ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Závěrečná zpráva o provádění potravinového nástroje EU /* COM/2013/0194 final */





ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Závěrečná zpráva o provádění potravinového nástroje EU Seznam zkratek AFSI AGIR Sahel AU-IBAR CSP/RSP DEVCO ERF EU FAO FSTP IFAD VFR NGO NSA PSNP SHARE SWD OSN UNHLTF UNRWA WB WFP || L’Aquila Food Security Initiative (Iniciativa z L’Aquily týkající se zajišťování potravin) Alliance Globale pour l'Initiative Résilience (Světová aliance pro odolnost v oblasti Sahelu) African Union Interafrican Bureau for Animal Resources (Meziafrický úřad pro živočišné zdroje Africké unie) Country/Regional Strategy Paper (Strategický dokument pro zemi/region) Generální ředitelství pro rozvoj a spolupráci – EuropeAid Evropský rozvojový fond Evropská unie Organizace OSN pro výživu a zemědělství Tematický program zajišťování potravin Mezinárodní fond pro zemědělský rozvoj Víceletý finanční rámec Nevládní organizace Nestátní subjekt Program Produktivní záchranná síť Supporting Horn of Africa Resilience (Podpora odolnosti v oblasti afrického rohu) Pracovní dokument útvarů Komise Organizace spojených národů Pracovní skupina OSN na nejvyšší úrovni Agentura OSN pro pomoc a podporu Světová banka Světový potravinový program 1. Úvod V roce 2008 se dlouhodobý trend snižování cen potravin obrátil a ceny základních potravin prudce vzrostly. Následkem toho více než 100 milionů lidí v rozvojových zemích začalo trpět hladem. Vysoké a nestabilní ceny potravin zhoršily nedostatečné zabezpečení potravinami, zejména pro nejzranitelnější skupiny obyvatel a v několika zemích přispěly k nepokojům z důvodu nedostatku potravin. Během summitu G8 v červenci 2008 oznámila Komise svůj plán na potravinový nástroj v hodnotě 1 miliardy EUR, který by ve velkém měřítku reagoval na dopady krize v důsledku růstu cen potravin. Reakci EU prostřednictvím existujících nástrojů[1] bylo totiž třeba posílit, aby mohla pokrýt potřeby plynoucí z takového hospodářského otřesu. Dne 16. prosince 2008 byl vytvořen potravinový nástroj („Nástroj rychlé reakce na rostoucí a nestabilní ceny potravin“). Potravinový nástroj EU představoval první významnou finanční reakci na potravinovou krizi a pomohl posílit mezinárodní koordinaci v rámci OSN a G8. Významná část potravinového nástroje byla použita k navýšení částky 3,9 miliard USD, kterou Komise věnovala na Iniciativu z L’Aquily týkající se zajišťování potravin (AFSI). AFSI byla založena vedoucími představiteli G8 v červenci 2009 a disponuje částkou 22 miliard USD, která je určena na podporu udržitelného zemědělství a zabezpečení potravin v rozvojových zemích po dobu tří let. Ve snaze dodržet tyto závazky zahájila EU v nedávné době dvě nové iniciativy v reakci na rozsáhlé potravinové krize, které zasáhly Africký roh a oblast Sahelu (SHARE[2] a AGIR Sahel[3]). Komise navíc přijala nový politický rámec k posílení odolnosti nejzranitelnějších skupin obyvatel a komunit vůči budoucím krizím[4]. Potravinový program byl prováděn po dobu tří let (2009 – 2011) primárně se soustředil na období mezi mimořádnou pomocí a střednědobou až dlouhodobou rozvojovou pomocí. Program měl následující cíle: · vyvolat kladnou reakci v oblasti nabídky ze strany zemědělského sektoru v cílových zemích a regionech, · zmírnit negativní dopady nestabilních cen potravin na místní obyvatelstvo v souladu s globálními cíli v oblasti zajištění potravin, včetně norem OSN pro nutriční požadavky, a · zvýšit výrobní kapacity a zlepšit správu zemědělského sektoru s cílem posílit udržitelnost intervencí. V souladu s těmito cíli mohly být financovány tři kategorie opatření: opatření ke zlepšení přístupu ke vstupním zemědělským produktům a službám, opatření záchranné sítě a další opatření menšího rozsahu zaměřená na zvýšení produkce na základě potřeb jednotlivých zemí. Tato zpráva informuje o různých přijatých prováděcích opatřeních, o jejich výsledcích a pravděpodobném dopadu, získaných poznatcích a doporučeních ke zlepšení současných i budoucích programů EU pro zajišťování potravin. Ke tomuto sdělení je přiložen pracovní dokument útvarů Komise (SWD), který poskytuje podrobnější údaje o přijatých opatřeních a jejich krátkodobém dopadu[5]. 2. programování a provádění V březnu 2009 předložila Komise Evropskému parlamentu a Radě obecný plán provádění potravinového nástroje včetně seznamu cílových zemí a předpokládaného rovnoměrného rozdělení mezi způsobilé subjekty. Plán zahrnoval následující orientační rozdělení finančních prostředků: i) 920 milionů EUR se mělo rozdělit mezi 50 států vybraných na základě indikativních kritérií, ii) 60 milionů EUR se mělo použít na zásahy na regionální úrovni v Africe a iii) 20 milionů EUR bylo vyhrazeno na podpůrná opatření. Veškeré prostředky byly přiděleny do května 2010. K rychlosti schvalovacího procesu výrazně přispělo to, že Komise zřídila pracovní skupinu, použilo se zrychlené řízení a Evropský parlament prokázal flexibilitu, když přijal zkrácené lhůty pro uplatnění svých kontrolních pravomocí. Zatímco velká většina činností byla provedena podle plánu, v průběhu provádění došlo ke značnému počtu změn v obecném plánu až ve výši 5,2 % hodnoty potravinového nástroje EU[6]. Potravinový nástroj nemohl být proveden na Komorách, zatímco v několika státech byly příděly sníženy (to se týkalo např. Madagaskaru, Guineji, Svatého Tomáše a Princova ostrova) nebo navýšeny (např. v Zambii). Programy rozpočtové podpory nemohly být provedeny tak, jak se původně předpokládalo[7], na druhé straně pomoc, která plynula přes nevládní organizace a agentury členských států EU, se oproti původním plánům zvýšila. Převážná většina činností skončila v roce 2011. Několik intervencí však bylo dokončeno až v první polovině roku 2012[8]. Do 31. prosince 2010 bylo uzavřeno[9] 179 smluv a dohod o poskytnutí podpory z potravinového nástroje EU, které zahrnovaly 232 projektů. Operace rozpočtové podpory a projekty s účastí mezinárodních a regionálních organizací se stejně jako podpůrná opatření zpracovávaly centrálně v generálním ředitelství pro rozvoj a spolupráci (DEVCO), zatímco projekty s účastí nevládních organizací a agentur členských států byly v lednu 2010 postoupeny delegacím EU. Komise vyplatila téměř 100 % z celkové částky 983,7 milionů EUR (bez podpůrných opatření). Takto vysokého poměru se podařilo dosáhnout díky použití zrychlených řízení, pečlivému sledování a flexibilitě při přerozdělování. Na podpůrná opatření, včetně náboru zaměstnanců se smlouvou na dobu určitou do delegací EU, sledování, auditu, hodnocení, studií, konferencí a technické podpory, byla v nařízení vyčleněna částka dosahující max. 2 % potravinového nástroje EU (tj. max. 20 milionů EUR). Nakonec bylo na tyto účely použito 17,3 milionů. Kromě použití podpůrných opatření přesunula Komise za účelem přípravy iniciativy 10 pracovních míst na ústřední úrovni. 3. sledování, audit a hodnocení Potravinový nástroj je pečlivě sledován: 176 projektů (přes 75 % projektů potravinového nástroje) bylo monitorováno pomocí monitorování zaměřeného na výsledky (ROM) a externí odborníci vydali 236 monitorovacích zpráv, které analyzovali zaměstnanci Komise v Bruselu a v delegacích EU a které byly ve většině případů poskytnuty jak partnerům, tak místním úřadům. Projekty dosáhly dobrých výsledků; 70 % z nich bylo označeno jako „velmi dobré a dobré“, u 23 % projektů se vyskytly „problémy“ a pouze u 7 % byly zaznamenány „vážné obtíže“[10]. Tyto výsledky jsou podle hodnocení provedeného v roce 2011[11] podobné průměrným výsledkům ROM u projektů EU obecně. Druhá monitorovací mise byla často prováděna později, v pokročilejší fázi projektu, a jejím cílem bylo zhodnotit pokrok v dosažených výsledcích a navázat na doporučení. Realizační partneři, s nimiž probíhaly pravidelné koordinační schůzky i kontroly na místě, navíc podávali pravidelné zprávy o pokroku a zvláštní závěrečné zprávy[12],. Veškeré informace získané při monitorování byly uvedeny v souhrnné výsledkové tabulce, která byla vytvořena jako interaktivní nástroj určený k aktualizaci informací z monitorování v reálném čase v Komisi i delegacích EU. Nezávislá hodnocení probíhala ve třech rovinách: i) v rovině projektu u projektů, které prováděly mezinárodní organizace, nevládní organizace a agentury členských států; ii) v rovině realizačního partnera (např. FAO[13], AU-IBAR), a iii) v globální rovině, tedy pokud jde o potravinový nástroj EU[14]. Závěrečné hodnocení potravinového nástroje EU proběhlo v letech 2011­–2012 podle hodnotící metodologie Komise. Hodnocení dospělo zejména k závěru, že Komise provedla potravinový nástroj účinně a efektivně, intervence byly relevantní a projekty měly zjevně pozitivní dopad na příjemce pomoci. Delší lhůta pro provedení a užší zeměpisná oblast působnosti by však umožnily ještě výraznější účinek. Kromě toho Evropský účetní dvůr nedávno vydal zvláštní zprávu o účinnosti pomoci EU při zabezpečování potravin v subsaharské Africe, která mimo jiné EU doporučuje, aby posoudila možnost zavedení stálého nástroje, který by pomáhal řešit dopady dalších možných potravinových krizí v rozvojových zemích[15]. 4. výsledky a pravděpodobný dopad I přes krátkou dobu svého trvání pomohl potravinový nástroj více než 59 milionům přímých příjemců a dále měl dopad na 93 milionů nepřímých příjemců; většinou šlo o zranitelné drobné zemědělce a jejich rodiny[16]. Intervence byly upraveny podle politik a priorit partnerských zemí a uplatněny koordinovaně, v doplňkovosti a v souladu s potravinovými nástroji EU, jako je tématický program zajišťování potravin a programy členských států EU a jiných dárců. Přes 65 % intervencí rozšířilo již probíhající operace díky dodatečným finančním prostředkům poskytnutým prostřednictvím existujících prováděcích struktur tam, kde to bylo vhodné a možné. To umožnilo rychlou reakci a bylo to vhodné ohledem na krátký časový rámec potravinového nástroje. Jako součást koordinované mezinárodní reakce na potravinovou krizi UNHLTF bylo 60 % finančních prostředků poskytováno prostřednictvím agentur OSN. To díky významné přítomnosti agentur v terénu umožnilo včasnou a vhodně uzpůsobenou reakci, což napomohlo ke značnému zviditelnění potravinového nástroje vnitrostátní úrovni. Potravinový nástroj sloužil také k posílení spolupráce Komise s agenturami Organizace spojených národů se sídlem v Římě[17], která nakonec vedla k podpisu prohlášení o záměru vytvořit rámec pro spolupráci na programech pro zajištění potravin a výživy[18]. Intervence také provádělo více než 425 většinou místních nestátních subjektů se sídlem v dané zemi. Přes dvě třetiny z nich uzavřelo smlouvy s agenturami OSN, zatímco 124 jich podle výzvy k předkládání návrhů uzavřelo smlouvy s Komisí. Hlavní úspěchy, výsledky a krátkodobý dopad potravinového nástroje pro každý ze tří druhů intervencí popsaných v nařízení jsou uvedeny níže. 4.1. Opatření pro zlepšení přístupu k zemědělským vstupům a službám Většina intervencí potravinového nástroje (62 %) se zaměřovala na zemědělskou výrobu drobných zemědělců, případně na přístup k zemědělským vstupům. Distribuce zemědělských vstupů, které prováděla FAO a nevládní organizace, představovalo hlavní součást projektů. Zemědělcům, pro které byla pomoc určena, bylo předáno 124 600 tun certifikovaných a zkvalitněných osiv a 950 000 tun hnojiva. Hlavním problémem v této oblasti bylo splnit požadavky v oblasti zemědělství, které jsou vázané na specifická období v roce, i přes závazné postupy zadávání zakázek a omezenou dostupnost na místním trhu. Podle zpráv prováděcích partnerů měly různé projekty za následek průměrný nárůst v zemědělské výrobě o 50 % (v rozpětí od 20 % do 100 %) a průměrný nárůst v ročním příjmu domácností o téměř 290 EUR (v rozpětí od 40 EUR do 2100 EUR). V Guatemale FAO a WFP společně posílily zemědělskou produktivitu a tržní kapacitu pro 14 000 drobných zemědělců. V departmentu Alta Verapaz vzrostla průměrná produktivita farmářů v pěstování kukuřice z 2,1 tuny / hektar na 3,5 tuny / hektar. Domácnosti byly schopny vyprodukovat průměrně 20% přebytek díky tomu, že někteří výrobci dosáhli dobré organizační úrovně a dokázali splnit mezinárodní normy kvality. Výroba vzrostla také díky projektům zaměřeným na chovatele hospodářských zvířat, kteří prostřednictvím těchto projektů obdrželi celkem 834 000 zvířat (skot, kozy, prasata a kuřata). Významný dopad na produktivitu mělo i rozšíření zemědělské mechanizace (například v Zambii posílilo zavedení lehčích secích zařízení namísto těžkých pluhů rovnost žen a mužů, protože sázení a pletí je tradičně ženská práce) a také snížení úmrtnosti hospodářských zvířat díky očkování. V 28 zemích subsaharské Afriky prováděl AU-IBAR projekt „Vakcíny pro tlumení opomíjených nákaz zvířat v Africe“ („Vaccines for the Control of Neglected Anima Diseases in Africa“ VACNADA). Celkem bylo naočkováno 44,6 milionů kusů hospodářských zvířat proti 4 infekčním chorobám, což dramaticky snížilo výskyt těchto chorob v cílových oblastech. Lepší imunita, kterou hospodářská zvířata získala díky očkování, umožnila chovatelům zvířat (zejména drobným zemědělcům, kteří si očkování nemohli dovolit), aby si dobytek udrželi, prodali přebytky a pokryli náklady na domácnost a nečekané náklady. Projekt rovněž zlepšil výrobní kapacitu (v některých případech o 100 %) a kvalitu vybraných vakcín tím, že bylo dodáno vybavení a modernizováno zařízení laboratoří, které vyrábějí vakcíny, a zároveň proběhly školicí aktivity s cílem zvýšit kapacitu veterinárních služeb. Distribuce osiva/hnojiv a hospodářských zvířat byla u většiny projektů doplněna o distribuci nářadí, vakcín a zemědělských strojů. Příjemci obdrželi přes 88.000 strojů a posklizňových zařízení. Spolupráce se soukromým sektorem, zejména prostřednictvím místních zemědělských dodavatelů, přispěla nejen ke zlepšení dostupnosti a oběhu zemědělských vstupů, ale také stimulovala místní ekonomiku. Různé projekty zahrnovaly diverzifikaci výroby (např. zahradnictví v Bangladéši, chov malých zvířat v Tanzanii, chovné rybníky, středně rozsáhlou produkci banánů plantajnů a zeleniny na Haiti), čímž příjemci získali přístup k diverzifikovanější stravě. Projekty navíc pomohly zvýšit výrobu určenou k prodeji; domácnosti, které dřív žily pouze z toho, co samy vyrobily, tak získaly malý příjem v hotovosti. V rámci projektu africké svépomoci (Africa Self Help project) provedeném v Etiopii se zemědělská výroba 17 500 domácností zvýšila o 35 % díky distribuci 606 tun zkvalitněného osiva, 29 tun krmiva, 278 000 veterinárních přípravků (antibiotik a antihelmintik), strojů (zařízení na čištění zrna, elektrická čerpadla, mlékárenská zařízení) a výstavbě 16 zásobáren osiva. Roční příjem příjemců se zvýšil a pohyboval se mezi 290 EUR a 1 500 EUR. Operace zahrnovaly budování kapacit s cílem podpořit udržitelné zlepšení v zemědělské produktivitě. Činnosti spojené s budováním kapacit souvisely s celou řadou aktivit včetně školení zemědělců v zemědělských a zavlažovacích technologiích; také zvýšily kapacity skupin místních zemědělců a sdružení výrobců. Školení navíc nebyla určena pouze zemědělcům, ale i vládním úředníkům a dalším subjektům. Různé školicí aktivity pomohly téměř 2,5 milionům lidí. Metody šíření vědomostí, například zemědělské školy (Farmer Field Schools) a školení zemědělci, kteří následně školí další zemědělce, sloužily jako efektivní nástroje k předávání rad a zkušeností prostřednictvím ukázek týkajících se zvýšení výroby udržitelným způsobem, vhodných zemědělských postupů, ochranné orby, péče o úrodnost půdy, malých zavlažovacích zařízení, diverzifikace plodin atd., které probíhaly přímo na místních farmách. V Zambii se zvýšila potravinářská výroba díky lepšímu přístupu k zemědělským vstupům a podpoře principů udržitelného zemědělství. Během školících dnů v zemědělských školách předalo 400 táborových školitelů (Camp Extension Officers) své znalosti v oblasti udržitelného zemědělství 28 zemědělcům, z nichž potom každý vyškolil dalších 15 účastníků. Tímto způsobem bylo zapojeno takřka 180 000 zemědělců. Rozšíření metod ochranné orby mělo za následek zvýšení produkce kukuřice v průměru o 30 % z 2 tun/hektar na 2,6 tun/hektar. Po 16,9 milionech EUR, které byly do projektu vloženy prostřednictvím potravinového nástroje, se plánuje příspěvek 11,1 milionů EUR (financovaný z Evropského rozvojového fondu) na další rozšíření technik ochranné orby v zemi. 4.2. Opatření záchranné sítě a intervence v oblasti výživy Intervence typu záchranné sítě, dosahující hodnoty přibližně 138 milionů EUR, umožnila příjemcům vyrovnat se s dopady vysokých cen potravin, většinou prostřednictvím projektů peníze/potraviny za práci a systémů poukázek. Opatření typu záchranné sítě (např. PSNP v Etiopii) a projekty peníze nebo potraviny za práci pomohly chudému venkovskému obyvatelstvu (a v některých případech i chudému městskému obyvatelstvu). Opatření záchranné sítě prováděli partneři, kteří mají zkušenosti s distribucí peněz nebo potravin, například Světová banka, UNRWA a WFP, ale také nevládní organizace, které čtvrtinu prostředků, které jim byly poskytnuty, distribuovaly v rámci projektů „peníze za práci“ (57 milionů EUR). Ve většině případů dodatečný příjem plynoucí z těchto činností pomohl příjemcům překonat důsledky růstu cen potravin a v některých případech i přírodních katastrof, které je postihly v průběhu trvání potravinového nástroje (sucha, povodně). Navíc zvýšil odolnost nejchudších obyvatel a zabránil prodeji jejich výrobního majetku (zvířat, menších strojů), což umožnilo zlepšení životních podmínek domácností po odeznění krizí. V Bangladéši pomohly projekty potraviny a peníze za práci 607 000 lidí, když bylo během sezón, kdy byl nedostatek práce, dočasně zaměstnáno 121 000 marginálních zemědělských pracovníků nebo zemědělských pracovníků, kteří nemají půdu. K ochraně 1,7 milionu lidí bylo vybudováno a obnoveno 989 zemědělských protipovodňových opatření včetně hrází, přístupových cest, zavlažovacích zařízení vyvýšení orné půdy a záhonů k výsevu semen. Ve velmi specifických případech byly nejzranitelnějším skupinám obyvatel rozdávány také potraviny, například v rámci systému jídlo za práci nebo dokonce jako potravinová pomoc. Například UNRWA na okupovaném palestinském území rozdala 34 500 tun potravin a WFP rozdala 96 000 tun v zemích, ve kterých se nacházejí oblasti charakterizované vážným nedostatkem potravin (např. v Pákistánu, Bangladéši a Guatemale). Více než třetina projektů zahrnovala aktivity související s výživou. Potravinový nástroj zlepšil stav výživy nejzranitelnějších osob, zejména dětí. Několik intervencí se zaměřilo přímo na děti do 6 let a těhotné a kojící ženy s cílem zmírnit dopady krize v důsledku zvyšování cen potravin. Například v Nigeru, Mali a Libérii bylo distribuováno přes 25 000 tun výživných potravin a miliony vitaminů a příjemci, zejména matky a lékařský a zdravotnický personál, byli zároveň školeni v oblasti metod zlepšení výživy. V Mali dostalo přes 11 milionů dětí ve věku od 6 do 59 měsíců dávku vitaminu A. Kampaně za zlepšení povědomí o prevenci podvýživy a zvýšení senzitizace matek pomohly 1 300 000 dětí v Nigeru. V Guatemale dostalo 100 000 dětí ve věku od 6 do 36 měsíců a 50 000 těhotných a kojících žen dávky potravin navíc a 8 000 samozásobitelských zemědělců obdrželo dávky potravin za účast na školicích aktivitách. 4.3. Další opatření menšího rozsahu zaměřená na zvýšení zemědělské výroby Mnoho projektů obsahovalo i části zaměřené na zlepšení výroby, které se zabývaly například posklizňovými ztrátami, dostupností a ochranou vody nebo přístupem na trh. Bylo rekultivováno nebo zavlaženo celkem 315 350 ha zemědělské půdy a bylo zrekonstruováno nebo vystavěno 13 656 hrází, přehrad nebo malých hrází a více než 10 600 km silnic (většinou vedlejších). Další opatření malého rozsahu navíc zahrnovala poskytování mikroúvěrů, výstavbu center pro osivo a výzkumných zařízení. V severním Afghánistánu se 4 880 rodin zúčastnilo programu peníze za práci v oblasti infrastruktury a vody, což vedlo k výstavbě a rekonstrukci 107 km silnic a 1057 km zavlažovacích zařízení; bylo získáno 3 164 ha nové orné půdy, čímž se zlepšila zemědělská produktivita a zjednodušil přístup do vesnic a na trh, zejména v zimě. Díky tomu mělo 218 000 lidí prospěch z rekonstruované a nově vystavěné infrastruktury a protipovodňových opatření a 6 500 rodin má nyní přístup k pitné vodě. Další činnosti se týkaly různých oblastí jako je rybaření (Kambodža, Filipíny, Guinea, Mosambik), zemědělství v městských oblastech (Keňa), podpora politického rámce (Nepál), množení osiva (Burkina Faso, Niger, Nepál, Mosambik) nebo ochranná orba (Zambie). Potravinový nástroj pozitivně ovlivnil životy více než 59 milionů přímých příjemců tím, že posílil udržitelnou zemědělskou produkci drobných zemědělců, snížil posklizňové ztráty a zajistil přístup na trh. Intervence zlepšily kapacitu malých zemědělských podniků co se týče půdy, hospodářských zvířat a vodního hospodářství, a přispěly k zvýšení a diverzifikaci zdrojů jejich příjmů. Navíc potravinový nástroj přispěl k usnadnění přístupu k potravinám a ke zlepšení potravinové situace a stavu výživy nejzranitelnějších osob, zejména žen a dětí. 5. HLAVNÍ ZÍSKANÉ POZNATKY A DOPORUČENÍ Získané poznatky 1. EU prokázala schopnost vytvořit a účinně provést potravinový nástroj v hodnotě 1 miliardy EUR. Tento odvážný krok posunul EU do čela společenství dárců, pokud jde o udržitelné zemědělství a zajištění potravin. Od té doby je největším dárcem v oblasti zabezpečení potravin, které nadále zůstává hlavním bodem mezinárodní agendy v rámci iniciativy z L’Aquily týkající se zajišťování potravin a nové aliance pro zajišťování potravin a výživy G8. 2. Úspěšnému provedení potravinového nástroje výrazně napomohlo jeho rychlé zřízení, jeho rozsah a především jeho schopnost reagovat. Klíčovou roli hrálo vytvoření dvou pracovních skupin s cílem mobilizovat vhodnou pracovní sílu a odborné znalosti. 3. Spíše než odstranit příčiny krize v důsledku růstu cen potravin bylo hlavním cílem rychle se vypořádat s jejími následky. Potravinový nástroj však také posílil připravenost chudých obyvatel a komunit čelit budoucím krizím, což bylo přínosné, jelikož mnoho zemí v subsaharské Africe znovu zasáhly potravinové krize způsobené množstvím vzájemně souvisejících faktorů jako je chudoba, klimatické výkyvy, vysoké a nestabilní ceny potravin, tlak na přírodní zdroje (včetně nesprávných systémů držení půdy), rychlý demografický růst, křehká veřejná správa a politická nestabilita. Nejzranitelnější skupiny se navíc budou muset častěji a vážněji potýkat s následky těchto faktorů, zejména v oblasti Sahelu a Afrického rohu. 4. Zaměření potravinového nástroje na zvýšení zemědělské výroby vyvolalo na místní úrovni kladnou odezvu v oblasti nabídky. Tyto intervence však nemohou pokrýt potřeby partnerských zemí, pokud jde o posílení dlouhodobé podpory udržitelného zemědělství a zajišťování potravin. 5. Kvůli relativně krátké době provádění programu bylo někdy obtížné dosáhnout jeho cílů. Stejně jako v případě iniciativ SHARE a AGIR Sahel musí být posíleno propojení mezi krátkodobými a střednědobými až dlouhodobými intervencemi. 6. Intervence potravinového nástroje byly navíc primárně zaměřeny na dostupnost potravin a přístup k potravinám. Zatímco přístup k potravinám je závažný problém, přístup k výživným potravinám je v mnoha partnerských zemích ještě obtížnější. Více pozornosti mohlo být věnováno řešení mateřské a dětské podvýživy. 7. Následky potravinové krize v Africkém rohu a v oblasti Sahelu trpělo v roce 2012 přes 30 milionů zranitelných osob; to ukazuje, jak je nezbytné, aby si EU zachovala dobrou schopnost rychle zareagovat. Jak doporučil Evropský účetní dvůr a Parlament, Komise stanoví nejvhodnější možnosti s využitím změn finančního nařízení a finančního rámce. Doporučení EU by měla zvýšit podporu v oblasti udržitelného zemědělství a zajišťování potravin. V rámci jejího zeměpisného plánování na období 2014–2020 se doporučuje následující: 1. udržitelné zemědělství by mělo být ve středu politického dialogu EU s partnerskými zeměmi a EU by měla dále podporovat politiky a priority partnerských zemí a zabývat se zásadními faktory vyvolávajícími potravinové krize. 2. Pomoc EU by se měla zaměřovat hlavně na země trpící nedostatkem potravin. Měl by se plně využít „Strukturovaný systém hodnocení zajištění potravin“, který Komise za tímto účelem vyvinula. 3. Hlavním cílem pomoci EU v oblasti zajištění potravin je posilování odolnosti nejohroženějších osob, komunit a partnerských zemí. V rámci tohoto přístupu k odolnosti by EU měla zvýšit svou podporu snižování zranitelnosti tím, že zlepší schopnost partnerských zemí zabránit budoucím otřesům a připravit se na ně a reagovat na vzniklé krize. To představuje hlavně činnosti spojené se zvládáním rizika katastrof, zejména v partnerských zemích ohrožených katastrofami. 4. EU by měla vycházet z poznatků získaných při provádění potravinového nástroje a při zavádění iniciativ SHARE a AGIR Sahel a použít k posílení strukturálního přístupu na podporu partnerských zemí zasažených potravinovými krizemi existující nástroje a nově i možnost zřídit svěřenecké fondy. 5. Pokud se všude, kde to je možné, použijí existující vnitrostátní a regionální struktury a možnosti, bude reakce EU na potravinové krize uzpůsobena povaze krize a jejím okolnostem. Takový přístup bude věnovat patřičnou pozornost otázce odpovědnosti a zohlední vzájemný vztah mezi zajištěním potravin na straně jedné a státní správou, nestabilitou státu a budováním míru na straně druhé, zejména v nestabilních státech a v situacích, kdy hrozí chronický nedostatek potravin. 6. ZÁVĚR A DALŠÍ KROKY Prostřednictvím potravinového nástroje, který pomohl podpořit koordinovanou reakci OSN, byla EU schopna rychle a efektivně zareagovat na dopady krize v důsledku růstu cen potravin v letech 2007–2008. Potravinový nástroj v hodnotě 1 miliardy EUR přímo pomohl 59 milionům osob ve 49 rozvojových zemích. Dokázal podpořit kladnou odezvu v oblasti nabídky ze strany drobných zemědělců a zvýšit tak výrobu a příjem. Opatření záchranné sítě zmírnila dopady zvyšování cen potravin na nejzranitelnější skupiny obyvatelstva. Jiná opatření výrazně podpořila zemědělskou výrobní základnu. V tomto smyslu dosáhl potravinový nástroj významných úspěchů směrem ke zvýšení udržitelné zemědělské výroby, snížení posklizňových ztrát a zajištění přístupu na trh. Potravinový nástroj také přispěl k tomu, že se udržitelný zemědělský rozvoj a zajištění potravin dostaly do popředí globální rozvojové agendy. Na fórech jako je Výbor pro celosvětové zajišťování potravin, G8 a G20 podpořil pokračující zájem světové veřejnosti zdůrazněním potřeby zvýšit zemědělskou výrobu a produktivitu udržitelným způsobem a přispěl k posílení celosvětových řídících mechanismů zlepšením výměny informací o světovém trhu[19]. Ačkoliv potravinový nástroj své cíle z velké části splnil, je třeba v oblasti nedostatečného zajištění potravin, zejména v zemích ohrožených katastrofami a v zemích, kde jsou nízké příjmy, udělat víc. Na základě poznatků získaných z potravinového nástroje by měla být podpora udržitelného zemědělského rozvoje a zajišťování potravin ze strany EU posílena jako centrální oblast spolupráce v zemích, kde hrozí chronický nedostatek potravin. V rámci společného plánování programů pro období 2014–2020 obdržely delegace EU specifické pokyny, aby se zajistilo, že se budou řešit priority v oblasti udržitelného zemědělství a zajištění potravin, zejména v 52 partnerských zemích vybraných podle strukturovaných hodnocení zajištění potravin a výživy. Tyto priority by se měly odrazit v politickém dialogu, který navázaly delegace EU a který bude klást důraz na dlouhodobý dopad a otázky odpovědnosti[20], zejména z pohledu dlouhodobé udržitelnosti. V této souvislosti by se EU měla zaměřit na země, které jsou z hlediska zajištění potravin a výživy nejproblematičtější, s použitím nejúčinnějších existujících mechanismů financování ke snížení strukturální zranitelnosti v dlouhodobém měřítku a posílit odolnost nejchudších domácností, zemí a regionů, které budou v budoucnu čelit potravinovým krizím jakéhokoliv charakteru. [1] Mechanismus FLEX pro ohrožené země (500 milionů EUR), Evropský rozvojový fond – balíček B (185.9 milionů EUR), tématický program zajišťování potravin (50 milionů EUR) a Generální ředitelství pro humanitární pomoc - ECHO (210 milionů EUR). [2] Podpora odolnosti v oblasti afrického rohu (SHARE). [3] AGIR: Globální partnerství Alliance Globale pour l'Initiative Résilience - Sahel [4] COM(2012) 586. [5] SWD (2013) 107. [6] SWD (2013) 107. [7] Programy rozpočtové podpory se oproti původním plánům staly méně důležitými na Komorách, na Madagaskaru, v Nigeru, Etiopii a Zambii. [8] Pro velmi malý počet projektů prodloužila Komise lhůtu až do 31. prosince 2012 kvůli pozdějšímu přidělení prostředků na dobře fungující projekt (Zambie) nebo kvůli obtížným podmínkám (Mali, Jemen, Afghánistán a Kyrgyzstán). [9] S výjimkou 5,8 milionů EUR pro Zambii, které byly smluvně přiděleny v roce 2011. [10] Závěrečná zpráva o výsledcích monitorování zaměřeného na výsledky je dostupná na internetových stránkách DEVCO. [11] Výroční zpráva za rok 2012 o politikách rozvoje a vnější pomoci Evropské unie a o jejich provádění v roce 2011. SWD(2012) 242 final. [12] Agregované údaje z těchto zpráv jsou uvedeny v sekci 4 „Výsledky a pravděpodobný dopad“. [13] „Potravinový nástroj Evropské unie. Základy budoucí činnosti. Úvodní zpráva FAO o vybraných projektech“. http://www.fao.org/fileadmin/user_upload/ISFP/EuFF_web.pdf [14] Závěrečné hodnocení potravinového nástroje: http://ec.europa.eu/europeaid/what/development-policies/intervention-areas/ruraldev/food_intro_en.htm [15] Zvláštní zpráva č. 1: Účelnost rozvojové pomoci Evropské unie pro zajištění potravin v subsaharské Africe. 2012. Evropský účetní dvůr. [16] Tento údaj nezahrnuje intervence týkající se rozpočtové podpory a činnosti regionálních organizací. [17] Jmenovitě FAO, WFP a IFAD. [18] Prohlášení o záměru - spolupráce na programech pro zajištění potravin a výživy, které podepsaly FAO, WFP, IFAD a Komise dne 27. června 2011. [19] V rámci svého akčního plánu týkajícího se volatility cen potravin a zemědělství má iniciativa skupiny G20 nazvaná Informační systém pro zemědělský trh (Agricultural Market Information System - AMIS) za cíl zvýšit průhlednost celosvětového trhu a výměnu informací o něm a posílit koordinaci politik. http://www.amis-outlook.org. [20] Podle principů Pařížské deklarace o účinnosti pomoci, Akkerského akčního programu a kodexu chování pro dělbu práce EU.