CS Úřední věstník Evropské unie C 198/26

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Politika EU pro Arktidu zabývající se novými celosvětovými zájmy v této oblasti – pohled občanské společnosti (stanovisko z vlastní iniciativy)

2013/C 198/04

Zpravodaj: pan HAMRO-DROTZ

Na plenárním zasedání ve dnech 11. a 12. července 2012 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s čl. 29 odst. 2 jednacího řádu, rozhodl vypracovat stanovisko z vlastní iniciativy k tématu

Politika EU pro Arktidu zabývající se novými celosvětovými zájmy v této oblasti – pohled občanské společnosti.

Specializovaná sekce Vnější vztahy, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 27. března 2013.

Na svém 489. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 17. a 18. dubna 2013 (jednání dne 17. dubna), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 163 hlasy pro, 1 hlas byl proti a 6 členů se zdrželo hlasování.

1. Shrnutí

1.1 Arktida v současné době prochází obdobím výrazných změn. Změna klimatu má významný dopad na globální oteplování a úbytek ledové vrstvy v této oblasti, což ovlivňuje povětrnostní podmínky a změny životního prostředí po celém světě. Zároveň mají tyto jevy dopad na světové hospodářství, neboť představují nové příležitosti pro hospodářskou činnost v této oblasti bohaté na přírodní zdroje. Zraky světa se upřely na arktickou oblast, jejíž ekosystém je křehký a populace vyžaduje náležitou ochranu a pozornost. Tyto změny by mohly mít geopolitické následky.

1.2 EHSV vyzývá Evropskou unii, aby předložila jasnou strategii pro Arktidu a pevně se zavázala ke spolupráci s arktickými státy. Arktida má pro EU nesmírný význam a EU má mnoho co nabídnout z hlediska spolupráce v arktické oblasti. Výbor požaduje investice do zodpovědné hospodářské činnosti založené na odborné znalosti chladného klimatu a rozvoj infrastruktury. Dále žádá, aby pokračovala spolupráce v rámci výzkumu v oblasti změny klimatu a aby se věnovalo značné úsilí ochraně křehkého životního prostředí v Arktidě.

1.3 Postavení Arktické rady, ale i postavení EU v této radě by mělo být posíleno. Do spolupráce v arktické oblasti by měla být ve velké míře zapojena občanská společnost. Je zapotřebí větší otevřenosti a rozhodného úsilí s cílem zlepšit komunikaci v rámci spolupráce v arktické oblasti.

1.4 Veřejné slyšení EHSV, jež se konalo v severním Finsku (Rovaniemi) ve spolupráci s Arktickým střediskem Laponské univerzity (1), bylo pro EHSV velmi přínosné. Záměrem Výboru je přispět ke spolupráci v arktické oblasti a k politice EU pro Arktidu a posílit své vazby s občanskou společnosti v této oblasti.

2. Hlavní postoje a doporučení občanské společnosti

Toto stanovisko představuje postoje a doporučení organizací občanské společnosti EU k politice EU pro arktickou oblast, se zvláštním odkazem na společné sdělení Komise a vysoké představitelky EU pro zahraniční věci z června 2012 a související společný pracovní dokument útvarů Komise (2).

2.1 Strategický význam Arktidy významně posílil a zájem o tuto oblast celosvětově vzrůstá. Je proto nezbytné, aby EU dokončila svoji politiku pro arktickou oblast co nejdříve, aby se mohla jako důvěryhodný a konstruktivní subjekt a iniciátor účastnit spolupráce v Arktidě. Je třeba, aby EU naplňovala svůj závazek vůči Arktidě a spolupráci v této oblasti. Pozornost by se měla věnovat především severním částem arktických států, jež jsou členy EU, a posilování spolupráce s arktickými státy, zejména se sousedními evropskými zeměmi (včetně Grónska). Situace vyžaduje, aby EU měla plně vyvinutou strategii pro Arktidu. Aby bylo zajištěno spolehlivé provádění politiky/strategie EU pro arktickou oblast, je třeba soustředit zdroje EU vyhrazené pro arktickou oblast na jedno místo či je efektivněji koordinovat a začlenit rozpočtový okruh pro arktickou oblast do rozpočtu EU.

2.2 Politika/strategie EU pro arktickou oblast a strategie arktických států by měly být ve vzájemném souladu; správa arktické oblasti by měla být rozvíjena a prováděna na základě konstruktivní spolupráce s těmito zeměmi a klíčovými partnery. Spolupráce a soužití v arktické oblasti by měly být pokud možno založeny na mezinárodních dohodách a spolupráci v rámci mezinárodních organizací (včetně Organizace spojených národů (OSN), Mezinárodní námořní organizace (IMO), Organizace OSN pro výživu a zemědělství (FAO) a Mezinárodní organizace práce (ILO)). Spolupráci usnadňuje skutečnost, že zúčastněné země ratifikovaly nejvýznamnější z těchto dohod, jež se týkají Arktidy.

2.3 Nelze dopustit, aby soutěž, která v Arktidě v současné době probíhá, vyústila v konflikt. EU by měla podněcovat dialog o mezinárodním právním mechanismu řešení sporů, který by byl závazný pro všechny zúčastněné strany. To je důvod, proč by měl být pod záštitou Arktické rady co nejdříve uspořádán summit o arktické oblasti – jak bylo navrženo v roce 2010 a schváleno Evropským parlamentem (3), aby měli všichni klíčoví aktéři, kteří mají zájem o tuto oblast a spolupráci, možnost projednat budoucnost oblasti a usilovat o společné porozumění zásadám spolupráce v tomto regionu. Rovněž by bylo vhodné pořádat v budoucnu takové summity pravidelně. Úspěšná spolupráce mezi zúčastněnými stranami v Arktidě bude vyžadovat účinné nástroje, jako například sdílenou komunikaci a monitorovací síť založenou na moderních technologiích.

2.4 EHSV souhlasí s názorem, že postavení Arktické rady by mělo být posíleno a domnívá se, že by měla mít mandát k tomu, aby působila jako mezinárodní fórum pro projednávání klíčových otázek v Arktidě. Úspěšná spolupráce v rámci Arktické rady se odvíjí od rovného přístupu ke všem arktickým státům. EU by v radě měla zastávat silnější pozici, neboť by tak mohla lépe přispívat k její činnosti a zvyšovat svým zapojením její vliv. EU má z hlediska spolupráce mnoho co nabídnout. Jedním ze způsobů, jak posílit pozici EU, by mohlo být to, že se stane pozorovatelem. Arktické státy, jež jsou členy EU, by měly brát zřetel také na názory EU vyjadřované v radě. Je rovněž důležité, aby EU usilovala o posílení spolupráce v rámci Barentsovy evropsko-arktické rady (a Regionální rady Barentsova moře), neboť mají klíčovou úlohu v přeshraničních vztazích mezi 13 členskými regiony (v Norsku, Švédsku, Finsku a Rusku), jež se nachází v oblasti Barentsova moře bohaté na přírodní zdroje. EU by měla podporovat vzájemnou spolupráci a využívat odborné znalosti různých regionálních fór pro spolupráci, včetně fór uvedených v části 4, jako jsou Severská rada ministrů, Rada států Baltského moře či seversko-baltská osmička (NB8).

2.5 EHSV souhlasí s tím, že je zapotřebí komplexnějších a spolehlivějších informací týkajících se změn klimatu, k nimž dochází na celém světě i v Arktidě, jejíž environmentální podmínky jsou jedinečné a její ekosystém je křehký. I nadále by zde mělo být silné zaměření na vědecký výzkum a monitorování v oblasti změny klimatu, ekologických a meteorologických otázek a ochrany životního prostředí. Výzkumnou spolupráci v Arktidě může pomoci nastartovat posouzení dopadu změn klimatu v Arktidě (ACIA), posouzení dopadů na sníh, vodu, led a permafrost (SWIPA), program Ice2sea, projekt hodnocení ekologické stopy EU v arktické oblasti a souvisejících politik a zapojení do mezinárodních podpůrných arktických pozorovacích sítí (SAON). V zájmu prohloubení znalostí a zvýšení kapacity by se měla zvýšit účinnost zavedených a fungujících sítí EU zaměřených na spolupráci v oblasti výzkumu a monitorování.

2.5.1 Doposud byl výzkum do značné míry zaměřen na zmírňování a řešení změny klimatu v různých částech světa, tento jev a jeho následky však již dosáhly bodu, kdy je stěží možné je zastavit (4). Proto by měl být kladen větší důraz na výzkum zaměřený na zachování životního prostředí Arktidy a udržitelné hospodaření s přírodními zdroji a na přizpůsobování se sociálním a hospodářským důsledkům změny klimatu. Informace o činnosti a výsledcích výzkumu by měly být zveřejněny; výzkum by se měl týkat všech aspektů tohoto tématu, musí být otevřený a zahrnovat občanskou společnost a výzkumné pracovníky ze všech zemí EU (viz rovněž odstavec 2.9).

2.5.2 Výzkumu Arktidy by měla být v rámci výzkumných programů EU věnována větší pozornost a měly by na něj být vyčleněny zvláštní finanční prostředky ve finančním rámci EU 2014–2020.

2.6 Arktická oblast má značný hospodářský význam pro místní obyvatelstvo, pro Evropu jako celek i pro širší okolí. Je třeba různými způsoby podporovat podnikání v této oblasti, včetně zpracovatelského průmyslu a podnikání v oblasti zemědělství, například prostřednictvím iniciativ typu ArticStartup či odborným vzděláváním. Je třeba podporovat investice. Těžba surovin a další hospodářské činnosti vyžadují investice EU do technologií uzpůsobených podmínkám arktického prostředí a do rozvoje a využití odpovídajících odborných znalostí chladného klimatu. Jedná se mimo jiné o hlubinné mořské vrty, těžební a námořní průmysl, navrhování a konstrukci lodí a strojů a přístavní, lodní a dopravní technologie.

2.6.1 Rovněž rozvoj infrastruktury, především železniční, silniční a námořní dopravy a přepravních sítí v oblasti energetiky, by měl být založen na technologii a odborných znalostech uzpůsobených drsným přírodním podmínkám v Arktidě. Vytvoření řádně fungující infrastruktury a logistiky (jak ze severu na jih, tak ze západu na východ) je pro rozvoj Arktidy naprosto klíčové.

2.6.2 Mezi další důležité oblasti rozvoje v Arktidě, jež vyžadují finanční prostředky, patří například výstavba spádových center, využití informačních technologií v řídce osídlených oblastech (dálkové studium, elektronické zdravotnictví) či cestovní ruch.

2.6.3 Při rozvoji severní námořní dopravní trasy coby nákladově výhodné a v některých ohledech i bezpečnější alternativy k jižní trase přes Suezský průplav by EU měla řádně zohlednit environmentální aspekty. EU by měla zaměřit svoji činnost na zpřístupnění nových arktických námořních tras pro „pokojný průjezd“, včetně tras, jež procházejí výlučnými hospodářskými zónami různých zemí, v souladu s mezinárodními dohodami (UNCLOS). Takový krok má klíčový význam pro rozvoj nákladní i osobní dopravy v arktické oblasti.

2.6.4 EU by měla vyvinout větší úsilí k tomu, aby byly tyto priority začleněny do strategie Evropa 2020 pro růst a dalších programů, například do iniciativ Unie inovací či Horizont 2020. Regionální politika a politika soudržnosti EU a programy Interregn a evropský nástroj sousedství a partnerství mají pro nejvzdálenější regiony EU zásadní význam, a je proto nezbytné, aby se i nadále účinně vztahovaly na tyto regiony, včetně jejich přilehlých oblastí, a podporovaly tak hospodářskou a sociální činnost a přeshraniční spolupráci.

2.6.5 Dále je třeba, aby EU investovala do iniciativ spolupráce dohodnutých s jejími partnery v této oblasti. Zvláštní pozornost a dostatečné zdroje vyžadují projekty dopravního partnerství v rámci Severní dimenze, neboť mohou podpořit rozvoj přepravních tras z oblasti Barentsova moře bohaté na přírodní zdroje směrem (mimo jiné) na evropské trhy. Například je nutné neprodleně postavit pozemní komunikace mezi EU a klíčovými přístavy v Arktidě, jako je Murmansk a Narvik. Tyto projekty by měly mít vysoký stupeň naléhavosti (viz také odst. 2.6.1 a 2.6.3). Využívání zdrojů k podpoře hospodářské činnosti v této oblasti může mít pozitivní vliv na místní zaměstnanost, hospodářský růst a blahobyt obyvatel.

2.7 Je třeba zajistit dosažení udržitelné rovnováhy mezi ochranou životního prostředí a hospodářskou činností v arktické oblasti. EU by měla vynaložit značné úsilí, aby arktickým zemím pomohla dosáhnout této rovnováhy, neboť ekosystém v arktické oblasti je velmi křehký. Činnost v Arktidě by měla být v souladu s nejvyššími mezinárodními standardy udržitelného rozvoje, jež podmínky v této oblasti vyžadují. Rozhodující úlohu zde hraje sociální odpovědnost, jakož i směrnice OECD pro nadnárodní podniky. Především v přírodních oblastech, které jsou mimořádně vzácné či představují pro původní obyvatelstvo posvátnou hodnotu, by podniky měly svoji činnost vykonávat zodpovědným a obezřetným způsobem. Zodpovědně a obezřetně by se mělo postupovat i při rybolovu. Mělo by se dbát na to, aby se populace hlubinných ryb využívaly udržitelným způsobem, v souladu s pravidly EU pro rybolov na volném moři, příslušnými pokyny FAO, se společným sdělením JOIN(2012) 19 final a doprovodným pracovním dokumentem útvarů Komise SWD(2012) 182 final a možná rovněž i s dohodou Komise pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC/CPANE) (5). To je základní předpoklad pro zachování životaschopnosti a blahobytu v arktické oblasti.

2.7.1 Pro arktickou spolupráci by měly být aktivně poskytnuty pokyny EU k posuzování vlivů na životní prostředí a námořní politiku a zkušenosti s nimi. Kromě posuzování dopadu hospodářské činnosti na životní prostředí by měl být vždy posuzován i hospodářský dopad.

2.7.2 EU by měla zajistit, aby byla v plném rozsahu prováděna dohoda Arktické rady o zamezení vzniku ropných skvrn a aby byla zahájena jednání o zásadách provádění vrtů.

2.7.3 Dále je nezbytné, aby byla úspěšně zakončena jednání o plavebním kodexu pro polární regiony (polární kodex) Mezinárodní námořní organizace (IMO). V souvislosti s arktickými námořními trasami by EU také měla poskytnout služby svého navigačního systému Galileo, aby se zlepšila navigace a bezpečnost, a pokud možno kombinovat tento systém s dalšími podobnými systémy.

2.8 EHSV důrazně podporuje dialog, jejž EU zahájila se Sámy a dalšími původními obyvateli a zájmovými skupinami v arktické oblasti. Měla by zde existovat jasná snaha o udržení a posílení tohoto dialogu. Je třeba respektovat kulturní dědictví a tradice původních obyvatel a jejich způsob živobytí (včetně chovu sobů). Obyvatelé této oblasti patří převážně k nepůvodním skupinám obyvatelstva (zhruba 90%), právě z tohoto důvodu by se však dialog měl rozšířit na celou populaci. EHSV také souhlasí s připomínkou uvedenou ve sdělení Komise z června 2012, že „Arktida je zdrojem výzev i příležitostí, které budou mít významný vliv na život evropských občanů budoucích generací“. Změny, ke kterým dochází v arktické oblasti, budou mít dopad nejen na životní podmínky lidí v Arktidě a jejích přilehlých oblastech, ale i v ostatních částech světa (například se jedná o hospodářský potenciál, častější výskyt extrémních povětrnostních podmínek způsobený změnou klimatu, změny ve směru mořských proudů, zvyšování hladiny moří, období sucha, dešťových a sněhových bouří).

2.8.1 Občanská společnost musí být spolu s původními obyvateli ve velké míře a na pravidelné bázi zapojena do činnosti v Arktidě. Různé sociální subjekty, včetně podniků, zaměstnanců a ochránců životního prostředí, by měly být zapojeny do mnohostranných i evropských aktivit, jež se vztahují k arktické oblasti. Měl by probíhat dialog, diskuze u kulatého stolu a slyšení s různými skupinami občanské společnosti.

2.8.2 EHSV doporučuje, aby se EU snažila posílit účast občanské společnosti na několika úrovních: — každý arktický stát by měl do své činnosti vztahující se k Arktidě zapojit klíčové partnery z řad občanské společnosti; — klíčoví partneři z řad občanské společnosti by měli mít silnější poradní úlohu v Arktické radě a Barentsově evropsko-arktické radě v otázkách, které se týkají občanské společnosti; — EU by do své vlastní připravované politiky/strategie pro Arktidu měla zahrnout dialog s klíčovými partnery EU z řad občanské společnosti.

2.8.3 Záměrem EHSV je podílet se na této činnosti a představovat postoje a návrhy organizované občanské společnosti v EU. EHSV také zamýšlí posílit své vazby s občanskou společností v Arktidě jak v členských, tak i v nečlenských státech EU. Cílem je podpořit postoje a organizované zastoupení občanské společnosti v arktických zemích. Je třeba podniknout kroky k vytvoření platformy, v rámci které budou moci subjekty na subregionální a místní úrovni vyjadřovat své postoje na úrovni EU.

2.9 EHSV sdílí názor, že je zapotřebí více transparentnosti a veřejných informací o Arktidě, jakož i spolupráce v této oblasti. EU by proto měla vyzvat k účinné komunikační strategii pro spolupráci v arktické oblasti. EHSV v této souvislosti podporuje návrh, který předložila Komise v roce 2008 (6) a který v roce 2009 vzala na vědomí Rada ministrů (7) (a později Evropský parlament (8)), na zřízení evropského arktického informačního střediska. Jeho hlavním úkolem bude poskytovat informace o výsledcích výzkumu a dalších činností týkajících se spolupráce v arktické oblasti. Tato iniciativa je důležitá zvláště z hlediska zvyšování transparentnosti. Je vítanou skutečností, že Evropská komise pověřila provedením prací na přípravě informačního střediska Arktické středisko Laponské univerzity. Informační středisko by mohlo fungovat jako síť se zapojením evropských i mimoevropských institucí zaměřených na výzkum a komunikaci v arktické oblasti. V této souvislosti by svoji úlohu měla sehrát i občanská společnost.

3. Souvislosti

3.1 Hlavní rysy arktické oblasti

Oblast mezi severním pólem a severním polárním kruhem (66° 33' 44 s.š.) je obecně nazývána jako arktická oblast, což je příznačné označení.

3.1.1 Většinu jejího území tvoří Severní ledový oceán, který z větší části pokrývá led – severní pól se nachází uprostřed oceánu. Barentsovo moře, Karské moře, Grónské moře, Norské moře, Beaufortovo moře, Moře Laptěvů a některé další takzvané mořské oblasti jsou všechny součástí Severního ledového oceánu. Severní ledový oceán je obklopen kontinentálními šelfy. Osm arktických států – Kanada, Dánsko (včetně Grónska), Finsko, Norsko (včetně Špicberk), Rusko, Švédsko a Spojené státy (včetně Aljašky) – se alespoň zčásti rozprostírá severně od severního polárního kruhu a zabírá velkou část arktického území. Island se pouze dotýká severního polárního kruhu. Pobřeží nejméně pěti z těchto zemí – Norska, Ruska, Kanady, Dánska/Grónska a Spojených států (tzv. „arktická pětka“) – je omýváno Severním ledovým oceánem. Mezi arktické státy se řadí tři členské státy EU: Finsko, Švédsko a Dánsko. Norsko a Island jsou neunijními stranami Evropského hospodářského prostoru (EHP), přičemž Island požádal o členství v EU. Spojené státy, Rusko a Kanada jsou strategickými partnery EU. Grónsko je součástí Dánska, ale od roku 2009 je do značné míry autonomní. Není součástí EU, má s ní však uzavřenou dohodu o partnerství.

3.1.2 Arktida pokrývá plochu 14,5 milionů km2 a její populace čítá zhruba 4 miliony obyvatel (většina jich žije v Rusku), z nichž asi 10 % patří ke skupinám původních obyvatel (tj. Sámové, Inuité, Něnci, Aleuté, Atabaskové a příslušníci kmene Gwich'in). Finští a švédští Sámové jsou jedinými původními obyvateli žijícími na území EU. Murmansk v severozápadním Rusku je největším arktickým přístavem (9). V oblasti fungují místní společenství a existuje zde místní plánování, což ilustruje například program regionální rady Laponska pro rozvoj venkova na období 2014–2020 (10). Je zde rovněž provozováno zemědělství, lesnictví, chov kožešinové zvěře a různé formy podnikání uzpůsobené drsným klimatickým podmínkám Arktidy (11).

3.2 Hlavní výzvy arktické oblasti

3.2.1 Arktida je tradičně stabilním regionem a soužití arktických států je založeno na konstruktivní spolupráci a důvěře. Arktická oblast má významný geopolitický status a zájem o ni během posledních desetiletí v arktických státech, v Evropě a ve světě významně vzrostl. Vlivem různých příčin tato oblast v současné době prochází obdobím zásadních změn.

3.2.2 Antropogenní změny klimatu ve světě, zejména globální oteplování, jsou v Arktidě mimořádně výrazné a rychle postupují. Způsobují tání ledové vrstvy a rozmrzání trvale zmrzlé půdy, což má za následek urychlování skleníkového efektu na celém světě (částečně z důvodu uvolňování methanu). Skleníkový efekt má za následek zvýšený výskyt extrémních povětrnostních podmínek, změny ve směru větrných a mořských proudů, stoupání hladiny moří, zvýšený výskyt dlouhodobého období sucha a silné dešťové a sněhové srážky v různých částech planety. Tání ledu, zejména v Antarktidě a Grónsku, může vést ke zvýšení hladiny moře o 1 až 2 metry. V září roku 2012 došlo k rekordnímu úbytku arktické ledové vrstvy (na cca 3,41 milionů km2). Zejména půdní led rychle taje (od roku 1980 jej roztálo zhruba 70 %) a je střídán tenkým ledem, jenž vydrží po období jednoho roku. V létě roku 2008 bylo 65 % Severního ledového oceánu bez ledu a v průběhu několika dalších desetiletí může dojít k tomu, že jeho velká část do značné míry roztaje (12).

3.2.3 Oblast nabízí velké množství nevyužitých přírodních zdrojů, jak v oceánu, tak na pevnině. Ledová vrstva, jež se vlivem oteplování atmosféry ztenčuje a ubývá, spolu s rozvojem a zaváděním nových technologií zvyšuje možnosti zkoumání a těžby nových ložisek uhlovodíků (ropa, zemní plyn) a dalších hlubinných ložisek nerostných surovin. Například čtvrtina světových nalezených ložisek zemního plynu a 80 % nalezených zásob zemního plynu Ruska se nachází v Arktidě. Odhaduje se, že v této oblasti se nalézá 13 % dosud neobjevených světových ložisek ropy, 30 % neobjevených ložisek zemního plynu a 20 % ložisek kapalného plynu.

3.2.4 V Arktidě působí většina největších světových ropných a plynárenských společností; existuje zde již nespočet pobřežních vrtných ropných plošin a jsou zvažovány a zkoumány možnosti výstavby nových plošin ještě dále směrem na sever (například Norsko má 89 plošin v Barentsově moři a v brzké době začne s těžbou na devíti nových místech). Na atraktivitě těmto zdrojům neubírá ani narůstající význam energie z břidlic.

3.2.5 Již po několik desetiletí se intenzivně těží kovy a jiné nerostné suroviny v různých částech Arktidy, kde existuje značné množství nevyužitých ložisek. Z Arktidy (zejména z oblasti Barentsova moře) například pochází 90 % produkce železné rudy EU a zhruba 20 % světové produkce niklu. Arktida má také nezanedbatelné množství zalesněných ploch, jež představují důležitý obnovitelný přírodní zdroj.

3.2.6 V Arktidě žije přibližně čtvrtina světové populace ryb. Stále vyšší teplota vody ovlivňuje přesun ryb, což má následně dopad na rybolov. Rybolov se přesouvá stále více na sever, do dříve nevyužívaných vod.

3.2.7 Spolu s postupným ztenčováním ledové vrstvy a zvyšující se teplotou atmosféry vzrůstají i příležitosti k otevření, resp. vytvoření nových lodních tras (severozápadní cesty a severomořské trasy) přes Severní ledový oceán do Východní Asie a zpět. Tyto trasy jsou o přibližně 40 % kratší než stávající cesty do zemí na okraji Atlantského oceánu a asijských pobřežních států. Využívání těchto tras významným způsobem omezí náklady na tranzitní dopravu a sníží emise uhlíku s ní spojené. Velká část světového námořního nákladu je přepravována na plavidlech EU a zhruba 90 % se přepravuje po tradiční jižní mořské cestě. V roce 2012 severomořskou trasu z Barentsova moře do Beringovy úžiny využilo 46 lodí. Nákladní doprava v současné době roste, přestože stále panují velké nejasnosti, pokud jde o využívání této trasy, zejména z hlediska plavebních předpisů, nákladů, bezpečnosti a extrémních povětrnostních podmínek v této oblasti.

3.2.8 Hospodářský potenciál je obrovský a Arktida by se mohla díky svým energetickým zdrojům, zdrojům nerostných surovin a novým námořním dopravním trasám rozvinout v klíčovou oblast pro světovou ekonomiku.

3.2.9 Environmentální podmínky v Arktidě jsou jedinečné a její ekosystém je křehký a zranitelný. Jednou z hlavních priorit z hlediska regionální spolupráce je snaha zlepšit řízení environmentálních změn a předcházet přírodním katastrofám v důsledku hospodářské činnosti (ropné skvrny apod.).

3.2.10 Tyto změny mají vliv na životní podmínky skupin původních obyvatel a dalších lidí žijících v Arktidě a sousedních oblastech. Měnící se povětrnostní a environmentální podmínky, jednoznačné ekonomické příležitosti a vzrůstající geopolitické a bezpečnostní zájmy rovněž ovlivňují životy lidí v ostatních částech Evropy a celého světa.

3.2.11 Nalezení strategické rovnováhy mezi hrozbami a příležitostmi v Arktidě lze označit za zásadní pro budoucnost celé planety.

4. Hlavní politické subjekty v Arktidě

4.1 Všech osm arktických států má svoji vlastní strategii pro Arktidu (13). Zaměřují se do značné míry na podobné priority: politický a hospodářský význam, který pro ně Arktida představuje; specifické postavení dané země v této oblasti; přírodní podmínky a ekosystém a nutnost spolupráce za účelem udržitelného rozvoje správy oblasti. Všechny tyto strategie vycházejí především z potenciálu arktické oblasti z hlediska energie, nerostných surovin a rozvoje dopravních tras. Arktické státy také mezi sebou vybudovaly dvoustranné vztahy, aby chránily a podporovaly své společné zájmy v arktické oblasti. Parlamentní shromáždění NATO v říjnu 2012 vydalo prohlášení o Arktidě (14).

4.2 V severní oblasti existují 4 regionální fóra pro spolupráci. Nejdůležitějším nástrojem regionální spolupráce je Arktická rada (15). Je složena z 8 členů (arktické státy, včetně Faerských ostrovů a Grónska patřících k Dánsku), 6 stálých účastníků (různá fóra pro spolupráci mezi původními obyvateli arktických států) (16) a velkého počtu pozorovatelů (Nizozemí, Španělsko, Spojené království, Polsko, Francie, Německo a 18 mezivládních organizací a nestátních neziskových organizací). EU, Itálie, Čína, Indie, Jižní Korea a Singapur požádaly o právo stát se stálými pozorovateli. Čína v posledních letech výrazně zvýšila svoji činnost ve vztahu k Arktidě a zemím v této oblasti. Členské státy Arktické rady uzavřely dohody, například dohodu o spolupráci při pátrání a záchraně na moři. Existuje snaha posílit úlohu rady a rozšířit její pravomoci a vliv coby nástroje mezinárodní spolupráce.

4.3 Činnost Barentsovy evropsko-arktické rady (17) se zaměřuje na evropské arktické a subarktické oblasti. Podporuje spolupráci v oblasti Barentsova moře, jež je bohatá na přírodní zdroje a vyžaduje lepší dopravní trasy na evropské i jiné trhy. Rada čítá 7 členů – Finsko, Norsko, Švédsko, Dánsko, Island, Rusko a Evropskou komisi. V rámci této rady také působí Regionální rada Barentsova moře (BRC) (18), jež zahrnuje 13 subregionů oblasti Barentsova moře a jejím cílem je usnadňovat pragmatickou spolupráci.

4.4 Severská rada ministrů (19) (a Severská rada) má svoji vlastní strategii pro Arktidu. Mezi státy arktické pětky dlouhodobě funguje úzká a rozsáhlá spolupráce a státy disponují kompetencemi a odbornými znalostmi v oblasti severských podmínek. Grónsko se na této spolupráci podílí jako právoplatný člen.

4.5 Spolupráci mezi osmi státy oblasti Baltského moře zajišťuje Rada států Baltského moře (CBSS) (20). EU má svoji vlastní makroregionální strategii pro region Baltského moře (EUSBSR).

4.6 Severní dimenze (21), jež je společnou politikou EU, Islandu, Norska a Ruska, pokrývá rozsáhlou zeměpisnou oblast, do níž spadají arktické a subarktické oblasti Evropy od severozápadu Ruska na východě k Islandu a Grónsku na západě. Spolupráce je založena na čtyřech tematických partnerstvích (NDEP, NDPHS, NDPTL a NDPC) a samostatném „arktickém okně“. Partnerství pro dopravu a logistiku (NDPTL), jež v současné době připravuje návrh regionální dopravní sítě, je významné z hlediska spolupráce v arktické oblasti. Partnerství Severní dimenze pro životní prostředí (NDEP) hraje v Arktidě rovněž klíčovou roli, v neposlední řadě proto, že poskytlo rámec pro účinné odstraňování radioaktivního odpadu na poloostrově Kola. Třetí schůze ministrů zahraničních věcí v rámci Severní dimenze se konala v únoru 2013 v Bruselu (22). Obchodní rada Severní dimenze (23) se zaměřuje především na zlepšení investičních podmínek v arktické oblasti a na zvyšování její konkurenceschopnosti. Spojené státy a Kanada mají na jednáních Severní dimenze status pozorovatele.

4.7 Poslanci v arktické oblasti se účastní všech zmiňovaných fór spolupráce a také pravidelně spolupracují prostřednictvím Konference poslanců parlamentů z arktické oblasti (CPAR).

4.8 Pravidelná spolupráce probíhá mezi šesti fóry spolupráce pro původní obyvatelstvo regionu.

4.9 Mezinárodní polární nadace (International Polar Foundation, IPF) je zaměřena na udržování mezinárodní spolupráce mezi subjekty se zájmem o otázky arktické oblasti. V září 2012 uspořádal v sídle Výboru regionů sympozium o budoucnosti Arktidy 2012.

5. Pokyny pro regionální spolupráci

5.1 Spolupráce v otázkách arktické oblasti je v co největší míře založena na mezinárodních dohodách a probíhá v rámci mezinárodních fór.

5.2 Nejdůležitější mezinárodní dohodou, jež se vztahuje na arktickou oblast, je Úmluva OSN o mořském právu (UNCLOS) (24) z roku 1982, jež se zabývá mořskými a oceánskými oblastmi mezi samostatnými zeměmi a kterou byla ustavena Komise OSN pro hranice kontinentálního šelfu.

5.3 Prostřednictvím těchto dohod usilují země omývané Severním ledovým oceánem o dosažení společného stanovení hranic svých regionálních územních vod a výlučných hospodářských zón (včetně území 200 námořních mil za hranicemi kontinentálního šelfu). Existuje snaha vyhnout se územním sporům, některé geograficky sporné body však dosud nebyly vyřešeny. Hrozí nebezpečí, že se spory vystupňují. V roce 2008 se pobřežní státy v grónském Ilulissatu dohodly na společné deklaraci, jež klade důraz na svrchované právo všech signatářských zemí regulovat činnost v rámci své vlastní výlučné hospodářské zóny.

5.4 Vytvoření potenciálních lodních cest – severozápadní cesty (procházející výlučnou hospodářskou zónou Kanady) a severomořské trasy (procházející výlučnou hospodářskou zónou Ruska) –, jakož i možnosti, podmínky a bezpečnost jejich využívání jsou v současné době ve velké míře zkoumány a projednávány v rámci různých fór spolupráce. Cílem je dosáhnout co nejlepšího vzájemného porozumění mezi zúčastněnými stranami, pokud jde o zásady využívání a správy těchto cest. V této věci byly uzavřeny mezinárodní dohody, například dohoda UNCLOS a Mezinárodní námořní organizace (IMO) (25) o pokojném průjezdu. V současné době je také připravován Arktický polární kodex IMO.

5.5 Témata související se změnou klimatu a udržitelným rozvojem mají pro arktickou oblast mimořádný význam. Klíčovým výchozím bodem pro mezinárodní vztahy zůstává Rámcová úmluva OSN o změně klimatu (UNFCCC) (26). Ta by měla zásadní dopad i na arktickou oblast. Program OSN pro životní prostředí (UNEP) (27) spustil svůj vlastní program pro monitorování Arktidy.

5.6 Skupiny zabývající se ochranou životního prostředí jsou do tohoto procesu aktivně zapojeny. Organizace Greenpeace navrhla, aby v Arktidě nebyla bez předchozí dohody o zásadách ochrany oblasti bezpodmínečně povolena hospodářská činnost.

6. Činnost EU a rozvíjející se politika pro Arktidu

6.1 EU má v arktické oblasti značné a stále rostoucí geopolitické, environmentální a hospodářské zájmy. EU je jedním z účastníků spolupráce v Arktidě, a to zejména s ohledem na její členské státy v této oblasti.

6.2 Politika EU pro Arktidu se stále formuje. Byla zahájena v roce 2008, zejména na základě iniciativy Evropského parlamentu (28). Komise v této věci v letech 2008 a 2012 vydala dvě sdělení (viz poznámky pod čarou č. 2 a 7). Rada ministrů v letech 2008 a 2009 (29) vydala dvě usnesení. Rada projednala současnou situaci na své schůzi dne 31. ledna 2013.

6.3 V roce 2008 a v červnu 2012 EU informovala o svém záměru zaujmout k politice pro Arktidu komplexní přístup a vytyčila si tři hlavní cíle: — chránit životní prostředí Arktidy ve spolupráci s jejími obyvateli; — podporovat udržitelné využívání přírodních zdrojů; — podporovat mezinárodní spolupráci s důrazem na význam mezinárodních dohod. Současná politika je založena na třech klíčových oblastech, jimiž jsou znalosti, odpovědnost a angažovanost.

6.4 Součástí dvoustranných vztahů EU s arktickými zeměmi je i spolupráce v arktické oblasti. EU uzavřela samostatnou dohodu s Grónskem; důležitou úlohu v Arktidě hraje i mnohostranná Severní dimenze.

6.5 Mnoho stávajících programů EU může být uplatněno také na arktickou oblast. V průběhu let 2007–2013 EU investovala přibližně 1,4 miliardy eur na podporu udržitelného rozvoje v Arktidě a sousedních regionech. Prioritou se stala spolupráce ve vědeckém výzkumu – šestá rámcová dohoda o výzkumu, jež vstoupila v platnost v roce 2002, zahrnovala projekty zaměřené na arktickou oblast. V posledních letech EU investovala více než 200 milionů eur do výzkumu zaměřeného na oblast Arktidy a je zapojena do celé řady společných projektů, zejména v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj (30). Mezi různými výzkumnými instituty v EU i jinde existuje dobře fungující síť, jež usnadňuje jejich spolupráci. Byl vytvořen seznam hlavních výzkumných projektů na období 2008–2012 a programů financování regionální spolupráce na období 2007–2013 (31). V rámci regionální politiky EU, její iniciativy týkající se příhraničních oblastí (Interreg) a programu evropské územní spolupráce (ETC), pokynů k regionální podpoře a evropského nástroje sousedství a partnerství byla v Arktidě realizována celá řada projektů. Nástroj pro propojení Evropy a TEN-T se na Arktidu nevztahují. Evropská komise v nedávné době rozhodla prozkoumat možnosti, jak by měly být uspořádány informace o výzkumu v Arktidě na úrovni EU. Uvažuje se o zřízení evropského arktického informačního střediska.

6.6 EU je jednou ze stran Severní dimenze a členem Barentsovy evropsko-arktické rady. Vystupuje jako pozorovatel ad hoc v Arktické radě, kde zažádala o status stálého pozorovatele. EU je již několik let plnohodnotně zapojena do činnosti různých pracovních skupin rady.

6.7 Poslanci v arktické oblasti se účastní Konference poslanců parlamentů z arktické oblasti (CPAR, viz odstavec 3.3.7) a podílejí se na parlamentní spolupráci čtyř regionálních rad severní oblasti a Severní dimenze. Evropský parlament v této věci v letech 2008 a 2011 vydal dvě usnesení (viz poznámka pod čarou č. 9 a P6_TA(2008)0474).

6.8 EU zahájila pravidelný dialog s organizacemi v Arktidě zastupujícími původní obyvatele a s dalšími skupinami občanské společnosti a účastní se aktivit Mezinárodní polární nadace (IPA).

6.9 EHSV vypracoval stanoviska zaměřená na problematiku spolupráce v arktické oblasti, například Severní dimenzi, regionální a námořní politiku, udržitelný rozvoj a vztahy se sousedními zeměmi. EHSV udržuje institucionální vztahy s občanskou společností v Norsku, na Islandu a v Rusku (prostřednictvím Poradního výboru pro Evropský hospodářský prostor, smíšeného poradního výboru s Islandem a Občanské komory Ruské federace) a uspořádal (v letech 2002 a 2006) pro občanskou společnost dvě fóra Severní dimenze a schůzi zúčastněných stran v souvislosti s ministerskou schůzí Severní dimenze v únoru 2013.

V Bruselu dne 17. dubna 2013. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Henri MALOSSE

(1) Laponská univerzita je nejseverněji položená univerzita EU; www.ulapland.fi; www.arcticcentre.org.

(2) Společné sdělení Evropské komise a vysoké představitelky EU pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku – Vývoj politiky Evropské unie vůči arktické oblasti: pokrok od roku 2008 a další kroky, Brusel, JOIN(2012) 19 final, 26.6.2012.

(3) Viz usnesení Evropského parlamentu ze dne 20. ledna 2011 o udržitelné politice EU pro nejsevernější oblasti, P7_TA(2011)0024, s. 52.

(4) Norsk Polarinstitutt (www.npolar.no) a Matthews, J.A.: The Encyclopedia of Environmental Change (Encyklopedie změn životního prostředí ), Sage, Londýn 2013.

(5) Stanovisko EHSV Úř. věst. C 133, 09.05.2013, s. 41.

(6) Sdělení Evropské komise Evropská unie a arktická oblast, COM(2008) 763 final, 20.11.2008.

(7) Závěry Rady k otázkám souvisejícím s arktickou oblastí, 2985. zasedání Rady pro zahraniční věci, 8. prosince 2009.

(8) Usnesení Evropského parlamentu o udržitelné politice EU pro nejsevernější oblasti, 20.1.2011.

(9) Aktuální přehled o arktické oblasti a její správě je uveden v dokumentu Arctic Governance: balancing challenges and development (Správa arktické oblasti: hledání rovnováhy mezi výzvami a rozvojem), regionální briefing, Evropský parlament, GŘ pro vnější politiky Unie, oddělení politik. Fernando Garcés de los Fayos, DG EXPO/B/polDep/Note/2012_136, červen 2012.

(10) www.lapinliitto.fi.

(11) Viz například http://www.arcticbusinessforum.org.

(12) Posuzování dopadu změn klimatu v Arktidě (ACIA).

(13) Norsko: The High North: visions and strategies (Nejsevernější oblasti: vize a strategie), 2011; Rusko: The Russian Federation’s main state policy in the Arctic until 2020 and beyond 2008 (hlavní státní politika Ruské federace pro Arktidu do roku 2020 a po roce 2008); Kanada: Canada’s Northern Strategy: Our North, Our Heritage, Our Future (Kanadská strategie pro severní oblast: náš sever, naše dědictví, naše budoucnost), 2009; Švédsko: The Arctic: Sweden's strategy for the region (Arktida: švédská strategie), 2012; USA: US: Arctic Region Policy (US: Politika pro Arktidu), 2009; Finsko: Finland’s Strategy for the Arctic Region (Finská strategie pro Arktidu), 2011, Dánsko, Grónsko a Faerské ostrovy: Kingdom of Denmark Strategy for the Arctic 2011–2020 (Strategie Dánského království pro Arktidu 2011–2020), 2011; Island: www.utansrikisraduneyti.is.

(14) Parlamentní shromáždění NATO, usnesení 396.

(15) www.arctic-council.org.

(16) The Arctic Council Indigenous Peoples Secretariat (Sekretariát původních obyvatel Arktické rady, IPS), www.arcticpeoples.org.

(17) www.beac.st.

(18) www.beac.st.

(19) www.norden.org.

(20) www.cbss.org.

(21) http://eeas.europa.eu/north_dim/index_en.htm.

(22) www.consilium.europa.eu 6597/13.

(23) http://www.northerndimension.info/component/content/article/10-innerpage/9-ndbc.

(24) www.UN.org.

(25) www.imo.org.

(26) www.UN.org.

(27) www.unep.org.

(28) Usnesení P6-TA (2008)0474, 9.10.2008.

(29) Závěry Rady k otázkám souvisejícím s arktickou oblastí, 2985. zasedání Rady pro zahraniční věci, 8. prosince 2009. Viz rovněž: poznámka pod čarou č. 9.

(30) Sedmý rámcový program pro výzkum a technologický rozvoj.

(31) SWD(2012) 182, Příloha I a Evropská územní spolupráce, Příloha II.