ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
27.

V tomto případě je však třeba připomenout, že na rozdíl od Schengenského informačního systému (10) spočívá právní základ pro zpracování v hlavě VI Smlouvy o EU (třetí pilíř). To znamená, že na činnosti zpracování Komisí se automaticky nevztahuje nařízení (ES) č. 45/2001 ani žádný jiný právní rámec pro ochranu údajů a dohled. To je politováníhodné ze zřejmého důvodu nedostatečné ochrany subjektu údajů, zejména proto, že zpracování osobních údajů souvisejících s odsouzeními za trestné činy je citlivé povahy, jak ukazuje čl. 10 odst. 5 nařízení (ES) č. 45/2001, který označuje zpracování údajů v souvislosti s odsouzeními za trestné činy za činnosti zpracování, které mohou představovat zvláštní riziko. Navíc je to politováníhodné i proto, že evropský inspektor ochrany údajů je – na základě jiných právních nástrojů – zapojen do dohledu nad sítí S-TESTA. Z tohoto důvodu evropský inspektor ochrany údajů navrhuje vložit do rozhodnutí (11) ustanovení, podle něhož by se nařízení (ES) č. 45/2001 použilo na zpracování osobních údajů v rámci odpovědnosti Komise.
22.

Kromě výše uvedených otázek by případné iniciativy vyplývající z uvedené zelené knihy rovněž měly řádně zvážit tyto aspekty: — podle oddílu IV směrnice 95/46 je důležité odpovídajícím způsobem informovat subjekty údajů o zpracování jejich osobních údajů a o jejich právech. Zejména se tím rozumí, že dlužníkům by měly být podávány odpovídající informace, bez ohledu na to, zda byly osobní údaje získány přímo od nich nebo nepřímo od třetích stran, — Měla by být zajištěna práva subjektů údajů na přístup k osobním údajům a na jejich opravu podle článku 12 směrnice 95/46, jakož i právo na námitku proti zpracování na základě vážných a legitimních důvodů podle článku 14. V tomto ohledu by mohla být navržena opatření podporující využívání těchto práv v přeshraničním kontextu (8), — Měla by být navržena vhodná technická a organizační opatření podle článku 17 směrnice 95/46 s cílem zajistit přiměřenou úroveň bezpečnosti při předávání informací mezi donucovacími orgány a přístup k těmto informacím. Bezpečnost daného systému by měla být zohledněna již v okamžiku definování struktury systému výměny informací.
18.

Tento rozdíl v oblasti působnosti je třeba řádně zohlednit s cílem zajistit, aby byl právní zájem subjektu údajů zvážen rovněž v případě listinných složek. To je další důvod, proč pouhý „odkaz“ na nařízení (ES) č. 45/2001 – jak je uvedeno níže (viz body 38–40) – není dostatečný, protože by to neposkytlo dostatek informací pro ty případy, v nichž osobní údaje obsažené v dokumentech nespadají do oblasti působnosti použití nařízení (ES) č. 45/2001.
32.

Pokud však jde o poskytovatele telekomunikačních služeb, je sledování telekomunikací spornou otázkou, ať už jde o kontrolu obsahu chráněného právy duševního vlastnictví nebo jiného nedovoleného obsahu. Vyvstává zde otázka zásahu komerčního subjektu, nabízejícího konkrétní (telekomunikační) službu, do sféry, do které v podstatě zasahovat nemá, tj. do kontroly obsahu telekomunikací. Evropský inspektor ochrany údajů připomíná, že tuto kontrolu by v zásadě neměli provádět poskytovatelé služeb, a rozhodně ne systematicky. Pokud je to v konkrétních případech nezbytné, mělo by to v zásadě být úkolem donucovacích orgánů.
4.

Poradní výbor souhlasí se zjištěním Komise ohledně zeměpisného rozsahu výše vymezených výrobkových trhů, které se týkají: a) samopropisovacího papíru (ponechává se otevřeno, zda by měl být zeměpisný rozsah vnitrostátní nebo by měl zahrnovat celý EHP a zda by měl být výrobkový trh dále rozdělen); b) průmyslového pauzovacího papíru (ponechává se otevřeno, zda by měl zeměpisný rozsah zahrnovat celý EHP nebo celý svět); c) grafického pauzovacího papíru (ponechává se otevřeno, zda by měl zeměpisný rozsah zahrnovat celý EHP nebo celý svět); d) vysoce kvalitního papíru, s případným samostatným trhem vysoce kvalitních dopisních papírů, v jehož případě byl zeměpisný trh vymezen jako trh EHP; e) distribuce papíru (ponechává se otevřeno, zda by měl být zeměpisný rozsah vnitrostátní nebo by měl zahrnovat celý EHP a zda by měl být výrobkový trh dále rozdělen).
3.

Poradní výbor souhlasí s Komisí, že pro účely posouzení této transakce budou relevantní výrobkové trhy vymezeny takto: a) Nákup syrového mléka rozdělený na nákup konvenčního syrového mléka a nákup syrového bio mléka. b) Čerstvé základní mléčné výrobky rozdělené na čerstvé mléko, čerstvé podmáslí a neochucený jogurt. c) Základní mléčné výrobky s prodlouženou trvanlivostí. d) Čerstvé základní výrobky z bio mléka. e) Sýr holandského typu určený pro specializované velkoobchodníky, resp. pro moderní typy maloobchodu. f) Mlékárenské máslo v blocích rozdělené na tradiční máslo, frakcionovaný máselný olej a nefrakcionovaný máselný olej a balené mlékárenské máslo rozdělené na prodeje do úseků spotřeby mimo domov („Out of Home“) a maloobchodu. g) Jogurty a tvarohy s vyšší přidanou hodnotou prodávané do úseku spotřeby mimo domov. h) Značkové čerstvé ochucené mléčné nápoje, které nejsou určeny ke zdravotním účelům, rozdělené na prodeje do úseků spotřeby mimo domov a maloobchodu. i) Ochucené mléčné nápoje s prodlouženou trvanlivostí rozdělené na mléčné nápoje s prodlouženou trvanlivostí s čokoládovou příchutí a mléčné nápoje s prodlouženou trvanlivostí s ovocnou příchutí. j) Čerstvý pudink a ovesná kaše rozdělené na prodeje do úseků spotřeby mimo domov a maloobchodu. k) Tekutá konzumní smetana rozdělená na prodeje do úseku spotřeby mimo domov a do průmyslového a maloobchodního úseku. l) Šlehačka ve spreji rozdělená na šlehačku ve spreji bez přídavku rostlinného tuku a šlehačku ve spreji s přídavkem rostlinného tuku, a na prodeje do úseků spotřeby mimo domov a maloobchodu. m) Kávové mléko rozdělené na prodeje do úseků spotřeby mimo domov a maloobchodu a smetana do kávy rozdělená na prodeje do úseků spotřeby mimo domov a maloobchodu. n) Sprejově sušené mléčné tekutiny rozdělené na sušené mléko, pěny a polevy. o) Potravinářská laktóza. p) Laktóza pro farmaceutické účely rozdělená na farmaceutickou laktózu a laktózu pro práškové inhalátory.
2.

Poradní výbor souhlasí s Komisí, že se v úvahu berou tyto trhy: a) trhy s jednosměrnou leteckou nákladní dopravou: — pro mezikontinentální nákladní dopravu mezi Evropou a Severní Amerikou, — mezi Evropou a určitými zeměmi pro nákladní dopravu mezi Evropou a Jižní Amerikou, země v karibské oblasti, země Dálného východu a Afriky; b) trh s poskytováním služeb dálkové letecké dopravy konečným zákazníkům, rozdělen na základě dvojic místo odletu – místo určení (tzv. „O&D“): — přičemž k místům odletu patří letiště v Amsterodamu a také letiště v Düsseldorfu a Bruselu, přinejmenším u letů do destinací Punta Cana, Cancún, Havana, Curacao a Aruba, avšak také případně u letů do Vancouvru, Toronta a Miami — a místo určení bude pravděpodobně omezeno na výše uvedené destinace, ale může zahrnovat i další místa, a přesná definice trhu může v každém případě zůstat otevřená; c) trh s velkoobchodním prodejem míst pro cestující v letadle provozovatelům souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy zahrnující lety mezi letišti v Amsterodamu, Düsseldorfu a Bruselu a veškerými místy určení dálkových letů po celém světě, přičemž trh možná bude nutno rozdělit podle tras na základě dvojic místo odletu – místo určení uvedených v bodě 2.b) s ohledem na trh s poskytováním služeb dálkové letecké dopravy konečným zákazníkům.
6.

V současném stavu směrnice stanoví v zásadě dvě činnosti, které by mohly zahrnovat zpracovávání osobních údajů. První je shromažďování informací o zásobách ropy členskými státy a následné předávání těchto informací Komisi. Druhá činnost se vztahuje k pravomoci Komise provádět kontroly v členských státech. Shromažďování informací o vlastnících zásob ropy by mohlo zahrnovat osobní údaje, jako jsou jména ředitelů společností a kontakty na ně. Toto shromažďování, jakož i následné předávání Komisi by pak bylo zpracováváním osobních údajů a vztahovaly by se na ně vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 95/46/ES nebo nařízení (ES) č. 45/2001 podle toho, kdo ve skutečnosti údaje zpracovává. Rovněž udělení pravomoci provádět kontroly nouzových zásob v členských státech Komisi, které zahrnuje pravomoc shromažďovat údaje obecně, by mohlo znamenat shromažďování, a tudíž zpracovávání osobních údajů.
25.

Kromě toho další zásadní bod spočívá v zajištění, aby rozšířená přeshraniční výměna osobních údajů byla doprovázena zvýšeným dozorem a zvýšenou spoluprácí orgánů pro ochranu údajů. EIOÚ již zdůraznil ve svém stanovisku ze dne 29. května 2006 týkajícím se rámcového rozhodnutí o výměně informací z rejstříků trestů (12), že návrh rámcového rozhodnutí by se měl věnovat nejen spolupráci mezi ústředními orgány, ale i spolupráci mezi jednotlivými příslušnými orgány pro ochranu údajů. Tato potřeba je stále naléhavější vzhledem k tomu, že jednání o nedávno přijatém rámcovém rozhodnutí o ochraně osobních údajů zpracovávaných v rámci policejní a justiční spolupráce (13) vedla k vypuštění ustanovení, které zřizovalo pracovní skupinu sdružující orgány EU pro ochranu údajů, jejíž úkolem měla být koordinace jejich činností v souvislosti se zpracováním údajů v rámci policejní a justiční spolupráce v trestních věcech. V zájmu zajištění účinného dohledu a zároveň vysoké kvality přeshraničního pohybu údajů pocházejících z rejstříků trestů by proto bylo potřebné vytvořit mechanismy účinné koordinace mezi příslušnými orgány pro ochranu údajů (14). Tyto mechanismy by měly rovněž zohlednit skutečnost, že dohled nad infrastrukturou sítě s-TESTA spadá do pravomoci EIOÚ (15). Nástroje e-justice mohou podpořit tyto mechanismy, které by mohly být vyvinuty v úzké spolupráci s orgány pro ochranu údajů.
—

Doporučuje se, aby byl do navrhované šablony Společenství pro elektronické lékařské předpisy vložen pojem „soukromí coby aspekt návrhu“ (a to i v sémantické rovině). To je třeba výslovně uvést v čl. 14 odst. 2 písm. a). Evropský inspektor ochrany údajů by byl rád informován a chtěl by se podílet na dalších opatřeních přijatých v této otázce prostřednictvím navrhovaného postupu projednávání ve výboru.
63.

Vycházíme-li ze stejné logiky, doba uchovávání údajů by měla být regulována: údaje by měly být uchovávány, pouze dokud jsou nezbytné, přičemž by měl být zohledněn konkrétní sledovaný účel. Pokud již nemají význam pro stanovený účel, měly by být odstraněny. EIOÚ důrazně odmítá zřízení databází, v nichž by byly uloženy informace o nepodezřelých fyzických osobách pro případ, že jich bude později případně třeba.
CS Úřední věstník Evropské unie C 98/10

Aktualizace oznámení Litvy podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex)

Možnost členského státu stanovit svými právními předpisy povinnost vlastnit nebo mít u sebe průkazy a doklady podle čl. 21 písm. c)

2009/C 98/05

LITVA

Změna informací, které Litva poskytla a které byly uveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie (Úř. věst. C 18 ze dne 24. ledna 2008).

Litevské právní předpisy nestanoví povinnost vlastnit nebo mít u sebe za všech okolností průkazy a doklady.

Podle zákona o právním postavení cizinců (čl. 3 odst. 4) však cizí státní příslušníci musí na žádost policisty nebo jakéhokoli jiného představitele donucovacího orgánu předložit doklad totožnosti (cestovní doklad, povolení k pobytu apod.), jakož i další doklady upřesňující účel a podmínky jejich pobytu v Litevské republice, které dokládají právoplatnost tohoto pobytu.

Zákon o státní hranici a její ochraně (čl. 17 odst. 5) a další právní předpisy navíc stanovují, že osoby, které nevlastní doklady totožnosti, nesmějí vstupovat do oblastí, na něž se vztahují právní předpisy o ochraně hranic. Státní příslušníci Litevské republiky a ostatních členských států Evropské unie a další osoby starší 16 let, které využívají práva Společenství na volný pohyb osob, nesmějí vstoupit do pohraniční zóny, pokud u sebe nemají doklady totožnosti. Státní příslušníci Litevské republiky a ostatních členských států Evropské unie a další osoby mladší 16 let, které využívají práva Společenství na volný pohyb osob, nesmějí vstoupit do pohraniční zóny, pokud u sebe nemají rodný list, cestovní doklad dítěte nebo jiný doklad totožnosti. Ostatní osoby nesmějí vstupovat do pohraniční zóny, pokud nevlastní platný cestovní pas státního příslušníka třetí země nebo obdobný cestovní doklad, cestovní pas cizího státní příslušníka nebo jiný doklad totožnosti a doklad potvrzující právoplatnost jeho pobytu v Litevské republice.

Do střežených pohraničních zón mohou osoby vstupovat pouze tehdy, pokud mají u sebe jednorázové nebo trvalé povolení vydané státní službou pohraniční stráže a zároveň výše uvedené doklady. Tato povolení se nevyžadují v případě osob, které překračují státní hranici a vstupují do střežené pohraniční zóny po silnici, vodní nebo vzdušnou cestou v souladu s postupy vyplývajícími ze zákonů a ostatních právních předpisů Litevské republiky.
13.

EIOÚ by chtěl učinit připomínku k čl. 104 odst. 2, podle něhož „jména fyzických osob se Komisi nebo jinému členskému státu sdělují pouze v případě, že to výslovně stanoví toto nařízení nebo že je to nutné pro zamezení porušování předpisů nebo jeho stíhání nebo je-li třeba prověřit podezření z porušování předpisů. Údaje uvedené v odstavci 1 se předávají pouze v případě, že jsou začleněny do ostatních údajů takovým způsobem, že totožnost příslušné fyzické osoby nelze přímo ani nepřímo zjistit.“ EIOÚ se zaprvé domnívá, že stávající znění čl. 104 odst. 2 nevhodně omezuje rámec ochrany. Ze znění by mělo jasně vyplynout, že ochrana se nevztahuje pouze na předávání jmen fyzických osob, ale i dalších osobních údajů (4). Žádá proto, aby v zájmu zohlednění tohoto aspektu bylo pozměněno znění. EIOÚ by rovněž navrhoval změnu druhé věty tohoto odstavce tak, aby zněla: „Údaje uvedené v tomto článku …“, s cílem dosažení větší soudržnosti, neboť odstavec 1 odkazuje zejména na právní rámec Společenství v oblasti ochrany osobních údajů.
8.

Poradní výbor souhlasí s tím, že i pokud by existovaly důkazy o tom, že spojený subjekt pravděpodobně v budoucnu obdrží dotované financování na výrobu, jak se domnívá stěžovatel, je nepravděpodobné, že by to výrazně zvýšilo finanční postavení spojeného subjektu, a to z důvodů uvedených v rozhodnutí. Menšina členů se zdržela hlasování.
(3)

Povolení letového řádu smí být uděleno jen tehdy, pokud existují letecká provozní práva, požadovaná na základě ustanovení použité dohody o leteckých službách a ustanovení tohoto spolkového zákona, a pokud tomu nebrání veřejné zájmy, především zájem bezpečnosti letecké dopravy nebo národohospodářský zájem. Povolení letového řádu bude uděleno podmíněně, na omezenou dobu nebo se závazky, pokud je to ve veřejném zájmu, především v zájmu bezpečnosti letecké dopravy a v zájmu národního hospodářství. Povolení letového řádu musí být však časově omezeno do konce příslušného období letového řádu. Dále lze povolení letového řádu každopádně udělit jen s podmínkou, že provoz bude zahájen do čtyř týdnů po termínu povoleném úřadem a nebude ve schváleném období déle než na dva týdny zastaven, jinak povolení pozbývá platnosti, ledaže by letecký dopravce prokázal, že zahájení nebo pokračování v provozu bránila vyšší moc.
17.

Pokud jde o praktické aspekty uplatňování práva, evropský inspektor ochrany údajů by rád poukázal na skutečnost, že v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. g) a odst. 2 návrhu by členské státy měly používat společný leták pro žadatele, který bude kromě jiných informací obsahovat „kontaktní údaje o vnitrostátních orgánech příslušných pro ochranu údajů, u kterých lze podat stížnost ohledně ochrany osobních údajů“. V souvislosti s tím si evropský inspektor ochrany údajů přeje zdůraznit, že vnitrostátní orgány pro ochranu údajů uvedené v čl. 4 odst. 2 návrhu jsou sice ve skutečnosti příslušné pro posuzování stížností ohledně ochrany osobních údajů, avšak že znění návrhu by nemělo žadateli (subjekt údajů) bránit, aby svou stížnost podal především u správce údajů (v tomto případě příslušné vnitrostátní orgány pověřené spoluprací podle Dublinského nařízení). Zdá se, že stávající znění čl. 4 odst. 2 znamená, že žadatel by měl svou žádost podat – přímo a v každém případě – u vnitrostátního orgánu pro ochranu údajů, zatímco standardní postup a praxe v členských státech jsou takové, že žadatel podává svou stížnost nejprve u správce údajů.
41.

EIOÚ poukazuje na to, že na tuto situaci se vztahuje článek 11 rámcového rozhodnutí. Je však třeba zdůraznit, že s ohledem na velmi obecnou povahu použití ustanovení čl. 8 odst. 4 daného návrhu, podle nějž mohou členské státy předávat údaje z CIS (…) třetím zemím a mezinárodním nebo regionálním organizacím, které si je přejí využít, nejsou záruky stanovené v uvedeném ustanovení z hlediska ochrany osobních údajů ani zdaleka dostatečné. EIOÚ vybízí k přepracování čl. 8 odst. 4 způsobem, který by zajišťoval jednotný systém hodnocení vhodnosti prostřednictvím příhodného mechanismu; do takovéhoto hodnocení by mohl být zapojen např. výbor uvedený v článku 26 návrhu.
Roční Čisté měsíční

Belgie 1 448,77 EUR 96,58 EUR

Německo (na osobu – rodinného příslušníka pracovníka) 1 153,25 EUR 76,88 EUR

Estonsko (na osobu) Rodinní příslušníci pracovníků do 63 let Důchodci do 63 let Rodinní příslušníci důchodců do 63 let 5 156,94 EEK 343,80 EEK

Francie 2 216,92 EUR 147,79 EUR

Lucembursko 2 594,83 EUR 172,99 EUR

Maďarsko (na osobu) Rodinní příslušníci pracovníků do 65 let Důchodci do 65 let Rodinní příslušníci důchodců do 65 let 80 072 HUF 5 338 HUF

Nizozemsko (na osobu) Rodinní příslušníci pracovníků bez ohledu na věk Důchodci do 65 let Rodinní příslušníci důchodců do 65 let 1 804,86 EUR 120,32 EUR

Rakousko 1 807,91 EUR 120,53 EUR
18.

Přestože EIOÚ chápe, že čl. 105 odst. 2 Smlouvy o ES pověřuje ESCB, aby podporovala plynulé fungování platebních systémů, a že komplexní informace o platebních infrastrukturách i platbách provedených jejich prostřednictvím mohou být v této souvislosti nezbytné pro ECB při stanovování politik, toto pověření by mělo být omezeno na to, co je nezbytné pro stanovení politik ECB, a nemělo by umožňovat shromažďování finančních informací o fyzických osobách, které lze (přímo či nepřímo) identifikovat. A i když EIOÚ rozumí tomu, že je důležité shromažďovat informace o platbách samotných (například údaje o platbách kreditními kartami pro účely předběžné analýzy nebo pro účely platební bilance), rád by zdůraznil, že bez ohledu na to, zda jsou údaje o kreditních kartách shromažďovány přímo od fyzických osob, či od společností vydávajících kreditní karty nebo provozovatelů platebních systémů na agregovaném základě, mohou stále obsahovat osobní informace o fyzických osobách.
31.

Pokud jde o důvěrnost, mohou lékařské údaje o příjemcích (20) i údaje používané pro charakteristiku a ověřování dárců (rovněž ve vztahu k „širší skupině dárců“ (21)) odhalovat o těchto osobách citlivé osobní informace, které mohou ovlivnit rovněž jejich sociální, profesionální a osobní život. Dále je velmi důležitá ochrana údajů pro identifikaci dárců, protože by se žijící dárcové nebo osoby, které daly souhlas s tím, že po smrti darují jeden či více svých orgánů, mohly stát oběťmi obchodování s lidskými orgány a tkáněmi, pokud by tato skutečnost vyšla najevo. Integrita údajů týkajících se orgánů je rovněž velmi zásadní, protože i sebemenší chyba v předávaných informacích může příjemce ohrozit na životě. Totéž platí i o přesnosti údajů o zdravotním stavu dárců před transplantací, protože na základě těchto údajů se zjišťuje, zda je příslušný orgán vhodný či nikoli. Pokud jde o vymezení odpovědnosti, jelikož je do celkového schématu dárcovství a transplantací zahrnuto mnoho různých organizací, měl by existovat způsob, jak by si všechny subjekty byly vědomy odpovědnosti za své aktivity a dokázaly za ně přijmout odpovědnost, například v případě, kdy se údaje pro identifikaci dárců dostanou do rukou neoprávněných osob, nebo kdy nejsou lékařské údaje týkající se orgánů přesné. V neposlední řadě, jelikož je celý systém založen na předávání údajů týkajících se orgánů a na mechanismu sledovatelnosti od dárce k příjemci, měly by tyto údaje být v případě potřeby bez prodlení k dispozici oprávněným osobám (jinak by nedostupnost poškozovala bezproblémové fungování systému).
60.

EIOÚ zdůrazňuje další prvek: v rámci evropského informačního modelu by požadavky na ochranu údajů měly být nedílnou součástí vytváření systému a neměly by být vnímány jen jako nezbytná podmínka zákonnosti systému (36). Měly by být využity koncepty „soukromí coby aspekt návrhu“ a potřeba stanovit „nejlepší dostupné techniky“ (37), jak je popsáno v bodě 43 výše. Evropský informační model by měl být založen na těchto konceptech. Konkrétněji to znamená, že by informační systémy, které jsou navrhovány za účelem veřejné bezpečnosti, měly být vždy vytvářeny v souladu se zásadou „soukromí coby aspekt návrhu.“ EIOÚ doporučuje Radě, aby tyto prvky zahrnula do Stockholmského programu.
10.

Jako obecnou poznámku by evropský inspektor ochrany údajů rád zdůraznil, že nařízení (ES) č. 45/2001 stanoví řadu povinností pro správce – mimo jiné co se týče kvality údajů, zákonnosti jejich zpracování, oznamování a bezpečnosti zpracování, jakož i práv pro subjekty údajů – mimo jiné na přístup a na opravu, blokování, vymazání, oznamování třetím stranám a na opravné prostředky, přičemž tyto povinnosti a tato práva se uplatní kromě výjimek a omezení podle článku 20. Tato omezení základního práva na ochranu údajů by měla v každém případě podléhat přísnému testu proporcionality také v oblasti omezujících opatření, což znamená, že by se měla omezovat jak co do podstaty, tak pokud jde o dobu jejich uplatňování, na to, co je nezbytné pro dosažení daného veřejném zájmu, jak potvrzuje judikatura Soudního dvora. To je o to důležitější, jelikož tato práva a tyto povinnosti tvoří společně s nutností nezávislého dohledu nad zpracováváním osobních údajů jádro základního práva na ochranu údajů, jak výslovně potvrdil článek 8 Charty základních práv Evropské unie.