Usnesení Evropského parlamentu ze dne 10. května 2007 o reformách v arabském světě a vhodné strategii Evropské unie (2006/2172(INI))



Úřední věstník 076 E , 27/03/2008 S. 0100 - 0106



P6_TA(2007)0179 Reformy v arabském světě: jaká má být strategie Evropské unie Usnesení Evropského parlamentu ze dne 10. května 2007 o reformách v arabském světě a vhodné strategii Evropské unie (2006/2172(INI)) Evropský parlament, - s ohledem na základní pokyny Komise a Rady a jejich strategie vůči různým zemím arabského světa, - s ohledem na průběžnou zprávu o strategickém partnerství EU se Středomořím a s Blízkým východem, kterou schválila Evropská rada v prosinci 2006, - s ohledem na evropskou strategii vůči arabskému světu, kterou v roce 2003 předložil vysoký zástupce EU, - s ohledem na sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu s názvem "Širší Evropa - Sousedství: nový rámec pro vztahy s našimi východními a jižními sousedy" (KOM(2003)0104), její informační dokument o evropské politice sousedství (KOM(2004)0373), návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o obecných ustanoveních týkajících se vytvoření evropského nástroje sousedství a partnerství (KOM(2004)0628), sdělení Radě o návrzích Komise ohledně akčních plánů v rámci evropské politiky sousedství (EPS)(KOM(2004)0795) a akční plány pro dotyčné země; a na své sdělení o posílení evropské politiky sousedství (KOM(2006)0726), - s ohledem na politické priority evropského předsednictví Evropsko-středomořského parlamentního shromáždění (ESPS) formulované dne 21. dubna 2005, tj. zintenzívnit dialog o lidských právech s parlamenty partnerských zemí, - s ohledem na usnesení ESPS přijatá na zasedáních dne 21. listopadu 2005 v Rabatu a dne 27. března 2006 v Bruselu, - s ohledem na zprávy o lidském rozvoji v arabském světě, které byly zveřejněny v letech 2002, 2003 a 2005 prostřednictvím programu Organizace spojených národů pro rozvoj (UNDP), a zejména na svou zprávu z roku 2004 nazvanou "Ke svobodě v arabském světě", - s ohledem na své předchozí usnesení o středomořské politice Evropské unie, a zejména na usnesení ze dne 12. února 2004 o iniciativě s cílem dát nový impuls akcím Evropské unie v oblasti lidských práv a demokratizace ve spolupráci se středomořskými partnery [1], na pětiletý pracovní program přijatý na evropsko-středomořském summitu v Barceloně dne 28. listopadu 2005 a na své usnesení ze dne 27. října 2005 o revidovaném barcelonském procesu [2], - s ohledem na Chartu Organizace spojených národů a Všeobecnou deklaraci lidských práv, - s ohledem na článek 45 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Výboru pro zahraniční věci (A6-0127/2007), A. vzhledem k tomu, že pojem arabství jako tmelící identity se objevuje jako společný rys a k jako takovému se k němu hlásí národy a státy široké geografické oblasti, která se rozkládá od Maghrebu až k Perskému zálivu a prochází přes země Mašreku a Blízkého východu, B. vzhledem k tomu, že tuto arabskou identitu nacházíme často v různých prostředích, jak politických (monarchie, arabské republiky, či dokonce uvnitř Státu Izrael a v Palestinské samosprávě), tak náboženských (sunitští muslimové - včetně wahábitů, alávité, drúzové a šíité, křesťané různých vyznání) a sociologických (velká města, venkovské oblasti, hory, kočovné národy), ale obsahuje společné parametry přesahující úroveň jednotlivých států, C. vzhledem k tomu, že evropské pojetí arabského světa se obecně omezuje na přístupy založené na bilaterálních vztazích s jednotlivými státy či částmi tohoto regionu a že by bylo vhodné dát globální strategii EU vůči arabskému světu novou dynamiku a založit ji nejen na stávajících regionálních strukturách (Liga arabských států, Rada pro spolupráci v oblasti Perského zálivu, případně Unie arabského Maghrebu, pokud dojde k jejímu oživení) a stávajících nástrojích a strukturách (Euromed, program MEDA, dohody o přidružení, Evropská politika sousedství), ale i na posílení podpory nestátních subjektů v regionu, D. vzhledem k tomu, že strategie vůči arabskému světu, jak ji představil v roce 2003 vysoký zástupce EU, byla v obecné rovině výsledkem rizik a hrozeb, které se vynořily po teroristických atentátech dne 11. září 2001, E. vzhledem k tomu, že má-li být překlenuta propast mezi oběma břehy Středozemního moře, potřebuje Evropa lepší a hlubší znalost pro mnohotvárné arabské společnosti a její kulturní rozmanitosti, potřebuje zlepšit integrační politiky v členských státech EU a překonat stereotypy a předsudky, F. vhledem k tomu, že otřesy vyvolané koncem studené války a bipolárního systému povzbudily současně emancipační snahy arabských společností i ambice některých arabských vlád a ekonomických a společenských sil aktivně se zapojit do procesů globalizace a multipolarizace, G. vzhledem k tomu, že občanská společnost a živé síly, které byly v arabském světě dlouho umlčovány, o sobě dávají stále více vědět a žádají, aby jim bylo popřáno sluchu, a požadují stále více odpovědnosti i rostoucí politickou úlohu, H. vzhledem k tomu, že dřívější zkušenosti s "arabskou renesancí", chápanou jako reformní snaha, obecně skončily neúspěchem a že státní nacionalismus představoval významnou překážku jakýmkoli projektům snažícím se o vytvoření arabské jednoty, I. vzhledem k tomu, že závěrečná deklarace přijatá na summitu Rady Ligy arabských států, která zasedala v Tunisu ve dnech 23. a 24. května 2004, opět potvrzuje zejména závazek reformovat a modernizovat své členské státy prostřednictvím upevňování demokracie a politické účasti, J. vzhledem k tomu, že je v obecném zájmu arabských zemí a jejich evropských partnerů, aby byly zahájeny politické, ekonomické a sociální reformy s cílem dát novou dynamiku spolupráci, stabilitě a demokratizaci a zvýšit životní úroveň a omezit sociální rozdíly v celé této oblasti, K. vzhledem k tomu, že k větší stabilitě těchto zemí lze přispět pouze prohloubením hospodářské a politické liberalizace a pokrokem v respektování lidských práv, sociálních práv a ve vzdělávací oblasti, a že naproti tomu odpor vůči změnám není zárukou skutečné stability, L. vzhledem k tomu, že příspěvky Organizace spojených národů, a zejména skupiny na vysoké úrovni pro Alianci civilizací a UNDP, v průběhu posledních let, uskutečňované co nejblíže různým složkám arabských společností, je pouze třeba převést do konkrétních reálných politik, M. vzhledem k tomu, že vztahy Evropy s orgány dotčených zemí se příliš dlouho zakládaly výhradně na snaze o dosažení stability a strategického partnerství, aniž by se bral ohled na respektování všeobecných lidských práv ze strany těchto orgánů, čímž byly podkopány snahy jednotlivých subjektů občanské společnosti reformovat tyto různé společnosti zevnitř, N. vzhledem k tomu, že je třeba vytvořit rámec, v němž by se mohl odehrávat svobodný a otevřený dialog mezi všemi složkami arabské společnosti způsobem, který by zahájil skutečný proces reforem zevnitř, O. vzhledem k tomu, že Arabská charta lidských práv, přijatá v roce 1994, je výrazem snah zaručit respektování lidských práv v arabském světě; přitom však lituje, že některá z jejích ustanovení jsou formulována takovým způsobem, že umožňují různý výklad, P. vzhledem k tomu, že arabské hnutí v pojetí svých zakladatelů představovalo projekt, mezi jehož cíle patřila i sekularizace společnosti; že stávající cesta politického islámu patrně nenabízí odpovídající odpovědi na problémy politické reformy; obávaje se, že zablokování politických reforem přiživuje radikální islamismus a jeho proklamovanou nenávist vůči Židům; připomínaje, že zmírnění politického islamismu závisí na pevném institucionálním rámci, v němž se tyto síly rozvíjejí, i na možnostech, jak tento rámec umožňuje ovlivňovat tvorbu politik, 1. je přesvědčen, že arabská identita není nijak neslučitelná s pojetím modernosti a se zahájením závažných reforem; domnívá se, že bezmocnost, která je základem pocitu "arabského neštěstí" může být překonána v rámci obnoveného partnerství založeného na vzájemném porozumění, důvěře, respektu k sociálním a kulturním praktikám a důvěryhodnosti partnera; připomíná, že "pozápadnění" arabských společností není nejvhodnější cestou k tomuto cíli a že demokracie, lidská práva a právní stát jsou univerzálními hodnotami, které mnoho muslimských autorit a vlád prohlásilo za slučitelné s islámem; 2. vítá již výše zmíněné sdělení Komise o posílení EPS; považuje EPS za rozhodující nástroj v prosazování reforem jižních a východních sousedů Evropské unie; vyjadřuje zklamání nad výší navrhovaného finančního nástroje pro správu věcí veřejných a domnívá se, že tato částka by měla být navýšena v zájmu zajištění jeho účinnosti; 3. domnívá se, s ohledem na vnitřní omezení bilaterálních a cílených strategií EU vůči partnerským zemím v posledních desetiletích, že v rámci racionalizace vnější akce EU je třeba nově rozvíjet partnerství EU a členských států s arabským světem v jeho celistvosti, avšak zároveň se pokusit zaměřit se na velmi konkrétní odvětví spolupráce a působit přitom v součinnosti se stávajícími politickými strukturami, jako jsou Liga arabských států nebo Rada pro spolupráci v oblasti Perského zálivu, případně Svaz arabského Maghrebu, pokud dojde k jejímu oživení; zdůrazňuje, že do těchto snah by měly být zapojeny i organizace občanské společnosti a reformní hnutí na regionální úrovni a navázána konkrétní spolupráce zejména s těmi politickými organizacemi, které nenásilnými prostředky prosazují demokracii; 4. zdůrazňuje, že slabost reformního procesu v arabském světě je rovněž způsobena problémy a spory mezi některými arabskými zeměmi; zastává přesvědčení, že Evropská unie by měla vyvinout veškeré snahy k usnadnění politické a hospodářské integrace těchto zemí; upozorňuje, že má-li mít Evropská unie skutečný vliv, nesmí dávat najevo žádný pocit nadřazenosti ani vytvářet dojem, že udílí lekce, ale měla by z evropsko-arabského dialogu učinit skutečný dialog mezi rovnoprávnými partnery; 5. je názoru, že i když evropsko-arabské vztahy musí zahrnovat potřebný boj proti terorismu, pro účinnost a obsah těchto vztahů je nezbytné, aby boj proti terorismu nezastiňoval ani nebrzdil celou řadu dalších témat společného zájmu, tj. zejména ekonomický a sociální rozvoj, zaměstnanost a udržitelný rozvoj, řádnou správu věcí veřejných a nezapomínal na boj proti korupci, na vytváření a upevňování silné a skutečné občanské společnosti, jež bude prosazovat výhody demokratického režimu a tolerance, na boj za rovnost mužů a žen, na plný respekt vůči různým sexuálním orientacím, a to i z právního hlediska, ochranu světového kulturního dědictví, mezikulturní dialog, řádnou správu věcí veřejných, svobodné a nestranné sdělovací prostředky, politickou účast a prosazování lidských práv a základních svobod, svobodu svědomí včetně náboženské svobody, svobodu vyjadřování a sdružování, na boj proti mučení a zrušení trestu smrti i odmítání netolerance a fundamentalismu, a to s cílem dospět k vytvoření skutečné společné oblasti míru a prosperity; 6. vyzývá arabské země, aby bojovaly proti veškeré beztrestnosti a zavedly mechanismy přechodného soudnictví, s cílem zajistit, aby se oběti vážného porušování lidských práv dočkaly spravedlnosti a aby lidé odpovědní za tyto zločiny byli pohnáni k zodpovědnosti; ve stejném duchu vyzývá arabské země, aby ratifikovaly Římský statut, kterým byl zřízen Mezinárodní trestní soud, a podepsaly Mezinárodní úmluvu o ochraně všech osob před nuceným zmizením; 7. vítá existenci fór pro dialog mezi Evropskou unií a arabským světem a řadu projektů a iniciativ spolupráce vytvořených prostřednictvím barcelonského procesu, strategické partnerství pro Středomoří a Blízký východ a spolupráci s Radou pro spolupráci v oblasti Perského zálivu; 8. zdůrazňuje úlohu, kterou hraje ESPS jakožto demokratický orgán spojující členy parlamentů z obou břehů Středozemního moře ve třech pilířích barcelonského procesu; vyzývá k posílení spolupráce mezi ESPS, Komisí a Radou Evropské unie; opětovně prohlašuje, že jakožto parlamentní orgán barcelonského procesu nabízí shromáždění ESPS svou pomoc při hledání řešení izraelsko-arabského konfliktu; 9. domnívá se, že je nezbytné dodatečně podporovat třetí pilíř barcelonského procesu, jmenovitě spolupráci v lidské a sociální rovině, s cílem překonat stereotypy a nedorozumění, které brání upřímnému a opravdovému sblížení mezi národy na obou březích Středozemního moře; vyzývá aktéry evropsko-středomořského partnerství a zejména vlády, aby podporovaly práci Evropsko-středomořské nadace Anny Lindhové pro dialog mezi kulturami poskytnutím vydatných zdrojů, které potřebuje k upevnění své sítě sítí spojující více než 1200 uskupení a sdružení usilujících o dosažení dialogu mezi svými společnostmi; 10. vyzývá EU a její členské státy, jakož i celé mezinárodní společenství, k rozvíjení vyvážených vztahů se zeměmi tohoto regionu; zdůrazňuje, že jednostranná podpora či odsuzování některých států ve větší míře, než je tomu u jiných států, může vést k polarizaci a zhoršit již tak velmi složitou situaci v arabském světě; 11. je přesvědčen, že při hledání nových partnerů v arabském světě by neměly být brány v potaz osoby, organizace a státy, které schvalují teroristické aktivity a popírají právo státu Izrael na existenci; 12. bere na vědomí, že jakékoli prohloubení evropsko-arabských vztahů bude záviset na energii a talentu, s nimiž se Evropě podaří sladit své historické povinnosti a odpovědnost vůči státu Izrael a židovskému národu s odpovědností hrát aktivnější a účinnější úlohu a dále ručit za mezinárodní právo a humanitární právo, aby tak bylo dosaženo trvalého urovnání konfliktu a zejména vytvoření demokratického Palestinského státu existujícího v míru a bezpečí bok po boku se státem Izrael; 13. vítá v této souvislosti mírovou iniciativu Saúdské Arábie, která byla dne 28. března 2007 jednomyslně schválena Ligou arabských států na schůzce na nejvyšší úrovni v Rijádu; domnívá se, že tento krok představuje významný příspěvek arabského světa k pokusům o znovuoživení mírového procesu a o dosažení úplného řešení izraelsko-palestinského konfliktu; vyzývá Radu, aby vynaložila veškeré úsilí a pokusila se prosadit tento návrh na dalším jednání kvartetu a nalézt způsoby, jak Ligu arabských států v této souvislosti více zaangažovat; 14. chápe, že jedno ze slabých míst typických pro evropsko-arabský dialog spočívá v tom, že arabští političtí partneři mají někdy i ve vlastní zemi nedostatečnou legitimitu, zejména kvůli jejich slabému působení v oblasti demokratické, hospodářské a sociální; 15. v důsledku toho žádá, aby Evropa poskytla rovněž zřetelnou politickou podporu aktérům občanské společnosti, spolkům a náboženským představitelům, a zejména těm politickým organizacím, které nenásilnými prostředky prosazují demokracii, s výjimkou sektářských, fundamentalistických a extrémně nacionalistických sil, a aby sem popřípadě zařadila i sekulární aktéry a umírněné islamisty, včetně zejména sekulárních islamistů, které Evropa vybídla k účasti v demokratické soutěži, a oddělovala takto od sebe kulturalistické pojetí a politický pragmatismus; domnívá se, že úspěch takové podpory bude záviset především na důkladném porozumění politickým a sociálním strukturám a vývoji a na schopnosti jednat v souladu s místní politickou dynamikou; má za to, že k obnovení mezikulturního dialogu dochází prostřednictvím společného a universálního humanistického jmenovatele, který přesahuje dogmata a uzavřenost ve své komunitě, v souladu s návrhy na dialog civilizací a veškerými iniciativami Organizace spojených národů v této věci; 16. rozhodně proto podporuje potřebu Evropské unie zapojit se do širokého kulturního dialogu s cílem podpořit své arabské partnery, aby přijali základní hodnoty Unie (právní stát, lidská práva, demokracii atd.) při zohlednění rozdílného kulturního a politického vnímání; 17. konstatuje, že došlo k omezeným pokrokům v oblasti liberalizace obchodních výměn mezi arabskými zeměmi i v posílení soukromého sektoru; žádá Komisi a Radu, aby znásobily své úsilí s cílem posílit udržitelný a spravedlivý rozvoj arabských zemí, zaměřený na zmírnění nerovností, prostřednictvím podpory politik strukturální a sociální povahy, které by omezily nepříznivé sociální dopady hospodářských reforem; podporuje hospodářskou integraci arabských zemí, zejména pokud jde o základní trhy, jako je energetika či telekomunikace, aby dosáhly dynamického vývoje podporujícího další odvětví, a aby zároveň zaváděly paralelní politiky podpory reforem vycházejících z přesně vymezených technických a politických podmínek; zdůrazňuje úsilí věnované vytvoření evropsko-středomořské zóny volného obchodu a také dohodě z Agadiru, která podporuje obchod uvnitř regionu; očekává uzavření dohody o volném obchodu mezi EU a Radou pro spolupráci v oblasti Perského zálivu; 18. konstatuje, že pokud jde o politické reformy a rozvoj demokracie, je situace v arabském světě velmi rozdílná, a že není proto vhodné vytvářet jednotné modely; 19. očekává od arabských států, jež tak dosud neučinily, větší závazek vůči náboženské svobodě či právu jednotlivců a společenství svobodně vyznávat své přesvědčení a praktikovat svou víru a také zajištění nezávislosti a oddělení institucí a politické moci od náboženských autorit; v tomto bodě by svědectví milionů muslimů žijících v Evropě mělo pomoci arabským zemím u sebe zavést reciprocitu v této věci jako trvalou zásadu mezinárodních vztahů; 20. zdůrazňuje, že podpora rozvoje občanské společnosti a respektování základních lidských práv, zejména práv spojených se svobodou projevu a náboženského vyznání, nesmí být zaměňována s volbou režimu, ani s postupy volby vůdců; zdůrazňuje potřebu sledovat vývoj v regionu při respektování vůle lidu a s přihlédnutím ke kulturním, historickým a politickým odlišnostem; zdůrazňuje, že tato vůle může být odlišná od toho, co je přijímáno v Evropě, a že jakýkoli pokus je násilně uvádět do souladu by se mohl projevit jako kontraproduktivní; zdůrazňuje konečně, že aby byly tyto změny legitimní, musí je přijmout a prosazovat lid dotyčných zemí; 21. zejména doufá ve větší povědomí o úloze žen a o ženské emancipaci v občanské a politické společnosti; 22. žádá Ligu arabských států, aby přehodnotila a vyjasnila určitá ustanovení Arabské charty lidských práv a vytvořila mechanismy umožňující sledování dodržování ustanovení této charty v signatářských státech; 23. připomíná, že posílení demokracie a právního státu i respektování lidských práv a základních svobod patří mezi cíle zahraniční politiky EU, a je proto spravedlivé a koherentní chtít provádět ambiciózní politiku v oblasti lidských práv, založenou na dodržování doložky o lidských právech a demokracii v rámci dohod a v rámci strukturovaného a podrobného politického dialogu v této oblasti; zdůrazňuje zároveň, že arabské země ratifikovaly Mezinárodní pakt o občanských a politických právech, čímž se zavázaly zajistit respektování těchto práv ve svých zemích; 24. vyzývá Komisi, aby v arabském světě nadále podporovala respektování zásady právního státu, reformní hnutí v oblasti práva; domnívá se, že to by se mělo činit s ohledem na hodnoty odvozené ze všeobecného systému lidských práv, a mělo by to zahrnovat politické reformy směřující k legalizaci činnosti opozice, a to na základě stávajících institucí bez popření jejich role, v souladu s akčními plány EPS a rozhodnutími přijatými v rámci barcelonského procesu; vybízí Komisi, aby plně využila možností, které jí nabízí Evropský nástroj pro demokracii a lidská práva (EIDHR) na podporu občanské společnosti a politických reformních hnutí v tomto regionu; 25. vyzývá proto Komisi, aby poskytla odpovídající podporu všem subjektům zapojeným do reformních hnutí v arabském světě, jež by zahrnovala jak státní subjekty tak subjekty občanské společnosti a podporovala vytváření společných arabských institucí, zejména parlamentních institucí; rovněž vyzývá Komisi, aby rovněž vytvořila pravidelné formální mechanismy pro konzultace a sledování s Ligou arabských států na nejvyšší úrovni a podle subsidiarity ve všech oblastech společného zájmu; vyzývá proto k pořádání pravidelných summitů mezi Evropskou unii a Ligou arabských států s cílem vytváření společných programů a pracovních oblastí; 26. všímá si důležité úlohy nových sdělovacích prostředků a podporuje je při šíření demokratických hodnot v arabském světě a při vytváření panarabské veřejné sféry, charakterizované diskusí a střetáváním idejí; v této souvislosti zdůrazňuje potřebu zahájit vysílání programů stanice Euronews v arabštině a v perštině; 27. vyzývá Komisi, Radu a členské státy, aby povzbuzovaly výměny studentů, učitelů, akademických a výzkumných pracovníků mezi EU a arabskými zeměmi a usnadnily tyto výměny upravením vízových režimů a jejich větší pružností; 28. vyzývá členské státy, aby na svém území zřídily výzkumná střediska zaměřená na kulturní výměnu a srovnávací studie mezi arabskými a evropskými zeměmi, a umožnily tak vytvořit prostor pro podrobné interdisciplinární bádání a vybudovat mosty pro vzájemné poznávání; 29. vyzývá Komisi, aby za pomoci všech dostupných prostředků povzbuzovala univerzity a vědecký výzkum v arabském světě a podporovala provádění ambiciózní vydavatelské politiky s cílem rozvíjet vydávání, zveřejňování a překládání vědeckých a literárních děl za ceny dostupné pro každého; 30. vyzývá Komisi, aby podporovala iniciativy zaměřené na boj proti korupci v arabském světě, zejména zavedením jednoznačných pravidel při jmenování státních úředníků; 31. domnívá se, že jako tomu bylo v nedávném případě pařížské III. dárcovské konference pro Libanon, by se finanční pomoc Evropské unie mohla stát nejúčinnějším prostředkem zajišťujícím viditelnou přítomnost Unie a jejích členských států prostřednictvím poskytování strategické a podmíněné pomoci reformám v arabském světě, při respektování stávajících dohod i politické situace každého státu a každého regionu; 32. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, Lize arabských států, Radě pro spolupráci v oblasti Perského zálivu a vládám a parlamentům členských států, arabských zemí a Izraele. [1] Úř. věst. C 97 E, 22.4.2004, s. 656. [2] Úř. věst. C 272 E, 9.11.2006, s. 570. --------------------------------------------------