Prvořadým cílem rozvojové politiky EU je snížení a v dlouhodobém horizontu vymýcení chudoby, ale rozvojová politika se také zabývá udržitelným rozvojem, nerovnostmi, sociální nespravedlností a porušováním lidských práv. To má zásadní význam při řešení základních příčin nejistoty a konfliktů. Zároveň je nutné zohledňovat cíle rozvojové spolupráce v dalších politikách EU, které by mohly mít vliv na rozvojové země. Na podporu toho připomnělo sdělení Komise z roku 2011 pod názvem „Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu“ a související závěry Rady z roku 2012 nutnost přednostně řešit problémy týkající se bezpečnosti, nestability a přechodu.

Události v Africe, v sousedství Evropy i dále, ukazují na dramatickou a zhoršující se globální bezpečnostní situaci, kdy více než 1,5 miliardy lidí po celém světě žije v nestabilních a konfliktem postižených regionech. Podle současných trendů by tento počet měl do roku 2030 vzrůst na 2 miliardy lidí. Země v nestabilních situacích nedosáhly rozvojových cílů tisíciletí a násilné konflikty a špatná správa v nich nadále představují zásadní překážky rozvoje. Nestabilitu a násilí živily také nové hrozby, jako je terorismus a organizovaný zločin .

EUTM je vojenská operace SBOP a jako taková je financována a personálně vybavena z příspěvků zúčastněných členských států; společné náklady pak doplňuje mechanismus Athena. JTC se považuje za zařízení AMISOM pro výcvik somálských bezpečnostních sil v souladu s mandátem mise AMISOM. Je tomu tak proto, že APF se svým výlučným regionálním zaměřením neponechává žádnou možnost pro podporu na celostátní úrovni. Předpokládá se, že kdyby finanční prostředky byly dány k dispozici přímo, byla by vyšší priorita věnována dosažení přijatelných standardů pro výcvikový tábor a pokroku by se dosáhlo dříve.

Co se týče podpory budování kapacit vojenských sil ze strany EU, k prozkoumání aktuálních výzev byly vybrány pilotní případy v Mali a Somálsku. Původní zjištění signalizují potřebu odborné přípravy a vybavení, jakož i požadavek lepší koordinace, a to jak na operativní, tak na strategické úrovni.

3.1 Rámec

Z hlediska primárního práva je třeba vzít v úvahu dvě základní zásady.

Stejné opatření nemůže být financováno prostřednictvím opatření SZBP a zároveň nástrojem založeným na článcích 209 a 212 Smlouvy o fungování EU. To například znamená, že budování kapacity v oblasti bezpečnostního sektoru v rámci možného nového nástroje lze provádět v rámci rozvojové spolupráce EU, pokud jeho cíl a obsah spadá do oblasti rozvojové politiky.

Smlouvy vylučují možnost použít rozpočet EU na výdaje vyplývající z operací v souvislosti s vojenstvím nebo obranou (viz čl. 41 odst. 2 Smlouvy o EU). Díky tomu mají Evropský rozvojový fond a africký mírový projekt, coby nástroje mimo rozpočet EU, zvláštní význam v současném úsilí o „přemostění“ mezery mezi SBOP a různými rozvojovými nástroji ve snaze o komplexní řešení otázek spojených s propojeností bezpečnosti a rozvoje. Financování budování kapacit v oblasti bezpečnosti podle článků 209 a 212 Smlouvy o fungování Evropské unie navíc není jako takové vyloučeno, bez ohledu na to, zda má příjemce civilní či vojenskou povahu, a vyžaduje si vždy individuální posouzení každého případu.

Nad rámec primárního práva se na vnější činnost EU spočívající v budování kapacit v oblasti bezpečnosti vztahuje víceletý finanční rámec (VFR) a právní základy nástrojů financování vnější činnosti. K příslušným nástrojům v rámci rozpočtu EU patří:

-nástroj přispívající ke stabilitě a míru (IcSP);

-nástroj předvstupní pomoci (NPP);

-Evropský nástroj sousedství (ENI);

-finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci (NPS); a

-nástroj pro demokracii a lidská práva (EIDHR); a rovněž

-rozpočet na Společnou zahraniční a bezpečnostní politiku (SZBP).

A nakonec, definice oficiální rozvojové pomoci (ODA) potenciálně omezuje výdaje na budování kapacit v oblasti bezpečnosti do té míry, do jaké kritéria oficiální rozvojové pomoci obecně vylučují vojenské výdaje. Toto omezení je obzvláště důležité v kontextu víceletého finančního rámce, neboť EU by se měla snažit, aby v období 2014–2020 bylo alespoň 90 % její celkové vnější pomoci započítáno jako oficiální rozvojová pomoc. Finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci (DCI) kromě toho obsahuje další cíle oficiální rozvojové pomoci a zákaz nákupu zbraní, střeliva nebo financování operací pro vojenské či obranné účely . ERF vyžaduje, aby programování bylo koncipováno tak, aby co nejvíce splňovalo kritéria pro oficiální rozvojovou pomoc. Kromě toho členské státy vykazují své příspěvky do ERF jako souladné s kritérii oficiální rozvojové pomoci.

3.2 Lepší využití současných nástrojů

Stávající nástroje v rámci rozpočtu EU

Významná část programů vnější pomoci financovaných pomocí nástrojů EU pro rozvoj a technickou spolupráci již řeší bezpečnostní a rozvojové výzvy. Ve stávajícím VFR si devět národních a osm regionálních nebo tematických programů staví za cíl podporovat předcházení konfliktům a jejich řešení, jakož i mírové a bezpečnostní činnosti. Kromě toho v 45 zemích jsou vyvíjeny programy se širším zaměřením na správu věcí veřejných a právní stát, včetně případné podpory přechodu z misí a operací SBOP na jiné nástroje.

Jak je však uvedeno výše, čerpání finanční podpory ve prospěch budování kapacit v oblasti bezpečnosti podléhá různým omezením v rámci nástroje přispívajícího ke stabilitě a míru (IcSP), nástroje předvstupní pomoci (NPP), evropského nástroje sousedství (ENI), nástroje pro rozvojovou spolupráci (DCI) a evropského nástroje pro demokracii a lidská práva (EIDHR). V důsledku toho v současnosti neexistuje žádný rozpočtový nástroj EU určený na poskytování komplexního financování budování kapacit v oblasti bezpečnosti v partnerských zemích, zejména jejich vojenské složky.

Tak tomu bylo v posledním desetiletí. Když v roce 2004 Komise předkládala někdejší nástroj stability, navrhla rozšířit právní základ na financování dlouhodobé podpory budování kapacit v oblasti vojenských operací na podporu míru. Kvůli odporu ze strany spolutvůrců právních předpisů však konečné znění neobsahuje odkazy na vojenské operace či operace na podporu míru. Nesouhlas vyjádřila také občanská společnost.

Stávající nástroje mimo rozpočtu EU

Mimo rámec rozpočtu EU zajišťuje ERF další operační prostředky k provádění politiky rozvojové spolupráce EU se skupinou afrických, karibských a tichomořských států (AKT) podle dohody o partnerství z Cotonou.

APF byl zřízen v roce 2003 v rámci ERF a dnes je nejúčinnějším nástrojem pro řešení otázek spojených s provázaností bezpečnosti a rozvoje a poskytuje podporu rovněž vojenským činnostem.