důležitou roli při formování sociálního dialogu.   
Údaje o počtech členů sociálních partnerů poskytují určitý údaj o jejich způsobilosti 
zastupovat příslušné kolektivní zájmy daného sociálního partnera (graf 58). Lze tvrdit, že čím 
vyšší je počet jejich členů a čím jsou reprezentativnější, tím silnější j e jejich hlas a mandát. 
Přesto tyto údaje neposkytují úplný obraz. Například v některých členských státech s nízkou 
zjištěnou hustotou odborů (např. ve Francii) mohou mít odbory poměrně širokou podporu i od 
nečlenů (viz údaje Eurobarometru o důvěře v odbor y) a mají silnou schopnost podílet se na 
tvorbě politiky. Ve většině členských států hustota odborů od osmdesátých let klesá, přičemž 
hustota zaměstnavatelů je poněkud stabilnější. Kromě souhrnných údajů o členství může 
struktura zastoupení – více či méně roztříštěná – ovlivňovat i kapacitu sociálních partnerů, 
zejména v případě slabě koordinovaného roztříštěného zastoupení.  
 
 
 
121 
 Graf 58: Míra hustoty odborů  
 
Zdroj: OECD a databáze ICTWSS (byl použit zdroj obsahující nejnovější údaje pro jednotlivé členské státy). Pozn.: Počítáno 
jako podíl zaměstnanců, kteří jsou členy odborů. Údaje jsou za roky: 2017 pro SE, 2016 pro AT, CZ, DK, FI, DE, HU, IE, 
IT, LT, NL, UK; 2015 pro BE, EE, FR, LV, LU, PT, SK, SI, ES; 2014 pro PL; 2013 pro CY, EL;  2012 pro HR, MT, BG a 
RO. Údaje o hustotě zaměstnavatelů byly v posledních letech pro řadu členských států aktualizovány méně často; nejsou tedy 
v tabulce uvedeny.  
 
Evropské strukturální a investiční fondy v řadě členských států podporují opatření na 
budo vání kapacit . Finanční podpora byla přidělena mimo jiné v Bulharsku, na Kypru, v 
Česku, Řecku, ve Francii, Litvě, Lotyšsku, Polsku, na Slovensku a v Portugalsku. V 
Portugalsku Evropský sociální fond (ESF) podporuje budování institucionálních kapacit 
sociál ních partnerů s ohledem na jejich důležitou úlohu při modernizaci institucí trhu práce, 
včetně řízení a provádění aktivních politik na trhu práce a odborného vzdělávání a přípravy. V 
Lotyšsku ESF podporuje posílení dvoustranného sociálního dialogu. Cílem p rojektů je 
vytvoření právního rámce pro usnadnění sociálního dialogu v různých odvětvích. V několika 
členských státech však stále existuje prostor pro účinnější čerpání dostupných prostředků z 
fondů EU s cílem zvýšit kapacitu sociálních partnerů.  
Měnící se svět práce představuje pro organizace sociálních partnerů nové hrozby, ale 
také nabízí nové příležitosti. Již nyní mají pracovníci v rámci různých smluvních ujednání 
velmi odlišné vzorce zastoupení. Konkrétně zaměstnanci se smlouvami na dobu neur čitou 
jsou členy odborů v podstatně vyšší míře než pracovníci se smlouvami na dobu určitou. 
Kromě toho většina novějších forem zaměstnání trpí nedostatkem zastoupení. Výzkum 
prováděný v Nizozemsku naznačuje, že tento vývoj může mít dopad na výsledek kolekt ivního 
vyjednávání, přičemž ve srovnání s jinými odvětvími dochází v odvětvích s mnoha 

 
122 
 nezávislými pracovníky (a nižším počtem členů) k nižšímu zvyšování mezd79. Současně jsou 
podniky v rozvíjejícím se odvětví služeb méně často než v průmyslu členy 
zaměstna vatelských organizací. Organizace sociálních partnerů v posledních letech vyvinuly 
úsilí zaměřené na přilákání nových členů nebo posílení hlasu některých nedostatečně 
zastoupených skupin (mládí lidé a pracovníci platforem) prostřednictvím cílených strategi í a 
náborových činností a vytváření specifických struktur v rámci organizace80. 
V EU se reprezentativnost organizací sociálních partnerů obvykle hodnotí pomocí dvou 
různých zásad.  Na jedné straně se některé země spoléhají hlavně na „právní soulad“, což 
znam ená, že určitý počet právních požadavků upravuje reprezentativnost sociálních partnerů a 
stanoví předpoklady pro účast v kolektivním vyjednávání a závazných kolektivních dohodách 
(např. volby a hustota nebo členství na straně odborů a pokrytí zaměstnanců n ebo hustota 
členství zaměstnavatele na straně zaměstnavatele). Na druhé straně se ostatní členské státy 
dovolávají zásady „vzájemného uznávání“, která zahrnuje samoregulaci ze strany sociálních 
partnerů. A konečně řada zemí používá kombinaci těchto dvou zá sad. V praxi může 
nedostatek transparentnosti ztěžovat jednoznačně posouzení reprezentativnosti různých 
organizací81. 
Evropský semestr věnuje zvýšenou pozornost sociálnímu dialogu. V roce 2017 byl ve 
Výboru pro zaměstnanost prováděn první plnohodnotný mnoho stranný dohled týkající se 
zapojení sociálních partnerů do reforem a politik, který se institucionálně opíral o hlavní 
směry zaměstnanosti, přičemž bylo přezkoumáno 14 členských států a byly učiněny závěry v 
případě jednotlivých zemí. Byli přítomni vnitros tátní zástupci sociálních partnerů, kteří 
poskytli svůj názor na současný stav. Zatímco fungování sociálního dialogu je pro každou 
zemi specifické, přezkum odhalil některé problémy, které mají některé z přezkoumávaných 
členských států společné. Jedná se o problémy s kapacitami u sociálních partnerů a potřebu 
předvídatelnějších, smysluplnějších a včasnějších konzultací se sociálními partnery 
pokrývajících různé fáze reforem. Závěry mnohostranného dohledu společně s další analýzou 
zahrnutou ve zprávách o jedn otlivých zemích se nakonec projevily v silném důrazu na úlohu 
sociálního dialogu v doporučeních pro jednotlivé země navržených Komisí v květnu a 
přijatých Radou v červenci 2018. Doporučení výslovně vyzývají ke zlepšení sociálního 
                                                           
79 DNB (2018), „DNBulletin: Flexibilisering arbeidsmarkt gaat gepaard met daling arbeidsinkomensquote“, ze 
dne 1. února 2018.  
80 Viz Vývoj zaměstnanosti a sociální situace v  Evropě, roční přehled z roku 2018 a 2017, kapitola 5.  
81 Eurofound (2016), „The concept of representativeness at national, international and European level“ (Pojem 
reprezentativnost na vnitrostátní, mezinárodní  a evropské úrovni).  
 
123 
 dialogu dva členské státy (Maďarsko a Rumunsko), zatímco v bodech odůvodnění je u 
několika dalších členských států připomenuta úloha sociálních partnerů, v některých 
případech včetně stávajících problémů. V některých případech existuje prostor pro zlepšení 
kapacity sociálních partn erů a pro to, aby jim byl poskytován vhodný rámec pro předvídatelné 
a včasné konzultace týkající se tvorby politik a zejména reforem, mimo jiné ve všech hlavních 
fázích evropského semestru.  
Konzultace s organizacemi občanské společnosti rovněž hrají důleži tou úlohu při 
zajišťování toho, aby  reformy byly koncipovány a  prováděny účinně. Jak je zdůrazněno 
v revidovaných hlavních směrech politik zaměstnanosti přijatých v červenci 2018, členské 
státy by měly v  příslušných případech zohledňovat zkušenosti organiz ací občanské 
společnosti, pokud jde o zaměstnanost a sociální otázky, a vycházet přitom ze stávající 
vnitrostátní praxe. Aby bylo jejich zapojení při určování politických výzev a  prostředků 
nápravy přínosné, je nezbytné, aby dialog vycházel ze zásad otevře nosti, pluralismu a 
transparentnosti. Prvotní poznatky82 naznačují, že míra zapojení zúčastněných stran z řad 
občanské společnosti se v jednotlivých členských státech značně liší, a to jak s ohledem na 
evropský semestr, tak obecněji ve vztahu ke  konzultacím  o plánovaných reformách. 
Konzultace se zúčastněnými stranami mohou být problematické v  zemích, kde je občanská 
společnost méně organizovaná: zejména schopnost aktivně se účastnit politické debaty může 
být v některých členských státech nedostatečná.  
 
3.3.2  Politické reakce  
V některých členských státech se uskutečňují reformy v oblasti právní předpisů na 
ochranu zaměstnanosti s cílem dosažení lepší rovnováhy mezi flexibilitou a jistotou a 
předcházení segmentaci.  Francie v rámci širší reformy v oblasti pra covního práva zavedla v 
lednu 2018 povinnou referenci na základě délky služby a věku pro odškodnění zaměstnanců v 
případě protiprávního propuštění z ekonomických důvodů s cílem zvýšit soudržnost částek 
souvisejících s obdobnými případy a usnadnit řešení sp orů ve fázi smírčího jednání. Pro účely 
vyrovnání se odstupné v případě hospodářsky odůvodněného propouštění zvýší o 25  %. 
Kromě toho mohou společnosti na základě většinové dohody zavést „Rupture 
                                                           
82 Například poznatky shromážděné během semináře na téma „The Social Pillar and European Semester as tools 
for delivering social Europe – a reflection with civil society“ (Sociální pilíř a evropský semestr jako nástroje pro 
sociální Evr opu – dialog s  občanskou společností), který se uskutečnil dne 2. října 2018 v Bruselu.  
 
124 
 Conventionnelle Collective“ (RCC), tj. vzájemně odsouhlaseno u výpověď, a to výměnou za 
odškodnění pro zaměstnance (které nesmí být nižší než odstupné jednotlivce) po jednání s 
odbory. Použití tohoto mechanismu musí být ověřováno veřejnými orgány, zejména s cílem 
zabránit zneužívání. Období pro zahájení soudního říz ení o napadnutí propuštění (s výjimkou 
případů obtěžování a diskriminace) bylo zkráceno z 2 let na 1 rok. Kromě toho byla v prosinci 
2017 přezkoumána pravidla kolektivního vyjednávání s cílem omezit rozsah hodnocení 
finančních obtíží, které odůvodňují hrom adné propouštění; posouzení při hodnocení 
hospodářských obtíží společnosti se nyní omezuje na vnitrostátní území mimo celosvětovou 
oblast působnosti a poskytuje společnostem více prostoru pro odůvodnění hromadného 
propouštění. V Belgii se v roce 2018 zkrát ily výpovědní lhůty během počátečního období 
každé nové pracovní smlouvy (z 2 na 1 týden během prvních 3 měsíců, ze 4 na 3 týdny ve 
čtvrtém měsíci). V Chorvatsku v roce 2017 změna zákoníku práce opětovně zavedla možnost 
zaměstnavatele zrušenou v roce 2014,  aby podal žalobu u soudu s cílem zrušit odmítnutí rady 
zaměstnanců dát souhlas s propuštěním chráněných zaměstnanců (např. zaměstnanců, kteří 
jsou členy rady zaměstnanců, zaměstnanců se zdravotním postižením, zaměstnanců v 
předdůchodovém věku atd.). V Itá lii bylo nedávno zvýšeno odškodnění pracovníků v případě 
neoprávněného propouštění.  
Řada členských států v této oblasti plánuje další opatření, která mohou být přijata v 
blízké budoucnosti. V Nizozemsku byl v dubnu 2018 předložen pro veřejné konzultace 
(návrh) balíčku komplexních opatření s cílem dosažení lepší rovnováhy v oblasti právních 
předpisů na ochranu zaměstnanosti. Součástí balíčku je zavedení dalšího důvodu (tzv. 
„kumulovaný důvod“) pro propouštění zaměstnanců se smlouvou na dobu neurčitou; možné 
prodloužení zkušební doby u smluv na dobu neurčitou (z 2 na 5 měsíců); prodloužení doby 
trvání navazujících dočasných smluv na 3 roky (namísto pouhých 2 let jako tomu bylo dříve); 
a možnost rozlišit příspěvky na pojištění pro případ nezaměstnanosti s ohled em na druh 
smlouvy. Ve Finsku připravuje vláda změnu zákona o pracovních smlouvách, která má 
usnadnit kritéria pro propouštění jednotlivců v podnicích s deseti a méně zaměstnanci. Cílem 
je snížit prahovou hodnotu pro nábor nových zaměstnanců. To má být spo jeno se snazším 
náborem mladých nezaměstnaných osob (mladších 30 let) na základě smluv na dobu určitou. 
Předloha návrhu byla rozeslána k podání připomínek v létě roku 2018. Na základě připomínek 
vláda přehodnotila kritérium velikosti podniků – z podniků za městnávajících 20 osob na ty, 
které zaměstnávají 10 osob. Tato změna dosud obdržela smíšené hodnocení s ohledem na 
široký rozsah obou opatření, která některé subjekty považují za nedostatečně zacílená.  
 
125 
 Pokud jde o dočasné smlouvy, některé členské státy čin í kroky pro stanovení přísnějších 
podmínek pro jejich použití (aby se zabránilo zneužívání) nebo umožnění větší svobody 
kolektivního vyjednávání při jednání o jejich rámci.  V České republice bylo v červenci 
2017 zavedeno několik opatření zaměřených na zabr ánění zneužívání agentur práce; patří 
mezi ně přísnější sankce pro odpovědného zástupce agentury práce, která ztratila svou licenci 
z důvodu porušení povinností. Ve Slovinsku mají změny zákona o inspekci práce zabránit 
nezákonnému využívání atypických fore m práce, včetně práce na základě občanskoprávních 
smluv, a sankcionovat zaměstnavatele, kteří nezaplatí včas mzdy. Konkrétně, pokud inspektor 
zjistí, že práce byla vykonána protiprávně na základě občanskoprávní smlouvy, je 
zaměstnavatel povinen do tří dnů nabídnout pracovníkovi odpovídající pracovní smlouvu. 
Francie umožnila, aby u stanovení rámce používání smluv na dobu určitou a dočasných smluv 
vyjednávání na úrovni odvětví převažovalo nad vnitrostátním pracovním právem (viz kapitola 
3.1). Ujednání na úro vni podniku mohou být méně příznivá než ujednání na úrovni pobočky 
tak, že se odstraní možnost stanovit „uzamykací doložky“ u posledně jmenovaných. V 
Portugalsku byl v červnu 2018 se sociálními partnery dohodnut komplexní balíček opatření k 
řešení segmenta ce trhu práce (očekává se, že balíček bude přijat do konce roku 2018). Změny 
zahrnují: snížení maximální doby trvání smluv na dobu určitou ze tří na dva roky (včetně 
obnovení) s celkovou dobou trvání obnovení, která nepřesáhne dobu trvání počátečního 
obdob í; snížení maximální doby trvání smluv na dobu neurčitou („contratos de trabalho a 
termo incerto“) ze šesti let na čtyři roky; omezení oblasti působnosti odůvodnění pro použití 
dočasných smluv u mladých pracovníků a dlouhodobě nezaměstnaných. Současně se z kušební 
doba zvýší na 180 dní u smluv uzavíraných poprvé, jakož i pro nově přijaté dlouhodobě 
nezaměstnané. Trojstranná dohoda také požaduje zdanění nadměrného obratu pracovní síly, 
přičemž definice pojmu nadměrné (podle odvětví) musí být vymezena nařízení m se 
zapojením sociálních partnerů. A nakonec Řecko plánuje zvýšit ochranu pracovníků 
vykonávajících smluvní práce. Poprvé bude zaveden integrovaný systém pravidel, který 
stanoví vzájemnou a společnou odpovědnost zadavatele, dodavatele a subdodavatele za 
pracovníky při výkonu smluvní práce. To rozšiřuje ochranu práv pracovníků, pokud jde o 
mzdy, příspěvky na pojištění, vyplácení odstupného a odškodnění v případě pracovního 
úrazu. V Itálii byla maximální doba trvání dočasných smluv snížena z 36 na 24 měsíců.  
Maximální počet prodloužení byl snížen z 5 na 4 a po 12. měsíci jsou prodloužení povolena 
pouze tehdy, je -li formálně poskytnuto nové odůvodnění. Zákon také o 0,5 p.b. zvýšil 
dodatečný příspěvek na sociální zabezpečení placený zaměstnavateli za obnovení d očasných 
smluv. A konečně se zvýšily kvóty zaměstnanců, kteří pracují na základě dočasných smluv z 
 
126 
 20 % na 30  % celkového počtu zaměstnanců, avšak nyní rovněž zahrnuje také zaměstnance 
agentur práce.  
Zavádí se několik inovací s ohledem na nové formy práce,  včetně pracovníků platforem 
a samostatně činných pracovníků. Ve Francii bylo zavedeno dobrovolné přijetí sociální 
charty ze strany internetových platforem vůči nezávislým pracovníkům. Tato charta by se 
měla skládat ze souboru zásad, které se vztahují na n ezávislé pracovníky registrované u 
internetových platforem, včetně účasti těchto platforem na pojistném krytí pracovních úrazů a 
povinného financování odborné přípravy ze strany platforem pro nezávislé pracovníky. V 
Belgii bylo použití flexibilních zaměstn ání („flexijob“) (které již existovalo v odvětví 
hotelových, restauračních a stravovacích služeb – HORECA) rozšířeno i na další odvětví, 
zejména na maloobchod; důchodci a všichni pracovníci, kteří mají smlouvu na nejméně čtyři 
pětiny plného úvazku, mohou p ožádat o flexibilní zaměstnání. Příjmy z flexibilních 
zaměstnání nepodléhají zdanění a příspěvku na sociální zabezpečení na straně zaměstnance, 
zatímco zaměstnavatel platí nižší sociální příspěvky. Ve Španělsku reforma zákona o 
nezávislých pracovnících z r oku 2017 usiluje o zlepšení kvality pracovních míst osob 
samostatně výdělečně činných, včetně sociální ochrany a bezpečnosti při práci. Nová opatření 
prodlužují paušální sazbu sociálního zabezpečení ve výši 50 EUR z 6 na 12 měsíců a zavádí 
vyšší míru flexi bility při rozhodování o částkách. Reforma rovněž přispívá k tomu, aby bylo 
vyplácení důchodů v souladu s externí prací, a podporuje rovnováhu mezi pracovním a 
soukromým životem a lepší přístup k odborné přípravě. V Irsku se návrh zákona o 
zaměstnanosti z roku 2017 zabývá řadou oblastí stávajících právních předpisů týkajících se 
zaměstnanosti, pokud jde o zaměstnance s nízkými platy, kteří jsou zranitelnější. Účelem 
návrhu zákona je zajistit, aby byli zaměstnanci v rané fázi lépe informováni o povaze jejich  
pracovních ujednání (a jejich základních podmínek) – vzniká nový trestný čin neposkytnutí 
základních podmínek ze strany zaměstnavatele ve stanovené lhůtě. Smlouvy na nulový počet 
hodin jsou navíc ve většině případů zakázány; je zavedeno ustanovení o „kate goriích pracovní 
doby“ („banded hours“) tak, aby zaměstnanci pracující na základě smluv s nízkým počtem 
hodin, kteří trvale pracují nad rámec hodin stanovených ve smlouvách, měli nárok na zařazení 
do takové kategorie pracovní doby, jež lépe odráží skutečno st; je zavedena zvýšená minimální 
platba pro zaměstnance, kteří jsou povoláni k práci po určitou dobu, ale ve skutečnosti práci 
neprovedli. V Portugalsku má plánované zavedení „contrato -geração“ dvě složky: zavedení 
finanční podpory pro společnosti, které přijímají současně mladou nezaměstnanou osobu 
(nebo mladou osobu, která hledá první zaměstnání) a starší dlouhodobě nezaměstnanou 
 
127 
 osobu; a podporu zaměstnanosti mládeže ve spojení s částečným odchodem staršího 
pracovníka do důchodu.  
Některé členské státy p řijaly opatření v oblasti organizace pracovní doby, avšak ne vždy 
s ohledem na větší adaptabilitu.  V Belgii byla v roce 2017 modernizována a zjednodušena 
řada povinností týkajících se práce na částečný úvazek, zejména omezení formalit při 
stanovení pevné n ebo variabilní pracovní doby, oznamování a dohledu nad odchylkami. 
Kromě toho se od února 2018 začal používat právní rámec pro „spořící konto pracovní doby“. 
Pokud existuje dohoda na odvětvové nebo podnikové úrovni, tento právní ráme umožňuje 
zaměstnancům šetřit určitý „čas dovolené“, kumulovat jej a využití v pozdější fázi. A konečně 
byl zjednodušen postup zavedení práce v noci a v neděli v souvislosti s elektronickým 
obchodem. Ve Francii byla rozšířena působnost accords de competitivité  (dohody o 
konkuren ceschopnosti) (viz kapitola 3.1). Portugalsko plánuje v rámci trojstranné dohody se 
sociálními partnery o reformě v oblasti pracovního práva odstranit individuální a hromadný 
hodinový kredit na základě jednotlivých dohod. U již platných dohod vyprší platno st nejvýše 
jeden rok po zavedení nových pravidel. Nové dohody budou uzavřeny na základě 
kolektivního vyjednávání nebo skupinových dohod, které budou dosaženy po konzultaci s 
pracovníkem. Opatření stanoví denní hodinové limity, míru schválení ze strany prac ovníků a 
použití zásady nejpříznivějšího zacházení.  
Několik členských států přijalo opatření k předcházení využívání nehlášené práce, 
zlepšení bezpečnosti při práci a/nebo posílení inspektorátů práce. V Bulharsku od konce 
roku 2017 změna zákona o zadávání  veřejných zakázek upravuje vyloučení účastníka ze 
zadávacího řízení, pokud byla v předchozím tříletém období uložena sankce za využívání 
nehlášené práce. Tento požadavek se uplatní také na subdodavatele, kterými jsou převážně 
malé podniky a mikropodniky ( často ve stavebnictví). Rovněž jsou prováděny informační 
kampaně s cílem zvýšit povědomí rizikových skupin o nevýhodách souvisejících s výplatami 
na ruku, zejména pokud jde o nižší příspěvky na sociální zabezpečení. Řecko v roce 2018 
dokončilo automatickou  výměnu informací mezi databázemi různých ministerstev a institucí 
trhu práce, jakož i policií. Kromě toho byl revidován systém pokut ukládaných 
zaměstnavatelům, kteří neohlásili závislého pracovníka, s podstatným snížením, pokud 
zaměstnavatel nehlášeného pracovníka přijme na základě smlouvy na plný úvazek do deseti 
dnů od inspekce (cílem opatření je pobídka transformace nehlášené práce na práci formální). 
Ve Španělsku se strategický plán pro období 2018 –2020, dohodnutý s autonomními oblastmi 
a po konzultac i se sociálními partnery, zaměřuje na posílení kapacit inspektorátů práce a na 
 
128 
 strukturování jeho činností konkrétním a měřitelným způsobem. Rovněž věnuje pozornost 
výzvám vyplývajícím z nových forem práce, pracovním podmínkám a nediskriminaci na 
pracovišt i. V Estonsku změna zákona o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci přijatá v květnu 
2018 zlepšuje ochranu před ohrožením zdraví na pracovišti a zajišťuje, aby bezpečnostní 
pokyny a poskytování školení první pomoci byly přizpůsobeny zvláštnostem společnost i. Jak 
bylo uvedeno výše, Slovinsko podniká kroky k zabránění nezákonnému využívání atypických 
forem práce. Kromě toho byly inspektorátu práce uděleny větší pravomoci vyšetřovat případy 
nezaplacení mezd (jedno z nejčastějších porušení od roku 2009). Na Kyp ru bude podporováno 
přezkoumání systému inspekce práce s cílem zlepšit jeho účinnost a účelnost v boji proti 
nehlášené práci. To má zahrnovat zvýšené pokuty a zavedení elektronického prohlášení o 
zahájení zaměstnání. Navíc byl ke schválení v příštích měsíc ích předložen návrh nového 
zákona o vytvoření centralizovaného inspektorátu práce. V Portugalsku pokračuje proces 
náboru inspektorů práce a otevírají se nová výběrová řízení. Kromě toho s cílem odradit od 
nehlášené nebo nedostatečně hlášené práce Portugals ko plánuje prodloužit maximální dobu 
trvání velmi krátkodobých smluv z 15 na 35 dní (s maximální dobou trvání 70 dnů za rok u 
téhož zaměstnavatele). Bude posílena transparentnost ve využívání agenturního zaměstnávání, 
přičemž bude povinné informovat pracov níka o důvodu ukončení smlouvy mezi uživatelským 
podnikem a agenturou práce.  
Navzdory přetrvávajícím výzvám členské státy přijaly poměrně málo politických 
opatření k posílení svých systémů aktivních politik na trhu práce. Řecko zavádí nový 
systém poskytov ání aktivních politik na trhu práce, jehož cílem je zvýšení účinnosti 
aktivačních politik prostřednictvím zlepšeného profilování a činností spojených se 
zprostředkováním. Lepší zacílení aktivních politik na trhu práce zůstává rozhodující pro 
dosažení lepší ch výsledků těchto reforem a zatím byl na jednom místním úřadu práce zahájen 
pilotní projekt pro více než 2  000 nezaměstnaných. Kypr zahájil pilotní fázi nově vytvořeného 
systému monitorování a hodnocení aktivních politik na trhu práce, který umožňuje zvýš it 
účinnost opatření na trhu práce. Tvůrci politik tak budou moci lépe utvářet a revidovat 
probíhající programy na trhu práce. Ve Španělsku byl vytvořen široký strategický rámec pro 
koordinaci vnitrostátního systému zaměstnanosti. Toto opatření stanoví org anizační rámec pro 
všechny akce provedené v rámci španělského vnitrostátního systému zaměstnanosti v období 
2017 –2020 a slouží jako základ pro navrhování a řízení aktivních politik na trhu práce, 
činností v oblasti odborné přípravy a mnoha dalších strategi í regionálních veřejných služeb 
zaměstnanosti a stanoví rámec pro definování zásad, cílů, nástrojů a finančních zdrojů.  
 
129 
 Členské státy stále upřednostňují poskytování individuálnějších služeb.  Estonsko 
rozšiřuje oblast působnosti aktivních politik na trhu p ráce na některé zaměstnané osoby s 
cílem zabránit nezaměstnanosti. Cílová skupina zahrnuje osoby pracující na základě smluv o 
poskytování služeb nebo dohody o povolení poskytování pracovní činnosti a osoby, které 
pobírají vnitrostátní průměrnou mzdu. Stabi lní úrovně výdajů veřejné služby zaměstnanosti na 
aktivní politiky na trhu práce, jakož i lidské zdroje by měly řešit přetrvávající výzvy. 
Maďarsko podniklo další kroky k řešení problémů týkajících se režimu veřejných prací, a to 
zavedením programů, které posílí přechod z těchto režimů na primární trh práce. V rámci 
programu na vytváření pracovních míst se zaměstnání osoby v režimu veřejných prací 
považuje za kategorii primární podpory, zatímco dva další programy poskytují buď náborové 
pobídky nebo bonusy, nebo zavádějí poradenství pro osoby, na které se vztahovaly režimy 
veřejných prací s cílem usnadnit jejich začleňování do primárního trhu práce.  
Rovněž jsou stále podporována opatření na zlepšení složek aktivní politiky na trhu 
práce v oblasti odborné pří pravy.  V Chorvatsku byl přijat nový balíček devíti aktivních 
opatření na trhu práce. V novém balíčku je kladen větší důraz na odbornou přípravu a 
rozšiřování dovedností, zejména pro mladé lidi, starší pracovníky a dlouhodobě 
nezaměstnané. Rovněž budou více  stimulovány dotace na podporu samostatné výdělečné 
činnosti. Dále budou poskytovány zaměstnavatelům dotace podporující zaměstnanost 
pracovníků ve věkové kategorii 50+. Francie pokračuje v investicích do odborného 
vzdělávání a učňovské přípravy prostřednic tvím plánu Plan d’Investissement dans les 
compétences  (Plán pro investice do kompetencí) (viz kapitola 3.2). Cílem je poskytnout 
kvalifikační odbornou přípravu pro 1 milion nezaměstnaných s nízkou úrovní kvalifikace a 
800 000 mladých osob NEET, a to částeč ně prostřednictvím přípravy na učňovskou stáž.  
Veřejné služby zaměstnanosti sledují svůj reformní program s cílem zvýšit 
institucionální kapacitu v době klesající nezaměstnanosti. Za tímto účelem mají veřejné 
služby zaměstnanosti stále více prospěch ze za pojení do „projektu učení na základě 
srovnávání“, který probíhá v rámci evropské sítě veřejných služeb zaměstnanosti. Od roku 
2015 učení na základě srovnávání podporuje veřejné služby zaměstnanosti při zvyšování 
informovanosti o silných stránkách, jakož i oblastech pro další zlepšování s cílem poskytování 
lepších služeb klientům veřejných služeb zaměstnanosti. Vzhledem k tomu, že počet 
registrovaných uchazečů o zaměstnání v uplynulých letech trvale klesal, je požadováno, aby 
veřejné služby zaměstnanosti str ategicky přerozdělovali své zdroje podle potřeb klientů. 
Některé cílové skupiny, jako jsou dlouhodobě nezaměstnaní, jakož i rostoucí počet starších 
 
130 
 pracovníků nadále vyžadují intenzivní podporu, neboť většina veřejných služeb zaměstnanosti 
čelí stárnoucí k lientské základně. Litva upravuje práci veřejných služeb zaměstnanosti, 
přičemž optimalizuje zdroje s cílem zlepšení práce s klienty a snížení počtu vyřizovaných 
případů z více než 400 na méně než 300 na referenta. Na Kypru je uskutečňován cíl zlepšení a 
modernizace veřejných služeb zaměstnanosti na období 2014 –2020 prostřednictvím zavedení 
reformních opatření, jež mají veřejné služby zaměstnanosti posílit. V poslední době bylo 
přijato dalších 20 poradců, aby se mohli účinněji a účelněji zabývat stávajícím mandátem při 
provádění záruk pro mladé lidi a doporučení Rady o začleňování dlouhodobě nezaměstnaných 
osob na trh práce. Další opatření, která zahrnují odbornou přípravu poradců v oblasti 
zaměstnanosti, odbornou přípravu pracovníků veřejných služeb zaměstn anosti, zlepšení 
systému veřejných služeb zaměstnanosti k vyhledávání pracovních míst pro uchazeče o 
zaměstnání a vytvoření platformy IT, zlepšení služeb jak pro uchazeče o zaměstnání, tak pro 
zaměstnance. Španělsko v roce 2018 podniklo kroky ke zlepšení z aměstnanosti a pracovních 
podmínek ve veřejném sektoru. Ministerstvo a sociální partneři podepsali dokument, v němž 
se zavázali podpořit opatření pro úředníky s cílem obnovit jejich kupní sílu a zlepšit jejich 
pracovní podmínky. Toto opatření předchází doh odě z dubna 2017 o snížení celkového podílu 
dočasných smluv ve veřejném sektoru do roku 2020 až na 8  % prostřednictvím výběrových 
řízení na stálá pracovní místa (asi 250 000). V Řecku v období 2017 –2018 pokračoval proces 
přestavby veřejných služeb zaměstna nosti s cílem zlepšení jejich fungování. Na podzim roku 
2017 byla testována nová metodika profilování, která začala být zaváděna v roce 2018. V 
současné době je vyvíjen nový nástroj pro posuzování dovedností. Nábor dalších poradců v 
oblasti zaměstnanosti, který byl zahájen v prvním pololetí roku 2018, by měl vést k téměř 
zdvojnásobení objemu pracovní síly poradců do konce roku 2018. A konečně, Rakousko 
podniklo kroky k vyhodnocení a navržení účinnějšího řízení veřejných služeb zaměstnanosti, 
zejména prostře dnictvím přezkoumání a revize všech nástrojů veřejných služeb zaměstnanosti 
pro účinné a účelné opětovné začlenění na trh práce. Upřednostňuje se odborná příprava a 
kvalifikace pro konkrétní pracovní místo ve spolupráci se zaměstnavateli a spolu se 
zvýšený mi pracovními pobídkami.  
Od veřejných služeb zaměstnanosti se požaduje, aby zintenzívnily spolupráci se 
zaměstnavateli a místními orgány s cílem lépe se přizpůsobit požadavkům v souvislosti s 
napjatější situací na trzích práce.  Z tohoto důvodu veřejné služby zaměstnanosti vyvíjejí 
komplexní strategie založené na zapojení zaměstnavatelů, přičemž vymezují různé přístupy, 
pokud jde o segmentaci zaměstnavatelů a organizaci služeb pro zaměstnavatele. Většina 
 
131 
 veřejných služeb zaměstna nosti zřídila koordinaci služeb pro zaměstnavatele na centrální 
úrovni, ačkoliv poskytuje i služby zaměstnavatelům na regionální a místní úrovni. Kromě 
toho by veřejné služby zaměstnanosti měly vymezit společné minimální standardy 
poskytování služeb pro za městnavatele, včetně měření spokojenosti. V Itálii a ve Španělsku 
ústřední agentury veřejných služeb zaměstnanosti, v uvedeném pořadí ANPAL a SEPE, 
usnadňují činnosti vzájemného vzdělávání mezi regiony za účelem výměny osvědčených 
postupů umožňujících zlep šení služeb pro zaměstnavatele. V Litvě veřejné služby 
zaměstnanosti plánují vytvoření modelu spolupráce mezi obcí a veřejnou službou 
zaměstnanosti v souvislosti se společným poskytováním opatření pro aktivaci příjemců 
sociální podpory. Tento model bude mu set být doplněn prováděcím plánem.  
Členské státy pokračovaly v provádění doporučení Rady o dlouhodobé 
nezaměstnanosti83. Sebehodnocení členských států za rok 2018 ukázalo obecně v porovnání 
s rokem 2016 15% nárůst skóre, přičemž nejvýznamnější pokrok byl dosažen v členských 
státech s  méně rozvinutými systémy. Konkrétněji, pokud jde o evidenci nezaměstnaných, 
přijaly země rů zné přístupy a pobídky k podpoře evidence. Nejúčinnější jsou ty, u kterých je 
evidence spojena s nárokem na některé formy dávek nebo služeb. V několika členských 
státech však stále existuje prostor pro zlepšení poskytování pomoci neaktivním osobám (např. 
v Bulharsku, Estonsku a Rumunsku). Existuje také několik přístupů k poskytování jednotného 
kontaktního místa pro služby: některé země se snažily integrovat všechny služby do 
jednotného místa (např. Finsko, Německo a Irsko), jiné mají „spojovací místo“, kter é 
propojuje různé instituce nebo orgány (např. Kypr a Nizozemsko). Účinná koordinace mezi 
sociálními orgány a službami a orgány a službami zaměstnanosti přestavuje v mnoha 
členských státech stále problém (např. v Chorvatsku, Řecku, Maďarsku, Lotyšsku, Rumu nsku 
a Španělsku), který často komplikují výzvy spojené s ochranou údajů a se zdroji. Zatímco se 
plánují opatření ke zlepšení, provádění v praxi má být teprve zahájeno. Téměř ve všech 
členských státech jsou v té či oné podobě zavedeny dohody o pracovní int egraci, chybí však 
některé prvky, zejména hloubková (opakovaná) posouzení v případě potřeby. Některé členské 
státy (např. Česká republika, Řecko a Slovensko) by měly začít uplatňovat více 
zacílený/individuální přístup k řízení případů, pokud jde o dlouhodo bě nezaměstnané. 
Existuje řada různých činností, jež jsou prováděny s cílem zapojit zaměstnavatele. Obecně 
                                                           
83 Tento odstavec je založen na závěrech tematického přezkumu Výboru pro zaměstnanost o provádění 
doporučení Rady o začleňování dlouhodobě nezaměstnaných osob na trh prá ce ze dne 3. října 2018.  V 
současnosti probíhá podrobné hodnocení, jež bude zveřejněno na  začátku roku 2019 společně se zprávou 
určenou Radě. 
 
132 
 jsou zavedeny dohody se sociálními partnery, ačkoli se ne vždy promítnou na místní úroveň. 
V některých členských státech (např. Řecko, Portugalsko, S lovinsko a Švédsko) jsou 
zaměstnanci veřejné služby zaměstnanosti pověřeni spoluprací se zaměstnavateli a zdá se, že 
je to dobrý přístup; nicméně v některých členských státech je stále zapotřebí zlepšení, 
zejména ve formě strategičtějších partnerství a pří stupů (např. v Chorvatsku, Francii a Itálii).  
Členské státy poskytují individuálnější podporu dlouhodobě nezaměstnaným a lépe 
integrované služby.  V Bulharsku se nyní mezi dlouhodobě nezaměstnanou osobou a úřadem 
práce podepisují dohody o pracovní integrac i, včetně návrhů na konkrétní služby 
zaměstnanosti a odkázání na služby poskytované jinými institucemi. Od ledna 2018 poskytují 
pracovníci poradenství pro rodinu a práci a mobilní společné týmy zaměstnanců agentury pro 
zaměstnanost a úřad pro sociální pomo c komplexní a integrované služby nezaměstnaným 
osobám v odlehlých oblastech. V Rumunsku probíhá pilotní projekt zaměřený na vytvoření 
integrovaných týmů, které by současně řešily několik problémů: sociální, vzdělávací a 
lékařské, a to i ve spolupráci s veř ejnými službami zaměstnanosti.  Projekt zkušebně zavede 
tento přístup ve 139 nejvíce znevýhodněných oblastech vybraných na základě map chudoby a 
kritérií schválených vládou. V pozdější fázi je plánováno jeho rozšíření. Slovinsko přijalo 
programy sociální ak tivace na období 2017 –2020, které mají za cíl podpořit začlenění 12 500 
nejobtížněji zaměstnatelných a nejzranitelnějších osob do společnosti a na trh práce. Cílem je 
poskytnout těmto osobám kompetence, které je přiblíží začlenění na trh práce. V Irsku je 
dobrovolný program YESS (Program na podporu zaměstnanosti mladých lidí) zaměřen na 
mladé uchazeče o zaměstnání, kteří jsou dlouhodobě nezaměstnaní nebo kteří čelí 
významným překážkám při získávání zaměstnání. Cílem programu YESS je poskytnout 
příležitost k  učení se základním pracovním a sociálním dovednostem v prostředí poskytujícím 
podporu při stáži. Standardní doba trvání pracovních stáží bude činit tři měsíce, ačkoli bude 
existovat možnost tuto dobu prodloužit na šest nebo devět měsíců poté, co referent 
příslušného útvaru přezkoumá pokrok.  
Dotace a pobídky se staly společným politickým opatřením pro začleňování dlouhodobě 
nezaměstnaných na trh práce. Kypr zahájil program poskytování pobídek, pokud jde o 
zaměstnávání nezaměstnaných osob v soukromém sektoru . Dotace je poskytována pouze na 
prvních 6 měsíců zaměstnání. Tohoto programu využilo 946 podniků a přibližně 2  472 
účastníků získalo zaměstnání.  V Lucembursku se nová opatření zaměřují na vytváření 
dotovaných stálých pracovních míst pro dlouhodobě nezaměs tnané, která odpovídají novým 
potřebám zaměstnavatelů a jsou orientována na dlouhodobě nezaměstnané ve věkové skupině 
 
133 
 30+, přičemž tento program má zvláštní ustanovení pro osoby starší 50 let, které umožňuje 
celkovou náhradu mzdových nákladů práce až do do by odchodu do důchodu. Na druhé straně, 
ve světle zlepšování situace na trhu práce Francie snížila objem svých systémů dotovaných 
pracovních míst (viz rovněž oddíl 3.1.2). V Rakousku byla přijata opatření zaměřená na 
snižování počtu dlouhodobě nezaměstnaný ch zpřísněním sankcí, zvýšením omezení pro 
nezaměstnané tak, že musí přijímat nabídky pracovních míst i v případě delších vzdáleností 
dojíždění až do 2,5 hodiny denně, a kombinování dávek v nezaměstnanosti a sociální 
podpory. Cílem je obecně vytvářet silně jší pobídky pro nezaměstnané k přijímání nabídek 
pracovních míst, ke snížení nezaměstnanosti a ke zvýšení účinnosti politiky na trhu práce. 
Švédsko zavedlo „úvodní pracovní místa“ zaměřená na dlouhodobě nezaměstnané nebo nově 
příchozí migranty, která lze f lexibilně kombinovat se vzděláváním a odbornou přípravou. 
Mzdová dotace na úvodní pracovní místa je omezena na hrubou mzdu 20 000 SEK měsíčně 
(přibližně 1  950 EUR) s limitem ve výši 80  %. Dotace ve Slovinsku se zaměřují na 
zaměstnávání osob starších než 58  let na dobu neurčitou, dokud nesplní podmínky pro odchod 
do důchodu. Prioritní začleňování je plánováno u příjemců podpory v nezaměstnanosti a 
peněžité sociální podpory. Dotace činí 11  000 EUR a je vyplácena zaměstnavateli ve dvou 
částech (polovina při ná stupu do zaměstnání a polovina po vyplacení 18. mzdy).  
Spolupráce se soukromým sektorem nadále zlepšuje přechody na primární trh práce. 
Ve Švédsku probíhá zkoušení vstupních smluv, které umožňují dlouhodobě nezaměstnaným, 
se zvláštním zaměřením na ženy, kt eré se narodily v zahraničí, získat zaměstnání od 
zaměstnavatele, na kterého se vztahuje kolektivní smlouva o vstupních smlouvách. Tyto 
smlouvy vycházejí z návrhu sociálních partnerů a mají za cíl vytvoření nového modelu pro 
přivedení většího počtu osob na  trh práce a usnadnění budoucí dostupnosti dovedností pro 
zaměstnavatele, a to i prostřednictvím kurzů švédštiny a dalších krátkodobých programů 
odborné přípravy. Na Maltě je v současné době revidován komunitní pracovní program pro 
zaměstnávání dlouhodobě nezaměstnaných s cílem zajistit formální zaměstnání a 
ekonomickou aktivitu osob, u nichž vzniká riziko, že budou vyčleněny z trhu práce.  
Nedávné reformy v oblasti dávek v nezaměstnanosti se většinou zaměřily na posílení 
požadavků na aktivaci. Ve Finsku maj í od ledna 2018 nezaměstnaní uchazeči o práci nárok 
na plnou výši dávek v nezaměstnanosti pouze tehdy, pokud mají také nějaké příjmy z placené 
práce, nebo se účastní na službách, které zlepšují jejich vyhlídky na zaměstnanost (s určitými 
prahovými hodnotam i). Pokud uchazeč o zaměstnání neprokáže požadovanou činnost během 
65denního období sledování, vyplácená dávka v nezaměstnanosti se v následujících 65 dnech 
 
134 
 sníží o 4,65  %. Navíc vláda vypracovává právní předpisy, které budou vyžadovat, aby 
nezaměstnaní uc hazeči o práci žádali o jedno pracovní místo za týden, nebo jim bude snížena 
výše dávek v nezaměstnanosti. Návrh je v současné době projednáván se sociálními partnery, 
avšak jak strana zaměstnanců, tak strana zaměstnavatelů vyjádřily výhrady, neboť může vé st 
zaměstnance k vypracování žádostí, aniž by chtěl být přijat. Ve Slovinsku jsou od října 2017 
pracovníci povinni hlásit službě zaměstnanosti již ve výpovědní lhůtě to, zda byl pracovní 
poměr rozvázán z provozních důvodů nebo z důvodu neplnění pracovních povinností. Pokud 
tak neučiní, budou v prvních třech měsících nezaměstnanosti dostávat nižší dávky v 
nezaměstnanosti (60  % namísto 80  %) referenčního platu. Kromě toho mohou osoby s nízkou 
kvalifikací, po jejichž povolání není vysoká poptávka, nadále pobír at 20  % dávky v 
nezaměstnanosti po dobu nejvýše 12 měsíců, pokud si najdou práci. Francie bude jako součást 
zákona Liberté de Choisir son Avenir Professionnel  (Svobodná volba budoucího profesního 
života) uplatňovat přísnější kontrolu nad hledáním pracovníc h míst, která bude vyvážena 
zvýšenými doprovodnými opatřeními přizpůsobenými na míru. Profesní odvětví jsou vyzvána 
k vyjednávání dohod tak, aby podporovala udržitelnější formy práce, ale pokud kolektivní 
vyjednávání selže, může zasáhnout vláda. Osoby, kte ré pobírají dávky v nezaměstnanosti, 
budou mít rovněž možnost vykonávat práci na částečný úvazek, a to za přísnějších podmínek. 
Navíc příspěvek v nezaměstnanosti, dříve výlučně financovaný z příspěvků na sociální 
zabezpečení, je doplňován zvýšením obecnějš í daně „CSG -Contribution sociale généralisée“. 
Počínaje 1. lednem 2019 bude rámec jednání o pojištění pro případ nezaměstnanosti stanoven 
vládou, jež určí celkový finanční rámec, který bude nutné dodržet, a cíle, jež bude nutné 
splnit. Za určitých podmínek  má být přístup k dávkám přiznán také nezávislým pracovníkům 
a zaměstnancům, kteří podali výpověď. Španělsko plánuje zavést „univerzální sociální kartu“ 
s cílem shromáždění informací o sociálních dávkách, které pobírají všichni jednotlivci, jakož i 
o všech  možných situacích, u kterých vzniká nárok na sociální dávky (např. závislost, 
zdravotní postižení, nezaměstnanost nebo velké rodiny). Očekává se, že zlepší koordinaci 
mezi správními orgány, zvýší účinnost sociálních dávek a v konečném důsledku pomůže 
odha lit zranitelné situace. Návrh a vývoj systému univerzální sociální karty byl ukončen 
koncem roku 2017, přičemž schválení se očekává ve čtvrtém čtvrtletí roku 2018.  
Jako součást probíhajících reforem byly v některých případech upraveny podmínky 
způsobilost i k dávkám v nezaměstnanosti, přičemž často došlo k jejich zpřísnění. 
Bulharsko v roce 2018 zvýšilo minimální dávku v nezaměstnanosti ze 7,2 BGN (přibližně 3,7 
EUR) na 9 BGN (4,6 EUR) na den, přičemž maximum činí 74,3 BGN (38 EUR). Zároveň 
 
135 
 byly zpřísněny p ožadavky na způsobilost – pojištěná osoba musí pracovat minimálně po dobu 
15 měsíců během 18 měsíců, a nikoliv 9 měsíců z posledních 15, jako tomu bylo předtím. 
Toto zpřísnění bude mít pravděpodobně dopad na mladší pracovníky a osoby, u nichž je 
pravděpodo bné, že přeruší kariéru – zejména sezónní pracovníky a pracovníky na nejistých 
pracovních místech. Portugalsko zvolilo jiný směr a snížilo zaručenou dobu pro přístup k 
počáteční dávce v nezaměstnanosti po uplynutí smlouvy na dobu určitou ze 180 na 120 dní.  V 
Rakousku je plánován balíček opatření ke snížení dlouhodobé nezaměstnanosti 
prostřednictvím zpřísnění pravidel týkajících se mobility příjemců dávek v nezaměstnanosti 
(přijímání nabídek pracovních míst, a to i při delších vzdálenostech dojíždění až do 2 ,5 
hodiny denně), zrušení prodloužení nároku na dávky v nezaměstnanosti z důvodu nemoci (s 
výjimkou pobytu v nemocnici) a omezení doby trvání zaměstnání na minimální úvazek 
během pobírání dávek v nezaměstnanosti. Cílem je obecně vytvářet silnější pobídky p ro 
nezaměstnané k přijímání nabídek pracovních míst, ke snížení nezaměstnanosti a ke zvýšení 
účinnosti politiky na trhu práce.  
Některé členské státy přijaly opatření na podporu mobility (interní i externí) 
pracovníků a studentů s cílem zvýšení zaměstnatel nosti a zlepšení rozvoje dovedností 
a/nebo přilákání zahraničních pracovníků v odvětvích, která vykazují nedostatek 
pracovních sil. V roce 2018 Finsko zavedlo opatření na podporu regionální mobility a 
dojíždění nezaměstnaných uchazečů o zaměstnání, včetně poskytování příspěvků na mobilitu 
(nyní rovněž k dispozici pro práci na částečný úvazek s pracovní dobou méně než 18 hodin 
týdně, odbornou přípravu při práci) a cílených informací o hospodářské podpoře mobility. V 
případě mimořádně dlouhých vzdáleností k d ojíždění lze zajistit vyšší příspěvek na mobilitu. 
Reforma byla konzultována se sociálními partnery. V Lotyšsku byla v roce 2018 rozšířena 
opatření na podporu mobility pro nezaměstnané tak, aby zahrnovala i hlavní město (Rigu, 
která byla dříve vyloučena). Toto opatření zahrnuje regionální mobilitu osob, které přijmou 
nabídku pracovního místa v jiných regionech, ale také těch, které jsou zapsány do některých 
opatření aktivních politik na trhu práce, včetně záruk pro mladé lidi, dotované zaměstnanosti a 
opatř ení odborné přípravy. V prosinci 2017 byla zahájena podpůrná opatření, která mají 
motivovat zdravotnické pracovníky (lékaře a zdravotní sestry) k práci v regionech mimo 
Rigu. Kromě toho byl v Lotyšsku schválen seznam 237 vysoce kvalifikovaných povolání, v 
nichž je v současné době významný nedostatek pracovní síly a která by mohla přilákat státní 
příslušníky třetích zemí. Na zaměstnance, kteří chtějí obdržet modrou kartu EU, se v těchto 
případech vztahují některé preferenční podmínky. V Polsku se očekává, že  vytvoření Národní 
 
136 
 agentury pro akademickou výměnu v roce 2017 usnadní internacionalizaci polských univerzit 
prostřednictvím podpory akademické mobility s ohledem na kvalitu. V Bulharsku bylo 
schváleno zjednodušené povolovací řízení u modrých karet pro stá tní příslušníky třetích zemí 
s cílem překonat zjištěný nedostatek kvalifikovaných odborníků v oblasti informačních a 
komunikačních technologií, inženýrů v průmyslové výrobě a v dalších příslušných oblastech. 
Modifikace rovněž umožní vydání modré karty na d obu až 4 let, pokud již byla v minulosti 
vydána na dobu jednoho roku. V Estonsku změna cizineckého zákona vyjímá vysoce 
specializované pracovníky z přistěhovalecké kvóty a prodlužuje maximální dobu trvání 
krátkodobého zaměstnání na 12 měsíců, přičemž přist ěhovalecká kvóta zůstává beze změny.  
Zapojení vnitrostátních sociálních partnerů do navrhování a provádění reforem a 
politik v oblasti zaměstnanosti a v sociální oblasti se v jednotlivých členských státech liší.  
Kvalita a  forma tohoto zapojení odráží rozma nitost vnitrostátních institucionálních rámců 
a praxe sociálního dialogu, přičemž v řadě členských států je nedostatek včasného a 
smysluplného dialogu viditelný. Zároveň byli v uplynulých 18 měsících sociální partneři v 
několika členských státech zapojeni do návrhu příslušných politických reforem84. Nové právní 
předpisy a opatření týkající se fungování trhu práce byly například projednávány nebo 
schváleny např. v Bulharsku, Chorvatsku, Dánsku, Finsku, Nizozemsku, Portugalsku a 
Švédsku (integrace migrantů). J ak je rovněž uvedeno v  oddíle 3.1, sociální partneři projednali 
v řadě zemí reformy rámce pro stanovování mezd. V Estonsku se vláda rozhodla obnovit 
pravidelná třístranná setkání se sociálními partnery, která byla přerušena od  roku 2002. 
Jednání týkající s e stanovení nebo zvýšení minimálních mezd proběhla například 
v Bulharsku, Estonsku, Polsku, Portugalsku a Španělsku. Sociální partneři se zúčastnili 
diskuse o reformách sociální ochrany a/nebo dávek v  nezaměstnanosti mimo jiné v 
Chorvatsku, Francii, Finsku , Německu, Portugalsku a  Slovinsku. V České republice, Dánsku, 
Francii, Lotyšsku, Nizozemsku a Polsku se za účasti sociálních partnerů projednávaly politiky 
v oblasti vzdělávání a  odborného vzdělávání a přípravy, reformy a nové politiky v oblasti 
odborné p řípravy, učňovské přípravy a celoživotního učení.   
                                                           
84 Podrobná analýza zapojení sociálních partnerů do nedávných reforem je uvedena v  připravovaném dokumentu 
nadace E urofound (2019), „Social dialogue practices within the context of the EU Semester“ (Postupy sociálního 
dialogu v  kontextu evropského semestru).  
 
137 
 3.4 Hlavní směr 8: Prosazování rovných příležitostí pro všechny, podpora sociálního 
začleňování a  boj proti chudobě  
 
Tento oddíl se zabývá prováděním hlavního směru zaměstnanosti č.  8, který členským státům 
doporučuje modernizovat svoje systémy sociální ochrany za účelem prosazování rovných 
příležitostí a boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení. Nejprve podává přehled o sociální 
situaci v  členských státech na základě klíčových ukazatelů, mezi něž patří disp onibilní příjem, 
nerovnost, chudoba a sociální začlenění, přiměřenost důchodů, přístup k bydlení, přístup ke 
zdravotní péči a dlouhodobé péči. Oddíl 3.4.2 pak informuje o politických opatřeních 
členských států v  oblasti systémů sociální ochrany včetně syst émů minimálního příjmu, 
rodinných dávek, politik v  oblasti bydlení, důchodů, dlouhodobé péče, zdravotní péče a 
začlenění osob se zdravotním postižením.  
 
3.4.1  Klíčové ukazatele  
Příjmy domácností v roce 2016 pokračovaly v růstu téměř ve všech zemích EU85. Reálný 
disponibilní příjem domácností na obyvatele86 vzrostl u všech členských států s výjimkou 
Řecka, kde zaznamenal malý pokles. Zlepšení bylo obecně nejrychlejší v zemích, které k EU 
přistoupily nedávno, jako je Bulharsko, Polsko, Rumunsko a Litva, a pomal ejší u členských 
států, které přistoupily již v minulosti, jako je Rakousko, Itálie, Francie, Belgie, 
Lucembursko, přičemž hodnoty v případě Řecka a Spojeného království byly dokonce 
záporné. To odráží pokračující sbližování, přičemž Bulharsko a Polsko vyk azují v tomto 
směru nejlepší výsledky. V mnoha zemích reálný hrubý disponibilní příjem domácností na 
obyvatele zůstává na výrazně nižší úrovní než před krizí. Je tomu tak zejména v případě 
Řecka a Kypru, kde úrovně v roce 2016 činily v uvedeném pořadí přib ližně 69  % a 82  % 
úrovní zaznamenaných v roce 2008 (obě země jsou označeny jako „kritické situace“). V Itálii, 
Irsku, Španělsku, Rakousku, Belgii, Portugalsku (země, které „je nutné sledovat“) a ve 
Slovinsku („průměrné“) byl reálný hrubý disponibilní příje m domácností na obyvatele v 
rozmezí od 90  % do 100  % hodnoty z roku 2008. Ve všech těchto zemích kromě Slovinska 
                                                           
85 Ke dni 26. října 2018 byly údaje pro rok 2017 k dispozici pouze pro 18 členských států. Aktualizace bude 
provedena v konečném znění společné zprávy o zaměstnanosti.  
86 Hrubý disponibilní příjem domácností se měří na základě „neupraveného příjmu“ (tj.  nejso u v něm zahrnuty 
naturální sociální transfery), v  reálných hodnotách. Údaje pro HR a MT  nebyly  ke dni 26. října 2018  k dispozici. 
 
138 
 míra růstu v  roce 2016 zaostávala za (neváženým) průměrem EU nebo byla v případě Řecka 
dokonce záporná.  
Graf  59: Reáln ý hrubý disponibilní příjem domácností na obyvatele, index 2008 = 100 a 
meziroční změna (hlavní ukazatel srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj:  Eurostat, národní účty [nasq_10_nf_tr and namq_10_gdp], vlastní výpočty. Období: úroveň roku 2016 a 
meziroční změna oproti roku 2015. Pozn.: Osy jsou zaměřeny na nevážený průměr EU. Legenda je uvedena 
v příloze. Údaje pro HR a MT nejsou ke dni 26. října 2018 k dispozici.  
 
Většina zemí v roce 2017 zaznamenala další významné zlepšení v podílu osob 
ohrože ných chudobou nebo sociálním vyloučením (AROPE)87. Účinky hospodářského 
oživení se projevily prostřednictvím klesajícího ohrožení chudobou nebo sociálním 
vyloučením, které jsou nyní patrné pouze u malého počtu členských států (viz také oddíl 1.2). 
Zlepšení jsou obzvláště zřetelná v Rumunsku, na Kypru a v P olsku, v nichž míra ohrožení 
chudobou nebo sociálním vyloučením (AROPE) klesla o více než 2  %. Naproti tomu v 
případě Dánska, Nizozemska a Rakouska zaznamenala míra ohrožení chudobou nebo 
                                                           
87 Definice ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením a jeho složek – viz kapitola 1.2. Pozn.: statistika v 
oblasti příjmů EU -SILC odkazuje na předchozí příjmový rok. Proto se údaje EU -SILC z roku 2017 týkající se 
osob, které jsou ohroženy chudobou (AROP), koeficientu příjmové nerovnosti S80/S20 apod. vztahují k 
příjmovému roku 2016.  
BG
PL
DKLTRO
SE
AT
BEESIE
IT
LUPT
UKCY
ELCZ
DEEE
FIFRHU
LV
NLSI
SKy = 0,1505x -12,419
R² = 0,372
-2,0-1,00,01,02,03,04,05,06,07,08,09,010,011,012,0
65 70 75 80 85 90 95 100 105 110 115 120 125 130 135Meziroční změna reálného HDPD na obyvatele (2008 = 100)
Reálný HDPD na obyvatele (2008 = 100)2016
 
139 
 sociálním vyloučením (AROPE) v tomto roce mírný nárůst, i když z níz ké úrovně. Situace 
zůstává „kritická“ v Bulharsku a Řecku, vzhledem ke stále velmi vysokým úrovním, ale jen 
mírnému poklesu za poslední rok. Negativní korelace mezi trendy a úrovněmi (viz graf 60) 
naznačuje pokračující konvergenci mezi jednotlivými členský mi státy. Mezi různými 
věkovými skupinami jsou nejvíce ohroženi chudobou nebo sociálním vyloučením mladí lidé 
ve věku 18 –24 let s mírou ohrožení ve výši 29,1  %. Tento ukazatel zaznamenal zlepšení ve 
většině členských států, což odráží pokles nezaměstnanost i mladých lidí.  
Graf 60: Procentní podíl obyvatelstva ohroženého chudobou nebo sociálním vyloučením 
v roce 2017 a změna oproti předchozímu roku (hlavní ukazatel srovnávacího přehledu 
sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj:  Eurostat, statistika v  oblasti příjmů a životních podmínek. Období: úroveň roku 2017 a meziroční změna 
oproti roku 2016. Pozn.: osy jsou zaměřeny na nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze. Údaje pro IE 
a UK nejsou ke dni 26. října 2018 k dispozici.  
 
Ačkoli  se míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením (AROPE) u dětí (ve 
věkové skupině 0 –17 let) snižuje, zůstává ve většině členských států značně nad úrovní u 
ATDKNL
CZFI
CYDE
FR MT
PLSE
SI
SKES
HRITLTLU
LV
BGELBE
EEHU
PT
ROy = -0,0425x + 0,0178
R² = 0,086
-4,0-3,0-2,0-1,00,01,02,0
10 12 14 16 18 20 22 24 26 28 30 32 34 36 38 40 42Ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením (v %) -změna
Ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením (v %)2017
 
140 
 obyvatelstva obecně.  V roce 2017 se snížila ve všech členských státech, kde je nad 
průměrem EU (24,5  %). Přesto zůstává obzvláště vysoká v Rumunsku (41,7  %), Bulharsku 
(41,6  %) a Řecku (36,2  %). Naproti tomu v některých členských státech s podprůměrnou 
úrovní dětské chudoby byl trend mnohem plošší, což do značné míry odráželo postavení 
dětských migr antů. To je případ Rakouska, Belgie, Francie a Švédska. Ve věkové skupině 25 –
54 let se míra snížila o 1 p.b. na 21,9  %. Lidé ve věku 55 let a více zůstávají skupinou, u níž je 
dotčení chudobou nebo sociálním vyloučením nejméně pravděpodobně s mírou ve výši  
20,5 %.  
Osoby z rodiny migrantů vykazují výrazně vyšší míru ohrožení chudobou nebo 
sociálním vyloučením.  V roce 2017 byla míra ohrožení chudobou nebo sociálním 
vyloučením (AROPE) u osob narozených mimo EU více než dvakrát vyšší než u osob 
narozených v EU  (41 % oproti 20,7  %). Tento rozdíl byla zvláště významný v Belgii (37,1 
p.b.), ve Švédsku (29,6 p.b.) a v Dánsku (25,8 p.b.), ale v Polsku (4,6 p.b.), v Portugalsku (6,8 
p.b.) a v České republice (7,8 p.b.) byl nejmenší.  
 
141 
 Graf 61: Dílčí ukazatele u ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením  
 
Zdroj: Eurostat, statistika v  oblasti příjmů a životních podmínek. Pozn.: Ukazatele jsou seřazeny podle 
míry ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením (AROPE) v  roce 2017. Údaje pro rok 2017  
nejsou pro IE a UK ke dni 26. října 2018 k dispozici. Pro rok 2008 jsou použity hodnoty za EU -27 
(nejsou k  dispozici údaje pro HR).  
Po třech letech stability v roce 2017 podíl obyvatelstva EU ohroženého chudobou ve 
většině členských států poklesl.  Největš í pokles byl zaznamenán v (Polsku –2,3 p.b.), 
Rumunsku (1,7 p.b.) a Maďarsku ( –1,1 p.b.). Naopak, ukazatel se zvýšil v Lucembursku 
(+2,2 p.b.), Litvě (+1,0), Bulharsku (+0,5) a Nizozemsku (+0,5). Ve všech členských státech 
kromě šesti zůstává podíl osob oh rožených chudobou v roce 2017 vyšší než v období před 
krizí (2008) (graf 61). Bleskové odhady úřadu Eurostat naznačují, že míra ohrožení chudobou 
nebo sociálním vyloučením bude v Řecku, Rumunsku a Portugalsku dále klesat a ve 
Spojeném království poroste.  
Míra silné materiální deprivace dosáhla své dosud nejnižší úrovně. Téměř všechny 
členské státy zaznamenaly v roce 2017 pokles. Rumunsko bylo zemí s největším ročním 
051015202530
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EU-28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKMíra ohrožení chudobou
01020304050
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EU-28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKMíra silné materiální deprivace
05101520
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EU-28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKOsoby žijící v domácnostech s velmi nízkou intenzitou práce (% obyvatelstva ve věku 0 –59 
let)
2017 2008 2016
 
142 
 poklesem o 4,1 p.b. Mezi jednotlivými členskými státy zůstávají výrazné rozdíly, přičemž 
Finsko a Nizozemsko mají míru silné materiální deprivace (SMD) nižší než 3  %, zatímco na 
druhém konci spektra se nachází Bulharsko s mírou ve výši 30  %, dále pak Řecko (21,1  %) a 
Rumunsko (19,4  %). Silné materiální deprivaci je ve srovnání s muži (6,4  %) vys taven mírně 
vyšší podíl žen (6,9  %). Pokles byl zaznamenán ve všech věkových skupinách, přičemž mladí 
lidé ve věkové skupině 18 –24 let mají největší pravděpodobnost, že budou trpět silnou 
materiální deprivací (7,9  %), následují děti ve věku 0 –17 let (7,2  %), obyvatelstvo v 
nejproduktivnějším věku (25 –54 let) (6,7  %) a starší osoby. tj. starší 65 let (6,3  %).  
Podíl osob žijících v  domácnostech, v nichž téměř žádný jejich člen nemá zaměstnání, se 
dále snižoval. V roce 2017 ve 20 členských státech poklesl pod íl obyvatelstva ve věkové 
skupině 0 –59 let, který žije v domácnostech, kde dospělí pracují méně než 20  % potenciálu. 
Navzdory zlepšení však má pouze 9 členských států podíl na úrovni nižší než před krizí. 
Největší meziroční snížení zaznamenalo Španělsko ( –2,1 p.b.), Řecko ( –1,6 p.b.) a Rumunsko 
(–1,3 p.b.). Zároveň se míra ohrožení chudobou, které čelí osoby žijící v  domácnostech, v 
nichž téměř žádný jejich člen nemá zaměstnání, ve většině členských států nadále zvyšuje, 
přičemž na Slovensku dosahuje 79,9  %, v Litvě 78,2  % a Lotyšsku 77,8  %.  
Snižování míry chudoby pracujících zůstává výzvou. Jak je rovněž patrné z oddílu 3.1, 
navzdory celkovému snížení míry ohrožení chudobou zůstal v roce 2017 podíl osob 
ohrožených chudobou pracujících stabilní. V sedmi čle nských státech byla ohrožena 
chudobou více než jedna z deseti zaměstnaných osob. Míra chudoby pracujících, přestože 
klesá, byla nejvyšší v Rumunsku (17,4  % v roce 2017, pokles z 19,7  % v roce 2014), kde 
klíčovou hybnou silou zůstává nejistá samostatná výdě lečná činnost. Vysoká míra byla rovněž 
zaznamenána v Lucembursku (13,7  %) a Španělsku (13,1  %), kde bylo klíčovou hybnou silou 
ohrožení chudobou, kterému čelí zaměstnanci s dočasnými smlouvami. Na druhou stranu 
měly tři země míru chudoby pracujících nižší než 5  % (Finsko, Česká republika a Irsko).  
Intenzita chudoby se od roku 2008 poprvé snížila, přesto ve srovnání s úrovněmi před 
krizí zůstává na vysoké úrovni. Relativní propad příjmů, který měří průměrný odstup od 
prahu chudoby u osob ohrožených chudobou88, se ve většině členských států v období po 
skončení krize zvýšil. Přesto v roce 2017 došlo k jeho snížení u 11 členských států a u 5 
členských států zůstal v podstatě stabilní, s průměrným poklesem z 26,2 % na 25,4 %. Změna 
                                                           
88 Relativní propad příjmů se vypočítává jako rozdíl mezi mediánem ekvivalizovaného celkového čistého příjmu 
osob žijících pod prahem ohrožení chudobou a osob žijících na prahu ohrožení chudobou, vyjádřený jako 
procento hodnoty prahu ohrožení chudobou (60 % celostátního mediánu ekvivalizovaného příjmu ). 
 
143 
 byla způsobena zlepšením, pokud  jde o intenzitu chudoby u obyvatel v produktivním věku, a 
zejména u dětí. Míra zůstává vysoká (přes 30  %) zejména v  Rumunsku, Španělsku, Bulharsku 
a Řecku. Naproti tomu intenzita chudoby, které čelí osoby ve věkové 65 let a více, zůstala 
stabilní. Zlepšen í byla nejvýraznější u Itálie, Maďarska a Rumunska.  
Osoby se zdravotním postižením jsou mnohem častěji vystaveny ohrožení chudobou 
nebo sociálním vyloučením než osoby bez zdravotního postižení. V roce 2016 bylo 30,1  % 
osob se zdravotním postižením v EU oh roženo chudobou nebo sociálním vyloučením ve 
srovnání s 20,9  % osob bez postižení,89 což odpovídá rozdílu ve výši 9,2 procentních bodů. 
Tento rozdíl je výraznější u osob v produktivním věku (věková skupina 16 –64 let), přičemž v 
roce 2016 bylo v této skupině  ohroženo chudobou nebo sociálním vyloučením 37,6  % osob se 
zdravotním postižením, ve srovnání s 21  % osob se zdravotním postižením ve věku vyšším 
než 65 let90. Závažnost zdravotního postižení je velmi důležitým vysvětlujícím faktorem, 
přičemž 36,1  % osob s e závažným zdravotním postižením ve věku 16 let nebo více v EU v 
roce 2015 čelilo ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením, ve srovnání s 27,4  % osob s 
mírným zdravotním postižením a 20,8  % osob bez zdravotního postižení.  
Příjmová nerovnost v roce 2017  poprvé od krize mírně klesla. Podíl příjmů nejbohatších 
20 % ve srovnání s příjmem nejchudších 20  % ve většině členských států poklesl (graf 62), 
avšak ve většině z nich dosáhl v roce 2017 koeficient příjmové nerovnosti úrovně vyšší než v 
roce 2008. V roc e 2017 byla nejvyšší úroveň příjmové nerovnosti, a to s koeficientem 
příjmové nerovnosti S80/S20 vyšším než 6, zaznamenána v Lotyšsku, Estonsku, Litvě a 
Bulharsku (přičemž všechny země byly označeny jako „kritické situace“, s výrazným 
nárůstem v posledně j menované zemi). Přestože jsou v Rumunsku, Řecku a Itálii stále 
zaznamenávány vysoké úrovně, došlo k výraznému poklesu („slabé, ale zlepšující se“). Hnací 
silou zlepšení byl rychlejší růst příjmů chudších domácností ve srovnání s mediánem v 10 
členských stá tech, což naznačuje, že oživení se začalo dostávat k těm nejzranitelnějším.  
 
                                                           
89 Statistika  EU-SILC za rok 2017 People at risk of poverty or social exclusion by level of activity limitation, sex 
and age (Osoby ohrožené chudobou nebo sociálním vyloučením podle úrovně omezení činnosti, pohlaví a věku) 
(hlth_dpe010). 
90 Tamtéž . 
 
144 
 Graf 62: Koeficient příjmové nerovnosti a meziroční změna (hlavní ukazatel 
srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj: Eurostat, statistika v oblasti příjmů a životních podmínek. Období: úroveň roku 2017 a meziroční změna 
oproti roku 2016. Pozn.: Osy jsou zaměřeny na nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze. Údaje pro 
IE a UK nejsou ke dni 26. října 2018 k dispozici.  
 
Výdaje na sociáln í ochranu ve všech členských státech nadále rostly, přičemž mezi nimi 
přetrvávaly velké rozdíly91. V reálných hodnotách se výdaje na sociální ochranu mezi lety 
2014 a 2015 zvýšily ve všech členských státech92. Nicméně výdaje na sociální ochranu 
vyjádřené jak o procento HDP se zvýšily pouze v 7 zemích, zatímco v 16 zemích byl 
zaznamenán pokles. To bylo způsobeno zejména nižším podílem výdajů na dávky v 
nezaměstnanosti v souladu se zlepšením podmínek na trhu práce. Naproti tomu výdaje na 
nemocenské dávky a dávky  zdravotní péče vyjádřené jako procento HDP vzrostly v 10 
zemích a poklesly ve 12 zemích. Výdaje na sociální ochranu vyjádřené jako procento HDP 
                                                           
91 Na základě údajů Evropského systému jednotné statistiky sociální ochrany (ESSPROS). Pro PL nejsou k 
dispozici žádné údaje za rok 2015 . 
92 Viz též Evropská komise (2018), Vývoj zaměstnanosti a sociální situace v Evropě,  roční přehled z roku 2018. 
Lucemburk: Úřad  pro publikace Evropské unie . 
AT
CZFI
SISKBEDK
HUMTNL
SE
PTBG
ESLT
LV
CYDE
EEFR
HRLU
PL
ELIT
ROy = 0,0163x -0,1537
R² = 0,0076
-0,8-0,6-0,4-0,20,00,20,40,6
3 4 5 6 7 8 9Koeficient příjmové nerovnosti (S80/S20) -změna
Koeficient příjmové nerovnosti (S80/S20)2017
 
145 
 byly celkově nejvyšší ve Francii (31,9  %), Dánsku (31,1  %) a Finsku (31,1  %). Na druhé 
straně, méně než 15  % HD P dosáhly v Litvě (14,8  %), Lotyšsku (14,7  %) a Rumunsku 
(14,3  %).  
Účinek sociálních transferů na snižování chudoby se mírně snížil, a to v souladu se 
sníženým účinkem automatických stabilizátorů ve fázi hospodářského růstu. Mezi 
jednotlivými členskými státy však přetrvávají značné rozdíly (graf 63).  Sociální transfery, jiné 
než důchody, snížily v roce 2017 ohrožení chudobou o 32,4  % oproti 33,2  % v roce 2016, jde 
tedy o pokračování trendu vyznačujícího se zlepšením podmínek na trhu práce a s tím 
souvise jícím dynamičtějším růstem u pracovního příjmu než u sociálních transferů. Rozsah 
účinku transferů na snižování chudoby se v jednotlivých členských státech značně liší a 
mnoho zemí s nejvyšším ohrožením chudobou má rovněž nejslabší dopad sociálních transfe rů 
(Řecko, Rumunsko, Itálie, Bulharsko a Lotyšsko).  
 
Graf 63: Účinek sociálních transferů (kromě důchodů) na snižování chudoby a 
meziroční změna (hlavní ukazatel srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů)  
 
ATDKFIHU
SE
BECZFR
NLPL
SIEE
ES
HRLT
LUPTBG
EL
ITLVRO
CY
DEMT
SKy = 0,0169x -0,3757
R² = 0,0033
-6,0-4,0-2,00,02,04,06,08,010,012,014,0
15 20 25 30 35 40 45 50 55 60Účinek sociálních transferů (kromě důchodů) na snižování chudoby -změna
Účinek sociálních transferů (kromě důchodů) na snižování chudoby2017
 
146 
 Zdroj: Eurostat, stati stika v  oblasti příjmů a životních podmínek. Období: úroveň roku 2017 a meziroční změna 
oproti roku 2016. Pozn.: Osy jsou zaměřeny na nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze. Údaje pro 
IE a UK nejsou ke dni 26. října 2018 k dispozici.  
 
Osoby samostatně výdělečně činné a pracovníci s  nestandardní smlouvou čelí větší 
ekonomické nejistotě a mají omezený přístup k  sociální ochraně93. V roce 2017 neměly 
osoby samostatně výdělečně činné přístup k  ochraně v  nezaměstnanosti v  jedenácti zemích, 
povinnému nemocenskému pojištění ve třech zemích a ochraně před pracovními úrazy a 
nemocemi z  povolání v deseti zemích94. Pracovníci s  nestandardní smlouvou mají obvykle 
stejné formální krytí ve  většině systémů sociálních dávek jako pracovníci se standardní  
smlouvou, i když u některých kategorií pracovníků to často neplatí (např. příležitostní a 
sezónní pracovníci, pracovníci v  pracovní pohotovosti a ti, kteří vykonávají agenturní práci, 
pracující na základě občanskoprávní smlouvy nebo smluv na nulový počet hodin jsou často z 
účasti na příslušných systémech vyloučeni). Celkově byly překážky, kterým čelí pracovníci s 
nestandardní smlouvou a osoby samostatně výdělečně činné v souvislosti s efektivním 
sociálním zabezpečením, tj. se schopností získat a využít odp ovídající nároky pro případ 
potřeby, zjištěny přinejmenším u 24 členských států95 (minimální doby pro získání nároku, 
čekací doba, nedostatečná převoditelnost práv na sociální ochranu).  
Nadále je problémem zachovat si akumulované nároky a převést je do jiné ho systému 
po přechodech mezi zaměstnáními.  S proměnou světa práce se tato flexibilita stává ještě 
důležitější a nedostatečná převoditelnost může narušit dynamiku trhu práce a rovnováhu mezi 
nabídkou a poptávkou. V nejméně čtyřech členských státech jsou tr ansfery pro pracovníky, 
kteří se pohybují mezi odvětvími nebo formami zaměstnání, složité z důvodu nedostatečné 
regulace, a v několika členských státech byly jako překážka zjištěny i extrémně vysoké 
náklady a různá pravidla, kterými se řídí různé systémy. Nedostatek transparentních informací 
o právech na sociální zabezpečení v mnoha zemích brání lidem přijímat informovaná 
rozhodnutí. Zatímco obecné informace o systémech sociální ochrany jsou dostupné ve všech 
členských státech kromě pěti, personalizované in formace jsou k dispozici pouze u přibližně 
poloviny z nich (např. simulace týkající se důchodu je k dispozici v Německu, Francii, 
Španělsku, Spojeném království a Polsku).  
                                                           
93 Toto téma je částečně rozebráno také v oddíle 3.3.  
94 Důkazy v tomto a následujících odstavcích jsou založeny na dokumentu Evropské komise, SWD(2018) 70 
final – „Posouzení dopadů –průvodní dokument k návrhu doporučení Rady o přístupu pracovníků a osob 
samostatně výdělečně činných k sociální ochraně“. 
95 AT, BE, BG, CZ, DE, DK, EE, EL, ES, FI, FR, HU, HR, IT, LU, MT, NL, PL, PT, SE, SI, RO, SK a UK.  
 
147 
 Systémy minimálního příjmu by měly kombinovat přiměřenou úroveň podpory s 
přístupem k podpůrnému zboží a službám a s pobídkami k (opětnému) začlenění na trh 
práce osobám, které mohou pracovat, jak je zdůrazněno v evropském pilíři sociálních práv.  
Srovnávací analýza specifických prvků nastavení systémů minimální mzdy a jejich souhry 
s posk ytováním jiných dávek a aktivačních a podpůrných opatření může přinést užitečné 
poznatky o jejich výsledcích. Analýza v následujících odstavcích vychází z referenčního 
srovnávání dávek zajišťujících minimální příjem provedeného v letech 2017 –18 ve Výboru 
pro sociální ochranu.96 Tento srovnávací rámec se zaměřuje na dávky zajišťující minimální 
příjem pro práceschopné osoby v  produktivním věku, které nejsou zaměstnané a nejsou 
způsobilé pobírat dávky v  rámci sociálního pojištění, nebo jejichž nárok na takové d ávky byl 
vyčerpán.  
Přiměřenost dávek zajišťujících minimální příjem se mezi jednotlivými členskými státy 
značně liší.  Přiměřenost dávek lze měřit srovnáním příjmů příjemců s vnitrostátním prahem 
ohrožení chudobou (jako ukazatel účinku systémů na zmírnění chudoby) a příjmů příjemců ve 
srovnání s příjmy osob s nízkou mzdou97 (k poskytnutí ukazatele o aktivačním rozměru a 
možných demotivačních účincích systémů). Oba ukazatele poskytují obdobné výsledky, 
pokud jde o přiměřenost minimálního příjmu v členských st átech v roce 201698 (graf 64). Při 
pohledu na situaci jednočlenných domácností byla v roce 2016 přiměřenost nejvyšší v 
Nizozemsku, Irsku, Dánsku a Lucembursku. V uvedených členských státech překročila 
úroveň dávek 80  % úrovně vnitrostátního prahu ohrožení c hudobou (60  % celostátního 
mediánu ekvivalizovaného disponibilního příjmu po sociálních transferech). Konkrétně v 
případě Nizozemska úroveň dávky představovala 106  % prahu ohrožení chudobou, což 
skutečně příjemce vymanilo z chudoby. Na dolním konci spektra  je v roce 2016 přiměřenost 
minimálního příjmu v Bulharsku, Rumunsku, Maďarsku, na Slovensku a v Litvě, kde činí 
méně než 40  % prahu ohrožení chudobou či jednu třetina příjmu osoby s nízkým příjmem.  
                                                           
96 Schváleno Výborem pro sociální ochranu v červnu 2018.  
97 V rámci srovnávacího r ámce je „osoba s nízkým příjmem“ definována jako osoba, která pobírá 50  % 
vnitrostátní průměrné hrubé mzdy.  
98 Ukazatele jsou založeny na nejnovějších dostupných informacích v modelu OECD pro daně a dávky. 
Informace pro CY nejsou k dispozici. Informace o IT  a EL nezahrnují nově zavedené systémy minimálního 
příjmu a nebyly zahrnuty do této analýzy.  
 
148 
 Graf 64: Čistý příjem příjemců s minimálním příjmem jako procentuální podíl prahu 
ohrožení chudobou (upravovaný v průběhu tří let) a podíl příjmů osob s nízkou mzdou 
(2016)  
 
Zdroj: Eurostat, OECD. Pozn.: Informace pro CY nejsou k dispozici. Informace o IT a EL nezahrnují systémy 
minimálního příjmu, které byly nově zavedeny v roce 2017. Nejnovější dostupné informace o prahu ohrožení 
chudobou v IE, HR a UK jsou za příjmový rok 2015.  
 
Přiměřenost dávek zajišťujících minimální příjem ovlivňuje zejména intenzitu chudoby 
příjemců. Relat ivní propad příjmů99 se v roce 2017 u obyvatelstva v produktivním věku 
(věková skupina 16 –64 let) poprvé nepatrně snížil, paralelně s celkovým ukazatelem, ale 
zůstává na výrazně vyšší úrovní než před krizí. Propad příjmů je značně vyšší u osob ve věku 
18–59 let žijících v  domácnostech, v nichž téměř žádný jejich člen nemá zaměstnání (graf 
65). Z údajů statistiky EU v oblasti příjmů a životních podmínek za rok 2016 vyplývá, že 
intenzita chudoby byla nejvyšší u osob z domácností, v nichž (téměř) žádný jejich č len nemá 
zaměstnání, v Litvě, Bulharsku, Lotyšsku, Itálii a Rumunsku (více než 50  %). Nejmenší 
propad byl oproti tomu zjištěn ve Finsku, Nizozemsku a Irsku (méně než 20  %). Mezera 
chudoby u osob žijících v  domácnostech, v nichž téměř žádný jejich člen nemá  zaměstnání, 
poukazuje na slabiny v přiměřenosti a pokrytí systémů dávek (jak je také uvedeno ve výroční 
zprávě Výboru pro sociální ochranu za rok 2018).  
 
                                                           
99 Viz poznámka pod čarou 88 definující relativní propad příjmů . 
ITELBG
ROHUSKLT
PTLV
PL
ESHRSI
EUEECZSE
DEFRBEFI
UKATMTLUDK
IENL
0%20%40%60%80%100%120%
0% 20% 40% 60% 80% 100% 120%Porovnání s příjmem osoby s nízkou mzdou
Porovnání s hranicí chudoby (tříletý klouzavý průměr)
 
149 
 Graf 65: Relativní propad příjmů u osob ve věkové skupině 18 –59 žijících 
v domácnostech, v nichž téměř žádný jejich člen nemá zaměstnání (2016)  
Zdroj: Eurostat, statistika v  oblasti příjmů a životních podmínek.  
 
Všechny členské státy u systémů minimálního příjmu využívají průzkum majetkových 
poměrů ve spojení s dalšími požadavky na způsobilost. Přísnější požadavky na způsobilost 
znamenají nižší pokrytí100 a naopak.  Průzkum majetkových poměrů je nejčastěji používaným 
způsobem, jak zacílit osoby, které žijí v chudobě101. Podmínky průzkumu majetkových 
poměrů obecně hodnotí zdroje (ať už se jedná o příjmy, aktiva, nemovitý majetek nebo 
movitý majetek) všech členů domácnosti a nikoliv pouze přímých žadatelů. Ve většině 
členských států je prahová hodnota používaná v průzkumu m ajetkových poměrů maximální 
úroveň poskytované dávky (a skutečná podpora odpovídá rozdílu mezi maximální úrovní 
dávky a příjmem osoby nebo domácnosti), zatímco několik členských států rovněž 
nezohledňuje část příjmu osob, což pozitivně ovlivňuje pokrytí sy stémů a přispívá ke snížení 
chudoby pracujících. Další požadavky na způsobilost, například ty, které se týkají bydliště, 
rovněž ovlivňují pokrytí systémů (jelikož to může snížit pokrytí u osob, které jsou zasaženy 
vnitrostátní mobilitou nebo bezdomovectvím ).  
Příjemci minimálního příjmu čelí větším obtížím při přístupu k různým službám v 
naturáliích.  Přístup ke službám (měřený neuspokojenou potřebou zdravotní péče, příliš 
                                                           
100 Počet osob, které splňují požadavky na způsobilost a mohly by potenciálně využívat systém.  
101 To se liší od teoretické koncepce „univerzálního základního příjmu“, u níž je určitá úroveň příjmů 
poskytována každému občanovi bez ohledu na jeho  situaci. Další informace viz Evropská komise (2018), Vývoj 
zaměstnanosti a sociální situace v Evropě 2018, roční přehled z roku 2018, s. 142 . 
010203040506070
FI
NL
IE
DK
CY
BE
MT
CZ
FR
UK
SE
SI
DE
LU
HU
AT
EU-28
EE
PL
ES
PT
HR
EL
SK
LT
BG
LV
IT
RO
 
150 
 vysokými náklady na bydlení a neúčastí na odborné přípravě související s profesní činn ostí102) 
je základní součástí integrovaných strategií aktivního začleňování. V roce 2016 měly osoby 
ve věku 18 –59 let ohrožené chudobou žijící v  domácnostech, v nichž téměř žádný jejich člen 
nemá zaměstnání, obecně nižší přístup k těmto službám než osoby ve stejné věkové skupině, 
které nejsou ohroženy chudobou ani nežijí v  domácnostech, v nichž téměř žádný jejich člen 
nemá zaměstnání. Při pohledu na výsledky týkající se všech služeb jsou Finsko, Maďarsko a 
Spojené království jedinými členskými státy, ve který ch byly v roce 2016 rozdíly v přístupu 
ke službám nižší než průměr EU ve všech třech oblastech. Oproti tomu byly rozdíly v 
přístupu vyšší než průměr EU zaznamenány ve všech třech zkoumaných oblastech v Řecku a 
Lotyšsku. Největší rozdíly u neuspokojené potř eby zdravotní péče jsou zaznamenány v 
Lotyšsku (14,8 p.b.) a Řecku (34,1 p.b.), zatímco nejnižší byly zaznamenány v Dánsku, 
Španělsku, Nizozemsku a Spojeném království (méně než 1 p.b.). V oblasti bydlení byly 
největší rozdíly u míry příliš vysokých náklad ů na bydlení zaznamenány v Dánsku, Řecku, 
Rakousku a Itálii (více než 50 p.b.), přičemž nejmenší rozdíly byly na Maltě, Kypru, v Irsku a 
Finsku (nižší než 20 p.b.)103. V oblasti vzdělávání dospělých zaznamenaly Švédsko a Dánsko 
v roce 2016 negativní rozdíl, což poukazuje na lepší přístup pro osoby ohrožené chudobou z 
domácností s velmi nízkou intenzitou práce, a na Maltě a ve Spojeném království nebyl 
zaznamenán žádný rozdíl. Největší pozorované rozdíly byly v Lotyšsku, Španělsku a Litvě 
(více než 16 p.b.).  
Přístup ke kvalitnímu bydlení se od roku 2008 zlepšuje, avšak v některých zemích se 
značná část obyvatelstva potýká s kvalitou svého bydlení. V roce 2017 v EU 13,1  % 
obyvatel udávalo, že bydlí v obydlí s prosakující střechou, vlhkými zdmi, podlahou či zákl ady 
nebo ztrouchnivělými okenními rámy či podlahou. To je o 2,3 p.b. méně než v roce 2016104. 
Tato složka deprivace v oblasti bydlení105 je obzvláště problematická v 5 členských státech 
(Kypr, Portugalsko, Maďarsko, Lotyšsko a Slovinsko), kde více než 20  % oby vatel uvádí, že 
se ve svém obydlí s tímto problémem souvisejícím s kvalitou setkává. V roce 2017 došlo v 
Rumunsku ke značnému zlepšení, neboť podíl obyvatel uvádějících, že v jejich domácnosti 
chybí vana nebo sprcha a vnitřní splachovací WC se snížil, nicm éně stále zůstává ve značné 
                                                           
102 Z ad hoc  modulu statistiky EU v  oblasti příjmů a životních podmínek za rok 2016 o přístupu k službám. 
Důvody, k teré byly vzaty v úvahu pro účely referenčního srovnávání: „nejsou k dispozici žádné vhodné kurzy 
nebo programy“ a „nemohou si to dovolit“.  
103 Komplexnější diskuse o problému neuspokojené potřeby zdravotní péče a přístupu k bydlení je uvedena níže 
v tomto o ddílu.  
104 Údaje v tomto odstavci pocházejí ze statistiky EU v  oblasti příjmů a životních podmínek.  
105 Míra deprivace v oblasti bydlení je měřítkem špatné občanské vybavenosti v obydlí a započítávají se do ní 
domácnosti, které se potýkají s alespoň jednou z následujících situací: i) prosakující střecha, ii) v obydlí chybí 
vana nebo sprcha, iii) chybí vnitřní WC, iv) obydlí je považováno za příliš tmavé.  
 
151 
 výši 27,2  %. V Lotyšsku, Bulharsku a Litvě se s problémem chybějící vany nebo sprchy a 
vnitřního splachovacího WC, které používá výhradně daná domácnost, potýká přibližně 10  % 
obyvatelstva.  
Podíl disponibilního příjmu domácnost í vynaloženého na výdaje na bydlení zůstává v 
řadě členských států značný.  Při zohlednění nákladů na bydlení je 156 milionů lidí ohroženo 
chudobou, oproti 85 milionům před zohledněním nákladů na bydlení. Tento stav obzvláště 
zatěžuje domácnosti s nižším př íjmem. V roce 2017 vynaložilo 10,2  % domácností v EU více 
než 40  % svého disponibilního příjmu na náklady na bydlení, nicméně při zohlednění 
domácností ohrožených chudobou se tento podíl zvýší na 37,8  %. Navzdory mírnému 
zlepšení ve srovnání s předchozími lety zůstává míra příliš vysokých nákladů na bydlení 
nejvyšší v Řecku, kde v roce 2017 činila 39,6  %. Bulharsko, Dánsko a Německo jsou po 
Řecku členskými státy s nejvyšším počtem obyvatel, kteří jsou vystaveni příliš vysokým 
nákladům na bydlení (více než 1 5 % obyvatelstva v každé z těchto zemí). To je patrné 
zejména v Dánsku a Německu, kde je podíl osob ohrožených chudobou nižší než průměr EU 
před zohledněním nákladů na bydlení, ale nad průměrem EU, pokud jsou náklady na bydlení 
zohledněny. Naproti tomu v E stonsku, Irsku, Finsku, na Kypru a na Maltě žije v 
domácnostech zatížených příliš vysokými náklady na bydlení méně než 5  % obyvatel. Ve 
většině zemí jsou osoby žijící v nájmu, které platí tržní nájemné, podstatně více zatíženi příliš 
vysokými náklady na by dlení než vlastníci s hypotékou nebo půjčkou (průměr EU činí 25,1  % 
u osob žijících v nájmu, které platí tržní nájemné, ve srovnání s 5  % u vlastníků).  
Zvyšující se nájemné představuje v některých členských státech pro chudé stále větší 
zátěž. V roce 2016 se v 7 zemích (Irsko, Estonsko, Litva, Slovinsko, Maďarsko, Rakousko a 
Polsko) nájemné vypočítávané v reálných hodnotách od roku 2015 zvýšilo o více než 5  %. 
Vysoké nájemné může zvyšovat míru ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením, 
zejména v zemích ja ko Slovinsko, Irsko, Rakousko a Litva, kde je míra ohrožení chudobou, 
které čelí osoby žijící v nájmu, výrazně vyšší než u osob, které své bydlení vlastní. 
Vnitrostátní údaje mohou také skrývat problémy konkrétních měst.  
Nedávný vývoj bezdomovectví ukazuj e, že situace se nezlepšuje.  Odhady počtu 
bezdomovců v jednotlivých zemích se nedají porovnat, protože chybí oficiální zdroje a 
protože jsou pro zjišťování počtu bezdomovců používány různé metodiky. Dostupné údaje 
umožňují pouze sledování vývoje problému v  čase (přičemž ve většině případů se za poslední 
rok považuje rok 2017 nebo 2016). Údaje nicméně ukazují, že se počet bezdomovců v 
 
152 
 poslední době zvýšil ve všech 25 sledovaných členských státech, kromě Finska, kde se situace 
zlepšila106.  
Důchodový příjem pos kytuje starším osobám relativní ochranu před rizikem chudoby.  
Na úrovni EU je míra ohrožení chudobou (AROP) u starších osob nižší než u osob v 
produktivním věku (14,6  % oproti 16,7  % v roce 2017). Během posledních desíti let se tento 
vztah v porovnání s ob dobím před krizí obrátil, což částečně vysvětluje skutečnost, že krize 
snižovala úrovně průměrných reálných disponibilních příjmů domácností, zejména u 
obyvatelstva v produktivním věku téměř ve všech evropských zemích, zatímco důchody 
zůstaly odolnější. Do šlo však také ke snížení míry silné materiální deprivace u starších osob 
(ze 7,4  % v roce 2008 na 6,3  % v roce 2017), což naznačuje, že snižování chudoby a 
sociálního vyloučení nebylo pouze relativním účinkem.  
Graf  66: Procentní podíl obyvatelstva ve věku 65 let a více ohroženého chudobou nebo 
sociálním vyloučením ve srovnání s průměrem EU, 2017  
 
Zdroj: Eurostat, EU -SILC. Pozn.: údaje jsou standardizovány (EU28=0). Pro IE a UK jsou uvedené údaje za rok 2016.  
 
Riziko ohrožení chudobou a sociálním vyloučením u starších osob se ve většině 
členských států stále snižuje. Ve srovnání s úrovněmi před krizí (z roku 2008) bylo celkově 
v roce 2017 ohroženo chudobou nebo sociálním vyloučením o 148  000 tisíc méně osob ve 
věku 65 let nebo starších. Zlepšení hlavního ukazatele zakrývá výrazné rozdíly mezi 
                                                           
106 Údaje shromáždila FEANTSA, federace národních organizací pracujících s bezdomovci v Evropě. Viz 
FEANTSA (2018), Třetí přehled vyloučení z bydlení v Evropě. 

 
153 
 jednotlivými členskými státy, přičemž k výraznému snížení míry ohrožení chudobou nebo 
sociálním vyloučením ve stáří došlo na Kypru ( –24,7 p.b. od roku 2008), v Bulharsku ( –16,6 
p.b.), Rumunsku ( –16,2 p.b.) a Lotyšsku ( –14,9 p.b.), zatímco v Lucembursku (+6,4 p.b.) a v 
Německu (+2,2 p.b.) došlo k nárůstu.  
Zvláštní pozornost je však nutné věnovat situaci starších žen,  neboť jedna z pěti žen v EU 
ve věku 65 let a více je ohrože na chudobou nebo sociálním vyloučením. V roce 2017 se míra 
ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením (AROPE) u žen pohybovala od přibližně 10 
procent v Dánsku, Francii a Nizozemsku až po více než 50 procent v Bulharsku a více než 40 
procent v pobaltských  státech. Nejvyšší rozdíly v míře ohrožení chudobou nebo sociálním 
vyloučením (AROPE) u žen a mužů se projevují v Litvě (19,9 p.b.), Estonsku (19,7 p.b.), 
Lotyšsku (16,6 p.b.) a Bulharsku (16,2).  Starší ženy mají nižší příjmy než starší muži: v roce 
2016 b yl v EU medián příjmů starších žen o 6 procentních bodů nižší než u mužů ve srovnání 
s mladšími osobami stejného pohlaví (90  % u žen a 96  % u mužů).  Tedy nejen, že ženy mají 
nižší příjmy během pracovního života, ale mají nižší příjmy i po odchodu do důchod u, což 
přispívá k rozdílům mezi ženami a muži z hlediska příjmů ve stáří.  
V průměru v celé EU mají osoby ve věku 65 let a více mírně nižší příjmy než mladší 
věkové skupiny. Medián disponibilního příjmu osob ve věku 65 let a více v roce 2017 činil 
92 procen t příjmu mladší populace. V pěti zemích (Dánsko, Malta, Litva, Lotyšsko a 
Estonsko) byl celkový vzájemný poměr příjmů – medián nižší než 75 procent a v dalších 
čtyřech zemích (Belgie, Švédsko, Kypr a Česká republika) činil méně než 80 procent. 
Naopak, star ší muži v devíti členských státech (Lucembursko, Řecko, Francie, Španělsko, 
Maďarsko, Itálie, Rakousko, Polsko a Rumunsko) a starší ženy ve dvou členských státech 
(Lucembursko a Řecko) měli v roce 2017 vyšší medián příjmu než osoby mladší 65 let.  
Zatímco v  průměru důchody dosahují více než poloviny pracovního příjmu v pozdější 
fázi kariéry, schopnost náhrady příjmů se u důchodů mezi jednotlivými členskými státy 
značně liší.  V roce 2017 v EU činil celkový náhradový poměr107 v průměru 59 procent, 
přičemž se pro jevovaly výrazně rozdíly mezi jednotlivými zeměmi. Poměr se pohyboval od 
80 procent v Lucembursku až po 40 procent v Irsku, Bulharsku a Chorvatsku108. 
                                                           
107 Poměr mediánu hrubých individuálních důchodů u osob ve věku 65 –74 let a mediánu hrubých individuálních 
výdělků osob ve věku 50 –59 let.  
108 Pro Chorvatsko a Irsko jsou uvedené údaje za rok 2016 . 
 
154 
 V souvislosti s prodlužováním střední délky života vzniká potřeba přizpůsobit důchody; 
pracovní život začín á později a prodlužuje se a lidé žijí celkově déle.  Kromě snižování 
chudoby a náhrady příjmů je třetím relevantním aspektem přiměřenosti důchodů doba trvání 
důchodu. V současnosti činí v EU poměr mezi časem stráveným v důchodu a časem 
stráveným v práci v p růměru 51  %. Graf 67 poskytuje přehled střední délky života strávené 
před zahájením pracovního života, v práci a po odchodu do důchodu v členských státech (na 
základě odhadovaného vstupu do zaměstnání  / na trh práce, odhadovaného průměrného věku 
odchodu z trhu práce a střední délky života v 60 letech).  
Graf 67: Období života strávená v různých typech ekonomické aktivity, 2017  
 
Zdroj: Zpráva o stárnutí populace pro rok  2018, pokud jde o věk vstupu na trh práce a odchodu z trhu práce; 
Eurostat, pokud jde o projekce střední délky života. Pozn.: výrazem „během pracovního života“ se rozumí doba 
mezi vstupem na trh práce a odchodem z trhu práce.  
 
Na osoby v  nestandardním zaměstnání nebo osoby samostatně výdělečně činné se často 
vztahují méně příznivé podmínky přístupu k důchodovým právům a k jejich nabytí, než 
je tomu u osob s pracovními smlouvami na dobu neurčitou a na plný úvazek. Údaje 
0 5 10 15 20 25 30 35 40 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90EUBEBGCZDKDEEEIEELESFRHRITCYLVLTLUHUMTNLATPLPTROSISKFISEUK
věkpřed zahájením prac. života během pracovního života v důchodu
 
155 
 průzkumu SHARE109 umožňují měření dopadu samostatné výdělečné činnosti na důchody a 
životní úroveň prostřednictvím srovnání situace osob samostatně výdělečně činných v 
důchodu110 a bývalých zaměstnanců v důchodu ve většině členských států111. Osoby 
samostat ně výdělečně činné v důchodu vykazují nižší příjmy než bývalí zaměstnanci v 
důchodu téměř ve všech zemích, na které se průzkum vztahuje. Největší rozdíly v příjmech 
lze pozorovat v Lucembursku, Dánsku a Francii a v devíti zemích rozdíl přesahuje 20 procent . 
Pouze v Maďarsku a Estonsku mají osoby samostatně výdělečně činné po odchodu do 
důchodu mírně vyšší příjmy než bývalí zaměstnanci v důchodu (viz graf 68). Rozdíl v 
příjmech spolu s vyšší příjmovou nerovností112 vede u osob samostatně výdělečně činných v 
důchodu k podstatně vyššímu ohrožení chudobou, které je v průměru zhruba dvakrát vyšší 
než u bývalých zaměstnanců v důchodu. Osoby samostatně výdělečně činné mají po odchodu 
do důchodu nižší důchody než bývalí zaměstnanci v důchodu ve všech sledovaných zemíc h a 
navzdory vyšším přídělům aktiv vůči příjmu jsou ve stáří více vystaveni finančním nesnázím. 
Index finanční tísně, který měří obtížnost pokrytí každodenních nákladů na stupnici od 1 do 4, 
činí v členských státech, které byly předmětem šetření, u osob sa mostatně výdělečně činných 
v důchodu v průměru 2,3 a u bývalých zaměstnanců v důchodu 2,1113. 
 
                                                           
109 Průzkum o zdraví, stárnutí a odchodu do důchodu v Evropě. Zdroj údajů: SHARE, vlna 7, 2017.  
110 Pro účely tohoto srovnání jsou „osoby samostatně výdělečně činné v důchodu“ definovány jako důchodci, 
kteří strávili 50  % nebo více své pracovní kariéry jako osoby samost atně výdělečně činné.  
111 Průzkum o zdraví, stárnutí a odchodu do důchodu v Evropě (SHARE) je multidisciplinární a mezinárodní 
panelová databáze mikroúdajů o zdravotním stavu, sociálně -ekonomickém postavení a sociálních a rodinných 
sítích více než 120 000 osob ve věku 50 let nebo více (více než 297 000 rozhovorů). Průzkum SHARE zahrnuje 
27 evropských zemí. Vlna 7 průzkumu SHARE nezahrnovala IE, NL a UK. V některých členských státech 
velikost vzorku neumožňuje srovnání.  
112 Koeficient příjmové nerovnosti S80/S 20 je o třetinu vyšší u osob samostatně výdělečně činných v důchodu 
než u bývalých zaměstnanců v důchodu.  
113 EU-28 s výjimkou IE, NL a UK.  
 
156 
 Graf 68: Relativní rozdíl v mediánu ekvivalizovaného disponibilního příjmu mezi 
bývalými zaměstnanci v důchodu a osobami samostatně výděle čně činnými v důchodu, 
2017, %  
 
Zdroj: Průzkum SHARE. Pozn.: EU* nezahrnuje IE, NL a UK. Velikost vzorků v BG, LV, LT, PT, RO, SI a SK 
neumožňuje rozlišování mezi důchodci.  
 
 
EU* HU EE SE CZ EL ITCY BE DE AT HR FIES FRMT DK LU PL
19 -11 -16 10 518 17 22 20 19 817 20 27 23 25 23 27 31-20-10010203040
% rozdílu
 
157 
 Graf 69: Subjektivně neuspokojená potřeba zdravotní péče (hlavní ukazatel 
srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů)  
 
Zdroj: Eurostat, statistika v  oblasti příjmů a životních podmínek. Období: úroveň roku 2017 a meziroční změna oproti roku 
2016. Pozn.: Osy jsou zaměřeny na nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v  příloze. Údaje pro IE a UK nejsou ke dni 26. 
října 2018 k dispozici.  
 
Existují náznaky sbližování podílu obyvatelstva, které vykazuje vnímanou 
neuspokojenou potřebu zdravotní péče114. Objevila se slabá negativní korelace, která obrací 
předchozí ten denci, mezi úrovní a změnami u neuspokojené potřeby zdravotní péče, přičemž 
ty země, kde je míra neuspokojených potřeb nejvyšší, vykazují nejpozitivnější trend (viz graf 
69). V  některých členských státech jsou i nadále závažnými překážkami z  hlediska 
dostu pnosti zdravotní péče náklady a čekací doba. Nicméně podíl obyvatelstva EU, jež 
pociťuje subjektivně neuspokojenou potřebu zdravotní péče v  důsledku příliš vysokých 
nákladů, příliš dlouhé čekací doby nebo cestovní vzdálenosti se v  roce 2017 snížil na 1,6  %. 
                                                           
114 Subjektivně neuspokojená potřeba zdravotní péče  vychází z vlastního posouzení dané osoby, která uvádí, zda 
potřebova la vyšetření nebo léčbu v rámci specifického typu zdravotní péče, kterých se jí však nedostalo nebo 
které nevyhledala, a to z následujících tří důvodů: „finanční důvody“, „čekací listina“ a „příliš dlouhá cesta“. 
Problémy, které lidé uvádějí v  souvislosti s poskytováním péče, když jsou nemocní, často odrážejí závažné 
překážky přístupu k  péči.  
AT
CZDE
DKESFR
HU
ITLU
MTNL
PLCY
ROSI
LVBE
BGFIHR
LTPT
SESK
EEELy = -0,277x -0,055
R² = 0,2986
-4,0-3,5-3,0-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,02,53,03,5
-1 1 3 5 7 9 11 13Subjektivně neuspokojená potřeba zdravotní péče -změna
Subjektivně neuspokojená potřeba zdravotní péče2017
 
158 
 Podíl dotčených osob přesto překročil 5  % v Estonsku a Řecku (o více než 10  %) a v 
Lotyšsku. V roce 2017 byl nárůst zaznamenán pouze v případě Slovinska, Kypru a Slovenska.  
Typ ekonomické aktivity může v některých zemích rovněž hrát důležitou úlohu při 
vysvětlování problematického přístupu ke zdravotní péči.  Přestože většina zemí 
nevykazuje výrazné rozdíly podle typu ekonomické aktivity, v některých zemích se mohou 
nezaměstnané osoby (a v menší míře i důchodci) setkat s většími obtížemi v přístupu ke 
zdravotní péči (viz graf 70). Dokonce i v zemích, kde je procentní podíl neuspokojené potřeby 
u celého obyvatelstva nižší než průměr EU, údaje naznačují, že se nezaměstnaní mohou setkat 
s obtížemi v přístupu ke zdravotní péči (např. Belgie, Francie, Itálie a M aďarsko).  
 
Graf 70: Subjektivně neuspokojená potřeba lékařské prohlídky podle typu ekonomické 
aktivity (2016)  
 
Zdroj: Eurostat [hlth_silc_13].  
 
Počet roků prožitých ve zdraví (ve věku 65 let) v EU se dále zvýšil u mužů na 9,8 let a u 
žen na 10,1 let. Zatímco ve Švédsku, na Maltě a v Irsku lze ve věku 65 let očekávat nejvyšší 
počet roků prožitých ve zdraví (zhruba 12 let u žen i mužů), v Lotyšsku, na Slovensku a v 
Chorvatsku je střední délka života prožitého ve zdraví obzvláště nízká (přibližně 5 let).  
Zdravotní péče je financována prostřednictvím různých systémů, přičemž relativní 
význam každého ze systémů se v  členských státech liší. Platby „z  vlastní kapsy“115, tj. 
výdaje domácnosti na zdravotnictví (včetně zdravotnického materiálu), které nejsou 
                                                           
115 Výdaji „z  vlastní kapsy“ se rozumí přímé platby za zboží a služby z  primárního příjmu nebo úspor 
domácnosti, kdy platbu provádí uživatel v  době nákupu zboží nebo vyu žití služeb, a to buď bez jakékoli náhrady, 
nebo jako spoluúčast na nákladech v  rámci organizovaného systému.  
0510152025
EE EL LV PL IT RO IE LT PT FIEU28 SK DK SE FR UK BE BG MT HU CZ LU ES HR CY DE NL SI AT% obyvatelstva ve věku nad 16 let
zaměstnaní nezaměstnaní v důchodu
 
159 
 propláceny prostřednictvím žádného systému nebo jsou hrazeny jako spoluúčast na nákladech 
v rámci určitého organizovaného systému, měřené jako podíl na bě žných výdajích na 
zdravotnictví, byly v  roce 2016 vyšší než 30  % v Bulharsku, Řecku, na Kypru, v  Lotyšsku a v 
Litvě (viz graf 71).  
Graf 71: Výdaje na zdravotní péči podle zdroje financování, rok 2016  
 
Zdroj: Eurostat [hlth_sha11_h f]. Pozn.: Údaje se shromažďují podle nařízení Komise (EU) 2015/359, pokud jde 
o statistické údaje týkající se výdajů na  zdravotní péči a  financování zdravotní péče (příručka Systém 
zdravotnických účtů 2011 – System of Health Accounts 2011).  
 
Potřeba  dlouh odobé  péče spolu  se stárnutím  obyvatelstva  v EU vzrůstá . Předpokládá  se, 
že během  následujících  šesti desetiletí  (do roku 2070)  se počet  Evropanů  ve věku  80 let a více 
zdvojnásobí  a že index  závislosti  starých  osob  (poměr  osob  ve věku  65 let a více vůči osobám  
ve věku  15–64 let) se skokově  zvýší  z 29,6 % v roce 2016  na 51,2 % v roce 2070116 (v EU by 
poměr  klesl  z 3,3 na 2 osoby  v produktivním  věku  na každou  osobu  ve věku  65 let a více).  
Riziko  vzniku  závislosti  narůstá  se zvyšujícím  se věkem,  kdy osoby  častěji čelí omezením  
(60 % lidí ve věku  75–84 a 70 % ve věku  85 let a více vykazuje  invaliditu).  
Předpokládá  se, že dojde  k značnému  nárůstu  potřeb  dlouhodobé  péče.  Dlouhodobá  péče 
je ve srovnání  se zdravotní  péčí a důchody  nejrychleji  rostoucím  sociálním  výdajem.  Očekává  
se, že veřejné  výdaje  EU na dlouhodobou  péči se v období  od roku 2016  do roku 2070  zvýší  z 
1,6 % na 2,7 % HDP  s výraznými  rozdíly  v celé EU (viz graf 72).  
                                                           
116 Zpráva o stárnutí populace pro rok  2018, Evropská komise . 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%100%
BG CY LV EL LT HU PT ES PL IT EE RO FI AT SK BE HR SE UK DK CZ IE DE SI NL LU FR
zahraniční systémy financování (nerezidenti)
Vládní programy
Dobrovolné systémy úhrad zdravotní péče
Povinné systémy příspěvkového zdravotního pojištění a povinné zdravotní spořící účty
Výdaje domácností „z vlastní kapsy“
 
160 
 Graf 72: Předpokládané  veřejné  výdaje  na dlouhodobou  péči vyjádřené  v % HDP  v 
letech  2016  a 2070   
 
Zdroj:  na základě  údajů  Zprávy  o stárnutí  populace  pro rok 2018.  Pozn.:  Referenční  scénář  pracovní  skupiny  pro 
stárnutí  populace.   
 
Udržitelnost  dlouhodobé  péče  bude  také výzvou  pro ty členské  státy,  které  se nyní  do 
značné  míry  spoléhají  na neformální  péči.  Skupina  neformálních  pečovatelů  se zmenšuje  
kvůli  měnícím  se strukturám  rodin  (méně  dětí, členové  rodiny  žijí dále od sebe),  zároveň roste  
zaměstnanost  žen a zvyšuje  se věk odchodu  do důchodu.  Neformální  péče s sebou  rovněž  
nese značné  náklady  pro hospodářství,  neboť  neformální  pečovatelé  omezují  nebo  opouštějí  
formální  zaměstnání,  a tak platí jen malé  daně  a příspěvky  nebo  neplatí  žádné.  Rovněž  je 
problémem  najímání  pečovatelů  a jejich  udržení.  Odvětví  je ovlivněno  převahou  práce  na 
částečný  úvazek  a dočasnými  smlouvami,  což snižuje  jeho atraktivitu.   
 
3.4.2  Politická reakce  
Reformy v několika členských státech mají za cíl posílení přístupu aktivního 
začleňování. Některé členské státy rozšiřují integrované poskytování služeb (jako je sociální 
pomoc, zaměstnanost a další sociální služby), zejména tím, že zaujímají přístup zaměř ený na 
konkrétní osoby s cílem řešit složité potřeby nejzranitelnějších osob. V Bulharsku jsou 
zřizována střediska pro zaměstnanost a sociální pomoc, která poskytují integrované a mobilní 
0,001,002,003,004,005,006,007,00
2016 2070
 
161 
 služby117. Do února 2018 bylo v provozu 73 takových středisek zřízenýc h s podporou ESF118, 
která poskytovala služby zaměstnanosti a sociální pomoci. Od roku 2018 tato střediska 
nabízejí dlouhodobě nezaměstnaným dohodu o pracovní integraci, která dlouhodobě 
nezaměstnaným zprostředkovávají konkrétní služby zaměstnanosti a služby  poskytované 
jinými institucemi. V Irsku akční plán pro domácnosti bez zaměstnané osoby  rozšiřuje 
aktivační služby na osoby, které nepracují, ale nejsou definovány jako nezaměstnané v 
tradičních opatřeních. Zaměřuje se zejména na zlepšení míry zaměstnanost i domácností s 
dětmi – jak na tradiční „nukleární“ rodiny, tak na neúplné rodiny a osoby se zdravotním 
postižením. Ve Finsku se trvalým opatřením stala jednotná poradenská střediska pro mládež 
(„Ohjaamo“), která původně fungovala v rámci financování z ESF a která se nyní rozšiřují o 
síť psychosociální podpory. V Řecku začala v roce 2017 fungovat komunitní střediska, která 
slouží jako jednotná kontaktní místa pro poskytování sociálních služeb na úrovni obcí. Tato 
střediska podporují provádění systému dávek s ociální solidarity, který propojuje příjemce s 
doplňkovými sociálními službami. Do února 2018 bylo v provozu 203 z 240 plánovaných 
středisek. Navíc stále více obcí v celé EU poskytuje integrované sociální služby zaměřené na 
složité potřeby zranitelných sku pin (např. jednotná kontaktní místa v Aténách nebo služby 
propagující zdraví v Essenu). Uvedené operace podporoval ESF.  
V několika členských státech pokračuje modernizace a zvyšování přiměřenosti 
některých dávek, avšak v některých případech došlo k prodlev ám. V Litvě se v roce 2018 
zvýšil státem podporovaný příjem, jakož i dávky související s rodinou. V Bulharsku se po 9 
letech zmrazení v roce 2018 zvýšil minimální příjem o 15  %. Ve Francii se v souvislosti s 
víceletým plánem boje proti chudobě z roku 2013 minimální příjem ( Revenu de solidarité 
active – RSA socle ) zvýšil v září 2017 o 1,6% a v dubnu 2018 o 1  %. Tato zvýšení jsou 
poslední v řadě, která umožnila zvýšení minimálního příjmu ve srovnání s inflací a která jako 
součást nedávno oznámeného plánu prot i chudobě doplňují obnovené zaměření na aktivaci 
příjemců („ Garantie d'activité “). Nicméně v Rumunsku byla plánovaná konsolidace 
stávajících sociálních dávek odložena na duben 2019 a v Chorvatsku vstoupí provádění 
nového zákona o sociálním zabezpečení v pl atnost až v prosinci 2019. V Lotyšsku vláda 
dosud nepřijala plán na zlepšení minimálního příjmu (který byl předložen v květnu 2018 a 
který měl vstoupit v platnost v roce 2020). V Lucembursku návrh zákona usiluje o 
reorganizaci mechanismu zaručeného minimál ního příjmu (RMG) s cílem snížit počet 
                                                           
117 Společné týmy zaměstnanců úřadu sociálně právní ochrany a agentury pro zaměstnanost nabízejí komplexní a 
integrované služby nezaměstnaným osobám v odlehlých oblastech Bulharska.  
118 Podporováno ESF.  
 
162 
 významných pastí ekonomické neaktivity vytvářených stávajícím systémem a řešit problémy 
příliš vysokých nákladů na bydlení a nedostatečného příjmu v případě domácnosti s jedním 
rodičem.  
Pokrytí sociální ochrany se v několika členských státech zvyšuje. Belgie přijala zákon o 
odstranění omezení přístupu k podnikovým důchodovým systémům pro mladé osoby a 
krátkodobé smlouvy. Jiné země plánují zavést nebo přijaly opatření ve prospěch osob 
samostatně výdělečně činných nebo vlastníků malých podniků. Tato opatření zahrnují snížené 
příspěvky pod určitou prahovou hodnotou (Lotyšsko, Polsko), pokrytí nezávislých pracovníků 
v systému nezaměstnanosti (Francie) nebo možnost zahrnout nezávislé pracovníky do 
pojistného krytí pracovníc h úrazů prostřednictvím sociální charty internetových platforem 
(Francie, viz také oddíl 3.3.2).  
Opatření zaměřená na řešení příjmové nerovnosti a chudoby pracujících se týkají jak 
daňové koncepce, tak přiměřenosti dávek.  Kromě stanovení minimální mzdy můž e ke 
zmírnění chudoby pracujících přispět řada politik, které snižují nerovnost týkající se 
daňového systému a systému sociálních dávek. V Litvě byla v červnu 2018 přijata reforma 
režimu paušální daně z příjmu a byla zavedena progresivní dvoupásmová strukt ura, která by 
měla přispět ke snížení příjmové nerovnosti. V Lotyšsku zavedení progresivní daně z příjmu 
fyzických osob doprovází nezdanitelné odpočitatelné položky daně z příjmu fyzických osob a 
na závislé osoby. Navrhovaná reforma České republiky na mode rnizaci systému daně z 
příjmu fyzických osob by měla přidat další stupeň progrese, a to zejména prostřednictvím 
přidání nové sazby daně ve výši 23  % u vyšších příjmů.  
Některé členské státy přijaly opatření zaměřená konkrétně na dětskou chudobu.  Ve 
Španělsk u je ze státního rozpočtu na rok 2018 vyčleněna částka 100 milionů EUR na boj proti 
závažné chudobě se zvláštním důrazem na rodiny s dětmi. Litevský zákon o přídavcích na děti 
zavádí univerzální systém přídavků na děti. Navíc bude vyplácen přídavek na děti  rodinám, 
které vychovávají tři a více dětí a/nebo jim poskytují pěstounskou péči, bez ohledu na rodinný 
příjem. V Lotyšsku byl zaveden přídavek ke státní dávce pro rodiny se dvěma nebo více 
dětmi. Řecko přijalo reformu systému přídavků na děti, která nahr azuje dva dřívější příspěvky 
(jednotný přídavek na dítě a dávku pro velké rodiny) jedním přídavkem na děti s průzkumem 
majetkových poměrů. Cílem této reformy bylo zlepšit zacílení a zvýšit rovnost mezi 
podporovanými dětmi.  
 
163 
 Byla přijata opatření na podporu sociálního začleňování osob se zdravotním postižením, 
která mají doplnit politiky zaměstnanosti a zabránit utrpení v důsledku chudoby. 
Španělsko provedlo s cílem zlepšení účelnosti a zajištění toho, aby lidé obdrželi dávky, na 
které mají nárok, zkušební fá zi univerzální sociální karty, která umožňuje shromažďování 
informací o všech dávkách, které osoba pobírá, na jednom místě, a rovněž poskytuje údaje o 
jiných dávkách, na které může mít nárok. V Estonsku byl na rok 2018 zvýšen příspěvek na 
pracovní schopnos t pro osoby, které nejsou schopny pracovat, nebo jejichž schopnost je 
omezená. Malta v roce 2017 provedla další reformu invalidních důchodů, kterou byl zaveden 
třístupňový systém plateb, přičemž osoby, které nemohou pracovat z důvodu zdravotního 
postižení,  mají pobírat měsíčně postupně se zvyšující částky, dokud jejich důchod nedosáhne 
výše odpovídající minimální mzdě. Zákon polské vlády z roku 2016 poskytuje rodičům dítěte 
se závažným zdravotním postižením v prvním jeho roce života dotaci ve výši 4000 zlot ých 
(přibližně 940 EUR). V Portugalsku byl v roce 2017 přijat nový model podpory nezávislého 
života (MAVI), který je financován prostřednictvím ESF, v jehož rámci má každá osoba se 
stupněm pracovní neschopnosti 60  % nebo vyšším nárok na podporu 40 hodin tý dně od 
specializovaného pomocného pracovníka, který jí pomáhá v oblasti osobní péče, zdraví, 
výživy, cestování, vysokoškolského vzdělávání, odborné přípravy, kulturních aktivit, sportů, 
hledání práce, účasti ve společnosti a občanských aktivit. Portugalská  vláda navíc v roce 2017 
sjednotila tři dávky pro osoby se zdravotním postižením – příspěvek osobám se zdravotním 
postižením, sociální invalidní důchod a invalidní důchod – do jedné dávky s názvem sociální 
dávka pro začleňování. Rumunsko přešlo pro výpočet  dávek pro osoby se zdravotním 
postižením na používání sociálního referenčního ukazatele namísto indexu spotřebitelských 
cen, což vedlo ke zvýšení dávek pro dospělé se zdravotním postižením.  
Řada členských států přikročila k  reformám v  oblasti přístupu k  bydlení.  Dánsko přijalo 
akční plán na boj proti bezdomovectví, který se zakládá na posílení preventivních opatření a 
zlepšení poradenství o tom, jak se vymanit z bezdomovectví. Řecko zavedlo novou dávku na 
bydlení s průzkumem majetkových poměrů, která je ur čena pro rodiny s nízkým příjmem 
žijící v pronajatých obydlích a osoby, které platí hypotéku. Španělsko přijalo národní plán, 
který zahrnuje pomoc rodinám s nízkým příjmem s placením nájemného a předcházení 
vystěhování, finanční pomoc pro mladé osoby pořiz ující si domy v řídce osídlených oblastech 
a pomoc s renovací domů pro zvláštní zranitelné skupiny. Švédska vláda vyčlenila další 
finanční prostředky na podporu neziskových organizací pro boj proti bezdomovectví u 
mladých dospělých.  
 
164 
 Dynamika důchodových r eforem se přesouvá směrem k řešení problémů přiměřenosti.  
Zatímco opatření zaměřená na zlepšení finanční udržitelnosti nadále zaujímají v důchodových 
programech mnoha členských států významné místo, tento proces je spojen s opatřeními, 
která upravují oblas t působnosti důchodového mixu tak, aby odpovídal na klíčové výzvy trhu 
práce a důchodového systému: zabezpečení přiměřenosti důchodů, kombinace práce s 
důchody a přizpůsobení důchodových práv konkrétním kategoriím pracovníků.  
Některé členské státy se nadál e zaměřují na vyvážení doby trvání důchodu se střední 
délkou života.  Například reforma v roce 2017 v České republice omezila pokračující 
zvyšování věkové hranice pro odchod do důchodu na 65 let, která by měla být dosažena v 
roce 2030, přičemž poté bude pro pojena se střední délkou života, ačkoli pro zavedení tohoto 
propojení budou zapotřebí další právní předpisy. Jiné země zvyšují požadavky na délku 
pracovní kariéry. Například v Litvě se délka doby bude postupně zvyšovat z 30 let v roce 
2017 do roku 2027 na 35 let. Polsko naopak od října 2017 opětovně zavedlo nižší a 
diferencované věkové hranice pro odchod do důchodu u mužů a žen (u mužů 65 let a u žen 60 
let). To způsobilo prudké zvýšení odchodů do důchodu, přičemž nově přiznané důchody pro 
ženy jsou v průmě ru mnohem nižší než u mužů119. 
Další opatření důchodové reformy jsou zaměřena na snižování chudoby  (např. minimální 
záruky) a zlepšení zachování příjmu  (např. příznivá indexace, rozšiřování úlohy 
doplňkových důchodů). Lotyšsko, Malta a Rumunsko zvýšily nezda nitelná minima, z čehož 
by měli mít prospěch příjemci nižších důchodů. Minimální důchody se zvýšily v Bulharsku, 
Polsku a Rumunsku, kde bylo v roce 2017 poskytnuto značné zvýšení o 30  %. Byla zavedena 
další opatření, jako jsou dodatečné záruky pro důchodce  s dlouhodobou pracovní kariérou; 
např. Rakousko v roce 2017 zvýšilo minimální důchod z 883 EUR na 1000 EUR měsíčně u 
osob, které přispívaly po dobu alespoň 30 let120.  
V řadě členských států se stalo hlavní zásadou zlepšování účinnosti zdravotní péče 
prostř ednictvím lepší koordinace a posílení úlohy primární péče.  V Estonsku se současné 
plány pro zdravotnická střediska a nemocniční sítě snaží vytvořit multidisciplinární týmy, 
znovu definovat roli praktických lékařů ve vztahu k odborníkům a zlepšit odbornou p řípravu. 
Irsko zintenzivňuje kapitálové investice, mimo jiné tím, že po celé zemi vytváří střediska 
primární péče. Bulharsko a Francie představily na podzim roku 2018 návrhy zásadní reformy 
                                                           
119 Evropská komise a Výbor pro sociální ochranu (2018). Zpráva o přiměřenosti důchodů z roku 2018: současná 
a budoucí přiměřenost příjmu ve stář í v EU.  
120 Tamtéž. 
 
165 
 zdravotního systému, včetně účinnější nemocniční péče a lepší inte grace péče. Na Slovensku 
pokračuje úsilí o posílení slabé úlohy praktického lékaře v oblasti regulace přístupu pacientů k 
odborné a nemocniční péči a předcházení zbytečnému postupování pacientů specialistům. V 
Lotyšsku probíhá transformování praxí primární  péče do větších zdravotnických středisek s 
týmem 3 –6 praktických lékařů, alespoň dvou zdravotních sester a případně odborníků a 
rovněž probíhají reformy za účelem úpravy služeb pro hospitalizované pacienty v 
nemocnicích. V Chorvatsku by funkční integrace nemocnic (stále ještě v pilotní fázi) a 
zlepšená primární péče měly zlepšit kvalitu služeb, přinést úsporu a finanční stabilitu, jakož i 
zvýšit úroveň bezpečnosti a spokojenosti pacientů. V Rakousku bude do roku 2021 otevřeno 
75 center založených na meziob orových týmech.  
Jsou přijímána opatření ke zlepšení odborné přípravy a pracovních podmínek 
zdravotnických pracovníků.  V Itálii byly spojeny kompetence praktických lékařů, 
specialistů a zdravotních sester s cílem poskytování mimonemocniční péče. Rovněž 
Maďa rsko a Švédsko se zaměřují především na posílení nabídky dovedností v odvětví 
zdravotnictví a zlepšení pracovních podmínek a platů. V Rumunsku došlo od 1. března 2018 k 
výraznému zvýšení hrubých platů lékařů a zdravotních sester (o 70 –172 %). V Lotyšsku 
plánuje vláda do roku 2023 podstatné (téměř trojnásobné) zvýšení mezd zdravotníků. 
V Lotyšsku, Polsku, Portugalsku a Rumunsku se připravují podpůrná opatření, jež mají 
motivovat praktické lékaře a zdravotní sestry k  práci v  příměstských nebo venkovských 
oblastech.  
Zvláštní opatření ke zlepšení přístupu ke zdravotní péči zahrnují snížení plateb „z 
vlastní kapsy“ , konkrétně spoluúčasti, v některých členských státech. Jako příklad lze uvést 
Kypr, který v roce 2017 přijal rozsáhlou reformu, mimo jiné s cílem zajistit všeobecný přístup 
ke zdravotní péči do roku 2020. V Estonsku se od roku 2018 zvýšilo dodatečné propl ácení 
nákladů na léčivé přípravky vázané na lékařský předpis. V Litvě bylo v roce 2017 podniknuto 
několik opatření, jejichž cílem je omezení plateb za léčivé přípravky „z vlastní kapsy“ a 
zvýšení transparentnosti farmaceutické politiky. Opatření zahrnovala  snížení DPH na 
nákladné léčivé přípravky a limity na rozdíl mezi cenami léčivých přípravků nabízených v 
lékárnách a jejich referenčními cenami a propagaci generických léčivých přípravků a 
racionálního užívání léků.  
Některé členské státy se zaměřují na ho listický přístup k dlouhodobé péči.  Bulharsko 
přijalo akční plán pro provádění národní strategie dlouhodobé péče, která zahrnuje posílení 
 
166 
 institucionálního rámce pro poskytování a rozvoj integrovaných sociálních služeb. Polsko 
koncipovalo sociální politiku  pro starší závislé osoby založenou na systému podpory 
neformálních pečovatelů ze strany veřejných institucí a na síti komunitních a institucionálních 
služeb.  
Členské státy s cílem rozšířit skupinu opatrovníků navrhují různé možnosti politiky.  
Česká republ ika přijala zvláštní dovolenou (placenou v délce do tří měsíců) pro neformální 
pečovatele o závislé rodinné příslušníky. Estonsko zavedlo možnost vzít si dalších pět dnů 
placené pečovatelské dovolené pro zaměstnané pečovatele (příbuzného, manžela nebo 
manž elku, registrovaného partnera nebo pečovatele) za kalendářní rok. V Německu probíhá 
reforma vzdělávání a odborné přípravy zdravotních sester s cílem vytvořit společné učební 
osnovy a odbornou přípravu zdravotních sester v oblasti zdravotní péče, pediatrick é péče a 
dlouhodobé péče a snížit nedostatek pracovních sil.  
  
 
167 
 PŘÍLOHY  
Příloha 1: Hlavní ukazatele srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů, úrovně  
 
Zdroj: Eurostat.  
Pozn.: EUnv a EZnv odkazují na nevážené průměry EU a eurozóny.  
Označení – b: přerušení časových řad; e: odhad; p: prozatímní; u: nízká spolehlivost (malý počet sledování).  
  
Rok 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017
EU-28 11,0 10,7 10,6 11,6 11,6 11,5 5,2 5,2 5,1 23,8 23,5 22,5 e 12,0 11,6 10,9
EZ-19 11,6 11,1 11,0 11,2 11,2 11,2 5,2 5,2 5,1 23,1 23,1 22,1 e 12,2 11,7 11,2
EUnv 9,8 9,5 9,4 10,7 10,6 10,5 5,1 5,0 5,0 24,3 23,8 22,9 11,7 11,0 10,4
EZnv 10,1 9,5 9,4 10,4 10,3 10,1 5,0 5,0 4,9 23,6 23,1 22,3 11,5 10,8 10,2
BE 10,1 8,8 8,9 b 8,3 9,3 9,8 b 3,8 3,8 3,8 21,1 20,7 20,3 12,2 9,9 9,3 b
BG 13,4 13,8 12,7 6,6 7,3 8,0 7,1 7,7 b 8,2 41,3 40,4 b 38,9 19,3 18,2 15,3
CZ 6,2 6,6 6,7 16,6 16,0 15,8 3,5 3,5 3,4 14,0 13,3 12,2 7,5 7,0 6,3
DK 7,8 7,2 b 8,8 b 7,6 6,7 b 6,5 b 4,1 4,1 4,1 17,7 16,8 17,2 6,2 5,8 b 7,0 b
DE 10,1 10,3 10,1 8,7 8,2 7,9 4,8 4,6 4,5 20,0 19,7 19,0 6,2 6,7 6,3
EE 12,2 10,9 10,8 7,9 8,2 7,3 6,2 5,6 5,4 24,2 24,4 23,4 10,8 9,1 9,4
IE 7,0 6,2 5,1 b 12,3 12,1 12,1 4,5 4,4 : 26,0 24,2 : 14,3 12,6 10,9 b
EL 7,9 6,2 6,0 18,0 19,0 19,7 6,5 6,6 6,1 35,7 35,6 34,8 17,2 15,8 15,3
ES 20,0 19,0 18,3 11,2 11,5 11,9 6,9 6,6 6,6 28,6 27,9 26,6 15,6 14,6 13,3
FR 9,2 8,8 8,9 7,2 7,5 7,9 4,3 4,3 4,4 17,7 18,2 17,1 12,0 11,9 11,5
HR 2,8 u 2,8 u 3,1 9,5 9,6 10,6 5,2 5,0 5,0 29,1 27,9 26,4 18,1 16,9 15,4
IT 14,7 13,8 14,0 20,0 20,1 19,8 5,8 6,3 5,9 28,7 30,0 28,9 21,4 19,9 20,1
CY 5,2 7,6 8,5 8,3 9,7 9,5 5,2 4,9 4,6 28,9 27,7 25,2 15,3 16,0 16,1
LV 9,9 10,0 8,6 4,1 2,9 4,3 6,5 6,2 6,3 30,9 28,5 28,2 10,5 11,2 10,3
LT 5,5 4,8 5,4 2,4 1,9 1,0 7,5 7,1 7,3 29,3 30,1 29,6 9,2 9,4 9,1
LU 9,3 b 5,5 7,3 11,7 b 11,0 7,9 4,3 5,0 b 5,0 18,5 19,8 b 21,5 6,2 b 5,4 5,9
HU 11,6 b 12,4 12,5 13,7 14,0 15,3 4,3 4,3 4,3 28,2 26,3 25,6 11,6 b 11,0 11,0
MT 20,2 19,2 17,7 b 26,8 25,5 24,1 4,2 4,2 4,2 22,4 20,1 19,2 10,5 8,8 8,6 b
NL 8,2 8,0 7,1 11,1 11,0 10,5 3,8 3,9 b 4,0 16,4 16,7 b 17,0 4,7 4,6 4,0
AT 7,3 6,9 7,4 8,2 7,8 8,0 4,0 4,1 4,3 18,3 18,0 18,1 7,5 7,7 6,5
PL 5,3 5,2 5,0 13,8 14,2 14,6 4,9 4,8 4,6 23,4 21,9 19,5 11,0 10,5 9,5
PT 13,7 14,0 12,6 6,7 6,8 7,5 6,0 5,9 5,7 26,6 25,1 23,3 11,3 10,6 9,3
RO 19,1 18,5 18,1 17,5 17,6 17,1 8,3 7,2 6,5 37,4 38,8 35,7 18,1 17,4 15,2
SI 5,0 4,9 4,3 8,6 6,6 7,2 3,6 3,6 3,4 19,2 18,4 17,1 9,5 8,0 6,5
SK 6,9 7,4 9,3 14,7 14,2 12,8 3,5 3,6 3,5 18,4 18,1 16,3 13,7 12,3 12,1
FI 9,2 7,9 8,2 2,1 3,3 3,5 3,6 3,6 3,5 16,8 16,6 15,7 10,6 9,9 9,4
SE 7,0 7,4 7,7 4,2 3,8 4,0 4,1 4,3 4,3 18,6 18,3 17,7 6,7 6,5 6,2
UK 10,8 11,2 10,6 11,2 11,0 10,3 5,2 5,1 : 23,5 22,2 : 11,1 10,9 10,3Rovné příležitosti a přístup na trh práce
Osoby předčasně odcházející 
ze vzdělávání a odborné 
přípravy 
(v % obyvatelstva ve věku 
18–24 let)Rozdíl v zaměstnanosti žen a 
mužů
(v p.b.)Koeficient příjmové 
nerovnosti (S80/S20)Ohrožení chudobou nebo 
sociálním vyloučením (v %)Mladí lidé NEET (v % 
celkového obyvatelstva ve 
věku 15–24 let)
 
168 
 Příloha 1 (pokračování) Hlavní ukazatele srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů, 
úrovně  
 
Zdroj: Eurostat, OECD.  
Pozn.: EUnv a EZnv odkazují na nevážené průměry EU a  eurozóny. Reálný hrubý disponibilní příjem 
domácností (HDPD) na obyvatele se měří na základě „neupraveného příjmu“ (tj.  nejsou v  něm zahrnuty 
naturální sociální transfery) a bez úpravy o standardy kupní síly. Čistý příjem svobodného pracovníka 
pracujícího  na plný pracovní úvazek, který pobírá průměrnou mzdu, by měl být chápán a vykládán ve spojení s 
ostatními ukazateli, jako jsou míra chudoby pracujících, poměr mezi pátým a prvním decilem rozložení mezd 
(D5/D1) a další relevantní ukazatele EPM/SPPM a spole čného hodnotícího rámce.  U tohoto ukazatele se používá 
tříletý průměr, aby se vyrovnaly krátkodobé výkyvy.  
Označení – b: přerušení časových řad; e: odhad; p: prozatímní; u: nízká spolehlivost (malý počet sledování).  
  
Rok 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2014 2015 2016 2014 2015 2016
EU-28 70,1 71,1 72,2 9,4 8,6 7,6 4,5 4,0 3,4 98,7 100,7 102,5 : : :
EZ-19 69,0 70,0 71,0 10,9 10,0 9,1 5,5 5,0 4,4 96,7 98,0 99,5 : : :
EUnv 70,0 71,1 72,5 9,7 8,7 7,6 4,8 4,1 3,4 97,7 100,2 103,5 19063 19267 19671
EAnv 69,6 70,6 72,0 10,5 9,7 8,6 5,3 4,7 4,0 94,4 96,2 98,4 20118 20574 20987
BE 67,2 67,7 68,5 b 8,5 7,8 7,1 b 4,4 4,0 3,5 b 96,7 96,3 97,0 24355 24772 25082
BG 67,1 67,7 71,3 9,2 7,6 6,2 5,6 4,5 3,4 110,4 120,1 133,6 8164 8742 9329
CZ 74,8 76,7 78,5 5,1 4,0 2,9 2,4 1,7 1,0 100,9 104,9 108,2 13496 13809 14111
DK 76,5 77,4 b 76,9 b 6,2 6,2 5,7 1,7 1,4 b 1,3 b 104,1 107,5 110,9 25491 26170 26568
DE 78,0 78,6 79,2 4,6 4,1 3,8 2,0 1,7 1,6 104,2 105,3 106,9 25935 26528 27040
EE 76,5 76,6 78,7 6,2 6,8 5,8 2,4 2,1 1,9 101,0 105,7 109,4 13048 13741 14373
IE 69,9 71,4 73,0 10,0 8,4 6,7 5,3 4,2 3,0 89,8 92,0 93,7 24726 24994 25510
EL 54,9 56,2 57,8 24,9 23,6 21,5 18,2 17,0 15,6 70,4 69,4 68,7 18169 18447 18577
ES 62,0 63,9 65,5 22,1 19,6 17,2 11,4 9,5 7,7 90,3 92,7 94,3 21999 22584 23077
FR 69,5 70,0 70,6 10,4 10,1 9,4 4,6 4,6 4,2 100,3 100,8 102,3 23761 24291 24579
HR 60,6 61,4 63,6 16,1 13,4 11,1 10,2 6,6 4,6 : : : : 12789 13113
IT 60,5 61,6 62,3 11,9 11,7 11,2 6,9 6,7 6,5 88,5 89,6 90,7 20597 20762 21070
CY 67,9 68,7 70,8 15,0 13,0 11,1 6,8 5,8 4,5 75,9 78,0 82,1 : : :
LV 72,5 73,2 74,8 9,9 9,6 8,7 4,5 4,0 3,3 91,6 98,5 103,9 6994 8502 10082
LT 73,3 75,2 76,0 9,1 7,9 7,1 3,9 3,0 2,7 103,5 108,2 114,6 9912 10517 11151
LU 70,9 b 70,7 71,5 6,5 6,3 5,6 1,9 b 2,2 2,1 103,1 102,5 101,5 31367 31922 32320
HU 68,9 71,5 73,3 6,8 5,1 4,2 3,1 2,4 1,7 101,2 103,4 109,8 11256 11480 11712
MT 69,0 71,1 73,0 5,9 5,2 4,6 2,4 1,9 1,6 : : : 21284 21218 21243
NL 76,4 77,1 78,0 6,9 6,0 4,9 3,0 2,5 1,9 98,9 100,1 101,5 27800 28570 28768
AT 74,3 74,8 75,4 5,7 6,0 5,5 1,7 1,9 1,8 96,4 95,2 96,3 25379 26039 26859
PL 67,8 69,3 70,9 7,5 6,2 4,9 3,0 2,2 1,5 113,4 117,7 124,8 12606 13221 13757
PT 69,1 70,6 73,4 12,6 11,2 9,0 7,2 6,2 4,5 92,0 94,7 97,0 16207 16043 15984
RO 66,0 66,3 68,8 6,8 5,9 4,9 3,0 3,0 2,0 100,4 102,8 114,2 8621 8987 9609
SI 69,1 70,1 73,4 9,0 8,0 6,6 4,7 4,3 3,1 92,8 94,6 99,1 14741 14958 15049
SK 67,7 69,8 71,1 11,5 9,7 8,1 7,6 5,8 5,1 101,8 105,8 108,6 11698 12106 12446
FI 72,9 73,4 74,2 9,4 8,8 8,6 2,3 2,3 2,1 101,4 102,6 103,5 24154 24346 24545
SE 80,5 81,2 81,8 7,4 6,9 6,7 1,5 1,3 1,2 111,6 113,3 115,9 25612 25892 25992
UK 76,8 77,5 78,2 5,3 4,8 4,4 1,6 1,3 1,1 100,0 104,4 103,5 28255 28770 29177Čistý příjem 
svobodného pracovníka 
pracujícího na plný pracovní 
úvazek, 
který pobírá průměrnou mzdu 
(ve standardu kupní síly)Dynamické trhy práce a spravedlivé pracovní podmínky
Míra nezaměstnanosti 
(v % aktivního obyvatelstva ve 
věku 15–74 let) Reálný HDPD na obyvatele 
(2008 = 100)Míra zaměstnanosti 
(v % obyvatelstva ve věku 
20–64 let)Míra dlouhodobé 
nezaměstnanosti (v % 
aktivního obyvatelstva ve 
věku 15–74 let)
 
169 
 Příloha 1 (pokračování) Hlavní ukazatele srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů, 
úrovně  
 
Zdroj: Eurostat.  
Pozn.: EUnv a EZnv odkazují na nevážené průměry EU a eurozóny.  
Označení – b: přerušení časových řad; e: odhad; p: prozatímní; u: nízká spolehlivost (malý počet sledování).  
 
  
Rok 2015 2016 2017 2014 2015 2016 2015 2016 2017 2015 2016 2017
EU-28 33,7 33,2 32,4 e 28,4 30,3 32,9 3,2 2,5 1,6 e 55,0 56,0 57,0
EZ-19 33,1 32,3 31,3 e 32,3 33,9 38,2 2,6 2,3 1,3 e : : :
EUnv 35,2 34,3 33,4 27,3 28,0 29,9 3,4 3,1 2,5 55,2 55,6 57,3
EZnv 35,0 34,2 32,5 29,2 29,4 32,3 3,4 3,4 2,7 56,7 57,0 59,7
BE 44,2 41,1 39,5 48,8 50,1 43,8 2,4 2,4 2,1 60,0 61,0 61,0
BG 22,5 17,9 b 19,9 11,2 9,0 12,5 4,7 2,8 b 2,1 31,0 26,0 29,0
CZ 42,3 40,5 42,4 4,4 2,9 4,7 0,8 0,7 0,5 57,0 54,0 60,0
DK 52,7 52,2 51,0 69,6 77,3 70,0 1,3 1,3 1,0 75,0 78,0 71,0
DE 33,5 34,8 33,2 27,5 25,9 32,6 0,5 0,3 0,3 67,0 68,0 68,0
EE 22,3 24,9 27,3 19,5 21,5 30,2 12,7 15,3 11,8 65,0 60,0 60,0
IE 55,0 52,2 : 27,4 30,6 28,6 2,8 2,6 : 44,0 44,0 48,0
EL 16,1 15,9 15,8 12,8 11,4 8,9 12,3 13,1 10,0 44,0 46,0 46,0
ES 26,6 24,4 23,9 37,0 39,7 39,3 0,6 0,5 0,1 54,0 53,0 55,0
FR 43,1 42,4 44,8 39,5 41,8 48,9 1,2 1,3 1,0 57,0 56,0 57,0
HR 35,5 28,6 24,8 17,1 11,8 15,6 1,9 1,7 1,6 51,0 55,0 41,0
IT 21,7 21,4 19,4 22,9 27,3 34,4 7,2 5,5 1,8 43,0 44,0 :u
CY 36,2 35,6 35,9 25,5 20,8 24,9 1,5 0,6 1,5 43,0 43,0 50,0
LV 17,6 21,6 21,9 21,6 22,8 28,3 8,4 b 8,2 6,2 49,0 50,0 b 48,0
LT 22,4 21,5 23,2 22,9 9,7 15,2 2,9 3,1 1,5 51,0 52,0 55,0
LU 43,8 39,1 b 35,5 49,0 51,9 50,9 0,9 0,4 b 0,3 86,0 86,0 85,0
HU 42,0 43,8 46,4 14,3 15,3 15,6 2,6 1,3 1,0 50,0 51,0 50,0
MT 31,2 30,7 29,1 18,2 17,9 31,4 0,8 1,0 0,2 52,0 49,0 56,0
NL 48,0 42,5 b 39,7 44,6 46,3 53,0 0,1 0,2 b 0,1 72,0 77,0 79,0
AT 45,7 46,4 42,2 16,0 22,2 20,5 0,1 0,2 0,2 64,0 65,0 67,0
PL 23,1 24,5 37,5 5,6 5,4 7,8 7,3 6,6 3,3 b 40,0 44,0 46,0
PT 26,1 24,0 22,5 44,9 47,2 49,9 3,0 2,4 2,3 48,0 48,0 50,0
RO 13,3 14,2 16,6 2,6 9,4 17,4 9,4 6,5 4,7 26,0 28,0 29,0
SI 42,3 42,8 44,6 37,3 37,4 39,5 0,2 0,4 3,5 51,0 53,0 54,0
SK 35,3 31,0 29,1 6,5 1,1 0,5 2,1 2,3 2,4 53,0 55,0 59,0
FI 53,7 57,0 56,9 33,2 32,6 32,6 4,3 b 4,1 3,6 74,0 73,0 76,0
SE 45,3 45,8 46,1 56,7 64,0 51,0 1,3 1,6 1,4 72,0 69,0 b 77,0
UK 43,3 43,4 : 28,9 30,4 28,5 2,8 1,0 : 67,0 69,0 71,0Subjektivně neuspokojená 
potřeba zdravotní péče (v %)Osoby, jež mají základní nebo 
vyšší než základní celkové 
digitální dovednosti (v % 
obyvatelstva ve věku 16–74 
let)Veřejná podpora / sociální ochrana a začleňování
Účinek sociálních transferů 
(kromě důchodů) na 
snižování chudoby (v %)Děti mladší tří let ve formální 
péči o děti (v %)
 
170 
 Příloha 2: Hlavní ukazatele srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů, změny a odstup 
ve srovnání s EU  
 
Zdroj: Eurostat.  
Pozn.: EUnv a EZnv odkazují na nevážené průměry EU a eurozóny. Ke dni  26. října 2018 nebyly odhady 
statistické významnosti změn pro še tření pracovních sil a ukazatele založené na statistice EU v  oblasti příjmů a 
životních podmínek dosud k dispozici.   
Označení – b: přerušení časových řad; e: odhad; p: prozatímní; u: nízká spolehlivost (malý počet sledování).  
Rok
Meziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v 
EUMeziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v 
EUMeziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v 
EUMeziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v 
EUMeziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v 
EU
EU-28 -0,1 1,2 0,0 -0,1 1,0 0,0 -0,1 0,1 0,0 -1,0 -0,4 0,0 -0,7 0,5 0,0
EZ-19 -0,1 1,6 0,0 0,0 0,7 0,1 -0,1 0,1 0,0 -1,0 -0,8 0,0 -0,5 0,8 0,2
EUnv -0,1 0,0 0,0 -0,1 0,0 0,0 -0,1 0,0 0,0 -1,0 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0
EZnv -0,1 0,0 0,0 -0,2 -0,4 -0,1 -0,1 0,0 0,0 -0,8 -0,6 0,2 -0,6 -0,2 0,1
BE 0,1 b -0,5 0,2 0,5 b -0,7 0,6 0,0 -1,2 0,1 -0,4 -2,6 0,6 –0,6 b -1,1 0,1
BG -1,1 3,3 -1,0 0,7 -2,5 0,8 0,5 3,2 0,6 -1,5 16,0 -0,5 -2,9 4,9 -2,2
CZ 0,1 -2,7 0,2 -0,2 5,3 -0,1 -0,1 -1,6 0,0 -1,1 -10,7 -0,1 -0,7 -4,1 0,0
DK 1,6 b -0,6 1,7 –0,2 b -4,0 -0,1 0,0 -0,9 0,1 0,4 -5,7 1,4 1,2 b -3,4 1,9
DE -0,2 0,7 -0,1 -0,3 -2,6 -0,2 -0,1 -0,5 0,0 -0,7 -3,9 0,3 -0,4 -4,1 0,3
EE -0,1 1,4 0,0 -0,9 -3,2 -0,8 -0,2 0,4 -0,1 -1,0 0,5 0,0 0,3 -1,0 1,0
IE –1,1 b -4,3 -1,0 0,0 1,6 0,1 : : : : : : –1,7 b 0,5 -1,0
EL -0,2 -3,4 -0,1 0,7 9,2 0,8 -0,5 1,1 -0,4 -0,8 11,9 0,2 -0,5 4,9 0,2
ES -0,7 8,9 -0,6 0,4 1,4 0,5 0,0 1,6 0,1 -1,3 3,7 -0,3 -1,3 2,9 -0,6
FR 0,1 -0,5 0,2 0,4 -2,6 0,5 0,1 -0,6 0,2 -1,1 -5,8 -0,1 -0,4 1,1 0,3
HR 0,3 -6,3 0,4 1,0 0,1 1,1 0,0 0,0 0,1 -1,5 3,5 -0,5 -1,5 5,0 -0,8
IT 0,2 4,6 0,3 -0,3 9,3 -0,2 -0,4 0,9 -0,3 -1,1 6,0 -0,1 0,2 9,7 0,9
CY 0,9 -0,9 1,0 -0,2 -1,0 -0,1 -0,3 -0,4 -0,2 -2,5 2,3 -1,5 0,1 5,7 0,8
LV -1,4 -0,8 -1,3 1,4 -6,2 1,5 0,1 1,3 0,2 -0,3 5,3 0,7 -0,9 -0,1 -0,2
LT 0,6 -4,0 0,7 -0,9 -9,5 -0,8 0,2 2,3 0,3 -0,5 6,7 0,5 -0,3 -1,3 0,4
LU 1,8 -2,1 1,9 -3,1 -2,6 -3,0 0,0 0,0 0,1 1,7 -1,4 2,7 0,5 -4,5 1,2
HU 0,1 3,1 0,2 1,3 4,8 1,4 0,0 -0,7 0,1 -0,7 2,7 0,3 0,0 0,6 0,7
MT –1,5 b 8,3 -1,4 -1,4 13,6 -1,3 0,0 -0,8 0,1 -0,9 -3,7 0,1 –0,2 b -1,8 0,5
NL -0,9 -2,3 -0,8 -0,5 0,0 -0,4 0,1 -1,0 0,2 0,3 -5,9 1,3 -0,6 -6,4 0,1
AT 0,5 -2,0 0,6 0,2 -2,5 0,3 0,2 -0,7 0,3 0,1 -4,8 1,1 -1,2 -3,9 -0,5
PL -0,2 -4,4 -0,1 0,4 4,1 0,5 -0,2 -0,4 -0,1 -2,4 -3,4 -1,4 -1,0 -0,9 -0,3
PT -1,4 3,2 -1,3 0,7 -3,0 0,8 -0,2 0,7 -0,1 -1,8 0,4 -0,8 -1,3 -1,1 -0,6
RO -0,4 8,7 -0,3 -0,5 6,6 -0,4 -0,7 1,5 -0,6 -3,1 12,8 -2,1 -2,2 4,8 -1,5
SI -0,6 -5,1 -0,5 0,6 -3,3 0,7 -0,2 -1,6 -0,1 -1,3 -5,8 -0,3 -1,5 -3,9 -0,8
SK 1,9 -0,1 2,0 -1,4 2,3 -1,3 -0,1 -1,5 0,0 -1,8 -6,6 -0,8 -0,2 1,7 0,5
FI 0,3 -1,2 0,4 0,2 -7,0 0,3 -0,1 -1,5 0,0 -0,9 -7,2 0,1 -0,5 -1,0 0,2
SE 0,3 -1,7 0,4 0,2 -6,5 0,3 0,0 -0,7 0,1 -0,6 -5,2 0,4 -0,3 -4,2 0,4
UK -0,6 1,2 -0,5 -0,7 -0,2 -0,6 : : : : : : -0,6 -0,1 0,1Rovné příležitosti a přístup na trh práce
Rozdíl v zaměstnanosti žen a 
mužů
(v p.b.)Koeficient příjmové nerovnosti 
(S80/S20)Ohrožení chudobou nebo 
sociálním vyloučením (v %)Mladí lidé NEET (v % celkového 
obyvatelstva ve věku 15–24 let)Osoby předčasně odcházející ze 
vzdělávání a odborné přípravy 
(v % obyvatelstva ve věku 18–24 
let)
2017 2017 2017 2017 2017
 
171 
 Příloha 2 (pokračování) Hlavní ukazatele srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů, 
změny a odstup ve srovnání s EU  
 
Zdroj: Eurostat, OECD.  
Pozn.: EUnv a EZnv odkazují na nevážené průměry EU a eurozóny. Reálný hrubý disponibilní příjem 
domácností (HDPD) na obyvatele se měří na základě „neupraveného příjmu“ (tj.  nejsou v  něm zahrnuty 
naturální sociální transfery) a bez úpravy o standardy kupní síly. Čistý příjem svobodného pracovníka 
pracujícího na plný pracovní úvazek, který pobírá průměrnou mzdu, by měl být chápán a vykládán ve  spojení s 
ostatními ukazateli, jako jsou míra chudoby pracujících, poměr mezi pátým a prvním decilem rozložení mezd 
(D5/D1) a další relevantní ukazatele EPM/SPPM a společného hodnotícího rámce.  U tohoto ukazatele se odstup 
ve srovnání s průměrem EU vyjadř uje jako standardy kupní síly a změny jsou vyjádřeny v reálných hodnotách v 
národní měně; V případě úrovní i změn se používá tříletý průměr, aby se vyrovnaly krátkodobé výkyvy. Ke dni 
26. října 2018 nebyly odhady statistické významnosti změn pro šetření pr acovních sil a ukazatele založené na 
statistice EU v  oblasti příjmů a životních podmínek dosud k dispozici.   
Označení – b: přerušení časových řad; e: odhad; p: prozatímní; u: nízká spolehlivost (malý počet sledování).  
Rok
Meziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v EUMeziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v EUMeziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v 
EUMeziroční 
změnaOdstup 
od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v 
EUMeziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v EU
EU-28 1,1 -0,3 -0,4 -1,0 0,0 0,1 -0,6 0,0 0,1 1,9 -1,0 -1,4 : : :
EZ-19 1,0 -1,5 -0,5 -0,9 1,5 0,2 -0,6 1,0 0,1 1,5 -4,1 -1,8 : : :
EUnv 1,5 0,0 0,0 -1,1 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0 3,3 0,0 0,0 2,6 0,0 0,0
EZnv 1,4 -0,6 -0,1 -1,1 0,9 0,0 -0,7 0,7 0,0 2,3 -5,1 -1,0 1,9 1315 -0,6
BE 0,8 b -4,0 -0,7 –0,7 b -0,5 0,4 –0,5 b 0,1 0,2 0,7 -6,5 -2,6 0,1 5411 -2,4
BG 3,6 -1,2 2,1 -1,4 -1,4 -0,3 -1,1 0,0 -0,4 11,2 30,0 7,9 8,6 -10342 6,0
CZ 1,8 6,0 0,3 -1,1 -4,7 0,0 -0,7 -2,4 0,0 3,1 4,6 -0,2 2,2 -5560 -0,3
DK –0,5 b 4,4 -2,0 -0,5 -1,9 0,6 –0,1 b -2,1 0,6 3,2 7,4 -0,1 1,3 6896 -1,3
DE 0,6 6,7 -0,9 -0,3 -3,8 0,8 -0,1 -1,8 0,6 1,5 3,4 -1,8 1,7 7369 -0,9
EE 2,1 6,2 0,6 -1,0 -1,8 0,1 -0,2 -1,5 0,5 3,6 5,9 0,3 5,2 -5298 2,7
IE 1,6 0,5 0,1 -1,7 -0,9 -0,6 -1,2 -0,4 -0,5 1,9 -9,9 -1,5 2,0 5839 -0,6
EL 1,6 -14,7 0,1 -2,1 13,9 -1,0 -1,4 12,2 -0,7 -1,1 -34,9 -4,4 0,0 -1094 -2,5
ES 1,6 -7,0 0,1 -2,4 9,6 -1,3 -1,8 4,3 -1,1 1,8 -9,2 -1,5 1,9 3406 -0,6
FR 0,6 -1,9 -0,9 -0,7 1,8 0,4 -0,4 0,8 0,3 1,4 -1,3 -1,9 0,6 4908 -2,0
HR 2,2 -8,9 0,7 -2,3 3,5 -1,2 -2,0 1,2 -1,3 : : : 2,3 -6558 -0,3
IT 0,7 -10,2 -0,8 -0,5 3,6 0,6 -0,2 3,1 0,5 1,2 -12,8 -2,1 0,7 1399 -1,9
CY 2,1 -1,7 0,6 -1,9 3,5 -0,8 -1,3 1,1 -0,6 5,3 -21,4 2,0 : : :
LV 1,6 2,3 0,1 -0,9 1,1 0,2 -0,7 -0,1 0,0 5,6 0,4 2,2 7,4 -9590 4,8
LT 0,8 3,5 -0,7 -0,8 -0,5 0,3 -0,3 -0,7 0,4 6,0 11,1 2,7 6,5 -8521 4,0
LU 0,8 -1,0 -0,7 -0,7 -2,0 0,4 -0,1 -1,3 0,6 -1,0 -2,1 -4,3 0,7 12649 -1,8
HU 1,8 0,8 0,3 -0,9 -3,4 0,2 -0,7 -1,7 0,0 6,1 6,2 2,8 4,5 -7960 1,9
MT 1,9 0,5 0,4 -0,6 -3,0 0,5 -0,3 -1,8 0,4 : : : 0,4 1572 -2,2
NL 0,9 5,5 -0,6 -1,1 -2,7 0,0 -0,6 -1,5 0,1 1,4 -2,0 -1,9 1,2 9097 -1,4
AT 0,6 2,9 -0,9 -0,5 -2,1 0,6 -0,1 -1,6 0,6 1,1 -7,3 -2,2 2,1 7188 -0,4
PL 1,6 -1,6 0,1 -1,3 -2,7 -0,2 -0,7 -1,9 0,0 6,1 21,3 2,8 4,9 -5915 2,3
PT 2,8 0,9 1,3 -2,2 1,4 -1,1 -1,7 1,1 -1,0 2,5 -6,5 -0,8 -0,6 -3688 -3,2
RO 2,5 -3,7 1,0 -1,0 -2,7 0,1 -1,0 -1,4 -0,3 11,1 10,7 7,8 8,5 -10063 6,0
SI 3,3 0,9 1,8 -1,4 -1,0 -0,3 -1,2 -0,3 -0,5 4,8 -4,4 1,5 1,2 -4622 -1,4
SK 1,3 -1,4 -0,2 -1,6 0,5 -0,5 -0,7 1,7 0,0 2,6 5,0 -0,7 3,1 -7225 0,5
FI 0,8 1,7 -0,7 -0,2 1,0 0,9 -0,2 -1,3 0,5 0,9 0,0 -2,4 0,3 4874 -2,3
SE 0,6 9,3 -0,9 -0,2 -0,9 0,9 -0,1 -2,2 0,6 2,3 12,4 -1,0 1,5 6321 -1,1
UK 0,7 5,7 -0,8 -0,4 -3,2 0,7 -0,2 -2,3 0,5 -0,9 0,0 -4,2 0,9 9506 -1,6Reálný HDPD na obyvatele 
(2008 = 100)Čistý příjem 
svobodného pracovníka pracujícího 
na plný pracovní úvazek, 
který pobírá průměrnou mzdu
2016 2016Dynamické trhy práce a spravedlivé pracovní podmínky
2017 2017 2017Míra nezaměstnanosti 
(v % aktivního obyvatelstva ve věku 
15–74 let) Míra dlouhodobé nezaměstnanosti 
(v % aktivního obyvatelstva ve 
věku 15–74 let)Míra zaměstnanosti 
(v % obyvatelstva ve věku 20–64 let)
 
172 
 Příloha 2 (pokračování) Hlavní ukazat ele srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů, 
změny a odstup ve srovnání s EU  
 
Zdroj: Eurostat.  
Pozn.: EUnv a EZnv odkazují na nevážené průměry EU a eurozóny.  
Označení – b: přerušení časových řad; e: odhad; p: prozatímní; u: nízká spolehlivost (malý počet sledování). Ke 
dni 26. října 2018 nebyly odhady statistické významnosti změn pro šetření pracovních sil a ukazatele založené na 
statistice EU v  oblasti příjmů a životních podmínek dosud k dispozici.   
  
Rok
Meziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v 
EUMeziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v 
EUMeziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v 
EUMeziroční 
změnaOdstup od 
průměru 
EURozdíl 
meziroční 
změny v 
členském 
státě a 
meziroční 
změny v 
EU
EU-28 -0,8 -1,0 -1,0 2,6 3,0 0,7 -0,9 -0,9 -0,2 1,0 -0,3 -0,3
EZ-19 -1,0 -2,1 -1,2 4,3 8,3 2,4 -1,0 -1,2 -0,3 : : :
EUnv 0,2 0,0 0,0 1,9 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0 1,3 0,0 0,0
EZnv -0,7 -1,0 -0,9 2,9 2,4 1,0 -0,7 0,2 0,1 1,9 2,3 0,6
BE -1,5 6,1 -1,7 -6,3 13,9 -8,2 -0,3 -0,4 0,4 0,0 3,7 -1,3
BG 1,9 -13,6 1,8 3,5 -17,4 1,6 -0,7 -0,4 0,0 3,0 -28,3 1,7
CZ 1,9 9,0 1,7 1,8 -25,2 -0,1 -0,2 -2,0 0,5 6,0 2,7 4,7
DK -1,2 17,6 -1,4 -7,3 40,1 -9,2 -0,3 -1,5 0,4 -7,0 13,7 -8,3
DE -1,6 -0,2 -1,8 6,7 2,7 4,8 0,0 -2,2 0,7 0,0 10,7 -1,3
EE 2,4 -6,1 2,2 8,7 0,3 6,8 -3,5 9,3 -2,8 0,0 2,7 -1,3
IE : : : -2,0 -1,3 -3,9 : : : 4,0 -9,3 2,7
EL 0,0 -17,6 -0,2 -2,5 -21,0 -4,4 -3,1 7,5 -2,4 0,0 -11,3 -1,3
ES -0,5 -9,5 -0,7 -0,4 9,4 -2,3 -0,4 -2,4 0,3 2,0 -2,3 0,7
FR 2,4 11,4 2,3 7,1 19,0 5,2 -0,3 -1,5 0,4 1,0 -0,3 -0,3
HR -3,8 -8,6 -3,9 3,8 -14,3 1,9 -0,1 -0,9 0,6 -14,0 -16,3 -15,3
IT -1,9 -14,0 -2,1 7,1 4,5 5,2 -3,7 -0,7 -3,0 : : :
CY 0,3 2,5 0,1 4,1 -5,0 2,2 0,9 -1,0 1,6 7,0 -7,3 5,7
LV 0,3 -11,5 0,1 5,5 -1,6 3,6 -2,0 3,7 -1,3 -2,0 -9,3 -3,3
LT 1,6 -10,3 1,5 5,5 -14,7 3,6 -1,6 -1,0 -0,9 3,0 -2,3 1,7
LU -3,6 2,1 -3,8 -1,0 21,0 -2,9 -0,1 -2,2 0,6 -1,0 27,7 -2,3
HU 2,6 13,0 2,4 0,3 -14,3 -1,6 -0,3 -1,5 0,4 -1,0 -7,3 -2,3
MT -1,6 -4,3 -1,7 13,5 1,5 11,6 -0,8 -2,3 -0,1 7,0 -1,3 5,7
NL -2,8 6,3 -3,0 6,7 23,1 4,8 -0,1 -2,4 0,6 2,0 21,7 0,7
AT -4,2 8,7 -4,4 -1,7 -9,4 -3,6 0,0 -2,3 0,7 2,0 9,7 0,7
PL 13,1 4,1 12,9 2,4 -22,1 0,5 –3,3 b 0,8 -2,6 2,0 -11,3 0,7
PT -1,5 -11,0 -1,7 2,7 20,0 0,8 -0,1 -0,2 0,6 2,0 -7,3 0,7
RO 2,4 -16,8 2,2 8,0 -12,5 6,1 -1,8 2,2 -1,1 1,0 -28,3 -0,3
SI 1,8 11,1 1,6 2,1 9,6 0,2 3,1 1,0 3,8 1,0 -3,3 -0,3
SK -1,8 -4,3 -2,0 -0,6 -29,4 -2,5 0,1 -0,1 0,8 4,0 1,7 2,7
FI -0,1 23,5 -0,3 0,0 2,7 -1,9 -0,5 1,1 0,2 3,0 18,7 1,7
SE 0,3 12,6 0,1 -13,0 21,1 -14,9 -0,2 -1,1 0,5 8,0 19,7 6,7
UK : : : -1,9 -1,4 -3,8 : : : 2,0 13,7 0,72017 2016 2017 2017Subjektivně neuspokojená 
potřeba zdravotní péče (v %)Osoby, jež mají základní nebo 
vyšší než základní celkové 
digitální dovednosti (v % 
obyvatelstva ve věku 16–74 let)Účinek sociálních transferů 
(kromě důchodů) na snižování 
chudoby (v %)Děti mladší tří let ve formální péči 
o děti (v %)Veřejná podpora / sociální ochrana a začleňování
 
173 
 Příloha 3: Metodická poznámka k  identifikaci tre ndů a úrovní ve  srovnávacím přehledu  
V polovině roku 2015 se Evropská komise, Výbor pro zaměstnanost a Výbor pro sociální ochranu dohodly na 
metodice pro posuzování výsledků členských států podle srovnávacího přehledu klíčových ukazatelů 
zaměstnanosti a s ociálních ukazatelů. V  rámci této dohody bylo cílem metodiky stanovit pro každý ukazatel 
měřítko relativního postavení každého členského státu v  mezích distribuce (rozložení) hodnot ukazatele (skóre) 
v EU. Metodika se společně používá pro úrovně v  určitém roce (úrovně) i pro meziroční změny (změny), což 
umožňuje ucelené posouzení výsledků členských států121.  
V roce 2017 se Komise po dohodě s Výborem pro zaměstnanost a Výborem pro sociální ochranu rozhodla použít 
tuto metodiku pro srovnávací přehled sociálníc h ukazatelů, který doplňuje evropský pilíř sociálních práv.  
Úrovně a změny se u každého ukazatele převedou na standardní skóre (nazývané také „Z -skóre“), aby se použila 
stejná metrika na všechny ukazatele. Toho lze dosáhnout prostřednictvím standardizace n ezpracovaných hodnot 
úrovní a změn podle vzorce:  
𝑧−𝑠𝑐𝑜𝑟𝑒  𝑓𝑜𝑟 𝑀𝑆 𝑋= [𝑀𝑆 𝑋 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡𝑜𝑟  −𝑎𝑣𝑒𝑟𝑎𝑔𝑒  (𝑀𝑆 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡𝑜𝑟 )]
𝑠𝑡𝑎𝑛𝑑𝑎𝑟𝑑  𝑑𝑒𝑣𝑖𝑎𝑡𝑖𝑜𝑛  (𝑀𝑆 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡𝑜𝑟 ) 
Poté se analyzuje distribuce (rozložení) skóre (zvl ášť pro úrovně a pro změny). Tento přístup umožňuje vyjádřit 
za každý členský stát jeho nezpracovanou hodnotu ukazatele z  hlediska toho, o kolik směrodatných odchylek se 
daná hodnota odklání od (neváženého) průměru. Výsledky každého členského státu se poso udí a klasifikují na 
základě výsledného Z -skóre ve srovnání s  množinou předem stanovených prahových hodnot, které jsou 
stanoveny jako násobky směrodatné odchylky.  
Největším problémem tohoto přístupu je stanovení mezních bodů. Jelikož nelze určit předpoklá dané parametry 
týkající se distribuce (rozložení) pozorovaných nezpracovaných hodnot122, obvykle se pro volbu prahových 
hodnot použije hrubé empirické měřítko. Podle analýzy klíčových ukazatelů použitých ve srovnávacím přehledu 
bylo dohodnuto následující:  
1. jakákoli hodnota (skóre) nižší než –1 znamená velmi dobrý výsledek  
2. jakákoli hodnota (skóre) mezi –1 a –0,5 znamená dobrý výsledek  
3. jakákoli hodnota (skóre) mezi –0,5 a 0,5 znamená neutrální výsledek  
4. jakákoli hodnota (skóre) mezi 0,5 a 1 znamená špatný výsle dek 
5. jakákoli hodnota (skóre) vyšší než 1 znamená velmi špatný výsledek123 
 
Tabulka 4: Prahové hodnoty pro Z -skóre  
  Prahové hodnoty pro Z -skóre  
–1,0 – 0,5 0 0,5 1,0 
(menší než)  (menší než)  (mezi)  (větší než)  (větší než)  
Posouzení  
Úroveň  velmi nízká  nízká  průměrná  vysoká  velmi vysoká  
        
                                                           
121 Vyjma nového ukazatele „Čistý příjem svobodného bezdětného pracovníka pracujícího na plný pracovní 
úvazek, který pobírá průměrnou mzdu“, pro který se používá v případě úrovní i změn tříletý průměr, aby se 
vyrovnaly krátkodobé výkyvy.  
122 Byly provedeny zkoušky normality i rozložení po obou osách (tzv.  distribuce ve tvaru T) a výsledkem bylo 
odmítnutí každé distribuční hypotézy.  
123 V případě normality odpovídají zvolené mezní body zhruba 15  %, 30  %, 50  %, 70  % a 85  % kumulativní 
distribuce.  
 
174 
 Změna  mnohem nižší 
než průměr  podprůměrná  průměrná  nadprůměrná  mnohem vyšší 
než průměr  
 
175 
 Kombinací hodnocení úrovní a změn je možné zařadit celkové výsledky země podle každého ukazatele do jedné 
z následujících sedmi kategorií. Význam jednotlivých barev je znázorněn v  příslušných grafech v  hlavním textu 
zprávy.  
V níže uvedených tabulkách je u vedena klasifikace na základě Z -skóre pro ty ukazatele, jejichž nízká hodnota  se 
považuje za dobrý výsledek  (např.  míra nezaměstnanosti, AROPE atd.).  
Nejlepší    Skóre nižší než –1,0 u úrovní a méně 
než 1,0 u změn  Členské státy s  úrovněmi mnohem 
lepšími než průměr EU a se zlepšující se 
situací nebo se situací, která se 
nezhoršuje výrazně rychleji než průměr 
EU 
Lepší než průměr  Skóre mezi –1,0 a –0,5 u úrovní a méně 
než 1,0 u změn nebo  skóre mezi –0,5 a 
0,5 u úrovní a méně než –1,0 u změn  Členské státy s  úrovněmi lepšími než 
průměr EU a se zlepšující se situací nebo 
se situací, která se nezhoršuje výrazně 
rychleji než průměr EU  
Dobrý, ale je třeba 
sledovat  Skóre nižší než –0,5 u úrovní a více než 
1,0 u změn a představující změnu vyšší 
než nula124 Členské státy s  úrovněmi lepšími nebo 
mnohem lepšími než průměr EU, ale se 
situací, která se zhoršuje výrazně rychleji 
než průměr EU  
Průměrný/neutrální  Skóre mezi –0,5 a 0,5 u úrovní a mezi –
1,0 a 1,0 u změn  Členské státy s  průměrnými úrovněmi a 
se situací, která  se nezlepšuje ani 
nezhoršuje výrazně rychleji než průměr 
EU 
Slabý, avšak zlepšující 
se Skóre více než 0,5 u úrovní a méně než 
–1,0 u změn  Členské státy s  úrovněmi horšími nebo 
mnohem horšími než průměr EU, ale se 
situací, která se zlepšuje výrazně rychleji 
než průměr EU  
Je nutné sledovat  Skóre mezi 0,5 a 1,0 u úrovní a více než 
–1,0 u změn nebo skóre mezi –0,5 a 0,5 
u úrovní a více než 1,0 u změn ( a 
představující změnu vyšší než nula125) Do této kategorie spadají dva odlišné 
případy: i) členské státy  s úrovněmi 
horšími než průměr EU a se situací, která 
se zhoršuje nebo se nezlepšuje 
dostatečně rychle; ii) členské státy 
s úrovněmi shodnými s průměrem EU, 
ale se situací, která se zhoršuje výrazně 
rychleji než průměr EU  
Kritické situace  Skóre více než 1,0 u úrovní a více než –
1,0 u změn  Členské státy s  úrovněmi mnohem 
horšími než průměr EU a se situací, která 
se zhoršuje nebo se nezlepšuje 
dostatečně rychle  
 
 
                                                           
124 Posledně uvedená podmínka brání tomu, aby členský stát vykazoval „nízkou“ či „velmi nízkou“ úroveň, která 
má být označena jako „zhoršující se“, jestliže vykazuje změnu „mnohem vyšší než průměr“, avšak přesto 
zlepšující se.  
125 Posledně uvedená podmínka brá ní tomu, aby členský stát vykazoval „průměrnou“ úroveň, která má být 
označena jako „je nutné sledovat“, jestliže vykazuje změnu „mnohem vyšší než průměr“, avšak přesto zlepšující 
se. 
 
176 
  
 
V níže uvedených tabulkách je uvedena klasifikace na základě Z -skóre pro ty ukazatele, jejichž vysoká hodnota  
se považuje za dobrý výsledek  (např.  míra zaměstnanosti, účast v  systému péče o děti atd.).  
Nejlepší    Skóre více než 1,0 u úrovní a více než –
1,0 u změn  Členské státy s  úrovněmi mnohem 
lepšími než průměr EU a se zlepšující se 
situací nebo se situací, která se 
nezhoršuje výrazně rychleji než průměr 
EU 
Lepší než průměr  Skóre mezi 0,5 a 1,0 u úrovní a více než 
–1,0 u změn nebo  skóre mezi –0,5 a 0,5 
u úrovní a více než 1,0 u změn  Členské státy s  úrovněmi lepšími než 
průměr EU a se zlepšující se situací nebo 
se situací, která se nezhoršuje výrazně 
rychleji než průměr EU  
Dobrý, ale je třeba 
sledovat  Skóre více než 0,5 u úrovní a méně než 
–1,0 u změn a představující změnu nižší 
než nula126 Členské státy s  úrovněmi lepšími nebo 
mnohem lepšími než průměr EU, ale se 
situací, která se zhoršuje výrazně rychleji 
než průměr EU  
Průměrný/neutrální  Skóre mezi –0,5 a 0,5 u úrovní a mezi –
1,0 a  1,0 u změn  Členské státy s  průměrnými úrovněmi a 
se situací, která se nezlepšuje ani 
nezhoršuje výrazně rychleji než průměr 
EU 
Slabý, avšak zlepšující 
se Skóre méně než –0,5 u úrovní a více než 
1,0 u změn  Členské státy s  úrovněmi horšími nebo 
mnohem horš ími než průměr EU, ale se 
situací, která se zlepšuje výrazně rychleji 
než průměr EU  
Je nutné sledovat  Skóre mezi –0,5 a –1,0 u úrovní a méně 
než 1,0 u změn nebo  skóre mezi –0,5 a 
0,5 u úrovní a méně než –1,0 u změn ( a 
představující změnu nižší než nula127) Do této kategorie spadají dva odlišné 
případy: i) členské státy s  úrovněmi 
horšími než průměr EU a se situací, která 
se zhoršuje nebo se nezlepšuje 
dostatečně rychle; ii) členské státy 
s úrovněmi shodnými s průměrem EU, 
ale se situací, která se zhoršuje vý razně 
rychleji než průměr EU  
Kritické situace  Skóre nižší než 1,0 u úrovní a méně než 
1,0 u změn  Členské státy s  úrovněmi mnohem 
horšími než průměr EU a se situací, která 
se zhoršuje nebo se nezlepšuje 
dostatečně rychle  
 
 
                                                           
126 Posledně uvedená podmínka brání tomu, aby členský stát vykazoval „vysok ou“ či „velmi vysokou“ úroveň, 
která má být označena jako „zhoršující se“, jestliže vykazuje změnu „mnohem nižší než průměr“, avšak přesto 
zlepšující se.  
127 Posledně uvedená podmínka brání tomu, aby členský stát vykazoval „průměrnou“ úroveň, která má být 
označena jako „je nutné sledovat“, jestliže vykazuje změnu „mnohem nižší než průměr“, avšak přesto zlepšující 
se. 
Mnohem nižší než 
průměrPodprůměrná Průměrná NadprůměrnáMnohem vyšší než 
průměr
Velmi nízká
Nízká
Průměrná
Vysoká
Velmi vysokáÚroveň Změna
 
177 
  
 
Mnohem vyšší než 
průměrNadprůměrná Průměrná PodprůměrnáMnohem nižší než 
průměr
Velmi vysoká
Vysoká
Průměrná
Nízká
Velmi nízkáÚroveňZměna
 
178 
 
 Souhrnná tabulka mezních bodů  
  Velmi nízká  Nízká  Průměrná  Vysoká  Velmi vysoká  
Osoby předčasně odcházející ze vzdělávání a odborné 
přípravy  
(% obyvatelstva ve věku 18 –24 let)  Úrovně  méně než 5,4  % méně než 7,4  % mezi 7,4  % a 11,4 % více než 11,4  % více než 13,4  % 
Změny  méně než –1,0 
p.b. méně než –0,5 
p.b. mezi –0,5 p.b. a 0,4 p.b.  více než 0,4 p.b.  více než 0,8 p.b.  
Rozdíl v zaměstnanosti žen a mužů (p.b.)  Úrovně  méně 5,2 p.b.  méně než 7,8 p.b.  mezi 7,8 p.b. a 13,2 p.b.  více než 13,2 p.b.  více než 15,9 p.b.  
Změny  méně než –1,0 
p.b. méně než –0,5 
p.b. mezi –0,5 p.b. a 0,4 p.b.  více než 0,4 p.b.  více než 0,9 p.b.  
Koeficient příjmové nerovnosti (S80/S20)  Úrovně  méně než 3,7  méně než 4,3  mezi 4,3 a 5,6  více než 5,6  více než 6,2  
Změny  méně než –0,3 méně než –0,2 mezi –0,2 a 0,0  více než 0,0  více než 0,2  
Ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením (%)  Úrovně  méně než 16,1  % méně než 19,5  % mezi 19,5  % a 26,3  % více než 26,3  % více než 29,7  % 
Změny  méně než –1,9 
p.b. méně než –1,4 
p.b. mezi –1,4 p.b. a –0,5 p.b.  více než –0,5 p.b.  více než 0,0 p.b.  
Mladí lidé NEET (% celkového obyvatelstva ve věku 15 –24 
let) Úrovně  méně než 6,5  % méně než 8,4  % mezi 8,4  % a 12,3  % více než 12,3  % více než 14,2  % 
Změny  méně než –1,5 
p.b. méně než –1,1 
p.b. mezi –1,1 p.b. a –0,2 p.b.  více než –0,2 p.b.  více než 0,2 p.b.  
Míra zaměstnanosti (% obyvatelstva ve věku 20 –64 let)  Úrovně  méně než 67,0  % méně než 69,8  % mezi 69,8  % a 75,3  % více než 75,3  % více než 78,0  % 
Změny  méně než 0,5  p.b. méně než 1,0 p.b.  mezi 1,0 p.b. a 1,9 p.b.  více než 1,9 p.b.  více než 2,4 p.b.  
Míra nezaměstnanosti (% aktivního obyvatelstva ve věku 
15-74 let)  Úrovně  méně než 3,6  % méně než 5,6  % mezi 5,6  % a 9,6  % více než 9,6  % více než 11,7  % 
Změny  méně než  –1,7 
p.b. méně než –1,4 
p.b. mezi –1,4 p.b. a –0,8 p.b.  více než –0,8 p.b.  více než –0,4 p.b.  
Míra dlouhodobé nezaměstnanosti (% aktivního 
obyvatelstva ve věku 15 -74 let) Úrovně  méně než 0,5  % méně než 1,9  % mezi 1,9  % a 4,8  % více než 4,8  % více než 6,3 % 
Změny  méně než –1,3 
p.b. méně než –1,0 
p.b. mezi –1,0 p.b. a –0,4 p.b.  více než –0,4 p.b.  více než –0,1 p.b.  
Reálný HDPD na obyvatele (2008 = 100)  Úrovně  méně než 90,7  méně než 97,1  mezi 97,1  % a 110,0  více než 110,0  více než 116,4  
Změny  méně než 0,0 p.b.  méně než 1,6 p.b.  mezi 1,6 p.b. a 4,8 p.b.  více než 4,8 p.b.  více než 6,3 p.b.  
Čistý příjem svobodného pracovníka pracujícího na plný 
pracovní úvazek, který pobírá průměrnou mzdu (úrovně ve 
standardu kupní síly, změny v reálných hodnotách v 
národní měně)  Úrovně  méně než 12,559  méně než 16,115  mezi16,115 a 23,228  více než 23,228  více než 26,784  
Změny  méně než –0,1 % méně než 1,2  % mezi 1,2  % a 3,9  % více než 3,9  % více než 5,2  % 
Účinek sociálních transferů (kromě důchodů) na snižování 
chudoby (%)  Úrovně  méně než 22,0  % méně než 27,7  % mezi 27,7  % a 39,2  % více než 39,2  % více než 44,2  % 
Změny  méně než –3,1 
p.b. méně než –1,5 
p.b. mezi –1,5 p.b. a 1,9 p.b.  více než 1,9 p.b.  více než 3,5 p.b.  
Děti mladší tří let ve formální péči o děti  (%) Úrovně  méně než 12,8  % méně než 21,4  % mezi 21,4  % a 38,4  % více než 38,4  % více než 46,9  % 
Změny  méně než –3,6 
p.b. méně než –0,9 
p.b. mezi –0,9 p.b. a 4,6 p.b.  více než 4,6 p.b.  více než 7,4 p.b.  
Subjektivně neuspokojená potřeba zdravotní péče (%) Úrovně  méně než 0,4  % méně než 1,0  % mezi 1,0  % a 3,9  % více než 3,9  % více než 5,4  % 
Změny  méně než –2,2 
p.b. méně než –1,5 
p.b. mezi –1,5 p.b. a 0,0 p.b.  více než 0,0 p.b.  více než 0,7 p.b.  
Osoby, jež mají základní nebo vyšší než základní celkové 
digitální dovednosti (% obyvatelstva ve věku 16 –74 let)  Úrovně  méně než 43,4  % méně než 50,4  % mezi 50,4  % a 64,3  % více než 64,3  % více než 71,3  % 
Změny  méně než –3,0 
p.b. méně než –0,9 
p.b. mezi –0,9 p.b. a 3,5 p.b.  více než 3,5 p.b.  více než 5,6 p.b.  
 
179 
 
 Příloha 4: Souhrnný přehled „trendů v zaměstnanosti, které je třeba sledovat“, a počet 
členských států, u nichž bylo na základě monitoru výsledků v  oblasti zaměstnanosti za 
rok 2018 zjištěno  zhoršení nebo zlepšení situace  
 
Pozn.: Meziroční změny 2016 –2017, kromě  ukazatelů míra ohrožení chudobou u nezaměstnaných, past 
nezaměstnanosti a rozdíl v  odměňování mužů a žen, u nichž je uvedena meziroční změna 2015 –2016.  
  
21
10
21
2
6
10
16
5
7
7
26
22
2
7
14
12
4
51
1
1
2
3
2
9
5
7
2
1
1
1
3
2
3
12-15 -10 -5 0 5 10 15 20 25 30
Míra zaměstnanosti (% obyvatelstva ve věku 20 –64 let) 
Mladí lidé NEET (% celkového obyvatelstva ve věku 15 –24 let)
Míra zaměstnanosti starších osob (% obyvatelstva ve věku 55 –64 let) 
Míra zaměstnanosti (% st. příslušníků, jiných než z EU -28, ve věku 20 –64 let)
Nedobrovolní dočasní zaměstnanci jako % celkového počtu zaměstnanců
Nově zaměstnaní v %
Míra dlouhodobé nezaměstnanosti (%)
Míra ohrožení chudobou u nezaměstnaných
Past nezaměstnanosti a daňové zatížení nízkopříjmového obyvatelstva
Nečinnost a práce na částečný úvazek z os. důvodů nebo rod. povinností –celkem
Celková zaměstnanost (tisíce)
Míra volných pracovních míst (průměr za tři roky)
Rozdíl v zaměstnanosti žen a mužů
Rozdíl v odměňování žen a mužů
Dospělí se středoškolským či vysokoškolským vzděláním
Procent. podíl obyvatelstva (ve věku 25 –64) účastnícího se vzdělávání a odborné přípravy
Předčasný odchod ze vzdělávání (%)
Ukončení terciálního nebo rovnocenného vzdělání (věk 30 –34) –celkem
Nominální jednotkové náklady práce (index 2010=100)Meziroční změna
ZhoršeníZlepšení
 
180 
 
 Příloha 5: Souhrnný přehled „sociálních trendů, které je třeba sledovat“, a počet 
členských států, u nichž bylo za období 2015 –2016 na základě aktualizace monitoru 
výsledků v  oblasti sociální ochrany ze srpna 2018 zjištěno zhoršení nebo zlepšení situace  
 
Pozn.: V případě ukazatelů z aložených na statistice EU v  oblasti příjmů a životních podmínek uvedené změny za 
období 2015 –2016 obvykle odkazují na období 2014 –2015 u ukazatelů týkajících se příjmu a intenzity práce v 
domácnostech a podobně u neuspokojených potřeb zdravotní péče. V př ípadě ukazatelů založených na šetření 
pracovních sil (míra dlouhodobé nezaměstnanosti, předčasný odchod ze vzdělávání, míra nezaměstnanosti 
mladých lidí, NEET (ve věku 15 –24 let), předčasné odchody do důchodu (ve věku 55 –64 let)) a údajů o silné 
materiální  deprivaci (pro některé členské státy nebyly v srpnu 2018 dosud konečné údaje za rok 2017 k 
dispozici)) se změny vztahují k  období 2016 –2017. 
2302810432870201051323120
12612101011481302616471021249115419
-25 -15 -5 5 15 25Ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučenímMíra ohrožení chudobouMíra silné materiální deprivacePodíl obyvatelstva v domácnostech, v nichž téměř žádný jejich člen nemá…Relativní propad příjmůMíra přetrvávajícího ohrožení chudobouMíra materiální a sociální deprivacePříjmové nerovnosti (S80/S20)Ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením u dětíÚčinek sociálních transferů na snižování chudobyAROP u domácností, v nichž téměř žádný jejich člen nemá zaměstnáníMíra ohrožení chudobou u zaměstnaných osobMíra dlouhodobé nezaměstnanostiPředčasný odchod ze vzděláváníMíra nezaměstnanosti mladých lidíNEET (15 –24)Míra zaměstnanosti u starších pracovníkůOhrožení chudobou nebo sociálním vyloučením u osob nad 65 letMedián vzájemného poměru příjmů u starších osobCelkový náhradový poměrMíra příliš vysokých nákladů na bydleníSubjektivně neuspokojená potřeba zdravotní péčeOhrožení chudobou nebo sociálním vyloučením u osob se zdr. postižením (16+)Reálná změna v hrubém disponibilním příjmu domácností
Počet členských státůZhoršení                         Zlepšení