[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 30.1.2008 SEK(2008) 83 v konečném znění Návrh ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU ES-ESVO „SPOLEČNÝ TRANZIT“ Č. 2/2007 kterým se mění Úmluva ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu - Předloha společného postoje Společenství - (předložená Komisí) DŮVODOVÁ ZPRÁVA SOUVISLOSTI NÁVRHU | 110 | Odůvodnění a cíle návrhu V souladu s čl. 1 bodem 3 rozhodnutí smíšeného výboru ES-ESVO „Společný tranzit“ ze dne 12. února 1999[1] byl systém společného tranzitu převeden na počítačové zpracování a celním správám a hospodářským subjektům se jevil jako spolehlivý. Používání počítačového systému společného tranzitu je povinné od 1. července 2005 s přechodným režimem umožňujícím podání tranzitního prohlášení v písemné podobě u celních orgánů do 31. prosince 2006, přičemž celní orgány si pak mezi sebou musí vyměnit tranzitní údaje prostřednictvím informačních technologií a počítačových sítí. Úmluva ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu[2] (dále jen Úmluva) již není uzpůsobena změnám v tranzitní oblasti způsobeným vývojem informačních technologií a výměny elektronických dat. Je nutné sladit ustanovení týkající se postupu společného tranzitu se způsoby fungování nového počítačového tranzitního systému. Nicméně pro cestující, kteří nemají přístup k počítačovému tranzitnímu celnímu systému, je nutné zachovat možnost podat písemné tranzitní prohlášení standardním postupem. Tranzitní údaje pak budou mezi jednotlivými celními orgány předávány prostřednictvím informačních technologií a počítačových sítí. Navíc je nutné zavést havarijní postup, který všem hospodářským subjektům umožní podat písemné tranzitní prohlášení v případě, kdy nebude možné použít počítačový tranzitní systém nebo aplikaci hlavních povinných nebo komunikační síť mezi nimi a příslušnými orgány. | 120 | Obecné souvislosti Úmluva ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu stanoví opatření usnadňující zbožový styk mezi ES a zeměmi ESVO. Nový počítačový tranzitní systém byl zaveden dnem 30. března 2004 pro všechny subjekty ve smluvních stranách Úmluvy a stávající ustanovení Úmluvy stanoví, že tranzitní prohlášení lze podat pomocí počítačových postupů a prostřednictvím normalizovaných zpráv. Ustanovení o tranzitním postupu je nyní nutno upravit v souladu s povinností plnit všechny formality společného tranzitu prostřednictvím informačních technologií a počítačových sítí a v souladu s novými podmínkami spojenými se zaváděním informační techniky a současně zaručit bezpečnost a spolehlivost předaných dat, jakož i rychlost při kontrole a vyřizování. Je třeba umožnit cestujícím, kteří nemají přístup k počítačovému tranzitnímu systému, podat na příslušných orgánech písemné tranzitní prohlášení. Dále je nutno stanovit havarijní postup spočívající v používání písemného prohlášení, který hospodářským subjektům umožní pokračovat ve svých operacích v případě výpadku počítačových systémů či nefunkčnosti sítí. | 139 | Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu V oblasti návrhu nejsou žádné platné předpisy. | 141 | Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Návrh je v souladu s revidovanou lisabonskou strategií a obecným rámcem iniciativy správy on-line. | KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů | Konzultace zúčastněných stran | 211 | Metody konzultací, hlavní cílová odvětví a obecný profil respondentů Byla konzultována pracovní skupina ES-ESVO „Společný tranzit“. | 212 | Shrnutí odpovědí a způsob, jakým byly vzaty v úvahu Pozitivní stanovisko. | Sběr a využití výsledků odborných konzumací | 229 | Využití externí odborné konzultace nebylo nutné. | 230 | Posouzení dopadů Žádná právní změna: zůstávají všechna základní pravidla Úmluvy o společném tranzitu, i když se snižují lhůty pro postup vyhledávání a vznik dluhu. Převedením postupu na počítačové zpracování se zvýší účinnost a rychlost vyřízení tranzitní operace nejen z čistě celního hlediska, ale i pro subjekty a zavedené systémy finančních jistot. | PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU | 305 | Shrnutí navrhovaných opatření Nahradit dodatky a přílohy Úmluvy o společném tranzitu takovými dodatky a přílohami, které budou brát do úvahy převod postupu na počítačové zpracování. | 310 | Právní základ Článek 15 Úmluvy ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu. | 329 | Zásada subsidiarity Návrh se týká oblasti, která spadá do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní. | Zásada proporcionality | 332 | Bez předmětu | Volba nástrojů | 342 | Neexistuje žádný jiný přiměřený nástroj. | ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY | 409 | Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. | DALšÍ INFORMACE | 510 | Zjednodušení | 511 | Návrh přináší zjednodušení správních postupů vztahujících se na orgány veřejné moci (vnitrostátní či evropské), jakož i na hospodářské subjekty a soukromé osoby. | 513 | Návrh zavádí tranzitní celní počítačový postup společný pro všechny smluvní strany Úmluvy. | 514 | Převod celního postupu na počítačové zpracování znamená pro hospodářské subjekty a soukromé osoby zjednodušení v oblasti povolení. | 1. . Návrh ROZHODNUTÍ SMÍŠENÉHO VÝBORU ES-ESVO „SPOLEČNÝ TRANZIT“ Č. 2/2007 ze dne kterým se mění Úmluva ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu SMÍŠENÝ VÝBOR, s ohledem na Úmluvu ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu[3], a zejména na čl. 15 odst. 3 písm. a) a c) této Úmluvy, vzhledem k těmto důvodům: 2. V souladu s rozhodnutím Smíšeného výboru ES-ESVO „Společný tranzit“ č. 4/2005 ze dne 15. srpna 2005 by hospodářské subjekty měly pro podávání tranzitních prohlášení od 1. července 2005 používat společný počítačový tranzitní systém s tím, že přechodné období umožňovalo podávání písemných tranzitních prohlášení u celních orgánů do 31. prosince 2006. 3. Celní prohlášení by měla být podávána standardním postupem s využitím počítačových postupů místo písemných prohlášení a tranzitní údaje by měly být mezi celními orgány předávány cestou informačních technologií a počítačových sítí. 4. Ustanovení týkající se společného tranzitního režimu by měla být přizpůsobena prováděcím postupům využívajícím technicky elektronického zpracování dat. 5. Cestující, kteří nemají přímý přístup k počítačovému tranzitnímu systému, by měli mít možnost podat písemné tranzitní prohlášení standardním postupem u celních orgánů. Tranzitní údaje pak budou mezi jednotlivými celními orgány předány cestou informačních technologií a počítačových sítí. 6. Měl by být zaveden havarijní postup založený na použití písemného tranzitního prohlášení, aby hospodářské subjekty mohly provést tranzitní operace v případě, že nebude fungovat počítačový celní systém nebo aplikace hlavního povinného, nebo v případě nepřístupnosti komunikačních sítí. 7. Jelikož je počítačový tranzitní postup postupem standardním a hlavní funkcí písemného tranzitního prohlášení je jeho použití jako havarijního postupu, je třeba změnit obsah a pořadí příloh týkajících se těchto postupů. Navíc by se z důvodu zjednodušení měly zrušit přílohy týkající se vzorů jednotného správního dokladu a jeho používání a měly by být nahrazeny odkazy na Úmluvu ze dne 20. května 1987 o zjednodušení formalit ve zbožovém styku, tzv. Úmluvu „JSD“. Toto by umožnilo vyhnout se změnám Úmluvy „Společný tranzit“ vynuceným následnými změnami, které mohou být učiněny v Úmluvě „JSD“. 8. V důsledku toho je tedy nutné změnit Úmluvu. PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ: Článek 1 Úmluva ze dne 20. května 1987 o společném tranzitním režimu se mění takto: 1) V článku 11 se bod 4 nahrazuje tímto: „4. Úřad odeslání může od celní závěry upustit, jestliže lze totožnost zboží určit popisem v tranzitním prohlášení nebo doprovodných dokladech.“ 2) V čl. 12 odst. 1 se slova „výtisku č. 4“ nahrazují slovy „výtisku č. 4 nebo tranzitního doprovodného dokladu“. 3) Dodatek I se nahrazuje textem uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí. 4) Přílohy I až V dodatku I se nahrazují textem uvedeným v příloze II tohoto rozhodnutí. 5) Dodatek II se nahrazuje textem uvedeným v příloze III tohoto rozhodnutí. 6) Dodatek III se nahrazuje textem uvedeným v příloze IV tohoto rozhodnutí. 7) Přílohy A1 až A13, B1 až B7, C1 a C2 a D1 až D6 se nahrazují textem uvedeným v příloze V tohoto rozhodnutí. Článek 2 1. Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 2008. 2. Ustanovení tohoto rozhodnutí se nevztahují na propuštění zboží do společného tranzitního režimu, která se uskutečnila do dne uplatnění tohoto rozhodnutí. 3. Články 41, 41a, 116, čl. 118 odst. 2 a článek 119 dodatku I pozměněného tímto rozhodnutím se použijí ode dne 1. července 2009. V Bruselu dne […] Za Smíšený výbor předseda […] PŘÍLOHA I „DODATEK I SPOLEČNÉ TRANZITNÍ REŽIMY HLAVA I OBECNÁ USTANOVENÍ Článek 1 1. Tento dodatek stanoví v souladu s čl. 1 odst. 3 Úmluvy některá pravidla pro společný tranzitní režim. 2. Pokud není uvedeno jinak, ustanovení tohoto dodatku se použijí na operace prováděné ve společném tranzitním režimu bez ohledu na použití režimu T1, nebo T2. 3. Zboží, s nímž je spojeno zvýšené nebezpečí podvodu, je uvedeno v příloze I. Pokud ustanovení této Úmluvy odkazuje na tuto přílohu, opatření týkající se v ní uvedeného zboží se použijí pouze tehdy, pokud množství tohoto zboží překročí příslušné minimální množství. Příloha se přezkoumá minimálně jednou ročně. KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE Oblast působnosti Článek 2 1. Společný tranzitní režim se nepoužije na poštovní zásilky (včetně poštovních balíků) uskutečněné v souladu s akty Světové poštovní unie, pokud je zboží přepravováno držiteli práv a povinností vyplývajících z těchto aktů nebo na jejich účet. 2. Smluvní strana se může rozhodnout nepoužívat společný tranzitní režim na přepravu zboží potrubím. Toto rozhodnutí sdělí Komisi, která o něm informuje ostatní země. Definice Článek 3 Pro účely této Úmluvy se rozumí: a) „příslušnými orgány“: celní orgán nebo jakýkoliv jiný orgán odpovědný za provádění této Úmluvy; b) „tranzitním prohlášením“: úkon, kterým osoba předepsanou formou a způsobem projeví vůli k propuštění zboží do společného tranzitního režimu; c) „tranzitním doprovodným dokladem“: doklad vytištěný počítačovým systémem doprovázející zboží a vycházející z údajů tranzitního prohlášení; d) „režimem T2“: režim T2 dle článku 2 Úmluvy označený v tranzitním prohlášení symbolem „T2“ nebo „T2F“; e) „hlavním povinným“: osoba, která vyhotovuje společné tranzitní prohlášení nebo jménem které je společné tranzitní prohlášení vyhotovováno; f) „úřadem odeslání“: celní úřad, u něhož je přijato prohlášení o propuštění zboží do společného tranzitního režimu; g) „tranzitním úřadem“: - celní úřad v bodě vstupu do smluvní strany, nebo - celní úřad v bodě výstupu ze smluvní strany, jestliže zásilka opouští v průběhu tranzitní operace celní území této smluvní strany přes hranice mezi smluvní stranou a třetí zemí; h) „úřadem určení“: celní úřad, kterému musí být předloženo zboží k ukončení režimu; i) „úřadem záruky“: celní úřad určený příslušnými orgány jednotlivých zemí, kde je ručitelem poskytnuta jistota; j) „ručitelem“: jakákoliv třetí osoba, právnická nebo fyzická, která se písemně zaváže zaplatit společně a nerozdílně s hlavním povinným a do výše záruky částku možného vzniklého dluhu; k) „kódem HS“: číselný kód odpovídající položkám a podpoložkám nomenklatury harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží tak, jak byla stanovena Úmluvou ze dne 14. června 1983; l) „dluhem“: dovozní a vývozní cla a jiné poplatky vztahující se na zboží propuštěné zboží do společného tranzitního režimu; m) „dlužníkem“: jakákoliv osoba, fyzická nebo právnická, povinná zaplatit dluh; n) „Komisí“: Komise Evropských společenství; o) „propuštěním zboží“: úkon, kterým příslušné orgány dovolí nakládat se zbožím podle podmínek společného tranzitního režimu; p) „osobou stanovenou ve smluvní straně“: - v případě fyzické osoby, jakákoliv osoba, která zde má obvyklé místo pobytu, - v případě právnické osoby nebo sdružení osob, jakákoliv osoba, která zde má své statutární sídlo, ústřední správu nebo stálou provozovnu; q) „technikou zpracování dat“: - výměna standardních zpráv EDI s příslušnými orgány, nebo - zavedení počítačových prvků potřebných pro provedení příslušných formalit v informačních systémech příslušných orgánů; r) „EDI“ (Electronic Data Interchange): elektronický přenos dat formou standardní zprávy s předem definovanou strukturou uznávanou pro elektronický přenos dat v oblasti zpráv mezi dvěma počítačovými systémy; s) „standardní zprávou“: předdefinovaná struktura uznávaná pro elektronický přenos dat; t) „osobními údaji“: veškeré informace týkající se identifikované nebo identifikovatelné fyzické nebo právnické osoby; u) „havarijním postupem“: postup založený na používání určených papírových dokladů umožňujících podávání a kontrolu tranzitních prohlášení a následnou kontrolu tranzitní operace, nemůže-li být použit standardní postup elektronickou cestou; v) „Úmluvou JSD“: Úmluva ze dne 20. května 1987 o zjednodušení formalit ve zbožovém styku. KAPITOLA II STANDARDNÍ POSTUP Článek 4 1. Formality spojené s používáním režimu T1 nebo T2 se provádějí pomocí techniky elektronického zpracování dat v podmínkách a podle pravidel určených příslušnými orgány v souladu se zásadami stanovenými celními pravidly. 2. Smluvní strany vymezí společnou dohodou opatření stanovující: a) pravidla definující a spravující zprávy, které mají být mezi celními úřady předávány a které jsou potřebné pro uplatnění společného tranzitního režimu, b) společná data a formáty struktury zpráv, které mají být předávány v souladu se společným tranzitním režimem. Oblast působnosti Článek 5 1. Aniž jsou dotčeny jakékoli zvláštní okolnosti, výměny informací mezi příslušnými orgány popsané v tomto dodatku se uskutečňují prostřednictvím systému počítačového zpracování dat a informačních sítí. 2. Pro výměnu informací podle odstavce 1 používají všechny smluvní strany „společnou komunikační síť / společné systémové rozhraní“ (CCN/CSI) Společenství. Finanční účast zemí ESVO a související otázky se vymezí společnou dohodou mezi Společenstvím a jednotlivou zemí ESVO. 3. Není-li stanoveno jinak, ustanovení této kapitoly se nepoužijí na zjednodušené postupy uvedené v čl. 44 odst. 1 písm. f) a g). Bezpečnost Článek 6 1. Podmínky stanovené pro plnění formalit pomocí počítačového zpracování dat musí především obsahovat opatření pro kontrolu zdrojů, jakož i opatření pro ochranu dat před náhodným nebo nedovoleným zničení, ztrátě, poškozením nebo neoprávněným přístupem. 2. Kromě požadavků bezpečnosti uvedených v odstavci 1 příslušné orgány vytvoří a dodržují odpovídající bezpečnostní opatření pro účinný, spolehlivý a bezpečný provoz celého tranzitního systému. 3. Pro zajištění výše uvedené úrovně bezpečnosti je každý vstup, změna a výmaz údajů evidováno s uvedením účelu daného zpracování, přesného času a osoby, která zpracování uskutečnila. Navíc jsou původní údaje nebo veškeré údaje, které byly předmětem tohoto zpracování, uchovávány po dobu minimálně tří let počínaje koncem kalendářního roku, ke kterému se údaj vztahuje, nebo během delšího období, pokud tak stanoví jiná ustanovení. 4. Příslušné orgány pravidelně kontrolují bezpečnost. 5. Zúčastněné orgány se vzájemně informují o jakémkoliv podezření na porušení bezpečnosti. Ochrana osobních dat Článek 7 1. Smluvní strany používají osobní data předávaná pro účely této Úmluvy pouze pro potřeby této Úmluvy a dalších celně schválených určení nebo pro potřeby společného tranzitního režimu. Toto omezení nicméně nebrání používání těchto dat za účelem rizikové analýzy v průběhu operace ve společném tranzitním režimu ani šetření a trestnímu stíhání v důsledku této operace ve společném tranzitním režimu. V tomto případě je příslušný orgán, který informace poskytl, bezodkladně obeznámen s jejich použitím k výše uvedenému účelu. 2. Týká-li se zpracování předávaných osobních dat této Úmluvy, smluvní strany se zavazují přijmout opatření potřebná k zajištění ochrany osobních dat, která budou minimálně uplatňovat zásady Úmluvy Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob s ohledem na automatizované zpracování osobních dat. 3. Každá smluvní strana přijme opatření ve formě efektivních kontrol potřebná k zajištění dodržování tohoto článku. KAPITOLA III POVINNOSTI HLAVNÍHO POVINNÉHO, PŘEPRAVCE A PŘÍJEMCE Článek 8 1. Hlavní povinný je odpovědný za: a) dodání zboží ve stanovené lhůtě a v nezměněném stavu úřadu určení v předepsaném termínu a přitom dbát na dodržení opatření přijatých příslušnými orgány k zajištění totožnosti zásilky; b) dodržování dalších předpisů týkajících se společného tranzitního režimu; c) poskytnutí všech požadovaných dokladů a informací v jakékoli formě a ve stanovené lhůtě příslušným orgánům pověřeným kontrolou, jakož i veškeré pomoci. 2. Aniž by byly jakkoliv porušeny povinnosti hlavního povinného uvedené v odstavci 1, je dopravce nebo příjemce zboží, který zboží přijímá s vědomím, že toto zboží je přepravováno ve společném tranzitním režimu, také povinen toto zboží a nezbytné doklady dodat ve stanovené lhůtě a v nezměněném stavu úřadu určení a musí přitom dbát na dodržení opatření přijatých příslušnými orgány k zajištění totožnosti zásilky. KAPITOLA IV JISTOTY Povinnost poskytnout jistotu Článek 9 1. Hlavní povinný poskytuje jistotu, aby byla zabezpečena úhrada dluhu, který by mohl za příslušné zboží vzniknout. 2. Jistota může být: a) ve formě jednotlivé jistoty poskytnuté na jednu operaci ve společném tranzitním režimu; b) nebo, v případě zjednodušeného postupu podle článku 44, ve formě souborné jistoty zahrnující více operací. Formy jistoty Článek 10 1. Jistotu lze poskytnout: a) složením hotovosti u úřadu odeslání; b) ručitelem u úřadu záruky. 2. Příslušné orgány mohou navrhovaný způsob zajištění odmítnout, pokud nezaručuje řádný průběh tranzitního režimu. Složení hotovosti Článek 10a Hotovost musí být poskytnuta v měně země odeslání nebo prostřednictvím jiného platebního prostředku uznaného příslušnými orgány této země. Jistota ve formě složení hotovosti nebo rovnocenného platebního prostředku se poskytuje v souladu s platnými předpisy země odeslání. Ručitel Článek 10b 1. Ručitel musí být usazen ve smluvní straně, ve které se jistota poskytuje, a musí být schválen příslušnými orgány. Ručitel stanoví ve smluvních stranách, které jsou příslušnou operací ve společném tranzitním režimu dotčeny, zvolené místo pro úřední doručování nebo určí zmocněnce pro přijímání písemností adresovaných ručiteli. Je-li Společenství jednou ze smluvních stran, musí ručitel stanovit zvolené místo pro úřední doručování nebo určit zmocněnce pro přijímání písemností adresovaných ručiteli v každém členském státě Společenství. 2. Závazek ručitele musí rovněž ve výši jistoty pokrýt dovozní nebo vývozní poplatky vymahatelné v důsledku následných kontrol. 3. Příslušné orgány odmítnou schválit ručitele, pokud neposkytuje dostatečnou jistotu řádné a včasné úhrady dluhu, který by mohl vzniknout až do maximální částky jistoty. 4 . Pokud se jistota poskytuje ručením u úřadu záruky: a) je hlavnímu povinnému přiděleno „referenční číslo jistoty“ pro používání jistoty a pro identifikaci každého závazku ručitele; b) je hlavnímu povinnému přidělen a sdělen přístupový kód přiřazený k „referenčnímu číslu jistoty“. Zproštění povinnosti poskytnout jistotu Článek 11 1. Kromě případů, kdy je to potřebné, se jistota nevyžaduje pro: a) leteckou přepravu; b) přepravu zboží po Rýně a na rýnských vodních cestách; c) přepravu potrubím; d) operace společného tranzitního režimu prováděné v souladu s čl. 44 odst. 1 písm. f) bodem i). 2. Každá země může zprostit povinnosti poskytnout jistotu pro přepravu zboží po jiných vodních cestách, které leží na jejím území, nežli jsou ty uvedené v odst. 1 písm. b) . Dotyčná země oznámí Komisi podrobnosti o opatřeních, která v této souvislosti učinila, a Komise informuje ostatní země. KAPITOLA V RŮZNÁ USTANOVENÍ Právní status dokladů a záznamů Článek 12 1. Doklady vydané v souladu s předpisy, a to v jakémkoli formátu a opatření přijatá příslušnými orgány jedné země mají v ostatních zemích stejné právní účinky jako doklady vydané v souladu s předpisy a opatření přijatá příslušnými orgány každé z těchto zemí. 2. Zjištění příslušných orgánů jedné země při kontrolách provedených v rámci společného tranzitního režimu mají v ostatních zemích stejnou průkaznost jako zjištění příslušných orgánů každé z těchto zemí. Seznam celních úřadů příslušných pro operace ve společném tranzitním režimu Článek 13 Každá země vloží do počítačového systému seznam celních úřadů příslušných pro operace společného tranzitu s příslušným číselným označením, rozsahy činností a úředními dny a hodinami. Každá změna musí být rovněž zaznamenána do počítačového systému. Komise oznámí tyto údaje ostatním zemím prostřednictvím počítačového systému. Centrální úřad Článek 14 Každá země informuje Komisi o případném vytvoření centrálních úřadů a pravomocí přidělených těmto úřadům při řízení a kontrole společného tranzitního režimu, jakož i při přijímání a předávání dokladů, s uvedením typu příslušných dokladů. Komise tuto informaci oznámí ostatním zemím. Porušení předpisů a sankce Článek 15 Smluvní strany přijmou nutná opatření k zamezení porušování předpisů nebo protiprávního jednání a pro jejich účinné, přiměřené a odrazující potrestání. HLAVA II PRŮBĚH REŽIMU KAPITOLA I JEDNOTLIVÁ JISTOTA Poskytnutí jednotlivé jistoty Článek 16 1. Jednotlivá jistota vypočítaná na základě nejvyšších sazeb, včetně dovozního cla, stanovených na tento druh zboží v zemi odeslání v případě, že je takové zboží dovezeno ze třetí země a propuštěno pro domácí spotřebu, musí pokrýt v plné výši částku dluhu, který může vzniknout. Pro tento výpočet se zboží Společenství přepravované podle Úmluvy o společném tranzitním režimu považuje za třetizemní zboží. Sazby, které jsou brány v úvahu při výpočtu výše jednotlivé jistoty, nesmí být nižší než minimální sazba, která je uvedena v pátém sloupci přílohy I. 2. Jednotlivá jistota ve formě složení hotovosti je platná ve všech smluvních stranách. Jakmile bude režim vyřízen, hotovost bude vrácena. 3. Jednotlivá jistota poskytnutá ručitelem může spočívat v použití záručních dokladů jednotlivé jistoty v hodnotě 7 000 EUR vydaných ručitelem osobám, které hodlají vystupovat jako hlavní povinný. Jednotlivá jistota poskytnutá ručitelem je platná ve všech smluvních stranách. Ručitel ručí za každý záruční doklad do částky 7 000 EUR. 4. Je-li jednotlivá jistota poskytnuta ručitelem, nesmí hlavní povinný měnit přístupový kód stanovený k „referenčnímu číslu jistoty“ kromě případů uvedených v bodu 3 přílohy IV. Požadavky na jednotlivou jistotu poskytnutou ručitelem Článek 17 1. Jednotlivá jistota poskytnutá ručitelem musí odpovídat vzoru v příloze C1 dodatku III. Záruční listina se uchovává na úřadě záruky. 2. Pokud to vyžadují vnitrostátní právní a správní předpisy nebo obchodní zvyklosti, může každá země povolit, aby měla jistota uvedená v odstavci 1 jinou formu, bude-li mít stejný právní účinek jako jistota podle předepsaného vzoru. Poskytnutí jednotlivé jistoty prostřednictvím záručních dokladů Článek 18 1. V případě podle čl. 16 odst. 3 jednotlivá jistota poskytnutá ručitelem musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze C2 dodatku III. Ustanovení čl. 17 odst. 2 se použije přiměřeně. 2. Ručitel poskytne úřadu záruky veškeré požadované údaje týkající se jím vydaných záručních dokladů jednotlivé jistoty v souladu s podmínkami stanovenými příslušnými orgány. Poslední den lhůty platnosti nesmí být delší než 1 rok od jejich vydání včetně. 3. Ručitel sdělí hlavnímu povinnému pro každý záruční doklad jednotlivé jistoty „referenční číslo jistoty“, které mu bylo přiděleno a přiřazený přístupový kód, který hlavní povinný nesmí měnit. 4. Pro uplatnění čl. 22 odst. 1 písm. b) použije hlavní povinný záruční doklady jednotlivé jistoty v papírové formě podle vzoru uvedeného v příloze C3. Na záručním dokladu je uvedeno identifikační číslo. 5. Ručitel může vydávat záruční doklady jednotlivé jistoty, které neplatí pro operace ve společného tranzitním režimu se zbožím uvedeným v příloze I. V takovém případě uvede ručitel na příslušný záruční doklad v papírové formě, diagonálně následující poznámku: - Omezená platnost – 99200 6. Hlavní povinný předloží úřadu odeslání na pokrytí dluhu, který by mohl vzniknout, potřebný počet záručních dokladů jednotlivé jistoty odpovídající hodnotě násobků 7 000 EUR. Pro účely čl. 22 odst. 1 písm. b) jsou záruční doklady v papírové formě předloženy úřadu odeslání, který si je ponechá a sdělí úřadu záruky uvedenému na záručním dokladu identifikační číslo každého záručního dokladu . Zrušení a vypovězení jistoty Článek 19 1. Úřad záruky zruší ručitelský vztah, který vznikl přijetím závazku ručitele, jestliže podmínky platné v době jeho přijetí, již nejsou splněny. Ručitel může svůj závazek kdykoliv vypovědět. 2. Zrušení nebo vypovězení nabývá účinnosti šestnáctý den ode dne jeho oznámení ručiteli nebo celnímu úřadu záruky. Ode dne účinnosti zrušení nebo vypovězení se žádné dříve přiřazené záruční doklady jednotlivé jistoty nesmějí použít pro propuštění zboží do společného tranzitního režimu. 3. Příslušné orgány země, ve které se nachází úřad záruky neprodleně zaznamenají informaci o zrušení nebo vypovězení a datum účinnosti do počítačového systému KAPITOLA II DOPRAVNÍ PROSTŘEDKY A PROHLÁŠENÍ Nakládka Článek 20 1. V jednom tranzitní prohlášení smí být uvedeno pouze to zboží, které bylo naloženo nebo má být naloženo na jediný dopravní prostředek a které je určeno k přepravě od jednoho úřadu odeslání k jednomu úřadu určení. Podle tohoto článku se za jediný dopravní prostředek považují následující dopravní prostředky, pokud se jimi přepravuje zboží, které má být společně odesláno,: a) silniční vozidlo s jedním nebo několika přívěsy nebo návěsy; b) souprava spojených železničních podvozků nebo vagónů; c) lodě tvořící jeden celek; d) kontejnery, které byly ve smyslu tohoto článku naloženy na jeden dopravní prostředek. 2. Jediný dopravní prostředek lze použít pro nakládku zboží u několika úřadů odeslání a pro jeho vykládku u několika úřadů určení. Tranzitní prohlášení prostřednictvím počítačového zpracování dat Článek 21 1. Obsah prohlášení uvedený v příloze A1 dodatku III je stanoven formou kódů dat nebo jakoukoliv jinou formou určenou celními orgány za účelem jeho počítačového zpracování tak, aby odpovídal požadovaným údajům. 2 Tranzitní prohlášení učiněné prostřednictvím EDI se považuje za podané v okamžiku přijetí zprávy EDI příslušnými orgány. Přijetí tranzitního prohlášení vyhotoveného prostřednictvím EDI se hlavnímu povinnému sděluje pomocí odpovědní zprávy obsahující alespoň identifikaci přijaté zprávy a/nebo evidenční číslo tranzitního prohlášení a datum jeho přijetí. 3 Tranzitní prohlášení podané prostřednictvím výměny standardních zpráv EDI odpovídá struktuře a údajům uvedeným v dodatku III. 4 Tranzitní prohlášení se vyplňuje v souladu s dodatkem III v jednom z úředních jazyků smluvních stran schválených příslušnými orgány země odeslání. Pokud je to nutné, mohou příslušné úřady země dotčené tranzitní operací požadovat překlad do úředního jazyka nebo do jednoho z úředních jazyků své země. 5. Navazuje-li společný tranzitní režim v zemi odeslání na jiné celně schválené určení nebo použití, může úřad odeslání požadovat předložení těchto dokladů. 6. Zboží je předkládáno společně s přepravním dokladem. Úřad odeslání může prominout předložení uvedeného dokladu při splnění celních formalit za předpokladu, že přepravní doklad je uschován a je mu k dispozici. Písemné tranzitní prohlášení Článek 22 1. Zboží může být propuštěno do společného tranzitního režimu na základě tranzitního prohlášení vyhotoveného v písemné podobě na tiskopisu, jehož vzor je uveden v dodatku 1 k příloze I Úmluvy JSD v těchto případech: a) je-li zboží přepravováno cestujícími, kteří nemají přímý přístup k informatizovanému tranzitnímu systému celních orgánů za podmínek uvedených v článku 22a; b) je-li zaveden havarijní postup za podmínek a způsoby, které jsou stanoveny v příloze V; c) pokud tak rozhodne smluvní strana. 2. V rámci uplatňování odst. 1 písm. a) a c) zajistí příslušné orgány, aby údaje o tranzitu byly vyměňovány mezi příslušnými orgány za použití informatizovaného tranzitního systému celních orgánů. 3. Není-li aplikace hlavního povinného nebo síť funkční, podléhá použití písemného tranzitního prohlášení uvedeného v odst. 1 písm. b) schválení příslušnými orgány. 4. K tranzitnímu prohlášení může být přiložen jeden nebo více doplňkových tiskopisů v souladu se vzorem v dodatku 3 k příloze I Úmluvy JSD. Tiskopisy tvoří nedílnou součást prohlášení. 5. Namísto doplňkových tiskopisů lze použít ložné listy vyhotovené v souladu s dodatkem III jako popisnou část tranzitního prohlášení, jehož nedílnou součást tvoří. 6. Tiskopisy uvedené v odstavcích 1, 4 a 5 se vyplňují v souladu s dodatkem III. 7. Čl. 21 odst. 4 až 6 se použije přiměřeně. Tranzitní prohlášení pro cestující Článek 22a Pro účely čl. 22 odst. 1 písm. a) vyhotoví cestující tranzitní prohlášení v souladu s články 5 a 6 a přílohou B6 dodatku III. Smíšené zásilky Článek 23 Obsahují-li zásilky současně zboží, které se má přepravovat v režimu T1, a zboží, které se má přepravovat v režimu T2, k tranzitnímu prohlášení označenému symbolem „T“ musí být u každé položky zboží symboly „T1“, „T2“ nebo „T2F“. Podpis tranzitního prohlášení a závazek hlavního povinného Článek 24 1. Tranzitní prohlášení je opatřeno elektronickým podpisem nebo jiným identifikačním prostředkem. 2. Při předkládání tranzitního prohlášení je hlavní povinný odpovědný za: a) přesnost údajů uvedených v prohlášení; b) pravost předložených dokladů; c) dodržení všech povinností souvisejících s propuštěním příslušného zboží do společného tranzitního režimu. KAPITOLA III POSTUP U ÚŘADU ODESLÁNÍ Předložení tranzitního prohlášení Článek 25 Tranzitní prohlášení se podává a zboží se předkládá úřadu odeslání během stanovených úředních dnů a hodin. Úřad odeslání může také na žádost a na náklady hlavního povinného povolit předložení zboží na jiném místě. Závazná trasa Článek 26 1. Zboží propuštěné do společného tranzitního režimu se přepravuje na úřad určení po ekonomicky nejvýhodnější trase. 2. Bez dotčení článku 59 stanoví úřad odeslání, v případě přepravy zboží uvedeného v seznamu v příloze I nebo v případech, kdy to příslušné orgány nebo hlavní povinný považují za nezbytné, závaznou trasu a do kolonky 44 tranzitního prohlášení uvede minimálně tranzitní země s ohledem na skutečnosti sdělené hlavním povinným. Přijetí a evidence tranzitního prohlášení Článek 27 1. Úřad odeslání přijme a zaeviduje tranzitní prohlášení během stanovených úředních dnů a hodin, pokud: a) obsahuje všechny údaje požadované touto Úmluvou; b) jsou předloženy všechny potřebné doklady a c) předmětné zboží je předloženo celním orgánům. 2. Příslušné orgány mohou povolit, aby potřebné doklady uvedené v odst. 1 písm. b) nebyly předloženy s prohlášením. V takovém případě zůstávají tyto doklady příslušným orgánům k dispozici. 3. Není-li stanoveno jinak, použije se jako datum pro všechna ustanovení upravující společný tranzitní režim datum přijetí prohlášení příslušnými orgány. Oprava tranzitního prohlášení Článek 28 1. Hlavnímu povinnému se na jeho žádost povolí provést opravu jednoho nebo více údajů v tranzitním prohlášení po jeho přijetí příslušnými orgány. Oprava však nesmí mít za následek, že se tranzitní prohlášení bude týkat jiného zboží, než toho, které bylo původně deklarováno. 2. Oprava se nepovolí, jestliže o její provedení bylo požádáno poté, co příslušné orgány: a) informovaly hlavního povinného, že bude provedena kontrola zboží; nebo b) zjistily, že příslušné údaje jsou nesprávné; nebo c) zboží propustily. Lhůta pro předložení zboží Článek 29 1. . Úřad odeslání stanoví lhůtu, ve které musí být zboží předloženo úřadu určení, s ohledem na předpokládanou trasu, současné přepravní a jiné právní předpisy, a v případě potřeby s přihlédnutím ke skutečnostem sděleným hlavním povinným. 2. Lhůta stanovená úřadem odeslání je závazná pro příslušné orgány zemí, jejichž území je příslušnou operací společného tranzitního režimu dotčeno a tyto orgány ji nesmí měnit. Kontrola tranzitního prohlášení a zboží Článek 30 1. Příslušné orgány země odeslání mohou na na základě analýzy rizika nebo náhodným výběrem provést následující kontroly: a) kontrolu přijatého tranzitního prohlášení a přiložených dokladů; b) kontrolu zboží a v případě potřeby odebrání vzorků za účelem vykonání analýzy nebo podrobných zkoušek. 2. Kontrola zboží se vykonává na místech k tomu určených a v pracovní době. Na žádost a na náklady hlavního povinného mohou příslušné orgány vykonat prohlídku zboží na jiných místech nebo v jiné než pracovní době Opatření k zajištění totožnosti Článek 31 1. Úřad odeslání zajistí totožnost způsobem, který pokládá za potřebný, a příslušné údaje uvede do tranzitního prohlášení. 2. Bez dotčení článku 11 odst. 4 Úmluvy nelze propustit zboží do společného tranzitního režimu, není-li možno přiložit závěry podle ustanovení článku 11 odst. 2 nebo 3 Úmluvy. 3. Použije-li se prostorová závěra, prověří příslušné orgány, zda byl dopravní prostředek schválen pro přiložení závěry nebo zda je pro přiložení závěry způsobilý. 4. Za schválené na základě jiných celních předpisů ve smyslu článku 11 odst. 2 písm. a) Úmluvy se považuje každé silniční vozidlo, přívěs, návěs nebo kontejner, schválené pro přepravu zboží pod celní závěrou na základě mezinárodní smlouvy, jejímiž smluvními stranami jsou Evropské společenství nebo jeho členské země, jakož i země ESVO. 5. Závěry musejí vyhovovat vlastnostem uvedeným v dodatku II. 6. Závěry nesmí být odstraněny bez souhlasu příslušných orgánů. 7. Popis zboží ve smyslu článku 11 odst. 4 Úmluvy se považuje za postačující, je-li dostatečně přesný k jednoduchému zjištění druhu a množství zboží. Propuštění zboží Článek 32 1. Na základě výsledků kontroly uvede úřad odeslání příslušné údaje do tranzitního prohlášení. 2. Pokud to výsledky kontroly umožní, úřad odeslání povolí propuštění zboží a uvede datum propuštění do počítačového systému. 3. Při propuštění zboží informuje úřad odeslání o operaci společného tranzitního režimu deklarovaný úřad určení pomocí „zprávy o očekávaném příchodu zboží“ a každý z deklarovaných tranzitních úřadů pomocí „zprávy o očekávaném tranzitu zboží“. Tyto zprávy se vyhotoví na základě údajů, případně opravených údajů, uvedených v tranzitním prohlášení. Tranzitní doprovodný doklad Článek 33 1. Tranzitní doprovodný doklad odpovídá vzoru a náležitostem uvedeným v dodatku III. Doprovází přepravu zboží propuštěného do společného tranzitního režimu. Po propuštění zboží je předán zúčastěné osobě jedním z následujících způsobů: a) hlavnímu povinnému ho předá úřad odeslání nebo na základě povolení příslušných orgánů je vytištěn v počítačovém systému hlavního povinného; b) vytiskne se v počítačovém systému schváleného odesílatele po přijetí zprávy o povolení propuštění zboží, kterou zašle úřad odeslání. 2. V případě potřeby se tranzitní doprovodný doklad doplní seznamem položek, který je nedílnou součástí tohoto dokladu a odpovídá vzoru uvedenému v dodatku III. KAPITOLA IV FORMALITY BĚHEM PŘEPRAVY Předložení tranzitního doprovodného dokladu Článek 34 Tranzitní doprovodný doklad a jiné doklady doprovázející zboží musí být na požádání předloženy příslušným orgánům. Tranzitní úřad Článek 35 1. Zásilka a tranzitní doprovodný doklad musí být předložena na každém tranzitním úřadu. 2. Tranzitní úřad zaznamená průjezd, o němž ho úřad odeslání informoval zasláním „zprávy o očekávaném tranzitu zboží“. Úřad odeslání je informován o přestupu hranice pomocí „zprávy o přestupu hranice“. 3. Tranzitní úřady provádějí kontrolu zboží v případě, že to považují za potřebné. Případná kontrola zboží se provádí zejména na podkladě „zprávy o očekávaném tranzitu zboží“. 4. Je-li zboží dopravováno přes tranzitní úřad, který není totožný s původně určeným úřadem uvedeným v tranzitním doprovodném dokladu, vyžádá si tranzitní úřad úřadu odeslání „zprávu o očekávaném tranzitu zboží“ a informuje úřad odeslání o tranzitu zasláním „zprávy o přestupu hranice“.“ Případně může být úřadem odeslání informován o neplatnosti jistoty pro příslušnou zemi. 5. Odstavce 1 až 4 neplatí pro přepravu zboží po železnici. Události během přepravy Článek 36 1. V níže uvedených případech dopravce uvádí do tranzitního doprovodného dokladu příslušné poznámky a takto opatřené prohlášení předkládá spolu se zásilkou příslušným orgánům země, na jejímž území se dopravní prostředek nachází, a to: a) při změně přepravní trasy a při použití ustanovení čl. 26 odst. 2; b) došlo-li během přepravy k odstranění závěr z důvodů, které dopravce nemohl ovlivnit; c) je-li zboží přeloženo na jiný dopravní prostředek; každá překládka se musí uskutečnit pod dohledem příslušných orgánů, které však mohou povolit překládku bez jejich dohledu; d) při bezprostředně hrozícím nebezpečí, které si vynutí okamžité částečné nebo úplné vyložení dopravního prostředku; e) při každé události, nepředvídaném incidentu nebo havárii, které by mohly mít vliv na nedodržení povinností hlavního povinného nebo dopravce. 2. Jestliže jsou příslušné orgány toho názoru, že příslušná operace ve společném tranzitním režimu může bez problémů pokračovat, potvrdí tranzitní doprovodný doklad po přijetí nezbytných opatření. Příslušné informace týkající se překládky či jiných událostí zaznamenají příslušné orgány tranzitního úřadu nebo úřadu určení do počítačového systému. KAPITOLA V FORMALITY U ÚŘADU URČENÍ Předložení úřadu určení Článek 37 1. Zboží a požadované doklady musí být předloženy úřadu určení během stanovených úředních dnů a hodin. Úřad určení však může na žádost a na náklady zúčastněného povolit předložení zboží a dokladů mimo stanovené úřední dny a hodiny. Úřad určení může také na žádost a na náklady zúčastněného povolit, aby bylo zboží a požadované doklady předloženy na jiném místě. 2. Je-li zboží dodáno úřadu určení po uplynutí lhůty stanovené úřadem odeslání, má se zato, že lhůta byla dodržena, bude-li úřadu určení hodnověrně prokázáno, že nedodržení lhůty nebylo způsobeno okolnostmi, za které by odpovídal dopravce nebo hlavní povinný. 3. Úřad určení si ponechá tranzitní doprovodný doklad a kontrola zboží se provádí zejména na základě „zprávy o očekávaném příchodu zboží“ obdržené od úřadu odeslání. 4. Na žádost hlavního povinného jako důkaz ukončení režimu v souladu s čl. 42 odst. 1 potvrdí úřad určení kopii tranzitního doprovodného dokladu, na kterém je uvedena poznámka: - Alternativní důkaz – 99202 5. Tranzitní operace může být ukončena u jiného úřadu, než který je uveden v tranzitním prohlášení. Tento úřad se tím stává úřadem určení. Pokud je nový úřad určení úřadem jiné smluvní strany, než tomu bylo u původně určeného úřadu, vyžádá si nový úřad určení od úřadu odeslání „zprávu o očekávaném příchodu zboží“. . Stvrzenka Článek 38 1. Úřad určení vydá osobě, která předloží zboží a požadované doklady, na vyžádání stvrzenku. 2. Stvrzenka musí být v souladu s pokyny uvedenými v dodatku III. 3. Stvrzenku předem vyplní zúčastněná osoba. Mimo místa vyhrazeného pro úřad určení může obsahovat i další údaje o zásilce. Stvrzenku nelze použít k prokázání ukončení režimu ve smyslu čl. 42 odst. 1. Zpětné zasílání informací Článek 39 1. Úřad určení vyrozumí úřad odeslání o příchodu zboží ve stejný den, kdy je zboží předloženo úřadu určení pomocí „zprávy o příchodu zboží“. 2. Je-li tranzitní operace ukončena u jiného úřadu, než který byl původně uveden v tranzitním prohlášení, informuje nový úřad určení o příchodu zboží úřad odeslání pomocí „zprávy o příchodu zboží“. Úřad odeslání informuje o příchodu zboží původně určený úřad určení pomocí „přeposlání zprávy o příchodu zboží“. 3. „Zprávu o příchodu zboží“ uvedenou v odstavci 1 a 2 nelze použít jako důkaz ukončení režimu ve smyslu čl. čl. 40 odst. 2. 4. S výjimkou oprávněných případů zašle úřad určení „zprávu o výsledcích kontroly“ úřadu odeslání nejpozději třetí den následující po dni, kdy je zboží předloženo úřadu určení. Je-li však uplatněn článek 65, úřad určení zašle „zprávu o výsledcích kontroly“ úřadu odeslání nejpozději šestý den následující po dni, kdy je zboží předloženo. KAPITOLA VI KONTROLA UKONČENÍ REŽIMU Ukončení a vyřízení režimu Článek 40 1. Společný tranzitní režim je ukončen a povinnosti hlavního povinného splněny, bylo-li propuštěné zboží spolu s požadovanými doklady a příslušnými daty předloženo úřadu určení podle předpisů upravujících režim. 2. Příslušné orgány společný tranzitní režim vyřídí, mohou-li porovnáním údajů předložených úřadu odeslání a úřadu určení konstatovat, že tranzitní režim byl řádně ukončen. Šetření Článek 41 1. Neobdrží-li příslušné orgány země odeslání „zprávu o příchodu zboží“ ve lhůtě stanovené pro předložení zboží úřadu určení nebo „zprávu o výsledcích kontroly“ ve lhůtě do šesti dnů po obdržení „zprávy o příchodu zboží“, zahájí šetření k získání údajů potřebných buď k vyřízení režimu nebo, není-li to možné: - ke zjištění vzniku celního dluhu, - k určení totožnosti dlužníka, - k určení orgánů příslušných k zaúčtování dluhu. 2. Šetření se zahájí nejpozději v sedmidenní lhůtě po uplynutí jedné ze lhůt uvedených v odstavci 1 s výjimkou mimořádných případů, které určí smluvní strany dohodou. Jestliže celní orgány obdrží informace nebo nabudou podezření o neukončení tranzitního režimu dříve, zahájí se šetření ihned. 3. Obdrží-li příslušné orgány země odeslání pouze „zprávu o příchodu zboží“, zahájí šetření dotazem týkajícím se „zprávy o výsledcích kontroly“ úřadu určení, který zaslal „zprávu o příchodu zboží“. 4. Neobdrží-li příslušné orgány země odeslání „zprávu o příchodu zboží“, zahájí šetření dotazem hlavnímu povinnému pro získání informací potřebných pro ukončení režimu nebo úřadu určení, jsou-li k dispozici dostatečné informace pro šetření na místě určení. Hlavní povinný musí být dotázaný pro účely získání informací potřebných pro vyřízení režimu nejpozději ve lhůtě dvaceti osmi dnů po zahájení šetření u úřadu určení. 5. Úřad určení a hlavní povinný musí odpovědět na požadavek uvedený v odstavci 4 ve lhůtě do dvaceti osmi dnů. Poskytne-li hlavní povinný v průběhu této lhůty dostatečné informace,, příslušné orgány země odeslání musí k těmto informacím přihlédnout nebo vyřídit operaci, pokud to poskytnuté informace umožňují. 6. Neumožní-li informace poskytnuté hlavním povinným vyřídit režim, avšak příslušné orgány země odeslání je považují za dostatečné pro pokračování v šetření, musí být neodkladně zaslána žádost příslušnému celnímu úřadu. 7. Pokud šetření prokáže, že byl tranzitní režim řádně ukončen, vyrozumí o tom příslušné orgány země odeslání neprodleně hlavního povinného a případně všechny příslušné orgány, které zahájily vymáhání podle článku 117. Článek 41a 1. Je-li po zahájení šetření a před uplynutím lhůty uvedené v článku 116 odst. 1 písm. c) poskytnut jakýmikoli prostředky důkaz z místa, kde vznikly skutečnosti vedoucí ke vzniku dluhu příslušným orgánům země odeslání, dále „dožadující orgány“, a přitom je toto místo situováno v jiné smluvní straně, dožadující orgány neprodleně zašlou veškeré informace, které mají k dispozici, orgánům pro toto místo příslušným, dále jen „dožádané orgány“. 2. Dožádané orgány potvrdí přijetí sdělení a uvedou, zda jsou za vymáhání odpovědné. V případě, že odpověď není poskytnuta ve lhůtě do dvaceti osmi dnů, musí dožadující orgány neprodleně pokračovat v šetření.“ Alternativní důkaz o ukončení režimu Článek 42 1. Hlavní povinný může způsobem uspokojivým pro příslušné orgány předložit důkaz o ukončení režimu ve lhůtě uvedené v prohlášení, formou dokladu potvrzeného příslušnými orgány země určení, který obsahuje údaje potřebné k identifikaci zboží a dokládá, že bylo předloženo úřadu určení nebo, použije-li se článek 64, schválenému příjemci. 2. Tranzitní režim Společenství se rovněž považuje za ukončený, jestliže hlavní povinný způsobem uspokojivým pro celní orgány předloží jeden z následujících dokladů identifikujících zboží a) celní doklad, vydaný ve třetí zemi, kam zboží vstoupilo, o přidělení celně schváleného určení nebo použití v této zemi, b) doklad vydaný ve třetí zemi, potvrzený celními orgány této země a osvědčující, že zboží je považováno za zboží propuštěné do volného oběhu v příslušné třetí zemi.. 3. Doklady uvedené v odstavci 2 lze nahradit jejich příslušnými kopiemi nebo fotokopiemi ověřenými subjektem, který potvrdil původní doklady, orgány příslušných třetích zemí nebo orgány jedné z těchto zemí. Následné prověření Článek 43 1. Příslušné orgány mohou provést následné prověření pravosti přijatých dat, dokladů, tiskopisů, povolení nebo údajů, které souvisí se společným tranzitním režimem, aby ověřily pravost a správnost údajů a razítek. Tyto kontroly se provádí v případě pochybností nebo podezření z podvodu. Tyto kontroly mohou být také provedeny na základě analýzy rizika nebo náhodným výběrem. 2. Příslušné orgány, které obdrží žádost o následné prověření, vyřídí tuto žádost bezodkladně. 3. Jestliže příslušné orgány země odeslání žádají o následné prověření tranzitních doprovodných dokladů a informace obsažené ve „zprávě o výsledcích kontrol“ z důvodu vzniku pochybností nebo podezření z podvodu, podmínky uvedené čl. 40 odst. 2 se nepovažují za splněné, dokud se neprokáže pravost a správnost údajů, na něž se žádost vztahuje. 4. Tato ustanovení se použijí přiměřeně k článku 22. HLAVA III ZJEDNODUŠENÉ POSTUPY KAPITOLA I VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ O ZJEDNODUŠENÝCH POSTUPECH Rozsah působnosti Článek 44 1. Na žádost hlavního povinného nebo příjemce mohou příslušné orgány povolit následující zjednodušené postupy: a) použití souborné jistoty nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu; b) použití závěr speciálního typu; c) zproštění povinnosti použít závaznou trasu; d) status schváleného odesílatele; e) status schváleného příjemce; f) použití zjednodušených režimů pro určité druhy přepravy: i) zboží přepravované po železnici nebo ve velkokapacitních kontejnerech, ii) zboží přepravované letecky, iii) zboží přepravované potrubím; g) použití jiných zjednodušených postupů podle článku 6 Úmluvy. 2. Není-li v tomto dodatku nebo v povolení stanoveno jinak, jsou zjednodušené postupy povolené podle odstavce 1 písm. a) a f), platné ve všech zemích. Zjednodušené postupy povolené podle odstavce 1 písm. b), c) a d), jsou platné pouze pro ty operace ve společném tranzitním režimu, které začínají v zemi, kde je toto povolení uděleno. Zjednodušený postup povolený podle odstavce 1 písm. e), je platný pouze v zemi, kde bylo povolení uděleno. . Všeobecné podmínky k udělení povolení Článek 45 1. Povolení podle čl. 44 odst. 1 se udělí pouze osobám, které: a) mají sídlo ve smluvní straně, s podmínkou, že povolení používat soubornou jistotu může být uděleno pouze osobám, které mají sídlo v zemi, kde se jistota poskytuje; b) pravidelně používají společný tranzitní režim nebo jsou celním orgánům známé jako osoby, které jsou schopny plnit svoje povinnosti vyplývající z režimu, nebo, v případě zjednodušeného postupu podle článku 44 odst. 1 písm. e), pravidelně přijímají zboží přepravované v rámci společného tranzitního režimu; a c) se nedopustily závažného nebo opakovaného porušení celních nebo daňových předpisů. 2. Pro zabezpečení řádného provádění zjednodušených postupů je povolení uděleno pouze, když: a) příslušné orgány mohou zabezpečit sledování režimu a provádění kontrol, aniž by vynaložily nepřiměřeně vysoké správní úsilí vzhledem k požadavkům příslušné osoby; a b) příslušná osoba vede zápisy, které umožní příslušným orgánům vykonávat účinné kontroly. Obsah žádosti o povolení Článek 46 1. Žádost o povolení použití zjednodušených postupů, dále jen „žádost“, musí být opatřena datem a podpisem. Může mít písemnou formu nebo může být předložena pomocí počítačových prostředků pro zpracování dat za podmínek a způsobem stanoveným příslušnými orgány. 2. Žádosti musí obsahovat všechny údaje, na jejichž základě mohou příslušné orgány prověřit, zda jsou splněny všechny podmínky pro povolení požadovaného zjednodušeného postupu. Odpovědnost žadatele Článek 47 Osoby, které žádají o zjednodušené postupy, odpovídají ve smyslu platných předpisů smluvních stran a bez dotčení případné trestní odpovědnosti za: a)správnost uvedených údajů, b)pravost přiložených dokladů. Příslušné orgány Článek 48 1. Žádosti se podávají příslušným orgánům země, v níž má žadatel sídlo. 2. Při udělení povolení nebo při zamítnutí žádostí se postupuje podle předpisů platných ve smluvních stranách. 3. Při udělení povolení nebo při zamítnutí žádostí se postupuje podle předpisů platných ve smluvních stranách. Obsah povolení Článek 49 1. Originál povolení obsahující datum a podpis spolu s jednou nebo více kopiemi se předá jeho držiteli. 2. Povolení stanoví podmínky použití zjednodušených postupů, jakož i způsoby provádění a kontrol. Platnosti nabude datem vydání. 3. Osoby oprávněné k použití zjednodušených postupů, jsou odpovědné za splnění všech povinností týkajících se propuštění příslušného zboží do společného tranzitního režimu. 4. V případech zjednodušených postupů podle čl. 44 odst. 1 písm. b), c) a f) se povolení předkládá kdykoliv o to úřad odeslání požádá. Zrušení a změna Článek 50 1. Držitel povolení je povinen po jeho obdržení informovat příslušné orgány o všech skutečnostech, které by mohly mít vliv na platnost nebo na obsah povolení. 2. Příslušné orgány povolení zruší nebo změní, pokud: a) jedna nebo více podmínek stanovených pro jeho udělení nebyly splněny nebo již nejsou plněny; nebo b) po jeho udělení nastala skutečnost, která má vliv na platnost nebo na obsah povolení. 3. Příslušné orgány povolení zruší nebo změní, pokud držitel povolení neplní některou pro něj stanovenou povinnost uvedenou v povolení. 4. Rozhodnutí o zrušení nebo změně povolení musí být zdůvodněno. Rozhodnutí musí být držiteli povolení oznámeno. 5. Rozhodnutí o zrušení nebo změně povolení je účinné ode dne oznámení. Nicméně ve výjimečných případech, kde to vyžadují oprávněné zájmy držitele povolení, mohou příslušné orgány určit pozdější termín nabytí účinnosti rozhodnutí o zrušení nebo změně. Datum účinnosti musí být uvedeno v rozhodnutí. Uchování podkladů příslušnými orgány Článek 51 1. Příslušné orgány ukládají žádosti a k nim přiložené podklady spolu s kopiemi každého vydaného povolení. 2. Není-li žádosti vyhověno nebo je-li povolení zrušeno, žádost a rozhodnutí o zamítnutí nebo zrušení povolení se spolu s příslušnými podklady uloží na dobu minimálně tří let od konce kalendářního roku, ve kterém byla žádost zamítnuta nebo povolení zrušeno. KAPITOLA II SOUBORNÁ JISTOTA A ZPROŠTĚNÍ POVINNOSTI POSKYTNOUT JISTOTU Referenční částka Článek 52 1. Hlavní povinný může používat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu až do výše referenční částky. . 2. Referenční částka odpovídá výši dluhu, který může vzniknout na zboží, jež je pro hlavního povinného propuštěno do společného tranzitního režimu po dobu minimálně jednoho týdne. Tuto částku stanoví úřad záruky ve spolupráci se zúčastněnou osobou: a) na základě údajů o zboží přepravovaném v minulosti nebo odhadu očekávaného objemu operací ve společném tranzitním režimu, založeném zejména na obchodních a účetních dokladech zúčastněné osoby, b) podle nejvyšších sazeb, včetně dovozního cla, stanovených na tento druh zboží v zemi úřadu záruky v případě, že je takové zboží dovezeno ze třetí země a propuštěno pro domácí spotřebu. Pro tento výpočet se zboží Společenství přepravované podle Úmluvy o společném tranzitním režimu považuje za třetizemní zboží. Přesný výpočet výše cla a ostatních poplatků, k nimž se hlavní povinný zavazuje u každé tranzitní operace, se provádí, jsou-li k dispozici požadované údaje. V opačném případě se u zboží jiného než uvedeného na seznamu v příloze I stanoví částka 7 000 EUR, pokud jiné informace, které jsou příslušným orgánům známy, nepoukazují na částku jinou. 3. Úřad záruky prověří referenční částku zejména na základě žádosti hlavního povinného a případně tuto částku upraví. 4. Hlavní povinný zajistí, že částky pro jím uskutečňované a dosud nedokončené operace nepřekročí referenční částku. Informační systémy příslušných orgánů zpracovávají a mohou kontrolovat použití referenční částky u každé tranzitní operace. Částka souborné jistoty a zproštění povinnosti poskytnout jistotu Článek 53 1. Částka souborné jistoty se shoduje s referenční částkou uvedenou v článku 52. 2. Osobám, které příslušným orgánům prokáží, že jejich finanční situace je dobrá a že splňují měřítka spolehlivosti uvedené v odstavcích 3 a 4, může být povoleno použití nižší částky souborné jistoty nebo jim může být povoleno zproštění povinnosti poskytnout záruku. 3. Částka souborné jistoty může být snížena: a) na 50 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže dostatečné zkušenosti se společným tranzitním režimem; b) na 30 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže dostatečné zkušenosti se společným tranzitním režimem a úzce spolupracuje s příslušnými orgány. 4. Povolení zproštění povinnosti poskytnout jistotu může být uděleno, pokud hlavní povinný prokáže dostatečné zkušenosti se společným tranzitním režimem, úzce spolupracuje s příslušnými orgány, má kontrolu nad přepravními operacemi a má dostatečné finanční zdroje pro splnění svých závazků. 5. Pro účely odstavců 3 a 4 přihlížejí země ke kritériím uvedeným v příloze III. Pravidla pro použití souborné jistoty a zproštění povinnosti poskytnout jistotu. Článek 53a Pro použití souborné jistoty a zproštění povinnosti poskytnout jistotu, a) je hlavnímu povinnému přiděleno „referenční číslo jistoty“ spojené se stanovenou referenční částkou; b) úřad záruky přidělí a sdělí hlavnímu povinnému počáteční přístupový kód spojený s „referenčním číslem jistoty“. Hlavní povinný může pro sebe samého nebo své zástupce přidělit jeden nebo více přístupových kódů k této jistotě. Zvláštní ustanovení pro zboží představující zvýšené riziko Článek 54 1. Má-li být povoleno použití souborné jistoty pro zboží uvedené v dodatku I, musí hlavní povinný prokázat nejen to, že splňuje podmínky článku 45, ale také to, že jeho finanční situace je dobrá, má dostatečné zkušenosti se společným tranzitním režimem a buď úzce spolupracuje s příslušnými orgány, nebo má kontrolu nad přepravními operacemi. . 2. Částku souborné jistoty lze snížit: a) na 50 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže úzkou spolupráci s příslušnými orgány a má kontrolu nad přepravními operacemi; b) na 30 % referenční částky, pokud hlavní povinný prokáže úzkou spolupráci s příslušnými orgány, má kontrolu nad přepravními operacemi a má dostatečné finanční zdroje pro splnění svých závazků. 3. Pro účely odstavce 2 vezmou všechny země v úvahu ustanovení uvedená v příloze II. 4 Předchozí odstavce se zároveň použijí, pokud žádost o použití souborné jistoty výslovně uvádí použití stejného osvědčení o souborné jistotě nejen pro zboží uvedené v příloze I, nýbrž i pro zboží, které zde uvedeno není. 5. Zproštění povinnosti poskytnout jistotu není možno udělit pro operace ve společném tranzitním režimu se zbožím uvedeným v příloze I. 6. S ohledem na zásady pro udělení povolení použití souborné jistoty a snížené částky jistoty může být ve zvláštních případech použití souborné jistoty se sníženou částkou dočasně zakázáno. 7. S ohledem na zásady pro snížení částky jistoty může být použití souborné jistoty dočasně zakázáno pro zboží, u kterého byly prokázány rozsáhlé podvody spojené s použitím této souborné jistoty. 8. Pravidla pro použití odstavců 6 a 7 jsou uvedena v příloze IV. Záruční listina Článek 55 1. Soubornou jistotu poskytuje ručitel. 2. K souborné jistotě musí být vystavena záruční listina podle vzoru uvedeného v příloze C4 k dodatku III. Záruční listinu si ponechá úřad záruky. 3. Ustanovení čl. 17 odst. 2 se použijí přiměřeně. Osvědčení o souborné jistotě nebo o zproštění povinnosti poskytnout jistotu Článek 56 1. Na základě povolení vydají příslušné orgány hlavnímu povinnému jedno nebo více osvědčení o souborné jistotě nebo osvědčení o zproštění povinnosti poskytnout jistotu, dále jen „osvědčení“, která jsou vyhotovena podle dodatku III a na jejichž základě může hlavní povinnému prokázat povolení používat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu podle článku 22 odst. 1 písm b). 2. Platnost osvědčení nesmí být delší než dva roky. Úřad záruky však může jeho platnost jednou prodloužit, a to nejvýše o dva roky. . Zrušení a odstoupení Článek 57 1. Ustanovení čl. 19 odst. 1 a čl. 19 odst. 2 prvního pododstavce se použijí přiměřeně na vypovězení a zrušení souborné jistoty. 2. Úřad záruky zaznamená do informatizovaného tranzitního systému informaci o zrušení povolení používat soubornou jistotu nebo zproštění povinnosti poskytnout jistotu ze strany celních orgánů, den účinku odstoupení ručitele od závazku nebo den účinku zrušení rozhodnutí, jímž celní úřad záruky přijal závazek ručitele. 3. Ode dne účinnosti vypovězení nebo zrušení rozhodnutí se osvědčení vydaná podle čl. 22 odst. 1 písm. b) nesmí dále použít pro propuštění zboží do společného tranzitního režimu a hlavní povinný je neprodleně vrátí úřadu záruky. Každá země sdělí Komisi identifikační znaky platných osvědčení, která dosud nebyla vrácena nebo která byla ohlášena jako odcizená, ztracená nebo padělaná. Komise o nich uvědomí ostatní země. KAPITOLA III POUŽITÍ ZVLÁŠTNÍCH ZÁVĚR Článek 58 1. Příslušné orgány mohou povolit hlavním povinným používat na dopravní prostředky nebo nákladové kusy zvláštní závěry, pokud je schválily příslušné orgány jako závěry splňující podmínky uvedené.v příloze II. 2. Hlavní povinný uvede počet, druh a označení přiložených závěr v údajích tranzitního prohlášení. Hlavní povinný přiloží závěry nejpozději při propuštění zboží. KAPITOLA IV ZPROŠTĚNÍ POVINNOSTI ZÁVAZNÉ TRASY Článek 59 Příslušné orgány mohou povolit zproštění povinnosti dodržet závaznou trasu těm hlavním povinným, kteří zabezpečí, že příslušné orgány mohou v každém okamžiku zjistit místo, kde se zásilky nacházejí. KAPITOLA V STATUS SCHVÁLENÉHO ODESÍLATELE Schválený odesílatel Článek 60 Osobám, které chtějí provádět operace ve společném tranzitním režimu bez toho, aby musely úřadu odeslání nebo na jiném povoleném místě předkládat zboží uvedené v tranzitním prohlášení, může být udělen status schváleného odesílatele. Tento zjednodušený postup se povolí pouze osobám, kterým bylo povoleno používat soubornou jistotu nebo které byly zproštěny povinnosti poskytnout jistotu. Obsah povolení Článek 61 V povolení se stanoví zejména: a) úřad nebo úřady odeslání, které budou odpovídat za operace ve společném tranzitním režimu, které mají být uskutečňovány; . b) lhůta, kterou mají k dispozici příslušné orgány poté co schválený odesílatel podal tranzitní prohlášení, aby mohly provést kontrolu ještě před propuštěním zboží; c) přijatá identifikační opatření, kterými příslušné orgány mohou stanovit, aby schválený odesílatel přiložil na dopravní prostředky nebo nákladové kusy zvláštní závěry, které příslušné orgány schválily jako závěry splňující podmínky uvedené v příloze II; d) zakázané druhy nebo dopravy zboží. Formality při odeslání Článek 62 Schválený odesílatel podává celní prohlášení u úřadu odeslání. Zboží nelze propustit před uplynutím lhůty stanovené v článku 61 písm b). Povinné údaje Článek 63 Schválený odesílatel do informatizovaného systému uvede následující údaje: - počet, druh a označení celních závěr; - případnou závaznou trasu stanovenou v souladu s čl. 26 odst. 2; - lhůtu podle článku 29, ve které musí být zboží předloženo úřadu určení. KAPITOLA VI STATUS SCHVÁLENÉHO PŘÍJEMCE Schválený příjemce Článek 64 1. Osobám, které chtějí přijímat zboží propuštěné do společného tranzitního režimu ve svých prostorách nebo na jiném určeném místě bez toho, aby muselo být toto zboží spolu s tranzitním doprovodným dokladem předloženo úřadu určení, může být udělen status schváleného příjemce. 2. Povinnosti hlavního povinného podle čl. 8 odst. 1 písm. a) budou splněny a společný tranzitní režim bude považován za ukončený, pokud bude dotčené zboží spolu s tranzitním doprovodným dokladem, který zásilku doprovázel doručeno schválenému příjemci, v předepsané lhůtě a v nezměněném stavu do jeho prostor nebo na místo určené v povolení, a pokud byla dodržena opatření na zajištění totožnosti. 3. Na žádost dopravce vydá schválený příjemce potvrzení o dodání podle článku 38, který se použije přiměřeně na každou zásilku dodanou podle odstavce 2. Povinnosti Článek 65 1. U zásilek doručených do jeho prostor nebo na místo určené v povolení, je schválený příjemce povinen: a) neprodleně informovat příslušný úřad určení o příchodu zboží prostřednictvím zprávy „oznámení o příchodu zásilky“ s uvedením mimořádných událostí, ke kterým došlo během přepravy; b) vyčkat na zprávu „povolení k vykládce“, než k vykládce přistoupí; c) po obdržení zprávy „povolení k vykládce“ zaslat úřadu určení nejpozději do tří dnů po doručení zboží zprávu „informace o vykládce“ obsahující všechny nesrovnalosti v souladu s pravidly stanovenými v povolení; d) dát dispozici úřadu určení nebo mu zaslat výtisk tranzitního doprovodného dokladu, který doprovázel zboží, dle pravidel stanovených v povolení. 2. Úřad určení zaznamená do informatizovaného systému data obsažená ve „zprávě o výsledcích kontrol“. Obsah povolení Článek 66 1. V povolení se zejména stanoví: a) úřad nebo úřady, které budou odpovídat za zboží přijaté schváleným příjemcem; b) lhůta, ve které schválený příjemce obdrží od úřadu určení prostřednictvím zprávy „povolení k vykládce“ potřebné údaje ze „zprávy o očekávaném příchodu zboží“ pro účely přiměřeného použití čl. 37 odst. 3; c) zakázané druhy nebo dopravy zboží. 2. Příslušné orgány v povolení stanoví, zda je nutné, aby úřad určení provedl nějaký úkon před tím, než schválený příjemce může s přijatým zbožím nakládat.. KAPITOLA VII ZJEDNODUŠENÉ POSTUPY PRO PŘEPRAVU ZBOŽÍ PO ŽELEZNICI NEBO VE VELKOKAPACITNÍM KONTEJNERU ODDÍL 1 VŠEOBECNÁ USTANOVENÍ PRO PŘEPRAVU PO ŽELEZNICI Rozsah platnosti Článek 67 Formality společného tranzitního režimu pro přepravu zboží železničními společnostmi prováděnou na podkladě „nákladního listu CIM a expresní zásilky“, dále jen „nákladní list CIM“. se zjednodušují podle článků 68 až 79, 95 a 96 . Právní hodnota použitých dokladů Článek 68 Nákladní list CIM se považuje za tranzitní prohlášení. Kontrola záznamů Článek 69 Železniční společnost každé země uchovává ve svých zúčtovacích místech záznamy, aby byly k dispozici pro kontrolní účely příslušným orgánům této země. Hlavní povinný Článek 70 1. Železniční společnost, která převezme k přepravě zboží s nákladním listem CIM sloužícím jako prohlášení pro společný tranzitní režim, se pro tento režim stává hlavním povinným. 2. Železniční společnost země, přes jejíž území zboží vstupuje na území smluvních stran, se stává hlavním povinným pro operace se zbožím, které převzala k přepravě železniční společnost třetí země. Nálepka Článek 71 Železniční společnost zajistí, aby zásilky přepravované ve společném tranzitního režimu byly označeny nálepkami s piktogramem, jehož vzor je uveden v příloze B11 k dodatku III. Nálepkami se označí nákladní list CIM a vagón, jedná-li se o celovagónové zásilky, v ostatních případech nákladový kus nebo nákladové kusy. Namísto nálepky zmíněné v prvním pododstavci může být použit otisk razítka s piktogramem zelené barvy, jehož vzor je uveden v příloze B11 k dodatku III. Změna přepravní smlouvy Článek 72 Při změně přepravní smlouvy, která má za následek, že: - přepravní operace, která měla končit mimo území smluvní strany, končí na území smluvní strany, nebo - přepravní operace, která měla končit na území smluvní strany, končí mimo území smluvní strany, nebudou železniční společnosti tuto změněnou přepravní smlouvu plnit bez předchozího souhlasu úřadu odeslání. Ve všech ostatních případech mohou železniční společnosti změněnou přepravní smlouvu plnit. O provedené změně bezodkladně informují úřad odeslání. PŘEPRAVA ZBOŽÍ MEZI SMLUVNÍMI STRANAMI Používání nákladního listu CIM Článek 73 1. Začíná-li přepravní operace ve společném tranzitním režimu na území smluvních stran a má-li tam i končit, předkládá se úřadu odeslání nákladní list CIM. 2. Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo několika zemí ESVO, uvede úřad odeslání do odstavce určeného pro záznamy celních orgánů na listech 1, 2 a 3 nákladního listu CIM zřetelně: - - symbol „T1”, přepravuje-li se zboží v režimu T1; - - symbol „T2” nebo „T2F”, dle potřeby, přepravuje-li se zboží v režimu T2 a předpisy Společenství uvádění tohoto symbolu předepisují. Symbol „T2” nebo „T2F” musí být ověřen otiskem razítka úřadu odeslání. 3. Přepravuje-li se zboží v režimu T1 z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO, uvede úřad odeslání zřetelně symbol „T1” do odstavce určeného pro záznamy celních orgánů na listech 1, 2 a 3 nákladního listu CIM. 4. Vyjma případů uvedených v odstavcích 2 a 3, bude zboží přepravované z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO a zboží přepravované z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO, propuštěno do režimu T2, za podmínek stanovených každým členským státem Společenství, po celou dobu přepravy od stanice odeslání do stanice určení, aniž by byl úřadu odeslání předložen nákladní list CIM, vztahující se ke zboží. Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, upustí se od označení nálepkami podle článku 71. 5. Zboží, jehož přepravní operace začíná v zemi ESVO, se považuje za zboží přepravované v režimu T1. Jestliže se však má zboží přepravovat podle článku 2 odst. 3 písm. b) Úmluvy v režimu T2, vyznačí úřad odeslání na listu 3 nákladního listu CIM, že se zboží, na které se nákladní list vztahuje, přepravuje v režimu T2. V tomto případě se do odstavce určeného pro záznamy celních orgánů zřetelně uvede dle potřeby symbol „T2” nebo „T2F”, ke kterému se musí připojit otisk razítka úřadu odeslání a podpis příslušného úředníka. U zboží přepravovaného v režimu T1 se nemusí symbol „T1” do dokladu uvádět. 6. Všechny listy nákladního listu CIM musí být vráceny zúčastněnému. 7. Každá země ESVO může stanovit, že zboží, které se má přepravovat v režimu T1, může být do tohoto režimu propuštěno, aniž by se musel úřadu odeslání předkládat nákladní list CIM. 8. Pro zboží uvedené v odstavcích 2, 3 a 5 přebírá příslušný úřad, v jehož obvodu se stanice určení nachází, úlohu úřadu určení. Jestliže se ale na mezilehlé stanici během přepravy propustí zboží do režimu volného oběhu nebo do jiného režimu, převezme úlohu úřadu určení příslušný úřad, v jehož obvodu tato stanice leží. Pro zboží přepravované z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO za podmínek uvedených v odstavci 4 není nutno na úřadu určení plnit žádné formality. Opatření k zajištění totožnosti Článek 74 S ohledem na opatření přijatá železničními společnostmi pro zajištění totožnosti se v zásadě u úřadu odeslání nepřikládají na dopravní prostředky nebo nákladové kusy žádné závěry. Používání jednotlivých listů nákladního listu CIM Článek 75 1. Vyjma případů, kdy se zboží přepravuje z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, předkládá železniční společnost země, ve které se nachází úřad určení, tomuto úřadu určení listy 2 a 3 nákladního listu CIM. 2. Úřad určení potvrdí list 2, bezodkladně jej vrátí železniční společnosti a list 3 si ponechá. PŘEPRAVA ZBOŽÍ DO NEBO Z TŘETÍCH ZEMÍ Přeprava do třetích zemí Článek 76 1. Pro přepravní operaci, která začíná na území smluvních stran a má končit mimo území smluvních stran, platí články 73 a 74. 2. Úlohu úřadu určení přebírá celní úřad, v jehož obvodu se nachází pohraniční stanice, přes kterou zboží v tranzitu opouští území smluvních stran. 3. Na úřadu odeslání není nutno plnit žádné formality. Doprava ze třetích zemí Článek 77 1. Začíná-li přepravní operace mimo území smluvních stran a má-li končit na území smluvních stran, přebírá úlohu úřadu odeslání celní úřad, v jehož obvodu se nachází pohraniční stanice, přes kterou zboží vstupuje na území smluvních stran. Na úřadu odeslání není nutno plnit žádné formality. 2. Úlohu úřadu určení přebírá celní úřad, v jehož obvodu se nachází stanice určení. Jestliže však bude zboží propuštěno na mezilehlé stanici během přepravy do režimu volného oběhu nebo jiného celního režimu, převezme úlohu úřadu určení celní úřad, v jehož obvodu tato stanice leží. Na úřadu určení se plní formality uvedené v článku 75. Přeprava přes území smluvních stran Článek 78 1. Začíná-li přepravní operace mimo území smluvních stran a má-li také mimo území smluvních stran končit, převezmou úlohu úřadu odeslání a úřadu určení celní úřady uvedené v článku 77 odst. 1 a čl. 78 odst. 2. 2. Na úřadech odeslání nebo na úřadech určení není nutno plnit žádné formality. Celní status zboží Článek 79 Zboží přepravované způsobem uvedeným v čl. 77 odst. 1 nebo čl. 78 odst. 1 se považuje za přepravované v režimu T1, neprokáže-li se, že zboží má status Společenství podle dodatku II . . ODDÍL 2 PŘEPRAVA VE VELKOKAPACITNÍCH KONTEJNERECH Rozsah platnosti Článek 80 Pro přepravu zboží ve velkokapacitních kontejnerech, kterou železniční společnosti prostřednictvím dopravních podniků provádějí na podkladě předávacího listu, který se pro účely této přílohy označuje jako „předávací list TR“, se formality společného tranzitního režimu zjednodušují podle článků 81 až 96. Tyto operace zahrnují případně odeslání zásilek dopravním podnikem za použití jiných druhů dopravy, nežli je doprava po železnici, až do železniční stanice odeslání v zemi odeslání, jakož i od železniční stanice určení v zemi určení, a přepravu, která se mezi těmito dvěmi stanicemi uskutečňuje po moři. . Stanovení pojmů Článek 81 Pro účely článků 80 až 96 se rozumí: 1) „dopravním podnikem“ podnik na přepravu zboží ve velkokapacitních kontejnerech na podkladě předávacího listu TR, založený železničními společnostmi jako společnost, jejíž společníky jsou tyto železniční společnosti; 2) „velkokapacitním kontejnerem“ zařízení pro přepravu zboží, které je: - trvalé povahy, - speciálně konstruováno tak, aby usnadnilo přepravu jedním nebo více druhy dopravních prostředků bez překládky obsahu, - konstruováno tak, aby mohlo být na dopravním prostředku lehce zajištěno a/nebo snadno překládáno, - konstruováno tak, aby mohly být účinně přiloženy závěry, vyžaduje-li to ustanovení článku 89, - má takové rozměry, že plocha vymezená čtyřmi vnějšími rohy dna je minimálně 7 m2; 3) „předávacím listem TR“ doklad tvořící součást přepravní smlouvy, na jehož základě zajistí dopravní podnik přepravu jednoho nebo více velkokapacitních kontejnerů od jednoho odesílatele k jednomu příjemci v rámci mezinárodní přepravy. Každý předávací list TR má v pravém horním rohu sériové číslo pro účely rozlišení. Toto číslo se skládá z osmi číslic, před které se předřadí písmena TR. Předávací list TR se skládá z následujících listů v tomto číselném pořadí: 1: list pro generální ředitelství dopravního podniku; 2: list pro národního zástupce dopravního podniku ve stanici určení; 3A: list pro celní orgány; 3B: list pro příjemce; 4: list pro generální ředitelství dopravního podniku; 5: list pro národního zástupce dopravního podniku ve stanici odeslání; 6: list pro odesílatele. Všechny listy předávacího listu TR s výjimkou listu č. 3A, musí být na pravé straně označeny přibližně 4 cm širokým zeleným okrajem. 4) „soupisem velkokapacitních kontejnerů“, dále jen „soupis“, doklad připojený k předávacímu listu TR, který je jeho nedílnou součástí, na jehož podkladě se přepravuje zásilka o několika velkých kontejnerech z jedné železniční stanice odeslání do jedné železniční stanice určení, kde se plní celní formality. Soupis se vystaví ve stejném počtu listů, jako předávací list TR, ke kterému se vztahuje. Počet soupisů se uvádí do odstavce v pravém horním rohu předávacího listu TR, který je pro tento účel určen. Kromě toho se do pravého horního rohu každého soupisu uvádí sériové číslo příslušného předávacího listu TR. Právní hodnota použitých dokladů Článek 82 Předávací listy TR použité dopravními podniky mají stejné právní účinky jako tranzitní prohlášení. Kontrola záznamů; poskytování informací Článek 83 1. V každé zemi dopravní podnik uchovává prostřednictvím svého národního zástupce nebo zástupců v zúčtovacím místě/místech, nebo u tohoto národního zástupce/zástupců záznamy, aby byly k dispozici pro kontrolní účely příslušným orgánům. 2. Dopravní podnik nebo jeho národní zástupce či zástupci předá příslušným orgánům na jejich žádost bezodkladně všechny podklady, účetní záznamy nebo informace, které souvisejí s již provedenými nebo dosud prováděnými přepravními operacemi a které tyto orgány považují za nutné vidět. 3. V případě, kdy se podle článku 82 přepravní listy TR považují za tranzitní prohlášení, dopravní podnik nebo jeho národní zástupce či zástupci informuje: a) úřad určení, jestliže byl doručen list č. 1 předávacího listu TR bez potvrzení celním orgánem; b) úřad odeslání, jestliže nebyl vrácen list č. 1 předávacího listu TR a dopravní podnik nemůže zjistit, zda byla dotyčná zásilka řádně dodána úřadu určení nebo zda byla zásilka v případech podle článku 93 vyvezena z území smluvních stran s určením do třetí země. Hlavní povinný Článek 84 1. Železniční společnost země, ve které převzal dopravní podnik přepravní operace uvedené v článku 80, se stává hlavním povinným. 2. Železniční společnost země, přes jejíž území zásilky vstupují na území smluvních stran, se stává hlavním povinným pro přepravu zásilek uvedených v článku 80, které převzal dopravní podnik v třetí zemi. Celní formality během přepravy, která se neuskutečnila po železnici Článek 85 Jestliže se musí plnit celní formality v průběhu přepravy, která se uskutečňuje do stanice odeslání nebo od stanice určení jinak než po železnici, může být předávací list TR použit pouze pro jeden přepravovaný velký kontejner. Nálepka Článek 86 Dopravní podnik zajistí, aby zásilky přepravované ve společném tranzitním režimu byly označeny nálepkami s piktogramem, jehož vzor je uveden v příloze B11 k dodatku III. Nálepkami se označí předávací list TR a příslušný velkokapacitní kontejner nebo kontejnery. Namísto nálepky uvedené v prvním odstavci může být použit otisk razítka s piktogramem v zelené barvě, jehož vzor je uveden v příloze B11 k dodatku III. Změna přepravní smlouvy Článek 87 Při změně přepravní smlouvy, která má za následek, že: - přepravní operace, která měla končit mimo území smluvní strany, končí na území smluvní strany, nebo - přepravní operace, která měla končit na území smluvní strany, končí mimo území smluvní strany, nebude dopravní podnik tuto změněnou přepravní smlouvu plnit bez předchozího souhlasu úřadu odeslání. Ve všech ostatních případech mohou dopravní podniky tuto změněnou přepravní smlouvu plnit. O změnách informují bezodkladně úřad odeslání. PŘEPRAVA ZBOŽÍ MEZI SMLUVNÍMI STRANAMI Předávací list TR a soupisy Článek 88 1. Jestliže přepravní operace ve společném tranzitním režimu začíná na území smluvních stran a má-li tam také končit, předkládá se předávací list TR úřadu odeslání. 2. Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, uvede úřad odeslání do odstavce určeného pro záznamy celních orgánů na listech 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR zřetelně: - symbol „T1”, přepravuje-li se zboží v režimu T1; - symbol „T2” nebo „T2F”, dle potřeby, přepravuje-li se zboží v režimu T2 a předpisy Společenství uvádění tohoto symbolu předepisují. Symbol „T2” nebo „T2F” musí být ověřen otiskem razítka úřadu odeslání. 3. Přepravuje-li se zboží v režimu T1 z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO, uvede úřad odeslání zřetelně symbol „T1” do odstavce určeného pro záznamy celních orgánů na listech 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR. 4. Vyjma případů uvedených v odstavcích 2 a 3, bude zboží přepravované z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO a zboží přepravované z místa odeslání ve Společenství do místa určení v některé zemi ESVO po celou dobu přepravy propuštěno do režimu T2, za podmínek stanovených každým členským státem Společenství, aniž by byl úřadu odeslání předložen předávací list TR vztahující se na zboží. Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, upustí se od označení nálepkami podle článku 86. 5. Zboží, jehož přepravní operace začíná v některé zemi ESVO, se považuje za zboží přepravované v režimu T1. Jestliže se však má zboží přepravovat podle článku 2 odst. 3 písm. b) Úmluvy v režimu T2, vyznačí úřad odeslání na listu 3A předávacího listu TR, že se zboží, na které se předávací list TR vztahuje, přepravuje v režimu T2. V tomto případě se v odstavci určeném pro záznamy celních orgánů na listu č. 3A zřetelně uvede dle potřeby symbol „T2” nebo „T2F”, ke kterému je nutno připojit otisk razítka úřadu odeslání a podpis příslušného úředníka. U zboží přepravovaného v režimu T1 se nemusí symbol „T1“ do dokladu uvádět. 6. Jestliže se předávací list TR vztahuje současně jak na kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu T1, tak na kontejnery se zbožím, které se přepravuje v režimu T2, uvede úřad odeslání v odstavci určeném pro záznamy celních orgánů na listech 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR k referenčnímu číslu (číslům) příslušného kontejneru (kontejnerů) samostatné odkazy na tento kontejner (kontejnery) podle kategorie zboží, které obsahuje, formou symbolu dle potřeby „T1”, „T2” nebo „T2F”. 7. Použijí-li se v případech uvedených v odstavci 3 soupisy velkých kontejnerů, vyhotoví se pro každý druh kontejneru, který přepravuje zboží v režimu T1, samostatné soupisy a v odstavci určeném pro záznamy celních orgánů na listech 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR se na tento soupis nebo soupisy odkáže zápisem jeho sériového čísla nebo čísel. K sériovému číslu, resp. číslům soupisu, resp. soupisů se dle potřeby uvede symbol „T1”. 8. Všechny listy předávacího listu TR se vrátí zúčastněnému. 9. Každá země ESVO může stanovit, že zboží, které se má přepravovat v režimu T1, může být do tohoto režimu T1 propuštěno, aniž by se musel úřadu odeslání předložit předávací list TR. 10. Pro zboží uvedené v odstavcích 2, 3 a 5 se musí předávací list TR předložit úřadu určení, kde má být zboží propuštěno do volného oběhu nebo do jiného celního režimu. Přepravuje-li se zboží z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, není nutno za podmínek uvedených v odstavci 4 na úřadu určení plnit žádné formality. Opatření k zajištění totožnosti Článek 89 Totožnost zboží se zajišťuje podle článku 11 Úmluvy. Úřad odeslání na velké kontejnery zásadně žádné závěry nepřikládá, je-li totožnost zajištěna železničními společnostmi. Jestliže jsou závěry přiloženy, zaznamená se tato okolnost do odstavce určeného pro záznamy celních orgánů na listy 3A a 3B předávacího listu TR. Použití listů předávacího listu TR Článek 90 1. Vyjma případů, ve kterých se zboží přepravuje z jednoho místa ve Společenství na jiné místo ve Společenství přes území jedné nebo více zemí ESVO, předkládá dopravní podnik úřadu určení listy 1, 2 a 3A předávacího listu TR. 2. Úřad určení vrátí dopravnímu podniku listy 1 a 2 ihned poté, co je opatřil úředním razítkem, a ponechá si list 3A. PŘEPRAVA ZBOŽÍ Z NEBO DO TŘETÍCH ZEMÍ Přeprava do třetích zemí Článek 91 1. Začíná-li přepravní operace na území smluvních stran a má-li končit mimo území smluvních stran, potom platí ustanovení článku 88 odst. 1 až 9 a článek 89. 2. Úlohu úřadu určení přebírá celní úřad, v jehož obvodu se nachází pohraniční stanice, přes kterou zboží v režimu tranzitu opouští území smluvních stran. 3. Na úřadu určení není nutno plnit žádné formality. Přeprava ze třetích zemí Článek 92 1. Začíná-li přepravní operace mimo území smluvních stran a má-li končit na území smluvních stran, přebírá úlohu úřadu odeslání ten celní úřad, v jehož obvodu se nachází pohraniční stanice, přes kterou zboží vstupuje na území smluvních stran. Na úřadu odeslání není nutno plnit žádné formality. 2. Úlohu úřadu určení přebírá ten celní úřad, kterému je zboží předloženo. Na úřadu určení se plní formality, které jsou uvedeny v článku 90. Přeprava přes území smluvních stran Článek 93 1. Začíná-li přepravní operace mimo území smluvních stran a má-li také končit mimo území smluvních stran, převezmou úlohu úřadu odeslání a úřadu určení celní úřady uvedené v čl. 92 odst. 1 a v čl. 91 odst. 2. 2. Na úřadech odeslání a úřadech určení není nutno plnit žádné formality. Celní status zboží Článek 94 Zboží přepravované podle čl. 92 odst. 1 nebo podle čl. 93 odst. 1 se považuje za zboží přepravované v režimu T1, neprokáže-li se, že zboží má status zboží Společenství podle ustanovení dodatku II. ODDÍL 3 JINÁ USTANOVENÍ Ložné listy Článek 95 1 Čl. 22 odst. 5 dodatku I a bod 24 přílohy V platí pro ložné listy doprovázející nákladní list CIM nebo předávací list TR. Počet takových listů se uvádí v kolonce vyhrazené pro údaje o přílohách nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR. Do ložného listu je třeba kromě toho uvést číslo vagónu, na který se nákladní list CIM vztahuje, nebo případně číslo kontejneru, v němž se zboží nachází. 2. Začíná-li přeprava, která se týká jak zboží přepravovaného v režimu T1, tak zboží přepravovaného v režimu T2, na území smluvních stran, musí se použít samostatné ložné listy. U přeprav zboží ve velkokapacitních kontejnerech s předávacím listem TR se musí použít samostatné ložné listy pro každý velkokapacitní kontejner, ve kterém se nachází obě kategorie zboží. Sériová čísla ložných listů pro každou z obou kategorií zboží, se uvádí do kolonky pro označení zboží nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR. 3. Za okolností uvedených v odstavcích 1 a 2 jsou ložné listy přiložené k nákladnímu listu CIM nebo k předávacímu listu TR, s přihlédnutím k postupům uvedeným v článcích 67 až 96 součástí uvedených dokladů a mají stejnou právní účinnost. . Originály těchto ložných listů se opatří razítkem stanice odeslání. ODDÍL 4 ROZSAH PLATNOSTI NORMÁLNÍCH REŽIMŮ A ZJEDNODUŠENÝCH POSTUPŮ PRO KOMBINOVANOU DOPRAVU SILNICE - ŽELEZNICE Článek 96 1. Ustanovení článků 67 až 95 nevylučují možnost použití postupů stanovených v hlavě II. Platí však články 69 a 71 nebo 83 a 86. 2. V případě uvedeném v odstavci 1 se při vyplňování nákladního listu CIM nebo předávacího listu TR zřetelně uvádí do odstavce pro údaje o přílohách těchto dokladů odkaz na použité tranzitní prohlášení. Tento odkaz obsahuje druh, vydávající úřad, datum a evidenční číslo každého použitého dokladu. List 2 nákladního listu CIM nebo listy 1 a 2 předávacího listu TR ověří železniční společnost, v jejímž obvodu se nachází poslední stanice dotčená prováděním operace ve společném tranzitním režimu. Tato společnost doklad ověří, jakmile se přesvědčila, že se přeprava zboží uskutečňuje s jedním nebo několika uvedenými tranzitními doklady. Jestliže končí operace ve společném tranzitním režimu uvedené v odstavci 1 a v prvním pododstavci tohoto odstavce v některé zemi ESVO, může tato země stanovit, aby se list 2 nákladního listu CIM nebo listy 1 a 2 předávacího listu TR předkládaly celnímu úřadu, v jehož obvodu se nachází poslední železniční stanice dotčená prováděním operace ve společném tranzitním režimu. Tento celní úřad opatří list svým úředním razítkem, jakmile se přesvědčil, že se přeprava zboží uskutečňuje s jedním nebo několika uvedenými tranzitními doklady. 3. Jestliže se operace ve společném tranzitním režimu uskutečňuje podle článků 80 až 94 s předávacím listem TR, potom se na nákladní list CIM použitý pro tyto operace nedají uplatnit články 67 až 79 a čl. 96 odst. 1 a 2. V nákladním listu CIM se musí do odstavce pro údaje o přílohách zřetelně uvést odkaz na předávací list TR. Tento odkaz musí obsahovat údaj „předávací list TR“, po němž následuje pořadové číslo. 4. Jestliže zásilka zboží přepravovaná v kombinované dopravě silnice - železnice při použití jednoho nebo několika tranzitních prohlášení způsobem uvedeným v hlavě II je převzata železnicí v některém železničním terminálu a je naložena na železničních vagónech, ručí železniční společnosti za zaplacení cel, daní a jiných poplatků v případě, že během přepravy po železnici došlo k porušení předpisů, není-li v zemi, ve které k tomuto porušení předpisů došlo nebo se předpokládá, že k němu v této zemi došlo, platná záruka a není-li možné tyto částky vymoci od hlavního povinného Schválený odesílatel a příjemce Článek 97 1. Není-li úřadem odeslání požadováno předložení tranzitního prohlášení na zboží, které se podle článků 67 až 96 má odeslat s nákladním listem CIM nebo s předávacím listem TR, přijmou příslušné orgány potřebná opatření, aby listy 1, 2 a 3 nákladního listu CIM nebo listy 1, 2, 3A a 3B předávacího listu TR byly opatřeny symbolem „T1“, „T2“ nebo „T2F“, dle potřeby. 2. Je-li zboží přepravované podle článků 67 až 96 určeno schválenému příjemci, mohou příslušné orgány odlišně od čl. 64 odst. 2 a čl. 66 odst. 1 písm. b) stanovit, aby listy 2 a 3 nákladního listu CIM, nebo listy 1, 2 a 3A předávacího listu TR byly bezodkladně předloženy železniční společností nebo dopravním podnikem úřadu určení. (články 98 až 110 neobsahují text) KAPITOLA VIII ZJEDNODUŠENÉ POSTUPY PRO LETECKOU DOPRAVU Zjednodušený postup (úroveň 1) Článek 111 1. Letecké společnosti může být povoleno používat cargo manifest jako tranzitní prohlášení, odpovídá-li jeho obsah vzoru dle dodatku 3 přílohy 9 Úmluvy o mezinárodním civilním letectví (zjednodušený postup – úroveň 1). Forma manifestu, letiště odeslání a určení pro operace ve společném tranzitním režimu se stanoví v povolení. Letecká společnost předá příslušným orgánům každého dotčeného letiště ověřenou kopii povolení. 2. Má-li se přepravovat zboží v režimu T1 a T2, je nutno takové zboží rozepsat na samostatné manifesty. 3. Každý manifest se opatří potvrzením letecké společnosti s připojeným datem, podpisem a označením jedním z následujících symbolů: - -„T1” pro zboží, které se přepravuje v režimu T1; nebo - - „T2” nebo „T2F”, dle potřeby, pro zboží, které se přepravuje v režimu T2, přičemž jeden manifest může být označen pouze jedním ze symbolů. 4. Manifest obsahuje také následující údaje: - název letecké společnosti, která přepravuje zboží, - číslo letu, - datum letu, - název letiště nakládky (letiště odeslání) a vykládky (letiště určení); - a pro každou zásilku uvedenou v manifestu: - číslo leteckého nákladního listu, - počet nákladových kusů, - obvyklé obchodní označení zboží obsahující všechny údaje potřebné pro zajištění jeho totožnosti, - hrubou hmotnost. Při sběrných zásilkách se v případě potřeby popis zboží nahradí údajem „Consolidation”, který může být ve zkrácené formě. V těchto případech musí letecké nákladní listy vztahující se ke zboží uvedenému v manifestu obsahovat obvyklé obchodní označení zboží včetně všech údajů potřebných pro zajištění jeho totožnosti. 5. Manifest minimálně ve dvojím vyhotovení se předkládá příslušným orgánům na letišti odeslání, které si jeden výtisk ponechají. Tyto orgány si mohou nechat předložit ke kontrole všechny letecké nákladní listy, které se vztahují na zásilky zboží uvedené v manifestech. 6. Příslušným orgánům na letišti určení se předává jeden výtisk manifestu, které si jej ponechají. Pro účely kontroly mohou tyto orgány vyžadovat předložení manifestu a leteckých nákladních listů, které se vztahují na všechno zboží vyložené na letišti. 7. Letecké společnosti vyhotoví seznam manifestů, které jim byly předloženy v předcházejícím měsíci, a tento seznam je jedenkrát měsíčně po potvrzení příslušnými orgány na každém letišti určení zasílán příslušným orgánům na každém letišti odeslání. Popis každého manifestu v uvedeném seznamu obsahuje následující údaje: - referenční číslo manifestu; - zkratku označující manifest jako tranzitní prohlášení ve smyslu ustanovení odstavce 3; - název letecké společnosti (případně ve zkrácené formě), která zboží přepravila; - číslo letu; a - datum letu. V povolení se může určit, že zasílání seznamů uvedených v prvním pododstavci mohou vykonávat samy letecké společnosti. Jsou-li v manifestech uvedených v seznamu zjištěny nesrovnalosti, informují příslušné orgány na letišti určení o této skutečnosti příslušné orgány na letišti odeslání a orgán, který povolení udělil, a to zejména uvedením leteckých nákladních listů pro zboží, na které se tato zjištění vztahují. Zjednodušený postup (úroveň 2) Článek 112 1. Letecké společnosti může být povoleno používat jako tranzitní prohlášení manifest zasílaný prostřednictvím systémů elektronické výměny dat, pokud tato společnost vykonává značný počet letů mezi zeměmi (zjednodušený postup – úroveň 2). Odlišně od ustanovení čl. 45 odst. 1 písm. a) nemusí mít letecké společnosti sídlo v některé smluvní straně, mají-li tam regionální pobočku. 2. Po obdržení žádosti o povolení příslušné orgány uvědomí orgány v ostatních zemích, na jejichž území se nacházejí letiště odeslání a letiště určení propojená systémy elektronické výměny dat. Jestliže nebyly do 60 dní od data předání včetně vzneseny žádné námitky, vydají příslušné orgány povolení. Toto povolení platí ve všech dotčených zemích a lze jej uplatňovat pouze pro operace ve společném tranzitním režimu, které se provádějí mezi letišti uvedenými v povolení. 3. Zjednodušený postup se provádí následujícím způsobem: a) manifest vyhotovený na letišti odeslání se zašle letišti určení prostřednictvím systému elektronické výměny dat; b) letecká společnost v manifestu uvede k příslušným položkám v manifestu následující symboly: - „T1” pro zboží, které se přepravuje v režimu T1; - „T2” nebo „T2F”, dle potřeby, pro zboží, které se přepravuje v režimu T2; - „TD” pro zboží již propuštěné do režimu tranzitu. V tomto případě se symbol „TD” uvede i v příslušném leteckém nákladním listu spolu s označením použitého režimu, referenčního čísla, data tranzitního prohlášení a názvu vydávajícího úřadu; - „C” (ekvivalent k „T2L”) nebo „F” (ekvivalent k „T2LF”), dle potřeby, pro zboží Společenství nepropuštěné do tranzitního režimu; - „X” pro zboží Společenství vyvážené a nepropuštěné do tranzitního režimu. Manifest musí kromě toho obsahovat údaje uvedené v článku 111 odst. 4. c) společný tranzitní režim je považován za ukončený, je-li manifest prostřednictvím elektronické výměny dat dán k dispozici příslušným orgánům na letišti určení a zboží bylo těmto orgánům předloženo; d) na požádání se příslušným orgánům na letišti odeslání a na letišti určení předloží jeden výtisk manifestu, zaslaného prostřednictvím systému elektronické výměny dat; e) záznamy vedené leteckou společností obsahují minimálně údaje, které jsou uvedeny pod písmenem b); f) příslušné orgány na letišti odeslání provádí kontroly dokladů na základě analýzy rizik; g) příslušné orgány na letišti určení provádí kontroly dokladů na základě analýzy rizik a v případě potřeby předají příslušným orgánům na letišti odeslání podrobné údaje z manifestů přijatých systémem elektronické výměny dat. 4. Bez dotčení ustanovení kapitoly VI hlava II a hlava IV: - letecká společnost oznámí příslušným orgánům všechna porušení předpisů a nesrovnalosti; - příslušné orgány na letišti určení oznámí příslušným orgánům na letišti odeslání a orgánu, který povolení vydal, co nejrychleji všechna porušení předpisů a nesrovnalosti. KAPITOLA IX ZJEDNODUŠENÝ POSTUP PRO PŘEPRAVU ZBOŽÍ POTRUBÍM Článek 113 1. Použije-li se společný tranzitní režim pro přepravu zboží potrubím, plní se formality pro tento režim podle odstavců 2 až 5. 2. Zboží přepravované potrubím se považuje za propuštěné do společného tranzitního režimu: - přivedením na celní území smluvní strany potrubím, - zavedením do potrubního systému, nachází-li se už zboží na celním území smluvní strany. V případě potřeby se prokazuje status zboží Společenství podle přílohy II. 3. Pro zboží uvedené v odstavci 2 se stane hlavním povinným provozovatel potrubí se sídlem v té zemi, přes jejíž území zboží do smluvní strany vstupuje, nebo provozovatel potrubí v zemi, v níž přeprava začíná. 4. Pro účely článku 4 odst. 2 se za dopravce považuje provozovatel potrubí se sídlem v té zemi, přes jejíž území se zboží přepravuje potrubím. 5. Bez dotčení ustanovení odstavce 8 společný tranzitní režim je ukončen, je-li zboží dopravované potrubím přivedeno do zařízení příjemce nebo do jeho rozvodné sítě a je příjemcem zaevidováno. 6. Jestliže zboží přepravované potrubím mezi dvěma smluvními stranami je považováno za propuštěné do společného tranzitního režimu podle ustanovení odstavce 2 a přeprava probíhá přes území smluvní strany, kde tento režim pro přepravu zboží potrubím není použit, je tento režim během přepravy zboží tímto územím přerušen. 7. Jestliže se zboží přepravuje potrubím ze smluvní strany, kde společný tranzitní režim pro přepravu zboží potrubím není použit, do smluvní strany, kde je tento režim použit, považuje se uvedený režim za zahájený, jakmile zboží vstoupí na území posledně uvedené smluvní strany. 8. Jestliže se zboží přepravuje potrubím ze smluvní strany, kde je společný tranzitní režim použit pro přepravu zboží potrubím, do smluvní strany, kde tento režim není použit, považuje se uvedený režim za ukončený, jakmile zboží opustí území smluvní strany, kde je tento režim použit. 9. Podniky, které se zabývají přepravou takového zboží, vedou záznamy a dávají je příslušným orgánům k dispozici za účelem kontrol, které jsou považovány za nezbytné ve spojitosti s operacemi ve společném tranzitním režimu uvedenými v tomto článku. HLAVA IV DLUH A VYMÁHÁNÍ Vznik dluhu Článek 114 1. Dluh ve smyslu článku 3 odst. 1 vznikne, a) je-li zboží nezákonně odňato společnému tranzitnímu režimu; nebo b) není-li splněna jedna z povinností vyplývajících z použití společného tranzitního režimu nebo nebyla-li ve skutečnosti dodržena jedna z podmínek spojených s propuštěním zboží do společného tranzitního režimu, i když zboží nebylo nezákonně odňato. Celní dluh však nevznikne, nemají-li nedostatky zásadní vliv na řádný průběh režimu, pokud: i) nejde o pokus nezákonně odejmout zboží celnímu dohledu, ii) nejde o hrubou nedbalost ze strany zúčastněného, a iii) jsou dodatečně provedena všechna nezbytná opatření s cílem upravit postavení zboží. Smluvní strany mohou určit případy, ve kterých se uplatní ustanovení druhého pododstavce. 2. Dluh vzniká: a) v okamžiku, kdy je zboží nezákonně odňato společnému tranzitnímu režimu, nebo b) v okamžiku, kdy přestala být plněna povinnost, jejíž nesplnění vede ke vzniku dluhu, nebo v okamžiku, kdy je zboží propuštěno do režimu, zjistí-li se dodatečně, že jedna z podmínek pro jeho propuštění do režimu nebyla ve skutečnosti dodržena. 3. Dluh za zboží propuštěné do společného tranzitního režimu se za vzniklý nepovažuje, prokáže-li zúčastněný podle odstavce 1 písm. b), že povinnosti vyplývající z propuštění zboží do společného tranzitního režimu nemohly být splněny, protože předmětné zboží bylo zcela zničeno nebo nenávratně ztraceno v důsledku jeho povahy, nepředvídatelných okolností, vyšší moci nebo jako následek povolení příslušných orgánů. Za nenávratně ztracené zboží se považuje zboží, které bylo učiněno nepoužitelným. Určení dlužníka Článek 115 1. V případě uvedeném v čl. 114 odst. 1 písm. a) je dlužníkem: a) osoba, která zboží společnému tranzitnímu režimu odňala; b) každá osoba, která se tohoto odnětí zúčastnila a byla si vědoma nebo si měla být vědoma, že zboží je odnímáno společnému tranzitnímu režimu; c) každá osoba, která příslušné zboží získala nebo držela a která si v okamžiku získání nebo obdržení byla vědoma nebo si měla být vědoma, že zboží bylo odňato společnému tranzitnímu režimu, a d) hlavní povinný. 2. Podle článku 114 odst. 1 písm. b) je dlužníkem osoba, která měla splnit povinnosti vyplývající z propuštění zboží do společného tranzitního režimu nebo která měla dodržovat podmínky stanovené pro propuštění zboží do tohoto režimu. 3. Je-li několik osob odpovědných za úhradu stejného dluhu, jsou tito společně a nerozdílně odpovědni Určení místa vzniku dluhu Článek 116 1. Dluh vzniká: a) na místě, na kterém se stala událost, s níž je spojen vznik dluhu, nebo; b) není-li možné takové místo určit, na místě, které příslušné orgány určily jako místo vzniku dluhu nebo; c) není-li možné místo vzniku dluhu určit podle písmen a) a b) : - do sedmi měsíců ode dne, kdy mělo být zboží předloženo úřadu určení, není-li zaslána žádost o vymáhání, v opačném případě je tato doba prodloužena nejvýše o jeden měsíc, nebo - do jednoho měsíce po uplynutí lhůty uvedené v čl. 41 odst. 5, neposkytl-li hlavní povinný žádné informace nebo podal nedostatečné informace d) v zemi, v níž se nachází poslední vstupní úřad, nebo v zemi, v níž se nachází úřad odeslání. 2. Příslušnými orgány uvedenými v článku 117 odst. 1 jsou příslušné orgány země, v níž dluh ve smyslu tohoto článku vznikl nebo se za vzniklý považuje. Opatření vůči dlužníkovi Článek 117 1. Příslušné orgány zahájí řízení k vymožení dluhu, jakmile mohou: a) stanovit výši dluhu a b) určit dlužníka. 2. Pro tento účel a s přihlédnutím k ustanovením o promlčení tyto orgány oznámí dlužníkovi výši dluhu způsobem a ve lhůtách uplatňovaných ve smluvních stranách. 3. Každý dluh oznámený podle odstavce 2 musí být dlužníkem zaplacen způsobem a ve lhůtách uplatňovaných ve smluvních stranách. 4. Jestliže po zahájení řízení o vymáhání dluhu příslušné orgány určené podle článku 116 jakýmkoliv způsobem získají důkazy týkající se místa, kde došlo k události, s níž je spojen vznik dluhu, a je-li toto místo v jiné smluvní straně, zašlou tyto orgány neprodleně všechny potřebné podklady, včetně ověřených kopií důkazních prostředků, orgánům, v jejichž působnosti je místo, kde k této události došlo, (dožádané orgány). Dožádané orgány potvrdí jejich přijetí a současně oznámí, zda jsou kompetentní pro vymáhání dluhu. Nepřijde-li ve lhůtě tří měsíců odpověď, budou dožadující orgány neprodleně pokračovat v zahájeném řízení o vymáhání dluhu. 5. Jsou-li dožádané orgány kompetentní, zahájí nové řízení o vymáhání dluhu po uplynutí tříměsíční lhůty zmíněné v odstavci 4 druhý pododstavec a za podmínky, že dožadující orgány jsou ihned informovány. Veškerá neukončená řízení zahájená dožadujícími orgány se zastaví, jakmile dožádané orgány oznámí svoje rozhodnutí zahájit vymáhání. Jakmile dožádané orgány předloží důkaz, že požadovaná částka byla vybrána, dožadující orgány vrátí již vybrané částky nebo zastaví řízení o vymáhání dluhu. Opatření vůči ručiteli Článek 118 1. S výhradou odstavce 4 ručitel ručí tak dlouho, pokud dluh ještě může vzniknout. 2. Jestliže režim nebyl vyřízen, příslušné orgány země odeslání oznámí ve lhůtě devíti měsíců ode dne, kdy mělo být zboží předloženo úřadu určení, ručiteli, že režim nebyl vyřízen. 3. Jestliže režim nebyl vyřízen, oznámí příslušné orgány určené podle článku 116 ve lhůtě tří let od přijetí tranzitního prohlášení ručiteli, že bude nebo může být požádán o zaplacení dluhu, za který s ohledem na příslušnou operaci ve společném tranzitním režimu ručí; oznámení obsahuje evidenční číslo, datum tranzitního prohlášení, název úřadu odeslání, označení hlavního povinného a částku, o kterou se jedná. 4. Ručitel je osvobozen od svých závazků, jestliže mu oznámení uvedená v odstavcích 2 a 3 nebyla vystavena ve stanovených lhůtách. 5. Jestliže bylo některé z uvedených oznámení vystaveno, ručitel bude informován o vybrání dluhu nebo o vyřízení režimu. Výměna informací a spolupráce za účelem zpětného získání Článek 119 Bez dotčení článku 13a Úmluvy a v souladu s článkem 116 si země vzájemně poskytují pomoc při určování orgánů kompetentních pro vymáhání dluhu. Tyto orgány oznámí úřadu odeslání a úřadu záru