CS Úřední věstník Evropské unie C 351/77

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ke sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru Obchod, růst a rozvoj Uzpůsobení obchodní a investiční politiky potřebám zemí, které to nejvíce potřebují

COM(2012) 22 final

2012/C 351/17

Zpravodajka: paní PICHENOT

Dne 27. ledna 2012 se Evropská komise v souladu s článkem 304 Smlouvy o fungování Evropské unie rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

Obchod, růst a rozvoj – Uzpůsobení obchodní a investiční politiky potřebám zemí, které to nejvíce potřebují

COM(2012) 22 final.

Specializovaná sekce Vnější vztahy, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 5. září 2012.

Na 483. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 18. a 19. září 2012 (jednání dne 18. září 2012), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 127 hlasy pro, 1 hlas byl proti a 6 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 Výbor připomíná

Evropská komise v návaznosti na desetiletí proaktivních politik, jež propojovaly obchod a rozvoj, vypracovala v roce 2012 sdělení s názvem Uzpůsobení obchodní a investiční politiky potřebám zemí, které to nejvíce potřebují (1). V současné době plné změn hodnotí výsledky těchto politik poměrně opatrně. Obchod uskutečňovaný rozvojovými zeměmi dnes představuje více než 50 % celosvětového obchodu. Obchod mezi zeměmi Jihu představuje v nadcházejících letech největší potenciál růstu. Změnily se i samotné překážky obchodu. Častěji než dříve mají podobu necelních překážek, což pro rozvojové země představuje vážný problém.

EHSV v této souvislosti zdůrazňuje, že rozvojové země je třeba do regionálního a mezinárodního obchodu zapojit více. Podporuje závazek Evropské unie k mnohostrannému systému a rychlé uzavření dohody WTO ve prospěch nejméně rozvinutých zemí. EHSV však připomíná, že obchod je i nadále prostředkem a nikoli cílem. V dnešním měnícím se světě, pro který je charakteristický nebývalý tlak na ochranu životního prostředí a stále větší nerovnosti, musíme začlenit obchodní politiky do nové podoby rozvoje, která bude více podporovat začlenění a bude udržitelnější.

1.2 Body, s nimiž Výbor souhlasí

Nové sdělení o obchodu, investicích a rozvoji je zapotřebí přivítat jako výsledek plodné spolupráce mezi generálními ředitelstvími Evropské komise. EHSV oceňuje kvalitní příspěvek občanské společnosti k veřejné konzultaci, relevanci analýzy současného stavu i snahu o soulad a provádění „Agendy pro změnu“ (2), pokud jde o její aspekty týkající se obchodu. Vítá zejména pozornost, jaké se dostalo dopadu, monitorování a hodnocení obchodních politik, které představují nejlepší základ pro pragmatický přístup k souvislostem mezi obchodem a rozvojem. EHSV se se svými partnery účastní tohoto monitorování a přeje si zhodnocení překážek obchodu a investic, jimiž mohou některé rozvojové země trpět.

EHSV se stejně jako Komise zajímá o přístup k úvěrům a o podporu pro obchod soukromých subjektů a zejména mikropodniků a malých a středních podniků, stejně jako o podporu místního a regionálního obchodu mezi malými zemědělci. EHSV připomíná představitelům rozvojových zemí, že je zásadní vytvořit bezpečné investiční klima na celém území a že rozhodující úlohu v rozvoji má nabídka.

EHSV schvaluje iniciativu generálního ředitelství pro rozvoj a spolupráci Evropské komise (GŘ DEVCO) Policy Forum for Development, která má za cíl nastolení strukturovaného dialogu o rozvoji (prozatímní fáze potrvá do roku 2013).

1.3 Body, k nimž je Výbor kritický

S ohledem na kompletně se proměňující svět, naléhavost řešení klimatických změn a zvětšující se propast mezi rozvíjejícími se zeměmi a zeměmi s pomalejším rozvojem se Komise ve svém sdělení omezuje na adaptaci svých politik, včetně zpětného odůvodnění reformy všeobecného systému preferencí (GSP). Prioritou EU i jejích partnerů by mělo být vypracování obnovené vize rozvoje. Jejich kapacity je třeba za účelem udržitelného rozvoje podporujícího začlenění rozšířit. Výbor žádá, aby proběhla rozsáhlá diskuse s občanskou společností, aby tak došlo k posunu v tomto směru.

Sdělení kromě toho k některým důležitým otázkám mlčí. Komise se zejména nedostatečně poučila ze svých analýz roztříštění obchodu. Ve sdělení potvrzuje, že v současné době lze v obchodu rozlišit tři skupiny zemí: nejméně rozvinuté země, jejichž podíl na světovém obchodu je i nadále okrajový; rychle rostoucí rozvíjející se země; a „země uprostřed“ mezi těmito dvěma skupinami. Poněvadž se Komise ve sdělení zaměřuje na země, „které to nejvíce potřebují“, obchodnímu zacházení se „zeměmi uprostřed“, jež však představují většinu rozvojových zemí, se věnuje pouze v náznacích. Omezenější systém všeobecných preferencí nemůže nahradit rozvojovou strategii.

EHSV dále upozorňuje na omezení vyplývající z rozlišování mezi zeměmi pouze na základě příjmů (HDP). Používání dalších kritérií, než je národní důchod (tak, jako je tomu u nejméně rozvinutých zemí), za účelem lepšího rozlišení mezi rozvojovými zeměmi, představuje slibnou cestu, kterou by EU měla na mezinárodních fórech nadále prosazovat. Je to téma, jež by EU již v současnosti mohla vnést do diskuse o rozvojových cílech tisíciletí po roce 2015 a o cílech udržitelného rozvoje.

1.4 Doporučení Výboru

EHSV připomíná, že v zájmu udržitelného růstu podporujícího začlenění je důležité vypracovat rozvojové strategie svého druhu, které by kombinovaly vnitřní a obchodní politiky. Rozhodujícími složkami rozvojových strategií jsou domácí opatření na posílení právního státu, nápravu selhání trhu a zabezpečení hospodářského a lidského prostředí. Bez těchto prvků může být příspěvek obchodu k rozvoji pouze okrajový a omezený, a to zejména v zemědělství.

EHSV opakuje svoje doporučení, aby byla posouzení dopadu na udržitelný rozvoj začleněna do širšího cyklu hodnocení dopadů obchodních politik, a to ex ante i ex post, se zohledněním evropských cílů strategie Evropa 2020.

EHSV vyzývá EU, aby do své obchodní strategie vůči rozvojovým zemím úžeji zapracovala závěry Mezinárodní organizace práce (MOP) z června 2012 týkající se minimální úrovně sociální ochrany.

EHSV doporučuje, aby byla do celkového hodnocení dohod o volném obchodu zařazena ustanovení o udržitelném rozvoji, a to prostřednictvím postupů pravidelného monitorování a analýzy ex post těchto dohod v EHSV. Dále by si přál, aby ustanovení o udržitelném rozvoji v každé obchodní dohodě zahrnovala specifický závazek k monitorování a hodnocení dopadu celé dohody na udržitelný rozvoj.

EHSV nabádá EU, aby na mnohostranných fórech důrazněji prosazovala volný přístup bez cel a kvót pro produkty pocházející z nejméně rozvinutých zemí. Prioritou Unie by se také mohlo stát posilování vyjednávacích schopností nejméně rozvinutých zemí tak, aby mohly být podepsány obchodní dohody mezi zeměmi Jihu.

EHSV vyzývá EU, aby se vzhledem k přetrvávající zablokované situaci zamyslela nad budoucností dohod o hospodářském partnerství (EPA). EHSV si přeje být do těchto úvah úzce zapojen a považuje za vhodné, aby specifika „zemí uprostřed“ byla v těchto úvahách lépe zohledněna.

2. Poučení z roztříštění mezinárodního obchodu

2.1 Od roku 2006 se poprvé od průmyslové revoluce rozvojové země podílejí na více než 50 % mezinárodního obchodu. Před deseti lety začalo sbližování příjmů rozvojových a rozvinutých zemí (stále nazýváno jako tzv. dohánění). Tyto dva jevy souvisejí s poklesem celních překážek ve světě a s úlohou, jakou mají ve světovém obchodu rozvíjející se země a především Čína. Obchod s průmyslovým zbožím se geograficky posunuje směrem k Asii. Obchod se zemědělskými komoditami se přesunuje do Brazílie. Spolu s tím se proměňuje složení obchodu. K obchodu se zbožím se přidává tzv. obchod s úkoly – většinu produktů obchodovaných ve světě představují meziprodukty, nikoli hotové výrobky. Lze rozlišit tři skupiny zemí: nejméně rozvinuté země, jejichž podíl na světovém obchodu je i nadále okrajový; rychle rostoucí rozvíjející se země; a „země uprostřed“ mezi těmito dvěma skupinami. Sem spadá většina rozvojových zemí.

2.2 Ekonomické „dohánění“ z poslední doby nicméně zakrývá významné rozdíly v rychlosti, jakou se země sbližují. Zaostávají v něm rozvojové země, kde nedochází k rychlému růstu. Je to první hledisko, z něhož je obchod mezi nejchudšími zeměmi a ostatními zeměmi nevyrovnaný. Třebaže z obchodu mají prospěch všechny země, určité specializace mají vyšší přidanou hodnotu než jiné, a co je zásadní, (relativně) nejméně ziskové specializace dnes představují nejchudší země. Ty se ocitají v pasti, kdy využívají hrstku surovinových a tropických zemědělských zdrojů, z nichž jim v obchodě plyne absolutní výhoda, ale jejich příjmy mají tendenci se s postupem času snižovat, v porovnání s příjmy z průmyslové činnosti a služeb.

2.3 Trvalý růst cen nerostných a zemědělských surovin, především z důvodu stoupání poptávky rozvíjejících se zemí, může vypadat pro rozvojové země, které tyto produkty vyvážejí, jako požehnání. Přitom naopak hrozí, že je uvězní ve specializaci na primární produkty, čímž budou vystaveny tzv. surovinovému prokletí (nízká odolnost vůči otřesům, nestabilní příjmy z vývozu a veřejných rozpočtů, náchylnost k vytváření tzv. zlatých dolů a financování ozbrojených konfliktů), nadhodnocování směnných kurzů a zabírání půdy. K udržitelnému rozvoji ekonomiky je nutná diverzifikace vývozu. Zde však hrozí, že trhy potvrdí historickou závislost rozvojových ekonomik na těchto produktech.

2.4 Ekonomické „dohánění“ rovněž doprovází zvyšování nerovností uvnitř jednotlivých zemí. Za spravedlivé rozdělování zisku z liberalizace trhu v celé své ekonomice na celém svém území odpovídají státy. Zisk z obchodu a z růstu se sám od sebe nerozděluje mezi všechny subjekty dané ekonomiky, a už vůbec ne mezi její nejohroženější segmenty. Z toho vyplývá, že je důležité vypracovat rozvojové strategie svého druhu, které by kombinovaly domácí a obchodní politiky, a to v zájmu společného růstu. Rozvojové země zde narážejí na druhý hendikep, protože mají omezenou daňovou základnu a menší rozpočtové možnosti.

2.5 Stejně jako obchod, který se proměňuje geograficky i svým složením, vyvíjejí se i samotné průmyslové a obchodní politiky. V posledních deseti letech došlo ke změně v zapojení rozvojových zemí do mezinárodního obchodu, a to v důsledku rozdrobování obchodních preferencí a nárůstu počtu regionálních a bilaterálních dohod. Komise ve svém pracovním dokumentu konstatuje, že nejméně rozvinuté země zůstávají trvale na okraji mezinárodního obchodu. Proaktivní přístup, který Komise zaujala ve sdělení z roku 2002 se záměrem uzavřít rozvojové kolo z Dohá, k výraznějšímu začlenění nejméně rozvinutých zemí do světového obchodu nestačil – téměř veškerý obchod probíhá bez nich.

2.6 Konkurence se již neodehrává na hranicích, ale v zemích samotných. Překážky obchodu mají kromě několika celních položek obecně řečeno čím dál častěji podobu necelních překážek, jako jsou normy, kodexy, dotace a právní předpisy. Čím dál větší význam zemí skupiny BRICS v mezinárodním obchodu v tomto ohledu nesvědčí ani tak o výhodách samotné liberalizace trhu, jako o přínosu jasných, dobře naplánovaných, vhodných a autonomních rozvojových strategií, jež kombinují proaktivní oficiální politiky a tržní pobídky. Chybějící rozvojová strategie a nedostatečná schopnost ovlivňovat globalizovaný svět na druhé straně představuje třetí nerovnost, které jsou nejméně rozvinuté země vystaveny.

2.7 Nejméně rozvinuté země jsou v moderním obchodu postiženy trojím znevýhodněním – jsou to nedostatky v příjmech vyplývající ze specializace v obchodu, nedostatečná schopnost financovat zelený růst podporující začlenění, a dále nedostatečné politické schopnosti koncipovat, plánovat a řídit rozvojové strategie. Tato znevýhodnění jsou vzájemně provázána a odsouzena k tomu, aby dále narůstala, pokud nedojde k náležité kolektivní akci, která bude kombinací obchodních politik, investičních politik a politik spolupráce v oblasti rozvoje, tak jak se navrhuje v osmém rozvojovém cíli tisíciletí.

3. Potřeba evropské strategické vize v měnícím se světě v souladu se strategií Evropa 2020

3.1 Ačkoliv sdělení Komise „Obchod, růst a rozvoj“ potvrzuje hlavní zásady uvedené ve sdělení z roku 2002, zároveň zdůrazňuje, že je třeba mezi rozvojovými zeměmi rozlišovat s cílem soustředit se na ty, které to nejvíce potřebují. Komise na základě tohoto konstatování vytyčuje pro současné desetiletí šest priorit – patří sem lépe zacílené obchodní preference, účinnější pomoc v oblasti obchodu, prosazování a ochrana přímých zahraničních investic, flexibilní vyjednávání komplexních dohod o volném obchodu (podle příjmu daných zemí), propagování řádné správy věcí veřejných (včetně udržitelného rozvoje) a nakonec i zvyšování odolnosti nejzranitelnějších zemí vůči vnějším i vnitřním otřesům.

3.2 EHSV tyto priority, které navazují na dosavadní vývoj, podporuje, trvá však na tom, že na tři hlavní problémy, které v současnosti v oblasti rozvoje jsou, reagují pouze částečně. Nové sdělení o obchodu, investicích a rozvoji, které vychází z velmi přínosných materiálů sebraných v průběhu vynikající veřejné konzultace na toto téma v roce 2011, je zapotřebí přivítat jako výsledek plodné spolupráce mezi generálními ředitelstvími. Doplňuje sdělení o obchodu, růstu a celosvětových záležitostech, jež je i nadále páteří, jež spojuje obchod se strategií Evropa 2020. Ve sdělení o vztahu mezi obchodem a rozvojem chybí vedle specifických návrhů, jako je větší diferenciace mezi rozvojovými zeměmi a větší pozornost věnovaná soukromým subjektům, obnovená vize do budoucna.

3.3 Jak se zdůrazňuje ve sdělení a ve studii, jež mu předcházela, integrace na světovém trhu není ani cílem jako takovým, ani dostatečnou podmínkou rozvoje. Liberalizace trhu a přístup na trh nepředstavují rozvojovou strategii, jsou pouze jedním jejím prvkem. Nezbytnou součástí rozvojových strategií a nutnou podmínkou pro zisk z obchodu, zejména v zemědělství, jsou vnitrostátní opatření na posílení právního státu, nápravu selhání trhu a zajištění ekonomického a lidského prostředí.

3.4 Bez sdílené vize rozvoje nemohly politické iniciativy pro přednostní přístup na vnější trhy, jako všeobecný systém preferencí a dohody o hospodářském partnerství (EPA), přinést očekávaný vzestup růstu. Nejvíce znepokojující není malý rozsah hospodářského přínosu těchto iniciativ pro rozvojové země, ale chabá politická vůle, kterou rozvojové země, jichž se tyto iniciativy týkají, projevují. Unie by měla jasněji uvést očekávaný přínos z omezení celních i necelních překážek, a to jak pro sebe, tak pro své partnerské země. Unii ostatně náleží prokázat koherenci své vnější politiky určené zemím AKT, která připisuje přednostní postavení regionálnímu rozměru obchodu (EPA) (3), třebaže politiky pro růst a rozvoj v dotyčných regionech zůstávají na státní úrovni.

3.5 Na mnohostranné úrovni lze konstatovat totéž. Na rozdíl od jednání o klimatických změnách, do nichž jsou rozvojové země a zejména země, kde nedochází k prudkému rozvoji, plně zapojeny, politická účast těchto zemí v rozvojovém kole z Dohá je i nadále slabá či nulová. Priority a potřeby zemí, které přijímají pomoc v oblasti obchodu, kromě toho zůstávají špatně vymezeny, a to kvůli tomu, že se v těchto zemích nedostává kapacity a politického prostoru k tomu, aby se vypracovaly udržitelné rozvojové strategie.

3.6 Na obhajobu Evropské unie lze uvést, že mezinárodní spolupráce pro rozvoj pokračuje v duchu dohod mezi suverénními národními státy. Tato diplomatická spolupráce však v praxi probíhá se zranitelnými státy s omezenými možnostmi. Důsledkem toho v současnosti je, že se obchod v rozvojových strategiích a při plánování pomoci přehlíží. Unie i její partneři, jejichž kapacity je nutné za tímto účelem rozšířit, si musí vytknout vypracování nové vize rozvoje jako prioritu. Provádění vnitrostátních politik je klíčem k tomu, aby se obchod stal jedním z faktorů rozvoje. Pragmatismus, pokusy a omyly a experimentování, to vše musí v blízké budoucnosti řídit činnost EU v oblasti obchodu, aby bylo dosaženo rozvoje, a přispět k vytvoření této vize v souladu se strategií Evropa 2020.

4. Pragmatický přístup k obchodu a investicím na podporu vize rozvoje

4.1 Rozvoj kapacit a nástrojů k monitorování a hodnocení dopadu obchodu

4.1.1 Vztah mezi obchodem a rozvojem má empirickou povahu, a ta si žádá, aby byl vyvíjen pragmatický přístup k obchodním politikám, a to v duchu experimentování a učení. Zda je obchodní dohoda pro rozvoj dobrá, nelze určit ani potvrdit předem. EHSV opakuje svoje doporučení, které vyjádřil v dřívějším stanovisku, a to, aby byla posouzení dopadu na udržitelný rozvoj začleněna do širšího cyklu hodnocení dopadů obchodních politik, a to před i po, za zohlednění evropských cílů strategie Evropa 2020.

4.1.2 Monitorování a hodnocení jsou obzvláště žádoucí v oblasti politik, jež doprovázejí obchodní dohody, aby se zlepšily jejich výsledky prostřednictvím postupných revizí. Totéž platí i pro přezkum ustanovení pro „udržitelný rozvoj“. EHSV opakuje, že je nutné je začlenit do všech obchodních dohod Unie. EHSV doporučuje, aby byla ustanovení o udržitelném rozvoji zařazena do celkového hodnocení dohod o volném obchodu, a to prostřednictvím postupů pravidelného monitorování a analýzy ex post těchto dohod v EHSV. Dále by si přál, aby již současnosti vyjednávaná ustanovení o udržitelném rozvoji zahrnovala specifický závazek k monitorování a hodnocení dopadu celé dohody na udržitelný rozvoj.

4.1.3 Pravidelné posuzování účinnosti a dopadu pomoci v oblasti obchodu a různých způsobů přístupu na trh, které EU rozvojovým zemím nabízí (zvláštní a diferencované zacházení, EPA, všeobecný systém preferencí atd.) musí stejně tak umožnit upevnit dnes zásadní prvky politik Unie. Nezávislé vědecké posouzení dopadu představuje jádro reformy politiky pro oficiální rozvojovou pomoc. Pokud by se vytvořily ukazatele, které by umožnily posoudit dopad pomoci v oblasti obchodu (jež v roce 2010 přesáhla 10 miliard eur), zvýšilo by to její účinnost i význam.

4.1.4 Kromě všeobecného systému preferencí se další možnosti, z nich by mohly mít rozvojové země prospěch, stále nevyužívají. EHSV v souladu se svým dřívějším stanoviskem podporuje všechny iniciativy EU, které se snaží povzbudit rozvojové země v tom, aby využívaly ustanovení týkající se zajišťování potravin. Je zvláště důležité, aby jim v mnohostranných, regionálních i bilaterálních jednáních bylo usnadněno využívat obchodní nástroje, které jsou k dispozici, jako např. ochranná opatření, jež jim umožní jednat v případě silného nárůstu dovozu, který by mohl ohrozit místní produkci potravin (4), a měřit jejich účinky.

4.1.5 EHSV opakuje své doporučení, jež uvedl ve svém dřívějším stanovisku (5), aby se poskytovaly prostředky a pravidelná podpora na zlepšování transparentnosti, monitorování a důvěryhodnosti spravedlivého obchodu. Krom toho nabádá k systematickému posuzování dopadu spravedlivého obchodu nejen na předpokládané příjemce, ale i na subjekty v regionech, které vyrábějí tytéž zkoumané produkty, ale žádnou pomoc nedostávají.

4.1.6 V souladu s pracovním programem na období 2010–2013, který se věnuje soudržnosti politik ve prospěch rozvoje, je nezbytně nutné posoudit soudržnost obchodních nástrojů, do nichž je zapojena EU, zejména co se týče přístupu k lékům, práv duševního vlastnictví a důstojné práce. EHSV vyzývá Unii, aby do své obchodní strategie určené rozvojovým zemím úžeji zapracovala závěry MOP z června 2012 týkající se minimální úrovně sociální ochrany.

4.1.7 EHSV vyzývá k rozšíření monitorování a k posouzení překážek obchodu a investic, jimiž mohou některé rozvojové země také trpět.

4.1.8 K tomu, aby bylo učení a hodnocení účinné a vedlo k reformě obchodních politik, která by napomáhala rozvoji, je třeba do nich rozsáhle zapojit občanskou společnost, a to více než v současnosti, a zejména v rámci mechanismů monitorování obchodních dohod a dohod o hospodářském partnerství.

4.2 Podpora soukromých subjektů v rozvojových zemích

4.2.1 EHSV oceňuje, že Komise ve sdělení klade důraz na rozhodující úlohu soukromých subjektů, a to především malých zemědělských podniků a malých podnikatelů, které v řadě rozvojových zemí představují páteř hospodářství. Zdůrazňuje, že je třeba propagovat zodpovědné obchodní chování, povzbuzovat partnerství mezi soukromým a veřejným sektorem a uznávat různé formy podnikání, jako jsou družstva, vzájemné společnosti a další formy podniků sociální ekonomiky (6). Souhlasí, že je důležité vytvořit bezpečné investiční prostředí, stabilní obchodní právo, spravedlivý daňový systém a ustavit účinný a předvídatelný právní systém, který zaručuje právní jistotu domácích i zahraničních investic. EHSV vyzdvihuje význam obchodní infrastruktury a služeb na internetu jako součásti strategie na posílení a diverzifikaci vývozní nabídky.

4.2.2 EHSV podporuje opatření na usnadnění přístupu malých zemědělských podniků a malých podnikatelů k podporám pro obchod, aby mohli využívat výhod, které obchod nabízí, a dále opatření na podporu politik, které vedou k přesunu neformálního sektoru mezi registrované činnosti. V této souvislosti EHSV připomíná, že jsou stále aktuální závěry společné zprávy organizací MOP a WTO (7), podle níž velký výskyt neformální práce v rozvojovém světě těmto zemím brání v tom, aby využívaly výhod otevření trhu, protože drží pracovníky v přechodném období v pasti chudoby. K přesunu neformálního sektoru mezi registrované činnosti napomohou i akce ve prospěch rovnosti žen a mužů a podpora aktivity žen. Musí se zachovat prioritní postavení, jaké se připisuje boji proti korupci a rozvoji infrastruktury. Inspirovat se lze na příkladu spolupráce mezi sociálními partnery a ostatními organizacemi občanské společnosti v boji proti korupci v rámci evropsko-středomořského partnerství.

4.2.3 Komparativní výhodu EU oproti jiným institucím (vnitrostátním i mnohostranným) v podpoře soukromých subjektů, ať již podnikají v jakékoli podobě, je nutné posílit, aby se zvýšila účinnost opatření na podporu obchodu Unie, zejména v závislosti na nárůstu obchodu mezi zeměmi Jihu. Unie musí svým delegacím ve třetích zemích zajistit lidské zdroje, které odpovídají významu této problematiky, a také je více zapojit do zužitkování zkušeností z praxe.

4.2.4 K vymezení potřeb v oblasti spolupráce partnerských zemí mohou výrazně přispět profesní organizace, které jsou velmi aktivní v soukromém sektoru. Ke sladění nabídky spolupráce a poptávky po ní by měla přispět užší konzultace s těmito organizacemi prostřednictvím EHSV. Jednání o EPA a vypracování strategických plánů na snížení chudoby pod záštitou Světové banky představují východisko, které umožňuje posílit a strukturovat profesní organizace v rozvojových zemích.

4.2.5 Stejně jako to zdůrazňuje Komise, i Výbor vítá myšlenku, že sociální odpovědnost podniků napomáhá rozvoji podmínek pro poctivou soutěž v oblasti obchodu i investic v celosvětovém měřítku. Je zjevné, že prostřednictvím mezinárodních rámcových dohod, které se vztahují i na subdodavatele, velké podniky evropského původu převratným způsobem přispěly k tomu, že byly v obchodu zavedeny sociální a environmentální normy i normy pro řádnou správu. Přistoupení k pravidlům OECD, která mají navíc tu výhodu, že obsahují mechanismus podávání stížností v případě sporu, představuje tudíž dobrý návrh. Tato pravidla zároveň odkazují na potřebu zveřejňovat každoročně relevantní, věrohodné a ověřitelné informace o společnostech. Tento požadavek by se měl všeobecně rozšířit.

4.3 Příprava reforem globální správy

4.3.1 Nabídka spolupráce v oblasti obchodu a rozvoje by se měla rozšířit tak, aby vedle zemí OECD, tedy historických poskytovatelů oficiální rozvojové pomoci a privilegovaného přístupu na trh, zahrnovala i rozvíjející se země. Nejpodstatnější manévrovací prostor dnes mají rozvíjející se země. EHSV obzvláště nabádá EU, aby na mnohostranných fórech (hlavně v rámci G20), ale i v bilaterálních vztazích s rozvíjejícími se zeměmi více prosazovala skutečný přístup pro produkty pocházející z nejméně rozvinutých zemí, a to volný přístup bez cel a kvót. Prioritou Unie by se také mohlo stát posilování schopnosti nejméně rozvinutých zemí vyjednávat obchodní dohody mezi zeměmi Jihu.

4.3.2 EHSV žádá, aby bylo učiněno vše pro uzavření rozvojového kola z Dohá, minimálně ve formě předběžné dohody ve prospěch samotných nejméně rozvinutých zemí, která by zahrnovala rozsáhlý závazek dárců, ať již členů či nečlenů Výboru pro rozvojovou pomoc. EHSV znovu potvrzuje svoje přání, aby se rok 2015, který je cílovým datem rozvojových cílů tisíciletí, stal rokem věnovaným mezinárodní spolupráci. EHSV vypracuje k bilanci rozvojových cílů tisíciletí a k výhledům ze summitu Rio+20 věnovaného udržitelnému rozvoji vedle pořádání konzultací i stanovisko.

4.3.3 Obchodní a rozvojová strategie EU není současně omezena ani na větší vzájemnost s rozvíjejícími se zeměmi, ani na volný přístup produktů z nejméně rozvinutých zemí bez zdanění. Země uprostřed mezi těmito dvěma skupinami zemí, tj. rozvojové země, které neprocházejí prudkým rozvojem, představují partnery, se kterými by EU mohla rozvíjet vzájemné zájmy. Mohly by být důležitými spojenci při prosazování lepší správy, která je klíčovým cílem EU. Poněvadž se Komise ve sdělení přednostně zaměřuje na země, které nejvíce potřebují pomoc, neuvádí v něm kromě omezenějšího systému všeobecných preferencí výslovně žádnou strategii.

4.3.4 Používání dalších kritérií, než je národní důchod (tak, jako je tomu u nejméně rozvinutých zemí), za účelem lepšího rozlišení mezi rozvojovými zeměmi, představuje slibnou cestu, jak zvýšit účinnost zvláštního a diferencovaného zacházení a pomoci v oblasti obchodu. Je to téma, jež by EU mohla vnést do diskuse o rozvojových cílech tisíciletí po roce 2015 a o cílech udržitelného rozvoje.

V Bruselu dne 18. září 2012. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Obchod, růst a rozvoj – Uzpůsobení obchodní a investiční politiky potřebám zemí, které to nejvíce potřebují (COM(2012) 22 final).

(2) Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu (COM(2011) 637 final).

(3) Viz závěrečné prohlášení ze Santo Dominga, vyhlášená během 12. regionálního semináře hospodářských a sociálních zájmových skupin AKT-EU, 5. a 6. července 2012 (http://www.eesc.europa.eu/?i=portal.en.events-and-activities-acp-eu-twelfth-regional-seminar-fd.24031).

(4) Stanovisko EHSV ke sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Obchod, růst a celosvětové záležitosti – Obchodní politika jako klíčový prvek strategie EU 2020 (COM(2010) 612 final, Úř. věst. C 43, 15.2.2012).

(5) Stanovisko EHSV ke sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru – Příspěvek k udržitelnému rozvoji: Role spravedlivého obchodu a nevládních koncepcí záruk udržitelnosti v souvislosti s obchodem (COM(2009) 215 final, Úř. věst. C 339, 14.12.2010).

(6) Stanovisko EHSV k tématu Sociální ekonomika v Latinské Americe (Úř. věst. C 143, 22.5.2012).

(7) Globalizace a neformální práce v rozvojových zemích. Společná zpráva organizací WTO a MOP, 2009.