—

Tato změna se týká článku 9 specifikace produktu a bodu 5 jednotného dokumentu. Souvislost popsaná v přehledu zveřejněném v Úředním věstníku Evropské unie obsahuje informace uvedené zčásti v bodě 4.4 a zčásti v bodě 4.6. Navrhované nové znění by proto mělo být přezkoumáno s přihlédnutím k prvním odstavcům bodů 4.4 a 4.6 přehledu. Souvislost byla přeformulována, aniž by došlo ke změnám v první části, která odpovídá odstavcům v bodě 4.4 přehledu, který se týká historického původu, zatímco druhá část, která odpovídá bodu 4.6 o vlastnostech půdy, podnebí a specifičnosti produktu, byla přeformulována. Souvislost (článek 9 specifikace a bod 5 jednotného dokumentu) byla proto přeformulována tak, aby byla v souladu s pokyny Evropské komise pro vypracování jednotného dokumentu. Nová verze bere též v úvahu zejména navrhované změny zeměpisné oblasti. Odkazy na svahy Etny vyhrazené pro olivovníky, které však již nejsou vzhledem k rozšíření vymezené zeměpisné oblasti relevantní, se zrušují. Stávající znění: „Olivy začali na východě Sicílie pěstovat Féničané v prvním tisíciletí před naším letopočtem a Řekové od 8. století před naším letopočtem. Přítomnost aktivní sopky v této oblasti dala vzniknout mýtu spojenému s pěstováním oliv: Kyklop Polyfémos, zosobnění sopky se svým jediným ohnivým okem, byl oslepen Odysseem a jeho společníky kmenem olivovníku. V průběhu staletí nabylo pěstování oliv pro hospodářství této oblasti velkého významu. Již ve 3. století před naším letopočtem Římané olej z ostrova silně zdanili, aby mu zabránili soutěžit s oleji z Kampánie a Lazia. Později, když Sicílii ovládli Arabové, pěstování této plodiny díky své vynalézavosti vylepšili a racionalizovali. Zmínky o významu produkce olivového oleje ‚Etnea‘ lze nalézt již v díle De Aetna od Pietra Bemba, ve kterém se píše o kvalitě a hodnotě pěstování oliv v okolí Etny. Tato místní produkce byla později zmíněna v dílech přírodovědce Lazzara Spallanzaniho, spisovatelů Antonia Stoppaniho, Johanna Wolfganga von Goethe, Guy de Maupassanta a mnoha dalších. Během výletu na Sicílii v březnu 1827 o ní psal velmi nadšeně Alexis de Tocqueville, přičemž se odvolával na prosperitu a hojnost v oblasti Etny díky přítomnosti této plodiny a skutečnosti, že půda, v níž se pěstovala, byla zvláště úrodná vzhledem ke specifickým vlastnostem, které jí propůjčila sopka. V průběhu devatenáctého a na počátku dvacátého století byl etenský olivový olej znám a vysoce ceněn mnoha italskými a evropskými spotřebiteli. Významné množství bylo obchodováno v Ripostu, přístavu nacházejícím se nejblíže k Etně. Vymezená oblast je hornatý region v nadmořské výšce od 100 m do 1 000 m nad mořem. Tvoří součást sopečné horské krajiny Etny, přesněji svahů na severních, západních a jižních úpatích sopky. Na východním úpatí sopky se olivy nepěstují. Místní mikroklima této vymezené oblasti lze označit za horské středomořské podnebí. Spolu s typem půdy – sopečná, s podložím vytvořeným dávnými i nedávnými erupcemi Etny a s písčitými a vysoce skeletovými půdami – to dává produktu jedinečné a neopakovatelné vlastnosti, které lze pozorovat při fyzikálním, chemickém a organoleptickém zkoušení. Nedávný výzkum ukázal, že ve složení volných mastných kyselin oleje ‚Monte Etna‘ existují významné rozdíly, které lze vysledovat až do oblasti jeho původu. Tato skutečnost je také prokázána zkouškami porovnávajícími olej ‚Monte Etna‘ s oleji z přilehlých oblastí. Tyto rozdíly jsou dostatečně jasné na to, abychom mohli chemické vlastnosti oleje připsat jeho zeměpisnému původu. Těmto vlastnostem půdy a podnebí se musely přizpůsobit rostlinné druhy, z kterých se vyvinuly charakteristické místní odrůdy a ekotypy. To je případ kultivaru ‚Nocellara Etnea‘, který v oblasti převládá. Pěstování oliv mělo pro zemědělské odvětví v této oblasti zásadní význam, zejména proto, že houževnatost olivovníku v polosuchých prostředích znamená, že může plodit ve vulkanických půdách, a částečně i vzhledem k vlivu této plodiny na hospodářství venkovských rodin. Existuje místní tradice, podle které se o oleji z této oblasti mluví jako o ‚horském oleji‘, aby ho bylo možné odlišit od olejů vyrobených v okolních regionech. Tento produkt je vyhledáván spotřebiteli, kteří za jeho kvalitu a organoleptické vlastnosti zaplatí o 20–25 % více, než je jeho tržní cena.“ se nahrazuje tímto: „Olivy začali na východě Sicílie pěstovat Féničané v prvním tisíciletí před naším letopočtem a Řekové od 8. století před naším letopočtem. Přítomnost aktivní sopky v této oblasti dala vzniknout mýtu spojenému s pěstováním oliv: Kyklop Polyfémos, zosobnění sopky se svým jediným ohnivým okem, byl oslepen Odysseem a jeho společníky kmenem olivovníku. V průběhu staletí nabylo pěstování oliv pro hospodářství této oblasti velkého významu. Již ve 3. století před naším letopočtem Římané olej z ostrova silně zdanili, aby mu zabránili soutěžit s oleji z Kampánie a Lazia. Později, když Sicílii ovládli Arabové, pěstování této plodiny díky své vynalézavosti vylepšili a racionalizovali. Zmínky o významu produkce olivového oleje ‚Etnea‘ lze nalézt již v díle De Aetna od Pietra Bemba, ve kterém se píše o kvalitě a hodnotě pěstování oliv v okolí Etny. Tato místní produkce byla později zmíněna v dílech přírodovědce Lazzara Spallanzaniho, spisovatelů Antonia Stoppaniho, Johanna Wolfganga von Goethe, Guy de Maupassanta a mnoha dalších. Během výletu na Sicílii v březnu 1827 o ní psal velmi nadšeně Alexis de Tocqueville, přičemž se odvolával na prosperitu a hojnost v oblasti Etny díky přítomnosti této plodiny a skutečnosti, že půda, v níž se pěstovala, byla zvláště úrodná vzhledem ke specifickým vlastnostem, které jí propůjčila sopka. V průběhu devatenáctého a na počátku dvacátého století byl etenský olivový olej znám a vysoce ceněn mnoha italskými a evropskými spotřebiteli. Významné množství bylo obchodováno v Ripostu, přístavu nacházejícím se nejblíže k Etně. Souvislost s touto oblastí je v podstatě výsledkem použití původních kultivarů – a zejména kultivaru ‚Nocellara Etnea‘, které produkují extra panenský olivový olej s organoleptickými vlastnostmi, jež nelze reprodukovat v jiných půdních a klimatických podmínkách. Kultivar ‚Nocellara Etnea‘ je důležitou součástí zemědělské krajiny v téměř celé oblasti produkce vymezené pro chráněné označení původu ‚Monte Etna‘. Existence ostatních méně významných kultivarů přítomných ve vymezené oblasti je odůvodněna jak tím, že jsou opylovači hlavního kultivaru, tak i způsobem diverzifikace nabídky jako druhé volby vedle kultivaru ‚Nocellara Etnea‘. V průběhu času se u některých z těchto méně významných kultivarů proběhla fenotypová změna, která je činí jedinečnými a odlišnými od všeho, co se nachází v přilehlých oblastech. To vše pomohlo zlepšit biologickou rozmanitost ve vymezené oblasti. Zeměpisná oblast se vyznačuje sopečným půdním substrátem vzniklým z čediče – extruzivní horniny, která po staletí eroze a vyluhovávání v kombinaci se vznikem spontánní flóry a mikrobiální fauny proměnila povrchové vrstvy ležící na tomto mateřském materiálu na úrodnou půdu se všemi charakteristickými rysy původního podloží. Půda je hrubé struktury, mírně zásaditá, dobře provzdušněná a vysoce propustná, což je ideální stanoviště pro růst a vývoj olivovníků. Tyto podmínky dodávají výsledným olejům s CHOP ‚Monte Etna‘ jedinečné vlastnosti, specifický čichový a chuťový profil, který odráží celé území původu, včetně zřejmých travnatých tónů artyčoku a zelených rajčat a jasných tónů hořkých mandlí, doprovázených harmonickou kombinací hořkosti a štiplavosti, které činí olej příjemným pro chuťové pohárky. Na svazích Etny může rozdíl mezi denní a noční teplotou překročit 20–25 stupňů. To v kombinaci s jedinečnou sopečnou půdou propůjčuje panenskému olivovému oleji s CHOP ‚Monte Etna‘ určitou kořenitost. Napadení mouchami jsou v tomto prostředí velmi vzácná a olivy mají křupavou, pevnou dužinu. Jedná se o jedinečné vlastnosti místní oblasti. Díky klimatickým podmínkám v oblasti Etny mají oleje určité senzorické vlastnosti. Proto existuje silná vazba mezi oblastí produkce a vlastnostmi produktu s CHOP ‚Monte Etna‘. Výsledky většího počtu výzkumů ukázaly, že ve složení volných mastných kyselin oleje ‚Monte Etna‘ existují významné rozdíly, které lze vysledovat až do oblasti jeho původu. Tato skutečnost je také prokázána zkouškami porovnávajícími olej ‚Monte Etna‘ s oleji z přilehlých oblastí. Tyto rozdíly jsou dostatečně jasné na to, abychom mohli chemické vlastnosti oleje připsat jeho zeměpisnému původu. Těmto vlastnostem půdy a podnebí se musely přizpůsobit rostlinné druhy, z kterých se vyvinuly charakteristické místní odrůdy a ekotypy. To je případ kultivaru ‚Nocellara Etnea‘, který v oblasti převládá. Ze sociálně-ekonomického hlediska bylo pěstování oliv vždy středem pozornosti a práce místních zemědělců. I když byl olivovník kombinován s jinými plodinami, vždy hrál v zemědělském hospodářství vedoucí roli. Pěstování oliv a jeho význam se neustále vyvíjí díky odhodlání velkého počtu podnikatelů a pěstitelů, kteří investují své zdroje do vytváření pracovních míst a příjmů a zároveň přispívají k obnově a zachování oblasti, která byla kdysi určena pouze k chudobě a opuštění. V kombinaci s vlivem zlepšených pěstitelských a zpracovatelských metod to znamená, že se pěstování oliv v oblasti Etny vyvinulo z okrajové plodiny pěstované ve smíšených zemědělských systémech ve specializovanou plodinu, která se stala pro region důležitou a produkuje olej s vynikajícími organoleptickými a chemickými vlastnostmi, ceněnými místními, domácími i mezinárodními spotřebiteli. Olivy, které mají být použity k výrobě extra panenského olivového oleje ‚Monte Etna‘, musí být sklizeny poté, co začnou měnit barvu z matně zelené na leskle zelenou. Sklizeň v této fázi fenologického vývoje zvyšuje obsah fenolů v olivách a zlepšuje vlastnosti oleje ‚Monte Etna‘, jako jsou jeho jasné a výrazné travnaté tóny, vyvážená hořkost v kombinaci s příjemnou štiplavostí, nízká kyselost a pozoruhodný obsah polyfenolů. Celá oblast Etny se hodí k pěstování olivovníků, které jsou přítomny v celé oblasti, zejména pak na středně svažitých pozemcích. V posledních dvou desetiletích došlo k významnému generačnímu posunu a k příchodu značného počtu nových hráčů na trhu pocházejících z jiných výrobních a profesních odvětví, kteří se inspirovali rozsáhlým úspěchem CHOP a investovali do výroby extra panenského olivového oleje s CHOP ‚Monte Etna‘.“ V části týkající se souvislosti nejsou žádné podstatné změny, jelikož základní prvky ve stávající verzi zůstávají v navrhované nové verzi nezměněny. Zejména nejdůležitější prvky souvislosti, jako jsou charakteristické rysy půdy kolem Etny, typické klima oblasti a převládající využití kultivaru „Nocellara Etnea“, které určují specifické vlastnosti produktu, zůstávají pro souvislost mezi CHOP „Monte Etna“ a zeměpisnou oblastí zásadní.