CS Úřední věstník Evropské unie C 318/32

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru na téma „Práva duševního vlastnictví v oblasti hudby“ (stanovisko z vlastní iniciativy)

2011/C 318/05

Zpravodaj: pan GKOFAS

Dne 17. ledna 2008 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu, rozhodl vypracovat stanovisko z vlastní iniciativy k tématu

Práva duševního vlastnictví v oblasti hudby

(stanovisko z vlastní iniciativy).

Specializovaná sekce Jednotný trh, výroba a spotřeba, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 26. května 2011.

Na 473. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 13. a 14. července 2011 (jednání dne 14. července), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 119 hlasy pro, 51 hlasů bylo proti a 42 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 Popis problematiky

1.1.1 Práva autorů a související práva interpretů v oblasti hudby a jejich ochrana týkající se nehmotných produktů, s nimiž se stále více obchoduje a šíří se v podobě digitálních souborů, jsou záležitostí, která se bezprostředně týká občanské společnosti.

1.1.2 Toto stanovisko se zabývá pěti hlavními směry. Prvním tématem v oblasti hudby je stanovení a rozlišení nároků oprávněných osob a organizací pro kolektivní správu práv, ale také jejich povinností vyplývajících z obchodování s právy duševního vlastnictví a právy souvisejícími. Druhé téma se zaměřuje na odměnu a konkrétně odměnu, na niž mají právo autoři za užívání třetími osobami (spotřebiteli) v případě práv duševního vlastnictví i práv souvisejících. Třetí téma spočívá ve stanovení, jak se má tato odměna určit a také jak definovat, v jakém smyslu je třeba chápat pojem „veřejné provedení“, neboli od kterého okamžiku je možné hovořit o takovém „veřejném provedení“. Čtvrté téma se zabývá sankcemi, jež je třeba ukládat uživatelům za nezákonné využívání těchto práv. Pátým a posledním tématem je způsob, jak jsou organizace pro kolektivní správu práv, nebo v některých členských státech společnosti pro kolektivní správu práv, strukturovány a jak působí při zajišťování reprezentace nositelů práv.

1.1.3 Výbor znepokojuje, že za situace, kdy chybí harmonizace práva Unie s právem vnitrostátním a existují rozdílné vnitřní právní úpravy platné v různých členských státech, může být ohrožena nutná rovnováha mezi přístupem občanů k produktům kultury a volného času, jakož i volný pohyb zboží a služeb a ochrana práv duševního vlastnictví.

1.1.4 Výchozím bodem pro vypracování nařízení zaměřeného na vzájemnou harmonizaci legislativy členských států musí být volba a schválení některých „zásadních principů“ v této oblasti na úrovni Evropské unie, v souladu se stávajícími mezinárodními úmluvami, zejména s Bernskou úmluvou o ochraně literárních a uměleckých děl, aniž by tím byla ohrožena práva uživatelů, a s ohledem na návrhy EHSV.

1.1.5 Výbor doporučuje, aby se legislativní úpravy členských států staly předmětem harmonizace v bodech, které působí problémy ve společném soužití občanů a přímo občany ovlivňují, a to tak, aby jejich práva získaná a garantovaná ústavním pořádkem nebyla ohrožena interpretacemi zákona, které jsou někdy formální, zaměřené na slova, někdy chybné a zaujaté v neprospěch spotřebitelů – uživatelů. Je zodpovědností Komise, aby zpracovala rozporné body, které představují právní interpretace termínů použitých různými zákonodárci, a Výbor soudí, že jejím úkolem je přivést je k jednacímu stolu, aby došli ke správnému výsledku. Ochrana autorů a interpretů nesmí vytvářet překážku volnému oběhu děl a musí zároveň pomocí úprav příslušných ustanovení zaručit, aby spotřebitelé měli možnost volného přístupu k elektronickým obsahům a k jejich využívání tak, aby byla zachována stejná práva na internetu a mimo něj současně bylo respektováno duševní vlastnictví.

1.1.6 Výbor navrhuje zavedení společné právní úpravy pro a) udělování licencí k zastupování nositelů práv, b) zavedení úmluv pro využívání majetkových práv autorů a c) použití arbitráže v případech sporu nebo nedohody; tato úprava by mohla pomoci jak uživatelům obsahů a spotřebitelům, tak i duševním tvůrcům a ostatním nositelům práv k řešení konfliktů vznikajících při využívání díla. K tomu je nezbytné ustavit na národní úrovni jediný orgán pro mediaci a rozhodování sporů mezi nositeli práv a uživateli obsahů.

1.1.7 Výbor zastává mínění, že je možné dosáhnout tohoto cíle vytvořením jediné nezávislé vnitrostátní instance, jež by kromě výše uvedených úkolů převzala rovněž zodpovědnost za zaručení transparentnosti v oblasti poukazování nositelům práv plných částek poplatků vybraných prostřednictvím organizací pro kolektivní správu práv; pro případy, v nichž by k tomuto nedošlo, rozumí se, že by byla vybavená pojistkami určenými evropským právem, zatímco jediný manévrovací prostor ponechaný rozhodování členských států by byla právní úprava vytvoření, struktury a chodu této organizace. K jejím úkolům by mohlo patřit: a) zajišťovat důslednou aplikaci stávající legislativy, ať unijní nebo vnitřní, vlastní danému členskému státu, aby bylo možné dosáhnout výše uvedeného cíle, b) zavést naprostou transparentnost ve výběru a proplácení odměn za využívání majetkových práv autorů, c) bojovat proti daňovým únikům při platbách poplatků, které jsou důsledkem užívání děl a odvádějí se státu.

1.1.8 V zájmu zachování důvěry nositelů práv i uživatelů a v zájmu usnadnění přeshraničního udělování oprávnění se EHSV domnívá, že je třeba zlepšit řízení a transparentnost kolektivní správy práv a přizpůsobit je technologickému pokroku. Snadnější, jednotnější a technologicky neutrální řešení pro přeshraniční a celoevropské udělování oprávnění podnítí tvořivost a pomohou autorům, producentům a šiřitelům obsahu, což přinese užitek evropským spotřebitelům.

1.2 Účinnost řízení digitálních práv

1.2.1 Výbor dále podporuje šíření a zlepšování legálních nabídek jako Deezer, první webová stránka s hudbou na požádání, jež je zadarmo a legální, nebo Spotify, služba s nabídkou legálního šíření hudby po internetu samofinancovaná z reklamy; Výbor se domnívá, že tento typ postupu by se měl dále rozvíjet souběžně s legislativním procesem.

1.2.2 Měly by se také připravit kampaně zaměřené na vzdělávání a zvyšování povědomí, zejména mladých lidí.

1.2.3 EHSV žádá Komisi, aby podrobněji rozpracovala zásady svého doporučení ze dne 18. října 2005 o kolektivní přeshraniční správě autorských práv a práv s nimi souvisejících pro zákonné on-line hudební služby.

1.2.4 Výbor vybízí Komisi, aby v co nejkratší možné době schválila návrh rámcové směrnice týkající se kolektivní správy práv obsažených v Digitální agendě.

2. Úvod

2.1 Tvůrci a interpreti uměleckých děl mají zisk z příjmů částek za jejich užívání v celém světě. Organizace pro kolektivní správu práv působí ve všech oblastech umění a vybírají příjmy ve prospěch tvůrců pocházející z užívání jejich děl v celém světě.

2.2 Rozsah pravomocí těchto organizací pro kolektivní správu se v různých členských státech liší: některé jsou rozsahem skromné, zatímco jiné disponují mocí, která by jim mohla zajišťovat v určitých případech faktické monopolní postavení, pokud jde o využívání práv. V závislosti na těchto parametrech se také mění rozsah služeb, které poskytují umělcům.

2.3 Je možné si klást legitimní otázku, jak to učinila Evropská komise, zda současný složitý systém slouží tak účinně, jak by měl, a zda chrání zájmy nejen nositelů práv, ale i uživatelů obsahu, občanů a konečných spotřebitelů.

2.4 Nebylo by správné promýšlet situaci dál za úroveň „prosté“ technické harmonizace autorských práv a práv souvisejících? Jak zlepšit vnitrostátní správu autorských práv, jak například řešit obtíže způsobené současnou roztříštěností vybírání poplatků za soukromou kopii díla? Jak uvést do souladu úsilí o „lepší tvorbu právních předpisů“ s účinným přeshraničním řízením kolektivních práv? V těchto aspektech je nutné přijmout právní normy.

2.5 Složitost situace a její citlivost pro občanskou společnost přivádí Výbor k tomu, že se tímto tématem zabývá a zkoumá možné cesty, kudy by se mohla reflexe těchto otázek ubírat.

2.6 Nevědomost, pokud se nejedná dokonce o netečný až nepřátelský postoj veřejnosti k pojmu práv duševního vlastnictví, vyžaduje reakci občanské společnosti.

2.7 Ochrana majetkových (nikoliv morálních) autorských práv a souvisejících práv výkonných umělců a producentů v oblasti hudby je upravena řadou směrnic; patří k nim směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES z 12. prosince 2006, 2006/116/ES z 12. prosince 2006 a 2001/29/ES z 22. května 2001, jejichž prvořadým záměrem byl volný pohyb zboží a myšlenek v podmínkách zdravé hospodářské soutěže, ale také nastolení rovnováhy a boj proti pirátskému kopírování. Harmonizace autorských práv a souvisejících práv výkonných umělců se zakládá na vysoké míře ochrany, neboť tato práva jsou zásadní pro duševní tvorbu. Ochrana, která přispívá k zachování a rozvoji kreativity v zájmu autorů, interpretů, producentů, spotřebitelů, uživatelů obsahů, kultury, průmyslu a veřejnosti obecně. Z tohoto důvodu bylo duševní vlastnictví uznáno jako součást vlastnických práv a je chráněno v Listině základních práv Evropské unie, neboť kreativní a umělecké úsilí autorů a umělců, interpretů či výkonných umělců vyžaduje dostatečné příjmy, které mohou být základem nových kreativních a uměleckých prací, a pouze příslušná právní ochrana nositelů práv umožní účinně zajistit zmíněné příjmy.

2.8 Některé státy zavedly velmi represivní zákony proti všem formám kopírování a vyměňování souborů chráněných právy duševního vlastnictví, ať mají tyto výměny soukromý a omezený nebo komerční charakter. (1)

2.9 Evropští spotřebitelé, jejichž organizace oznámily, že byly vyloučeny z jednání o těchto případech, což je netransparentní a nedemokratické, upozornily, že pod záminkou boje proti padělání nelze zavést policejní kontroly veškerých výměn a veškeré komunikace po internetu, což naruší právo na soukromí a důvěrnost korespondence a informací, jež jsou v něm šířeny. Výbor si také přeje být informován o diskusích a návrzích, o nichž se právě jedná, a mít možnost se k nim vyjádřit.

3. Konkrétní připomínky

3.1 Duševní vlastnictví – upřesnění a odlišnosti

3.1.1 Je velice důležité odlišovat a správně chápat, co jsou autorská práva, a co jsou práva související. Jedna i druhá jsou částí celku, který je možné kvalifikovat a pojmenovat jako „duševní vlastnictví“. Pojem duševní vlastnictví byl mezinárodně vytvořen v úmluvě ze dne 14. července 1967, jíž byla zřízena Světová organizace duševního vlastnictví; tento pojem byl později převzat do legislativy Společenství, zejména ve směrnici 2006/115/ES, a proto je konsolidovaným pojmem v právních předpisech Společenství.

3.1.2 Výbor se domnívá, že autoři a interpreti musí dostávat přiměřenou odměnu za užívání svého díla, aby mohli pokračovat ve své kreativní a umělecké práci, stejně jako producenti, aby mohli tuto činnost financovat. Investice nutná pro vypracování produktů, jako jsou zvukové záznamy, filmy či multimediální produkty a služby na objednávku, je značná. Je nezbytné vhodně chránit práva duševního vlastnictví pro zaručení disponibility této odměny a poskytnout možnost získat uspokojující výdělek z takové investice.

3.1.3 Výbor požaduje harmonizaci určitých vnitrostátních provedení práva duševního vlastnictví autorů a souvisejících práv. Za tímto účelem je třeba zohlednit různé zprávy týkající se provádění směrnic a judikaturu Soudního dvora v této oblasti.

3.1.4 EHSV je spokojen s přijetím nedávného návrhu směrnice KOM(2011) 289 v konečném znění o některých povolených způsobech užití osiřelých děl, k jejímuž obsahu se vyjádří v jednom z příštích stanovisek.

3.2 Odměna

3.2.1 Odměna nároků hudebních autorů z titulu duševních práv (v jejich majetkové části) představuje pravděpodobně jednu z oblastí, ve které většina členských států naráží na zvláštní problémy ve smluvních vztazích organizací pro kolektivní správu práv a uživatelů a které byly ve většině případů vyřešeny judikaturou Soudního dvora.

3.2.2 Výbor považuje za nutné se vyslovit pro uplatnění zásady rovnosti všech občanů před zákonem, ale také podpořit zásadu proporcionality, vzhledem k níž je třeba zaručit jak duševní vlastnictví autorů a jiných nositelů práv, tak práva uživatelů obsahů a konečných spotřebitelů. Práva duševního vlastnictví jsou nyní v Evropě chráněna „internetovými smlouvami“ WIPO, Světové organizace pro duševní vlastnictví, jež byly ratifikovány Evropskou unií a členskými státy v prosinci 2009, čímž v zásadě došlo ke sjednocení platného práva, ačkoliv různá prohlášení členských států vydaná u příležitosti ratifikace zpochybňují jednotný postup na úrovni Unie. Tyto smlouvy požadují potírání komerčních kopií a padělků, stejně jako to činí směrnice o autorském právu a právech souvisejících v informační společnosti.

3.3 Definování odměny a veřejného provedení

3.3.1 Okolnostmi, které vyžadují zvláštní pozornost, je určení okamžiku, kdy je možné stanovit, že odměna za užití je splatná, zda došlo k veřejnému provedení a zda je možné mluvit o využívání nebo užití.

3.3.2 Výbor zastává mínění, že je nutné jasně rozlišovat mezi využitím ke komerčním účelům a soukromým užitím, což se týká jak účelu tohoto použití, tak sankcí, které se na ně vztahují. V praxi již sazby organizací pro kolektivní správu práv po dohodě se sdruženími, která zastupují různá odvětví uživatelů, odrážejí rozdíly v tom, jak veřejná zařízení hudbu využívají; ta, pro něž hraje hudba zásadní roli, jako třeba diskotéky, neplatí stejný poplatek jako ta, pro než je hudba doplňkovou či příležitostnou záležitostí, jako kadeřnictví či obchodní domy.

3.3.3 Výbor je přesvědčen, že odměny za tzv. „sekundární využívání“, které jsou součástí Bernské úmluvy, jsou plně opodstatněné, jelikož provozovatelé zařízení, která je vysílají, televizních či rádiových stanic, jsou sekundárními uživateli děl obsažených v primárních pořadech, prostřednictvím nichž jsou tato díla a obsahy „veřejně sdělovány“ v uváděných zařízeních.

3.3.4 Bylo by vhodné reformovat současný systém odměňování práv duševního vlastnictví jako příspěvku za reprodukci k soukromému užití, aby se zvýšila transparentnost výpočtu „spravedlivé odměny“ a vybírání a vyplácení těchto částek. Výše odměny by měla odrážet skutečnou finanční újmu, kterou nositelé práv utrpí při pořizování rozmnoženin k soukromému užití, a měla by z ní vycházet.

3.3.5 Za účelem usnadnění udělování přeshraničních licencí je nutné zachovat smluvní svobodu nositelů práv. Ti by neměli povinnost udělovat licence pro celé evropské území a stanovovat výši poplatků za licence pro každou smlouvu.

3.3.6 EHSV navrhuje podporovat inovativnější obchodní modely, díky nimž by byl možný přístup k obsahům různými způsoby (free, premium, freemium), v závislosti na možnostech nabídek, očekáváních a chování konečných uživatelů, a to za účelem dosažení spravedlivé rovnováhy mezi odměnami nositelů práv a přístupem spotřebitelů a široké veřejnosti k obsahům.

3.4 Sankce a postihy

3.4.1 Výbor je přesvědčen, že ochrana děl duševního vlastnictví představuje skutečně zásadně významný prvek pro hospodářský a kulturní rozvoj Unie, zvláště s ohledem na současný vývoj hospodářství a technologie, a to s cílem zaručit tvůrčí a umělecké úsilí autorů a umělců, kteří dílo vytvářejí či jsou jeho interprety. Za tímto účelem byl stanoven režim sankcí, které jsou účinné, odrazující a přiměřené, v souladu s judikaturou Soudního dvora.

3.4.2 Výbor se domnívá, že užití četných duševních děl, které je povoleno pouze z titulu výjimky z výlučných práv příjemců poplatků a za omezení uživatelů. Nicméně omezení jejich užívání není zcela jasné ani řádně stanoveno zákonem a spotřebitelé narážejí na platnou legislativu v otázce, jaké jsou povolené postupy.

Trestněprávní ochrana duševního vlastnictví je základní zárukou ochrany a zajištění společenského, kulturního, hospodářského a politického řádu vyspělých zemí.

EHSV nesouhlasí s trestním postupem proti uživatelům, u nichž není stanoven výdělečný záměr.

3.4.3 Institut informačního práva univerzity v Amsterdamu vypracoval pro generální ředitelství pro vnitřní trh Evropské komise studii věnovanou provádění směrnice 2001/29/ES o harmonizaci některých aspektů autorského práva a práv souvisejících v informační společnosti a vlivu, který tato směrnice měla na právo členských států (2). Kapitoly její druhé části věnované aplikaci textu v ostatních členských státech EU ukazují, že z 26 zkoumaných zemí se pouze v šesti ukládají v této věci tresty odnětí svobody.

3.4.4 Výbor žádá a navrhuje, aby článek 8 směrnice 2001/29/ES byl doplněn o odstavec 4, který by uváděl, že v otázce právní ochrany porušení práv a povinností upravených touto směrnicí bude dekriminalizováno užívání obsahů spotřebiteli, za něž uživatelé, kteří je veřejně šíří, neodvedli poplatky za práva duševního vlastnictví. V případě jejich poskytnutí veřejnosti bude řešení omezeno na hmotnou zodpovědnost a související sankce, tedy pouze uložení odškodnění ve výši částky odměny náležejícím z titulu majetkových práv autorům a nositelům souvisejících práv. Trestní postihy za přestupky proti ochraně práv duševního vlastnictví se budou smět uplatňovat pouze v jasně definovaných případech porušení obchodního práva organizovaným zločinem a nezákonného využívání práv duševního vlastnictví za obchodními účely. Prováděcí předpisy musí v každém případě respektovat základní práva uživatelů.

3.5 Struktura a činnost organizací pro kolektivní správu práv

3.5.1 Je třeba zdůraznit, že zkoumané existující směrnice vycházejí z „nulové ochrany“ spotřebitelů, kteří jsou závislí na opatřeních organizací pro kolektivní správu práv působících bez skutečné kontroly. Výbor požaduje, aby právní rámec uznal, ochránil a zaručil práva občanů a spotřebitelů a též rovnost před zákonem i mezi občany navzájem, pokud se týká této ochrany uživatelů a spotřebitelů ve vztahu k autorům a nositelům souvisejících práv, v souladu s právní úpravou v oblasti duševního vlastnictví, obzvláště v souladu s doporučením Komise z 18. května 2005.

3.5.2 Výbor požaduje, aby článek 5 směrnice 2006/115/ES byl doplněn o odstavec 5, v němž by bylo uvedeno, že organizace pro kolektivní správu práv, jimž se vydává oprávnění umožňující vybírat poplatky za užití práv a zastupovat nositele práv, nemohou jako orgány pro kolektivní správu práv zaujímat formu obchodních společností, ale musí být neziskovými subjekty vykazujícími strukturu sdružení složeného z nositelů duševních práv autorských a práv souvisejících.

3.5.3 Výbor požaduje, aby článek 5 směrnice 2006/115/ES byl doplněn o odstavec 6, v němž by bylo uvedeno, že organizace pro kolektivní správu práv jsou podřízeny dohledu nezávislého orgánu na celostátní úrovni (jednotného státního orgánu řízení), který může být totožný s orgánem, který vydal oprávnění k výběru poplatků za užití práv interpretů nebo výkonných umělců. Jinými slovy, orgán, jenž vydává oprávnění, může být rovněž tím, jenž vykonává řízení dohledu.

3.5.4 Výbor požaduje, aby článek 5 směrnice 2006/115/ES byl doplněn o odstavec 7, v němž by bylo uvedeno, že autoři, interpreti a výkonní umělci jako nositelé práv jsou oprávněni „postoupit“ svá majetková práva, jež jim náležejí z titulu duševního vlastnictví, a „přenést“ svá práva na pronájem a půjčování na víceré organizace pro kolektivní správu práv, ať již existující nebo nově založené. V případě takového uspořádání budou existovat různé organizace pro kolektivní správu práv; bude hrozit, že a) poplatky náležející umělcům budou vybrány více než jednou, několika organizacemi pro kolektivní správu práv, z čehož vyplyne další nebezpečí, že b) uživatel bude uzavírat smlouvy a provádět transakce s velkým množstvím těchto organizací místo jediné, a konečně, že c) proběhne dvojí odměna za užití stejného díla. Orgán přidělující oprávnění těmto organizacím bude mít rovněž pravomoc a odpovědnost k rozdělování odměn vybraných od uživatelů mezi autory a nositele souvisejících práv. Navrhujeme na vhodných místech instalaci technologicky moderního programového vybavení, které by umožňovalo zjištění údajů o zvukových záznamech (autor, interpret, délka atd.) během jejich provedení, tak aby uživatel provedl platbu poplatků za užití autorských práv odpovídajících autorů takovým způsobem, aby jim mohly být rovněž poměrným způsobem proplaceny. Výše uvedený orgán by převzal také odpovědnost za to, aby nedocházelo k několikanásobným platbám jako odměně za jedno dílo jako celek. Členské státy, kde orgán přidělující oprávnění organizacím pro kolektivní správu práv neexistuje, budou muset podle své vnitrostátní právní úpravy navrhnout jeho vytvoření.

3.5.5 Výbor požaduje, aby článek 5 směrnice 2006/115/ES byl doplněn o odstavec 8, v němž by bylo uvedeno, že organizace pro kolektivní správu práv zastupující interprety a výkonné umělce jsou povinny sestavovat rozvahu a jmenovitý finanční výkaz o řízení a rozdělování odměn, jež budou vybrány na účet nositelů práv a předkládat všechny další dokumenty vhodné k doložení, že tyto „příjmy“ jim byly poukázány a „výnosy“ byly „přiznány“ a zdaněny daňovými orgány členských států. Účetnictví organizací pro správu autorských práv a skutečné rozdělení poplatků vybraných za užívání autorských práv mezi různé nositele práv budou muset být potvrzeny nezávislým auditorem, jehož zpráva bude muset být veřejná. Kromě toho budou muset být podrobeny pravidelné kontrole příslušného orgánu, jako je Účetní dvůr či jiný nezávislý veřejný orgán.

3.5.6 Výbor požaduje, aby článek 5 směrnice 2006/115/ES byl doplněn o odstavec 9, v němž by bylo uvedeno, že v případech, kdy organizace pro kolektivní správu práv neproplatí nositelům práv poplatky, které vybraly, nebo v případech, kdy nedodrží ustanovení odstavců 5 a 7 tohoto článku, orgán udělující oprávnění jim je odebere a následně podle závažnosti porušení zákona tyto organizace zažaluje u příslušného soudu.

V Bruselu dne 14. července 2011. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Postihy jsou stejné, ať se jedná o soukromé užití nebo padělání ke komerčním účelům.

(2) Studie byla zveřejněna v únoru 2007.