DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

Podle čl. 395 odst. 1 směrnice 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice o DPH“) může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od uvedené směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování DPH nebo zabránit určitým druhům daňových úniků či vyhýbání se daňovým povinnostem.

Dopisem, který Komise zaevidovala dne 23. března 2018, požádalo Rakousko o povolení nadále uplatňovat opatření odchylující se od článků 168 a 168a směrnice 2006/112/ES s cílem vyloučit DPH, jíž byly zatíženy zboží a služby, které jsou z více než 90 % využity osobou povinnou k dani pro soukromou potřebu nebo pro potřebu jejích zaměstnanců nebo obecně na neobchodní účely nebo nehospodářskou činnost, z nároku na odpočet daně. Dopisem, který Komise zaevidovala dne 4. dubna 2018, Rakousko zaslalo zprávu o uplatňování tohoto opatření, obsahující vyhodnocení hraniční hodnoty používané ve vztahu k nároku na odpočet DPH, jak vyžaduje článek 2 prováděcího rozhodnutí 2009/1013/EU ve znění prováděcího rozhodnutí Rady (EU) 2015/2428.

V souladu s čl. 395 odst. 2 směrnice 2006/112/ES informovala Komise dopisem ze dne 11. dubna 2018 ostatní členské státy o žádosti podané Rakouskem. Dopisem ze dne 12. dubna 2018 uvědomila Komise Rakousko, že má k dispozici všechny údaje potřebné k posouzení žádosti.

Obecné souvislosti

Článek 168 směrnice 2006/112/ES stanoví, že osoba povinná k dani má nárok na odpočet DPH zaplacené za dodání zboží a poskytnutí služby pro účely svých zdaněných plnění. Ustanovení čl. 168a odst. 1 směrnice 2006/112/ES uvádí, že DPH u výdajů souvisejících s nemovitostí, která tvoří součást obchodního majetku osoby povinné k dani a která je užívána pro obchodní i neobchodní účely, je odpočitatelná pouze do výše podílu, v jakém je nemovitost užívána pro účely podnikání osoby povinné k dani. Podle čl. 168a odst. 2 směrnice 2006/112/ES mohou členské státy použít toto pravidlo rovněž ve vztahu k výdajům souvisejícím s dalším zbožím, které členské státy vymezí a které tvoří součást obchodního majetku.

Opatření zamýšlené Rakouskem se od těchto zásad odchyluje a z nároku na odpočet zcela vylučuje DPH, kterou byly zatíženy zboží a služby využívané osobou povinnou k dani z více než 90 % na soukromé nebo neobchodní účely, včetně nehospodářských činností.

Odchylující se opatření Rakouska bylo původně povoleno rozhodnutím Rady 2004/866/ES ze dne 13. prosince 2004 do 31. prosince 2009 a znovu bylo povoleno prováděcím rozhodnutím Rady 2009/1013/EU ze dne 22. prosince 2009 do 31. prosince 2012 a prováděcím rozhodnutím Rady 2012/705/EU ze dne 13. listopadu 2012 do 31. prosince 2015 a prováděcím rozhodnutím Rady (EU) 2015/2428 ze dne 10. prosince 2015 do 31. prosince 2018.

Ve své současné žádosti informovalo Rakousko Komisi, že toto zvláštní opatření doposud úspěšně uplatňuje, což naznačuje, že opatření je velmi užitečné, pokud jde o zjednodušení výběru DPH, zabránění daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem, jakož i o posílení spravedlivého zdanění, což vede k lepšímu dodržování daňových předpisů. Zrušení odchylky by vedlo k neodůvodněné výhodě peněžního toku pro osobu povinnou k dani, která využívá zboží nebo službu pro obchodní účely pouze okrajově a která má ve srovnání s osobou povinnou k dani, která zboží nebo službu využívá pouze pro obchodní účely, povoleno DPH ve vztahu k tomuto okrajovému obchodnímu využití odpočíst. Následná minimální změna poměru soukromého a obchodního využití zboží nebo služby využívaných pro obchodní účely pouze okrajově by vedla k opravě odpočtené DPH. Tato malá změna by byla z hlediska daňového poplatníka i správce daně nepřiměřená.

Odchylky jsou zpravidla udělovány na omezenou dobu, aby bylo možné posoudit, zda je zvláštní opatření přiměřené a účinné. V tomto ohledu má Komise na základě informací poskytnutých Rakouskem za to, že rozdělení týkající se obchodního a neobchodního využití v poměru 90 % a 10 % i nadále představuje pevný základ pro určení transakcí, při kterých lze obchodní využití považovat za zanedbatelné.

V důsledku toho představuje dotčené zvláštní opatření zjednodušení pro správce daně i pro podniky, neboť neexistuje potřeba sledování následného využití zboží a služeb, které byly při pořízení vyloučeny z odpočtu, zejména s ohledem na možné zdanění soukromého použití podle článků 16 nebo 26 směrnice 2006/112/ES nebo na opravu odpočtu daně v souladu s požadavky článků 184 až 192 uvedené směrnice. Prodloužení platnosti opatření odchylujícího se od směrnice je proto přiměřené.

Každé prodloužení by však mělo být časově omezené, aby bylo možné zhodnotit, zda podmínky, na kterých se odchylka zakládá, jsou stále platné. Proto se navrhuje prodloužit odchylku do konce roku 2021 a uložit Rakousku, aby spolu s žádostí o prodloužení předložilo nejpozději do 31. března 2021 zprávu obsahující vyhodnocení uplatňovaného rozdělení mezi obchodní a neobchodní využití, na němž je vyloučení z odpočtu založeno, pokud by mělo dojít k dalšímu prodloužení, s nímž by se počítalo po roce 2021.

Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu

Článek 176 směrnice 2006/112/ES stanoví, že Rada rozhodne o tom, z jakých výdajů nelze DPH odpočíst. Do té doby Rada povoluje členským státům zachovat vyloučení, která byla v platnosti k 1. lednu 1979. Proto existuje celá řada ustanovení „status quo“, která omezují nárok osob povinných k dani na odpočet.

Bez ohledu na předchozí iniciativy spočívající ve stanovení pravidel týkajících se kategorií výdajů, jež mohou podléhat omezení nároku na odpočet daně, je tato odchylka v souvislosti s budoucí harmonizací těchto pravidel na úrovni EU přiměřená.

2.VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

Konzultace se zúčastněnými stranami

Nevztahuje se na tento návrh.