EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 10.2.2016 COM(2016) 85 final SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o aktuálním stavu provádění prioritních opatření v rámci Evropského programu pro migraci



Sdělení o aktuálním stavu provádění prioritních opatření v rámci Evropského programu pro migraci I. ÚVOD: ŘEŠENÍ UPRCHLICKÉ KRIZE Na světě je dnes více než 60 milionů uprchlíků a vnitřně vysídlených osob, což znamená, že jde o nejvážnější uprchlickou krizi od druhé světové války. Bezprostředním podnětem krize jsou konflikty a krize v Sýrii a dalších částech světa, ale důležitou roli v rekordních počtech migrantů a uprchlíků, kteří do Evropské unie dorazili v roce 2015, sehrály také základní vývojové tendence v demografii, změně klimatu, chudobě a globalizaci dopravy a komunikace. Kombinace těchto faktorů se pravděpodobně v dohledné budoucnosti nezmění. Proto potřebujeme v roce 2016 radikálně posílit migrační systém EU. Musíme se nejen snažit vyrovnat se následky neřízených a nelegálních toků osob, ale být skutečně připraveni tyto toky řídit a zajistit osobám, které potřebují ochranu, řízenou a legální možnost vstupu a zároveň rychle a účinně identifikovat a navracet osoby, které nemají na pobyt v Evropské unii právo. V druhé polovině roku 2015 nelegálně překročil hranici Evropské unie nebývale vysoký počet osob. Během špičky v říjnu 2015 přijelo do Řecka v průběhu jednoho měsíce více než 200 000 lidí. I když se tento počet v lednu výrazně snížil na o něco více než 60 000 osob, zůstávají čísla za zimní měsíce ve srovnání s předchozími lety vysoká. Očekává se, že vzhledem k tomu, že konflikt v Sýrii v posledních dnech sílí, dojde k dalšímu přílivu uprchlíků do Turecka. To znamená, že v rámci odpovědnosti, kterou EU přijala na základě Ženevské úmluvy z roku 1951 o právním postavení uprchlíků a humanitárních hodnotách, kterou podepsaly všechny členské státy Evropské unie, bude nadále voláno po evropské solidaritě. EU musí také zajistit, aby uprchlíci nemuseli podstupovat nebezpečnou cestu do Evropy, tím, že jím bude poskytovat pomoc blíže k jejich domovům. I když je omezení toků vzhledem k tomu, jak přetížené často bývají vnitrostátní a místní orgány, vysoce žádoucí, neměli bychom si dělat iluze, že uprchlická krize skončí dříve, než budou s konečnou platností odstraněny její kořeny – nestabilita, válka a teror v bezprostředním sousedství Evropy, zejména pokračující válka a zvěrstva v Sýrii. Jediným zodpovědným přístupem je postavit se k této realitě čelem a otevřeně a upřímně ji vysvětlit občanům; a zvýšit úsilí o lepší a účinnější zvládání následků této situace v Evropské unii tím, že budeme lépe koordinovat evropský přístup a postupovat v souladu se společně dohodnutými pravidly a hodnotami EU. V posledních měsících vznikla trasa přes východní Středomoří a země západního Balkánu, po níž migranti překračují jednu hranici za druhou a rychle proudí na sever. Děje se tak v zásadním rozporu se zásadami společného evropského azylového systému a schengenskými předpisy. To následně řadu členských států přimělo k tomu, aby znovu zavedly dočasné kontroly na vnitřních hranicích, a tím zpochybnily řádné fungování schengenského prostoru volného pohybu a ohrozily jeho přínos pro evropské občany a evropskou ekonomiku. Nesmírně významné jsou rovněž bezpečnostní ohledy, a to zejména po nedávných teroristických útocích na evropské půdě, a určité členské státy jimi zmíněná dočasná opatření zdůvodňují. Cílem musí být situace, v níž bude zaručeno, že každý, kdo přijíždí do EU, je podroben důkladným bezpečnostním kontrolám. Evropská komise během posledních šesti měsíců konzistentně a soustavně usilovala o rychlou a koordinovanou evropskou reakci. Předložila mnoho návrhů, které mají členské státy vybavit nástroji, jež jsou nutné k řízení velkého počtu přijíždějících osob, a mnoho z nich již bylo přijato Evropským parlamentem i Radou. Ztrojnásobili jsme naši přítomnost na moři, zavedli nový systém solidarity pro stav nouze, který umožňuje relokaci žadatelů o azyl z nejpostiženějších zemí, z rozpočtu EU byla uvolněna nebývale vysoká částka přesahující 10 miliard EUR na řešení uprchlické krize a na pomoc nejvíce zasaženým zemím; byl vymezen nový rámec pro koordinaci a spolupráci pro země západního Balkánu a zahájeno nové partnerství s Tureckem a rovněž předložen ambiciózní návrh na zřízení nové evropské pohraniční a pobřežní stráže – všemi těmito kroky posilujeme evropskou azylovou a migrační politiku, aby se mohla vypořádat s novými úkoly, před nimiž stojí. I když jsou již základní stavební kameny udržitelného systému řízení migrace popsány na papíře, stále jsme je nedokázali rychle a v plném rozsahu zrealizovat v praxi. V prosinci Evropská komise podala zprávu o pokroku, jehož bylo dosaženo při provádění rozhodnutí přijatých členskými státy, a dospěla k závěru, že provádění je příliš pomalé. O dva měsíce později již bylo u řady témat dosaženo určitého pokroku. Stále však platí, že nebyla dodržena řada termínů a mnohou závazků je stále plněno pomalu. Na nejvyšších úrovních ve všech členských státech je třeba přijmout politickou zodpovědnost, aby vnitrostátní a místní orgány mohly za podpory EU a s pomocí, která byla v posledních měsících dána k dispozici, rychle a účinně v praxi provést dohodnutou koordinovanou evropskou reakci na uprchlickou krizi. Obnovení řádné správy hranic na trase vedoucí přes východní Středomoří a země západního Balkánu je dnes pro Evropskou unii nejnaléhavější prioritou. Na nadcházejícím zasedání Evropské rady se vedoucí představitelé musejí zavázat, že učiní veškeré nezbytné kroky, aby do jara obnovili systém správy hranic a zavedli kontroly nelegálních a nekontrolovaných toků na trase přes východní Středomoří a západní Balkán. To bude od všech členských států vyžadovat obtížná rozhodnutí, rozhodnou akci, odpovědnost a solidaritu. Nejdůležitější je, že se všechny členské státy musejí zavázat, že ukončí „propouštěcí“ přístup k osobám, které dají najevo, že mají zájem požádat o azyl jinde. Lidé, kteří přicházejí do Unie, musejí vědět, že pokud potřebují ochranu, bude jim poskytnuta, ale že si nemohou vybrat kde. Pokud nesplňují kritéria pro ochranu, budou navráceni, přičemž bude v plném rozsahu respektována zásada nenavracení (zásada non-refoulement).

Řecko a země dále na trase vedoucí přes západní Balkán budou potřebovat rozsáhlou podporu, aby mohly účinně registrovat a zpracovávat žádosti lidí, kteří potřebují ochranu, a osoby, které ji nepotřebují, urychleně navracet do jejich vlasti nebo do jiných bezpečných třetích zemí, přes které cestovaly. Ostatní členské státy musejí dostát svým závazkům ohledně sdílení odpovědnosti a přijmout osoby, které na to mají nárok, a poskytnout jim útočiště, a to tím, že zrychlí provádění nouzových mechanismů pro relokaci, které jsou zavedeny od září 2015. I když tedy Řecko musí přijmout nezbytné kroky, aby se vrátilo k normálnímu provádění kontrol na vnější hranici schengenského prostoru a k uplatňování dublinských pravidel, nelze je ponechat, aby samotné čelilo důsledkům uprchlické krize, ale orgány a agentury EU a všechny ostatní členské státy by mu měly nadále poskytovat finanční podporu a technickou pomoc, aby mohlo plnit povinnosti členského státu prvního vstupu, jak je stanoveno ve společně dohodnutých pravidlech EU. Toto sdělení shrnuje stav provádění dohodnutých opatření v reakci na uprchlickou krizi a zdůrazňuje klíčové oblasti, v nichž je třeba okamžitě provést další kroky, aby se situace znovu dostala pod kontrolu. Před březnovým zasedáním Evropské rady předloží Komise další návrhy hlubších změn nutných k tomu, aby byla migrační politika udržitelná, a zejména ohledně reformy dublinského systému. Aby pomohli účinně řídit uprchlickou krizi, měli by se vedoucí představitelé na únorovém zasedání Evropské rady zavázat, že: budou urychleně dokončeny hotspoty v Řecku a Itálii, aby se zaručila registrace a podpora migrantů a uprchlíků v souladu se zásadou, že do EU nebude vpuštěn nikdo, kdo nebyl řádně zaregistrován a komu nebyly sejmuty otisky prstů, přičemž EU bude poskytovat speciální podporu na zabezpečení zvýšené přijímací kapacity a plně funkčních azylových řízení a postupů navracení; ukončí „propouštěcí“ přístup a budou důrazně trvat na uplatňování pravidel EU v oblasti azylu a správy hranic; bude výrazně urychlen dojednaný mechanismus relokace, aby se zmírnil tlak, jemuž čelí Itálie a Řecko; budou důrazněji a soudržněji uplatňována ustanovení, která umožňují navracet žadatele o azyl do bezpečných třetích zemí; bude prováděn dohodnutý přístup pro lepší spolupráci a koordinaci mezi zeměmi na trase vedoucí přes západní Balkán; bude výrazně zesíleno veškeré úsilí, aby bylo zajištěno účinné navracení a zpětné přebírání osob a aby byly řešeny hlavní příčiny migrace tím, že budou maximalizovány všechny formy vlivu, včetně oblastí obchodních preferencí a rozvoje, aby se zajistilo, že se třetí země zavážou ke konkrétním výsledkům; bude dosaženo pokroku u opatření v rámci společného akčního plánu EU a Turecka s cílem zastavit toky z Turecka a rychlého provádění projektů v rámci nástroje pro uprchlíky v Turecku; budou posíleny kontroly na vnější hranici, a to tím, že bude nejpozději do června nebo dříve dosaženo dohody o evropské pohraniční a pobřežní stráži a že bude tato stráž během léta funkční; budou podpořeny základní potřeby nejzranitelnějších skupin migrantů a uprchlíků, zejména dětí; bude zvýšena kapacita EU, pokud jde o poskytování humanitární pomoci třetím zemím, a vytvořena kapacita pro poskytování humanitární pomoci v EU s cílem podpořit země, které se potýkají s vysokými počty uprchlíků a migrantů; bude zesílena podpora, kterou EU poskytuje syrským uprchlíkům, včetně otevření legálních cest prostřednictvím přesídlení a schválení dobrovolného humanitárního programu přijímání prováděného s Tureckem, jak doporučila Komise dne 15. prosince 2015. II. CO JIŽ BYLO VYKONÁNO II.1 Operativní opatření Řízení přílivu migrantů a uprchlíků První prioritou Evropské unie byla záchrana na moři. V průběhu roku 2015 bylo při společných operacích agentury Frontex Triton a Poseidon zachráněno více než 250 000 lidí. Tyto zásahy a nasazení pohraničních jednotek rychlé reakce agentury Frontex v Egejském moři pomohly odhalit více než jeden milion nelegálních přistěhovalců a bylo při nich zadrženo přes 900 osob podezřelých z převaděčství. Akce EU se rovněž přímo zaměřuje na převaděčství migrantů. V jižním a centrálním Středozemním moři se operace EUNAVFORMED Sophia úspěšně posunula do fáze, která zahrnuje vstup na palubu plavidel, u nichž existuje podezření, že jsou používána k převaděčství nebo obchodování s lidmi, a možnost tato plavidla prohledávat, zajišťovat a odkloňovat na volném moři. Dosud bylo v jejím rámci zachráněno přes 9 000 lidí a EU je připravena rozšířit operace do libyjských teritoriálních vod, pokud to institucionální a politický vývoj v Libyi umožní. Agentury EU Europol, Frontex a Eurojust zvýšily svou kapacitu pro boj proti převaděčství migrantů, přičemž zesílily koordinaci, vyčlenily další zdroje a zajistily svoji trvalou přítomnost v členských státech, které jsou pod tlakem. To zahrnuje shromažďování informací přímo v hotspotech s cílem pomoci vnitrostátním orgánům shromažďovat informace a zahajovat vyšetřování. V roce 2015 bylo do databáze Europolu přidáno 10 735 nových osob podezřelých z převaděčství migrantů – v současnosti obsahuje tato databáze informace o více než 38 600 podezřelých osobách. Europol zakrátko, tedy 22. února, otevře Evropské středisko pro boj proti převaděčství, které bude sloužit jako informační centrum EU pro boj proti převaděčství migrantů. S pomocí silné, speciálně vyčleněné podpory ze strany EU začaly Řecko a Itálie zřizovat – a v některých případech i dokončily – hotspoty, které zajišťují prošetřování, určení totožnosti a snímání otisků prstů státních příslušníků třetích zemí, kteří nelegálně přicházejí k vnější hranici EU. Prvním zásadním krokem při kontrole a řízení toků je registrace. Hotspoty jsou koncipovány tak, aby zaručovaly, že integrované týmy pohraničních pracovníků působí ve speciálně vytvořených zařízeních 24 hodin denně 7 dní v týdnu. Každý, kdo dorazí na vnější hranici, by měl být zaregistrován, měly by mu být sejmuty otisky prstů a zkontrolovány doklady proti vnitrostátním a mezinárodním bezpečnostním databázím. Státní příslušníci třetích zemí, kteří na hranici dorazili nelegálně, by měli být poté nasměrováni do jednoho ze tří procesů: vnitrostátního azylového systému, evropského systému relokace nebo systému pro navracení osob. Podíl migrantů, jejichž otisky prstů jsou uloženy v databázi Eurodac, vzrostl v Řecku z 8 % v září 2015 na 78 % v lednu 2016, v Itálii vzrostl během téhož období z 36 % na 87 %. Až budou hotspoty v plném provozu, očekává se, že se tato čísla dále zlepší. Komise je v obou členských státech trvale přítomna a zaměřuje se výhradně na pomoc vnitrostátním orgánům. V hotspotech je však v současnosti nasazeno pouze 518 odborníků z agentury Frontex a 21 odborníků z Evropského podpůrného úřadu pro otázky azylu (EASO), což zdaleka nepokrývá potřeby. Reakce členských států na výzvu k vytvoření jednotek rychlé reakce byla úspěšnější.

Komise nebývalým způsobem zmobilizovala rozpočet EU a na řešení uprchlické krize z něj vyčlenila více než 10 miliard EUR. Například posílení nouzového financování znamenalo, že v roce 2015 bylo k dispozici 174 milionů EUR; tyto prostředky byly rychle využity a do konce roku byly zcela vyčerpány. V roce 2016 bylo obdobně dáno k dispozici 161 milionů EUR. Přibližně 146 milionů EUR bylo v rámci nouzového financování poskytnuto Řecku. Dalším klíčovým prvkem podpory EU je relokace. Jsou zavedeny jak právní předpisy, tak struktury, aby bylo možné nouzově přemístit až 160 000 osob, které jasně potřebují mezinárodní ochranu, do jiných členských států. Na podporu relokace bylo z rozpočtu EU poskytnuto 640 milionů EUR. Míra pokroku však zdaleka nedosahuje potřebné úrovně (viz oddíl o relokaci a příloha 4). V reakci na vážný migrační tlak a obzvláštní obtíže, jimž čelí Švédsko, Komise v prosinci navrhla, aby byly povinnosti Švédska ohledně relokace dočasně pozastaveny. Komise nyní rovněž navrhla, aby byly obdobně pozastaveny povinnosti, které má v souvislosti s relokací Rakousko. V prosinci Komise schválila program v hodnotě 80 milionů EUR, který má pomoci vybudovat přijímací kapacitu pro ubytování migrantů a uprchlíků v Řecku tak, aby dosáhla dohodnutého cíle 50 000 dodatečných míst, včetně sítě 20 000 míst pro žadatele o azyl, kterou provozuje Úřad vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) pomocí systému poukázek, jakož i podpořit vytvoření 7 000 míst v oblastech hotspotů. Na základě systému poukázek bylo určeno 14 950 míst. Komise zřídila pracovní skupinu pro strategii informování migrantů (MIS), která má definovat a šířit mezi žadateli o azyl účinné informace o tom, jaká mají práva a povinnosti. Je nanejvýš důležité, aby lidé věděli, že mají právo požádat o azyl, že si však nemohou vybrat, v kterém členském státě, a aby byli řádně informováni o dopadech programu relokace. První soubor informací o azylu a relokaci je nyní k dispozici ve 14 jazycích a úřad EASO jej v současnosti používá v hotspotech. Solidarita a zodpovědnost Mechanismus civilní ochrany Unie byl použit k podpoře pěti zemí, přičemž čtyři žádosti jsou stále aktivní, konkrétně žádosti Srbska, Slovinska, Chorvatska a Řecka. Pomoc nabídlo celkem 15 zemí a tyto země poskytly např. stany, materiály na spaní, osobní ochranné pomůcky, topná tělesa, generátory a osvětlení. Evropská komise finančně podporuje přepravu pomoci, kterou zúčastněné státy nabídly, a usnadňuje celkovou koordinaci přepravy a logistiky. Komise nedávno navýšila své financování a nyní hradí 85 % nákladů na přepravu této pomoci, některým žádostem členských států však dosud nebylo vyhověno, jak je popsáno v příloze 9. Probíhala týdenní setkání organizovaná Komisí, jejichž účelem bylo sledovat sedmnáctibodový plán pro toky uprchlíků po trase vedoucí přes západní Balkán, na němž se dohodli účastníci setkání vedoucích představitelů, které zorganizoval předseda Juncker. V době, kdy téměř selhávala veškerá komunikace, měla tato koordinace zásadní význam pro snížení rizika, že jedna země nečekaně přijme kroky, které budou mít dopad na jinou zemi. Tato koordinace byla zesílena přímou podporou. Komise přidělila 10 milionů EUR Srbsku a Bývalé jugoslávské republice Makedonii, aby bylo v praxi dosaženo pokroku tím, že se zvýší operační kapacita pro řízení migrace. Tato částka doplnila 22 milionů EUR vyčleněných na humanitární pomoc. II.2 Vnější rozměr Vnější a vnitřní rozměr migrace jsou do značné míry provázané. Akce EU se soustředily jednak na odstranění hlavních příčin sílících migračních toků, tedy těch, které toky vyvolávají, a těch, které usnadňují jejich proudění, jednak usilovaly o to, aby uprchlíci nemuseli podstupovat nebezpečnou cestu do Evropy, tím, že jim poskytovaly pomoc blíže k jejich domovům. Rovněž se zaměřily na posílení spolupráce s třetími zeměmi původu a tranzitu při řízení migrace, jelikož tato spolupráce je zásadní součástí dvoustranných partnerství těchto zemí s EU a jejími členskými státy.

Diplomatické úsilí o vyřešení krizí zejména v Sýrii a Libyi a snahy bojovat s hrozbou Dá'iš (tzv. Islámský stát) se zaměřuje na hlavní příčiny, které vyvolávají toky uprchlíků, a snaží se vytvořit stabilní prostředí, do nějž by se uprchlíci mohli vracet. Toto úsilí musí být globální. V případě Libye EU poskytuje politickou, finanční a logistickou podporu snahám OSN o ukončení politické a bezpečnostní krize. V posledních měsících bylo dosaženo významného pokroku a v prosinci byla podepsána libyjská politická dohoda. Tento pokrok je však křehký a tyto kroky je nutné urychleně konsolidovat a zajistit, aby vláda národní jednoty měla dostatečnou autoritu a mohla se vyrovnat s hrozbami a výzvami, před nimiž Libye stojí. Na dohodu, která byla v prosinci podepsána, je nutné navázat společně s vládou národní jednoty, aby bylo možné čelit hrozbám a výzvám, které musí tato země překonat: EU má na pomoc budoucí vládě připraven balíček podpory v hodnotě 100 milionů EUR. Pokud jde o Sýrii, kromě toho, že je EU prvním dárcem humanitární a rozvojové pomoci, sehrála a nadále hraje klíčovou úlohu při zřizování a práci mezinárodní skupiny na podporu Sýrie a podílí se na snahách o to, aby Rada bezpečnosti OSN jednomyslně přijala rezoluci, v níž vymezí plán pro vnitřní rozhovory a politický proces v Sýrii. Jelikož boje na severu Sýrie sílí, je třeba znásobit i diplomatické úsilí. EU zareagovala na ničivý dopad syrské krize několika způsoby. Pokud jde o humanitární pomoc Sýrii a sousedním hostitelským zemím, přesáhl příspěvek z rozpočtu EU v roce 2015 400 milionů EUR – v rámci celkového závazku Komise poskytnout humanitární, rozvojovou a stabilizační pomoc převyšující 5 miliard EUR. Tato pomoc zahrnovala přímou podporu pro Syřany, kteří stále zůstávají v Sýrii, jakož i zemím, do nichž proudí nejvyšší počet syrských uprchlíků v přepočtu na jednoho obyvatele. Na operace na záchranu životů v samotné Sýrii bylo vyčleněno více než 160 milionů EUR, které proudí do zdravotnictví a na zajištění ochrany, vody, hygieny, potravin a přístřeší: dále bylo poskytnuto 97 milionů EUR na následky spojené s uprchlickou krizí v Libanonu, 58 milionů EUR v Jordánsku a 35 milionů EUR v Turecku. Regionální svěřenský fond EU zřízený v reakci na krizi v Sýrii je velice pružným a účinným nástrojem pro sdružování a poskytování pomoci ze strany EU a jejích členských států. Dosud získal příspěvky ve výši 654 milionů EUR, ačkoli příspěvky jednotlivých zemí dosud nedosáhly úrovně příspěvku z rozpočtu EU . Fond podporuje až 1,5 milionu syrských uprchlíků a přetížené hostitelské komunity v Libanonu, Turecku, Jordánsku a Iráku, a to tím, že zajišťuje základní vzdělávání a ochranu dětí, lepší přístup ke zdravotní péči, lepší vodárenskou a kanalizační infrastrukturu, jakož i podporu pro hospodářské příležitosti a sociální začlenění. Jak bylo minulý týden ohlášeno na londýnské konferenci s názvem „Podpora Sýrie a regionu“, příspěvek EU na řešení syrské krize dosáhne v roce 2016 1,115 miliardy EUR. Komise přijímá opatření, aby zaručila, že příspěvek EU dosáhne v roce 2017 stejné úrovně. Na konferenci se Komise také ujala vůdčí úlohy v rámci mezinárodní reakce a navrhla vypracovat zvláštní smlouvy pro Jordánsko a Libanon. Ty by představovaly komplexní balíčky různých opatření politiky v rámci pravomocí Unie, zejména obchodních preferencí. V listopadu 2015 se ve Vallettě konal summit o migraci, kterého se zúčastnili vedoucí představitelé států či vlád z Evropy a Afriky a snažili se posílit spolupráci v oblasti migrace mezi zeměmi původu, zeměmi tranzitu a cílovými zeměmi. Byla zdůrazněna nutnost posílit snahy o zpomalení nelegální migrace do Evropy a začlenit problematiku migrace do rozvojové spolupráce, účastníci se také dohodli na konkrétních opatřeních, která budou provedena do konce roku 2016. EU zřídila nouzový svěřenský fond pro Afriku, který se soustředí na otázky stability a na hlavní příčiny nelegální migrace a na vysídlené osoby a spolupráci v otázkách migrace se zeměmi původu a tranzitu. Úrovně financování se blíží 1,9 miliardy EUR, opět však zdaleka nebyl splněn cíl, aby se objem prostředků od jednotlivých států vyrovnal financování ze strany EU, a příspěvky jednotlivých členských států činí necelých 82 milionů EUR. Již byly odsouhlaseny projekty o celkové částce převyšující 350 milionů EUR, které se týkají např. tvorby pracovních míst, lepšího řízení migrace a posilování bezpečnosti. Kromě toho EU dále podporovala uprchlíky a vnitřně vysídlené osoby v Libyi. Na diplomatické úrovni vysoká představitelka/místopředsedkyně a Komise rovněž zahájily kroky s cílem začlenit migraci a bezpečnost do politických dvoustranných priorit ve vztazích s africkými zeměmi. Společný akční plán EU a Turecka představuje velký krok ve spolupráci na podporu Syřanů, na něž se vztahuje dočasná ochrana v Turecku, a v rámci řízení migrace s cílem řešit krizi, která vznikla v důsledku situace v Sýrii (viz oddíl níže o spolupráci s Tureckem). EU a její členské státy zesílí spolupráci s Tureckem a výrazně zvýší svoji politickou a finanční angažovanost. Klíčovým příspěvkem, v němž se odráží duch sdílené odpovědnosti, je nový nástroj pro uprchlíky v Turecku, který Komise zřídila dne 24. listopadu 2015 a na jehož financování se členské státy dohodly dne 3. února 2016. Tento nástroj sdružuje prostředky z rozpočtu EU a zdroje členských států a od nynějška poskytuje komplexní a koordinovaný balíček pomoci na podporu 2 milionů syrských uprchlíků v Turecku. Tento balíček dosáhne v letech 2016-17 objemu 3 miliard EUR. III. PRIORITNÍ AKCE PRO NADCHÁZEJÍCÍ TÝDNY A MĚSÍCE Intenzivní tlaky způsobené toky uprchlíků a migrantů představují obrovskou výzvu z hlediska řízení migrace v EU. Správa hranic a azylová řízení v místech vstupu se s těmito tlaky nedokážou vyrovnat. Tok uprchlíků a migrantů se vyvíjel jednoznačně v rozporu s hlavními pravidly azylového systému EU. Sami uprchlíci se snažili dostat do žádoucího místa určení, zatímco pravidla EU stanoví, že musejí požádat o ochranu v první zemi EU, do které se dostanou. Země na trase, namísto aby plnily své povinnosti a vyřizovaly žádosti o azyl, začaly samy sebe považovat pouze za země tranzitu. V důsledku toho došlo k selhání při uplatňování pravidel a k neúměrnému a neudržitelnému tlaku také ve třech hlavních členských státech, do nichž uprchlíci a migranti směřují. Také se v důsledku toho výrazně zkomplikovala relokace. Za těchto okolností vyžaduje obnovení řádu rychlou koordinovanou evropskou akci, aby se odstranila bezprostřední selhání a snížil rozsah samotného přílivu migrantů. III.1 Stabilizace situace v členských státech, které jsou pod největším tlakem Je jednoznačně nutné přijmout kroky, aby se snížily obrovské tlaky, jimž čelí členské státy, které jsou první, do nichž většina uprchlíků a migrantů v EU přijíždí, a tyto kroky vyžadují podporu všech členských států se zvláštním důrazem na pomoc Řecku a Itálii. Přístup založený na hotspotech umožňuje zaměřit se na lokality, na něž je vyvíjen nejextrémnější tlak. Hotspoty přispívají k zajištění řádu a pořádku v situaci, kdy na hranici přijíždí nebývale vysoký počet lidí. Přesto je pokrok šest měsíců poté, co byla loni v září zahájena činnost hotspotů, mnohem pomalejší, než jaký vyžaduje velikost problému. Dnes jsou plně funkční pouze tři hotspoty. Nyní je nejdůležitější zajistit, aby byly hotspoty plně provozuschopné. Všechny hotspoty je naléhavě nutné dokončit, jinak hrozí, že se tlaky jednoduše přesměrují do nejslabšího bodu. Nadcházející dny je třeba využít k tomu, aby byly hotspoty v plném rozsahu zřízeny a okamžitě začaly fungovat. To znamená, že je za podpory EU a úředníků z jednotlivých států, kteří jsou přítomni v terénu, nutné doplnit chybějící pracovníky a odstranit nedostatky v infrastruktuře a v propojení mezi hotspoty a zbývajícími částmi migračního systému. Je třeba účinně a systematicky uplatňovat pravidla pro registraci, určování totožnosti a snímání otisků prstů a bezpečnostní prošetřování příchozích. Je nanejvýš důležité, aby členské státy daly k dispozici odborné poznatky v reakci na výzvy agentury Frontex a úřadu EASO k vyslání odborníků. V případě Řecka je nutné urychlit práci a s novým odhodláním přistoupit k odstraňování nedostatků. Zavádění hotspotů je pomalé a je třeba zcela od začátku budovat nové hotspoty a vyrovnat se přitom s nedostatky v infrastruktuře a koordinaci a s nedostatečným počtem pracovníků. V současné době lze za plně funkční považovat pouze jediný hotspot, ale další jsou blízko dokončení . V návaznosti na intenzivní dialog s Komisí se řecká vláda nedávno zavázala, že použije armádu, aby jí pomohla zajistit plnou provozuschopnost hotspotů do únorového zasedání Evropské rady. Je třeba dokončit výstavbu, zajistit klíčové služby a nasadit nezbytný počet pracovníků. Měly by být navýšeny přijímací kapacity a podpořeny jak humanitární potřeby, tak lepší řízení přílivu uprchlíků a migrantů – již jsou k dispozici finanční prostředky EU, aby bylo rychle dosaženo cíle 50 000 míst, na němž se během svého setkání dohodli vedoucí představitelé zemí západního Balkánu. Ve všech fázích procesu by měly být uplatňovány standardizované postupy a měly by být v plném rozsahu využívány přístroje Eurodac na snímání otisků prstů. Rovněž nesmějí zůstat žádné mezery v podpoře ze strany EU: agentury by měly být přítomny na všech ostrovech.

V Itálii se počet příchozích kvůli zimě snížil, ale přesto je nutné předem se připravit na pravděpodobný náhlý nárůst, až se počasí zlepší . Plně funkční jsou pouze dva hotspoty . Nyní probíhá renovace dalších dvou hotspotů a ty budou otevřeny v dohledné době. Pomalý pokrok v případě posledních dvou hotspotů souvisí s tím, že jedno z těchto míst je v současnosti používáno jako středisko pro relokaci, a s administrativními problémy s přístavními úřady v druhé lokalitě – bude-li to nezbytné, měly by být zváženy alternativní lokality, pokud to bude jediný způsob, jak v nadcházejících týdnech získat dostatečnou kapacitu. Je také nutné přijmout další kroky s cílem zaplnit mezery a zvýšit efektivitu, např. zajistit lepší lékařskou podporu, další koordinaci při vyloďování migrantů, kteří byli zachráněni na moři, a plnou propojenost databází pro účely bezpečnostních kontrol. Komise je připravena zorganizovat na východní Sicílii tým pro inovativní mobilní hotspoty (se zástupci agentury Frontex a úřadu EASO) s cílem podpořit určování totožnosti, snímání otisků prstů a poskytování informací migrantům, kteří nemohou být vyloděni v určených přístavech v rámci hotspotů, a pomoci zaplnit mezery ve snímání otisků prstů a registraci migrantů mimo hotspoty. Důležité je spojení s pevninou, aby se zaručilo, že migranti, kteří byli určeni pro navrácení nebo další azylová řízení, zůstanou v systému. Nezbytnou součástí hotspotů v Itálii i v Řecku musejí být zesílená bezpečnostní opatření. Byly zjištěny problémy, pokud jde o jednotnost vydávaných dokladů, a tyto problémy jsou podle všeho závažnější v kritických místech, např. při přepravě uprchlíků z hotspotů na pevninu. V Řecku má zavedení bezpečnostních prvků v dokladu vydaném při registraci zásadní význam, aby se zabránilo tomu, že budou tyto doklady vyměněny či padělány. Kontroly na základě bezpečnostních databází a databází pro ověřování dokladů agentury Interpol a evropských agentur, zejména Schengenského informačního systému, musí být systematické a evropské databáze musejí být dostupné vyslaným pracovníkům agentury Frontex. Systematické kontroly na základě bezpečnostních databází nevyžaduje pouze právo EU, jejich význam ještě roste s ohledem na velice reálnou hrozbu teroristických útoků. Jak Řecko, tak Itálie se potýkají s tím, že migranti odmítají nechat si sejmout otisky prstů. Bude nutné přednostně pozměnit vnitrostátní právní předpisy a přijmout všechny operativní kroky, aby se zajistilo, že budou otisky prstů sejmuty všem migrantům – v krajním případě lze přiměřeným způsobem využít sílu – a že je zabráněno veškerému následnému pohybu migrantů, jejichž totožnost nebyla zjištěna a kteří nebyli registrováni. Bylo dosaženo určitého pokroku, práce je však třeba zrychlit, aby bylo do březnového zasedání Evropské rady zaručeno 100% pokrytí identifikace a registrace všech příchozích. Současně musí být zaručeno důraznější vyšetřování a stíhání pachatelů trestných činů, kteří používají padělané cestovní doklady a doklady totožnosti k převádění migrantů. Jádro přístupu založeného na hotspotech spočívá v tom, že prostřednictvím identifikace a filtrování žádostí pomáhá určit, kdo potřebuje mezinárodní ochranu, a kdo nikoli. EU a její agentury by měly být připraveny poskytnout veškerou pomoc, která je k provádění tohoto procesu nutná. V tomto ohledu jsou obzvláště důležité vazby na systém navracení osob. Dne 1. února zahájila agentura Frontex nový program podpory pro navracení, který se soustředí zejména na Řecko, Itálii a Bulharsko a který předpokládá, že bude poskytována široká a pružná podpora. Řecko již v minulosti v této oblasti dosáhlo určitých úspěchů: již v roce 2013 převyšovaly jeho výsledky průměr EU a míra navracení osob dosáhla 59 %. Nyní je nutné vyvinout zvláštní úsilí, aby se postupy urychlily. Je třeba, aby Řecko migrantům, kteří nelegálně vstoupí na jeho území, urychleně vydávalo rozhodnutí o navrácení, pokud nepožádají o azyl nebo je zjištěno, že na něj nemají nárok. Jsou-li k dispozici, mělo by využívat zrychlené postupy navracení migrantů a mělo by zaručit, že všichni migranti zůstanou během celého procesu pod kontrolou příslušných orgánů. K tomu je rovněž zapotřebí přijmout opatření, aby se zabránilo tomu, že se nelegální migranti před navrácením budou skrývat, a to i prostřednictvím zajištění. Také Itálie se potýká s problémy při zabezpečení účinného navracení osob. Dosáhla pokroku u nového programu asistovaného dobrovolného návratu, který by měl být zakrátko funkční, pracuje na zpětném přebírání a úspěšně uplatňuje zrychlené postupy vydávání rozhodnutí o navracení a postupy zpětného předávání nelegálních migrantů do určitých zemí Afriky. Stále však přetrvává problém v tom, že se nelegální migranti začnou ještě před dokončením postupů skrývat. Je třeba urychleně vyřešit otázku omezené kapacity pro zajištění a 90denního limitu správního zajištění pro účely navrácení. EU a její agentury budou italským orgánům v těchto záležitostech nadále pomáhat. Obnovení přemísťování osob do Řecka podle dublinského nařízení Aby společný evropský azylový systém fungoval, musí existovat reálná možnost vracet žadatele o azyl do země, v níž poprvé vstoupili do EU („přemístění podle dublinského nařízení“), jak stanoví společně dohodnutá pravidla EU. V říjnu Komise připomněla, že od let 2010-11 nejsou členské státy schopny provádět přemístění podle dublinského nařízení do Řecka. Systémové nedostatky, na něž poukázaly Evropský soud pro lidská práva a Evropský soudní dvůr, se týkaly plného přístupu k azylovému systému a zajištění a kvality přijímací kapacity. Odpovědnost za rozhodnutí o obnovení přemísťování nesou orgány členských států, přičemž je kontrolují jejich soudy a Soudní dvůr. I když bylo od té doby dosaženo jistého pokroku, určité nedostatky stále zůstávají u přijímací kapacity a přijímacích podmínek, přístupu k azylovému řízení, odvolání a právní pomoci. Proto dnes Komise přijímá doporučení, které obsahuje výčet konkrétních kroků, které je nutné provést, aby se Řecko znovu začlenilo do dublinského systému. K posouzení, zda jsou podmínky takové, aby mohly členské státy obnovit individuální přemísťování do Řecka podle dublinského nařízení, dojde na základě zpráv Řecka o pokroku při provádění doporučených opatření, jakož i jiných vstupů, např. zpráv Výboru ministrů Rady Evropy o výkonu rozhodnutí a zpráv Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR), přičemž je třeba mít na paměti, že by počty a kategorie osob, které mají být přemístěny, měly odpovídat konkrétnímu dosaženému pokroku. Další klíčové kroky: S plnou podporou EU musí Řecko a Itálie zajistit plně funkční hotspoty ve všech lokalitách, a to co nejdříve. Ostatní členské státy musejí bezodkladně vyhovět potřebám agentury Frontex a úřadu EASO, pokud jde o odborníky. Řecko a Itálie se musejí důrazněji snažit obnovit účinné navracení osob a zabránit tomu, aby se nelegální migranti skrývali před navrácením. Řecko by mělo přijmout kroky uvedené v dnešním doporučení Komise, aby bylo možné obnovit přemísťování podle dublinského nařízení, a to individuálně a na základě dosaženého pokroku. III.2 Provádění relokace Dvě právně závazná rozhodnutí Rady o relokaci uznávají, že je naléhavě nutné poskytnout Řecku a Itálii pomoc v nouzové situaci. Relokace je zásadním nástrojem, jenž má zmírnit zátěž členských států, které jsou pod největším tlakem, a obnovit řád v oblasti řízení migrace. Vyžaduje však účinnou spolupráci zemí, které relokaci provádějí, a přijímajících členských států. V první řadě je jednoznačně nezbytné, aby se Řecko a Itálie zavázaly, že budou řádně a důkladně provádět registraci. Oba tyto členské státy zavádějí systémy pro identifikaci, předávání, registrování a přemísťování uchazečů o relokaci a také provádějí zdravotní a bezpečnostní prohlídky před odjezdem.

Žadatelé o azyl by si měli být vědomi toho, že relokace nabízí větší jistotu než skrývání se před místním azylovým systémem, a že jim bude zabráněno v tom, aby nelegálně cestovali do členského státu, který si sami vybrali. V případě Řecka to vyžaduje lepší kontrolu (za podpory a pomoci ze strany EU) hranice mezi Řeckem a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií, aby bylo zejména zajištěno, že osoba, která nelegálně vstoupila na území EU, byla zaregistrována, a aby bylo možné rychle a účinně identifikovat a navracet osoby, které nemají na pobyt v Evropské unii právo. Rovněž je kriticky důležité, aby byly udělovány sankce za následný pohyb v jiných členských státech a aby byly dotčené osoby posílány zpět do členského státu relokace. Nejdůležitějším faktorem však zůstává politická vůle členských států zajistit fungování relokace. I když roste počet identifikovaných způsobilých uchazečů, členské státy dosud formalizovaly jen o něco více než 2 000 nabídek míst a pouze dvanáct členských států přijalo přemístěné osoby. K 8. únoru bylo z Řecka přemístěno pouze 218 osob, z Itálie pak 279. Pět členských států dosud nedalo pro účely relokace k dispozici žádná místa. Pomalé tempo relokace je přičítáno faktorům, jako je nedostatek vyčleněných kontaktních míst (pro provádění zdravotních a bezpečnostních kontrol, které představují jediné důvody, kvůli nimž může členský stát relokace odmítnout přijmout uchazeče o relokaci) a nedostatečná kapacita pro příjem osob v přijímajícím členském státě. Je třeba vyhnout se zpožděním a odstranit prohibitivní preference při určování a zaplňování volných míst členskými státy. Komise dnes proto napsala všem členským státům, aby jim připomněla jejich povinnosti podle uvedených dvou rozhodnutí a vyzvala je k urychlení tempa provádění s jasným cílem zajistit poskytnutí naléhavě nutné pomoci. Souběžně se zpřísňováním kontrol na trase vedoucí přes západní Balkán pravděpodobně vzrostou také tlaky, které měla uvedená rozhodnutí zmírnit, a potřeba solidarity bude tak ještě naléhavější. Další klíčové kroky: Členské státy by měly dostát svým závazkům urychleným prováděním rozhodnutí o relokaci. Členské státy a agentury EU (Frontex, EASO) by měly Řecku pomoci lépe kontrolovat hranici mezi Řeckem a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií, aby bylo zejména zajištěno, že osoba, která nelegálně vstoupila na území EU, byla zaregistrována, a aby bylo možné rychle a účinně identifikovat a navracet osoby, které nemají na pobyt v Evropské unii právo. III.3 Silné hranice Správa vnější hranice EU přináší zodpovědnost. Pokud někdo nelegálně překročí hranici, mělo by mu být umožněno požádat o mezinárodní ochranu: pokud o ni požádá, členský stát prvního vstupu mu musí umožnit přístup k vnitrostátnímu azylovému řízení, jak to požaduje mezinárodní a evropské právo. Pokud o azyl nepožádá, členský stát prvního vstupu mu může a měl by odmítnout povolit vstup. Tato zodpovědnost v rámci hraniční kontroly odráží povinnosti migrantů na hranicích – základem je zásada „žádná registrace, žádná práva“. Státní příslušník třetí země musí splnit vstupní podmínky vymezené v Schengenském hraničním kodexu, včetně toho, že má platný cestovní doklad . Členské státy musejí přijímat vhodná opatření, aby zaručily, že osoby, jimž byl umožněn přístup na jejich území, protože na něm žádají o azyl, se nemohou skrývat, dokud není provedeno posouzení a přijato rozhodnutí o žádosti o azyl. Mělo by být jasné, že přání projet přes členský stát s cílem požádat o azyl v jiném členském státě není přípustným důvodem k povolení vstupu. Právo na přístup ke spravedlivému azylovému řízení, které je uznáno mezinárodním uprchlickým právem a které respektují členské státy EU i země západního Balkánu, nelze použít jako záminku k tomu, aby si žadatel o azyl mohl vybrat zemi, v níž žádost o azyl podá. To je však jedna z tendencí, která je v posledních měsících charakteristickým jevem při hraničních kontrolách na trase přes země západního Balkánu. Některé země i členské státy, které čelí silnému migračnímu tlaku, samy sebe vnímaly pouze jako země tranzitu, zřídily malou a velmi krátkodobou přijímací kapacitu a v některých případech přepravují migranty od jedné hranice ke druhé. Spolupráce mezi zeměmi na trase přes západní Balkán zůstává nedostatečná. Pravidelně dochází k tomu, že jsou v určité zemi přijímána jednostranná rozhodnutí, která mají dominový efekt na hranici každé z dalších zemí na dané trase. Výsledkem je faktická politika odmítání vstupu podle státní příslušnosti nebo podle toho, v jaké zemi hodlá uchazeč nechat zaregistrovat svoji žádost o azyl. Takové politiky nepředstavují strukturální řešení výzvy, jíž Evropská unie čelí. Z toho důvodu Komise trvá na významu registrace migrantů, odolnosti hranic a na zvýšení přijímací kapacity. Aby se situace vrátila do obvyklých kolejí, je nutné v první řadě přijmout potřebu koordinace těchto opatření, zabránit přesouvání zodpovědnosti, zmírnit napětí mezi sousedícími zeměmi a zamezit případům, kdy na trase uvízne velký počet migrantů. Tyto kroky by měly zahrnovat včasné varování a měly by být transparentní. Druhým krokem musí být obnovení řádu v systému, přičemž vstup by měl být povolen pouze těm, kdo požádají o azyl v rámci vnitrostátního azylového systému členského státu, který podle dublinských pravidel nese odpovědnost. Vědomí, že uprchlíci a migranti již projeli přes určitý členský stát, zjevně snižuje ochotu členských států tyto povinnosti plnit: cílem však musí být obnovení této normy. Na trase vedoucí přes země západního Balkánu však převládá novější trend: postupně dochází ke zpřísňování hraničních kontrol, což by mohlo vést až k uzavření hranic, pokud by příliv migrantů nepolevil. Proto je nutné urychlit plnění závazků, které přijali vedoucí představitelé zemí západního Balkánu, a zaručit, že jsou rozhodnutí přijímaná v těchto zemích plně koordinovaná a že jsou ve vhodných případech zasazena do rámce práva Unie.

V tomto kontextu se od Řecka očekává, že za pomoci intenzivnější podpory ze strany agentury Frontex zajistí plnou kontrolu své hranice s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií. Pro začátek byli na žádost Řecka v omezené míře nasazeni pracovníci agentury Frontex. Nasazení této agentury by nyní mělo být zesíleno a měl by být maximálně využit její potenciál, a to zejména rozšířením škály úkolů, které mohou provádět vyslaní pracovníci. I když není možné provést společnou operaci agentury Frontex přímo na území Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, v současnosti se připravují alternativní způsoby, jak může agentura Frontex pomoci. Jakákoli komplementární akce na severní straně této hranice by měla být prováděna v rámci EU. Schopnost Unie zachovat prostor bez kontrol na vnitřních hranicích je podmíněn udržením bezpečných vnějších hranic. Schengenský systém skýtá značnou míru pružnosti, která členským státům umožňuje reagovat na měnící se okolnosti. Pravidla umožňují reagovat na konkrétní situace dočasným opětovným zavedením kontrol na celé vnitřní hranici členského státu nebo její části z důvodu vážné hrozby pro vnitřní bezpečnost nebo veřejný pořádek. Soustavně rostoucí počty přijíždějících migrantů a uprchlíků přiměly členské státy k tomu, aby se uchýlily k mimořádným krajním možnostem, např. budování plotů či opětovnému zavedení kontrol na vnitřních hranicích . Schengenský hraniční kodex stanoví lhůty pro opětovné zavedení hraničních kontrol, které odpovídají výjimečné povaze těchto kontrol, přičemž tyto lhůty lze prodloužit pouze za přísně definovaných podmínek. Kontroly by měly být zrušeny po uplynutí celkové doby osmi měsíců, pokud Rada nedoporučí, aby byly prodlouženy, neboť přetrvávají a nebyly odstraněny závažné nedostatky týkající se kontroly vnějších hranic, určené prostřednictvím schengenské hodnotící zprávy, a pokud je ohroženo celkové fungování schengenského prostoru a existuje vážná hrozba pro veřejný pořádek nebo vnitřní bezpečnost. V rámci rutinního hodnocení správy vnějších hranic byla na vnějších hranicích v Řecku v listopadu 2015 provedena neohlášená schengenská hodnotící návštěva. Dva týmy tvořené odborníky z členských států a Komise hodnotily řeckou námořní hranici (dva ostrovy v Egejském moři) a pozemní hranici s Tureckem. Poté, co bylo řeckým orgánům umožněno, aby se ke skutečnostem ve zprávě vyjádřily, obdržela zpráva kladné stanovisko od členských států ve výboru pro hodnocení Schengenu. Dne 2. února Komise dospěla k závěru, že určené nedostatky jsou závažné. Rada nyní zvažuje doporučení, která by měla tyto závažné nedostatky odstranit. Komise je připravena přijmout vhodná prováděcí opatření, jakmile Rada o této věci rozhodne. Náklady na opětovné zavedení kontrol na vnitřních hranicích Je nanejvýš důležité stabilizovat schengenský systém využitím jeho ochranných mechanismů, aby bylo zaručeno následné zrušení všech kontrol na vnitřních hranicích. Pokud by tyto kontroly zrušeny nebyly, nejen že by občané byli připraveni o obrovské výhody plynoucí z volného pohybu přes hranice, ale rovněž by hrozilo, že občanům a podnikům vzniknou značné hospodářské náklady a že bude oslaben jednotný trh. Budou-li systematičtěji a trvaleji znovu zavedeny hraniční kontroly, mohly by zejména značně vzrůst přímé náklady přeshraničním pracovníkům, provozovatelům silniční nákladní dopravy a orgánům veřejné správy. Volný pohyb zboží v EU má v současnosti hodnotu více než 2 800 miliard EUR a z hlediska objemu představuje 1 700 milionů tun. Odhady naznačují, že jen samotné celkové přímé náklady na systematické a dlouhodobé opětovné zavedení kontrol na vnitřních hranicích by se mohly pohybovat v rozmezí od 5 miliard EUR do 18 miliard EUR. Dopad by výrazně přesáhl odvětví přepravy a ovlivnil by objem a náklady v rámci obchodu se zbožím a účinnost evropského odvětví logistiky, přičemž by pravděpodobně došlo ke zvýšení cen. Vznikla by tím rovněž nová omezení na trhu práce – 1 % zaměstnaných občanů, kteří žijí v zemích Schengenu, pracuje v zahraničí a bylo by opětovně zavedenými kontrolami ovlivněno. Jestliže se hraniční kontroly spojí s roztříštěním společné vízové politiky EU, simulace naznačují, že by měly potenciální silný dopad na odvětví cestovního ruchu (v rozmezí od 10 do 20 miliard EUR neboli 0,07 % – 0,14 % HDP EU). Bude-li spuštěn proces, který ohrozí míru hospodářské integrace a řádné fungování hospodářské a měnové unie, mohly by být střednědobé nepřímé náklady dramaticky vyšší než přímé odhady, protože by došlo k bezpříkladnému dopadu na obchod uvnitř Unie, investice a mobilitu. Udržitelné řešení na vnější hranici V prosinci 2015 přijala Komise balíček opatření v oblasti hranic, který má pomoci lépe řídit migraci a odstranit bezpečnostní hrozby v EU a zároveň ochránit zásadu volného pohybu v schengenském prostoru. Jádrem tohoto balíčku je návrh Komise o evropské pohraniční a pobřežní stráži z 15. prosince 2015. Návrh má zavést společný systém, který výrazně zvýší účinnost kontrol na vnějších hranicích, bude mnohem rychleji odhalovat nedostatky a definovat jasná operativní opatření k jejich odstranění . Z agentury Frontex by se měla co nejdříve stát Evropská agentura pro pohraniční a pobřežní stráž s novými úkoly a odpovědností a vlastními zdroji, což jí umožní operativně zasahovat na vnějších hranicích v případech, kdy je nutné bezodkladně provést akci. Kromě toho, že bude mít agentura oproti agentuře Frontex dvojnásobný počet zaměstnanců, bude také schopna využívat rezervní sbor nejméně 1 500 odborníků z jednotlivých států, které bude možné nasadit do tří dnů. Tím by se vyřešil problém, jemuž v současnosti čelí agentura Frontex a který spočívá v tom, že členské státy neplní výzvy této agentury k tomu, aby jí daly k dispozici národní pohraniční pracovníky. Návrh reaguje na naléhavou potřebu a hranice EU budou nadále zranitelné, dokud nebude nařízení zavedeno. Závěry Evropské rady z prosince 2015 vyzvaly Radu, aby do června zaujala postoj. Komise podporuje výzvy vedoucích představitelů, kteří chtějí urychlit zřízení nové evropské pohraniční a pobřežní stráže a zajistit, aby byla během léta provozuschopná. Komise rovněž předložila návrh cílené změny Schengenského hraničního kodexu, který stanoví povinné systematické kontroly státních příslušníků EU na vnějších hranicích na základě příslušných databází. Tento návrh by byl důležitým přínosem pro bezpečnost, a to zejména v souvislosti se zahraničními teroristy. Systematické kontroly státních příslušníků třetích zemí na základě příslušných databází budou nadále povinné při vstupu i výjezdu. Další klíčové kroky: Evropský parlament a Rada by se měly nejpozději do června, ne-li dříve, dohodnout na zřízení evropské pohraniční a pobřežní stráže, aby bylo možné ji během léta uvést do provozu. Všechny země západního Balkánu by měly přejít od včasného oznamování změn hraničních pravidel a postupů k obnovení plného uplatňování práva EU a práva mezinárodního. Řecko by mělo urychleně odstranit vážné nedostatky, které byly zjištěny prostřednictvím schengenských ochranných postupů, a mělo by zajistit plnou kontrolu své hranice s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií. Jakákoli doplňková pomoc Bývalé jugoslávské republice Makedonii by měla být poskytována v rámci EU.

III.4 Podpora základních potřeb migrantů a uprchlíků Klíčové zásady přístupu EU k uprchlíkům a migrantům spočívají v humanitárním imperativu a respektování základních práv. Tyto zásady jsou hybnými silami řady konkrétních probíhajících akcí: při pátrání a záchraně ve Středozemním a Egejském moři, při práci s těmi, kdo čelí obrovskému přílivu uprchlíků, s cílem zlepšit např. přijímací kapacitu, a při provádění opatření, která mají členským státům usnadnit poskytování pomoci lidem, kteří ji potřebují, a podpořit integraci. Způsob, jímž EU a její členské státy přistupují k migrantům a uprchlíkům, musí respektovat dva klíčové aspekty. První z nich se týká přístupu k azylovému systému a možnosti požádat o mezinárodní ochranu – přístup musí být rychlý, účinný a musí nabízet možnost, aby byl každý žadatel posouzen na základě podstatných informací, a rovněž musí zahrnovat řádné postupy pro odvolání. Musí být vždy chráněno právo na dodržení zásady nenavracení. Druhý aspekt se týká způsobu, jak by mělo být zacházeno se všemi migranty a uprchlíky. Základní normy musejí ctít lidská práva a důstojnost všech osob. Evropský program pro migraci klade zvláštní důraz na potřebu chránit děti a navázat na akční plán pro nezletilé osoby bez doprovodu (2010–2014). Probíhá práce s cílem zaujmout komplexní přístup k ochraně dětí v celém migračním řetězci. Prioritou procesu relokace jsou také zranitelné osoby, zejména nezletilé osoby bez doprovodu. Ochrana dětí a jejich zájmů má být podle plánu plně začleněna do hotspotů. Přehled aktuálního stavu krátkodobých a probíhajících prací je uveden v příloze 6. Existují rovněž přesvědčivé důkazy, že migrační krizi zneužívají zločinecké sítě zapojené do obchodu s lidmi, přičemž se zaměřují na nejzranitelnější skupiny, zejména ženy a děti. Z výzkumu je patrné, že se tyto sítě soustředí na přijímací zařízení v některých členských státech, z nichž v některých případech zmizelo až 60 % dětí bez doprovodu, přičemž existuje vážné riziko, že se staly oběťmi sítí, které obchodují s lidmi. Europol naznačuje, že existuje silná vazba mezi lidmi, kteří převádějí uprchlíky přes hranice, a skupinami, které unášejí lidi s cílem donutit je k poskytování sexuálních služeb či je přimět k nucené práci. Proto je nanejvýš důležité, aby byly již v první fázi v hotspotech identifikovány skutečné či potenciální oběti obchodování s lidmi, aby byly seznámeny se svými právy a aby probíhala nezbytná spolupráce s policií a soudními orgány, která zaručí, že jsou obchodníci s lidmi identifikováni a stíháni. S tím, jak se budou zpřísňovat hraniční kontroly, což je v současné době na trase vedoucí přes země západního Balkánu trendem, by EU měla být připravena v rychlosti posílit humanitární pomoc podél celé této trasy. K tomu musí EU zvýšit kapacitu k poskytování vnější humanitární pomoci a vytvořit kapacitu k poskytování pomoci vnitřní, aby mohla podporovat země, které čelí přílivu vysokého počtu uprchlíků a migrantů. Další klíčové kroky: Při provádění přístupu založeného na hotspotech a relokace by členské státy měly věnovat zvláštní pozornost potřebám nezletilých osob bez doprovodu. Měla by být zvýšena kapacita EU, pokud jde o poskytování humanitární pomoci třetím zemím, a vytvořena kapacita pro poskytování humanitární pomoci v EU s cílem podpořit země, které se potýkají s vysokými počty uprchlíků a migrantů. Komise zaměří financování tak, aby posílila ochranu migrujících dětí, a to včetně programů vzdělávání a ochrany dětí v EU i mimo ni. III.5 Kroky k úspěšnému navracení a zpětnému přebírání Systematické a rychlé navracení nelegálních migrantů je nepostradatelnou součástí úspěšného řízení migrace a důrazným prvkem odrazujícím od nelegální migrace. EU je v plné míře odhodlána chránit osoby, které prchají před násilím a konflikty. Ale migranti, kteří ochranu nepotřebují, musejí být účinně navraceni do země původu nebo zemí tranzitu, přičemž musejí být v plném rozsahu ctěna lidská práva a zachovávána důstojnost. Účinný systém navracení má také zásadní význam, aby bylo možné soustředit zdroje na uspokojení potřeb lidí, kteří potřebují ochranu. K tomu je zapotřebí provést kroky jak v EU, tak společně s třetími zeměmi. Vnitrostátní systémy navracení však čelí mnoha praktickým problémům: migrantům a uprchlíkům chybějí cestovní doklady, členské státy nemají dostatečné zajišťovací kapacity, vnitrostátní postupy jsou zdlouhavé a neúčinné, což migrantům a uprchlíkům jen usnadňuje skrývání se, a členské státy často čelí situacím, kdy se země původu brání zpětnému přebírání. Míra uskutečněných návratů byla v roce 2014 nízká – u některých afrických zemí dosáhla 16 %, přičemž průměrná míra EU činila 40 %, což je samo o sobě příliš málo.

Zlepšení systému navracení Vzhledem k rostoucímu počtu migrantů v roce 2015 a ke skutečnosti, že se tento počet podle očekávání v roce 2016 ještě zvýší, je třeba posílit a zlepšit kapacitu EU v oblasti navracení. Pro udržitelnost evropských migračních politik má zásadní význam účinný systém navracení: pokud se Evropa chce postarat o lidi, kteří potřebují ochranu, musí neprodleně vracet všechny ty, kdo nemají na pobyt zákonné právo. Dosud členské státy nedokázaly zcela úspěšně zavést vnitrostátní systémy, které by se dokázaly s touto výzvou vyrovnat, a v důsledku toho byla poškozena důvěryhodnost kolektivního systému EU pro navracení. Akční plán Komise v oblasti navracení nabízí cestu k vytvoření silného vnitrostátního a evropského systému navracení. K tomu je zapotřebí provést kroky jak v EU, tak společně s třetími zeměmi. V rámci EU je nutné, aby členské státy v plném rozsahu a správně uplatňovaly směrnici o navracení a společně s Komisí se snažily určit a odstranit právní a praktické překážky bránící účinnému navracení, a to od vydání rozhodnutí o navrácení až po zaručení, že osoby, které mají být navráceny, se navrácení nevyhnou, a aby zároveň chránily základní lidská práva a zajistily ochranu všem, kdo ji potřebují. Komise v prosinci předložila návrh nového evropského cestovního dokladu pro navracení. Upřednostňovanou možností zůstává dobrovolný návrat – je jak důstojnější, tak hospodárnější – a tato možnost je podporována z rozpočtu EU, jakož i společnými programy a výměnou osvědčených postupů. Migranti však často svolí k dobrovolnému návratu teprve tehdy, jsou-li postaveni před vážnou a věrohodnou možnost, že budou navráceni nedobrovolně. Členské státy proto musí zaručit, že je taková možnost reálná. Přístup Komise byl podpořen praktickou a finanční podporou. Komise zřizuje integrovaný systém řízení návratů, v němž se spojí všechny členské státy a sítě EU pověřené navracením a reintegrací. Agentura Frontex koordinovala 66 společných letů za účelem navrácení a celkem bylo při těchto společných operacích v roce 2015 navráceno 3 565 migrantů. Na rok 2016 byl výrazně navýšen rozpočet agentury Frontex pro navracení – společné návratové operace budou podpořeny rozpočtem ve výši 65 milionů EUR oproti dosavadním zhruba 10 milionům EUR. Výsledek bude patrný v nadcházejících týdnech u konkrétních operací na podporu navracení nelegálních migrantů z Řecka a Itálie. Spolupráce s třetími zeměmi při navracení a zpětném přebírání Klíčovou součástí migrační politiky EU je navracení nelegálních migrantů, kteří nepotřebují mezinárodní ochranu. Třetí země jsou povinny zpětně přebírat své státní příslušníky. Avšak vzhledem k soustavným obtížím při tomto úsilí a k tendencím v oblasti nelegální migrace v roce 2015 je nyní navracení a zpětné přebírání jednou z nejvyšších priorit ve vztazích EU s třetími zeměmi původu a/nebo tranzitu . Komise a členské státy zkoumají kladné a záporné pobídky, které lze použít k zaručení účinného uplatňování stávajících dohod o zpětném přebírání nebo uzavírání dohod nových. To je v souladu s žádostí Evropské rady z října 2015 o vymezení komplexních a potřebám přizpůsobených balíčků s cílem zdůraznit partnerům význam spolupráce při zpětném přebírání pro celkové vztahy. Tyto balíčky pobídek a pák včetně uplatňování obchodních preferencí by měly EU a její členské státy uplatňovat koordinovaně. Přitom je třeba mít na paměti, že na březnovém zasedání by měla být Evropské radě podána zpráva o prvních výsledcích. Obzvláštní pozornost je věnována zlepšování spolupráce s konkrétními partnery při navracení a zpětném přebírání. Důraz je kladen na třetí země s nízkým podílem navrácených osob a země, v nichž není dosahováno pokroku při jednání o uzavření dohod o zpětném přebírání, např. Alžírsko nebo Maroko, nebo na země, kde již uzavřená dohoda o zpětném přebírání není řádně prováděna, např. Pákistán. V případě Pákistánu naráželo provádění stávající dohody o zpětném přebírání navzdory kontaktům na vysoké úrovni a snahám, které EU vyvinula v průběhu roku 2015, na neustálé překážky. Kromě toho je věnována zvláštní pozornost zemím, z nichž výrazně vzrostl počet osob, které nelegálně vstoupily do EU, např. Afghánistánu a Bangladéši: v roce 2015 se do EU přes Řecko dostalo více než 200 000 Afghánců a počet Bangladéšanů, kteří nelegálně vstoupili na území EU, se v období od roku 2014 do roku 2015 ztrojnásobil. V Africe Komise v souladu s Vallettským akčním plánem těsně spolupracuje se zeměmi subsaharské Afriky, aby těmto zemím původu umožnila plnit právní závazky ohledně zpětného přebírání jejich státních příslušníků na základě dohody z Cotonou. Skutečné míry navracení jsou dnes nízké – v některých případech dosahují 16 %, což je výrazně pod 40% průměrem EU, který je sám o sobě příliš nízký. Kroky ke zlepšení této situace se snaží určit praktické způsoby, jak těmto zemím pomoci při plnění závazků ohledně zpětného přebírání. Bezpečné třetí země

Směrnice o azylovém řízení poskytuje členským státům možnost nezkoumat podstatu žádosti o azyl, pokud může žadatel díky dostatečné vazbě k „bezpečné třetí zemi“ místo toho požádat o ochranu tam. Jsou-li splněny podmínky, toto ustanovení umožňuje členským státům, aby uzavřely azylové řízení a navrátily žadatele o azyl do dotčené bezpečné třetí země. Ne všechny členské státy však v této fázi vymezují využití této možnosti ve svých vnitrostátních právních předpisech, nebo tak činí za restriktivních podmínek. Všechny členské státy se proto vybízejí, aby ve svých vnitrostátních právních předpisech vymezily koncepci bezpečných třetích zemí a aby ji v případě, že jsou splněny podmínky, uplatňovaly. V této souvislosti Komise zdůrazňuje, že koncepce bezpečné třetí země definovaná ve směrnici o azylovém řízení vyžaduje, aby existovala možnost obdržet ochranu v souladu s Ženevskou úmluvou, nevyžaduje však, aby bezpečná třetí země uvedenou úmluvu ratifikovala bez geografické výjimky. Kromě toho, pokud jde o otázku, zda existuje vazba k dotčené třetí zemi a zda je tedy odůvodněné, aby se žadatel do této země uchýlil, lze rovněž zohlednit, zda žadatel přes dotčenou bezpečnou třetí zemi projel nebo zda je daná třetí země v zeměpisné blízkosti země, z níž žadatel pochází. Další klíčové kroky: Ve spolupráci s Komisí by měly členské státy rychle odstranit administrativní překážky a slabá místa, aby bylo možné systematicky a rychle provádět návratové postupy. Za plné účasti členských států, které vycházejí z vlastních dvoustranných vztahů, by měla být zesílena spolupráce s prioritními zeměmi s cílem zavést balíčky pobídek a pák na zlepšení měr zpětného přebírání. Všechny členské státy by měly ve svých vnitrostátních právních předpisech vymezit koncepci bezpečných třetích zemí a v případě, že jsou splněny podmínky, ji uplatňovat. III.6 Provádění společného akčního plánu EU a Turecka Provádění společného akčního plánu EU a Turecka bude v nadcházejících týdnech a měsících klíčem k zastavení přílivu nelegálních migrantů, přičemž je třeba mít na paměti, že počet nelegálně přijíždějících migrantů zůstává navzdory podmínkám i v zimě mimořádně vysoký. Bezprostředně po spuštění společného akčního plánu Turecko provedlo důležité kroky k jeho provádění. Opatření s cílem otevřít turecký trh práce Syřanům, na něž se vztahuje dočasná ochrana, by uprchlíkům měla výrazně pomoci najít řádné zaměstnání. Další prováděné kroky mají odstranit překážky, které brání spolupráci s EU při boji proti převaděčství migrantů a nelegální migraci, jakož i využívání informací k tomu, aby byli uprchlíci odrazeni od nebezpečné cesty do Evropy. Turecko hlásilo, že vzrostl počet zadržených nelegálních migrantů a převaděčů a že v roce 2015 bylo zatčeno 3 700 převaděčů, přesto je nutné posílit spolupráci při vymáhání právních předpisů a spolupráci soudní. Byly navázány intenzivní kontakty s tureckými orgány, aby se zaručilo, že konkrétní opatření v rámci nástroje pro uprchlíky v Turecku, který má hodnotu 3 miliard EUR, začnou co nejdříve financovat různé projekty. Ve spolupráci s tureckými orgány Komise na konci roku 2015 zahájila posouzení potřeb Syřanů pod dočasnou ochranou v Turecku. První přehled posouzení potřeb se očekává v polovině února a na jeho základě bude možné určit projekty, které mají být prostřednictvím nástroje financovány. Prioritními oblastmi jsou humanitární pomoc pro uprchlíky, sociálně-ekonomická podpora, integrace na trhu práce, zdravotní péče a sociální začlenění, komunální infrastruktura a řízení toků uprchlíků. Dalším důležitým krokem bude pokrok při zpětném přebírání. Zásadní význam bude mít účinné provádění dohody o zpětném přebírání mezi EU a Tureckem, a to pokud jde jak o zpětné přebírání vlastních státních příslušníků Tureckem, tak od 1. června 2016 o zpětné přebírání státních příslušníků jiných zemí, kteří přes Turecko projeli na cestě do EU. Souběžně bylo vyvíjeno intenzivní úsilí o účinnější provádění dvoustranné dohody mezi Tureckem a Řeckem o zpětném přebírání státních příslušníků jiných zemí, provádění však dosud bylo značně nedostatečné. Komise zkoumá, jakou další podporu lze poskytnout, a je připravena těsně spolupracovat s řeckými i tureckými orgány, aby zvýšila počet osob navracených do Turecka na základě stávající dvoustranné dohody, dokud v plném rozsahu nevstoupí v platnost dohoda mezi EU a Tureckem. Další klíčové kroky: Komise a členské státy by měly co nejdříve zahájit první opatření v rámci nástroje pro uprchlíky v Turecku. Opatření přijatá Tureckem a EU musejí rychle dosáhnout reálných výsledků při zastavování přílivu nelegálních migrantů a jejich účinném navracení. III.7 Podpora uprchlíků mimo EU

Situace Syřanů je bezútěšná, 13,5 milionu z nich potřebuje humanitární pomoc, z toho šest milionů dětí. V roce 2016 bude Komise stejně jako v roce 2015 poskytovat humanitární pomoc na vysoké úrovni, a to na uspokojení nejvíce naléhavých potřeb uprchlíků v regionu, který je zasažen syrskou krizí. V rámci Sýrie bude EU navzdory sílícími konfliktu a zhoršující se humanitární situaci, kdy znovu a znovu dochází k rozsáhlému vysídlování, zaručovat, že je lidem, kteří ji potřebují, poskytována pomoc, např. potraviny, voda, přístřeší a vzdělání, přičemž bude kladen důraz na nejzranitelnější skupiny lidí. Svěřenský fond pro Sýrii vyčlení 350 milionů EUR na naléhavě nutnou pomoc pro 1,5 milionu uprchlíků a přetížené hostitelské komunity v Libanonu, Turecku, Jordánsku a Iráku, aby pomohl uspokojit základní potřeby, např. v oblasti vzdělávání, zdravotní péče a hygieny. Komise bude nyní rychle plnit závazky, které přijala, a bude zkoumat všechny možnosti politiky, které by bylo možné uplatnit. Komise například vyvíjí inovativní způsoby využití obchodních preferencí na podporu uprchlíků v Jordánsku. Členské státy musejí také rychle splnit své sliby a pomoci dosáhnout skutečného zlepšení v praxi. Mezinárodní společenství musí nadále zesilovat kolektivní úsilí o pomoc syrským uprchlíkům. EU musí využít příležitost, kterou nabízí řada mezinárodních fór, a zdůraznit, že je nutné vyvíjet globální úsilí. To vyžaduje důkladnou přípravu setkání na vysoké úrovni o „globálním sdílení odpovědnosti za přijímání syrských uprchlíků“, které připravuje Úřad vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) v Ženevě na 30. března, humanitárního summitu OSN, který se bude konat v květnu 2016 v Istanbulu, a summitu o řešení problematiky rozsáhlého pohybu uprchlíků a migrantů, který se bude konat v rámci Valného shromáždění OSN v září 2016. Tato setkání poskytnou EU a mezinárodnímu společenství další příležitosti prokázat, že jsou odhodlány poskytovat Sýrii i sousedním zemím dlouhodobou podporu. Odstranění hlavních příčin vysídlování v jiných regionech EU také podporuje uprchlíky a hostitelské země v jiných částech světa, které čelí nucenému vysídlování. V polovině roku 2015 bylo v subsaharské Africe 4,1 milionu uprchlíků a až 11,4 milionu vnitřně vysídlených osob. Súdán a Etiopie jsou domovem pro více než 1 milion uprchlíků ze sousedních zemí a pro téměř 3,5 milionu vnitřně vysídlených osob. Další tlaky jsou způsobeny rychle rostoucím počtem mladých Afričanů . K tomu je nutná odhodlaná a soustavná účast Unie a dalších globálních hráčů v dotčených zemích. Finanční prostředky lze rychle poskytovat zejména prostřednictvím nouzového svěřenského fondu pro Afriku. S cílem pomoci zemím, na něž se vztahuje svěřenský fond, s poskytováním útočiště uprchlíkům z tohoto regionu je třeba zahájit projekty, které uprchlíkům umožní přístup ke vzdělávání, sociální péči a trhu práce; tyto země je také třeba podpořit při správě hranic. Zajištění legálních cest Další způsob, jak metodicky podporovat uprchlíky, spočívá v programech znovuusídlení nebo humanitárního přijetí. Tyto programy představují legální způsob, jak poskytnout ochranu lidem, kteří ji potřebují, aniž by bylo nutné podstoupit nebezpečné cesty, které již byly příčinou tolika lidských tragédií. Znovuusídlení představuje globální přístup a partneři, kteří na celém světě spolupracují s Úřadem vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR), mohou podpořit celkové snahy o pomoc lidem, kteří potřebují mezinárodní ochranu. V návaznosti na doporučení Komise z června 2015 bylo dosaženo dohody o programu znovuusídlování pro 22 504 lidí, jenž má pomoci vysídleným osobám ze zemí mimo EU, které jednoznačně potřebují mezinárodní ochranu. Účinné znovuusídlování v rámci dohodnutého programu by probíhalo na základě žádosti úřadu UNHCR a trvalo by dva roky. Podle informací od států, které se do programu zapojily, bylo ke konci roku 2015 znovuusídleno 3 358 osob . Je třeba včas dodržovat dohodnuté sliby. Na základě dosavadních praktických zkušeností Komise do dubna představí horizontální znovuusídlovací iniciativu, aby zaručila kolektivní přístup ke znovuusídlování a potvrdila tuto iniciativu jako hlavní nástroj, jehož prostřednictvím EU pomáhá zemím, které poskytují útočiště velkému počtu uprchlíků, a poskytuje ochranu uprchlíkům, aniž by tito uprchlíci museli podstupovat nelegální nebezpečné cesty za pomoci převaděčů. Musí být bezodkladně zaveden dobrovolný program s Tureckem pro přijímání osob z humanitárních důvodů, aby se zajistil legální způsob, jak mohou členské státy nabízet mezinárodní ochranu lidem vysídleným v důsledku konfliktu v Sýrii, a členské státy by měly urychlit práci navazující na doporučení Komise. Spuštění programu je podmíněno snížením počtu osob, které nelegálně překračují hranici z Turecka, a program lze přizpůsobit podle počtu uprchlíků v Turecku. Rychlá dohoda a provádění by značně přispěly k účinnému vztahu s Tureckem v oblasti migrace a doplnily by provádění akcí, které jsou plánovány v rámci společného akčního plánu EU a Turecka. Další klíčové kroky: EU musí rychle dostát závazkům přijatým na londýnské konferenci. EU a její členské státy musejí zesílit svůj závazek odstranit hlavní příčiny vysídlování, zlepšit spolupráci při poskytování pomoci a dosáhnout 0,7% cíle oficiální rozvojové pomoci. Měly by být zvýšeny závazky jednotlivých států týkající se příspěvků do nouzového svěřenského fondu pro Afriku a svěřenského fondu pro Sýrii, aby se vyrovnaly příspěvku EU. Členské státy by měly urychlit znovuusídlování, jak bylo dohodnuto v roce 2015, a měly by rychle potvrdit dobrovolný program s Tureckem pro přijímání osob z humanitárních důvodů, jak doporučila Komise dne 15. prosince 2015. Do dubna Komise navrhne znovuusídlovací iniciativu pro celou EU, která umožní výrazně zesílit snahy o znovuusídlování.

IV. PROVÁDĚNÍ PRÁVA EU / PORUŠOVÁNÍ PŘEDPISŮ V září 2015 Komise zahájila iniciativu, která má otevřít a vyřídit řadu případů, které se týkají plného a správného uplatňování právních předpisů v oblasti azylových řízení, podmínek přijímání, dublinského nařízení a nařízení Eurodac o snímání otisků prstů a navracení. V oblasti azylu Komise v roce 2015 přijala celkem 58 rozhodnutí (výzev a odůvodněných stanovisek), která se týkala provádění a dodržování acquis EU v oblasti azylu v období od 23. září 2015. Od opatření přijatých v září řada členských států sdělila Komisi vnitrostátní právní předpisy, o nichž se tyto státy domnívají, že v plném rozsahu provádějí dotčené směrnice. Útvary Komise nyní posuzují úplnost oznámených opatření. Kvůli tomu, že nebyla učiněna úplná oznámení, se dnes Komise rozhodla vydat v devíti případech odůvodněná stanoviska. Pokud jde o směrnici o navracení, Komise deseti členským státům zaslala úřední dopisy, v nichž je žádá, aby objasnily otázku vydávání rozhodnutí o navrácení a opatření, která byla přijata za účelem jejich účinného vymáhání. Poté, co obdržela jejich připomínky, se Komise nyní v těsné spolupráci s dotčenými členskými státy snaží určit překážky a slabá místa, jež v současnosti brání navracení osob, a opatření, která je třeba přijmout k jejich odstranění, aby se zvýšila míra navracení a zaručilo se, že jsou v plném rozsahu plněny povinnosti. Práce Komise v oblasti provádění a kroků v návaznosti na porušení předpisů odráží skutečnost, že jednou ze slabin systému řízení migrace EU a zejména společného evropského azylového systému je neúplná transpozice a nesoudržné provádění. Komise tvrdě pracuje, aby členským státům pomohla dosáhnout plného souladu s předpisy. Bude nadále plně využívat své pravomoci vycházející ze Smlouvy a vést řízení v návaznosti na potenciální či skutečné porušení předpisů s cílem zaručit, že jsou v plném rozsahu dodržována společně dohodnutá pravidla EU. V. ZÁVĚR Před únorovým zasedáním Evropské rady je naléhavě nutné učinit všechny nezbytné kroky, aby byl obnoven řád v migračním systému a zavedena kontrola nelegálních toků na trase vedoucí před východní Středomoří / země západního Balkánu. Evropská rada by se měla zavázat k přijetí nezbytných opatření a orgány, agentury a všechny členské státy EU by je měly odhodlaně provádět. Řádná správa hranic vyžaduje, aby byly všechny nově příchozí osoby účinně registrovány a aby byly nasměrovány do vnitrostátních azylových řízení, postupů relokace nebo navracení, a to v souladu s dublinskými pravidly EU. Plným uplatňováním práva EU v oblasti azylu a správy hranic a prováděním kolektivních rozhodnutí, která byla přijata v průběhu minulého roku, by se zaručilo, že je odpovědnost rovnoměrně rozdělena mezi členské státy EU a že jsou jednotlivé státy schopny se s danou situací vyrovnat. Odstraněním pobídek k nelegální migraci se rovněž zlepší podmínky v zemích původu, spolupráce s klíčovými zeměmi tranzitu, např. Tureckem, a budou zajištěny spolehlivé legální způsoby migrace a účinné, systematické a včasné navracení a zpětné přebírání osob, které nemají právo na pobyt v EU.