Sdělení Komise Radě - Evropská politika sousedství - Doporučení pro Arménii, Ázerbajdžán, Gruzii a pro Egypt a Libanon {SEC(2005) 285} {SEC(2005) 286} {SEC(2005) 287} {SEC(2005) 288} {SEC(2005) 289} /* KOM/2005/0072 konecném znení */





V Bruselu dne 2. března 2005 KOM(2005) 72 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE RADĚ Evropská politika sousedství Doporučení pro Arménii, Ázerbajdžán, Gruzii a pro Egypt a Libanon {SEC(2005) 285}{SEC(2005) 286}{SEC(2005) 287}{SEC(2005) 288}{SEC(2005) 289} 1. Ú VOD A SHRNUTÍ STRATEGICKÝ DOKUMENT EVROPSKÉ KOMISE O EVROPSKÉ POLITICE sousedství (EPS)[1] z května 2004, schválený Radou v červnu 2004[2], stanoví směry EPS pro nadcházející roky, definuje cíle a zásady, geografickou působnost a metody, jež mají být při provádění EPS použity. Tento dokument byl doplněn o hodnotící zprávu pro Izrael, Jordánsko, Moldávii, Maroko, Palestinskou samosprávu, Tunisko a Ukrajinu a na jeho základě vydala Komise v prosinci 2004 sdělení[3] o návrzích akčních plánů pro uvedené státy. Tyto akční plány byly přijaty Radou a v současnosti probíhá proces jejich přijímání partnerskými státy. V červnu 2004 Rada na základě strategického dokumentu Komise rozhodla o začlenění Arménie, Ázerbajdžánu a Gruzie do EPS, čímž otevřela vyhlídky na výrazné posílení partnerské spolupráce a učinila tak významný krok vpřed v rámci působení EU v regionu Jižního Kavkazu. Útvary Komise vypracovaly zprávy o těchto státech obsahující souhrnný přehled tamní situace. Vzhledem ke vstupu v platnost dohody o přidružení s Egyptem a blížícímu se vstupu v platnost této dohody s Libanonem[4] vypracovaly útvary Komise zprávy o těchto dvou státech. Tyto zprávy obsahují souhrnný přehled politické a hospodářské situace v uvedených zemích. V tomto sdělení jsou uvedeny klíčové prvky hodnotících zpráv vypracovaných útvary Komise za přispění Vysokého představitele pro otázky spojené s politickou spoluprací a SZBP a doporučení ohledně akčních plánů. 2. Hodnocení jednotlivých států Jižní Kavkaz[5] Arménie V prvních letech poté, co Arménie získala nezávislost, se vztahy mezi touto zemí a EU zaměřovaly na řešení složité humanitární situace vzniklé následkem rozpadu Sovětského svazu a sporu s Ázerbajdžánem o Náhorní Karabach. Byly podniknuty určité kroky k vytvoření základů pro přechod k demokracii a tržnímu hospodářství. Vstup dohody o partnerství a spolupráci v platnost v roce 1999 předznamenal významnou etapu vztahů mezi EU a Arménií. Arménie dosáhla v uplynulých letech dobrých makroekonomických výsledků při velmi rychle rostoucím tempu růstu. Zdá se, že tento úspěch začíná určitým způsobem působit na vysokou míru chudoby v této zemi. Ze skutečnosti, že Arménie byla v roce 2003 přijata do Světové obchodní organizace (WTO), lze soudit, že učinila pokrok ve vztahu ke klíčovým tržně orientovaným reformám. Úspěšně též probíhá slaďování arménských právních předpisů s právními předpisy EU. Důležité kroky představuje přijetí protikorupční strategie a vytvoření protikorupční rady. Arménie však nadále čelí vážným problémům zejména v oblasti demokracie a lidských práv a při plnění svých povinností jako člena Rady Evropy a OBSE. Je nutné výrazně zkvalitnit volební systém, zejména s cílem uplatnit doporučení ODIHR vydaná po prezidentských a parlamentních volbách v roce 2003. Pro přísnější dodržování lidských práv je nezbytná reforma v oblasti právního státu a vymáhání práva. Je třeba provést významnou změnu s cílem vytvořit občanskou společnost, včetně zaručení svobody médií. V hospodářské oblasti je respektování právního státu nezbytné pro účely zlepšení obchodního a investičního prostředí. Pokud má být skutečně řešen problém korupce, je třeba zkvalitnit daňový a celní systém. Uplatňování strategického programu snižování chudoby je klíčové pro dosažení trvale udržitelného rozvoje a snížení chudoby a rozdílné výše příjmů. Dále bude nezbytná další restrukturalizace odvětví energetiky, včetně kroků k odstavení jaderné elektrárny Medzamor. Veškeré aspekty politického a hospodářského života Arménie ovlivňuje spor s Ázerbajdžánem o Náhorní Karabach. Arménie bude schopna plně využít svůj potenciál, pouze pokud bude nalezeno mírové, spravedlivé a trvalé řešení tohoto konfliktu. Arménská vláda vyjádřila své odhodlání uvedené problémy řešit, rozvíjet vztahy s EU a dále se začleňovat do evropských struktur. Komise se tudíž domnívá, že na základě závazků arménské vlády je možné použít akční program EPS pro účely posílení vztahů mezi EU a Arménií a na podporu nezbytných reforem. Klíčové cíle akčního programu by měly zahrnovat: posílení právního státu, demokratických struktur a plurality (např. reforma právních předpisů týkajících se voleb v souladu s doporučeními Rady Evropy/OBSE a uspořádání demokratických voleb; ústavní reforma zohledňující doporučení Rady Evropy; reforma místní samosprávy); posílení dodržování lidských práv a základních svobod, zejména s ohledem na svobodu slova a shromažďování; zlepšení obchodního prostředí a modernizace veřejného sektoru; účinný boj proti korupci a podvodům; reforma daňové a celní správy v souladu s mezinárodními normami a s normami EU; pokrok při snižování chudoby; trvale udržitelný rozvoj a ochrana životního prostředí; odstavení jaderné elektrárny Medzamor; pokrok při řešení konfliktu a posílení regionální spolupráce. Je třeba nadále používat obezřetné makroekonomické politiky s cílem podpořit účinné provádění akčního plánu. Na základě stávající politické a hospodářské situace, popsané v hodnotící zprávě, by měl akční plán pro Arménii upravovat posílení politického dialogu; další provádění dohody o partnerství a spolupráci; podporu reforem tržního hospodářství směřujících k postupnému začlenění do vnitřního trhu EU; další podporu hospodářské obnovy oblastí zasažených konfliktem v kontextu jeho řešení; zvýšení finanční podpory včetně rozšíření mandátu EIB na Arménii počínaje rokem 2007; zvýšení finanční podpory regionální spolupráce; posílení spolupráce v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, včetně možného zahájení dialogu o uzavření dohody o spolupráci v oblasti víz / readmisní dohody; intenzivnější spolupráci v odvětví energetiky, elektronických komunikací, dopravy, ochrany životního prostředí a veřejného zdraví a posílení spolupráce v oblasti vědy a techniky; rozšíření mezilidských kontaktů zejména v oblasti vzdělávání, odborné přípravy a mládeže a také v souvislosti se sporem o Náhorní Karabach; a bude-li dosaženo pokroku při provádění akčního programu, je třeba zvážit možnost uzavření nové rozšířené dohody, která by nahradila dohodu o partnerství a spolupráci po skončení její platnosti. Ázerbajdžán V prvních letech poté, co Ázerbajdžán získal nezávislost, se vztahy mezi touto zemí a EU zaměřovaly na řešení složité humanitární situace vzniklé následkem rozpadu Sovětského svazu, sporu s Arménií o Náhorní Karabach a nestabilní domácí situace. Byly podniknuty určité kroky k vytvoření základů pro přechod k demokracii a tržnímu hospodářství. Vstup dohody o partnerství a spolupráci, která upravuje zejména pravidelný politický dialog, v platnost v roce 1999 předznamenalo významnou etapu vztahů mezi EU a Ázerbajdžánem. Vztahy mezi EU a Ázerbajdžánem se v minulých letech postupně posilovaly. Současný dialog je mnohem konkrétnější a došlo k posílení spolupráce zejména v odvětví energetiky a dopravy. Převažujícím problémem, jemuž Ázerbajdžán stále čelí, je potřeba posílit právní stát, demokratickou kontrolu a vyváženost (včetně svobodných a spravedlivých voleb), boj proti korupci a podvodům a ochrana lidských práv v souladu s povinnostmi tohoto státu jako člena Rady Evropy a OBSE. V hospodářské oblasti budou pro udržitelný rozvoj klíčové další zlepšení investičního prostředí a diverzifikace hospodářské činnosti. Účinné provádění státního programu pro snižování chudoby a hospodářský rozvoj poskytne rámec pro řešení některých strukturálních hospodářských problémů, před nimiž Ázerbajdžán stojí. Vedle odstraňování uvedených politických a hospodářských problémů by vyřešení sporu o Náhorní Karabach vedlo k odstranění velmi závažné překážky rozvoje Ázerbajdžánu a celého regionu. Ázerbajdžánská vláda vyjádřila své odhodlání uvedené problémy řešit, rozvíjet vztahy s EU a dále se začleňovat do evropských struktur. Komise se tudíž domnívá, že na základě závazků ázerbajdžánské vlády je možné použít akční program EPS pro účely posílení vztahů mezi EU a Ázerbajdžánem a na podporu nezbytných reforem. Klíčové cíle akčního programu by měly zahrnovat: posílení právního státu, demokratických struktur a plurality (posílení institucionálního rozdělení pravomocí, reforma místní samosprávy) a posílení právních předpisů a postupů týkajících se voleb s cílem zvýšit standardy demokratických voleb; účinné reformy v oblasti právního státu (soudnictví a donucovací orgány); zvýšení ochrany lidských práv a svobod a nezávislosti médií; zvýšení snahy o vyrovnaný rozvoj celkového hospodářského systému; zkvalitnění podnikatelského prostředí a modernizace veřejného sektoru; reforma daňové a celní správy v souladu s mezinárodními normami a s normami EU; účinný boj proti korupci a podvodům; zvýšení průhlednosti řízení zisků z ropného průmyslu a procesu privatizace; pokrok při snižování chudoby; trvale udržitelný rozvoj a ochranu životního prostředí; přijetí do WTO; pokrok při řešení konfliktu a posílení regionální spolupráce. Je třeba nadále používat obezřetné makroekonomické politiky s cílem podpořit účinné provádění akčního plánu. Na základě stávající politické a hospodářské situace, popsané v hodnotící zprávě, by měl akční plán pro Ázerbajdžán upravovat posílení politického dialogu; další provádění dohody o partnerství a spolupráci; podporu reforem tržního hospodářství směřujících k postupnému začlenění do vnitřního trhu EU; další podporu hospodářské obnovy oblastí zasažených konfliktem v kontextu jeho řešení; zvýšení finanční podpory včetně rozšíření mandátu EIB na Ázerbajdžán počínaje rokem 2007; zvýšení finanční podpory regionální spolupráce; posílení spolupráce v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, včetně možného zahájení dialogu o uzavření dohody o spolupráci v oblasti víz / readmisní dohody; intenzivnější spolupráci v odvětví energetiky, elektronické komunikace, dopravy, ochrany životního prostředí a veřejného zdraví a rozšíření mezilidských kontaktů zejména v oblasti vzdělávání, odborné přípravy a mládeže; a bude-li dosaženo pokroku při provádění akčního programu, je třeba zvážit možnost uzavření nové rozšířené dohody, která by nahradila dohodu o partnerství a spolupráci po skončení její platnosti. V roce 2005 hodlá Komise otevřít v Ázerbajdžánu delegaci. Gruzie Poté, co Gruzie v roce 1991 získala nezávislost, se vztahy mezi touto zemí a EU zaměřovaly na řešení složité humanitární situace vzniklé následkem rozpadu Sovětského svazu a tamních vnitřních konfliktů. Byly podniknuty určité kroky k vytvoření základů pro přechod k demokracii a tržnímu hospodářství. Vstup dohody o partnerství a spolupráci v platnost v roce 1999 předznamenal významnou etapu vztahů mezi EU a Gruzií, která umožnila zejména pravidelný politický dialog. Ve svém revidovaném strategickém dokumentu o Gruzii z roku 2003 Komise zaznamenala nedostatečný pokrok ve vztahu k demokracii a tržnímu hospodářství: „Politické situaci v Gruzii dominuje všeobecná chudoba, závažné problémy v oblasti správy a slabý právní stát, včetně rozsáhlé korupce, napjaté vztahy s Ruskem a vnitřní konflikty, zahrnující zejména odtržení Abchazské republiky a Jižní Osetie, a vysoká úroveň vnějšího dluhu.” EU i širší mezinárodní společenství proto přivítali „růžovou revoluci“, která proběhla v listopadu 2003. Následné konání poměrně svobodných a spravedlivých prezidentských a parlamentních voleb a zahájení obsáhlého programu reforem představují pozitivní kroky. Mezi dosažené úspěchy patří: 1) potlačení určitých forem korupce; 2) zlepšení výběru daní; 3) včasná výplata mezd a důchodů, 4) omezení pašování; 5) dobré makroekonomické výsledky; 6) opětovné začlenění oblasti Adjara do hospodářského, sociálního a správního systému Gruzie; 7) obnovení důvěry dárců v Gruzii (úspěšná dárcovská konference v Bruselu v červnu 2004). Převažujícím problémem, jemuž Gruzie stále čelí, je potřeba posílit právní stát, včetně veřejné správy a reformy soudnictví. Pro účely respektování právního státu je též nezbytné zajistit v Gruzii demokratickou kontrolu a vyváženost, v souladu s jejími povinnostmi jako člena Rady Evropy a OBSE. Díky pokroku v uvedených oblastech by měl být boj této země proti korupci zakotven v právním rámci. V hospodářské oblasti bude pro udržitelný hospodářský rozvoj klíčové další zlepšení investičního prostředí. Účinné provádění programu pro hospodářský rozvoj a snižování chudoby poskytne rámec pro řešení některých strukturálních hospodářských problémů, před nimiž Gruzie stojí. S ohledem na vztahy mezi EU a Gruzií je třeba učinit řadu opatření v oblasti provádění dohody o partnerství a spolupráci. Zlepšení vztahů s Ruskem a zvýšení snahy o mírové vyřešení vnitřních konfliktů představuje též významné faktory, jež umožní Gruzii vybudovat základy dlouhodobé bezpečnosti a prosperity. Gruzínská vláda vyjádřila své odhodlání uvedené problémy řešit, rozvíjet vztahy s EU a dále se začleňovat do evropských struktur. Komise se tudíž domnívá, že na základě závazků gruzínské vlády je možné použít akční program EPS pro účely posílení vztahů mezi EU a Gruzií a na podporu nezbytných reforem. Klíčové cíle akčního programu by měly zahrnovat: posílení právního státu (reforma soudnictví, donucovacích orgánů, vězeňské služby) a zvýšení ochrany lidských práv; posílení demokratických struktur a plurality (parlamentní reforma, zvýšení nezávislosti médií, reforma místní samosprávy, reforma volebního systému); zlepšení obchodního prostředí a modernizace veřejného sektoru; reforma daňové a celní správy v souladu s mezinárodními standardy a se standardy EU a účinný boj proti korupci a podvodům; průhledný proces privatizace; pokrok při snižování chudoby; trvale udržitelný rozvoj; ochrana životního prostředí; pokrok při řešení konfliktů a posílení regionální spolupráce. Je třeba nadále používat obezřetné makroekonomické politiky s cílem podpořit účinné provádění akčního plánu. Na základě stávající politické, hospodářské a institucionální situace, popsané v hodnotící zprávě, by měl akční plán pro Gruzii upravovat posílení politického dialogu; další provádění dohody o partnerství a spolupráci; podporu reforem tržního hospodářství směřujících k postupnému začlenění do vnitřního trhu EU; další podporu hospodářské obnovy oblastí zasažených konflikty v kontextu jejich řešení; zvýšení finanční podpory včetně rozšíření mandátu EIB na Gruzii počínaje rokem 2007 a zvýšení finanční podpory regionální spolupráce; posílení spolupráce v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, včetně možného zahájení dialogu o uzavření dohody o spolupráci v oblasti víz / readmisní dohody; intenzivnější spolupráci v odvětví energetiky, elektronických komunikací, dopravy, životního prostředí, námořních záležitostí a rybolovu a veřejného zdraví a posílení spolupráce v oblasti vědy, techniky a inovací; rozšíření kontaktů mezi jednotlivými lidmi zejména v oblasti vzdělávání, odborné přípravy a mládeže; a, bude-li dosaženo pokroku při provádění akčního programu, je třeba zvážit možnost uzavření nové rozšířené dohody, která by nahradila dohodu o partnerství a spolupráci po skončení její platnosti. Egypt a Libanon V červnu 2004 vyzvala Rada Komisi, aby, za přispění skupiny SG/HR pro otázky spojené s politickou spoluprací a SZBP, zahájila zpracovávání akčních plánů pro státy Středomoří, které ratifikovaly příslušné dohody o přidružení s EU. Jako základ pro přípravu těchto akčních plánů proto Komise vypracovala zprávy o Egyptu a Libanonu[6]. V případě obou zemí zůstává hlavním cílem dvoustranných vztahů provádění dohod o přidružení. EPS jde nad rámec těchto dohod a nabízí možnost stále užších vztahů zahrnujících významnou míru ekonomické integrace a prohloubení politické spolupráce. Na základě hodnotících zpráv zahájí Komise co nejdříve, v úzké spolupráci s předsednictvím a, případně, Vysokým zástupcem, formální konzultace s Egyptem a Libanonem zaměřené na dohodnutí souhrnných a vyvážených akčních plánů. Klíčové priority akčního plánu budou zahrnovat dvě široké oblasti: zaprvé, závazky k určitým činnostem na podporu dodržování společných hodnot v oblastech zahrnujících dodržování mezinárodních závazků, demokracie a právního státu, včetně konání demokratických voleb, správy soudnictví a lidských práv, a k plnění určitých cílů v oblasti zahraniční a bezpečnostní politiky; zadruhé, závazky k činnostem, díky nimž naváží tyto státy užší vztahy s EU v řadě prioritních oblastí jako je politika hospodářského a sociálního rozvoje (včetně snižování chudoby a trvale udržitelného rozvoje), obchod a vnitřní trh (včetně odvětví jako energetika, doprava, životní prostředí, námořní záležitosti a rybolov, informační společnost, výzkum a inovace, spravedlnost a vnitřní věci a kontakty mezi lidmi). Priority budou co nejkonkrétnější, v závislosti na dotčené záležitosti, a budou tak představovat ukazatele, které je možno monitorovat a hodnotit. V akčních plánech budou určeny klíčové činnosti v omezeném množství oblastí, které musí být řešeny přednostně, ale i činnosti pro širší okruh oblastí odpovídajících rozsahu platných dvoustranných smluv. Pro řešení těchto různých priorit budou stanoveny jasné lhůty. 3. Závěr a doporučení Z hodnotících zpráv o státech Jižního Kavkazu vyplývá, že je třeba pokračovat v reformách v Arménii, Ázerbajdžánu a Gruzii a dosáhnout pokroku v řadě klíčových oblastí. Komise považuje akční plány za užitečný nástroj umožňující EU dále posilovat své vztahy s těmito zeměmi a aktivně podporovat nezbytné změny. Doporučuje tudíž Radě, aby schválila obecné směry navržené v tomto sdělení a souhlasila se započetím prací na akčních plánech pro každý z těchto států, na jejichž základě Komise zahájí, v úzké spolupráci s předsednictvím a, případně, vysokým zástupcem, jednání s dotčenými státy. Práce na těchto akčních plánech by byly zahájeny okamžitě. Komise zdůrazňuje, že akční plány budou přizpůsobeny potřebám každého státu, a že každý stát bude posuzován podle individuálních měřítek. Členské státy budou plně informovány o postupu těchto konzultací. Na základě hodnotících zpráv o Egyptu a Libanonu zahájí Komise přípravu akčních plánů pro každý z těchto států. Doporučuje se, aby konzultace k těmto akčním plánům byly zahájeny co nejdříve. Vzhledem k odstoupení libanonské vlády a volbám plánovaným na květen bude harmonogram konzultací s touto zemí záviset na vývoji tamní situace. Cílem je uzavřít s každým z uvedených států vyvážené akční plány, upravující s příslušnými změnami stejné obecné oblasti jako akční plány uzavřené s předchozími partnerskými státy, tj. oblast politiky (včetně dodržování mezinárodních závazků a demokracie a právního státu) a ekonomických aspektů, včetně trvale udržitelného rozvoje a odvětvových aspektů (vnitřní trh a otázky související s obchodem; spravedlnost a vnitřní věci; problematika životního prostředí; kontakty mezi jednotlivými lidmi). Členské státy budou v průběhu těchto konzultací plně informovány. V případě všech pěti uvedených zemí, i v případě ostatních zemí začleněných do rámce EPS, budou příslušné rady pro přidružení či spolupráci vyzvány, aby dotčené akční plány poté, co budou přijaty, schválily. Akční plány by měly být vypracovány na období tři až pět let a jejich monitorování a provádění bude probíhat v rámci institucí stanovených v příslušných dohodách o přidružení nebo dohodách o spolupráci. Na základě hodnocení výsledků tohoto monitorování a informací poskytnutých partnerskými státy Komise, s přispěním vysokého zástupce pro otázky spojené s politickou spoluprací a SZBP, předloží do dvou let průběžné hodnocení dosaženého pokroku, a do tří let od oficiálního schválení každého akčního plánu další hodnotící zprávu. [1] KOM(2004) 373, 12.5.2004. [2] Závěry Rady, GAERC, 14.7.2004; Závěry předsednictva, Evropská rada 17.–18. června 2004. [3] KOM(2004) 795, 9.12.2004. [4] Předběžná dohoda s Libanonem vstoupila v platnost v březnu 2003. [5] Pracovní dokumenty zaměstnanců Komise SEC(2005) 285, SEC(2005) 286 a SEC(2005) 288. [6] Pracovní dokumenty zaměstnanců Komise SEC(2005) 287 and SEC(2005) 289.