Zvláštní zpráva č. 6/2010 „Splnila reforma trhu s cukrem své hlavní cíle?“





Shrnutí I. Výrobci v EU vyrábí cukr většinou z cukrové řepy, kterou pěstují pěstitelé. Před reformou trhu byla EU jedním z největších výrobců cukru na světě a je jeho druhým největším spotřebitelem. V roce 2006 byla schválena reforma trhu s cukrem, aby byl trh uveden v soulad se základními zásadami nové společné zemědělské politiky s větší tržní orientací a aby Unie splnila své mezinárodní závazky. II. Reforma sledovala tyto hlavní cíle: - zajistit konkurenceschopnost cukrovarnického průmyslu v EU, - stabilizovat trhy a zajistit plynulé zásobování cukrem, - přispět k zajištění odpovídající životní úrovně zemědělského obyvatelstva pomocí nástrojů zmírňujících významné přímé a nepřímé sociální a ekonomické dopady na zemědělské obyvatelstvo v dotčených regionech. III. Reforma měla tyto hlavní rysy: - snížení výrobních kvót o šest milionů tun, tj. kolem 30 % celkové produkce v rámci kvóty, do září 2010 na úroveň výroby, která podle odhadu Komise měla zachovat tržní rovnováhu, - postupné snižování ceny za tunu cukru a cukrové řepy, přičemž snížení cen cukrové řepy měly částečně nahradit přímé platby pěstitelům, - dočasný restrukturalizační fond, financovaný z příspěvku placeného výrobci z jejich kvóty v celkové výši 6,2 miliardy EUR, z něhož se měla vyplácet zejména restrukturalizační podpora (4,7 miliardy EUR), diverzifikační podpora (0,7 miliardy EUR) a přechodná podpora rafineriím zabývajícím se výhradně rafinací (0,2 miliardy EUR). IV. Účetní dvůr při svém auditu posuzoval, do jaké míry se dosud podařilo dosáhnout cílů reformy. V. Pokud jde o konkurenceschopnost cukrovarnického průmyslu v EU, Účetní dvůr dospěl k závěru, že reformní proces do budoucna plně nezajistil konkurenceschopnost cukrovarnického průmyslu v EU prostřednictvím výběrového snížení nerentabilní výrobní kapacity. V prvních dvou letech reformy se výrobci dobrovolně nevzdali objemu kvót, který se předpokládal. Od třetího roku reformy byly provedeny klíčové úpravy a celkového cíle šesti milionů tun bylo z velké části dosaženo, ačkoli významné části kvót se vzdali i výrobci, kteří nebyli v nejméně konkurenceschopných regionech. Účetní dvůr rovněž podotýká, že v rámci reformy se současně nabízely pobídky ke snížení rozsahu kvót, ale také se, domněle výrobcům s nejvyšší efektivitou, přidělovaly dodatečné kvóty. Některých těchto dodatečných kvót se však výrobci následně vzdali. Zavedená opatření také měla jen omezený dopad na zvýšení konkurenceschopnosti jednotlivých pěstitelů a současný režim kvót zachovává předchozí nepružnost a omezení. Je tudíž pravděpodobné, že panující externí tlaky budou odvětví cukru v EU tížit i nadále. VI. Pokud jde o cíl stabilizovat trhy a zajistit plynulé zásobování cukrem, Účetní dvůr zjistil, že i když relativní stabilita trhu byla doposud zajištěna a ceny na trhu EU s cukrem se dosud stabilně pohybovaly kolem referenčních cen, bylo toho dosaženo pomocí výrobních kvót, které v současné době stanoví maximální přípustnou domácí výrobu na úroveň výrazně nižší, než jsou požadavky vnitřního trhu, totiž na 85 % spotřeby v EU. Zásobování EU tak stále více závisí na dovozu, přičemž poptávku po dodávkách zvyšuje nové využití cukru. Účetní dvůr také poukazuje na zvyšující se riziko přemístění výrobních zařízení způsobené otevřením dovozu ze zemí, na něž se vztahuje iniciativa EBA. Účetní dvůr dále upozorňuje na riziko, že pohyby ceny cukru směrem dolů se nepřenesou na spotřebitele. V případě zpracovaných produktů si většinu úspor nákladů pravděpodobně ponechají výrobci, zatímco u maloobchodního cukru je přenos cen ovlivněn koncentrací distribučních sítí. VII. Pokud jde o otázku, zda zvláštní nástroje a mechanismy úspěšně řešily a ulehčovaly adaptační problémy související s reformou, Účetní dvůr konstatuje, že celkově zatím není možné dospět k závěru, do jaké míry zavedené nástroje zmírnily významné přímé a nepřímé sociální a ekonomické dopady na zemědělské obyvatelstvo v dotčených regionech. V důsledku reformy bylo uzavřeno asi 80 závodů. Komise a členské státy nevěnovaly sledování přímých sociálních dopadů demontáže výrobních zařízení dostatečnou pozornost. Účetní dvůr zaznamenal, že v některých členských státech se opatření, kterými se mají rozvíjet alternativní řešení k výrobě cukru, zavádějí se zpožděním a zpoždění jsou i v dodržování závazků v oblasti životního prostředí. Kromě toho nebyly k dispozici žádné důkazní informace, které by prokázaly, že přechodná podpora ve výši 150 milionů EUR vyplácená tradičním rafineriím třtinového cukru byla založena na jiných objektivních parametrech účinků reformy v odvětví cukru než na ztrátě "některých výhod", jichž dotčené rafinérie dříve požívaly. VIII. Účetní dvůr upozorňuje, že i když je pravděpodobné, že v restrukturalizačním fondu bude k dispozici částka 640 milionů EUR, která bude vyčleněna pro EZZF, přesto vznikají významné dodatečné související náklady, které se neúčtují přímo k tíži zemědělské části rozpočtu a které nahrazují tradičním vývozcům ze zemí AKT ušlé příjmy. Tyto náklady vedou k tomu, že celkové náklady na reformu jsou o 1,2 miliardy EUR vyšší než průměrná rozpočtová podpora před reformou. IX. S přihlédnutím k těmto okolnostem Účetní dvůr doporučuje, aby: - u případných dalších úprav domácí výroby, které budou považovány za nutné, byly nástroje a opatření navrženy tak, aby byla zajištěna jejich celková konzistentnost, a aby byly založeny na technickém posouzení potřeb a na objektivních kritériích, - Komise navrhla opatření na odstranění nepružnosti a omezení v současném režimu kvót, která mají negativní dopad na konkurenceschopnost pěstitelů a výrobců, - při případných budoucích rozhodnutích s dopadem na výrobu cukru v EU se bral v úvahu objem domácí výroby cukru, který se považuje za nutný vzhledem k cíli stanovenému ve Smlouvě, který spočívá v zajištění plynulého zásobování, - Komise pravidelně sledovala tvorbu cen a Komise a členské státy zajistily správné uplatňování soutěžního práva v tomto odvětví, aby byl splněn cíl stanovený ve Smlouvě spočívající v zajištění dodávek pro spotřebitele za rozumné ceny, - Komise a členské státy naléhavě přijaly taková opatření, aby diverzifikační opatření začala rychle fungovat a přinášela zamýšlený efekt, - Komise a členské státy aktivněji dohlížely na to, aby byly závazky v oblasti životního prostředí, které přijaly uzavřené závody, v plném rozsahu dodržovány. Úvod Základní informace a stav před reformou 1. Výrobci v EU vyrábí cukr buď z cukrové řepy [1], kterou pěstují pěstitelé, nebo jej rafinují z dováženého surového cukru, který se získává z cukrové třtiny. Cukrová řepa by se pokud možno měla pěstovat v blízkosti zpracovatelských závodů, aby se na přijatelné úrovni udržely náklady na dopravu, a také proto, že obsah cukru v řepě brzy po sklizení klesá. Většina pěstitelů cukrové řepy využívá služeb smluvních poskytovatelů strojů, kteří například řepu sejí a sklízejí. Cukrová řepa se pak přepravuje ke zpracování do závodů výrobců. Výrobci cukru nakonec cukr prodávají volně ložený průmyslovým odběratelům v potravinářském i nepotravinářském průmyslu nebo v balené podobě maloobchodníkům. 2. Společná organizace trhů v odvětví cukru byla vytvořena v roce 1967 [2] proto, aby výrobci Společenství měli zajištěny přiměřené příjmy a aby se stabilizoval trh. Výrobci v EU mohli cukr prodávat za garantované ceny, tj. intervenční ceny, které byly v období 1996–2006 výrazně vyšší než ceny na světovém trhu (viz graf 1). Graf 1 Ceny za bílý cukr 1996–2006 +++++ TIFF +++++ 1 Aritmetický průměr okamžitých cen bílého cukru, naloženého vyplaceně na loď pro určené evropské přístavy, v nových pytlích. Zdroj: Komise (GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova) – "Zemědělství v Evropské unii – STATISTICKÉ A HOSPODÁŘSKÉ INFORMACE (2000–2008)". 3. Výrobní kvóty rozdělené mezi členské státy udržovaly celkovou výrobu v určitých mezích. Na externí výrobu se uplatňovala dovozní cla a přebytky se vyvážely. Cukr, který byl vyroben v rámci kvót, ale oproti požadavkům trhu představoval přebytek, se vyvážel s vývozními náhradami [3]. Na vývoz cukru vyrobeného nad rámec kvót se vývozní náhrady nevyplácely. 4. Před reformou byla EU třetím největším výrobcem cukru na světě s roční výrobou přes 20 milionů tun a druhým největším spotřebitelem [4]. V EU se v omezeném rozsahu vyráběla také izoglukóza, která se získává zpracováním škrobu obvykle extrahovaného z kukuřice nebo z pšenice či brambor. Izoglukóza se ve velké míře používá v potravinářském průmyslu a v mnoha případech, kupříkladu v nealkoholických nápojích, může nahrazovat cukr. Výroba izoglukózy v EU byla omezena stanovením kvóty nepatrného rozsahu [5]. Kvóty omezeného významu existují také pro výrobu inulinového sirupu, což je sladidlo získávané z vlákna z kořene čekanky. Základní číselné údaje o odvětví cukru před reformou a po ní uvádí tabulka 1. 5. V letech před reformou byla EU pod narůstajícím tlakem, aby nevyvážela přebytky cukru za dotované ceny na světový trh. Výsledkem tlaku bylo nakonec rozhodnutí WTO z roku 2005, které od EU požadovalo, aby do svého vývozního limitu pro cukr zahrnula též vývoz cukru nepodléhajícího kvótám a zpětný vývoz cukru dovezeného ze zemí AKT. Od roku 2006 tak EU nemůže vyvézt více než 1,37 milionu tun dotovaného bílého cukru namísto dřívějšího průměrného ročního vývozu 6,5 milionu tun [6]. Další informace o rozhodnutí WTO obsahuje rámeček 1. Tabulka 1 Odvětví cukru před reformou a po ní Údaje za EU-25 před reformou | Údaje za EU-27 po reformě [1001] | Přes 20 milionů roční výroby cukru (bez použití na bioetanol) | 14 až 15,5 milionu tun roční výroby cukru (bez použití na bioetanol) | 285000 pěstitelů cukrové řepy, obdělávajících 2,1 milionu ha řepy na cukr a využívajících služby smluvních poskytovatelů strojů; přes 8000 pěstitelů třtiny, obdělávajících 43000 ha cukrové třtiny, převážně v zámořských územích EU | 164000 pěstitelů cukrové řepy, obdělávajících 1,4 milionu ha řepy na cukr a využívajících služeb smluvních poskytovatelů strojů; méně než 8000 pěstitelů cukrové třtiny | 189 cukrovarů zaměstnávajících 50000 pracovníků | 114 cukrovarů zaměstnávajících 30000 pracovníků (včetně čtyř cukrovarů umístěných ve dvou nových členských státech EU) | 16 výrobců izoglukózy a čtyři výrobci inulinového sirupu, vyrábějící 820000 tun | 10 výrobců izoglukózy, vyrábějících 690000 tun (a žádný výrobce inulinového sirupu) | Sedm rafinerií zabývajících se výhradně rafinací, dovážejících a zpracovávajících ročně 2 miliony tun surového cukru z cukrové třtiny | 26 rafinerií zabývajících se výhradně rafinací (z čehož je 15 v nových členských státech Bulharsku a Rumunsku), dovážejících a zpracovávajících ročně 2,7 milionu tun surového cukru z cukrové třtiny | Vývoz ve výši 7,5 milionu tun, z čehož je 2,5 milionu s vývozními náhradami | Vývoz nepřesahující 1,37 milionu tun cukru nepodléhajícího kvótám bez podpory ve formě vývozních náhrad | Spotřeba EU přesahující 15 milionů tun (bez použití na bioetanol) | Spotřeba EU přesahující 17 milionů tun (bez použití na bioetanol) | 6. Navíc v roce 2001 EU již přijala iniciativu "Vše kromě zbraní" (EBA), která pozastavila všechna dovozní cla na výrobky ze 49 rozvojových zemí. Iniciativa měla přímý dopad na odvětví cukru, neboť k příjemcům v rámci iniciativy EBA patřilo šest [7] signatářů protokolu o cukru podepsaného s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi (AKT). Vývoz v objemu 3,5 milionu tun ze zemí EBA a AKT představuje jeden z limitů ochranného mechanismu vytvořeného na základě nařízení o dohodách o hospodářském partnerství. Clo z cukru pocházejícího z těchto zemí bylo v roce 2001 pozastaveno u omezeného množství určeného pro rafinerie. Toto množství se pak postupně zvyšovalo a od 1. října 2009 začal platit volný neomezený přístup na trh. Rámeček 1 Rozhodnutí WTO Signatáři Marrákešského protokolu z roku 1994 k Všeobecné dohodě o clech a obchodu (GATT) se kromě jiného dohodli, že během šesti let o 36 % sníží vývozní dotace a o 21 % dotovaná množství. Každý signatář předložil podrobnosti o svých závazcích v samostatné listině koncesí připojené k Marrákešskému protokolu, která se měla stát listinou ke GATT 1994. Ve své listině koncesí Evropské společenství uvedlo, že jeho vývoz cukru nepodléhajícího kvótám (cukr C) není dotován, neboť se na něj nevztahují vývozní náhrady; kromě toho se vzhledem k tomu, že je jak významným dovozcem, tak vývozcem, rozhodlo, že do své listiny snížení zahrne jen takové vývozní náhrady, které odpovídají jeho vývozu po odečtení dovozu. Na tomto základě vypočetlo své referenční dotované množství na 1,612 milionu tun, přičemž toto množství se mělo snížit o 21 % na 1,273 milionu tun. Tato hranice se po přistoupení nových členských států změnila na 1,37 milionu tun. V závislosti na výrobě cukru C mohl celkový vývoz kolísat v rozmezí od 4 do 7 milionů tun. Dodržování limitů se zajišťovalo řízením vývozních licencí. Na základě "žádosti o konzultace" předložené v roce 2002 Brazílií, Thajskem a Austrálií přezkoumal Orgán pro řešení sporů (DSB) WTO závazky a vývozní politiku Evropského společenství a v závěrečné zprávě z 28. dubna 2005 konstatoval, že ze znění listiny koncesí ES nevyplývá, že vyvážená množství odpovídající dovozu ze zemí AKT by směla převyšovat stanovený limit, a že vývoz cukru C (nepodléhajícího kvótám) je třeba považovat za dotovaný, takže ani ten nelze vyvážet v množství přesahujícím uvedený limit. V praxi to znamenalo další snížení evropského vývozu v řádu pěti milionů tun. Prvním rokem, v němž v plné míře platily vývozní limity, byl hospodářský rok 2006/07. Reforma v odvětví cukru a její cíle 7. Reforma trhu s cukrem se tedy považovala za nutnou, aby byla společná organizace trhů uvedena v soulad se základními zásadami nové společné zemědělské politiky s větší tržní orientací a aby se udržela tržní rovnováha a současně Unie splnila své mezinárodní závazky, jmenovitě ty, které vyplývají z rozhodnutí WTO, že veškerý dotovaný vývoz z EU nesmí překročit hranici 1,3 milionu tun (viz bod 5), a iniciativu EBA ve prospěch nejméně rozvinutých zemí, díky níž jim byl od roku 2009 udělen neomezený bezcelní přístup na trhy EU (viz bod 6). 8. Na základě návrhu předloženého Komisí schválila Rada reformu trhu s cukrem, která vstoupila v platnost v červenci 2006 [8]. Předcházely jí rozsáhlé konzultace s hlavními zainteresovanými stranami a řada posouzení dopadů, z nichž vycházel návrh Komise z roku 2005. 9. Reforma sledovala různé cíle, které byly zčásti vzájemně neslučitelné, a bylo tudíž obtížné splnit je současně. Reforma stanovila tyto hlavní cíle: - snížením nerentabilních výrobních kapacit zajistit budoucí konkurenceschopnost cukrovarnického průmyslu v EU, - stabilizovat trhy a zajistit plynulé zásobování cukrem, - přispět k zajištění odpovídající životní úrovně zemědělského obyvatelstva pomocí nástrojů zmírňujících významné přímé a nepřímé sociální a ekonomické dopady na zemědělské obyvatelstvo v dotčených regionech. Hlavní rysy reformy 10. Reforma má tyto hlavní rysy: a) zachování výrobních kvót, avšak současné snížení jejich objemu o šest milionů tun (kolem 30 % celkové produkce v rámci kvóty) [9] do září 2010, což by podle odhadu Komise mělo zachovat tržní rovnováhu. Byla ale zajištěna určitá míra pružnosti, a to tím, že se výrobcům poskytla dodatečná kvóta ve výši zhruba 1,5 milionu tun, většinou na nákupy pro ty výrobce, kteří se v novém tržním prostředí považovali za konkurenceschopné; b) postupné snižování ceny za tunu bílého cukru z intervenční ceny [10] 631,9 EUR před hospodářským rokem 2006/07 na referenční cenu [11] 404,4 EUR od hospodářského roku 2009/10; c) postupné snižování minimální ceny za tunu cukrové řepy podléhající kvótám vyplácené pěstitelům ze 44,01 EUR před hospodářským rokem 2006/07 [12] na 26,29 EUR od hospodářského roku 2009/10; d) mechanismus vývozních náhrad za vývoz cukru podléhajícího kvótám nebyl sice zrušen, avšak předpokládalo se, že od hospodářského roku 2007/08 se již nebude využívat. Ovšem z důvodu tržní nerovnováhy v onom roce Komise schválila, že ještě v jednom hospodářském roce (2007/08) bude vývoz dotován. O pozastavení vývozních náhrad za cukr rozhodla až s platností od 26. září 2008 [13]; e) částečná [14] náhrada pro pěstitele cukrové řepy s cílem snížit cenu cukrové řepy tím, že se do režimu jednotné platby oddělené od produkce zavedou platební nároky nebo se v nových členských státech neuplatňujících režim jednotné platby zavede samostatná oddělená platba na cukr. Pěstitelé mohli za určitých podmínek obdržet ještě dodatečnou platbu vyplácenou po pětileté přechodné období jako podporu vázanou na produkci. Náhradu naopak nezískali pěstitelé obilovin dodávající svou produkci výrobcům izoglukózy, protože se vycházelo z předpokladu, že reforma nepovede k významné změně cen obilovin; f) dočasný restrukturalizační fond, financovaný z příspěvku placeného výrobci z jejich kvóty v celkové výši 6,2 miliardy EUR. Dočasný restrukturalizační fond byl zřízen z větší části proto, aby se z něj financovaly vyrovnávací platby výrobcům, kteří se dobrovolně vzdali své výrobní kvóty. Restrukturalizační fond spravuje v souladu s pravidly pro rozpočet EU Komise [15] a je stanoveno, že po uzavření fondu v září 2012 budou veškeré zbývající prostředky vyčleněny pro EZZF [16]. Fond byl určen k financování: i) restrukturalizační podpory (4 750 milionů EUR) výrobcům, kteří zastaví výrobu a vzdají se produkce v rámci kvóty. Z restrukturalizační podpory bylo vyčleněno 10 % [17] pro pěstitele cukrové řepy, kteří byli vzdáním se kvóty dotčeni, a pro smluvní poskytovatele strojů, kteří jim poskytovali specializované služby (viz graf 2); ii) diverzifikační podpory (675 milionů EUR) na posílení rozvoje alternativních řešení k pěstování cukrové řepy a třtiny a k výrobě cukru v regionech postižených restrukturalizací cukrovarnického průmyslu; iii) přechodné podpory rafineriím zabývajícím se výhradně rafinací (150 milionů EUR), která jim měla umožnit přizpůsobit se restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu [18]. 11. Přehled příjmů a výdajů restrukturalizačního fondu zachycuje příloha I. Graf 2 Přehled restrukturalizačního fondu Příjmy | Poskytovaná podpora a její příjemci [1002] | +++++ TIFF +++++ | Přehled systémů řízení 12. Postupy, kterými se musí řídit výrobci žádající o restrukturalizační podporu, jsou podrobně popsány v rámečku 2. Rámeček 2 Postup žádosti o restrukturalizační podporu Aby se mohl výrobce účastnit restrukturalizačního procesu, musel se vzdát celé své kvóty nebo její části a podat příslušnému členskému státu žádost o restrukturalizační podporu. Žádost musela obsahovat restrukturalizační plán s těmito náležitostmi: - sociálním plánem podrobně uvádějícím plánovaná opatření, zejména pokud jde o přeškolování, přesun dotčených zaměstnanců na nová pracovní místa a jejich předčasný odchod do důchodu, - plánem ochrany životního prostředí uvádějícím plánovaná opatření, pokud jde o dodržování závazků v oblasti životního prostředí, - obchodním plánem podrobně uvádějícím způsoby, harmonogram a náklady na uzavření dotyčného závodu nebo závodů a na úplnou nebo částečnou demontáž výrobních zařízení, - finančním plánem uvádějícím veškeré náklady v souvislosti s plánem restrukturalizace. Orgány členského státu musely žádost přezkoumat, zda splňuje jak podmínky EU, tak vnitrostátní podmínky. Po schválení mohl výrobce začít provádět činnosti stanovené v restrukturalizačním plánu a musel předložit výroční zprávu o pokroku. Výrobce obdržel restrukturalizační podporu ve dvou splátkách po složení jistoty ve výši 120 % dané podpory. Jistota se uvolní v souladu s dokončením činností v restrukturalizačním plánu a souvisejícími kontrolami, které provádí vnitrostátní orgány. 13. Členské státy odpovídají za zavedení národního restrukturalizačního programu a v případě restrukturalizačního fondu za: a) kontrolu způsobilosti žádostí výrobců o restrukturalizační podporu; b) uložení sociálních a environmentálních požadavků výrobcům, pokud to neomezuje restrukturalizační proces; c) rozhodování o podpoře udělované příjemcům v případech, kdy to nařízení předpokládají; d) vyplácení restrukturalizační a diverzifikační podpory příjemcům; e) monitorování a ověřování, jak se restrukturalizační a diverzifikační podpora provádí, a za podávání zpráv o tomto provádění. 14. Povinností Komise je monitorovat, jak se reforma provádí, v případě potřeby navrhovat nápravná opatření a spravovat restrukturalizační fond. Komise od členských států obdrží seznamy žádostí o podporu (a jejich kopie), národní restrukturalizační programy a zprávy o provádění činností v rámci restrukturalizační podpory. Rozsah a koncepce auditu 15. Účetní dvůr při svém auditu posuzoval, do jaké míry byly cíle reformy trhu s cukrem splněny, pomocí těchto otázek: a) Zajistila reforma trhu s cukrem konkurenceschopnost cukrovarnického průmyslu EU v budoucnosti? b) Stabilizovala reforma trhu s cukrem trhy a zajistila plynulé zásobování cukrem? c) Řešily a ulehčovaly zvláštní nástroje a mechanismy úspěšně adaptační problémy související s reformou? 16. Při auditu se dále zkoumalo dodržování environmentálních požadavků souvisejících s demontáží závodů a pravděpodobný dopad snížení ceny cukru na spotřebitele. Rovněž se prověřovaly náklady na reformu. 17. Důkazní informace se sbíraly a zkoumaly pomocí pohovorů a analýzy systémů, dokumentů a údajů v Komisi a ve vzorku osmi členských států: České republice, Francii, Německu, Řecku, Irsku, Itálii, Polsku a Španělsku [19]. Práce v terénu probíhala mezi koncem roku 2008 a polovinou roku 2009 a zahrnovala operace restrukturalizačního fondu během prvních tří hospodářských roků reformy (2006/07 až 2008/09). Konala se jednání se zástupci Evropského výboru výrobců cukru (Comité Européen des Fabricants de Sucre), Evropské konfederace pěstitelů cukrovky (International Confederation of European Beet Growers) a Výboru průmyslových uživatelů cukru (Committee of Industrial Users of Sugar), během nichž auditoři získali jejich názory na reformu v odvětví cukru. 18. V navštívených členských státech audit zahrnoval přezkum systémů platebních agentur pro provádění reformy a zkoumání vzorku plateb restrukturalizační podpory, včetně inspekcí na místě. Také byly vedeny pohovory se zástupci zainteresovaných stran v odvětví cukru (výrobci, pěstiteli, smluvními poskytovateli strojů a pracovníky cukrovarů). Předchozí auditní zpráva 19. Účetní dvůr o řízení společné organizace trhů v odvětví cukru informoval již dříve ve zvláštní zprávě z roku 2001 [20], která hodnotila plnění celkových cílů společné zemědělské politiky. Zpráva poukázala na vysoké ceny, které musel platit uživatel cukru v EU, a přílišnou nepružnost režimu výrobních kvót, které byly soustředěny v rukou omezeného počtu výrobců, a doporučila opatření na zvýšení konkurenceschopnosti odvětví. Připomínky Zajistila reforma trhu s cukrem konkurenceschopnost cukrovarnického průmyslu v budoucnosti? 20. Reforma měla "zahájit rozsáhlý restrukturalizační proces vedoucí ke značnému snížení nerentabilní výrobní kapacity ve Společenství" [21] a vytvořit pro výrobce s nejnižší rentabilitou pobídku, aby se dobrovolně vzdali výroby cukru podléhajícího kvótám, která zároveň zohledňuje respektování závazků v oblasti sociální a v oblasti životního prostředí spojených se vzdáním se výroby [22]. 21. Komise předpokládala, že nabízené ekonomické pobídky povedou k tomu, že podniky s nejnižší produktivitou, tj. podniky se závody, které po snížení cen předpokládaném reformou nebudou konkurenceschopné, se vzdají svých kvót a přijmou náhradu z restrukturalizačního fondu, aniž by se nástroje musely zaměřovat na konkrétní podniky nebo regiony. 22. Reforma tak vycházela z předpokladu, že když se výrobci s výrobními zařízeními s nižší produktivitou vzdají výroby v objemu šesti milionů tun cukru, zvýší se tím průměrná produktivita, a zajistí tak konkurenceschopnost tohoto odvětví EU. Byla však zajištěna určitá míra pružnosti tím, že se výrobcům poskytla dodatečná kvóta ve výši zhruba 1,5 milionu tun, většinou na nákup pro ty výrobce, kteří se v novém tržním prostředí považovali za konkurenceschopné. 23. Konkurenceschopnost cukrovarnického průmyslu v EU závisí na jedné straně na tom, s jakou efektivitou výrobci cukr vyrábějí, a na druhé straně na tom, zda jsou pěstitelé schopni výrobcům dodávat cukrovou řepu za konkurenční ceny. Přestože hlavním cílem reformy bylo, aby se podniky s nejnižší produktivitou vzdaly svých výrobních kvót, při auditu se zjistilo, že ani Komise, ani řídící orgány v členských státech nedisponovaly žádným srovnáním produktivity jednotlivých výrobců či podniků. Kromě toho Komise od členských států či zástupců odvětví nepožadovala, aby poskytli potřebné údaje umožňující posoudit provádění reformy, pokud jde o produktivitu jednotlivých výrobců či závodů. 24. Posouzení dopadů v tomto ohledu pouze odkazovalo na studie [23], v nichž se regiony s výrobou cukru hodnotily podle kombinované rentability pěstitelů a výrobců a kategorizovaly se jako regiony s nízkou, střední a vysokou kombinovanou rentabilitou. Podrobné třídění i rozsah původních kvót na bílý cukr obsahuje tabulka 2. Třídění se zakládalo na údajích o cukrovarnickém průmyslu EU za rok 2001. Když však v roce 2005 Komise předkládala svůj návrh, údaje nebyly aktualizovány přesto, že došlo k některým významným změnám, jako například zvýšení výnosů cukrové řepy ve Španělsku a ve Spojeném království a konsolidaci a racionalizaci výrobce v Irsku. 25. Na základě hodnocení rentability, jež je obsaženo v posouzení dopadů, se vzhledem k nedostupnosti přesných údajů Komise o konkurenceschopnosti jednotlivých výrobců nebo cukrovarů jako ukazatel plnění cílů reformy použil rozsah, v jakém se výrobci v regionech s nízkou či střední rentabilitou vzdávali svých kvót na bílý cukr. Jelikož se však jedná o průměrné hodnoty, není z nich patrná existence jednotlivých výrobců či pěstitelů s vysokou rentabilitou v regionech s nízkou rentabilitou a naopak. V prvních dvou letech reformy se výrobci nevzdávali svých kvót v předpokládaném rozsahu 26. V prvních dvou letech reformy se výrobci dobrovolně vzdali pouze 2,2 milionu tun ve srovnání s cílem šesti milionů tun, což bylo způsobeno pomalým přijímáním reformy v druhém roce. Jasně z toho plynulo, že nabízené pobídky nebyly v odvětví považovány za dostatečně přitažlivé, aby výrobce podnítily k ukončení výroby. 27. Rozhodnutí výrobců cukru, zda budou souhlasit se vzdáním se kvóty, zásadně ovlivnila nejistota okolo nabízené finanční náhrady. Členské státy totiž mohly rozhodnout, jak velkou restrukturalizační podporu výrobci obdrží za podmínky, že nejméně 10 % se vyčlení pro pěstitele a smluvní poskytovatele strojů. Výrobci tak při podávání žádosti o restrukturalizační podporu nevěděli, jak velkou náhradu dostanou. Tabulka 2 Rozdělení členských států podle kombinované rentability výroby cukru Zdroj: Komise (oddělení C.5 GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova). Členský stát | Míra kombinované rentability [1003] | Původní kvóta [1004] (v tunách bílého cukru) | Irsko | Nízká | 2143923 | Řecko | Itálie | Portugalsko (pevninské) | Česká republika | Střední | 2923655 | Dánsko | Španělsko | Lotyšsko | Litva | Maďarsko | Slovinsko | Slovensko | Finsko | Belgie | Vysoká | 12895381 | Německo | Francie (metropolitní) | Nizozemsko | Rakousko | Polsko | Švédsko | Spojené království | Ostatní členské státy [1005] | Nezahrnuty | 604114 | CELKEM | | 18567073 | 28. Dalším činitelem, který mohl ovlivnit rozhodování pěstitelů, zda budou v pěstování cukrové řepy pokračovat, byla výše podpory, která by byla i nadále k dispozici. Předpisy stanoví, že v členských státech, které se vzdají alespoň 50 % kvóty, obdrží zbývající pěstitelé dodatečnou platbu vyplácenou po pětileté přechodné období jako podporu vázanou na produkci. Tato podpora vázaná na produkci byla vyplácena ve čtyřech členských státech, klasifikovaných jako země s nízkou či střední kombinovanou rentabilitou, které se vzdaly stanoveného objemu kvót [24], a představovala pro tyto zbývající pěstitele pobídku, aby v následujících pěti letech dále produkovali cukrovou řepu. 29. Bez ohledu na důvody důležité pro jednotlivé hospodářské subjekty je rozdíl mezi cílovým a skutečným objemem kvót, kterých se výrobci vzdali, také třeba analyzovat z pohledu celkového cílového rozsahu vrácených kvót. Sotva bylo realistické předpokládat, že vzdání se kvót ve značném rozsahu – přibližně 30 % z celkového objemu – bude možno dosáhnout pouze dobrovolným rozhodnutím výrobců s nejnižší produktivitou. Kombinovaná celková kvóta producentů v členských státech, které Komise hodnotila jako státy s nízkou a střední produktivitou, byla 5,1 milionu tun, tj. méně než cílové snížení. Kdyby se navíc všichni tito výrobci vzdali svých kvót, výroba cukru by zcela skončila ve 13 členských státech. 30. Při auditu se zjistilo, že v jednom členském státě jediný výrobce, který před reformou v odvětví cukru konsolidoval a racionalizoval svá zpracovatelská zařízení a vymezil se jako jeden z výrobců s nejvyšší efektivitou v Evropě, uzavřel svůj velký, moderní a potenciálně efektivní cukrovar, přičemž svoje rozhodnutí zdůvodnil rizikem, že kvůli nižším cenám klesnou dodávky cukrové řepy na nerentabilní úroveň. Od třetího roku reformy byly provedeny klíčové úpravy… 31. Jak bylo uvedeno výše, objem kvót, kterých se výrobci v prvních dvou hospodářských letech 2006/07 a 2007/08 dobrovolně vzdali, byl nižší, než se očekávalo. 32. Aby se splnil celkový cíl šesti milionů tun, byly v roce 2007 v restrukturalizačním fondu provedeny tyto klíčové úpravy [25]: a) podíl restrukturalizační podpory pro výrobce cukru se zvýšil a byl stanoven na 90 % restrukturalizační podpory a aby náhradu dostali i dotčení pěstitelé, získali jednorázovou platbu 237,50 EUR za tunu, které se vzdají; b) společnosti, které se vzdaly alespoň 13,5 % své kvóty na rok 2008/09, byly vyňaty z povinnosti platit dočasnou restrukturalizační částku za rok 2007/08 ve výši 173,80 EUR za tunu z 13,5 % jejich kvóty; c) bylo vyhlášeno povinné snížení kvóty bez náhrady v roce 2010, pokud kvóty, kterých se výrobci dobrovolně vzdají, nebudou stačit ke splnění cíle. Posledně jmenovaným opatřením by byli nejvíce postiženi výrobci, kteří se svých kvót nevzdali. I tito výrobci pak museli předpokládat, že se dobrovolně vzdají výroby. … A cíle šesti milionů tun bylo z velké části dosaženo, včetně 0,5 milionu tun izoglukózy a inulinového sirupu… 33. Cílem těchto úprav bylo dosáhnout žádoucí rovnováhy na trhu EU s cukrem snížením výroby cukru, izoglukózy a inulinového sirupu o šest milionů tun. V důsledku provedených změn se výrobci v letech 2008 a 2009 vzdali kvót ve výši asi 3,6 milionu tun. Do roku 2009 bylo uzavřeno kolem 80 závodů a celkově se výrobci vzdali 5,77 milionu tun, přičemž 5,23 milionu tun se týkalo kvóty na cukr. Výrobci izoglukózy se vzdali 0,22 milionu tun a výrobci inulinového sirupu se vzdali veškerých dostupných kvót, což odpovídalo výrobě 0,32 milionu tun (podrobnosti jsou uvedeny v příloze II). Výrazné konečné snížení produkce nebylo tudíž třeba provést. … Ačkoli kvót se vzdali i výrobci, kteří nebyli nejméně konkurenceschopní 34. Útvary Komise potvrdily, že po druhém roce restrukturalizačního období bylo zjevné, že kvótu nelze požadovaným způsobem snížit jen tím, že nejméně konkurenceschopné závody zastaví výrobu v oblastech, jež jsou nejméně vhodné pro pěstování řepy. Proto byla pro všechny výrobce vytvořena silná pobídka, aby se vzdali alespoň určitého procenta svých kvót, aby se dosáhlo potřebného snížení a odvětví mohlo najít novou tržní rovnováhu. 35. Při auditu byly zjištěny případy, kdy podniky, které se považovaly za jedny z nejproduktivnějších, nakoupily další kvóty na cukr a následně se jich vzdaly, a to hlavně proto, aby se vyhnuly riziku nezaplaceného snížení kvóty. Dotazovaní zástupci výrobců ve Francii, Německu a Polsku během auditu uvedli, že části své kvóty se vzdali především proto, aby omezili riziko konečného snížení bez náhrady. 36. Při pohledu na to, jak se výrobci vzdávali kvót v jednotlivých hospodářských letech a členských státech, je patrné, že se produkce v rámci kvóty vzdávali ve všech kategoriích produktivity, zatímco původním cílem bylo vytvořit pobídku pro nejméně konkurenceschopné výrobce cukru, aby se vzdali svých kvót. 37. Celkově se výrobci vzdali kvóty v rozsahu téměř šesti milionů tun, přičemž 5,2 milionu tun připadalo na bílý cukr. I když poměr dostupné výrobní kvóty na cukr, které se výrobci vzdali, byl výrazně vyšší v oblastech považovaných za oblasti s nízkou či střední produktivitou, 2,4 milionu tun, tj. asi 47 % představujících 19 % jejich původní kvóty, se vzdali výrobci se závody, které se nacházely v oblastech, jež Komise považovala za nejkonkurenceschopnější (viz příloha III). 38. Tento stav vyvolává pochybnosti o účelnosti opatření, která měla zajistit budoucí konkurenceschopnost cukrovarnického průmyslu, z pohledu výrobců. Zejména opatření zavedená od třetího roku reformy nebyla dostatečně zacílená, aby dosáhla kýženého cíle. V rámci reformy byly poskytnuty pobídky ke snížení objemu kvót a současně byly přiděleny dodatečné kvóty 39. Reforma v odvětví cukru zavedla řadu různých složitých mechanismů, které jsou někdy ve vzájemném střetu. Jedním z nich je stanovení žádoucího objemu produkce v rámci kvóty. 40. Na jedné straně se reformou zřídila restrukturalizační podpora pobízející cukrovarnické podniky, aby se vzdaly produkce v rámci kvóty, a udržela se tak stabilita trhu [26], a na druhé straně, aby se zajistil hladký přechod daný rozhodnutím WTO (bod 5), reforma týmž podnikům současně nabízela dodatečnou výrobní kvótu v celkovém objemu až 1,5 milionu tun [27], rozdělenou takto: - Dodatečná kvóta na cukr: cukrovarnické podniky mohly požádat o přidělení dodatečné kvóty na cukr až do celkové výše 1,1 milionu tun. Za tunu přidělené dodatečné kvóty se platila jednorázová částka 730 EUR. Podniky skutečně zakoupily 1 milion tun. - Dodatečná kvóta na izoglukózu: podnikům byly přiděleny dodatečné kvóty na izoglukózu ve výši 300000 tun v poměru ke kvótám na izoglukózu, které již držely. Tyto dodatečné kvóty se přidělovaly bezplatně. - Doplňková kvóta na izoglukózu: podniky v Itálii, Litvě a Švédsku mohly požádat o přidělení doplňkové kvóty na izoglukózu do celkové výše 103000 tun. Za tunu přidělené doplňkové kvóty se platila jednorázová částka 730 EUR. Do data auditu možnosti zakoupit doplňkovou kvótu nevyužil žádný výrobce. 41. Poskytnutí dodatečných kvót bylo sice možno zdůvodnit konkurenceschopností, nakolik bylo zaměřeno na výrobce s vyšší efektivitou, avšak nevyhnutelně tím stouply požadavky na celkové snížení, aby se dosáhlo žádoucí tržní rovnováhy. 42. Ve skutečnosti byla podnikům, které zaplatily jednorázovou částku 730 EUR za tunu přidělené kvóty, přidělena dodatečná kvóta na cukr ve výši asi jednoho milionu tun. Při auditu byly zjištěny případy podniků, které se za rovnocennou náhradu vzdaly těchto dodatečných kvót na cukr, které nedávno zakoupily, především ve druhé fázi reformy, aby se vyhnuly riziku nezaplaceného snížení kvóty, jak bylo oznámeno v roce 2007 (viz bod 32 c)). Částka, kterou podniky zaplatily za dodatečné kvóty, zhruba odpovídá částce, kterou následně obdržely, když se jich vzdaly, s tím následkem, že finanční dopad lze považovat za v podstatě neutrální. Nelze však odůvodnit zvýšení kvót na jedné straně a následnou snahu o jejich snížení na straně druhé. Navíc tato politika měla rovněž negativní finanční následky pro rozpočet EU, jak je popsáno níže. 43. Zatímco podniky dostaly zdarma přidělenu dodatečnou kvótu na izoglukózu v objemu 300000 tun, tytéž podniky následně dostaly vyplaceny pobídky, aby se své kvóty vzdaly. Do roku 2009 se výrobci izoglukózy vzdali výroby ve výši 222316 tun a obdrželi jako náhradu restrukturalizační podporu s odhadovanými náklady kolem 97 milionů EUR [28]. Z toho lze tedy vyvodit, že podniky dostaly v rámci reformy zaplaceno, aby se vzdaly kvót, které jim byly bezplatně přiděleny. Logika postupu, jímž byly tyto dodatečné kvóty zdarma zahrnuty do následných snížení kvót, není ani zdaleka jasná. Navíc pro dodatečné náklady, které těmito rozhodnutími vznikly, neexistuje dostatečný důvod. Zavedená opatření měla omezený dopad na konkurenceschopnost jednotlivých pěstitelů 44. Konkurenceschopnost pěstitelů cukrové řepy, tj. jejich schopnost dodávat výrobcům cukrovou řepu za konkurenční ceny, závisí na tom, zda dokážou snížit náklady na tunu vypěstované cukrové řepy, aby udrželi krok se sníženými cenami cukru stanovenými reformou. Přestože reformy prostřednictvím režimu jednotné platby pěstitelům řepy ztrátu, která plynula z výrazného snížení minimálních cen za cukrovou řepu, částečně nahradily, zavedená opatření měla na jejich individuální konkurenceschopnost omezený dopad. 45. U vybraných členských států Komise ve svém posouzení dopadů skutečně zkoumala hranici rentability, tj. úroveň, pod níž se pěstitel v průměru rozhodne přejít z cukrové řepy na jiné konkurenční plodiny. V hodnocení dopadů bylo zdůrazněno, že pěstitelé řepy ve většině těchto členských států měli hranici rentability výrazně vyšší (viz tabulka 3), než je minimální cena okolo 26 EUR za tunu, která byla pro cukrovou řepu stanovena od října 2009. Tabulka 3 Rozdělení vybraných členských států podle odhadované průměrné hranice rentability cukrové řepy na úrovni zemědělských podniků Zdroj: Údaje vychází z dokumentu Komise SEK(2005) 808, s. 11. Výrazně vyšší než 25 EUR za tunu | Blízko 25 EUR za tunu | Členské státy | Hranice rentability EUR/tuna | Členské státy | Hranice rentability EUR/tuna | Finsko | 44 | Belgie/ Nizozemsko | 30 | Itálie | 42 | Dánsko | 25 | Spojené království | 40 | Francie | 26 | Rakousko | 40 | Německo | 30 | Španělsko | 36 | | Švédsko | 34 | Řecko | 34 | 46. Jelikož cukrová řepa by se měla pěstovat v blízkosti závodů (viz bod 1), je pro pěstitele obtížné dodávat do jiného závodu, pokud se místní závod uzavře. Proto byli v mnoha případech i pěstitelé, kteří byli ochotni či schopni, například zvýšením výnosů na hektar, zvýšit svou efektivitu, připraveni o možnost tak učinit, jestliže se místní výrobce rozhodl závod uzavřít. Při auditu byly zjištěny případy cukrovarnických podniků, které výrobci uzavřeli kvůli relativně nízké kapacitě a zastaralé technologii, přestože pěstitelé dosahovali nejvyšších výnosů cukrové řepy na hektar. 47. Za daných okolnosti tak reformní návrhy neposkytovaly pro pěstitele, kteří zamýšleli zůstat v odvětví, pobídky, aby zvýšili svou konkurenceschopnost. Současný režim kvót zachovává předešlou nepružnost a omezení 48. Předchozí zvláštní zpráva Účetního dvora o společné organizaci trhů v odvětví cukru (viz bod 18) upozorňovala na nepružnost spojenou s režimem kvót a dospěla k závěru, že vnitrostátní kvóty bránily tomu, aby se výroba přesunula do oblastí s nejvyšší efektivitou [29], normální síly hospodářské soutěže nepůsobí a v některých případech dostaly cukrovarnické společnosti pokuty za zneužívání hospodářské soutěže [30]. Dále se ve zprávě uvádělo, že existence překážek vstupu pro nové pěstitele cukrové řepy si vyžaduje, aby jim Komise věnovala pozornost [31]. 49. Komise v tomto ohledu ve svém sdělení [32] z roku 2004 navrhla reformu odvětví cukru založenou na jednotném snížení kvót a zamýšlela podporovat přenositelnost kvót mezi výrobci v EU. Tento návrh však nebyl přijat, protože většina členských států se proti myšlence převodů kvót uvnitř Společenství postavila. 50. Pokud jde o efektivitu zpracování v cukrovarnickém průmyslu, nepružnost a omezení zabudované do současného režimu kvót, jako například stanovení množstevních kvót pro jednotlivé pěstitele v některých členských státech, nemožnost obchodovat s kvótami a omezené možnosti kvóty převádět, vedou ke zbytečné nepružnosti výrobních kapacit a omezují možnosti pěstitelů i výrobců zvyšovat efektivitu. Audit potvrdil, že v některých z kontrolovaných členských států brání kvótová omezení vstupu nových pěstitelů na trh a dodavatelská práva stávajících pěstitelů nelze bez jejich souhlasu změnit. Z toho plynou pro trh výroby cukru výrazná omezení. 51. I když se někteří výrobci tato omezení snaží zmírňovat soukromými iniciativami, celkově jsou tato omezení činitelem, který omezuje uplatnění zásady hospodářské udržitelnosti, kterou je podle posouzení dopadů třeba zlepšit tím, že se ustoupí od zásady přidělování výrobní kapacity, která je v současnosti do režimu kvót na cukr zabudována, a přejde se ke konkurenčnějšímu, tržněji orientovanému odvětví. Stabilizovala reforma trhu s cukrem trhy a zajistila plynulé zásobování cukrem? 52. Jedním z cílů reformy v odvětví cukru bylo stabilizovat trhy a zajistit plynulé zásobování cukrem [33]. Účetní dvůr při svém auditu zkoumal, zda byl tento cíl splněn. Ceny na trhu eu s cukrem byly dosud stabilní kolem referenčních cen 53. Při auditu se posuzovalo, zda bylo dosaženo rovnováhy na trhu s cukrem s přihlédnutím k tomu, že spotřeba by měla být v souladu s objemem výroby a dovozu po odečtení vývozu a tržní ceny by měly odpovídat cenám referenčním. 54. Auditoři dospěli k závěru, že během prvních tří let byl trh EU s cukrem stabilní. Z cenových údajů v grafu 3 plyne, že ceny na trhu se od počátku reformy stabilně pohybovaly kolem referenční ceny. Zajištění plynulého zásobování: úroveň výrobních kvót je pod úrovní spotřeby v eu a eu je nyní čistým dovozcem 55. Trh s cukrem byl vystaven současnému působení zvýšeného dovozu a zmenšených možností dotovaného vývozu. Od 1. října 2009 již neplatí množstevní omezení vývozu z nejméně rozvinutých zemí, které profitují z iniciativy "Vše kromě zbraní". Graf 3 Ceny bílého cukru během reformy +++++ TIFF +++++ Poznámka: 1 Průměrná cena bílého cukru ve Společenství, sdělená výrobci cukru a rafineriemi v EU (ceny ze závodu za homogenní granulovaný krystal, standardní jakosti, volně ložený nebo ve velkých pytlích). 2 Referenční cena stanovená v nařízení (ES) č. 318/2006. 3 Kótované ceny termínových obchodů na burze Liffe v Londýně (bílý cukr standardní jakosti, vyplaceně loď uloženo). Zdroj: (1-2) Komise (oddělení C.5 GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova). (3) L'économie sucrière 2010 a měsíční statistiky – France Agrimer. 56. Objem domácí výroby, který je na uspokojení potřeb EU nezbytný, se tak stal klíčovým činitelem stabilizace trhu. Reforma se zaměřila na snížení domácí výroby tím, že se výrobci vzdají svých kvót, a větším dílem tohoto snížení dosáhla. Nabídka na trhu se tím však změnila z výroby cukru na úrovni výrazně přesahující domácí spotřebu na úroveň zřetelně nižší než spotřeba. EU se tak stala čistým dovozcem a její výroba pokrývá 85 % její spotřeby (viz graf 4). 57. Zvýšení dovozu v budoucnosti by mělo nepříznivé důsledky pro rovnováhu na trhu EU s cukrem a Komise by nejspíše musela použít mechanismus stažení z trhu, aby znovu snížila kvóty výrobců v EU, což by dále omezilo výrobní kapacitu cukru v EU a pravděpodobně vedlo k dalšímu uzavírání závodů. Je třeba upozornit, že čas potřebný k uvedení výrobní kapacity do provozu je poměrně dlouhý a že vzhledem k vysokým kapitálovým nákladům je nepravděpodobné, že jednou snížená kapacita bude v krátké době obnovena. Graf 4 Výroba a spotřeba cukru v eu v letech 2001/02 až 2008/09 +++++ TIFF +++++ Poznámka: Rok 2006/07 (EU-25/27) má patnáct měsíců. Zdroj: Komise (oddělení C.5 GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova). 58. EU se tak stala závislejší na dovozu strategického produktu pro zemědělsko-potravinářské odvětví a chemický průmysl, přičemž poptávku po dodávkách zvyšuje nové využití cukru, například pro bioetanol. Kromě toho panuje na světovém trhu, kde dodávkám dominuje omezený počet vyvážejících zemí, zvýšená volatilita. 59. Dostupné údaje naznačují, že plynulé zásobování v budoucnu a stabilita trhu EU budou záviset na těchto činitelích: a) zda budou výrobci s to platit pěstitelům dostatečně vysokou cenu, aby byli pěstitelé ochotni dále dodávat cukrovou řepu; b) do jaké míry bude pro třetí země, s nimiž EU uzavřela dvojstranné obchodní dohody, zajímavé vyvážet cukr do EU. Závisí to na mnoha činitelích, jako jsou například světové ceny cukru, náklady na dopravu, náklady na pěstování jiných plodin atd., a nese s sebou větší nejistotu v zásobování trhu EU cukrem. Riziko přemístění výroby 60. Vyšší rozsah práv přístupu z třetích zemí také představuje pobídku pro výrobce, aby v těchto třetích zemích investovali. Tím se zvyšuje riziko přemístění určitých výrobních zařízení z EU, což by zvýšilo závislost EU na dovozu a nejspíše záporně ovlivnilo sociální strukturu dotčených oblastí v EU. 61. Účetní dvůr zaznamenal, že nejméně tři skupiny výrobců, kteří za to, že se vzdali kvót a uzavřeli závody v EU, obdrželi podporu, investovali do zařízení na výrobu cukru nebo podepsali obchodní dohody v třetích zemích, jimž EU udělila obchodní koncese. Někteří výrobci tedy na snížení kvót v EU zareagovali dovozem cukru ze zemí mimo EU. Výhody plynoucí ze snížených cen cukru 62. Reformou se mají snížit ceny cukru až o 36 % [34] a cena cukru v EU skutečně sledovala snižování jeho referenční ceny. Sestupnou tendenci cen cukru od zahájení reformy zobrazuje graf 3. 63. Jedním z cílů společné zemědělské politiky [35] je zajistit spotřebitelům dodávky za rozumné ceny. Tvorba spotřebitelských cen je složitý proces, při němž jsou ceny ovlivňovány nejen náklady na suroviny, ale také dalšími parametry jako náklady na energie a pracovní sílu. Z těchto důvodů se obtížně stanovuje, do jaké míry snížení referenční ceny volně loženého cukru prodávaného výrobci ovlivní cenu, kterou zaplatí konečný spotřebitel. Komise zdůraznila, že je třeba "zajistit, aby se pokles cen komodit neprodleně projevil na spotřebitelských cenách" [36]. Nicméně studie [37], jejichž vypracování si zadala Komise, naznačují, že je nepravděpodobné, že snížení ceny volně loženého cukru se na konečného spotřebitele skutečně přenese. V případě zpracovaných produktů, které představují přes dvě třetiny spotřeby cukru, se většina nákladů ušetřených díky snížení cen připočte k ziskové marži průmyslových výrobců [38]; v případě ceny maloobchodního cukru, který tvoří zbývající třetinu spotřeby, je přenos cen ovlivněn koncentrací distribučních sítí [39]. 64. Navíc se po reformě koncentrace výroby ještě dále zvýšila, takže 75 % domácí výroby EU nyní zajišťuje pouze šest průmyslových skupin či společností. Řešily a ulehčovaly zvláštní nástroje a mechanismy úspěšně adaptační problémy související s reformou? 65. Právní rámec kromě jiného stanoví cíl zajistit odpovídající životní úroveň zemědělského obyvatelstva [40]. 66. Předpokládalo se, že když se v souvislosti s restrukturalizačními opatřeními výrobci vzdají výroby cukrové řepy a uzavřou se závody, bude to mít výrazný přímý a nepřímý sociální dopad na dotyčné zemědělské obyvatelstvo a regiony. V posouzení dopadů se předpovídala ztráta významného počtu pracovních míst v dotyčných regionech, která se odhadovala nejméně na 4500 pracovních míst v zemědělství, 24500 v průmyslu a 49000 nepřímých pracovních míst [41]. 67. Proto předpisy stanovily, že z restrukturalizačního fondu se mají financovat zvláštní nástroje či mechanismy – restrukturalizační podpora, diverzifikační podpora a přechodná podpora –, které mají řešit a ulehčovat adaptační problémy, a přispívat tak k odpovídající životní úrovni zemědělského obyvatelstva v odvětví cukru. 68. Zkoumání těchto nástrojů a mechanismů při auditu je podrobně popsáno v následujících oddílech. Restrukturalizační podpora pro výrobce a jejich závazky v sociální oblasti a oblasti životního prostředí 69. Výrobci, kteří se vzdali produkce v rámci kvóty a příslušných kvót, měli nárok na restrukturalizační podporu, vypočtenou jako pevná částka na tunu kvóty, které se výrobce vzdal [42]. V případě kvót na cukr obdrželi výrobci, kteří se svých kvót vzdali, zhruba 90 % restrukturalizační podpory [43], přičemž zbytek byl vyhrazen pro pěstitele cukrové řepy a smluvní poskytovatele strojů. Podobně obdrželi 90 % pomoci výrobci inulinového sirupu. Výrobci izoglukózy, kteří se vzdali své kvóty, měli nárok na náhradu ve výši 100 % restrukturalizační podpory. 70. Výroba cukru v EU je poměrně koncentrovaná, takže distribuce restrukturalizační podpory je omezená. V osmi navštívených členských státech bylo uzavřeno 45 závodů, které pak jako náhradu za to, že se vzdaly kvót na cukr ve výši přibližně 3,7 milionu tun, obdržely restrukturalizační podporu kolem 2,1 miliardy EUR (příloha IV). 71. Výrobci, kteří se vzdali své produkce v rámci kvóty, byli povinni dodržovat své závazky v sociální oblasti a v oblasti životního prostředí. V příslušných předpisech bylo stanoveno, že žádost o restrukturalizační podporu má obsahovat "sociální plán podrobně uvádějící plánovaná opatření, zejména pokud jde o přeškolování, přesun dotčených zaměstnanců na nová pracovní místa a jejich předčasný odchod do důchodu" [44]. Velké odchylky ve výši restrukturalizační podpory po odečtení přímých nákladů na demontáž 72. Restrukturalizační podpora nebyla určena pouze jako náhrada přímých nákladů na demontáž závodů a také nenahrazovala jen tyto přímé náklady. Podle Komise měla podpora pokrýt hospodářské, sociální a environmentální následky související se snížením kvóty. Při auditu se zkoumal vztah mezi restrukturalizační podporou udělenou výrobcům v kontrolovaných členských státech a jejich rozpočtovanými přímými náklady na uzavření závodů, tj. náklady na uzavření vyjma případného zhodnocení kvót. Auditoři zjistili, že není jasně vymezeno, které náklady musí být zahrnuty do restrukturalizačních plánů, a že rozpočtované náklady nejsou mezi členskými státy srovnatelné. Z dostupných údajů tak vyplývají velmi velké odchylky, které se pohybují od čistého přebytku 390 EUR na tunu, které se výrobce vzdal, ve srovnání s čistými náklady na uzavření po čistý schodek 226 EUR na tunu (příloha IV). Nedostatečné monitorování závazků v sociální oblasti 73. V důsledku reformy bylo v celé EU uzavřeno asi 80 závodů. Komise od členských států nepožadovala, aby ji informovaly o přímých sociálních dopadech demontáže výrobních zařízení. Během auditu se zjistilo, že ne vždy má Komise tyto informace k dispozici a že neexistují úplné údaje o tom, jaký dopad měla skutečnost, že se výrobci svých kvót vzdali, na místní hospodářství, na počet zaniklých pracovních míst nebo na náhradní zaměstnání osob, které dříve pracovaly v závodech, jež byly demontovány. To brání posouzení celkových dopadů reformy na dotčené regiony. Zpoždění při plnění závazků v oblasti životního prostředí 74. Jelikož uzavření výrobních zařízení s sebou také přináší náročné úkoly v oblasti životního prostředí, příslušné právní předpisy stanoví, že uzavření výrobních zařízení mají doprovázet vhodná opatření na demontáž výrobních zařízení a obnovení ekologického stavu lokality závodů. Při auditu však byly zjištěny případy vážných zpoždění a rostoucí nejistoty, pokud jde o včasné splnění těchto závazků v oblasti životního prostředí ze strany výrobců. Komise legislativu v prosinci 2009 změnila, čímž umožnila prodloužit lhůty do září 2011 [45]. Restrukturalizační podpora pro pěstitele a smluvní poskytovatele strojů dotčené tím, že se výrobci vzdali svých kvót 75. Pokud jde o kvóty na cukr, které představují většinu kvót, kterých se výrobci vzdali, měla být část restrukturalizační podpory (nejméně 10 % do roku 2007 a 10 % od roku 2007) vyčleněna pro dotčené pěstitele cukrové řepy a pro smluvní poskytovatele strojů, kteří jim poskytovali specializované služby [46]. Podobně byla část podpory vyčleněna pro pěstitele čekanky, kteří byli dotčeni tím, že se výrobci vzdali svých kvót na inulinový sirup. Na druhou stranu když se svých kvót vzdali výrobci izoglukózy, pro pěstitele kukuřice žádná pomoc vyčleněna nebyla. O přidělení pomoci rozhodly vnitrostátní orgány po konzultacích se zástupci pěstitelů a smluvních poskytovatelů strojů, pokud existovali [47]. V roce 2007 byla dotčeným pěstitelům vyplacena jednorázová platba ve výši 237,50 EUR za tunu, které se vzdají [48]. Tato platba představovala lví podíl náhrady, kterou obdrželi. Diverzifikační podpora 76. V důsledku reformy bylo uzavřeno 80 cukrovarů. Cukrovary jsou silně územně svázány s okolním obyvatelstvem. Zejména tehdy, když se závody nacházejí v odlehlých a znevýhodněných oblastech, může mít jejich uzavření výrazné negativní důsledky pro sociální strukturu dotčených oblastí. 77. V žádném právním předpisu není vymezeno, kdo spadá pod pojem "zemědělské obyvatelstvo". Odhaduje se však, že v důsledku reformy v odvětví cukru byla postižena širší místní společenství a nikoli jen klíčové zainteresované strany odvětví cukru, které jsou v nařízení určeny jako příjemci podpory (výrobci a jejich zaměstnanci, pěstitelé, smluvní poskytovatelé strojů). 78. V právních předpisech byla stanovena částka 675 milionů EUR, z níž se měl v regionech dotčených restrukturalizací cukrovarnického průmyslu podporovat rozvoj alternativních řešení k pěstování cukrové řepy a výrobě cukru (viz rozdělení podle členských států v příloze V). - Diverzifikační podpora [49] slouží v první řadě k financování opatření, jež mají být shodná s opatřeními, která se v rámci osy 1 a osy 3 podporují z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova [50]. Tato opatření obvykle slouží k financování konkrétních projektů na zlepšení konkurenceschopnosti odvětví zemědělství a lesnictví, zlepšení kvality života ve venkovských oblastech nebo diverzifikaci ekonomiky venkova. - Dodatečná diverzifikační podpora [51] se poskytuje členskému státu, jakmile se výrobci vzdají kvóty z více než 50 %, a zvyšuje se, když je procento vyšší. Podporu lze poskytnout stejným způsobem jako diverzifikační podporu nebo ji lze vyplatit přímo pěstitelům. 79. Členské státy, které rozhodnou o poskytování diverzifikační podpory, zavedou národní restrukturalizační programy popisující diverzifikační opatření, která mají být přijata v dotčených regionech, a uvědomí o těchto programech Komisi. Komise tyto programy nemusí schvalovat. 80. Z rozboru národních restrukturalizačních programů vypracovaných členskými státy vyplývá, že diverzifikační podpora se v různých členských státech přidělovala podle mnoha odlišných kritérií, jak ukazuje příloha VI. 81. Mimoto Účetní dvůr zaznamenal, že v některých členských státech se tato opatření, kterými se mají rozvíjet alternativní řešení k pěstování cukrové řepy a výrobě cukru, zavádějí se zpožděním a zatím nejsou v plné míře funkční. Toto zpoždění způsobilo časovou prodlevu několika let mezi uzavřením závodů a fungováním ekonomických alternativ, pokud vůbec kdy fungovaly. Komise legislativu v prosinci 2009 změnila, čímž umožnila prodloužit lhůtu pro zavedení opatření do září 2011 [52]. 82. Komise také nemá přehled o dopadu diverzifikační podpory na dotčené regiony, třebaže jsou členské státy povinny předkládat Komisi výroční zprávy o pokroku, které se týkají mj. národních restrukturalizačních programů [53]. Komise ovšem nestanovila postupy, kterými by mohla tyto informace systematicky přezkoumávat a vyhodnocovat [54]. Přechodná podpora pro rafinerie zabývající se výhradně rafinací 83. Předpisy stanovily, že rafineriím zabývajícím se výhradně rafinací se poskytne přechodná podpora (150 milionů EUR), aby se jim umožnilo přizpůsobit se restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu [55]. Rafinerií zabývající se výhradně rafinací se rozumí výrobní jednotka, která rafinuje dovezený surový třtinový cukr buď jako svou výhradní činnost, nebo nad určitý množstevní práh [56]. 84. Tato podpora nebyla součástí původních návrhů Komise, ale byla následně zavedena po jednáních v Radě. Podpora se vyplácela velmi omezenému počtu rafinerií (celkem sedmi) v rozmezí od 1,5 do 94 milionů EUR na jednu rafinerii. 85. Při auditu nebyly nalezeny žádné důkazní informace o tom, že podpora vychází z technického posouzení potřeb rafinérií a že výpočet částek podpory je založen na objektivních kritériích. Navíc kvůli neurčitosti cílů, kterých má být dosaženo (přizpůsobit se restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu) [57], a opatření, která bylo možno zahrnout do obchodního plánu, aby vznikl nárok na podporu (včetně příspěvků na provozní náklady a dalších rezerv, které jsou považovány za nezbytné) [58], je nemožné efektivnost či účelnost podpory vyhodnotit. Skutečnost nasvědčuje tomu, že podpora měla hlavně povahu náhrady za budoucí ztrátu monopolu na dovoz surového cukru pro rafinerie zabývající se výhradně rafinací dovezeného surového třtinového cukru. Nařízení Komise hovoří pouze o ztrátě "některých výhod" [59], které jim dříve příslušely. 86. Ve většině dotčených členských států je pouze jeden potenciální příjemce. To předem vyloučilo možnost uplatnit ustanovení o tom, že členské státy poskytují podporu na základě objektivních a nediskriminačních kritérií [60]. Náklady na reformu v odvětví cukru Je pravděpodobné, že v restrukturalizačním fondu bude k dispozici částka, která bude vyčleněna pro ezzf 87. Podle ustanovení právního předpisu [61] "veškeré částky, které jsou případně k dispozici v restrukturalizačním fondu po financování výdajů uvedených v odstavci 2, se vyčleňují pro EZZF". 88. Kvůli nízké míře kvót, kterých se výrobci zejména ve druhém roce reformy vzdali, byly příjmy z dočasných restrukturalizačních částek vyšší, než Komise předpokládala. Veškeré částky, které případně v restrukturalizačním fondu při jeho uzavření v září 2012 zůstanou, budou vyčleněny pro EZZF. V současnosti se odhaduje, že k dispozici zůstane kolem 640 milionů EUR. Další činitelé ovlivňující celkové náklady 89. Když Komise reformu navrhovala, odhadovala, že náklady na společnou organizaci trhů v odvětví cukru pro rozpočet EU během sedmi let od roku 2007 do roku 2013 budou 10,7 miliardy EUR [62]. To se rovná přibližně sedminásobku výdajů na společnou organizaci trhů v odvětví cukru v roce 2006. Komise na tomto základě uvedla, že výdaje v zemědělské části rozpočtu se budou rovnat výdajům na předchozí společnou organizaci trhů [63]. 90. Účetní dvůr však upozorňuje, že s trhem s cukrem souvisí ještě další dvě skutečnosti, jejichž celkový dopad pro rozpočet EU činí 1,2 miliardy EUR, ačkoli se neúčtují přímo k tíži zemědělské části rozpočtu: a) dávka z výroby [64], která v roce 2006 dosáhla 498 milionů EUR, byla zrušena a nahrazena paušální sazbou 12 EUR za tunu. Avšak kvůli mezinárodním závazkům Společenství nebyl od roku 2006 objem dávek z výroby zachován, neboť tyto dávky se vztahovaly pouze na výrobu přesahující spotřebu; b) během sedmiletého období bylo vyčleněno 1,2 miliardy EUR na doprovodná opatření pro země uvedené v protokolu o cukru. Tato podpora byla zemím AKT nabídnuta za ušlé příjmy kvůli nižším cenám za jejich historický preferenční dovoz. Jelikož tato částka spadá pod hlavu 21 "Rozvoj států AKT a vztahy s těmito státy", nebyla považována za součást společné organizace trhů v odvětví cukru. 91. Reforma v odvětví cukru byla navržena tak, aby byla rozpočtově neutrální. Účetní dvůr v této souvislosti upozorňuje, že pokud vezmeme v úvahu výše uvedené náklady, je pravděpodobné, že celkové náklady pro rozpočet EU po reformě budou za období 2007–2013 o 1,2 miliardy EUR vyšší než před reformou. ZávĚry a doporučení 92. Reforma trhu s cukrem se považovala za nutnou, aby se odvětví cukru uvedlo v soulad se základními zásadami nové společné zemědělské politiky s větší tržní orientací, a aby Unie splnila své mezinárodní závazky. 93. Reforma sledovala různé cíle, které byly zčásti vzájemně neslučitelné, a bylo tudíž obtížné splnit je současně. Účetní dvůr při svém auditu posuzoval, do jaké míry bylo dosud hlavních cílů dosaženo. Zajistila reforma trhu s cukrem konkurenceschopnost cukrovarnického průmyslu eu v budoucnosti? 94. Cílem reformy bylo výrazně snížit (o 6 milionů tun) nerentabilní výrobní kapacitu ve Společenství tím, že se zavedou významné ekonomické pobídky pro cukrovarnické podniky s nejnižší produktivitou, aby se vzdaly své produkce v rámci kvóty. Reforma vycházela z předpokladu, že když se výrobci vzdají výrobních zařízení s nízkou produktivitou, zvýší se tím průměrná produktivita, a zajistí tak konkurenceschopnost tohoto odvětví EU. Avšak ani Komise, ani členské státy neměly k dispozici údaje o poměrné produktivitě jednotlivých výrobců. Současně byla poskytnuta dodatečná kvóta ve výši asi 1,5 milionu tun, většinou na nákupy pro výrobce s vyšší efektivitou. 95. V prvních dvou letech reformy se výrobci dobrovolně vzdali pouze 2,2 milionu tun, což naznačovalo, že výrobci, na něž se reforma zaměřovala, nabízené pobídky nepovažovali za dostatečně zajímavé. Proto byl v roce 2007 proces reformy v několika ohledech upraven s cílem vytvořit silnou pobídku pro všechny výrobce, aby se vzdali alespoň určité části svých kvót. Stanoveného snížení kvóty tak bylo sice dosaženo, avšak kvótu nebylo možno snížit jen tím, že výrobu ukončily nejméně konkurenceschopné závody. 96. Při auditu byly zjištěny případy podniků, které se vzdaly dodatečných kvót na cukr, které obdržely nebo zakoupily. Není logické nejprve poskytnout dodatečné kvóty a později usilovat o jejich snížení. V případě dodatečné kvóty na izoglukózu navíc podniky dostaly zaplaceno i tehdy, když se vzdaly kvót, které byly nedlouho předtím přiděleny zdarma. Pro související náklady ve výši zhruba 97 milionů EUR neexistuje dostatečný důvod. 97. Reformy sice pěstitelům cukrové řepy částečně nahradily ušlé příjmy způsobené výrazným poklesem minimálních cen cukrové řepy, avšak provedená opatření měla na jejich individuální konkurenceschopnost omezený dopad. 98. Navíc jak již Účetní dvůr konstatoval ve své předchozí zprávě [65], zachování nepružnosti a omezení zabudovaných do současného režimu kvót vede ke zbytečné nepružnosti výrobních kapacit a omezuje možnosti pěstitelů i výrobců zvyšovat efektivitu. 99. Lze učinit celkový závěr, že cíl, který spočíval ve stabilizaci trhu pomocí dobrovolného snížení produkce v rámci kvóty o šest milionů tun, dostal přednost před cílem spočívajícím ve snížení nerentabilních výrobních kapacit ve Společenství. Proces reformy tak plně nezajistil konkurenceschopnost cukrovarnického průmyslu EU v budoucnosti. Je tudíž pravděpodobné, že panující externí tlaky budou odvětví cukru v EU tížit i nadále. Doporučení 1 Je možné, že kvůli panujícím externím tlakům bude Komise muset navrhnout další úpravy domácí výroby. V takovém případě Účetní dvůr doporučuje, aby byly nástroje a opatření navrženy tak, aby se zajistila jejich celková konzistentnost, a aby byly založeny na technickém posouzení potřeb a daného cíle a na nediskriminačních kritériích. Doporučení 2 Vzhledem k významu výroby cukru pro zemědělské hospodářství Účetní dvůr doporučuje, aby Komise navrhla opatření na odstranění nepružnosti a omezení v současném režimu kvót, která mají negativní dopad na konkurenceschopnost pěstitelů a výrobců. Stabilizovala reforma trhu s cukrem trhy a zajistila plynulé zásobování cukrem? 100. Trh s cukrem byl vystaven současnému působení zvýšeného dovozu a zmenšených možností dotovaného vývozu. Za této situace se klíčovým činitelem stabilizace trhu stal objem domácí výroby, kterého je třeba na uspokojení potřeb EU. Je pravděpodobné, že pokud by se zvýšil dovoz, byly by odňaty další kvóty, čímž by se dále snížila výroba cukru v EU. 101. Účetní dvůr dospěl k závěru, že i když stabilita trhu byla dosud zajištěna, bylo jí dosaženo pomocí výrobních kvót, které v současnosti stanoví maximální přípustnou domácí výrobu na úroveň přibližně 85 % spotřeby EU u produktu se strategickým významem pro zemědělsko-potravinářské odvětví a chemický průmysl. Zvyšuje se tím závislost EU na dovozu, přičemž dodávkám na světovém trhu dominuje omezený počet vyvážejících zemí. Doporučení 3 Účetní dvůr doporučuje, aby se při případných budoucích rozhodnutích s dopadem na výrobu cukru v EU bral v úvahu objem domácí výroby cukru, který se považuje za nutný vzhledem k cíli stanovenému ve Smlouvě, jímž je zajištění plynulého zásobování. 102. Spotřebitelům je třeba zajistit dodávky za rozumné ceny [66]. Reforma je navržena tak, aby se ceny cukru snížily až o 36 % [67]. Jelikož tvorba cen je složitý proces, je obtížné stanovit, do jaké míry snížení referenční ceny volně loženého cukru ovlivní cenu, kterou zaplatí konečný spotřebitel. Komise sice zdůraznila, že je třeba, aby se pokles cen komodit neprodleně projevil na spotřebitelských cenách, avšak podle studií, jejichž vypracování si zadala, je nepravděpodobné, že snížení ceny volně loženého cukru se na konečného spotřebitele skutečně přenese. Doporučení 4 I když Účetní dvůr uznává, že tvorba cen v potravinářském odvětví je obzvláště složitá, považuje za nutné, aby ji Komise pravidelně sledovala. Komise a členské státy musí zajistit správné uplatňování soutěžního práva v tomto odvětví, aby byl splněn cíl stanovený ve Smlouvě spočívající v zajištění dodávek pro spotřebitele za rozumné ceny. Řešily a ulehčovaly zvláštní nástroje a mechanismy úspěšně adaptační problémy související s reformou? 103. Když se pěstitelé vzdají pěstování cukrové řepy a uzavřou se závody, bude to mít výrazný přímý a nepřímý sociální dopad na dotyčné zemědělské obyvatelstvo a regiony, včetně ztráty významného počtu pracovních míst. Předpisy stanovily, že z restrukturalizačního fondu se mají financovat zvláštní nástroje či mechanismy, které mají adaptační problémy řešit a ulehčovat. 104. Při auditu se zjistilo, že ani Komise, ani příslušné členské státy sociální důsledky restrukturalizace dostatečným způsobem nesledují. Nejsou tedy k dispozici žádné souhrnné údaje o tom, jaký dopad měla skutečnost, že se výrobci vzdali svých kvót, na místní hospodářství. 105. Mimoto v několika členských státech opatření související s diverzifikační podporou v době auditu ještě plně nefungovala. Časová prodleva mezi uzavřením závodů a zavedením diverzifikačních opatření může v dotčených regionech vyvolat potíže. 106. Uzavření výrobních zařízení musela doprovázet příslušná opatření na demontáž výrobních zařízení a obnovení ekologického stavu lokalit závodů. Při auditu však byly při plnění těchto závazků v oblasti životního prostředí zjištěny případy zpoždění. 107. Pokud jde o přechodnou podporu přidělovanou rafineriím zabývajícím se výhradně rafinací, při auditu nebyly nalezeny žádné údaje o tom, že podpora vychází z technického posouzení potřeb a že výpočet částek podpory je založen na objektivních kritériích. 108. Celkově zatím není možné dospět k závěru, do jaké míry zavedené nástroje významné přímé a nepřímé sociální a ekonomické dopady na zemědělské obyvatelstvo v dotčených regionech zmírnily. Doporučení 5 Účetní dvůr doporučuje, aby Komise a členské státy naléhavě podnikly takové kroky, aby diverzifikační opatření začala rychle fungovat a přinášela zamýšlený efekt, totiž podporovat alternativní řešení k pěstování cukrové řepy a k výrobě cukru. Doporučení 6 Účetní dvůr doporučuje, aby Komise a členské státy aktivněji dohlížely na to, aby byly závazky v oblasti životního prostředí, které uzavřené závody přijaly, v plném rozsahu dodržovány. Náklady na reformu 109. Účetní dvůr upozorňuje, že pokud vezmeme v úvahu dodatečné náklady, které se neúčtují přímo k tíži zemědělské části rozpočtu, jmenovitě náklady na doprovodná opatření pro země AKT uvedené v protokolu o cukru, celkové náklady pro rozpočet EU po reformě budou za období 2007–2013 pravděpodobně o 1,2 miliardy EUR vyšší než před reformou. Tuto zprávu přijal senát I, jemuž předsedá pan Michel CRETIN, člen Účetního dvora, v Lucemburku na svém zasedání dne 21. července 2010. Za Účetní dvůr +++++ TIFF +++++ předseda Vítor Manuel da Silva Caldeira [1] Jediný závod v EU, který vyráběl cukr z cukrové třtiny (kromě závodů v nejvzdálenějších regionech), byl uzavřen v roce 2006. [2] Společná organizace trhů byla vytvořena nařízením Rady č. 1009/67/EHS (Úř. věst. 308, 18.12.1967, s. 1). V současné době společnou organizaci trhů upravuje nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (Úř. věst. L 299, 16.11.2007, s. 1). [3] Náklady na vývozní náhrady byly částečně pokryty dávkami ukládanými výrobcům. Zvláštní zpráva Účetního dvora č. 20/2000 v bodě 46 uvádí, že roční náklady z rozpočtu EU na vývoz přebytků cukru jsou asi 1500 milionů EUR, přičemž 800 milionů je získáno zpět v podobě dávek z výroby. [4] V roce 2005 se v EU vyrobilo 20,3 milionu tun cukru a spotřebovalo 15,6 milionu tun. EU dovezla 2,3 milionu tun surového cukru a vývoz dosáhl 7,5 milionu tun, přičemž 2,5 milionu tun z tohoto množství dotovala EU prostřednictvím vývozních náhrad. [5] Nařízení Rady (ES) č. 318/2006 (Úř. věst. L 58, 28.2.2006, s. 1) stanovilo kvótu na izoglukózu na 507680 tun (EU-25); tato kvóta byla několikrát aktualizována, aby se zohlednily kvóty, které byly výrobcům nově přiděleny nebo kterých se vzdali, a činí nyní 690441 tun (EU-27) (poslední aktualizace nařízením (ES) č. 1234/2007). Ve Spojených státech představuje výroba izoglukózy přibližně polovinu výroby přírodních sladidel. [6] Průměrný roční vývoz za hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 –Komise: Zemědělství v Evropské unii – statistické a hospodářské informace 2007. [1001] Tam, kde mají významný dopad údaje o Bulharsku a Rumunsku, je na to upozorněno. [7] Madagaskar, Malawi, Mosambik, Tanzanie, Uganda, Zambie. [8] Právní základ: nařízení Rady (ES) č. 318/2006, (ES) č. 319/2006 a (ES) č. 320/2006 (Úř. věst. L 58, 28.2.2006, s. 1, 32 a 42). Nařízení (ES) č. 318/2006 bylo mezitím zrušeno a nahrazeno nařízením (ES) č. 1234/2007. Prováděcí pravidla jsou stanovena v nařízení Komise (ES) č. 968/2006 (Úř. věst. L 176, 30.6.2006, s. 32). [9] Tento údaj zahrnuje náhražky cukru izoglukózu a inulinový sirup. [10] V předchozí společné organizaci trhů v odvětví cukru mohli výrobci prodávat cukr standardní jakosti vnitrostátním intervenčním agenturám za intervenční cenu, čímž byla stanovena minimální velkoobchodní cena v EU. [11] V současné společné organizaci trhů v odvětví cukru není stanovena žádná intervenční cena, avšak Komise stanovila referenční cenu, kolem níž by měla velkoobchodní tržní cena kolísat. [12] Vážený průměr minimálních cen za cukrovou řepu podléhající kvótě A a kvótě B po odečtení dávek za hospodářské roky 2003/04 a 2004/05. [13] Nařízení Komise (ES) č. 900/2007 (Úř. věst. L 196, 28.7.2007, s. 26), (ES) č. 947/2008 (ES), č. 948/2008 a č. 951/2008 (Úř. věst. L 258, 26.9.2008, s. 60, 61 a 66) pro cukr v pevném stavu, cukrové sirupy a cukr ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. [14] Pěstitelé cukrové řepy obdrželi náhradu z režimu jednotné platby v rozsahu asi dvou třetin úbytku příjmů, který byl způsoben snížením cen; jedna třetina není tudíž nahrazena. [15] Článek 1 nařízení (ES) č. 320/2006: "Restrukturalizační fond je součástí záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu. Od 1. ledna 2007 je součástí Evropského zemědělského záručního fondu (dále jen "EZZ") […] Dočasná restrukturalizační částka uvedená v článku 11 představuje příjmy účelově vázané na restrukturalizační fond v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002. Veškeré částky, které jsou případně k dispozici v restrukturalizačním fondu po financování výdajů uvedených v odstavci 2, se vyčleňují pro EZZF." [16] Článek 1 nařízení (ES) č. 320/2006: "Veškeré částky, které jsou případně k dispozici v restrukturalizačním fondu po financování výdajů uvedených v odstavci 2, se vyčleňují pro EZZF." Nařízením Komise (EU) č. 1204/2009 se lhůta prodloužila do roku 2012. [17] Čl. 3 odst. 6 nařízení (ES) č. 320/2006 ve znění nařízení Rady (ES) č. 1261/2007 (Úř. věst. L 283, 27.10.2007, s. 8). [18] Kromě toho stanovilo nařízení (ES) č. 320/2006 14 milionů EUR jako přechodnou podporu některým členským státům (Rakousko 9 milionů EUR, Švédsko 5 milionů EUR). Podle článku 9: "V souvislosti s národním programem restrukturalizace uvedeným v čl. 6 odst. 3 a) se Rakousku poskytuje podpora nejvýše ve výši 9 milionů EUR pro investice do středisek pro sběr cukrové řepy a do jiné logistické infrastruktury potřebné v důsledku restrukturalizace; b) se Švédsku poskytuje podpora nejvýše ve výši 5 milionů EUR pro přímý nebo nepřímý prospěch pěstitelů cukrové řepy na Gotlandu a Ölandu, kteří zastavují produkci cukru jakožto součást restrukturalizačního procesu tohoto členského státu." [1002] Veškeré zbývající nevyužité prostředky (které se v současné době odhadují na 0,64 miliardy EUR) budou vyčleněny pro EZZF. [19] Výrobci v těchto členských státech přispěli k objemu kvót, kterých se podniky v každém roce restrukturalizačního fondu vzdaly, více než 70 %. [20] Zvláštní zpráva EÚD č. 20/2000 týkající se řízení společné organizace trhu s cukrem (Úř. věst. C 50, 15.2.2001). [21] První bod odůvodnění nařízení (ES) č. 320/2006. [22] Pátý bod odůvodnění nařízení (ES) č. 320/2006. [23] Aktualizace posouzení dopadů ze dne 22. června 2005, SEK(2005) 808. [1003] Rozdělení členských států podle kombinované rentability, která by ovlivnila pravděpodobné snížení jejich výroby cukru (tabulka 3 v dokumentu Komise "Aktualizace posouzení dopadů" [SEK(2003) 1022]). [1004] "Původní kvóta" se rovná původní kvótě přidělené členským státům podle přílohy III nařízení (ES) č. 318/2006 na hospodářský rok 2006/07 spolu s dodatečnými kvótami zakoupenými v letech 2006/07 a 2007/08. [1005] "Ostatní členské státy" zahrnují Rumunsko, Bulharsko, francouzské zámořské departementy a autonomní oblast Azory. [24] Řecko, Maďarsko, Itálie a Španělsko. [25] Nařízení Rady (ES) č. 1260/2007 ze dne 9. října 2007, kterým se mění nařízení (ES) č. 318/2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 283, 27.10.2007, s. 1). [26] Nařízení (ES) č. 320/2006. [27] Článek 8 a 9 nařízení (ES) č. 318/2006. [28] Výrobci izoglukózy měli nárok na podporu za částečnou demontáž (pokud nedemontovali celé závody na výrobu škrobu), takže uvedená částka je dána kompenzační podporou vynásobenou počtem tun, kterých se výrobci v daném hospodářském roce vzdali, tj. 547,50 EUR × 32664 tun v roce 2007/08 + 468,75 EUR × 60568 tun v roce 2008/09 + 390,00 EUR × 129083 tun v roce 2009/10. [29] Zvláštní zpráva EÚD č. 20/2000, bod 72 d). [30] Zvláštní zpráva EÚD č. 20/2000, bod 83. [31] Zvláštní zpráva EÚD č. 20/2000, bod 23 d). [32] KOM(2004) 0499 v konečném znění – sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu – Uskutečnění udržitelného zemědělského modelu pro Evropu prostřednictvím reformované SZP – reforma odvětví cukru. [33] Plynulé zásobování a stabilita trhu jsou cílem společné zemědělské politiky, který je stanoven v článku 39 Smlouvy o fungování Evropské unie (tzv. Lisabonské smlouvy), dříve v článku 33 Smlouvy o ES, a platí tudíž i pro společnou organizaci trhů v odvětví cukru. [34] Hodnota 36 % představuje rozdíl mezi intervenční cenou před reformou a referenční cenou po reformě. [35] Článek 39 Smlouvy o fungování Evropské unie (dříve článek 33 Smlouvy o ES). [36] Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů: "Ceny potravin v Evropě" – KOM(2008) 821 v konečném znění. [37] Hodnocení společné organizace trhů v odvětví cukru (Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector), které provedl Netherlands Economic Institute a studie s názvem Přenos cen v zemědělsko-potravinářském odvětví (Price transmission for the agro-food sector), vypracovaná AgraCEAS Consulting Ltd. [38] V Hodnocení společné organizace trhů v odvětví cukru (Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector), vypracovaném Netherlands Economic Institute (s. 76), se připomíná, že produkty obsahující cukr se obecně vyznačují nízkou cenovou pružností poptávky. Průmysloví výrobci těchto produktů se nebudou znepokojovat zvýšením ceny cukru, protože vyšší náklady mohou přenést na konečného spotřebitele, aniž jim výrazně poklesne objem prodeje. Obecně budou upřednostňovat snížení ceny cukru, neboť jim to umožňuje přidat většinu ušetřených nákladů k ziskové marži. Nebudou nijak silně motivováni, aby úspory přenesli na konečného spotřebitele. [39] Podle Hodnocení společné organizace trhů v odvětví cukru (Evaluation of the Common Organisation of the Markets in the Sugar Sector), vypracovaného Netherlands Economic Institute (s. 77), jsou cenové rozdíly v distribuci cukru a maloobchodu s ním mezi členskými státy způsobeny rozdíly ve struktuře trhu (existence trhů monopolního či monopsonního typu, využívání či zneužívání tržní síly) a v (makro)ekonomickém a politickém prostředí. Rozdíly se odráží v rozdílných nákladech na dopravu, na pracovní sílu, investičních nákladech, dani z přidané hodnoty a ze zisku atd., které společně tvoří nákladovou stranu distribučního a maloobchodního odvětví. Tyto rozdíly v nákladech se odráží v rozdílech v maloobchodních cenách. [40] Druhý bod odůvodnění nařízení (ES) č. 318/2006. [41] Podobně Studie posuzující dopad budoucích možností budoucí reformy společné organizace trhů v odvětví cukru (Study to assess the impact of future options for the future reform of the sugar CMO) z července 2003, kterou vypracoval EUROCARE, odhadovala druhotná pracovní místa spojená s cukrovary na dvojnásobek přímých pracovních míst. [42] Čl. 3 odst. 5 nařízení (ES) č. 320/2006. [43] Je třeba připomenout, že nařízení (ES) č. 320/2006 v čl. 3 odst. 6 stanovilo "nejméně 10 %", dokud to nezměnilo nařízení (ES) č. 1261/2007 na "10 %". [44] Čl. 4 odst. 3 písm. f) nařízení (ES) č. 320/2006. [45] Nařízení (EU) č. 1204/2009 ze dne 4. prosince 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 968/2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 320/2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství (Úř. věst. L 323, 10.12.2009, s. 64). [46] Čl. 3 odst. 6 nařízení (ES) č. 320/2006 ve znění nařízení (ES) č. 1261/2007. [47] V Polsku sdružení smluvních poskytovatelů strojů nebylo, takže vnitrostátní orgány vybraly ke konzultacím tři poskytovatele. [48] Nařízení (ES) č. 1260/2007. [49] Článek 6 nařízení (ES) č. 320/2006. [50] Nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 277, 21.10.2005, s.1). [51] Článek 7 nařízení (ES) č. 320/2006. [52] Nařízení (EU) č. 1204/2009. [53] Článek 24 nařízení (ES) č. 968/2006. [54] Jedinými kontrolami, které Komise v členských státech provedla, jsou kontroly souladu s nařízeními, které provedlo oddělení pro schvalování účetní závěrky GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova. [55] Článek 8 nařízení (ES) č. 320/2006. [56] Článek 2 nařízení (ES) č. 320/2006. [57] Článek 8 nařízení (ES) č. 320/2006. [58] "Investice, demontáž výrobních zařízení, příspěvky na provozní náklady, opatření (sic) upravující odpisy vybavení a další opatření (sic), která jsou považována za nezbytná pro přizpůsobení nové situaci" (článek 15 nařízení (ES) č. 968/2006). [59] Desátý bod odůvodnění nařízení (ES) č. 968/2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 320/2006: "Aby se rafineriím zabývajícím se výhradně rafinací, jež přišly o některé výhody, které jim příslušely podle nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru, usnadnilo přizpůsobení nové situaci po vstupu v platnost nařízení (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru, zavádí se nařízením (ES) č. 320/2006 přechodná podpora přidělovaná v členských státech, v nichž byly rafinerie ve smyslu nařízení (ES) č. 1260/2001 v minulosti usazeny." [60] Čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 320/2006. [61] Článek 1 nařízení (ES) č. 320/2006. [62] Jedná se o prognózy vypracované pro finanční rámec 2007–2013. Poté podléhá rozpočet budoucí dohodě. [63] Oddíl 5 o rozpočtových důsledcích návrhů týkajících se reformy v návrhu Komise, KOM(2005) 263 v konečném znění. [64] Dávka z výroby mohla být ukládána z části kvót (tzv. kvóta B) až do výše 39,5 % intervenční ceny (631 EUR za tunu), tj. až 249 EUR za tunu (článek 15 nařízení (ES) č. 1260/2001). [65] Zvláštní zpráva EÚD č. 20/2000 týkající se řízení společné organizace trhu s cukrem. [66] Podle článku 33 Smlouvy o ES, který se stal článkem 39 Smlouvy o fungování Evropské unie (tzv. Lisabonské smlouvy), je jedním z cílů společné zemědělské politiky zajistit spotřebitelům dodávky za rozumné ceny. [67] Hodnota 36 % představuje rozdíl mezi intervenční cenou před reformou a referenční cenou po reformě. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA I PŘEHLED SKUTEČNÝCH PŘÍJMŮ A ODHADOVANÝCH VÝDAJŮ RESTRUKTURALIZAČNÍHO FONDU Zdroj: Auditoři Účetního dvora použili k výpočtu výše uvedených částek číselné údaje o kvótách, kterých se výrobci vzdali, poskytnuté Komisí (oddělení C.5 GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova). (v mil. EUR) | Členský stát | Příjmy celkem | Výdaje | Restrukturalizační podpora [1] | Diverzifikační podpora [2] | Přechodná podpora [3] | Celkem | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) = (B) + (C) + (D) | Belgie | 339 | 331 | 19 | 0 | 350 | Bulharsko | 13 | 2 | 1 | 0 | 3 | Česká republika | 166 | 88 | 11 | 0 | 99 | Dánsko | 163 | 37 | 8 | 0 | 45 | Německo | 1350 | 639 | 71 | 0 | 710 | Irsko | 0 | 187 | 44 | 0 | 231 | Řecko | 88 | 130 | 26 | 0 | 156 | Španělsko | 346 | 454 | 70 | 0 | 524 | Francie | 1354 | 611 | 64 | 25 | 700 | Itálie | 293 | 981 | 167 | 0 | 1148 | Lotyšsko | 8 | 59 | 15 | 0 | 74 | Litva | 40 | 17 | 2 | 0 | 19 | Maďarsko | 152 | 260 | 52 | 0 | 312 | Nizozemsko | 344 | 177 | 12 | 0 | 189 | Rakousko | 152 | 25 | 5 | 9 | 39 | Polsko | 657 | 288 | 34 | 0 | 322 | Portugalsko | 10 | 34 | 15 | 24 | 73 | Rumunsko | 32 | 10 | 0 | 0 | 10 | Slovinsko | 7 | 51 | 12 | 2 | 65 | Slovensko | 76 | 77 | 16 | 0 | 93 | Finsko | 45 | 64 | 7 | 5 | 76 | Švédsko | 128 | 63 | 9 | 5 | 77 | Spojené království | 466 | 165 | 15 | 94 | 274 | CELKEM | 6229 | 4750 | 675 | 164 | 5589 | [1] Zahrnuje rovněž retroaktivní platbu. [2] Zahrnuje jak diverzifikační podporu, tak dodatečnou diverzifikační podporu. [3] Podle článků 8 a 9 nařízení (ES) č. 320/2006 (přechodná podpora rafineriím zabývajícím se výhradně rafinací a některým členským státům). -------------------------------------------------- PŘÍLOHA II PŘEHLED KVÓT, KTERÝCH SE ČLENSKÉ STÁTY VZDALY A – CUKR (v tunách bílého cukru) | Členský stát | Původní kvóty [1] | Kvóty, kterých se členské státy vzdaly, za daný hospodářský rok | Kvóty k dispozici od hospodářského roku 2009/10 | Procento celkového objemu kvót, kterých se členské státy vzdaly | | | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | | | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = Σ(B+C+D+E)/A | Francie [2] | 4120687 | | | –683 655 | | 3437032 | 16,6 % | Německo | 3655456 | | | –757 200 | | 2898256 | 20,7 % | Polsko | 1772477 | | | –366 869 | | 1405608 | 20,7 % | Spojené království | 1221474 | | | –165 000 | | 1056474 | 13,5 % | Nizozemsko | 931435 | | | –126 547 | | 804888 | 13,6 % | Belgie | 882301 | | | –206 066 | | 676235 | 23,4 % | Itálie | 1557443 | –778 737 | –24 861 | –245 467 | | 508378 | 67,4 % | Španělsko [2] | 996961 | –93 119 | –16 679 | –256 578 | –132 106 | 498479 | 50,0 % | Česká republika | 474932 | | –102 473 | | | 372459 | 21,6 % | Dánsko | 452466 | | | –80 083 | | 372383 | 17,7 % | Rakousko | 405812 | | | –54 785 | | 351027 | 13,5 % | Švédsko | 385984 | –42 562 | | –50 236 | | 293186 | 24,0 % | Řecko | 317502 | | –158 800 | | | 158702 | 50,0 % | Slovensko | 216037 | | –70 133 | –33 584 | | 112320 | 48,0 % | Maďarsko | 406684 | | –108 093 | –193 171 | | 105420 | 74,1 % | Rumunsko [3] | 109164 | | | –4 475 | | 104689 | 4,1 % | Litva | 111010 | | | –20 758 | | 90252 | 18,7 % | Finsko | 146087 | | –56 087 | –9 001 | | 80999 | 44,6 % | Portugalsko [4] | 79671 | –35 218 | –19 500 | –15 000 | | 9953 | 87,5 % | Slovinsko | 52973 | | –52 973 | | | 0 | 100,0 % | Lotyšsko | 66505 | | –66 505 | | | 0 | 100,0 % | Irsko | 199260 | –199 260 | | | | 0 | 100,0 % | Bulharsko [3] | 4752 | | | –4 752 | | 0 | 100,0 % | CELKEM | 18567073 | –1 148896 | –676 104 | –3 273227 | –132 106 | 13336740 | 28,2 % | | Kvóty na cukr, kterých se členské státy vzdaly, celkem = 5230333 | | B – INULINOVÝ SIRUP (v tunách ekvivalentu cukru) | Členský stát | Původní kvóty1 | Kvóty, kterých se členské státy vzdaly, za daný hospodářský rok | Kvóty k dispozici od hospodářského roku 2009/10 | Procento celkového objemu kvót, kterých se členské státy vzdaly | | | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | | | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A | Belgie | 215246 | –215 246 | | | | 0 | 100,0 % | Nizozemsko | 80950 | –80 950 | | | | 0 | 100,0 % | Francie | 24521 | –24 521 | | | | 0 | 100,0 % | CELKEM | 320717 | –320 717 | 0 | 0 | 0 | 0 | 100,0 % | | Kvóty na inulinový sirup, kterých se členské státy vzdaly, celkem = 320717 | | C – IZOGLUKÓZA Zdroj: EÚD na základě údajů Komise (GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova). (v tunách sušiny) | Členský stát | Původní kvóty [5] | Kvóty, kterých se členské státy vzdaly, za daný hospodářský rok | Kvóty k dispozici od hospodářského roku 2009/10 | Procento celkového objemu kvót, kterých se členské státy vzdaly | | | 2006/07 | 2007/08 | 2008/09 | 2009/10 | | | | (A) | (B) | (C) | (D) | (E) | (F) = (A+B+C+D+E) | (G) = (B+C+D+E)/A | Maďarsko | 220266 | | | | | 220266 | 0,0 % | Belgie | 114580 | | | | | 114580 | 0,0 % | Bulharsko [6] | 89198 | | | | | 89198 | 0,0 % | Slovensko | 68095 | | | | | 68095 | 0,0 % | Německo | 56638 | | | | | 56638 | 0,0 % | Španělsko | 131423 | | –5 000 | –3 000 | –69 613 | 53810 | 59,1 % | Polsko | 42861 | | | | | 42861 | 0,0 % | Itálie | 32493 | | | | | 32493 | 0,0 % | Portugalsko | 15871 | | | –3 371 | | 12500 | 21,2 % | Francie | 27664 | | –27 664 | | | 0 | 100,0 % | Spojené království | 43592 | | | | –43 592 | 0 | 100,0 % | Nizozemsko | 14563 | | | –14 563 | | 0 | 100,0 % | Řecko | 20636 | | | –20 636 | | 0 | 100,0 % | Rumunsko [6] | 15879 | | | | –15 879 | 0 | 100,0 % | Finsko | 18999 | | | –18 999 | | 0 | 100,0 % | CELKEM | 912758 | 0 | –32 664 | –60 569 | –129 084 | 690441 | 24,4 % | | Kvóty na izoglokózu, kterých se členské státy vzdaly, celkem = 222317 | | [1] "Původní kvóta" se rovná původní kvótě přidělené členským státům podle přílohy III nařízení (ES) č. 318/2006 na hospodářský rok 2006/07 spolu s dodatečnými kvótami zakoupenými v letech 2006/07 a 2007/08. [2] Zahrnuje kvóty pro francouzské zámořské departementy (480 245 tun). [3] Kvóty k dispozici až od roku 2007/08 (nové členské státy, které vstoupily do EU v roce 2007). [4] Zahrnuje kvóty pro autonomní oblast Azory (9 953 tun). [5] "Původní kvóta" se rovná původní kvótě přidělené členským státům podle přílohy III nařízení (ES) č. 318/2006 na hospodářský rok 2006/07 spolu s dodatečnými kvótami přidělenými v letech 2006/07, 2007/08 a 2008/09. [6] Kvóty k dispozici až od roku 2007/08 (nové členské státy, které vstoupily do EU v roce 2007) spolu s dodatečnými kvótami přidělenými do roku 2009/10. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA III ROZDĚLENÍ ČLENSKÝCH STÁTŮ PODLE KOMBINOVANÉ RENTABILITY A KVÓTY NA CUKR, KTERÉ SE VZDALY Zdroj: Komise (oddělení C.5 GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova). (v tunách bílého cukru) | Členský stát | Úroveň kombinované rentability [1] | Skutečný dopad reformy | Původní kvóta [2] | Kvóta, které se členské státy vzdaly, v prvních dvou letech | Kvóta, které se členské státy vzdaly na rok 2008/09 [3] | Procento původní kvóty, které se členské státy vzdaly | Procento celkové kvóty, které se členské státy vzdaly | Kvóta k dispozici od roku 2009/10 | (A) | (B) | (C) | (D) = (B+C)/(A) | (E) = (B+C)/ (B celkem + C celkem) | (F) = A+B+C | Irsko | Nízká | 2143923 | –1 216376 | –260 466 | 68,9 % | 28,2 % | 667081 | Řecko | Itálie | Portugalsko (pevninské) | Česká republika | Střední | 2923655 | –566 062 | –725 282 | 44,2 % | 24,7 % | 1632311 | Dánsko | Španělsko [3] | Lotyšsko | Litva | Maďarsko | Slovensko | Slovinsko | Finsko | Belgie | Vysoká | 12895381 | –42 562 | –2 410358 | 19,0 % | 46,9 % | 10442461 | Německo | Francie (metropolitní) | Nizozemsko | Rakousko | Polsko | Švédsko | Spojené království | Ostatní členské státy [4] | Nezahrnuty | 604114 | 0 | –9 227 | 1,5 % | 0,2 % | 594887 | CELKEM | 18567073 | –1 825000 | –3 405333 | 28,2 % | 100,0 % | 13336740 | [1] Rozdělení členských států podle kombinované rentability, která by ovlivnila pravděpodobné snížení jejich výroby cukru (tabulka 3 v dokumentu Komise "Aktualizace posouzení dopadů" [SEK(2003) 1022]). [2] "Původní kvóta" se rovná původní kvótě přidělené členských státům podle přílohy III nařízení (ES) č. 318/2006 na rozpočtový rok 2006/07 spolu s dodatečnými kvótami zakoupenými v letech 2006/07 a 2007/08. [3] Kvóty ve výši 132 106 tun, kterých se vzdali výrobci ve Španělsku za hospodářský rok 2009/10, jsou zahrnuty do roku 2008/09. [4] "Ostatní členské státy" zahrnují Rumunsko, Bulharsko, francouzské zámořské departementy a autonomní oblast Azory. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA IV PŘEHLED DOSTUPNÉ PODPORY PRO VÝROBCE A JEJICH PŘÍMÝCH NÁKLADŮ NA UZAVŘENÍ ZÁVODŮ Zdroj: Restrukturalizační plány a (závěrečné) zprávy o pokroku předložené výrobci v kontrolovaných členských státech. Kontrolovaný členský stát | Česká republika | Německo | Irsko | Řecko [1] | Španělsko | Francie | Itálie | Polsko | Počet uzavřených závodů | 3 | 5 | 1 | 2 | 7 | 5 | 14 | 8 | (A)Množství kvót na cukr, kterých se výrobci vzdali uzavřením závodů (v tis. tun bílého cukru) | 102 | 736 | 199 | 159 | 498 | 651 | 1049 | 296 | (v mil. EUR) | (B)Celková dostupná restrukturalizační podpora pro výrobce, včetně zpětné platby za uzavřené závody | 58 | 415 | 127 | 72 | 277 | 358 | 666 | 166 | (C)Celkové přímé náklady na uzavření závodu [2] | 48 | 178 | 172 | 21 | 266 | 104 | 450 | 98 | náklady na odpis dlouhodobého majetku a nepoužitelných zásob | 22 | 67 | 108 | 4 | 165 | 42 | 237 | 51 | sociální náklady (propouštění, důchody, odborná příprava, přeřazení na jiná pracovní místa) | 8 | 49 | 42 | 5 | 62 | 37 | 67 | 15 | náklady na demontáž a další náklady na uzavření závodu | 18 | 62 | 22 | 12 | 39 | 25 | 146 | 32 | Rozdíl mezi restrukturalizační podporou a přímými náklady na uzavření závodu (B – C) | 10 | 237 | –45 | 51 | 11 | 254 | 216 | 68 | Restrukturalizační podpora na tunu, které se výrobce vzdal, po odečtení přímých nákladů na uzavření závodu (B – C) / A | 98 | 322 | –226 | 321 | 22 | 390 | 206 | 230 | [1] Tyto dva závody by měly být přebudovány na jednotky pro výrobu biomasy (byla předložena žádost pouze o podporu pro částečnou demontáž). [2] Ušlý budoucí zisk nebyl považován za přímé náklady na uzavření závodů. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA V PROVÁDĚNÍ DIVERZIFIKAČNÍ PODPORY Zdroj: Komise (oddělení C GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova). (v EUR) | Členský stát | Diverzifikační podpora přidělená v období 2006–2010 [1] | Diverzifikační podpora | Dodatečná diverzifikační podpora | Celkem | (A) | (B) | (C) | (D) = (B)+(C) | Belgie | 19328991 | 0 | 19328991 | Bulharsko | 445738 | 445738 | 891475 | Česká republika | 11220772 | 0 | 11220772 | Dánsko | 7511785 | 0 | 7511785 | Německo | 71025341 | 0 | 71025341 | Irsko | 21818970 | 21818970 | 43637940 | Řecko | 17388600 | 8694300 | 26082900 | Španělsko | 46394042 | 23197021 | 69591063 | Francie (metropolitní) | 64126854 | 0 | 64126854 | Itálie | 111018706 | 55509353 | 166528059 | Lotyšsko | 7282298 | 7282298 | 14564595 | Litva | 1947100 | 0 | 1947100 | Maďarsko | 29955623 | 22466717 | 52422341 | Nizozemsko | 11870109 | 0 | 11870109 | Rakousko | 5138833 | 0 | 5138833 | Polsko | 34412305 | 0 | 34412305 | Portugalsko (pevninské) | 7398621 | 7398621 | 14797242 | Rumunsko | 419772 | 0 | 419772 | Slovinsko | 5800544 | 5800544 | 11601087 | Slovensko | 10829743 | 5414871 | 16244614 | Finsko | 6985820 | 0 | 6985820 | Švédsko | 9372676 | 0 | 9372676 | Spojené království | 15477000 | 0 | 15477000 | CELKEM | 517170242 | 158028432 | 675198674 | [1] Diverzifikační podpora představuje jak diverzifikační podporu (článek 6 nařízení (ES) č. 320/2006), tak dodatečnou diverzifikační podporu (článek 7 nařízení (ES) č. 320/2006). -------------------------------------------------- PŘÍLOHA VI PŘÍKLADY ODLIŠNÝCH KRITÉRIÍ PRO PŘIDĚLOVÁNÍ DIVERZIFIKAČNÍ PODPORY V RŮZNÝCH ČLENSKÝCH STÁTECH Diverzifikační podpora se v různých členských státech přidělovala podle mnoha rozdílných kritérií, například: - v Irsku se veškerá diverzifikační podpora poskytovala pěstitelům, kteří přišli o svá dodavatelská práva, aniž museli prokazovat jakékoli náklady na diverzifikaci, - v České republice pěstitelé také obdrželi veškerou diverzifikační podporu, která však byla omezena na část nákladů na nově pořízené zemědělské stroje, - v Itálii a Polsku byla diverzifikační podpora přidělována na diverzifikační projekty, které prováděli pěstitelé a další typy příjemců, především malé a střední podniky, - ve Francii, Německu a Španělsku přidělovaly regionální orgány diverzifikační podporu na různá opatření typu rozvoje venkova, pěstitelům, malým a středním podnikům a místním orgánům. -------------------------------------------------- PŘÍLOHA VII GLOSÁŘ DŮLEŽITÝCH POJMŮ A ZKRATEKAKT: AFRIKA, KARIBIK A TICHOMOŘÍ. AKT : Afrika, Karibik a Tichomoří. Bioetanol z cukrové třtiny nebo řepy : získává se po kvašení surové šťávy (ihned po extrakci z cukrové třtiny nebo cukrové řepy) nebo těžké šťávy (výsledek dalšího zpracování včetně koncentrační fáze, která umožňuje okamžité uskladnění) a destilaci. Součástí výrobního procesu není výroba cukru v pevné podobě. Bioetanol lze získávat i z jiných plodin a lze jej využít jako palivo nebo palivovou přísadu. Cukr C : viz heslo kvóty A, B a tzv. cukr C. Cukr, surový a bílý : bílý cukr se definuje jako cukr s obsahem sacharózy (chemicky čistá molekula, která tvoří cukr) nejméně 99,5 %. Surový cukr standardní jakosti má obsah sacharózy 96 %, ačkoli obvykle bývá vyšší, a má světle béžovou až středně hnědou barvu. Surový cukr se obyčejně vyrábí z cukrové třtiny, zatímco bílý cukr se získává buď přímo zpracováním cukrové řepy nebo cukrové třtiny, nebo dalším zpracováním (rafinováním) surového cukru. Bílý cukr je standardní forma pro spotřebu, avšak používá se i menší množství surového cukru (hlavně kvůli barvě nebo chuti cukrové třtiny). Dovozní cla : mechanismus tržní podpory, která spočívá ve výběru přesně stanovené daně z množství dovážených ze světového trhu, takže jejich cena je ve srovnání s domácí produkcí vyšší. Podle vícestranné obchodní dohody z roku 1995 byla dovozní cla u světového obchodu se zemědělskými výrobky částečně odstraněna a ve Světové obchodní organizaci (WTO) probíhají jednání o dalším zrušení cel. DSB : Orgán pro řešení sporů (Dispute Settlement Body) Světové obchodní organizace (WTO). Intervence (veřejné skladování) : mechanismus tržní podpory, který umožňuje výrobcům prodávat zemědělský produkt v členském státě (intervenční agentuře) za cenu stanovenou v nařízení Rady. Tato intervenční cena pak platí na domácím trhu jako minimální cena. Původně byla pro tento mechanismus způsobilá neomezená množství produktů. Pokud jde o odvětví cukru, reforma z roku 2006 mechanismus nejprve omezila na určitá stanovená množství podléhající snížené ceně a pak mechanismus zrušila. Inulin a inulinový sirup : inulin je vláknina (tvořená řetězcem molekul fruktózy) přítomná v řadě rostlin. Průmyslově se extrahuje z kořene čekanky. Fruktóza se získává hydrolýzou a výsledek tohoto procesu, sladidlo zvané inulinový sirup, je zahrnuto do společné organizace trhů v odvětví cukru v EU. Jeho výrobní kvóta v roce 2006 činila asi 321 000 tun (tržní podíl 1,5 %). Poznámka: Inulin nesouvisí s inzulinem, což je hormon přispívající ke kontrole hladiny cukru v krvi. Izoglukóza : označovaná též jako HFCS (sirup s vysokým obsahem fruktózy – high fructose corn sirup), je sladidlo, které se získává zpracováním glukózy, přičemž část se přeměňuje na fruktózu, čímž se získává sirup podobný sirupu, který vzniká při hydrolýze cukru (při níž se sacharóza přeměňuje na své složky glukózu a fruktózu). Standardně obsahuje 42 % a 55 % fruktózy. Glukóza používaná k tomuto účelu je rovněž sladidlem, které má konkrétní využití v potravinářství. Získává se zpracováním škrobu, který se obvykle extrahuje z kukuřice, avšak ve škrobárenském průmyslu se může využívat i pšenice nebo brambory. Jelikož je izoglukóza ve významných využitích, například u nealkoholických nápojů, konkurentem cukru, je zahrnuta do společné organizace trhů v odvětví cukru v EU: její výrobní kvóta po reformě byla asi 508 000 tun (tržní podíl pod 3 % v EU-25). Kvóty (výrobní kvóty) : mechanismus tržní podpory, jehož cílem je v podstatě zabránit nadbytkům tím, že se každému výrobci přidělí omezený tržní podíl. Výroba nad stanovenou kvótu může podléhat pokutám nebo povinnému skladování nebo může být způsobilá pro zvláštní použití (například nedotovaný vývoz, jak tomu je v odvětví cukru). V odvětví cukru lze kvóty převádět mezi výrobci v tomtéž členském státě (v přiměřeném rozsahu), nikoli však mezi výrobci z různých členských států. Kvóty A, B a tzv. cukr C : vztahují se k režimu kvót před reformou z roku 2006. Kvóty A zhruba odpovídaly spotřebním potřebám Evropského společenství a kvóty B, stanovené pevnou procentní sazbou z kvóty A, odpovídaly množstvím, která bylo možno vyvážet s vývozními náhradami. Kvóty B podléhaly značně vysoké dávce z výroby, která sloužila k financování nákladů na vývozní náhrady, zatímco kvóty A podléhaly dávce mnohem nižší. Výroba nepodléhající kvótám, tzv. cukr C, byl cukr, jehož objem výroby přesahoval celkový součet kvót a A a B a který se vyvážel bez náhrady. Minimální cena cukrové řepy : v nařízení Rady (ES) č. 318/2006 se stanoví minimální cena cukrové řepy a výrobcům cukru se ukládá povinnost platit pěstitelům cukrové řepy cenu, která nebude nižší než cena za cukrovou řepu standardní jakosti vhodnou ke zpracování na cukr podléhající kvótám. Minimální cena vychází z referenční ceny cukru. Cílem mechanismu je, aby z tržní podpory pro cukr měli užitek zemědělci. Přímé platby : platby vyplácené přímo zemědělcům v rámci režimu podpory příjmů (jako režim jednotné platby uvedený v příloze I nařízení Rady (ES) č. 1782/2003). Tyto platby mohou být vázané (tj. spojené s určitou produkcí), nebo oddělené, založené na nárocích vycházejících z příjmů během minulých referenčních období. Referenční cena cukru : referenční ceny byly stanoveny v nařízení Rady (ES) č. 318/2006 pro surový cukr a pro bílý cukr. Nejedná se o ceny garantované výrobcům, avšak Komise může zavést určitá opatření tržní podpory, když se skutečné tržní ceny od referenční ceny liší o více než určité procento. Řepný cukr a třtinový cukr : cukr se vyrábí buď z cukrové řepy, nebo cukrové třtiny. Cukrová třtina (druh rákosu) se obvykle pěstuje v tropických oblastech a cukrová řepa (kořen) tradičně v oblastech mírného podnebí, i když roste zájem o šíření tropické cukrové řepy. Maximální výtěžnost cukru na hektar je potenciálně vyšší u cukrové třtiny, což lze však částečně vyvážit kratším výrobním cyklem cukrové řepy. V současnosti se 80 % cukru na světě vyrábí z cukrové třtiny. SZP : Společná zemědělská politika. Tržní podpora : udržuje cenu zemědělských produktů na domácím trhu na vyšší úrovni, než jaká by byla výsledkem působení tržních sil na světovém trhu (jinak než přímá podpora příjmů). Za tímto účelem byla použita opatření jako dovozní cla, vývozní náhrady a intervence prostřednictvím veřejného skladování. V předchozích reformách SZP i v reformě trhu s cukrem z roku 2006 se míra tržní podpory snížila a snížení bylo vyrovnáno přímo podporou zemědělců, například režimem jednotné platby. Vše kromě zbraní (Everything but arms) (EBA) : jednostranná iniciativa, kterou přijala Rada nařízením (ES) č. 416/2001. Umožňuje bezcelní a bezkvótový přístup na evropský trh pro všechny výrobky, s výjimkou zbraní a střeliva, pocházející z nejméně rozvinutých zemí (jedná se o kategorii zemí, kterou na základě zvláštních ukazatelů rozvoje stanovila OSN). Iniciativa je začleněna do víceletého systému všeobecných celních prefe