Stockholmská úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách byla přijata v roce 2001 a vstoupila v platnost v roce 2004. Podporují se v ní globální opatření týkající se výchozí skupiny dvanácti perzistentních organických znečišťujících látek, přičemž celkovým cílem je ochrana lidského zdraví a životního prostředí před těmito látkami. V úmluvě se od smluvních stran vyžaduje, aby přijaly opatření pro odstranění nebo snížení úniků těchto látek do životního prostředí. Výslovně se v ní odkazuje na přístup předběžné opatrnosti stanovený zásadou 15 Deklarace z Rio de Janeira o životním prostředí a rozvoji z roku 1992. Tato zásada je provedena článkem 8 úmluvy, který stanoví pravidla pro zařazení dalších chemických látek do Stockholmské úmluvy.

První evropský prováděcí plán nazvaný „prováděcí plán Společenství“ byl vytvořen v roce 2007 (SEK (2007) 341) . Tento prováděcí plán byl v roce 2014 aktualizován a nyní se označuje jako „prováděcí plán Unie“ (COM (2014) 306 final). Přezkum a aktualizace druhého prováděcího plánu byly nezbytné, aby bylo možné dále řešit 1) zahrnutí řady nových perzistentních organických znečišťujících látek do Stockholmské úmluvy a 2) technický a legislativní pokrok v dané oblasti.

c) pravidelně přezkoumávaly a prováděly v případě potřeby aktualizaci svého prováděcího plánu, a to způsobem stanoveným rozhodnutím konference smluvních stran.

b) předložily svůj prováděcí plán konferenci smluvních stran do dvou let ode dne, kdy pro ni tato úmluva vstoupí v platnost;

* Lindan, alfa a beta-hexachlorcyklohexan, jakož i chlordekon a hexabrombifenyl jsou nové perzistentní organické znečišťující látky podle Stockholmské úmluvy, již předtím však byly zařazeny do protokolu o perzistentních organických znečišťujících látkách a do nařízení EU o těchto látkách.

Úniky nezáměrně vyrobených vedlejších produktů uvedených v příloze C (dioxiny, furany, PCB, PeCB, HCB a od prosince 2016 PCN) se neustále snižují, přičemž hlavním cílem je podle možnosti jejich úplné odstranění. Podle přílohy C musí smluvní strany podporovat a v souladu se svými akčními plány vyžadovat použití nejlepších dostupných technik pro nové zdroje v rámci svých hlavních kategorií zdrojů, které jsou uvedeny v části II a části III přílohy C Stockholmské úmluvy.

EU přijala a provádí řadu legislativních opatření souvisejících s perzistentními organickými znečišťujícími látkami, která se zaměřují na dosahování cílů Stockholmské úmluvy, jakož i protokolu EHK OSN o těchto látkách. Hlavním právním nástrojem je nařízení (ES) č. 850/2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách, které vstoupilo v platnost dne 20. května 2004. Nařízení o perzistentních organických znečišťujících látkách bylo několikrát změněno s cílem zařadit do seznamu nové látky a stanovit koncentrační limity v odpadech.

Pokud jde o plnění závazků vyplývajících ze Stockholmské úmluvy a z protokolu o perzistentních organických znečišťujících látkách, doplňují výše zmíněné nařízení o těchto látkách další právní předpisy týkající se chemických látek, jimiž se zajišťuje provádění zákazu vývozu těchto látek, soulad jejich dovozu a vývozu s pravidly Stockholmské úmluvy, sběr a nenávratné odstraňování těchto látek, jakož i předcházení výrobě a uvádění na trh chemických látek vykazujících vlastnosti perzistentních organických znečišťujících látek.

Výskyt perzistentních organických znečišťujících látek v potravinách a krmivech a v životním prostředí se monitoruje na základě různých právních aktů a v kontextu řady programů. Evropský registr úniků a přenosů znečišťujících látek (E-PRTR) zlepšuje přístup veřejnosti k informacím o životním prostředí. Zahrnuje 91 znečišťujících látek a 65 hospodářských činností a zavádí prahové hodnoty pro celou řadu znečišťujících látek včetně perzistentních organických znečišťujících látek.

Cílem informační platformy pro monitorování chemických látek (Information Platform for Chemical Monitoring, IPCheM) je usnadnit přístup k údajům z monitorování i k údajům o perzistentních organických znečišťujících látkách. Sdružuje soubory údajů z monitorování do podoby „modulů“, které jsou veřejně přístupné. Platforma IPCheM představuje cenný zdroj informací pro výzkumníky a umožňuje rychlé a snadné křížové odkazování na různé soubory údajů.

V Unii existuje řada finančních nástrojů poskytujících finanční prostředky na podporu provádění Stockholmské úmluvy v Unii i na mezinárodní úrovni, jakož i prostředky na realizaci výzkumu věnovaného otázkám týkajícím se perzistentních organických znečišťujících látek. Unie rovněž poskytuje finanční prostředky na mezinárodní nástroje, jakož i na podporu sekretariátu Stockholmské úmluvy.

V kapitole 3 je uvedeno celkové hodnocení perzistentních organických znečišťujících látek v Evropské unii s ohledem na jejich výrobu, použití, uvádění na trh, jakož i na jejich stávající zásoby a kontaminaci toku odpadů. Tato kapitola vychází zejména ze zpráv a z prováděcích plánů připravených členskými státy.

Kapitola 4 poskytuje hloubkovou analýzu jednotlivých závazků vyplývajících ze Stockholmské úmluvy, jež mají vliv na zacházení s perzistentními organickými znečišťujícími látkami v EU. V návaznosti na tuto analýzu vymezila Komise 25 technických opatření s cílem zlepšit provádění závazků EU vyplývajících ze Stockholmské úmluvy.

Kapitoly 3 a 4 dokládají, že používání látek uvedených ve Stockholmské úmluvě nebo v protokolu o perzistentních organických znečišťujících látkách a regulovaných před rokem 2008 na úrovni EU prostřednictvím nařízení o perzistentních organických znečišťujících látkách (staré perzistentní organické znečišťující látky) je v EU postupně ukončováno. Ke zbývajícímu využití starých perzistentních organických znečišťujících látek dochází pouze u zboží, které bylo vyrobeno a uvedeno na trh před vstupem nařízení o těchto látkách v platnost, a u vzorků pro výzkumné účely. Na oba zbývající druhy využití se vztahují obecné výjimky stanovené ve Stockholmské úmluvě a v nařízení o perzistentních organických znečišťujících látkách.

Nové perzistentní organické znečišťující látky, které byly zařazeny do seznamu Stockholmské úmluvy nebo protokolu o těchto látkách mezi lety 2009 a 2015, byly následně zahrnuty do nařízení o těchto látkách. Na tyto látky se v EU vztahoval zákaz nebo přísná omezení již před jejich zařazením do seznamu. Některá omezení zavedená prostřednictvím nových změn nařízení o těchto látkách překračují původní rámec, aby byly splněny nové mezinárodními závazky.

Do některých členských států EU byl dovezen odpad obsahující perzistentní organické znečišťující látky (např. zastaralé pesticidy nebo kontaminovaná zařízení) za účelem jeho zneškodnění a odstranění. Tento dovezený odpad pochází ze zemí EU a ze zemí, které nejsou členy EU, jež nemají odpovídající technologii pro jeho náležité odstranění. Uvedený dovoz proběhl v souladu s ustanoveními Stockholmské úmluvy a přispívá k celkovému snížení perzistentních organických znečišťujících látek v EU a v celosvětovém měřítku.

K vývozu perzistentních organických znečišťujících látek mimo EU došlo pouze v ojedinělých případech. Z jednoho členského státu bylo na základě výjimky vztahující se na vzorky pro výzkumné účely vyvezeno pouze několik kilogramů lindanu.

V několika členských státech se stále nacházely zásoby zastaralých pesticidů obsahujících perzistentní organické znečišťující látky, jejichž výroba, používání a uvádění na trh jsou nyní v rámci nařízení o těchto látkách přísně zakázány. Tyto zásoby představují méně než 50 000 tun a odhaduje se, že obsahují 2 000 až 9 000 tun perzistentních organických znečišťujících látek.

Závazek vyplývající ze Stockholmské úmluvy odstranit do roku 2025 používání polychlorovaných bifenylů (PCB) v zařízeních je částečně zohledněn ve směrnici Rady 96/59/ES o odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů (PCB/PCT), která vyžaduje, aby členské státy vytvořily záznamy o zařízeních obsahujících více než 5 dm3 PCB a zajistily, že zařízení obsahující PCB uvedená v záznamech budou dekontaminována nebo odstraněna, a to nejpozději do 31. prosince 2010. V souladu se směrnicí 96/59/ES všechny členské státy vypracovaly seznamy zařízení obsahujících PCB, jakož i akční plány pro jejich sběr a odstranění.

Z průzkumu provedeného v roce 2011 a z hodnocení uskutečněného v roce 2014 vyplývá, že při identifikaci zařízení obsahujících PCB a odstraňování odpadů PCB v EU bylo dosaženo značného pokroku, přičemž některé členské státy se přiblížily ke splnění cíle pro rok 2010. Většina členských států však nesplnila cíl dekontaminovat nebo odstranit kapaliny a zařízení kontaminovaná PCB do 31. prosince 2010 a práce související s identifikací, odstraněním a likvidací kapalin kontaminovaných PCB stále pokračovaly i po roce 2010.

Až do konce 90. let 20. století se v Unii vyráběly polybromované difenylethery (PBDE), tetrabromdifenylether, pentabromdifenylether, hexabromdifenylether a heptabromdifenylether, jež se používaly jako zpomalovače hoření. V některých výrobcích, zejména v plastech používaných v elektrických a elektronických zařízeních, byly určitou dobu dále používány i poté. Ačkoli se z důvodu regulačních opatření a nahrazení těchto látek dekabromdifenyletherem postupně přestaly vyrábět a používat, jejich výskyt v odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) v EU stále představuje problém.

Existují náznaky, že pouze několik málo zařízení zaměřených na recyklaci odpadních elektrických a elektronických zařízení třídí plasty obsahující PBDE v rozsahu požadovaném právními předpisy EU. Existují proto jisté pochybnosti o tom, zda mají recyklační zařízení v EU v současné době dostatečnou kapacitu na třídění plastů obsahujících PBDE a na jejich separaci z jiných plastů na to, aby bylo možné třídit hlavní část toku plastového odpadu obsahujícího PBDE. Z údajů vyplývá, že tok plastů získaných z OEEZ a obsahujících PBDE není v rámci evropských recyklačních operací v současné době náležitě kontrolován.

Výrobu, uvádění na trh a používání kyseliny perfluoroktansulfonové, jejích solí a perfluoroktansulfonátu (PFOS) upravuje nařízení o perzistentních organických znečišťujících látkách. Většina použití je zakázána, ale uvedené nařízení umožňuje určité výjimky, jež jsou však mnohem méně četné než ve Stockholmské úmluvě, jelikož pro řadu těchto použití existují alternativy. Výjimky jsou pravidelně přezkoumávány a jejich používání se postupem času snižuje.

Hexabromcyklododekan je bromovaný zpomalovač hoření, který se v celé EU ve velké míře používá v izolačních deskách z pěnového polystyrenu (EPS) a extrudovaného polystyrenu (XPS) sloužících k izolaci střech a dutých stěn. Zařazení této chemické látky do nařízení o perzistentních organických znečišťujících látkách v roce 2016 představuje zákaz jakéhokoliv používání – s časově omezenou výjimkou pro použití ve výrobcích z pěnového polystyrenu.

Byl zaznamenán pokles nezáměrných emisí pentachlorbenzenu do životního prostředí (zejména do ovzduší a v menší míře také do půdy), k nimž dochází zejména v důsledku výroby elektřiny z uhlí (přibližně 83 %) a při spalování tuhých paliv, dřeva a odpadních směsí (8 %). Ze souboru údajů registru E-PRTR vyplývá, že za období let 2007–2012 vykázal emise pentachlorbenzenu do ovzduší pouze omezený počet lokalit v rámci Unie, přičemž za rok 2013 nebyly nahlášeny žádné emise.

Kapitoly 5 a 6 poskytují další informace o provádění jiných závazků, než jsou závazky přímo související s chemickými látkami uvedenými na seznamu. Dokládají, že výměna informací o technických záležitostech mezi členskými státy a se třetími zeměmi stále představuje výzvu a měla by se zlepšit, aby byl lépe podporován cíl úmluvy. Zároveň by se měla zvýšit kvalita informací, jež široké veřejnosti zpřístupňují orgány členských států a Komise, aby se zvýšilo povědomí o perzistentních organických znečišťujících látkách.