Směrnice je považována za nejvhodnější formu pro dosažení stanovených cílů. Stanoví společné zásady a harmonizovanou úroveň bezpečnosti, zaručuje vymáhání pravidel, ale výběr právních a technických postupů, které se mají použít, ponechává na členských státech. Konkrétně se navrhovaná opatření týkají minimálních požadavků na výcvik námořníků a má se za to, že směrnice členským státům ponechává potřebnou svobodu k zavedení vyšších požadavků v jejich systémech výcviku, považují-li to za vhodné.

Hlavním prvkem, který se týká zvýšení účinnosti, je obnova centralizovaného mechanismu pro uznávání systémů námořního vzdělávání a průkazů způsobilosti třetích zemí. Zahájením diskuze mezi členskými státy o potřebě uznat nové třetí země bude celý proces transparentnější v souvislosti s potřebou pokračovat v tomto uznávání. To by vedlo k přiměřenějšímu a účinnějšímu využití dostupných lidských a finančních zdrojů vzhledem k tomu, že dojde k důkladnému zvážení v souvislosti s náklady, které mají vzniknout uznáním, v porovnání s konkurenční výhodou loďstva EU v důsledku zaměstnávání námořníků z příslušných třetích zemí.

Článek 21 se mění s cílem prodloužit interval přehodnocení až na deset let na základě prioritních kritérii. Třetí země, které loďstvu EU poskytují omezený počet námořníků a které představují menší bezpečnostní riziko, by měly být přehodnocovány v delších intervalech ve srovnání s třetími zeměmi, které poskytují hlavní pracovní sílu.

SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY,

kterou se mění směrnice 2008/106/ES o minimální úrovni výcviku námořníků a zrušuje směrnice 2005/45/ES

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise,

po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,

s ohledem na stanovisko Výboru regionů,

v souladu s řádným legislativním postupem,

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Pro uchování vysoké úrovně námořní bezpečnosti a zabránění znečištění moří je zásadní zlepšit úroveň znalostí a dovedností námořníků Unie rozvojem námořního výcviku a vydáváním průkazů způsobilosti v souladu s mezinárodními pravidly.

(2)Výcvik a vydávání průkazů způsobilosti námořníků na mezinárodní úrovni jsou upraveny úmluvou Mezinárodní námořní organizace o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978 (dále jen „úmluva STCW“), která byla revidována v roce 2010. Další změny úmluvy STCW týkající se požadavků na výcvik a kvalifikaci námořníků pracujících na lodích podléhajících Mezinárodnímu kodexu pro lodě používající plyny nebo jiné palivo s nízkým bodem vzplanutí (kodex IGF) byly přijaty v roce 2015. V roce 2016 byly rovněž přijaty změny úmluvy STCW týkající se výcviku a kvalifikace námořníků pracujících na lodích, které působí v polárních vodách.

(3)Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES začleňuje úmluvu STCW do práva Unie. Všechny členské státy jsou signatáři úmluvy STCW, a proto se harmonizovaného provedení jejich mezinárodních závazků dosáhne sladěním pravidel Unie o výcviku a vydávání průkazů způsobilosti s úmluvou STCW. Několik ustanovení směrnice 2008/106/ES by tudíž mělo být pozměněno, aby odrážela nejnovější změny úmluvy STCW, pokud jde o výcvik a kvalifikaci námořníků pracujících na lodích, které podléhají kodexu IGF, na osobních lodích a lodích, které působí v polárních vodách.

(4)Aby se zohlednil vývoj na mezinárodní úrovni a zaručilo včasné přizpůsobení pravidel Unie těmto změnám, pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie by měla být přenesena na Komisi, pokud jde o začleňování změn úmluvy STCW aktualizováním technických požadavků na výcvik a vydávání průkazů způsobilosti námořníků. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni, a aby tyto konzultace probíhaly v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě o zdokonalení tvorby právních předpisů ze dne 13. dubna 2016. Zejména pro zajištění rovné účasti na vypracovávání aktů v přenesené pravomoci mají Evropský parlament a Rada obdržet veškeré dokumenty současně s odborníky z členských států a jejich odborníci mají mít systematicky přístup na setkání skupin odborníků Komise, jež se věnují přípravě aktů v přenesené pravomoci.

(5)Směrnice 2008/106/ES rovněž obsahuje centralizovaný mechanismus pro uznávání průkazů způsobilosti námořníků vydaných třetími zeměmi. Hodnocení programu pro účelnost a účinnost právních předpisů (REFIT) ukázalo, že členské státy od zavedení centralizovaného mechanismu dosáhly značných úspor nákladů. Nicméně pokud jde o některé uznané třetí země, hodnocení rovněž odhalilo, že pouze omezený počet námořníků byl následně zaměstnán na plavidlech Unie. Pro účinnější využívání dostupných lidských a finančních zdrojů by tedy postup pro uznávání třetích zemí měl být založen na analýze potřeby takového uznání, včetně odhadu počtu velitelů a důstojníků z dané země, kteří budou pravděpodobně zaměstnáni na plavidlech Unie.

(6)S ohledem na zkušenosti získané při použití postupu uznání třetích zemí z hodnocení REFIT vyplynulo, že stávající časových rámec 18 měsíců nezohledňuje složitost postupu, který zahrnuje kontrolu v terénu provedenou Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost. Nutné diplomatické dohody k naplánování a provedení takové kontroly vyžadují více času. Mimo to 18měsíční lhůta není dostačující, pokud třetí země musí provést nápravná opatření a učinit právní změny ve svém systému, aby splnila požadavky úmluvy STCW. Vzhledem k těmto důvodům by lhůta pro přijetí rozhodnutí Komise měla být prodloužena z 18 na 24 měsíců, a pokud třetí země musí provést nápravná opatření včetně změn právních ustanovení, lhůta by měla být dále prodloužena na 36 měsíců. Mimoto by měla být zachována možnost žádajícího členského státu dočasně uznat systém norem výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků třetí země, aby byla zachována flexibilita postupu uznávání.

(7)S cílem dále zvýšit účinnost centralizovaného systému pro uznávání třetích zemí by přehodnocení třetích zemí, které loďstvu Unie poskytují nízký počet námořníků, mělo být prováděno v delších intervalech, jež by se měly zvýšit na deset let. Nicméně tato dlouhá lhůta pro přehodnocení systému těchto třetích zemí by měla být spojena s prioritními kritérii, která zohledňují bezpečnostní otázky a zajišťují rovnováhu potřeby účinnosti a efektivního ochranného mechanismu pro případ zhoršení kvality výcviku námořníků poskytovaného v příslušných třetích zemích.

(8)Informace o námořnících zaměstnaných z třetích zemí jsou na úrovni Unie dostupné prostřednictvím sdělení členských států o příslušných informacích uchovávaných v jejich národních registrech týkajících se vydaných průkazů způsobilosti a potvrzení. Tyto informace by neměly být využity pouze za účelem vytváření statistik a politik, ale také za účelem zlepšování účinnosti centralizovaného systému uznávání třetích zemí. Uznané třetí země, které na základě informací od členských států loďstvu Unie neposkytly námořníky po dobu nejméně pěti let, budou vyřazeny ze seznamu uznaných třetích zemí. Tyto informace navíc musí být použity s cílem stanovit priority přehodnocení uznaných třetích zemí.

(9)Ustanovení o uznávání odborných kvalifikací v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES se nevztahují na uznávání průkazů způsobilosti námořníků podle směrnice 2008/106/ES. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/45/ES upravovala vzájemné uznávání průkazů způsobilosti námořníků vydaných členskými státy. Nicméně definice průkazů způsobilosti námořníků, které jsou uvedeny ve směrnici 2005/45/ES, se po změnách úmluvy STCW v roce 2010 staly zastaralými. Režim vzájemného uznávání průkazů způsobilosti námořníků vydaných členskými státy by tudíž měl být pozměněn tak, aby odrážel mezinárodní změny a nové definice průkazů způsobilosti námořníků obsažené ve směrnici 2008/106/ES. Kromě toho průkazy zdravotní způsobilosti námořníků vydané subjekty pověřenými členskými státy by rovněž měly být zahrnuty do režimu vzájemného uznávání. S cílem odstranit nejednoznačnost a riziko nesrovnalostí mezi směrnicemi 2005/45/ES a 2008/106/ES by vzájemné uznávání průkazů způsobilosti námořníků měla upravovat směrnice 2008/106/ES.