Aby bylo možné dostatečným způsobem odstranit nedostatky stávajícího systému (vnitrostátní posouzení rizik a národní plány), je nutné posílit regionální spolupráci a zavést určité standardy na úrovni EU, což rovněž umožní řešit problémy na regionální úrovni, aniž by bylo nutné jednat příliš normativně. Přístup navržený v návrhu nařízení je proto přiměřený (viz rovněž posouzení dopadů, s. 34–46 a s. 50).

Dosud nebylo vynaloženo veškeré úsilí, aby byl plně využit potenciál účinnějších a méně nákladných opatření vycházejících z regionální spolupráce, což poškozuje zákazníky v EU. Zátěžový test ukázal, že pro zabezpečení dodávek plynu jsou mimořádně důležité funkční trhy, a zároveň při něm vyšlo najevo, že bezpečnost dodávek mohou výrazně posílit i řádně koordinovaná opatření členských států, a to zejména ve stavu nouze. To se týká lepší koordinace nejen vnitrostátních opatření ke zmírnění dopadů v případě nouze, ale také vnitrostátních preventivních opatření, např. návrhů na lepší koordinaci vnitrostátních politik týkajících se skladování nebo LNG, které mohou mít v určitých regionech strategický význam. Spolupráce by rovněž měla být rozšířena na konkrétní opatření na podporu solidarity mezi členskými státy v otázkách bezpečnosti dodávek.

Sílící vzájemná propojenost trhů s plynem v EU a přístup k dodávkám plynu „založený na koridorech“, který umožňuje zpětné toky v propojovacích plynových vedeních, vyžadují koordinovaná opatření. Bez takovéto koordinace budou mít vnitrostátní opatření k zabezpečení dodávek plynu pravděpodobně nepříznivý dopad na jiné členské státy či na bezpečnost dodávek na úrovni EU. Riziko vážného narušení dodávek plynu do EU není omezeno hranicemi států a mohlo by ovlivnit více členských států, ať přímo, nebo nepřímo. Situace, jako byla studená vlna v roce 2012 a zátěžový test v roce 2014, ukázaly, že koordinovaná akce a solidarita mají zcela zásadní význam. Vzhledem k důkazům o tom, že vnitrostátní přístupy nedokáží zajistit optimální opatření a prohlubují dopad krize, je potřeba akce EU zcela jasná. Opatření přijaté v jedné zemi může způsobit nedostatek plynu v sousedních zemích. Např. omezení, která Bulharsko v únoru 2012 uložilo na vývoz elektřiny, měla nepříznivý dopad na elektroenergetické a plynárenské odvětví v Řecku.

Z veřejné konzultace zúčastněných stran, která se konala od 15. ledna do 8. dubna 2015, vzešlo 106 reakcí. To znamená, že lze mít za to, že byl osloven velmi široký okruh respondentů. I když většina z nich pocházela ze soukromého sektoru a ze sdružení spotřebitelů a regulačních či průmyslových sdružení, konzultace se rovněž zúčastnil poměrně vysoký počet veřejných orgánů.

Ze zátěžového testu, který byl proveden v létě 2014, vyšlo najevo, že vážné narušení dodávek plynu z východu (tedy Ruska) by stále mohlo mít vážné dopady v celé EU. Některé oblasti, zejména ve východní Evropě, by v důsledku nedostatku plynu pocítily vážné ekonomické a sociální dopady. Kromě toho během studené vlny v roce 2012 vzrostla velkoobchodní cena plynu na denních trzích v evropských uzlech o více než 50 % ve srovnání s úrovněmi, které byly evidovány před studenou vlnou. V Itálii vzrostly ceny z 38 EUR/MWh na 65 EUR/MWh, ve Spojeném království, Německu a Rakousku vzrostly z 23 EUR/MWh na 38 EUR/MWh.

Plány podle tohoto nařízení by měly být soudržné se strategickým plánováním a nástroji pro podávání zpráv v rámci energetické unie. Plány pro stav nouze a plány preventivních opatření, které mají být vypracovány podle tohoto nařízení, však nejsou politické dokumenty, které by vymezovaly strategické politické volby. Jsou technické povahy a jejich účelem je zabránit tomu, aby propukaly stavy nouze nebo aby se tyto stavy vyostřovaly, případně mají zmírňovat jejich účinky.

Administrativní zátěž nevyhnutelně vzroste, i když budou národní plány nahrazeny regionálními, čímž se zabrání zdvojování úkolů. Rovněž by bylo možné tvrdit, že dosažení dohody o plánech na regionální úrovni bude pravděpodobně zdlouhavější a bude vyžadovat dodatečná ujednání. Z toho důvodu a s cílem omezit dodatečnou zátěž by regionální posouzení rizik a regionální plány mohly být aktualizovány každé čtyři rok místo dvou let, jak je tomu podle stávajícího nařízení.

Možnost 3 pravděpodobně pomůže zlepšit fungování jednotného trhu s energií. Navržená opatření výrazně sníží riziko, že vnitrostátní opatření k zabezpečení dodávek naruší hospodářskou soutěž nebo budou diskriminační vůči osobám s jinou státní příslušností. Zaprvé, povinná posouzení dopadů nových netržních opatření, která mají členské státy přijmout, by měla zabránit tomu, aby v platnost vstupovala škodlivá opatření a byla součástí plánů. Platná opatření budou také podrobena kontrole jinými členskými státy v daném regionu. To by mělo pomoci zabránit situaci, kdy by opatření přijatá v jedné zemi měla negativní vedlejší účinky na sousední země. Zadruhé, vzájemné hodnocení a dohled ze strany Komise by měly pomoci určit a vyloučit veškeré problémy, které vznikají v důsledku opatření k zabezpečení dodávky.

Možnost 3 by celkově vzato měla být přínosná pro účastníky trhu i spotřebitele. Lepší dohled nad opatřeními týkajícími se standardu pro dodávky zaručí, že je tento standard plněn transparentním a hospodárným způsobem. Mnoho respondentů z oblasti průmyslu při veřejné konzultaci požadovalo, aby byla zajištěna větší transparentnost a řádně zdůvodněná opatření, která by byla pravidelně podrobována přezkumu či testu.

Nástroje politiky, které náklady pravděpodobně ovlivní více, spočívají ve zdokonalení výpočtů N-1 a závazcích ohledně zpětného toku. Pokud jde o standard N-1, je však nepravděpodobné, že by zdokonalení vzorce vedlo k tomu, že by u státu plnícího požadavky vyšel výsledek, že je neplní, čímž by byl dán podnět k povinným investicím. Je zachována možnost vyhovět standardu N-1 prostřednictvím opatření na straně poptávky. Vylepšený výpočet N-1 by mohl zvýšit investice, vycházel by však z posudku provedeného daným členským státem a z lepšího přehledu o skutečné kapacitě. Proto se zdá, že jde o hospodárné opatření vzhledem k přínosům spojeným s lepší diagnózou odvětví prostřednictvím minimální investice (např. skutečný přínos skladovacích zařízení díky realističtějšímu odhadu měr odběru v závislosti na objemu skladovaného plynu). Dodatečné náklady by neměl představovat ani hydraulický výpočet, jelikož provozovatelé přepravních soustav disponují nástroji, s jejichž pomocí mohou taková posouzení provádět. Simulace na úrovni EU mohou být prováděny Evropskou sítí provozovatelů plynárenských přepravních soustav (síť ENTSOG) v rámci každoročních letních a zimních výhledů dodávek požadovaných nařízením (ES) č. 715/2009. Mohou pomoci určit hospodárná opatření s cílem minimalizovat potenciální negativní dopady.

Celkový dopad na náklady a ceny bude velice omezený. Některé návrhy jsou koncipovány tak, aby se zamezilo zbytečným nákladům a byly využity synergie mezi opatřeními na zlepšení bezpečnosti dodávek. Tím by se měly snížit celkové náklady na rámec pro bezpečnost dodávek všem zákazníkům. Opatření jako např. regionální posouzení rizik, regionální plány nebo ustanovení o smlouvách náklady výrazně nezvýší. Mohla by mít určitý dopad z hlediska administrativní zátěže.

Např. severozápadní region (Spojené království a Irsko) vychází ze stávající spolupráce mezi oběma zeměmi. Navrhovaná koncepce většiny regionů je zdůvodněna modelem dodávek v případě přerušení dodávek z Ruska (jižní koridor pro přepravu plynu, středo-východní, jiho-východní, baltský trh s energií I a II). Složení regionu severních a jižních zemí západní Evropy (Belgie, Francie, Lucembursko, Španělsko, Nizozemsko a Portugalsko) odráží skutečnost, že trh s plynem v této části EU je vyspělý a řádně rozvinutý. To se může ukázat jako nejlepší způsob, jak se vyhnout stavu nouze nebo zmírnit jeho dopad v případě, že by nastal.

- Jako základ pro regionální spolupráci obsahuje příloha I nařízení návrh, který znázorňuje složení regionů na základě kritérií stanovených v čl. 3 odst. 7 (tzn., jak je navrženo v mapě v rámci možnosti 2 v posouzení dopadů). Podle názoru Komise je tento návrh nejlepším způsobem, jak zaručit bezpečnou dodávku plynu v případě, že nastane stav nouze. V co největší možné míře vychází ze stávajících struktur pro regionální spolupráci, které zřídily členské státy a Komise, zejména regionálních skupin zřízených podle nařízení 347/2013, kterým se stanoví hlavní směry pro transevropské energetické sítě (nařízení TEN-E). Jelikož však toto nařízení a nařízení TEN-E mají odlišné cíle, velikost a složení regionálních skupin se změnily. Pro účely tohoto nařízení by měla být při definování regionálních skupin zohledněna tato kritéria, definovaná v čl. 3 odst. 7: modely dodávky, stávající a plánovaná propojení a propojovací kapacita mezi členskými státy, vývoj a vyspělost trhu, stávající struktury pro regionální spolupráci a počet členských států v regionu, který by měl být omezený, aby ujednání fungovala.

Komise bude sledovat, jak členské státy provádějí změny, které byly zavedeny nařízením o zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu. Silnější zapojení společně s pravomocemi v oblasti dohledu a sledování by měly zaručit, že jsou předpisy lépe dodržovány v celé EU. V případě potřeby nabídne Komise členským státům pomoc s prováděním nezbytných změn v právních předpisech, a to prostřednictvím workshopů se všemi členskými státy nebo dvoustranných setkání, pokud o to některý ze států požádá. Bude-li to nezbytné, Komise uplatní postup stanovený v článku 258 SFEU, jestliže členský stát nebude plnit svoji povinnost ohledně provádění a uplatňování práva Evropské unie.

7. Uplatňování nařízení mezi smluvními stranami Energetického společenství a členskými státy EU. Přepracované nařízení bude vymezovat konkrétní závazky přeshraniční povahy členských států EU vůči smluvním stranám; následně by měl být v rámci Energetického společenství přijat společný akt, kterým se nařízení v Energetickém společenství přijme a začlení do něj a který zavede vzájemné povinnosti smluvních stran Energetického společenství ve vztahu k členským státům. Tyto povinnosti budou platit teprve na základě rozhodnutí, kterým Komise platnost vzájemných povinností smluvní strany a členských států potvrdí. Povinnosti se budou týkat rámce pro posouzení rizik, předcházení rizikům a nouzových opatření.

(4)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 994/2010 ze dne 20. října 2010 o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu již mělo významný příznivý dopad na situaci Unie, pokud jde o bezpečnost dodávek plynu, a to jak z hlediska přípravy, tak zmírnění. Členské státy jsou nyní lépe připraveny čelit krizi dodávek, neboť se od nich vyžaduje, aby připravovaly plány obsahující preventivní opatření a opatření pro stav nouze, a jsou nyní také lépe chráněny, neboť musejí splnit řadu povinností ohledně kapacity infrastruktury a dodávek plynu. Zpráva o provádění nařízení (EU) č. 994/2010 z října 2014 však poukázala na oblasti, v nichž by bezpečnost dodávek v Unii pomohlo dále zvýšit zlepšení uvedeného nařízení.

(3)Toto nařízení má zaručit, že pokud nastanou náročné klimatické podmínky a dojde-li k přerušení dodávek plynu, budou přijata všechna nezbytná opatření k zajištění nepřerušených dodávek plynu v celé Unii. Těchto cílů by mělo být dosaženo prostřednictvím co nejhospodárnějších opatření a tak, aby nebyly narušeny trhy s energií.

(25)V případě krizové situace v oblasti dodávek by měly mít tržní subjekty dostatečnou příležitost reagovat na situaci prostřednictvím tržních opatření. Pokud byla tržní opatření vyčerpána a stále nejsou dostatečná, měly by členské státy a jejich příslušné orgány přijmout opatření s cílem odstranit nebo zmírnit dopady dané krize v oblasti dodávek plynu.

(24)Proto by měly být přesně vymezeny úlohy a odpovědnost všech plynárenských podniků a příslušných orgánů, aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu s plynem, a to zejména v případě přerušení dodávek a v případě krizí. Tyto úkoly a odpovědnost by měly být stanoveny tak, aby se zajistilo, že je dodržován tříúrovňový přístup, který zahrnuje nejprve příslušné plynárenské podniky a průmysl, potom členské státy na vnitrostátní a regionální úrovni, a konečně Unii. Toto nařízení by mělo umožnit plynárenským podnikům a odběratelům spoléhat se v případě přerušení dodávek co nejdéle na tržní mechanismy. Mělo by však rovněž stanovit mechanismy, které lze použít, pokud již trhy samy nedokážou na přerušení dodávek plynu přiměřeně reagovat.

(23)Aby se zaručila maximální připravenost, a zamezilo se tak přerušení dodávek a aby se zmírnily dopady takového přerušení, pokud by i přesto nastalo, musejí příslušné orgány v daném regionu po konzultaci zúčastněných stran vypracovat plány preventivních opatření a plány pro stav nouze. Regionální plány by měly zohlednit konkrétní okolnosti každého členského státu. Měly by jasně definovat úlohy a odpovědnost plynárenských podniků a příslušných orgánů. Vnitrostátní opatření, která mají být formulována, by měla v plném rozsahu zohledňovat regionální opatření vymezená v plánu preventivních opatření a plánu pro stav nouze. Měla by být koncipována tak, aby vnitrostátní rizika eliminovala způsobem, jenž v plné míře využívá příležitosti, které nabízí regionální spolupráce. Plány by měly mít technickou a provozní povahu a měly by pomoci zabránit výskytu či vyostření stavu nouze a zmírnit jeho účinky. Plány by měly zohledňovat bezpečnost elektroenergetických soustav a být soudržné se strategickým plánováním a nástroji pro podávání zpráv v rámci energetické unie.

(21)Při provádění komplexního posouzení rizik na regionální úrovni by příslušné orgány měly posoudit přírodní, technologická, obchodní, finanční, sociální, politická a tržní a jakákoli další relevantní rizika, případně rovněž riziko přerušení dodávek od jediného největšího dodavatele. Všechna rizika by měla být řešena pomocí účinných, přiměřených a nediskriminačních opatření, která budou rozpracována v plánu preventivních opatření a plánu pro stav nouze. Výsledky posouzení rizik by měly rovněž přispět k posouzení všech rizik závažných nebezpečí podle článku 6 rozhodnutí č. 1313/2013/EU.

(20)Aby se umožnila regionální spolupráce, měly by členské státy v každém regionu zřídit mechanismus spolupráce. Takový mechanismus nebo mechanismy by měly být vyvinuty tak, aby poskytovaly dostatečný čas na posouzení rizik a přípravu smysluplných plánů na regionální úrovni. Členské státy se mohou dle vlastního uvážení dohodnout na mechanismu spolupráce, který je pro daný region nejvhodnější. Komise by měla celý proces usnadňovat a zajišťovat sdílení osvědčených postupů při organizaci regionální spolupráce, např. střídavé koordinační úlohy v regionu s odpovědností za přípravu různých dokumentů, nebo vytvoření speciálních subjektů. Nebude-li dosaženo dohody o mechanismu spolupráce, může vhodný mechanismus spolupráce pro daný region navrhnout Komise.

(19)Pro účely tohoto nařízení by proto měla být při definování regionálních skupin zohledněna tato kritéria: modely dodávky, stávající a plánovaná propojení a propojovací kapacita mezi členskými státy, vývoj a vyspělost trhu, stávající struktury pro regionální spolupráci a počet členských států v regionu, který by měl být omezený, aby se zaručilo, že je skupina jen tak velká, aby ji bylo možné řídit.

(18)Regiony je třeba v co největší možné míře definovat na základě stávajících struktur pro regionální spolupráci, které zřídily členské státy a Komise, zejména regionálních skupin zřízených podle nařízení (EU) č. 347/2013, kterým se stanoví hlavní směry pro transevropské energetické sítě (nařízení TEN-E). Jelikož však toto nařízení a nařízení TEN-E mají různé cíle, mohou se příslušné regionální skupiny lišit co do velikosti a struktury.

(17)Regionální přístup k posuzování rizik a definování a přijímání preventivních a zmírňujících opatření umožňuje koordinovat úsilí a je značně přínosný z hlediska účinnosti opatření a optimalizace zdrojů. To platí zejména pro opatření, která mají za velice náročných podmínek zaručit nepřetržité dodávky chráněným zákazníkům, a opatření, která mají zmírnit dopad stavu nouze. Posouzení provázaných rizik na regionální úrovni, které je jak komplexnější, tak přesnější, zaručí, že jsou členské státy na krize lépe připraveny. Kromě toho koordinovaný a předem odsouhlasený přístup k bezpečnosti dodávek během stavu nouze zaručuje jednotnou reakci a snižuje riziko negativních vedlejších účinků, které by čistě vnitrostátní přístupy mohly vyvolat v sousedních zemích.

(16)Nařízení stanoví standardy pro bezpečnost dodávek, které jsou dostatečně harmonizované a pokrývají alespoň situaci, která nastala v lednu 2009, kdy byly přerušeny dodávky plynu z Ruska. Tyto standardy zohledňují rozdíly mezi členskými státy, povinnosti veřejné služby a opatření na ochranu zákazníků uvedená v článku 3 směrnice 2009/73/ES. Standardy pro bezpečnost dodávek by měly být stabilní, aby zajišťovaly nezbytnou právní jistotu, měly by být jasně definovány a neměly by pro plynárenské podniky představovat zbytečnou a nepřiměřenou zátěž. Měly by také zaručovat, že plynárenské podniky v Unii mají k zákazníkům v jednotlivých státech rovnocenný přístup.

(14)Nařízení (EU) č. 994/2010 vyžaduje, aby provozovatelé přepravní soustavy umožnili permanentní obousměrnou kapacitu ve všech přeshraničních propojeních mezi členskými státy, pokud jim nebyla z této povinnosti udělena výjimka. Cílem je zaručit, aby byly při plánování nového propojovacího vedení vždy zohledněny možné přínosy permanentní obousměrné kapacity. Obousměrnou kapacitu lze však použít k dodávkám plynu jak do sousedního členského státu, tak do dalších států podél koridoru pro dodávky plynu. Přínosy, které má umožnění permanentní obousměrné kapacity pro bezpečnost dodávek, je tudíž třeba v duchu solidarity a posílené spolupráce vnímat v širším kontextu. Při úvahách o tom, zda zavést obousměrnou kapacitu, by proto měla být provedena analýza nákladů a přínosů, která zohledňuje celý přepravní koridor. Od příslušných orgánů by se proto mělo vyžadovat, aby na základě výsledků regionálních posouzení rizik znovu přezkoumaly výjimky udělené podle nařízení (EU) 994/2010.

(13)Standard pro infrastrukturu by měl členské státy přimět k zachování minimální úrovně infrastruktury, aby se v systému zaručil určitý stupeň záložní kapacity pro případ narušení jediné největší infrastruktury. Jelikož analýza odkazem na ukazatel N-1 představuje přístup založený čistě na kapacitě, výsledky výpočtu N-1 by měly být doplněny podrobnou analýzou, která zachycuje též toky plynu.

(9)V duchu solidarity by základní zásadou tohoto nařízení měla být regionální spolupráce mezi veřejnými orgány a plynárenskými podniky, aby bylo možné v každém regionu určit relevantní rizika a optimalizovat přínosy koordinovaných opatření z hlediska zmírnění těchto rizik a provádět co nejhospodárnější opatření pro spotřebitele v Unii.

(26)Kdykoli hodlají členské státy zavést netržní opatření, měl by k nim být přiložen popis jejich hospodářského dopadu. Tím se zaručí, že zákazníci mají informace o nákladech na takováto opatření, které potřebují znát, a že jsou opatření transparentní, zejména pokud jde o jejich podíl na ceně plynu.

(27)V březnu 2015 Evropská rada vyzvala, aby byly v naprostém souladu s pravidly Světové obchodní organizace (WTO) a Unie pro hospodářskou soutěž posouzeny možnosti dobrovolných mechanismů agregace poptávky. To by členským státům a plynárenským podnikům umožnilo využít potenciální přínosy, které plynou z kolektivního nákupu zemního plynu jakožto způsobu, jak se v souladu s uvedenými pravidly vyrovnat s nedostatečnými dodávkami plynu.

(28)Opatření na straně poptávky, např. přechod na jiné palivo nebo omezení dodávky plynu velkým průmyslovým spotřebitelům v ekonomicky efektivním pořadí, mohou sehrát cennou úlohu při zaručení energetické bezpečnosti, pokud je lze uplatnit rychle, a mohou výrazně snížit poptávku v reakci na přerušení dodávek. Je třeba vyvinout větší úsilí o propagaci účinného využívání energie, a to zejména v případech, kdy je třeba přijmout opatření na straně poptávky. Musí se zohlednit dopad všech navržených opatření na straně poptávky a nabídky na životní prostředí, přičemž se pokud možno upřednostní opatření, která mají na životní prostředí nejmenší dopad. Zároveň se musí zohlednit aspekty týkající se bezpečnosti dodávek a konkurenceschopnosti.

(29)Při přípravě a provádění plánů preventivních opatření a plánů pro stav nouze by příslušné orgány měly mít soustavně na paměti bezpečný provoz plynárenské soustavy na regionální i vnitrostátní úrovni. Musejí v těchto plánech řešit a určit technická omezení, která mají vliv na provoz soustavy, včetně technických a bezpečnostních důvodů pro snížení toků během stavu nouze.

(30)Do některých oblastí Unie je dodáván plyn s nízkou výhřevnou hodnotou. Z důvodu jeho vlastností nelze tento plyn využívat v zařízeních, která jsou určena pro plyn s vysokou výhřevnou hodnotou. Je však možné využívat plyn s vysokou výhřevnou hodnotou v zařízeních určených pro plyn s nízkou výhřevnou hodnotou, pokud byl na něj přeměněn, například přidáním dusíku. Specifické vlastnosti plynu s nízkou výhřevnou hodnotou by měly být vzaty v úvahu na celostátní a regionální úrovni a měly by být zohledněny v posouzení rizik a v plánech preventivních opatření a plánech pro stav nouze.

(31)Je nutné zaručit předvídatelnost akce, kterou je třeba provést za stavu nouze, což všem účastníkům trhu poskytne dostatečný prostor k reakci a také k tomu, aby se na takovéto okolnosti připravili. Obecně platí, že by se příslušné orgány proto měly řídit svým plánem pro stav nouze. V řádně zdůvodněných mimořádných případech by jim však mělo být umožněno přijímat opatření, která se od těchto plánů odchylují. Je také důležité zvýšit transparentnost a předvídatelnost způsobu, jímž jsou stavy nouze ohlašovány. V tomto ohledu mohou sehrát důležitou úlohu informace o pozici systému vyrovnávání (celkový status přepravní soustavy), pro který je stanoven rámec nařízením Komise (EU) č. 312/2014. Tyto informace by měly být k dispozici příslušným orgánům a vnitrostátním regulačním orgánům, jestliže tyto regulační orgány nefungují jako příslušný orgán v reálném čase.

(32)Plány preventivních opatření a plány pro stav nouze by měly být pravidelně aktualizovány a zveřejňovány. Měly by být předmětem vzájemného hodnocení. Vzájemné hodnocení umožňuje včas určit případy nesouladu a opatření, která by mohla ohrozit bezpečnost dodávek v jiných členských státech, a tím zaručuje, že jsou plány z různých regionů navzájem soudržné. Rovněž členským státům umožňuje sdílet osvědčené postupy.

(33)Aby se zaručilo, že jsou plány pro stav nouze vždy aktuální a účinné, měly by členské státy mezi aktualizacemi plánů provádět zkoušky, a to simulací scénářů s vysokým a středním dopadem a reakcemi v reálném čase. Příslušné orgány by měly výsledky zkoušek předkládat Koordinační skupině pro otázky plynu.

(34)Aby se usnadnilo posouzení rizik a příprava plánů, jejich vzájemné hodnocení a hodnocení ze strany Komise, je nutné vytvořit povinné komplexní šablony, které budou obsahovat všechna rizika, na něž se má vztahovat posouzení rizik, a všechny složky plánů preventivních opatření a plánů pro stav nouze.

(35)Aby se usnadnila komunikace mezi členskými státy a Komisí, musejí být posouzení rizik, plány preventivních opatření, plány pro stav nouze a veškeré další dokumenty a vyměňované informace, na něž se vztahuje toto nařízení, oznamovány pomocí standardního elektronického systému pro oznamování.

(36)Aby se zabezpečily dodávky plynu v Unii a aby byly celkové náklady co nejnižší, je nutná solidarita, jak prokázal zátěžový test v říjnu 2014. Pokud kterýkoli členský stát vyhlásí stav nouze, měl by být uplatněn přístup o dvou krocích, aby se posílila solidarita. Zaprvé, všechny členské státy, které zavedly vyšší standard pro dodávky, by tento standard měly snížit na standardní hodnoty, aby se zvýšila likvidita trhu s plynem. Zadruhé, pokud první krok nezajistí nezbytné dodávky, měly by sousední členské státy zahájit další opatření, a to i v případě, že se nenachází ve stavu nouze, aby se zaručily dodávky plynu domácnostem, klíčovým sociálním službám a zařízením dálkového vytápění v členském státě, v němž stav nouze nastal. Členské státy by měly ve svých plánech pro stav nouze určit a podrobně popsat opatření k zajištění solidarity, a tím zaručit spravedlivou kompenzaci pro plynárenské podniky.

(37)Solidarita na evropské úrovni by se případně měla rovněž projevit pomocí při civilní ochraně poskytované Unií a jejími členskými státy. Tato pomoc by měla být usnadňována a koordinována mechanismem civilní ochrany Unie, který by zřízen rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU, který má posilovat spolupráci mezi Unií a členskými státy a usnadňovat koordinaci v oblasti civilní ochrany s cílem zlepšit účinnost systémů pro předcházení přírodním a člověkem způsobeným katastrofám, připravenost a odezvu na ně.

(38)Aby bylo možné posoudit bezpečnost dodávek v daném členském státě nebo regionu či Unii, je mimořádně důležité mít přístup k relevantním informacím. Členské státy a Komise zejména potřebují pravidelný přístup k informacím od plynárenských podniků o hlavních parametrech dodávek plynu, které představují základní vstup pro koncipování politik v oblasti bezpečnosti dodávek. Bez ohledu na to, zda byl vyhlášen stav nouze, by měl být za řádně zdůvodněných okolností umožněn také přístup k dodatečným informacím, které jsou nutné k posouzení celkové situace týkající se dodávek plynu. Tyto dodatečné informace jsou zpravidla informace o dodávkách plynu netýkající se ceny, např. minimální a maximální objemy plynu, místa dodávky nebo dodávkové marže. Tyto informace by mohly být požadovány např. v případě změn v modelu dodávek plynu danému kupujícímu či kupujícím v členském státě, které by se neočekávaly, pokud by trhy fungovaly normálně, a které by mohly ovlivnit dodávky plynu v Unii nebo v jejích částech.

(39)V březnu 2015 dospěla Evropská rada k závěru, že by se měla zvýšit transparentnost smluv o dodávkách plynu uzavíraných s dodavateli ze třetích zemí a měla by se také zlepšit jejich slučitelnost s ustanoveními Unie o energetické bezpečnosti. V této souvislosti by měl účinný a cílený mechanismus, jenž členským státům zajišťuje přístup ke klíčovým smlouvám o dodávkách plynu, zaručit komplexní posouzení relevantních rizik, která by mohla způsobit přerušení dodávek nebo narušit nezbytná zmírňující opatření v případě, že by krize přece jen nastala. V rámci tohoto mechanismu by měly být členským státům automaticky oznamovány určité klíčové smlouvy o dodávkách plynu, a to ihned po jejich uzavření. Každá povinnost týkající se automatického oznámení smlouvy však musí být přiměřená. Uplatnění této povinnosti na smlouvy mezi dodavatelem a kupujícím, které pokrývají 40 % vnitrostátního trhu, nastoluje správnou rovnováhu z hlediska správní účinnosti a stanoví jasné povinnosti pro účastníky trhu. To neznamená, že jiné smlouvy o dodávkách plynu nejsou pro bezpečnost dodávek důležité. Členské státy by proto měly mít právo vyžádat si jiné smlouvy, které by mohly nepříznivě ovlivnit bezpečnost dodávek v členském státě či regionu nebo Unii jako celku. Komise by vzhledem ke své úloze při posuzování soudržnosti a účinnosti plánů preventivních opatření a plánů pro stav nouze měla mít stejný přístup ke smlouvám o dodávkách plynu jako členské státy, aby mohla odstraňovat rizika pro bezpečnost dodávek na vnitrostátní a regionální úrovni a úrovni EU. Komise může členské státy vyzvat, aby plán změnily tak, aby zohledňovaly informace získané ze smluv. Měla by být zachována důvěrnost obchodně citlivých informací. Lepší přístup Komise k informacím o obchodních smlouvách by neměl mít vliv na soustavné snahy Komise o sledování trhu s plynem a Komise by měla zasáhnout, pokud se zjistí, že došlo k porušení práva Unie. Ustanoveními tohoto nařízení by nemělo být dotčeno právo Komise zahájit řízení o nesplnění povinnosti v souladu s článkem 258 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) a prosazovat pravidla hospodářské soutěže včetně státní podpory.

(40)Koordinační skupina pro otázky plynu by měla být Komisi poradcem a měla by jí pomáhat koordinovat opatření v oblasti zabezpečení dodávek v případě stavu nouze v Unii. Měla by rovněž sledovat přiměřenost a vhodnost opatření, která mají být přijata podle tohoto nařízení, včetně soudržnosti plánů preventivních opatření a plánů pro stav nouze vypracovaných v různých regionech a přezkoumávaných týmy pro vzájemné hodnocení.

(41)Jedním z cílů Unie je posílit Energetické společenství, které by zajistilo účinné provedení acquis Unie týkající se energetiky, reformy trhu s energií a motivaci investic v odvětví energetiky těsnější integrací trhů s energií Unie a Energetického společenství. To zahrnuje rovněž zavedení společného řešení krizí tím, že se navrhnou plány preventivních opatření a plány pro stav nouze na regionální úrovni včetně smluvních stran Energetického společenství. Sdělení Komise o schopnosti evropské plynárenské soustavy krátkodobě čelit výpadkům dodávek z října 2014 dále uvádí, že je třeba na toky energie mezi členskými státy Unie a smluvními stranami Energetického společenství použít pravidla vnitřního trhu s energií. Aby v tomto ohledu bylo zajištěno účinné řešení krizí na hranicích členských států Unie a smluvních stran, nezbytná opatření po přijetí společného aktu by měla být zavedena tak, aby po řádném provedení vzájemných ustanovení mohlo docházet ke spolupráci s jakoukoli konkrétní smluvní stranou Energetického společenství.

(42)Vzhledem k tomu, že pro bezpečnost dodávek plynu v Unii jsou klíčové dodávky plynu ze třetích zemí, by měla Komise své kroky ve vztahu ke třetím zemím koordinovat, a společně s dodavatelskými a tranzitními zeměmi by se měla podílet na ujednáních pro řešení krizových situací a zajištění stabilního toku plynu do Unie. Komise by měla být oprávněna, po konzultaci se zúčastněnými třetími zeměmi, využít pracovní skupinu pro sledování toků plynu do Unie v krizových situacích a při vzniku krize z důvodu obtíží ve třetí zemi jednat jako zprostředkovatel a usnadňovat jednání.

(43)Pokud existují důvěryhodné informace o situaci vně Unie, která ohrožuje zabezpečení dodávek jednomu nebo více členským státům a mohla by spustit mechanismus včasného varování mezi Unií a třetí zemí, měla by Komise neprodleně informovat Koordinační skupinu pro otázky plynu, a Unie by měla přijmout vhodná opatření s cílem zmírnit následky této situace.

(44)Členské státy nemohou samy uspokojivě dosáhnout cíle tohoto nařízení, tedy zaručit bezpečné dodávky plynu v Unii. Vzhledem k rozsahu a účinkům akce jej lze lépe dosáhnout na úrovni Unie. Unie proto může přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.

(45)Aby mohla Unie rychle reagovat na měnící se okolnosti, pokud jde o bezpečnost dodávek plynu, měla by být Komisi svěřena pravomoc přijímat akty podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změny regionů a šablon pro posouzení rizik a plánů. Je obzvláště důležité, aby Komise během přípravných prací prováděla vhodné konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě aktů v přenesené pravomoci by měla zaručit, že jsou náležité dokumenty zasílány současně Evropskému parlamentu a Radě, a to včas a odpovídajícím způsobem.