Navrhovaná snížená sazba daně ve výši 0,63 EUR/MWh na elektřinu by se vztahovala na tepelná čerpadla a elektrické kotle pro ústřední topení, které vyrábějí teplo pro sítě dálkového vytápění; tepelná čerpadla o jmenovitém tepelném výkonu alespoň 0,5 MW, která nejsou připojena k síti dálkového vytápění, a oběhová vodní čerpadla v geotermálních teplárnách by měla nárok na nižší daň na elektřinu.

Opatření by se uplatnilo na uvedené příjemce, kteří by platili o 2,19 centu/kWh méně, než je standardní sazba, což by mělo za následek daňové výdaje ve výši 10–15 milionů EUR v podobě nižších daňových příjmů (podle odhadů pro rok 2022).

Pokud vezmeme v úvahu například tepelná čerpadla, jsou čerpadla menších rozměrů, na která se požadované opatření nevztahuje, již považována za velmi konkurenceschopná. Kromě toho by uplatnění daně II. kategorie na elektřinu u těchto čerpadel vyžadovalo samostatné měření elektřiny pro dané účely a registraci příjemců. Ve Finsku je více než 1,1 milionu tepelných čerpadel, takže množství by bylo velmi velké a administrativní zátěž pro různé strany značná.

Snížená sazba by se vztahovala na tepelná čerpadla a elektrické kotle v síti dálkového vytápění, na tepelná čerpadla mimo síť dálkového vytápění, která mají jmenovitý tepelný výkon alespoň 0,5 MW, a na oběhová vodní čerpadla v geotermálních teplárnách. Podle odůvodnění Finska by zdanění všech tepelných čerpadel a elektrických kotlů pro ústřední topení nižší sazbou nebylo oprávněné a opodstatněné z několika důvodů.

Finsko žádá o povolení uplatňovat vnitrostátní sazbu na elektřinu pro obchodní účely ve výši 0,63 EUR/MWh (sazba označená podle finských právních předpisů jako „kategorie II“ a vztahující se pouze na některá obchodní odvětví), která je vyšší než minimální sazba směrnice o zdanění elektřiny pro obchodní účely ve výši 0,5 EUR/MWh, na tato zařízení: tepelná čerpadla a elektrické kotle pro ústřední topení, které vyrábějí teplo pro síť dálkového vytápění, tepelná čerpadla o jmenovitém tepelném výkonu alespoň 0,5 MW, která nejsou připojena k síti dálkového vytápění, a oběhová vodní čerpadla v geotermálních teplárnách. V této souvislosti by se podle informací poskytnutých finskými orgány mělo toto opatření vztahovat na některé specifické obchodní i neobchodní využívání elektřiny. Vnitrostátní sazba platná pro elektřinu pro neobchodní účely (sazba nazvaná podle finských pravidel „kategorie I“ a zahrnující vše ostatní vyjma kategorie II, a to včetně domácností) je stanovena na 22,53 EUR/MWh, což je výrazně nad odpovídající minimální sazbou směrnice o zdanění elektřiny ve výši 1 EUR/MWh.

Finské orgány požádaly dopisem ze dne 6. srpna 2021 a následnou korespondencí ze dne 4. listopadu 2021, 26. ledna a 16. února 2022 o povolení uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu používanou k napájení určitých tepelných čerpadel, elektrických kotlů pro ústřední topení a oběhových vodních čerpadel. Požadovaná doba platnosti je šest let, od 1. ledna 2022 do 31. prosince 2027, což je v rámci maximální doby povolené článkem 19 směrnice o zdanění energie. Cílem tohoto návrhu je udělit zmíněné povolení na základě požadované odchylky platné po dobu šesti let do 31. prosince 2027.

Opatření je tudíž v souladu s politikami EU v oblasti environmentální a energetické politiky, zejména se Zelenou dohodou pro Evropu, balíčkem „Fit for 55“ na podporu elektrifikace a dlouhodobým programem dekarbonizace do roku 2050, ve kterých hraje elektrifikace ústřední roli.

Opatření může představovat státní podporu v souladu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Vzhledem k tomu, že snížená sazba je vyšší než minima EU, vztahoval by se na toto opatření článek 44 nařízení 651/2014/EU (obecné nařízení o blokových výjimkách). Po uplynutí doby platnosti obecného nařízení o blokových výjimkách dne 31. prosince 2023 zůstává podpora vyňata ještě po adaptační období v délce šesti měsíců (viz čl. 58 odst. 4 obecného nařízení o blokových výjimkách). Tímto rozhodnutím nejsou dotčena pravidla státní podpory použitelná během období, na které se výjimka vztahuje.

Odchylka by však neměla narušit budoucí vývoj stávajícího právního rámce a měla by zohlednit probíhající revizi směrnice o zdanění energie a možné přijetí právního aktu Radou na základě návrhu Komise na přepracování směrnice o zdanění energie.

Finsko požádalo, aby se opatření uplatňovalo po dobu šesti let (od 1. ledna 2022), což je maximální doba povolená ustanovením čl. 19 odst. 2 směrnice. Doba uplatňování výjimky by měla být v zásadě dostatečně dlouhá, aby podnítila investice do cílených řešení vytápění na elektřinu. Toto období zajistí maximální možnou právní jistotu pro příslušné investice.

Možnost zavést daňové úlevy (sníženou sazbu daně na elektřinu) pro elektřinu dodávanou tepelným čerpadlům, elektrickým kotlům pro ústřední topení a oběhovým vodním čerpadlům, které splňují určité podmínky, lze uplatnit podle článku 19 směrnice o zdanění energie, neboť jeho účelem je umožnit žádajícímu členskému státu zavést další snížení z důvodů některé zvláštní politiky. Za důvody některé zvláštní politiky lze považovat podporu elektrifikace koncového uživatelského odvětví vytápění a podporu výroby tepla bez spalování s cílem snížit emise a šetřit fosilní a obnovitelné přírodní zdroje. Cílem Finska je dosáhnout klimatické neutrality do roku 2035. Požadované opatření by dosažení tohoto cíle podpořilo.

Z důvodů konzistentního a jednotného uplatňování a praktického provádění by se nižší daňová sazba na elektřinu vztahovala nejen na některé obchodní účely, ale také na některé specifické neobchodní účely, které by podle finské sazby kategorie I měly podléhat vyšší úrovni zdanění ve výši 22,53 EUR/MWh. V tomto ohledu finské orgány jako další zdůvodnění své žádosti rovněž zdůraznily, že čl. 15 odst. 1 písm. h) směrnice členským státům umožňuje uplatnit výjimku z úrovně zdanění elektřiny spotřebovávané domácnostmi, ačkoliv by v jejich zemi zdanění elektřiny pro domácnosti zůstalo velmi vysoké (kategorie I finských daňových sazeb je stanovena na 22,53 EUR/MWh, což je mnohem více než minimální úroveň EU). Požadovaná vnitrostátní daňová sazba by však byla vyšší než minimální úroveň zdanění pro obchodní účely stanovená směrnicí o zdanění energie.

Opatření by bylo přístupné všem provozovatelům EU bez jakékoliv diskriminace. Snížená sazba by se vztahovala na všechny výrobce tepla využívající tepelná čerpadla a elektrické kotle pro ústřední topení, které vyrábějí teplo pro síť dálkového vytápění, tepelná čerpadla o jmenovitém tepelném výkonu alespoň 0,5 MW používaná mimo síť dálkového vytápění a oběhová vodní čerpadla v geotermálních teplárnách.

Požadovaná výjimka pro použití nižší daňové sazby by se mimo jiné vztahovala také na některé elektrické kotle pro ústřední topení. Takové snížení může rovněž přispět k integraci energetického systému a k systémové integraci elektřiny z obnovitelných zdrojů. Elektrické kotle pro ústřední topení je možné použít k výrobě tepla pro sítě dálkového vytápění zejména v době, kdy je přebytek elektřiny a cena elektřiny je nízká. To umožňuje například využití větrné energie pro dálkovou výrobu tepla. Malé investiční náklady na elektrické kotle pro ústřední topení umožňují ziskovost už při malém počtu provozních hodin a výroba tepla může probíhat pouze při přebytku elektrické energie. To může přispět k udržení stability elektrické soustavy. Dopad zdanění elektřiny na náklady na výrobu tepla je v současné době značný a, jak již bylo řečeno, mohl by to být vhodný okamžik pro používání těchto spotřebičů. Elektrické kotle pro ústřední topení lze kombinovat se zařízeními pro ukládání tepla, která umožňují ukládat přebytečnou energii jako teplo.

Za druhé, větší přímá elektrifikace koncových uživatelských odvětví. Vzhledem k tomu, že energetické odvětví má nejvyšší podíl obnovitelných zdrojů, měla by se elektřina stále více využívat tam, kde je to možné, například pro tepelná čerpadla v budovách. Cílem opatření požadovaného Finskem je v souladu se Strategií podpořit použití řešení na elektřinu.

Strategie EU pro integraci energetického systému poskytuje rámec pro přechod na zelenou energii. Současný model, kdy spotřeba energie v dopravě, průmyslu, plynárenství a budovách probíhá v „silech“ – každé s oddělenými hodnotovými řetězci, pravidly, infrastrukturou, plánováním a provozem – nemůže zajistit klimatickou neutralitu do roku 2050 nákladově efektivním způsobem. Požadované opatření by podpořilo integraci koncového uživatelského odvětví vytápění do ostatních koncových uživatelských odvětví. V souladu se Strategií by požadované opatření rovněž snížilo náklady na inovativní řešení, která mají být začleněna do energetického systému EU. Požadované opatření by přímo přispělo ke dvěma ze tří pilířů Strategie EU pro integraci energetického systému.

3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

•Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

Opatření nevyžaduje hodnocení platných právních předpisů.

•Konzultace se zúčastněnými stranami

Tento návrh vychází z žádosti podané Finskem a týká se pouze tohoto členského státu.

•Získání a využití výsledků odborných konzultací

Nebylo třeba využít externích odborných konzultací.

•Posouzení dopadů

Tento návrh se týká povolení pro jednotlivý členský stát, vydaného na jeho žádost, a nevyžaduje posouzení dopadů.

V celé EU je koncové uživatelské odvětví vytápění obecně závislé na spalování fosilních paliv. Podle údajů Eurostatu (NRG_BAL_PEH) se 70 % tepla vyrábí z fosilních paliv. Tepelná čerpadla poháněná elektřinou jsou jednou z alternativ výroby tepla z fosilních paliv. Vzhledem k tomu, že je finská skladba zdrojů elektrické energie převážně tvořena obnovitelnými zdroji (47 %) a jadernou elektřinou (35 %), které mají buď nulové emise, nebo jsou nízkouhlíkové, očekává se, že další elektrifikace velkých topných zařízení bude znamenat významný přínos pro životní prostředí. Tento přínos může navíc pomoci dosáhnout cílů Unie v oblasti životního prostředí a klimatu.

Pokud jde zejména o tepelná čerpadla a dálkové vytápění, podle studie zadané finskou vládou bylo v roce 2020 ve Finsku 11 % celkové produkce dálkového vytápění založeno na zdrojích odpadního tepla. Odhaduje se, že potenciál nevyužitého přebytečného a odpadního tepla je značný, ale využití různých tepelných toků při produkci dálkového tepla je často náročné a proveditelnost a ziskovost využití odpadního tepla se značně liší. Náklady na elektřinu tepelných čerpadel jsou jedním z ústředních faktorů ovlivňujících ziskovost investic do tepelných čerpadel a jejich používání. Při současné výši daně na elektřinu ve Finsku tvoří podíl daně na elektřinu významnou část celkových nákladů na elektřinu. Na základě analyzovaných případových studií činí nákladový efekt zdanění elektřiny přibližně 10–20 % celkových nákladů na tepelné čerpadlo, pokud se vezmou v úvahu provozní i investiční náklady. Pokud by tepelná čerpadla používaná při výrobě dálkového tepla byla převedena do nižší daňové kategorie (II) na elektřinu, jak požaduje Finsko, výrazně by to snížilo průměrné výrobní náklady různých řešení tepelných čerpadel. To pravděpodobně zvýší zájem o investice do tepelných čerpadel. V současné době jsou řešení výroby tepla založená na využití paliv, zejména místní biomasy, ve srovnání s řešeními využívajícími tepelná čerpadla obvykle nákladově efektivnější. Vzhledem k tomu, že Finsko snižuje využívání fosilních paliv a rašeliny, znamenalo by to, že se při výrobě dálkového tepla rychle zvýší spotřeba biomasy. Zvýšené využívání odpadního tepla a různých řešení tepelných čerpadel by mohlo snížit nárůst spotřeby biomasy.

Studie dále zdůrazňuje, že využití odpadního tepla často obsahuje nejistoty související se zabezpečením dodávek tepla, možná rizika selhání protistrany a rizika související s investičními náklady a dostupností tepla. Kromě toho jsou některé technologie, jako například výroba geotermální energie, stále v pilotní fázi. Snížení daně na elektřinu pro tepelná čerpadla by zlepšilo konkurenceschopnost tepelných čerpadel ve srovnání s jinými technologiemi výroby tepla a mohlo by částečně kompenzovat další rizika a nejistoty spojené s investicemi do tepelných čerpadel.

A konečně, jak poznamenaly finské orgány, opatření zahrnuje otázky, které jsou technicky obtížně proveditelné. Opatření by mělo být prováděno cíleně, neutrálně a spravedlivě. Podle jejich odhadů se očekává, že rozpočtové výdaje se budou v roce 2022 pohybovat v rozmezí od 10 do 15 milionů EUR.

•Účelnost právních předpisů a zjednodušení

Opatření nestanoví zjednodušení. Vychází ze žádosti, kterou podalo Finsko, a týká se pouze tohoto členského státu.

•Základní práva

Opatření nemá žádný dopad na základní práva.

4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

Tímto opatřením nevzniká Unii žádná finanční ani administrativní zátěž. Návrh proto nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie.

5.OSTATNÍ PRVKY