CS Úřední věstník Evropské unie C 51/7

Stanovisko Výboru regionů k návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání

(2007/C 51/02)

VÝBOR REGIONŮ

s ohledem na návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (KOM(2005) 646 v konečném znění – 2005/0260 (COD));

s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 7. února 2006 konzultovat, v souladu s čl. 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství, Výbor regionů v této věci;

s ohledem na rozhodnutí svého předsedy ze dne 16. února 2006 pověřit Komisi pro kulturu a vzdělávání vypracováním stanoviska v této věci;

s ohledem na směrnici Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání, změněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES ze dne 30. června 1997;

s ohledem na své stanovisko ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o budoucnosti evropské regulační politiky v audiovizi (1) (CdR 67/2004 fin) (2);

s ohledem na své stanovisko ke čtvrté zprávě Komise o uplatňování směrnice 89/552/EHS o „televizi bez hranic“ (3) (CdR 90/2003 fin) (4);

s ohledem na usnesení Evropského parlamentu k „televizi bez hranic“ (2003/2033(INI));

s ohledem na pátou zprávu Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o uplatňování směrnice 89/552/EHS „Televize bez hranic“ (KOM(2006) 49 v konečném znění);

s ohledem na sedmé sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o uplatňování článků 4 a 5 směrnice 89/552/EHS „Televize bez hranic“ – ve znění směrnice 97/36/ES – v období let 2003 – 2004 (KOM(2006) 459 v konečném znění);

s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o přezkoumání interoperability digitálních interaktivních televizních služeb podle sdělení KOM(2004) 541 ze dne 30. července 2004 (KOM(2006) 37 v konečném znění);

s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů Předpisový rámec a trhy elektronických komunikací v Evropě 2005 (11. zpráva) (KOM(2006) 68 v konečném znění);

s ohledem na návrh stanoviska přijatý Komisí pro kulturu a vzdělávání dne 20. června 2006 (CdR 106/2006 rev.2, zpravodaj: pan LAMBERTZ, předseda vlády německé komunity v Belgii (BE/SES));

vzhledem k těmto důvodům:

1) Od vydání směrnice o televizi bez hranic v roce 1989 a její změny v roce 1997 postupuje technologický vývoj neustále kupředu. Zejména z důvodu digitalizace a konvergence médií je nutné přizpůsobit stávající právní rámec. V budoucnosti bude možné šířit digitalizované komunikační obsahy různými přenosovými cestami a poskytnout tak příjemcům s různými zařízeními širokou nabídku informací a zábavy. Zejména z důvodu digitalizace a konvergence médií je nutné přizpůsobit stávající právní rámec. V budoucnosti bude možné šířit digitalizované komunikační obsahy různými přenosovými cestami a poskytnout tak příjemcům s různými zařízeními širokou nabídku informací a zábavy.

2) Právní předpisy musí tento vývoj zohlednit už proto, aby se zabránilo narušování hospodářské soutěže mezi klasickými televizními službami a ostatními mediálními službami. Výbor regionů a Evropský parlament opakovaně podporovaly přizpůsobení současné směrnice o televizi bez hranic strukturálním změnám a technologickému vývoji a požadovaly zavedení základních předpisů pro všechny mediální služby.

3) Kvůli ústředního významu, který mají audiovizuální média pro zachování kulturní rozmanitosti a rozvoj pluralistické společnosti v Evropě, musí být evropský právní rámec upraven tak, aby bylo možné média dále pozitivně vyvíjet. Média mají celkově velký význam pro zachování regionální a místní kulturní rozmanitosti a identity. Přítomnost regionálních a místních médií navíc přispívá k šíření odpovídajících obsahů a často i jazyků menšin.

4) Různé elektronické služby, s jejichž nabídkou se uživatelé v nejrůznější podobě a neustále setkávají, měly za následek odlišné vnímání obchodních sdělení. Proto by kvantitativní omezení reklamy ve změněné směrnici mělo být uzpůsobeno tak, aby bylo přiměřené a v duchu doby. Určitá omezení kvality však musejí zaručit, že bude zachována nevyhnutelná vydavatelská a programová nezávislost audiovizuálních mediálních služeb, která je nezbytná pro demokratickou tvorbu vůle na národní a regionální úrovni. Přitom je třeba adekvátně zohlednit také zájmy ochrany dětí a mladistvých a spotřebitele.

přijal toto stanovisko na 66. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 11. a 12. října 2006 (jednání ze dne 11. října).

1. Názory Výboru regionů

Výbor regionů

S ohledem na oblast působnosti směrnice,

1.1 vítá rozšíření oblasti působnosti směrnice. S ohledem na rostoucí konvergenci je účelné, aby všechny mediální služby byly podřízeny určitým minimálním standardům v oblasti ochrany dětí a mladistvých a ochrany lidské důstojnosti při podporování evropských a nezávislých děl a aby respektovaly právo na krátké zpravodajské příspěvky o událostech veřejného významu;

1.2 je však toho názoru, že návrh Komise je v tomto ohledu příliš povrchní a považuje za nezbytné pokračovat kvůli technické konvergenci, která s sebou stále častěji přináší i obsahovou konvergenci, ve výraznějším vývoji směrnice o televizi bez hranic ve směrnici, jež bude nezávislá na platformě a pojme veškeré elektronicky šířené obsahy, které využívají pohyblivé obrazy;

1.3 souhlasí s tím, aby mediální služby, které kromě zvuku nebo textu používají pohyblivé obrazy, podléhaly minimálním standardům v oblasti ochrany dětí a mladistvých a lidské důstojnosti a neřídily se pouze čistě pravidly hospodářského práva, např. směrnicí o elektronickém obchodu;

S ohledem na odstupňovaná ustanovení

1.4 považuje odstupňovanou úpravu lineárních a nelineárních audiovizuálních mediálních služeb, kterou schválila Komise, s ohledem na odlišné možnosti uživatelů pro výběr a řízení za přiměřenou a souhlasí s tím, aby veškeré audiovizuální mediální služby byly podřízeny určitým základním standardům;

S ohledem na zásadu vysílacího státu

1.5 vítá, že se Komise drží zásady vysílacího státu; požaduje však účinnější možnosti jednání pro přijímací členský stát v případech, kdy poskytovatel mediálních služeb zaměřuje svoji činnost výhradně nebo převážně na území jiného členského státu mimo vysílající členský stát;

S ohledem na mechanismy samočinné kontroly

1.6 vítá, že se Komise hlásí k zavedení mechanismů samočinné kontroly a že vyzývá členské státy k podpoře příslušných předpisů;

1.7 doporučuje však zachovat tuto úpravu již z důvodu kompetencí. S ohledem na kulturní rozmanitost a subsidiaritu je třeba upustit od obsahových cílů pro mechanismy samočinné kontroly v členských státech a regionech;

S ohledem na právo na krátké zpravodajské příspěvky

1.8 podporuje, aby bylo v budoucnosti v oblasti zajištění přeshraničního toku informací a bezproblémovému přístupu k informacím stanoveno právo na krátké zpravodajské příspěvky. To rozhodujícím dílem přispívá k rozmanitosti názorů a také k přeshraničním informacím o významných událostech z jiných regionů. Navíc se tím také oblast předpisů o televizním vysílání více přizpůsobuje příslušné dohodě Evropské rady;

1.9 opět se zasazuje o to, aby právo na krátké zpravodajské příspěvky bylo zaručeno i poskytovatelům vysílajícím v jazycích menšin;

S ohledem na podporování evropské a nezávislé produkce

1.10 výslovně vítá zachování systému kvót za účelem podpory evropské produkce, neboť ta významně přispívá k zachování a rozvoji regionální identity; požaduje však přísnější a jednotnější uplatňování tohoto systému;

1.11 považuje za nezbytné, aby členské státy v rámci možností a za pomoci vhodných prostředků zajistily, že i poskytovatelé nelineárních mediálních služeb, kteří podléhají jejich právní svrchovanosti, budou podporovat tvorbu evropských a nezávislých děl a přístup k nim;

S ohledem na ustanovení o reklamě

1.12 zastává názor, že uvolnění v umísťování produktů, které návrh směrnice poprvé povoluje, jde příliš daleko a nese s sebou zjevné značné nebezpečí pro vydavatelskou nezávislost, ačkoli to čl. 3h odst. 1 písm. a) návrhu chce vyloučit;

1.13 domnívá se, že ustanovení článku 11 o odstupu mezi reklamami a článku 18 o omezení reklamy v průběhu jedné hodiny již nejsou přiměřená, a doporučuje proto větší liberalizaci ve stanovování množství reklamy pro poskytovatele lineárních služeb;

1.14 uvědomuje si však, že při vyškrtnutí ustanovení v zájmu ochrany dětí a mladistvých a spotřebitele je nezbytné stanovit zákaz přerušovat pořady pro děti a zpravodajství reklamou;

1.15 doporučuje změnit ustanovení, podle něhož musejí samostatně vysílané šoty tvořit výjimku, tak, aby bylo možné se od něj z věcných důvodů odchýlit;

S ohledem na nezávislost vnitrostátních regulačních orgánů

1.16 podporuje stanovenou nezávislost vnitrostátních regulačních orgánů, avšak je toho názoru, že v zásadě je třeba ponechat na členských státech a případně na regionech s legislativní svrchovaností, jakým způsobem budou dohlížet nad médii, zejména je-li vnitřní organizace jejich veřejnoprávního rozhlasu pluralistická.

2. Doporučení Výboru regionů

Doporučení 1

Odstavec 2, nové znění čl. 1 písm. a)

Znění navržené Komisí Pozměňovací návrh VR (2) Článek 1 se nahrazuje tímto: „Článek 1 Pro účely této směrnice se rozumí: a) ‚audiovizuální mediální službou‘ služba definovaná články 49 a 50 Smlouvy, jejíž hlavním účelem je poskytování pohyblivých obrazů se zvukem nebo bez něj široké veřejnosti za účelem informování, zábavy nebo vzdělávání, a to prostřednictvím sítí elektronických komunikací ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES;“ (2) Článek 1 se nahrazuje tímto: „Článek 1 Pro účely této směrnice se rozumí: a) ‚audiovizuální mediální službou‘ služba definovaná články 49 a 50 Smlouvy, jejíž hlavním účelem je také poskytování pohyblivých obrazů se zvukem nebo bez něj široké veřejnosti za účelem informování, zábavy nebo vzdělávání, a to prostřednictvím sítí elektronických komunikací ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES včetně doprovodných teletextů. Zahrnuty nejsou výherní hry s peněžním vkladem u hazardních her, včetně loterií a sázek;“

Odůvodnění

Právě z důvodu technické konvergence, která s sebou stále častěji přináší i obsahovou konvergenci, není účelné obsáhnout pouze ty mediální služby, jejichž hlavním účelem je šířit pohyblivé obrazy se zvukem nebo bez něj. S ohledem na nenarušování hospodářské soutěže je naopak přiměřené podřídit všechny mediální služby, které využívají i pohyblivé obrazy, minimálním standardům čl. 3 písm. d) až h). Pro mluví také skutečnost, že hranice mezi mediálními službami, u nichž je hlavním účelem nabídka pohyblivých obrazů se zvukem nebo bez něj, a mediálních služeb, jež pohyblivých obrazů se zvukem nebo bez něj používají jako vedlejšího účelu (např. elektronický tisk nebo rozhlas po internetu), jsou stále méně znatelné. Nelze také odůvodnit, proč mediální služby, které vedle pohyblivých obrazů používají rovněž nebo především zvuk nebo text, nepodléhají v oblasti ochrany dětí a mladistvých a lidské důstojnosti minimálním standardům a proč by měly podléhat pouze čistě ustanovením hospodářského práva, např. směrnici o elektronickém obchodu.

Směrnice by se měla vztahovat také na teletexty doprovázející audiovizuální mediální služby. Teletexty jsou v platné směrnici již zahrnuty. Proto by doprovodné teletexty měly být v čl. 1 písm a) uvedeny explicitně.

Z důvodů bezpečnosti a pořádku, zabraňování trestným činům a ochrany spotřebitelů není oblast hazardních her považována za normální ekonomickou činnost. V souladu s ustanoveními směrnice o elektronickém obchodu je proto nezbytné také ve směrnici o audiovizuálních mediálních službách objasnit, že ustanovení týkající se usnadnění přeshraničních činností se nevztahují na hazardní hry všeho druhu. Ve směrnici o audiovizuálních mediálních službách sice hazardní hry nejsou výslovně uvedeny, vzhledem k plánovanému rozšíření oblasti působnosti na nelineární audiovizuální mediální služby však nelze vyloučit, že služby zabývající se hazardními hrami budou do směrnice zahrnuty. Do čl. 1 písm. a) by se tedy mělo vložit doplnění ve znění výjimky z oblasti působnosti ve směrnici o elektronickém obchodu čl. 1 odst. 5.

Doporučení 2

Odstavec 2, nové znění čl. 1 písm. c)

Znění navržené Komisí Pozměňovací návrh VR Článek 1 (c) „c) ‚televizním vysíláním‘ je míněna lineární audiovizuální mediální služba, kdy o čase přenosu konkrétního pořadu a o programové skladbě rozhoduje poskytovatel mediálních služeb;“ Článek 1 (c) „c) ‚televizním vysíláním‘ je míněna lineární audiovizuální mediální služba, kdy o čase přenosu konkrétního pořadu a o programové skladbě rozhoduje poskytovatel mediálních služeb; ‚lineární službou‘ (tj. televizním vysíláním): audiovizuální mediální služba, která spočívá v nekódovaném či kódovaném šíření televizních programů pro neurčité množství možných televizních diváků, pro něž jsou ve stejný okamžik vysílány nebo jimž jsou zprostředkovávány tytéž obrazy nezávisle na technice přenosu obrazu; “

Odůvodnění

Přesnější definici pojmu „lineární služba“ lze nalézt ve výkladu pojmu „televizní vysílání“ v rozsudku Evropského soudního dvora ve věci Mediakabel BV. Pro lepší vymezení pojmů „lineární“ a „nelineární služba“ by jako příklady měly být uvedeny také příklady uvedené samotnou Evropskou komisí v odůvodnění k návrhu směrnice (viz odstavec 5 krátkého odůvodnění v dokumentu KOM 2005/646) a příklady definic uvedené v bodech odůvodnění v jejím neoficiálním dokumentu z února 2006.

Doporučení 3

Odstavec 2, nové znění čl. 1 písm. h)

Znění navržené Komisí Pozměňovací návrh VR Článek 1(h) „h) ‚skrytou reklamou‘ je míněna ústní nebo obrazová prezentace zboží, služeb, jména, ochranné známky nebo činností výrobce zboží nebo poskytovatele služeb v pořadech, jestliže subjekt televizního vysílání úmyslně uvede takovou prezentaci s reklamním cílem a mohl by uvést veřejnost v omyl, pokud jde o povahu této prezentace. Prezentace se považuje za úmyslnou zejména tehdy, je-li prováděna za úplatu nebo jinou protihodnotu;“ Článek 1(h) „h) ‚skrytou reklamou‘ je míněna ústní nebo obrazová prezentace zboží, služeb, jména, ochranné známky nebo činností výrobce zboží nebo poskytovatele služeb v pořadech, jestliže poskytovatel audiovizuální mediální služby subjekt televizního vysílání úmyslně uvede takovou prezentaci s reklamním cílem a mohl by uvést veřejnost v omyl, pokud jde o povahu této prezentace. Prezentace se považuje za úmyslnou zejména tehdy, je-li prováděna za úplatu nebo jinou protihodnotu; nebo jsou-li zboží, služba, jméno, ochranná známka nebo činnost zdůrazňovány formou, jež není přípustná. Zdůraznění je nepřípustné, pokud není odůvodněno redakčními požadavky programu, zejména za účelem prezentace životní reality;“

Odůvodnění

Po rozšíření pole působnosti by zákaz skryté reklamy měl zahrnovat všechny poskytovatele audiovizuálních mediálních služeb, nikoli pouze subjekty televizního vysílání/lineární služby. Proto je v čl. 1 písm. h) třeba nahradit „subjekt televizního vysílání“„poskytovatelem audiovizuální mediální služby“.

Je třeba upřesnit definici zakázané skryté reklamy v čl. 1 písm. h) s odvoláním na odstavec 33 interpretačního sdělení Evropské komise k televizní reklamě (rys nepřípustného zdůrazňování). V souladu s ním budou ve formě doplnění čl. 3h odst.1 přesně popsány úzké podmínky, za nichž je poskytování produktů pro audiovizuální produkce přípustné.

Doporučení 4

Odstavec 4, doplnit nové písmeno c

Znění navržené Komisí Pozměňovací návrh VR c) Vložit následující odst. 4 do článku 2a: „U nelineárních služeb mohou členské státy učinit opatření v souladu s čl. 3 odst. 3 až 5 a čl. 12 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES (směrnice o elektronickém obchodu).“

Odůvodnění

Výbor regionů se hlásí k zásadě země původu jako základní zásadě směrnice. Pro členské státy by však nadále měla existovat možnost zabránit přenosu např. pravicově extremistických obsahů. Členský stát by sice mohl proti příslušným obsahům v lineárních službách na základě čl. 2a odst. 2 písm. a) zakročit, u nelineárních služeb by však vznikla mezera v úpravě, neboť dosavadní možnosti zásahu na základě směrnice o elektronickém obchodu by byly potlačeny směrnicí o audiovizuálních mediálních službách. Proto je nutné členských státům umožnit u nelineárních služeb vydávat ustanovení o zákazu jako dosud na základě směrnice o elektronickém obchodu. V této souvislosti by v novém čl. 2a odst. 4 měl výslovný odkaz stanovit, že členské státy mohou u nelineárních služeb učinit opatření v souladu s čl. 3 odst. 3 až 5 a čl. 12 odst. 3 směrnice o elektronickém obchodu.

Doporučení 5

Odstavec 5, nové znění čl. 3 odst. 3

Znění navržené Komisí Pozměňovací návrh VR Článek 3(3) Členské státy v oblastech, které upravuje tato směrnice, podporují režimy společné regulace. Tyto režimy musí být široce přijímány hlavními zúčastněnými stranami a musí umožňovat účinné prosazování. Článek 3(3) Za účelem provádění a plnění ustanovení této směrnice č Členské státy v oblastech, které upravuje tato směrnice, podporují režimy systémy autoregulace a společné regulace. Tyto režimy musí být v příslušném členském státě široce přijímány hlavními zúčastněnými stranami a musí umožňovat účinné prosazování.

Odůvodnění

Provádění směrnice prostřednictvím systémů autoregulace a autokontroly by mělo být i nadále možné. Z toho důvodu je nezbytné ve stávající části směrnice a doplňkově i v bodech odůvodnění objasnit, že i autoregulace je zahrnuta, pokud je spjata s konečnou odpovědností státu a odpovídající možností zásahu státu. Dále by mělo být vysvětleno, že obrat „být široce přijímán“ se vztahuje na široké přijetí v příslušném členském státě, nikoli na celé Společenství.

Doporučení 6

Odstavec 6, úprava článku 3b

Znění navržené Komisí Pozměňovací návrh VR „Článek 3b 1. Členské státy zajistí, aby pro účely krátkých zpravodajských příspěvků nebyl subjektům televizního vysílání usazeným v jiných členských státech odepřen přístup za spravedlivých, přiměřených a nediskriminujících podmínek k událostem vysoce zajímavým pro veřejnost, které vysílá subjekt televizního vysílání spadající do jejich pravomoci. 2. Krátké zpravodajské příspěvky si mohou subjekty televizního vysílání volně vybrat ze signálu vysílajícího subjektu, přičemž přinejmenším označí jejich zdroj.“ „Článek 3b 1. Členské státy zajistí, aby pro účely krátkých zpravodajských příspěvků nebyl subjektům televizního vysílání, které jsou usazenyým v jiných členských státech, nebo kteří vysílají programy v jazyce menšin, odepřen přístup za spravedlivých, přiměřených a nediskriminujících podmínek k událostem vysoce zajímavým pro veřejnost, které vysílá subjekt televizního vysílání spadající do jejich pravomoci. 2. Krátké zpravodajské příspěvky si mohou subjekty televizního vysílání volně vybrat ze signálu vysílajícího subjektu, přičemž přinejmenším označí jejich zdroj. Případně mohou subjekty televizního vysílání v souladu s právem členského státu získat za účelem přenosu k dané události vlastní přístup.“

Odůvodnění

Pro regionální a kulturní rozmanitost má rozhodující význam, aby i domácí subjekty televizního vysílání, které vysílají v jazyce menšin, získaly přístup k událostem vysoce zajímavým pro veřejnost. Jejich situace je srovnatelná se situací subjektů televizního vysílání, které jsou usazeny v jiném členském státě.

S ohledem na rozmanitost názorů se úprava týkající se výhradně přístupového práva na existující signál jeví jako nedostatečná. Směrnice by měla rozhodnutí, zda právo na krátké zpravodajské příspěvky poskytne ve formě fyzického přístupového práva nebo přístupu k signálu, přenechat spíše členskému státu. Je proto třeba v souladu s právem příslušného členského státu doplnit čl. 3b odst. 2 o fyzické přístupové právo.

Doporučení 7

Odstavec 6, úprava čl. 3e

Znění navržené Komisí Pozměňovací návrh VR Článek 3e Členské státy vhodnými prostředky zajistí, aby audiovizuální mediální služby a audiovizuální obchodní sdělení poskytované poskytovateli spadajícími do jejich pravomoci neobsahovaly podněcování k nenávisti na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.„ Článek 3e Členské státy vhodnými prostředky zajistí, aby audiovizuální mediální služby a audiovizuální obchodní sdělení poskytované poskytovateli spadajícími do jejich pravomoci neobsahovaly podněcování k nenávisti z důvodů na základě pohlaví, rasy, nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace nebo aby jinak neútočily na lidskou důstojnost.“

Odůvodnění

V zájmu jednotného standardu ochrany se usiluje o harmonizaci cílů primárního práva podle článku 13 Smlouvy o založení Evropského společenství. Kromě toho je v každém případě nezbytné sem zahrnout to nejdůležitější, ochranu lidské důstojnosti, tak jak tomu je také v článku 1 Listiny základních práv Evropské unie.

Doporučení 8

Odstavec 6, vložení článku 3h

Znění navržené Komisí Pozměňovací návrh VR „Článek 3h 1. Audiovizuální mediální služby, které jsou sponzorovány nebo obsahují umístění produktu, musejí splňovat tyto požadavky: (…) c) diváci musí být jasně informováni o existenci dohody o sponzorování a/nebo o umístění produktu. Sponzorované pořady musí být zřetelně označeny jako sponzorované pořady jménem, logem a/nebo jinou značkou sponzora, například odkazem na jeho výrobek (výrobky) nebo službu (služby) či prostřednictvím charakteristického znaku, a to na začátku pořadů, v jejich průběhu a/nebo na jejich konci. Pořady obsahující umístění produktu musí být řádně označeny na začátku programu, aby divák nemohl být žádným způsobem uveden v omyl. (…) 4. Zpravodajské a politicko-publicistické vysílání nesmí být sponzorováno a nesmí obsahovat umístění produktu. Audiovizuální mediální služby pro děti a dokumentární pořady nesmějí obsahovat umístění produktu.“ „Článek 3h 1. Audiovizuální mediální služby, které jsou sponzorovány nebo obsahují umístění produktu, musejí splňovat tyto požadavky: (…) (c) diváci musí být jasně informováni o existenci dohody o sponzorování a/nebo o umístění produktu. Sponzorované pořady musí být zřetelně označeny jako sponzorované pořady jménem, logem a/nebo jinou značkou sponzora, například odkazem na jeho výrobek (výrobky) nebo službu (služby) či prostřednictvím charakteristického znaku, a to na začátku pořadů, v jejich průběhu a/nebo na jejich konci. Pořady obsahující umístění produktu musí být jedno značně řádně označeny na začátku, v průběhu, i na konci programu, aby divák nemohl být žádným způsobem uveden v omyl. (…) 4. Zpravodajské a politicko-publicistické vysílání nesmí být sponzorováno. a nesmí obsahovat umístění produktu. Audiovizuální mediální služby pro děti a dokumentární pořady nesmějí obsahovat umístění produktu.“ Umístění produktu může být provedeno pouze ve filmových dílech, ve filmech vytvořených pro televizi a v zábavných seriálech, jež nejsou určeny pro děti.“

Odůvodnění

Oproti dosavadní právní situaci návrh směrnice poprvé umožňuje zapojit umístění produktu do audiovizuálního obchodního sdělení. Toto uvolnění původně přísného příkazu oddělovat reklamu a program zachází příliš daleko. Nebezpečí pro programovou autonomii a vydavatelskou nezávislost, které je s tím spojeno, není zohledněno dostatečným způsobem. Návrh směrnice sice vylučuje umísťování produktů u určitých pořadů, to však platí pouze pro zpravodajské pořady, pořady o aktuálním dění, dětské a dokumentární filmy. Tím je povoleno umísťování produktů kupříkladu v pořadech, které se zabývají ochranou spotřebitelů nebo informují o cestách či výrobcích. Nebezpečí, které je s tím spojeno, nelze vyloučit ani ustanovením čl. 3h odst. 1 písm. a) návrhu. Dosavadní praxe dokázala, že ti, kdo do pořadu umisťují produkty, mají vliv také na podobu pořadu. Na druhou stranu nelze popírat skutečnost, že klasická reklama naráží na své hranice a že umístění produktů v určitých pořadech, např. hraných filmech, probíhá už dlouho ve velkém rozsahu. Proto se doporučuje omezená forma umístění produktů ve filmových dílech a ve filmech vytvořených pro televizi. Ty již nyní, například pokud byly vyrobeny v USA, pravidelně obsahují umístění produktu.

Výměnou za částečné povolení umístění produktu by ustanovení čl. 3 odst. 1 písm. c) návrhu Komise týkající se označení pořadů, v nichž se toto umístění vyskytuje, měla být zpřísněna v tom smyslu, aby prostřednictvím trvalého upozorňování byli o použitých reklamních praktikách informováni i diváci, kteří sledují jen část tohoto pořadu. Za těchto okolností je pak rovněž možné připustit umístění produktu rovněž pro kategorii zábavných seriálů, a to za předpokladu, že nejsou určeny pro děti.

Doporučení 9

Odstavec 10, nové znění článku 11

Znění navržené Komisí Pozměňovací návrh VR 10) Článek 11 se nahrazuje tímto: „Článek 11 2. Přenos filmů vytvořených pro televizi (s výjimkou seriálů, cyklů, zábavných pořadů a dokumentů), filmových děl, pořadů pro děti a zpravodajství může být přerušen reklamou nebo šoty teleshoppingu jednou během každého dovršeného 35minutového úseku. Reklama a teleshopping nesmějí být zařazeny během bohoslužeb.“ 10) Článek 11 se nahrazuje tímto: „Článek 11 2. Přenos filmů vytvořených pro televizi (s výjimkou seriálů, cyklů, zábavných pořadů a dokumentů) a filmových děl, pořadů pro děti a zpravodajství může být přerušen reklamou nebo šoty teleshoppingu jednou během každého dovršeného 35 30minutového úseku. Reklama a teleshopping nesmějí být zařazeny během bohoslužeb, pořadů pro děti a zpravodajství.“

Odůvodnění

S navrhovaným uvolněním tohoto omezení poskytovatelé mediálních služeb získají větší flexibilitu pro tvorbu svých programů. Je však nezbytné doplnit návrh Komise o zákaz reklamy i u pořadů pro děti a zpravodajství. U pořadů pro děti je to přikázáno z důvodu ochrany mladistvých, neboť děti ještě nejsou schopny dostatečně rozlišovat mezi reklamou a pořadem a správně posoudit smysl reklamy U zpravodajství je to rovněž přikázáno s ohledem na jeho zvláštní funkci pro nezávislé utváření názoru.

Doporučení 10

Odstavec 20, úprava článku 23b

Znění navržené Komisí Pozměňovací návrh VR (20) Vkládá se článek 23b, který zní: „Článek 23 (b) 1. Členské státy zaručí nezávislost vnitrostátních regulačních orgánů a zajistí, aby tyto orgány vykonávaly své pravomoci nestranně a transparentně. 2. Vnitrostátní regulační orgány poskytnou Komisi a sobě navzájem informace potřebné pro používání ustanovení této směrnice.“ (20) Vkládá se článek 23b, který zní: „Článek 23 (b) 1. Členské státy, aniž by byly dotčeny jejich předpisy o veřejnoprávních poskytovatelích mediálních služeb, zaručí nezávislost vnitrostátních regulačních orgánů a tam, kde existují, regionálních regulačních orgánů, a zajistí, aby tyto orgány vykonávaly své pravomoci nestranně a transparentně. 2. Vnitrostátní regulační orgány poskytnou Komisi a sobě navzájem informace potřebné pro používání ustanovení této směrnice.“

Odůvodnění

Ačkoliv má nezávislost vnitrostátních regulačních orgánů zásadní význam a je vítána, musí způsob dohledu nad médii i nadále zůstat záležitostí členských států a popřípadě regionů s legislativní svrchovaností. Kromě toho nesmí článek 23b ohrozit postavení veřejnoprávního rozhlasu a musí povinně stanovit externí kontrolu všech subjektů televizního vysílání. To platí především pro nejrůznější členské státy a regiony, ve kterých je v souladu s ústavou vnitřní organizace veřejnoprávního rozhlasu pluralistická, je tedy kontrolována interně a podléhá pouze omezenému státnímu dohledu.

Záruky nezávislosti a transparentnosti by měly být rozšířeny také na případné regionální regulační orgány, které jsou nebo by mohly být zřízeny v regionech, které mají legislativní pravomoc v oblasti komunikací, a nebo ve státech s federálním zřízením nebo státech, ve kterých existují autonomní oblasti. To se netýká pravomocí vnitrostátních orgánů, cílem je pouze rozšířit stejné záruky nezávislosti a transparentnosti na místní úroveň, a to v souladu se zásadou subsidiarity, kterou stanoví Maastrichtská smlouva.

V Bruselu dne 11. října 2006. předseda Výboru regionů Michel DELEBARRE

(1) KOM(2003) 784 v konečném znění.

(2) Úř. věst. C 318, 22. 12. 2004, s. 30.

(3) KOM(2002) 778 v konečném znění.

(4) Úř. věst. C 256, 24.10.2003, s. 85.