Bod 2 přílohy I nařízení (EU) č. 1233/2011 zmiňuje vedle ekologických rizik také „další významná rizika“. Stejně jako v předchozích letech si členské státy vykládají ekologická rizika a s nimi spojená rizika široce a do svých hodnocení zahrnují nejen ekologická rizika, ale obecněji také finanční a sociální rizika. S cílem zohlednit tato rizika zahrnují vykázané postupy náležité péče předběžná posouzení a postupy hodnocení, v jejichž průběhu jsou rizika identifikována a oceněna a mohou mít dopad na způsobilost transakcí získat podporu. Postupy hodnocení rizik jsou formalizovány ve zvláštních politikách, jež se některé exportní úvěrové agentury rozhodly zveřejnit na svých webových stránkách. Tyto postupy hodnocení obvykle závisí na typu a kategorii dané transakce podle zásady proporcionality (tj. čím rizikovější a/nebo větší transakce, tím důkladnější hodnocení). Hodnocení ve většině případů provádějí externí nezávislí odborníci, ale stále častěji je řídí odborníci na dané téma v rámci každé exportní úvěrové agentury. Standardní postupy náležité péče kromě toho zahrnují navrhování smluvních doložek a podmínek, v případě potřeby navrhování opatření ke zmírnění rizik propojených se smluvními podmínkami a jejich průběžné sledování za účelem zajištění dodržování norem a případně prosazování opatření ke zmírnění rizik. Členské státy své vnitřní procesy průběžně přehodnocují a zdokonalují.

Všechny členské státy s jednou výjimkou (Bulharsko, které není členem OECD) uvádějí soulad s Doporučením OECD o společných přístupech ke státem podporovaným vývozním úvěrům a environmentálním a sociálním aspektům (dále jen „společné přístupy“), což je akceptovaný a dobře zavedený nástroj pro posuzování v rámci OECD, který má normativní dopad i mimo OECD. Řada členských států uvádí, že společné přístupy, a zejména jejich aspekty životního prostředí a lidských práv, uplatňují nad rámec vymezený OECD. Navíc všechny členské státy až na jednu výjimku (Bulharsko) uvádějí soulad s doporučením OECD o úplatkářství a státem podporovaných vývozních úvěrech. Rovněž uvádějí soulad se zásadami a pokyny OECD na podporu udržitelných úvěrových postupů při poskytování státem podporovaných vývozních úvěrů zemím s nízkými příjmy. Dodržování těchto zásad jde ruku v ruce s důsledným dodržováním politik Světové banky a Mezinárodního měnového fondu, pokud jde o udržitelné postupy poskytování úvěrů.

Tato tři doporučení OECD, která se konkrétně zaměřují na vývozní úvěry, hrají zásadní, nikoli však výlučnou úlohu. Politiky členských států jsou rovněž ovlivňovány mezinárodními normami a širším acquis EU. Odkazy na „cíle“, „normy“ a „pokyny“ EU ve zprávách ukazují, že jsou v potaz brány jak prostředky „měkkého“, tak „tvrdého“ práva a že duch zákona je stejně důležitý jako jeho litera. Mnoho členských států navíc uvádí, že dodržují další mezinárodní referenční standardy s cílem posílit kontrolu u ještě většího podílu transakcí. Mezi ně samozřejmě patří standardy uvedené ve společných přístupech, a to normy environmentální a sociální výkonnosti Mezinárodní finanční korporace (normy výkonnosti IFC), pokyny skupiny Světové banky k ochraně životního prostředí, zdraví a bezpečnosti a ochranné postupy Světové banky, ale také obecné zásady Organizace spojených národů v oblasti podnikání a lidských práv, pokyny OECD pro nadnárodní společnosti týkající se zodpovědného jednání, Úmluva o právech dítěte, deklarace Mezinárodní organizace práce o základních zásadách a právech v práci a tzv. rovníkové zásady. Jeden členský stát (Rakousko) uvádí, že vypracoval metodiku hodnocení na základě cílů udržitelného rozvoje OSN, a jeden (Švédsko) poukazuje na své dodržování zásad iniciativy OSN nazvané Global Compact. Některé členské státy navíc výslovně odkazují na iniciativy v oblasti změny klimatu, např. na Rámcovou úmluvu OSN o změně klimatu.

Společné přístupy jsou stále více považovány za minimální standard. Členské státy čím dál častěji zmiňují další cíle či faktory, které doplňují cíle a faktory zakotvené ve společných přístupech (např. sociální udržitelnost a prevence daňových úniků). V mnoha oblastech členské státy uplatňují svá vlastní doplňková opatření s cílem zajistit, aby byla podpora vývozních úvěrů dostupná pouze pro transakce, které splňují striktní soustavu norem a které lze propojit s vnitrostátními právními předpisy. Uveďme aspoň jeden příklad: v minulých letech přijalo několik exportních úvěrových agentur zvláštní rozhodnutí týkající se ochrany klimatu, která výslovně zahrnují ukončení podpory vývozních úvěrů pro uhelné elektrárny. Sbližování politik v EU dokládá skutečnost, že EU v dubnu 2021 předložila účastníkům Ujednání OECD o státem podporovaných vývozních úvěrech návrh na okamžité ukončení poskytování státem podporovaných vývozních úvěrů a vázané pomoci odvětví uhelné energetiky. Některé členské státy také zmiňují svůj dlouhodobý závazek zlepšovat a rozvíjet současné postupy.

c)Další informace obsažené ve výročních zprávách o činnosti

Většina exportních úvěrových agentur má zavedenou politiku v oblasti sociální odpovědnosti podniků, v jejímž rámci obvykle dochází nejen k zavádění interních opatření, ale i k úzkému dialogu s klienty těchto agentur. V této souvislosti exportní úvěrové agentury stále častěji vyhodnocují své vlastní postupy a vytvářejí plány pro snižování svého dopadu na životní prostředí (politiky týkající se cestování atd.). Je-li exportní úvěrová agentura soukromou společností, má obvykle jednotnou politiku pro všechny své činnosti (veřejné i soukromé) a tyto činnosti se ve zprávách o udržitelnosti ani ve zveřejněných politikách nerozlišují.

Zásadní otázkou je transparentnost: členské státy si dávají dobrý pozor na to, aby byly exportní úvěrové agentury provozovány co nejtransparentněji a současně zachovávaly důvěrnost, která může být pro komerční transakce nezbytná. V souladu se společnými přístupy je harmonizovaným postupem exportních úvěrových agentur v EU zveřejňování podrobných informací (včetně zpráv o posouzení vlivů na životní prostředí a sociální oblast) o projektech, které by svou povahou mohly mít potenciální nepříznivé environmentální nebo sociální dopady. Členské státy mohou zveřejňovat i další informace o konkrétních transakcích nebo o svých postupech hodnocení (až na některé výjimky exportní úvěrové agentury v EU obvykle zveřejňují na svých internetových stránkách velké množství informací přeložených do angličtiny).

d)Plnění cílů a závazků Unie ze strany exportních úvěrových agentur:

V zájmu zajištění transparentnosti na úrovni EU mají členské státy podle nařízení (EU) č. 1233/2011 povinnost poskytnout Komisi výroční zprávu o činnosti, v níž podávají v souladu se svým vnitrostátním právním rámcem určité finanční a provozní informace o své činnosti v oblasti vývozních úvěrů, mj. i informace o tom, jak jsou řešena ekologická rizika.

Podle bodu 3 přílohy I „na základě těchto informací vypracuje Komise pro Evropský parlament roční přehled, v němž mj. zhodnotí, nakolik exportní úvěrové agentury plní cíle a závazky Unie“.