CS Úřední věstník Evropské unie C 51/75

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ke zprávě Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o stavu provádění integrované výrobkové politiky

KOM(2009) 693 v konečném znění

2011/C 51/15

Zpravodaj: pan ZBOŘIL

Dne 21. prosince 2009 se Komise, v souladu s článkem 304 Smlouvy o fungování Evropské unie, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

Zprávy Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o stavu provádění integrované výrobkové politiky

KOM(2009) 693 v konečném znění.

Specializovaná sekce Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 7. července 2010.

Na 466. plenárním zasedání, které se konalo dne 21. října 2010, Evropský hospodářský a sociální výbor přijal jednomyslně následující stanovisko.

1. Závěry a doporučení

1.1 EHSV vítá zprávu Evropské komise o provádění integrované výrobkové politiky (IPP), podávající zevrubný přehled o postupu při uplatňování principů IPP. Zpráva je vhodně zasazena do širšího rámce akčního plánu pro udržitelnou spotřebu a výrobu / udržitelnou průmyslovou politiku (akční plán SCP/SIP).

1.2 Strategie vychází z integrovaného přístupu a respektuje v odpovídající míře zásadu subsidiarity a specifika jednotlivých členských zemí. EHSV by chtěl upozornit na to, že v praxi jsou opatření přijímána především na subsidiárních úrovních a jsou důsledkem vzájemného působení mezi dodavatelem a spotřebitelem na trhu.

1.3 Zatímco IPP zahrnuje otázku tržních sil, domnívá se EHSV, že pokud jde o používání tržních nástrojů, jako jsou environmentální daně a pobídky, je před námi ještě mnoho práce, aby koordinovanou formou bylo dosaženo pokroku při jejich uplatňování. EHSV doporučuje, aby byla věnována větší pozornost sdílení zkušeností mezi jednotlivými členskými státy, a to především pobídkám a jejich konkretizaci, a dále roli dobrovolných dlouhodobých dohod.

1.4 EHSV je přesvědčen, že standardizace může přinést příznivé efekty pro celou řadu dalších výrobků; může například příznivě ovlivnit jejich recyklovatelnost, environmentální funkčnost a „výkonnost“ a další faktory. Při provádění směrnice o eko-designu hraje standardizace hlavní úlohu, která by měla být do budoucna posílena.

1.5 EHSV se domnívá, že další sbližování obou systémů EMS (EMAS by se měl přiblížit ISO 4001) by mohlo být přínosem pro širší uplatnění EMAS v rámci akčního plánu SCP/SIP.

1.6 Jakákoli opatření, politiky či nástroje i při uskutečňování akčního plánu SCP/SIP musí být připraveny a přijaty tak, aby jejich působením nedocházelo k deformacím konkurenčního prostředí a funkce jednotného trhu EU, a musí být plně v souladu se zásadami lepší regulace a udržitelnosti. Je nutno dbát na to, aby nové politiky přijímané operativně nezpůsobovaly překrývání a případně i konflikty s již užívanými nástroji a politikami EU.

1.7 K podpoře akčního plánu SCP/SIP je potřebná i nákladová efektivnost. Úvodní hodnocení dopadu by mělo být doplněno o analýzy makroekonomických důsledků a důsledků na mikroúrovni, které se v reálném hospodářském životě často významně liší.

1.8 Postup hodnocení by měl také brát transparentním způsobem v úvahu nejvýznamnější hodnotové řetězce, a to v co nejčasnějším stadiu. Přijaté právní předpisy pro eko-design a značení by se neměly stát překážkami pro evropské výrobky, ale měly by naopak podporovat uplatnění evropských výrobků jak na vnitřním trhu, tak na mezinárodních trzích. Jakákoliv akce, zvláště směrem ke značení výrobků a pobídkám ke změně spotřeby, by měla mít solidní a průkazný vědecký základ a měla by být použita pouze v těch oblastech, v nichž je skutečně schopna dosáhnout změny spotřebních vzorců.

1.9 Výbor proto podporuje rámec IPP a cíle akčního plánu SCP/SIP směřující k podpoře vývoje udržitelnějších výrobků a výrobních procesů, v souladu s předchozími stanovisky, která vydal k této problematice (1). To je cesta, kterou lze dojít k větší přidané hodnotě jak pro životní prostředí, tak pro konkurenceschopnost hospodářství EU.

1.10 EHSV je přesvědčen, že v tomto směru je nutno dát prioritu i stávajícím programům Společenství, jakou jsou Plán SET (Strategické energetické technologie), ETAP (Akční plán environmentálních technologií) nebo aktivity technologických platforem. Zvláštní pozornost by měla být věnována důkladné koordinaci a dostatečné ambicióznosti.

1.11 Zlepšená spolupráce mezi aktéry výzkumu a vývoje v eko-inovacích, hospodářskou a podnikatelskou sférou, výzkumnými centry a vysokými školami by měla do odvětví přinášet inovace, které jsou bezpodmínečně nutné.

1.12 Provádění koncepce IPP nezávisle na akčním plánu SCP/SIP by do budoucna přineslo riziko zbytečných právních nesrovnalostí a nejistoty. Proto EHSV plně souhlasí s tím, že jakákoliv další opatření v rámci IPP by měla být posuzována a přijímána s ohledem na akční plán SCP/SIP.

1.13 Zavádění IPP a akčního plánu SCP/SIP musí být dynamickým procesem založeným na trvalém dialogu a spolupráci mezi různými zainteresovanými stranami (od podniků přes zodpovědné politiky až po spotřebitelské organizace a nevládní organizace činné v oblasti životního prostředí) za účelem posílení nástrojů komunikace se spotřebiteli, ekologické produkce a posílení udržitelného zadávání veřejných zakázek a nákupu.

2. Dokument Komise

2.1 Dne 18. června 2003 přijala Komise sdělení „Integrovaná výrobková politika – ekologické uvažování z pohledu životního cyklu“ (2). Koncepce integrované výrobkové politiky (IPP) vychází z následujících zjištění:

— Příčinou většiny negativních vlivů na životní prostředí jsou výroba a užívání zboží a služeb (výrobků). Situace se zhoršuje stále rostoucím počtem výrobků spotřebovaných v EU i celém světě.

— Tlak i dopad na životní prostředí se projevují v různých fázích životního cyklu výrobků (v celém výrobním řetězci, během užívání, při likvidaci po skončení životnosti). Nápravné akce musí být navrhovány způsobem, který zabrání pouhému přesunu zátěže životního prostředí do jiné fáze životního cyklu nebo jiné zeměpisné oblasti.

— Kvůli velké rozmanitosti výrobků a jejich dopadů nelze jedním nástrojem politiky vyřešit všechny. Příslušné nástroje nebo jejich kombinace je třeba volit a rozvíjet koordinovaně případ od případu, často napříč několika sférami politiky.

2.2 Sdělení definuje věcný záměr IPP a stanovuje pět zásad IPP: (1) uvažování z pohledu životního cyklu, (2) práce s trhem, (3) široké zapojení rozhodujících partnerů, (4) soustavné zdokonalování výrobků, (5) koordinované využívání nástrojů politiky. IPP by měla být prováděna v součinnosti tří strategických okruhů působnosti:

— Přispění k hlavním politickým opatřením, zejména ke strategii pro udržitelný rozvoj EU (3), k šestému akčnímu programu EU pro životní prostředí (4) a k desetiletému rámci programů o udržitelné spotřebě a výrobě (5).

— Doplnění stávajících politik týkajících se výrobků vytvořením rámce pro posuzování problémů životního prostředí z hlediska životního cyklu výrobků.

— Posílení koordinace a ucelenosti nástrojů výrobkové politiky v souvislosti se životním prostředím.

2.3 Zásady IPP byly začleněny do zastřešujícího rámce pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku (SCP/SIP) prostřednictvím akčního plánu SCP/SIP z roku 2008 (6), účinně soustřeďujícího a prosazujícího proces zahájený sdělením o IPP.

2.4 Do právních předpisů platných pro design výrobků byly zásady IPP začleněny směrnicí o eko-designu výrobků využívajících energie. Její působnost byla v roce 2009 v souvislosti s akčním plánem SCP/SIP rozšířena na další skupiny výrobků (výrobky spojené se spotřebou energie) (7).

2.5 Nová rámcová směrnice o odpadech (8) činí mnohé prvky IPP právně závaznými a nastoluje zejména požadavek na zohlednění celého životního cyklu materiálů v rozvoji politiky nakládání s odpadem.

2.6 Uvažování z pohledu životního cyklu, výzvu k soustavnému zdokonalování a využívání zásady práce s trhem podpořily tematické strategie pro udržitelné využívání přírodních zdrojů (9) a pro předcházení vzniku odpadů a jejich recyklaci (10). Příkladem je výzva k posílení recyklačních trhů v EU v rámci strategie nakládání s odpady.

2.7 Bezprostředně po přijetí sdělení o IPP začala Komise rozpracovávat evropskou platformu posuzování životního cyklu (LCA) jako celoevropskou referenční databázi údajů o životním cyklu na základě kvality a příručku LCA.

2.8 V EU celkově došlo k významnému pokroku vstříc ekologické výrobkové politice. Přesto však IPP jako proces a nikoliv konečný stav nadále poskytuje bohatý prostor pro další aktivity.

2.9 Koncepce se může uplatnit také při zlepšování jiných než průmyslových výrobků a služeb z hlediska jejich vlivu na životní prostředí. Na úrovni Společenství nebyly dosud využity nástroje IPP ve formě daní a dotací.

2.10 Dokumentace provádění IPP ve smyslu integrace politiky je obtížná, neboť nové politiky jen zřídka výslovně odkazují na IPP. Celkově však bylo dosaženo výrazného pokroku v přijímání uvažování z pohledu životního cyklu jak v klíčových odvětvích, tak tvůrci politiky, a přístupnost datových podkladů o problematice životního cyklu i shoda na metodologii výrazně pokročily. K pokroku došlo také ve sféře určování výrobků s nejvyšším potenciálem pro zdokonalení a možných opatření ke zlepšení.

2.11 Jádrem akčního plánu SCP/SIP se staly spotřebitelské informace, právní předpisy týkající se eko-designu, čistá výroba a „zelené“ veřejné zakázky a nákupy. Akční plán SCP/SIP je pokračovatelem procesu iniciovaného sdělením o IPP s cílem dalšího uvolnění tržního potenciálu pro udržitelné výrobky a podporu rozumnější spotřeby. V závěru sdělení se uvádí, že výtečnou příležitostí k dalšímu zhodnocení vývoje IPP bude revize akčního plánu SCP/SIP předpokládaná v roce 2012.

3. Obecné připomínky

3.1 EHSV vítá zprávu Komise o provádění integrované výrobkové politiky a doprovázející pracovní dokument útvarů Komise podávající zevrubný přehled o postupu při uplatňování principů IPP. Přehled zahrnuje nejen iniciativy a jejich praktické vyjádření na úrovni Komise, ale i instruktivní srovnání situace v jednotlivých členských státech a jejich specifik. Zpráva je vhodně zasazena do širšího rámce akčního plánu pro udržitelnou spotřebu a výrobu (akční plán SCP/SIP).

3.2 Je zjevné, že původní sdělení Komise o IPP z roku 2003 mělo příznivý vliv na otevření plodné diskuse. V té se posuzovala role institucí a členských států Společenství a rovněž různých zainteresovaných stran za účelem minimalizace dopadů výrobků na životní prostředí. Výsledkem byl také posun ve vnímání celé problematiky; diskuse rovněž přispěla k intenzivní snaze hledat vhodné politické a právní nástroje k celkovému snížení vlivů výrobků na životní prostředí.

3.3 Jednalo se o vytvoření koncepčního rámce, založeného na myšlence hodnocení životního cyklu výrobku, který by mohl posloužit ke zlepšení koordinace a souladu mezi jednotlivými nástroji politik, jež se zabývají environmentálním vlivem výrobků.

3.4 Pět zásad tvořících základ IPP bylo většinou úspěšně integrováno v činnosti administrativních a správních orgánů a zainteresovaných stran. Uvedené zásady jsou také pilíři akčního plánu SCP/SIP, který se stal přirozeným pokračováním procesu započatého sdělením o IPP.

3.5 EHSV oceňuje, že všech pět základních zásad nalezlo svou konkretizaci ve směrnicích a politických dokumentech Společenství – (1) směrnice o eko-designu vychází z hodnocení životního cyklu; (2) za účelem posílení spolupráce s trhem na národní i evropské úrovni byl navržen akční plán SCO/SIP a motivační prvky; (3) zapojení zainteresovaných stran jak na evropské, tak na národní úrovni probíhá prostřednictvím řady iniciativ; (4) trvalé zlepšování funkčnosti výrobků je opět nedílnou součástí akčního plánu SCP/SIP; a konečně byla posílena koordinace a soulad přijímaných nástrojů, aby bylo možno plně využít možných synergií plynoucích z integrovaného přístupu charakteristického pro akční plán SPC/SIP.

3.6 Strategie integrovaného přístupu respektuje v odpovídající míře zásadu subsidiarity a specifika jednotlivých členských států a usiluje o to, aby nenarušovala konkurenční prostředí jednotného trhu. EHSV upozorňuje, že skutečné uplatňování zásad a politických nástrojů– probíhá především na subsidiární úrovni v důsledku interakce dodavatele a spotřebitele na trhu. Tomu musí odpovídat využití funkčních nástrojů široce akceptovaných všemi zainteresovanými stranami.

3.7 Ačkoliv integrovaná výrobková politika přinesla svůj výsledek a byla provedena prostřednictvím řady praktických politických nástrojů, domnívá se EHSV, že je čas věnovat zvýšenou pozornost efektivitě provádění IPP. Konkrétně by mělo být posouzeno, jak úspěšné bylo její provádění, a jeho překážky a nezdary, tak aby při hodnocení akčního plánu SCP/SIP v roce 2012 bylo v případě potřeby možno přijmout nápravná opatření a potřebnou efektivitu zajistit.

3.8 Navíc je EHSV přesvědčen, že politika takto zaměřená na výrobky dosáhne plného účinku pouze tehdy, pokud budou opatření prováděna v globálním měřítku, s ohledem na ekonomické a kulturní rozdíly. Dobrým příkladem mechanismu účinného provádění pěti zásad IPP v globálním měřítku je všeobecný systém preferencí, který se zaměřuje na regionální obchodní dohody, jakož i na úsilí rozvojových zemí o udržitelný rozvoj.

4. Specifické připomínky

4.1 I když IPP zahrnuje oblast tržních sil a ta je pro úspěch IPP i dalších nástrojů zcela kritická, domnívá se EHSV, že ve využití tržních nástrojů (environmentálních daní a pobídek) je stále ještě hodně práce, aby koordinovanou formou bylo dosaženo pokroku při jejich uplatňování, i když zde EU bude mít nepochybně značně menší roli než jednotlivé členské státy. Přijatá zelená kniha Komise z roku 2007 a rozsáhlá konsultace relevantních zainteresovaných stran do jisté míry roli tržních nástrojů osvětlily, ale EHSV doporučuje, aby byla věnována větší pozornost sdílení zkušeností mezi jednotlivými členskými státy, a to především pobídkám a jejich konkretizaci, a dále roli dobrovolných dlouhodobých dohod.

4.2 S výrobky a jejich environmentálním dopadem je rovněž úzce spojena standardizace. EHSV je přesvědčen, že standardizace může přinést příznivé efekty nejen v emisních normách motorových vozidel, ale také pro celou řadu dalších výrobků. Může například příznivě ovlivnit recyklovatelnost některých výrobků, jejich environmentální „výkonnost“ a mnoho dalších environmentálních faktorů. Standardizace hraje rovněž hlavní úlohu při provádění směrnice o eko-designu a v budoucnu by měla být posílena. Nabízí tu výhodu, že umožňuje vzájemnou shodu všech zainteresovaných stran.

4.3 Dobrovolným nástrojem podporujícím koncepci IPP a navazující politiky jsou systémy environmentálního managementu, konkrétně EMAS a ISO 14001. Je zřejmé, že přísnější požadavky EMAS, pokud jde o administrativu a audit, jeho šíření nepodporují a v případě malých a středních podniků jsou dokonce prohibitivní – uplatnění ISO 14001 je širší jednak z důvodů jeho globální působnosti, ale zejména proto, že jde o vhodnější nástroj pro podniky s globálním záběrem. EHSV se domnívá, že další sbližování obou systémů by mohlo být přínosem pro širší uplatnění EMAS v rámci akčního plánu SCP/SIP.

4.4 Jakákoli opatření, politiky či nástroje i při uskutečňování akčního plánu SCP/SIP musí být připraveny a přijaty tak, aby jejich působením nedocházelo k deformacím konkurenčního prostředí a funkce jednotného trhu EU, a musí být plně v souladu se zásadami lepší regulace a udržitelnosti.

4.5 Řada politických nástrojů je již uplatňována a dává výsledky přinášející příznivý posun směrem k udržitelné spotřebě a výrobě v EU. Proto je nutno dbát na to, aby nové politiky nezpůsobovaly překrývání či konflikty se stávajícími politikami a nástroji EU. V opačném případě by mohlo dojít k významnému poškození konkurenceschopnosti hospodářství EU: konečná volba musí být vždy v rukou informovaného spotřebitele.

4.6 EHSV je přesvědčen, že pouze koherentní a konsistentní politiky, jež nepřinášejí zbytečnou byrokratickou a administrativní zátěž, mohou poskytnout pozitivní právní rámec investic v EU. K vytváření nových pracovních míst a zachování těch stávajících, jakož i k soustavnému snižování zatížení životního prostředí může docházet jen díky takovému rámci. Právní rámec pro chemické látky a stavební materiály a rovněž pravidla pro elektrické přístroje a elektroniku snižují riziko konfliktu opatření. Právní nejistota a nesoulad jsou v těchto případech závažné a měly by být pozorně řešeny. Příští přezkum nařízení REACH (11) je vynikající příležitostí k tomu, pokusit se o dosažení lepšího souladu a zvážit sloučení několika odvětvových opatření s nově přijatým horizontálním právním rámcem pro oblast chemických látek.

4.7 K podpoře akčního plánu SCP/SIP je potřebná i nákladová efektivnost. Úvodní hodnocení dopadů a přínosů by mělo být doplněno analýzami možností jednak celého hospodářského odvětví a jednak jednotlivých podniků. Výsledky makroekonomických analýz a analýz na mikroúrovni se totiž v reálném hospodářském životě často významně liší.

4.8 Postup hodnocení by měl také brát v úvahu transparentním způsobem nejvýznamnější hodnotové řetězce a to co nejčasnějším stadiu. Přijaté právní předpisy pro eko-design a značení by se neměly stát překážkami pro evropské výrobky vzhledem ke konkurenci z jiných hospodářských oblastí nebo v důsledku nedostatečné odezvy trhu na udržitelnější výrobky. Naopak by měly podporovat uplatnění evropských výrobků na vnitřním trhu i mezinárodní úrovni. Jakákoliv akce, zvláště směrem ke značení výrobků a pobídkám ke změně spotřeby by měla mít solidní a průkazný vědecký základ. Pokud jde o výrobky prodávané podniky podnikům, má značení jen omezený přínos. Značení výrobků je jedním z nástrojů pro informování spotřebitelů o environmentální „výkonnosti“ výrobků. Měly by být prozkoumány také další informační nástroje, včetně mezinárodních standardů.

4.9 Hospodářské sféře musí být zachována dostatečná pružnost k tomu, aby vývoj výrobků mohla směřovat k lepšímu uspokojení potřeb zákazníka v dobře definovaném tržním prostředí. Dobrovolný přístup hospodářské sféry k udržitelnému rozvoji je základem pro uplatňování jeho zásad v celém EU.

4.10 Výbor proto podporuje rámec IPP a cíle akčního plánu SCP/SIP směřující k podpoře vývoje udržitelnějších výrobků a výrobních procesů. To je cesta, kterou lze dojít k větší přidané hodnotě jak pro životní prostředí, tak pro konkurenceschopnost hospodářství EU. Takto se mohou otevřít i nové trhy jak v EU, tak i globálně. Tyto nové trhy by měly být přátelské k eko-inovacím a efektivní, a budou proto zapotřebí jak fondy Společenství, tak národní veřejné investice, aby se tak podpořil výzkum a vývoj udržitelných technologií. Mělo by se zvážit, zda výtěžky plynoucí z využívání finančních nástrojů souvisejících s CO2 nenasměrovat do investic do udržitelných technologií.

4.11 EHSV je přesvědčen, že v tomto směru je nutno dát prioritu i stávajícím programům Společenství, jakou jsou Plán SET (Strategické energetické technologie), ETAP (Akční plán environmentálních technologií) nebo aktivity technologických platforem. Aby však došlo k nezbytné změně na trhu, bude zapotřebí většího finančního úsilí. Zvláštní pozornost by měla být věnována důkladné koordinaci a zajištění dostatečné ambicióznosti, zvláště u akcí financovaných místními a regionálními orgány a z prostředků EU.

4.12 Evropský kulatý stůl o udržitelné spotřebě a výrobě potravin je úspěšnou iniciativou, jíž spolupředsedá Evropská komise a již podporuje Program OSN pro životní prostředí a Evropská agentura pro životní prostředí. Účast zainteresovaných stran na evropské úrovni umožňuje, aby v jejím rámci existoval harmonizovaný přístup vycházející z životního cyklu výrobku, a usnadňuje otevřený dialog orientovaný na výsledky napříč celým potravinovým řetězcem. Cílem je prosazovat koherentní přístup založený na vědecké bázi a dosáhnout toho, aby měl potravinový řetězec největší podíl na udržitelné spotřebě a výrobě v Evropě i s ohledem na globální agendu v oblasti udržitelné spotřeba a výroby (12).

4.13 Zavádění IPP a akčního plánu SCP/SIP musí být dynamickým procesem založeným na trvalém dialogu a spolupráci mezi různými zainteresovanými stranami (od podniků přes zodpovědné politiky až po spotřebitelské organizace a nevládní organizace činné v oblasti životního prostředí) za účelem posílení nástrojů komunikace se spotřebiteli, ekologické produkce a posílení udržitelného zadávání veřejných zakázek a nákupu.

4.14 Zlepšená spolupráce mezi aktéry výzkumu a vývoje v eko-inovacích, hospodářskou a podnikatelskou sférou, výzkumnými centry a vysokými školami musí do odvětví přinášet nejen bezpodmínečně nutné inovace, ale měla by také pomoci zajistit přenos znalostí v souvislosti s právy duševního vlastnictví, rozvoj vzdělanosti a nových dovedností, bez nichž by se IPP stala pouhou iluzí.

4.15 Provádění koncepce IPP nezávisle na akčním plánu SCP/SIP by do budoucna přineslo riziko zbytečných právních nesrovnalostí a nejistoty. Proto EHSV plně souhlasí s tím, že jakákoliv další opatření v rámci IPP by měla být posuzována a přijímána s ohledem na akční plán SCP/SIP.

V Bruselu dne 21. října 2010. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Úř. věst. C 80, 30.3.2004, s. 39–44 a Úř. věst. C 218, 11.9.2009, s. 46.

(2) KOM(2003) 302 v konečném znění.

(3) Obnovená strategie EU pro udržitelný rozvoj ze dne 9. června 2006 č. 10117/06.

(4) KOM(2001) 31 v konečném znění.

(5) Viz http://www.un.org/esa/dsd/dsd_aofw_scpp/scpp_tenyearframprog.shtml.

(6) KOM(2008) 397 v konečném znění.

(7) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na eko-design výrobků spojených se spotřebou energie.

(8) Směrnice Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic.

(9) KOM(2005) 670 v konečném znění.

(10) KOM(2005) 666 v konečném znění.

(11) Nařízení (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek. Komise má možnost přezkoumat a pozměnit přílohy nařízení REACH, v souladu s článkem 131, zatímco některé přezkumy byly stanoveny přímo v článku 138 a dalších ustanoveních nařízení REACH.

(12) www.food-scp.eu.