EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 30.11.2022 COM(2022) 677 final 2022/0396(COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o obalech a obalových odpadech, o změně nařízení (EU) 2019/1020 a směrnice (EU) 2019/904 a o zrušení směrnice 94/62/ES (Text s významem pro EHP) {SEC(2022) 425 final} - {SWD(2022) 384 final} - {SWD(2022) 385 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU •Odůvodnění a cíle návrhu Obaly jsou nezbytné pro ochranu a dopravu zboží. Výroba obalů je v EU rovněž významnou hospodářskou činností. Regulační přístupy se však v jednotlivých členských státech liší, a tím vznikají překážky, které brání bezchybnému fungování vnitřního trhu s obaly. V nedávné době byly zaznamenány odlišnosti, které se týkají například požadavků na označování obalů, přístupů k definování recyklovatelných nebo opětovně použitelných obalů, přístupů k úpravě poplatků v rámci rozšířené odpovědnosti producenta a omezení uvádění některých obalových formátů na trh. Kvůli těmto rozdílům vzniká právní nejistota pro podniky, která vede k nižším investicím do inovativních obalů šetrných k životnímu prostředí a do nových oběhových obchodních modelů. Obaly rovněž představují zásadní problém z hlediska životního prostředí. Na jejich výrobu se spotřebuje jedno z největších množství původních materiálů (v EU je na ni určeno 40 % z celkové spotřeby plastů a 50 % z celkové spotřeby papíru) a obaly také tvoří 36 % tuhého komunálního odpadu. Větší používání obalů spolu s nízkou mírou jejich opětovného používání a recyklace brzdí rozvoj nízkouhlíkového oběhového hospodářství. V posledních letech odvětví obalů rostlo rychleji než hrubý národní důchod, což vedlo k prudkému nárůstu emisí CO2 a dalších plynů a k nadměrnému využívání přírodních zdrojů, úbytku biologické rozmanitosti a znečištění. Z údajů Eurostatu a zpráv s údaji o trhu vyplývá, že se v návrzích obalů ve větší míře uplatňují prvky, které mohou znemožnit recyklaci. Obal je „nerecyklovatelný“, pokud ho nelze sebrat v rámci tříděného sběru nebo pokud není vhodný pro nejmodernější postupy třídění a recyklace, které jsou v EU zavedeny. Podíl nerecyklovatelných obalů se mezi lety 2012 a 2020 významně zvýšil. Navíc se často nerecyklují ani obaly, jejichž recyklace je technicky možná, protože postupy nezbytné pro jejich sběr, třídění a recyklaci nejsou v praxi dostupné nebo nejsou nákladově efektivní, nebo výstup není natolik kvalitní, aby odpovídal poptávce na koncových trzích s druhotnými surovinami. Předběžné výsledky druhé zprávy včasného varování Komise kromě toho ukazují, že mnoho členských států má problémy s plněním cílů v oblasti recyklace stanovených v článku 6 směrnice 94/62/ES. V průmyslové strategii pro Evropu je zdůrazněno, jak je vnitřní trh důležitý pro konkurenceschopnost a prosperitu EU. Mezi překážky, kvůli kterým hospodářské subjekty a širší veřejnost nemohou vnitřní trh naplno využívat, patří omezující a složitá vnitrostátní pravidla, omezené administrativní kapacity, nedokonalé provádění pravidel EU ve vnitrostátním právu a nedostatečné prosazování těchto pravidel. Rada v závěrech z prosince 2020 uvítala záměr Komise zajistit, aby byly všechny obaly do roku 2030 opětovně použitelné nebo recyklovatelné ekonomicky proveditelným způsobem, a snížit množství obalů a nadměrné používání obalů, a tím i množství obalových odpadů. Evropský parlament tento cíl zdůraznil v usnesení ze dne 10. února 2021 o novém akčním plánu pro oběhové hospodářství a vyzval v něm Komisi, aby předložila legislativní návrh, který bude zahrnovat opatření a cíle v oblasti snižování množství odpadu, ambiciózní požadavky na snížení nadměrného množství obalů a opatření, jejichž cílem bude zlepšit recyklovatelnost a minimalizovat složitost obalů, zvýšit obsah recyklovaného materiálu, postupně ukončit používání nebezpečných a škodlivých látek a podporovat opětovné použití, aniž by byla ohrožena bezpečnost potravin a hygienické normy. A konečně, Konference o budoucnosti Evropy ukázala, že lidé i organizace občanské společnosti z celé EU si přejí razantní opatření v oblasti předcházení vzniku odpadů, nakládání s obalovými odpady a oběhovosti obalů, jejichž základem by bylo rozsáhlejší používání recyklovaných materiálů. Oběhové hospodářství v oblasti obalů pomůže oddělit hospodářský rozvoj od využívání přírodních zdrojů, dosáhnout do roku 2050 klimatické neutrality, zastavit úbytek biologické rozmanitosti a omezit strategickou závislost hospodářství EU na mnohých materiálech. Kromě toho může mít pozitivní účinky na zaměstnanost, konkrétně například v sociální ekonomice, které spočívají ve vytvoření více „zelených“ kvalitních pracovních míst za předpokladu, že budou s přihlédnutím ke specifickým podmínkám jednotlivých členských států, regionů a druhů práce provedeny potřebné investice do rozvoje dovedností. Změna směrnice 94/62/ES z roku 2018 sice neřešila všechny nedostatky jejího provádění, avšak zahrnovala tři ustanovení o přezkumu, jejichž provedení zajišťuje tato iniciativa. Touto iniciativou se aktualizuje legislativní rámec EU pro obaly a obalové odpady tak, že je členským státům a podnikům poskytnuta dostatečná podpora, aby mohly splnit cíle v oblasti snižování množství odpadů. Tato podpora má podobu harmonizovaného regulačního rámce, jenž zajišťuje podporu investic, snížení množství odpadů a podporu vysoce kvalitní recyklace a bude uplatňován stejně ve všech členských státech EU. •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Navrhovaným nařízením se aktualizuje legislativní rámec EU pro obaly a obalové odpady. Toto nařízení jako nedílná součást Zelené dohody pro Evropu a nového akčního plánu EU pro oběhové hospodářství podpoří strategii růstu EU, jejímž cílem je vytvořit moderní, čistou a konkurenceschopnou ekonomiku efektivně využívající zdroje, která v roce 2050 nebude produkovat žádné emise skleníkových plynů a ve které bude hospodářský růst oddělen od využívání zdrojů. Návrh je plně v souladu s právními předpisy EU v oblasti životního prostředí a odpadů, zejména se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech, směrnicí Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/904 ze dne 5. června 2019 o omezení dopadu některých plastových výrobků na životní prostředí, rozhodnutím Rady (EU, Euratom) 2020/2053 ze dne 14. prosince 2020 o systému vlastních zdrojů Evropské unie a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (nařízení REACH). Rovněž doplňuje návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o přepravě odpadů a návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o rámci pro určení požadavků na ekodesign udržitelných výrobků, které předložila Komise, a sdělení Komise o politickém rámci EU pro biologicky rozložitelné a kompostovatelné plasty a plasty z biologického materiálu. •Soulad s ostatními politikami EU Iniciativa zajišťuje nediskriminaci mezi výrobky vyrobenými v EU a dováženými výrobky a je v souladu s mezinárodními povinnostmi EU v oblasti obchodní politiky. Cílem návrhu je též harmonizovat povinnosti v oblasti sledování a podávání zpráv, včetně povinností producentů týkajících se podávání zpráv v rámci systémů rozšířené odpovědnosti producenta, aby se omezila administrativní zátěž pro členské státy a hospodářské subjekty v souladu s přístupem EU ke zlepšování právní úpravy a kontrolou účelnosti podávání zpráv a sledování. Tato iniciativa dále v souladu se závazkem EU provádět Agendu OSN pro udržitelný rozvoj 2030, včetně plnění v ní stanovených sedmnácti cílů udržitelného rozvoje, zlepší to, jak EU plní cíl udržitelného rozvoje 12.5, a to díky tomu, že se do roku 2030 podstatně omezí produkce odpadů na základě předcházení jejich vzniku, snížení jejich množství a jejich recyklace a opětovného používání.

Co se týče konkrétně plastových obalových odpadů, doplňuje iniciativa také vlastní zdroj z nerecyklovaných plastů podle rozhodnutí (EU, Euratom) 2020/2053 o systému vlastních zdrojů Evropské unie. Tento vlastní zdroj je pobídkou pro členské státy, aby zavedly opatření ke snížení množství plastových obalových odpadů, které na jejich území nejsou recyklovány. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právní základ Právním základem tohoto návrhu je článek 114 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Návrh v souladu s novým přístupem k výrobkům, který byl oznámen v rámci Zelené dohody pro Evropu1 a akčního plánu pro oběhové hospodářství, pokrývá celý životní cyklus obalů. Uplatňuje přístup „tradičních“ právních předpisů týkajících se vnitřního trhu, neboť zavádí harmonizované podmínky uvádění obalů na trh. Zohledňuje nicméně celý životní cyklus obalů, čímž se tento přístup k vnitřnímu trhu rozšiřuje i na fázi konce životnosti a pro obaly se vytváří vnitřní trh v pravé podstatě, tedy trh, na němž neexistují překážky volného pohybu a na němž v celé EU platí stejné podmínky pro výrobu, uvádění na trh i zpracování odpadu. Článek 114 SFEU je právním základem stávající směrnice 94/62/ES o obalech a obalových odpadech. Tento článek umožňuje EU harmonizovat pravidla a správní opatření ve všech členských státech. Díky tomuto právnímu základu bude možno vyřešit řadu klíčových otázek týkajících se vnitřního trhu, jež znesnadňují harmonizované uplatňování pravidel v oblasti obalů a k nimž patří: i) požadavky na udržitelnost, ii) harmonizovaná kritéria pro ekologickou úpravu poplatků v rámci systémů rozšířené odpovědnosti producenta, iii) požadavky na harmonizované označování a iv) požadavky týkající se konce životnosti, díky nimž je tento přístup vycházející ze životního cyklu ucelený. Zatímco podrobné administrativní požadavky budou stanovovat samy členské státy, návrh upravuje ty aspekty, v jejichž případě harmonizace zabrání narušení trhu a vzniku překážek volného pohybu. Jedním z těchto aspektů je rozšířená odpovědnost producenta, u níž harmonizovaná pravidla – včetně pravidel pro podávání zpráv – odstraní překážky, které hospodářským subjektům prodávajícím obaly ve více členských státech nebo v celé EU způsobují rozdílná pravidla v jednotlivých členských státech. Stejně tak je nezbytné vytvořit společný rámec pro systémy sběru, zálohování a zpětného odběru obalů a pro systémy opětovného použití, aby byly splněny cíle v oblasti ochrany životního prostředí a zároveň byly vytvořeny rovné podmínky pro podniky působící na příslušných trzích. Tento společný rámec bude mít zásadní vliv na recyklovatelnost obalů a na dostupnost druhotných surovin. •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci) Ekologické problémy a problémy související s obaly (tj. překážky pro vnitřní trh a oběhové hospodářství, rostoucí množství obalových odpadů a další negativní jevy) nemohou členské státy uspokojivě řešit samy. Jelikož mezi členskými státy probíhá obchod ve velkém objemu, představuje trh EU s obaly v mnoha ohledech jeden velký trh, nikoli 27 samostatných trhů. Některé z uvedených problémů sice řeší vnitrostátní iniciativy, ty však zároveň dále tříští vnitřní trh. Stanovení společných požadavků na úrovni EU bude mít jasnou přidanou hodnotu, neboť zajistí řádné fungování vnitřního trhu, a tím i rovné podmínky pro hospodářské subjekty (např. producenty, dodavatele a maloobchodníky). Díky stanovení požadavků a cílů na úrovni EU bude přechod k používání udržitelných obalů jednotný ve všech členských státech, což povede ke vzniku efektivního trhu. •Proporcionalita Navrhovaná opatření mají poskytnout regulační jistotu, která je nezbytná k podpoře rozsáhlých investic do udržitelných řešení v oblasti obalů. Tato opatření se týkají celého hodnotového řetězce v oblasti obalů a současně zajišťují vysokou úroveň ochrany životního prostředí a lidského zdraví. Cílem této iniciativy je zmodernizovat a posílit stávající legislativní rámec tak, aby na základě společných přístupů umožnil úspory z rozsahu a současně zajistil průmyslu a členským státům potřebnou flexibilitu, již mohou vyžadovat inovace nebo místní okolnosti. U některých navrhovaných možností politiky se má za to, že nejlépe bude dodržena zásada proporcionality, pokud se požadavky budou zpřísňovat v postupných krocích. Návrh proto zahrnuje postupné zvyšování ambicí a požadavků, jako je například požadavek udržitelnosti u recyklovatelných obalů a opětovné posuzování, zda je potřeba stanovit výjimky pro hraniční hodnoty koncentrace látek vzbuzujících obavy v některých obalových materiálech. Navrhovaná opatření celkově nepřekračují rámec toho, co je nezbytné k zajištění souladu s právními předpisy a současně k zaručení ochrany lidského zdraví a životního prostředí. •Volba nástroje Stávající právní úprava i přes konkrétní opatření nevedla ke splnění stanovených cílů v oblasti životního prostředí a vnitřního trhu. Rozdílné vnitrostátní přístupy k provádění ve vnitrostátním právu a jednostranná politická opatření týkající se obalů, která přijaly některé členské státy, vedly ke vzniku nevyrovnaných vnitrostátních regulačních rámců. S ohledem na obtíže při dosahování udržitelnosti používání obalů, které jsou popsány ve zprávě o posouzení dopadů, zejména na rostoucí množství obalových odpadů, překážky oběhovosti obalů a malé využívání obsahu recyklovaného materiálu v plastových obalech, se vývoj pravděpodobně bude nadále ubírat tímto směrem. Odlišná vnitrostátní pravidla snižují účinnost politiky a ohrožují účinné vybudování oběhového hospodářství. Selhání právní úpravy stávající směrnice (např. špatně koncipované základní požadavky na obaly a problémy členských států při jejich vymáhání) jasně ukázalo, že je zapotřebí harmonizace a že by se harmonizovaná pravidla měla raději než revizí stávající směrnice stanovit pomocí nařízení. Aby se více podpořil přechod na nízkouhlíkové oběhové hospodářství a odstranily se překážky vnitřního trhu, je potřeba nový komplexní soubor regulačních řešení obsahující mimo jiné zvláštní požadavky na podniky. Zavedení nařízení, které stanoví harmonizovaná pravidla, výrazně podporují všechny zúčastněné strany z řad podniků. Nařízením se zajistí, aby všech 27 členských států plnilo své povinnosti současně a stejně. Shodné požadavky pro všechny účastníky trhu zajistí potřebnou právní jistotu, omezí narušování hospodářské soutěže a vyšlou jasný signál účastníkům trhu mimo EU, kteří hodlají uvést výrobky na trh EU. Nařízení rovněž udělí Komisi pravomoc vypracovat prováděcí opatření, jež nařízení v případě potřeby ještě upřesní v zájmu rychlého stanovení společných pravidel. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ •Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

V rámci kontroly účelnosti provedené v roce 2014 byly zjištěny nedostatky základních požadavků na obaly a byla doporučena úprava těchto požadavků, aby byly „konkrétnější a snadněji vymahatelné“, s tím, že by jejich zpřísnění představovalo „klíčový nástroj zlepšení vlivu obalů na životní prostředí“. Změna směrnice 94/62/ES z roku 2018 však tyto nedostatky neřešila přímo a místo toho zavedla tři ustanovení o přezkumu: 1) posoudit proveditelnost posílení základních požadavků mimo jiné s cílem zlepšit koncepci opětovného použití a podpořit vysoce kvalitní recyklaci, ale také posílit jejich vymáhání, 2) posoudit, zda je proveditelné stanovit kvantitativní cíle pro opětovné použití obalů a přijmout další opatření na podporu opětovného použití obalů, a 3) zhodnotit účinnost opatření, jejichž cílem je snížit spotřebu lehkých plastových nákupních tašek, a zvážit další možné způsoby, jak tohoto cíle dosáhnout. V ustanoveních o přezkumu byla také Komise pověřena, aby v souvislosti s těmito otázkami případně předložila legislativní návrh. V dubnu 2020 Komise zveřejnila hodnoticí studii, která se zabývala účinností základních požadavků na obaly a obalové odpady a návrhy na jejich posílení. Také díky hlavním zjištěním tohoto hodnocení bylo možno vymezit problém a vytvořit úvodní soubor opatření pro posouzení dopadů. Informace z uvedené studie Komise použila při vypracovávání počátečního posouzení dopadů, jež zveřejnila 11. června 2020. Tento návrh obsahuje opatření, která mají řešit problémy zjištěné při kontrole účelnosti i v hodnoticí studii z roku 2020, a další opatření, jež byla stanovena v rámci posouzení dopadů a při související rozsáhlé konzultaci se zúčastněnými stranami. •Konzultace se zúčastněnými stranami Posouzení dopadů doprovázející směrnici 94/62/ES o obalech a obalových odpadech zahrnovalo důkladnou konzultaci se zúčastněnými stranami, aby se zajistilo, že budou získána a zohledněna stanoviska širokého spektra organizací. Do konzultace se zapojilo přes 800 organizací s více než 1 800 kontaktními místy. Ke konzultaci zúčastněných stran byly použity tyto cílené a obecnější metody: shromažďování zpětné vazby k počátečnímu posouzení dopadů, dotazník pro veřejnost, dotazník pro členské státy, online workshopy a webináře a individuální rozhovory. V rámci konzultace k počátečnímu posouzení dopadů bylo poskytnuto 110 odpovědí a v rámci otevřené veřejné konzultace 425 odpovědí. Aby se posílila základna faktických podkladů, byla také vedena cílená konzultace, v jejímž rámci se shromažďovala specializovanější zpětná vazba od konkrétních skupin zúčastněných stran během akcí, jako byly například workshopy se zúčastněnými stranami. V červnu 2021 se konalo šest webinářů pro zúčastněné strany, na nichž byla poskytována a shromažďována zpětná vazba k průběžným výsledkům studie. Těchto webinářů se zúčastnilo více než 950 osob (z 250 organizací) a na 100 organizací poskytlo podrobnou zpětnou vazbu a písemná stanoviska. Do dalšího workshopu, který se uskutečnil 30. května 2022, se zapojilo 517 účastníků a 50 zúčastněných stran. Současně prováděli poradce Komise pro posouzení dopadů i příslušné útvary Komise další cílené konzultace s odborníky, zúčastněnými stranami, nevládními organizacemi a spotřebitelskými sdruženími z členských států. Většina zúčastněných stran se vyjádřila v tom smyslu, že technologický, hospodářský a sociální vývoj opravňuje k vytvoření nového regulačního rámce pro obaly. Většina se jich taktéž shodla na tom, že je potřeba dále harmonizovat stávající pravidla, a vyzvala k vytvoření evropského rámce, který by zahrnoval celý životní cyklus obalů a celý hodnotový řetězec. Mnoho zúčastněných stran se domnívalo, že by měl tento rámec obsahovat přísnější společná pravidla týkající se udržitelnosti obalů, aby se zabezpečilo fungování vnitřního trhu EU, a zdůraznilo, že je třeba zaujmout společný přístup k definování recyklovatelnosti obalů, a především přístup založený na kritériích návrhu umožňujícího recyklaci. Přesněji řečeno, zástupci odvětví zdůraznili, že je zapotřebí zajistit: i) stabilní a harmonizovaný právní rámec, který zaručí bezpečnost investic, ii) rovné podmínky, které podpoří výrobu udržitelných obalů, a iii) účinné fungování recyklačních trhů, aby se zvýšila dostupnost a kvalita druhotných surovin. Zástupci občanské společnosti vyzývali k účinnému uplatňování hierarchie způsobů nakládání s odpady v rámci hodnotového řetězce v oblasti obalů, a to pomocí opatření, která budou motivovat k předcházení vzniku obalových odpadů a opětovnému používání. Podrobné závěry z konzultací se zúčastněnými stranami jsou uvedeny v příloze 2 posouzení dopadů. •Shromáždění a využití odborných poznatků Kromě konzultací se zúčastněnými stranami bylo k posouzení dopadů využito i několik dalších klíčových zdrojů informací. Komise zadala na základě dvou smluv o podpoře další analýzu různých možností externím poradcům. V rámci následných studií byla vyvinuta „metodika modelování dopadů“ a „metodika vycházející ze základního scénáře“. Metodika modelování dopadů se používá k modelování dopadů navrhovaných opatření, to znamená k modelování změn hmotnostních toků, finančních nákladů, dopadů na životní prostředí a sociálních dopadů (dopadů na zaměstnanost). Metodika vycházející ze základního scénáře poskytuje přehled o spotřebě obalových odpadů, o produkci odpadů a o nakládání s odpady ve všech 27 členských státech EU. Zahrnuje historický vývoj vycházející z dostupných údajů a prognózy týkající se období do roku 2050. Základní scénář v podstatě představuje scénář „bez politických změn“, tj. modelaci toho, jak by vypadal budoucí vývoj, pokud by zůstaly v platnosti všechny příslušné politiky a opatření na úrovni EU i na vnitrostátní úrovni, jenž je doplněn o případné legislativní návrhy, které by v budoucnu předložila Komise. Další podpůrnou studii provedlo Společné výzkumné středisko Komise, které analyzovalo dopady opatření kombinujících symboly na nádobách na odpad s odpovídajícími štítky na obalech (tato označení byla vyvinuta v rámci výše uvedených dvou studií). Poradce a jeho tým odborníků během jednotlivých fází studie úzce spolupracovali s příslušnými útvary Komise. Další údaje a připomínky byly sesbírány při cílených rozhovorech se zúčastněnými stranami a detailních konzultacích s členskými státy. Možná opatření týkající se plastových nákupních tašek byla nejprve navržena v rámci studie týkající se provádění směrnice o plastových taškách spojené se studií oblasti působnosti zaměřené na posouzení toho, zda je proveditelné zavést další opatření EU k předcházení vzniku odpadu, a na posouzení provádění směrnice o plastových taškách a v rámci druhé podpůrné studie bylo provedeno posouzení dopadů navržených opatření. A konečně, opatření týkající se kompostovatelných obalů byla navržena v roce 2020 v rámci studie významu biologicky rozložitelných a kompostovatelných plastových spotřebních výrobků a obalů v oběhovém hospodářství. Z této studie také vzešly další podněty pro sdělení Komise o politickém rámci EU pro biologicky rozložitelné a kompostovatelné plasty a plasty z biologického materiálu. •Posouzení dopadů Tento návrh je založen na posouzení dopadů. Po vyřešení připomínek Výboru pro kontrolu regulace vydaných v jeho záporném stanovisku ze dne 13. května 2022 a po provedení nezbytných úprav a doplnění obdrželo posouzení dopadů dne 30. září 2022 kladné stanovisko s výhradami. V rámci posouzení dopadů byly zjištěny tři hlavní problémy: 1)Rostoucí produkce obalových odpadů: směrnicí 94/62/ES se tento trend nepodařilo zvrátit, přestože obsahuje zvláštní ustanovení týkající se minimalizace množství obalů. Trend rostoucího množství obalových odpadů ještě posílily nové spotřební návyky (např. spotřeba produktů „cestou“, větší objem prodeje online a dovážky domů).

2)Překážky recyklace a opětovného používání obalů: patří k nim faktory, jako je větší využívání prvků znemožňujících recyklaci v návrzích obalů, vyšší křížová kontaminace kompostovatelných recyklačních toků, obsah potenciálně nebezpečných látek v obalech a nejasné označování obalů pro účely třídění. Důsledkem je, že se dosud zcela nepodařilo realizovat princip, že opětovné použití a recyklace mají přednost před jiným využitím a skládkováním. 3)Nízká kvalita recyklace plastových obalů a malé využívání druhotných surovin: tím je omezena schopnost EU snížit spotřebu původních materiálů ve výrobě nových obalů. Selhání trhu a nedostatky stávajícího regulačního rámce omezují ziskovost recyklačních činností a zatěžují investice do technologií a logistiky dodávek, které jsou zapotřebí k zajištění vysoké kvality sběru, třídění a recyklace obalů. S ohledem na výše uvedené skutečnosti je hlavním cílem tohoto legislativního návrhu omezit negativní dopady obalů a obalových odpadů na životní prostředí a současně zlepšit fungování vnitřního trhu. Mezi specifické cíle patří: i) omezit produkci obalových odpadů, ii) nákladově efektivním způsobem podpořit oběhové hospodářství v oblasti obalů a iii) podpořit využívání obsahu recyklovaného materiálu v obalech. Do posouzení dopadů byla na základě tří studií provedených externím poradcem, workshopů se zúčastněnými stranami, veřejné online konzultace a cílených rozhovorů zahrnuta pro účely analýzy všechna možná opatření. Tato rozmanitá, komplexní a často propojená opatření byla seskupena do tří možností politiky, které jsou porovnávány se scénářem bez opatření. Možnosti č. 1 až 3 se v tomto pořadí vyznačují vzestupnou mírou environmentální účinnosti, ale také zátěže a omezení souvisejících s jejich prováděním: ·Možnost č. 1 zahrnuje opatření ke zvýšení normalizace a zavádí jasnější základní požadavky, jež povětšinou představují nezbytné předpoklady zavedení opatření zařazených do ostatních skupin. ·V možnosti č. 2 jsou stanoveny povinné cíle týkající se snížení množství odpadu, opětovného použití v některých odvětvích a minimálního obsahu recyklovaného materiálu v plastových obalech, požadavky pro zajištění úplné recyklovatelnosti do roku 2030 a harmonizovaná pravidla pro výrobky. ·V možnosti č. 3 jsou stanoveny povinné cíle, které jsou vyšší než v případě možnosti č. 2, a další požadavky na výrobky. Hlavní politická rozhodnutí v uvedených třech oblastech intervence, která připadnou činitelům s rozhodovací pravomocí v 27 členských státech EU, se týkají vnitrostátních cílů v oblasti snižování množství odpadu, cílů v oblasti opětovného použití pro hospodářské subjekty v některých odvětvích, opatření ke zvýšení recyklovatelnosti a cílů pro obsah recyklovaného materiálu v plastových obalech. Pokud jde o podpůrná opatření, je ještě nutno učinit politická rozhodnutí ohledně povinných systémů zálohování a zpětného odběru a pravidel označování, která spotřebitelům usnadní třídění. Opatření zahrnutá do jednotlivých možností jsou představena v následující tabulce. Jejich provázanost je znázorněna tím, že jsou varianty jednoho opatření označeny týmž číslem, například M2b a M2c. Opatření vyžadující hlavní politická rozhodnutí jsou vyznačena tučným písmem. Možnost č. 1: Lepší normalizace a jasnější základní požadavky Možnost č. 2: Povinné cíle a přísnější požadavky Možnost č. 3: Rozsáhlé cíle a požadavky M5: Zmenšení prázdného prostoru uvnitř obalů ve vybraných odvětvích včetně elektronického obchodu na minimum M1: Aktualizace základních požadavků s cílem co nejvíce omezit nadměrné používání obalů M10a: Revize normy CEN za účelem definice opětovně použitelných obalů M19: Vyjasnění definice opětovného použití a toho, jak se liší od „přípravy k opětovnému použití“ M8b: Povinné cíle týkající se opětovného používání vybraných skupin obalů ve vybraných odvětvích pro roky 2030/2040 + M19 + M10a + M10b: Definice a povinné požadavky pro formáty opětovně použitelných obalů stanovené v právních předpisech EU a normy pro některé formáty + M10c: Definice a povinné normy pro systémy opětovného použití M7: Postupné ukončení používání nepotřebných/zbytečných obalů M2b: Povinný cíl snížit do roku 2030 množství obalových odpadů na obyvatele o 19 % oproti základnímu scénáři + M1 + M5 M8c: Povinné vysoké cíle pro zvýšení opětovného používání obalů ve vybraných odvětvích do roku 2030/2040 + M10a + M10b + M10c + M19 M2c: Povinný cíl snížit do roku 2030 množství obalových odpadů na obyvatele o 23 % oproti základnímu scénáři + M1 + M5 + M7 + M3: Zákaz nejtěžších obalů u vybraných výrobků na základě existujících lehčích alternativ od roku 2030 M21a: Všechny obaly musí být od roku 2030 opětovně použitelné nebo recyklovatelné – vyjasnění základních požadavků a definice recyklovatelnosti + M21b: Všechny opětovně použitelné obaly musí být od roku 2030 recyklovatelné M22a: Kvalitativní definice recyklovatelných obalů M28: Vyjasnění pojmů biologická rozložitelnost a kompostovatelnost a aktualizace příslušných základních požadavků a normy EN 13432 M29a: Povolení kompostovatelných a konvenčních plastů u vybraných druhů obalů M22b: Definice recyklovatelných obalů vycházející z kritérií návrhu umožňujícího recyklaci doplněných o postup posuzování recyklovatelnosti a negativní seznam vlastností nerecyklovatelných obalů + M21a + M21b + M22a + M23: Harmonizace kritérií pro úpravu poplatků v rámci rozšířené odpovědnosti producenta M29d: Povinná kompostovatelnost některých z vybraných druhů plastových obalů a u těch zbývajících možnost kompostovatelných nebo konvenčních plastů + M28 M22c: Kvantitativní definice recyklovatelných obalů +M21a + M21b + M22a + M23 M29b: Povinná kompostovatelnost všech vybraných druhů plastových obalů + M28 M37: Definice obsahu recyklovaného materiálu a metoda měření M35em: Rozsáhlé cíle stanovené pro obsah recyklovaného materiálu v plastových obalech na základě jejich styku s citlivými produkty na roky 2030 a 2040 +M37 M35eh: Ambicióznější rozsáhlé cíle stanovené pro obsah recyklovaného materiálu v plastových obalech na základě jejich styku s citlivými produkty na roky 2030 a 2040 + M37 Mx: Aktualizace stávajícího označování podle materiálů: vynechání alfanumerických kódů pro subjekty provádějící třídění odpadu M31: Aktualizace definic týkajících se nebezpečných látek M32a: Rozšíření informací o nebezpečných látkách Ma a Mb: Povinné systémy zálohování a zpětného odběru a minimální požadavky na všechny tyto systémy M27c–y: Harmonizované označování výrobků a nádob na odpad, které spotřebitelům usnadní třídění (propracovaný severský systém piktogramů) + Mx + Mk: Omezení použití matoucích označení M12-u: Harmonizované povinné označování opětovně použitelných obalů M38-j: Kritéria označování obsahu recyklovaného materiálu M32b: Informování o látkách vzbuzujících obavy, které jsou obsaženy v obalech + M33a: Omezení látek podle nařízení REACH + M31 M40b: Povinná minimální kritéria pro zelené veřejné zakázky, pokud jde o obaly u prioritních výrobků a služeb M42b: Harmonizace systému podávání zpráv v rámci rozšířené odpovědnosti producenta MPCB: Rozšířená povinnost týkající se předkládání údajů o PCB Mc: Přednostní používání recyklovaných obalů ze systému zálohování a zpětného odběru + Ma a Mb M26cc: Systémy sběru odpadů představující alternativu k systémům zálohování a zpětného odběru + Mx + M12-u + M38-j + M27c–y + Mk M32c: Informování o všech látkách obsažených v obalech + M33b: Omezení látek podle přezkoumané směrnice o obalech a obalových odpadech + M31 M40c: Povinná minimální kritéria pro zelené veřejné zakázky, pokud jde o obaly u všech výrobků a služeb M34b: Požadavek povinného podávání zpráv o obsahu recyklovaného materiálu ve všech obalech + M42b + MPCB Na základě posouzení dopadů jednotlivých opatření se Komise přiklání k možnosti č. 2. •Účelnost právních předpisů a zjednodušení Navrhovaná opatření s sebou nesou různou míru administrativní zátěže pro orgány veřejné správy a podniky, která by vyplývala především ze sledování dodržování těchto opatření a podávání zpráv o něm. Aby se administrativní zátěž snížila, je v tomto návrhu plně využita digitalizace. Počítá se například s tím, že by Komise přijala prováděcí akt, kterým by stanovila podmínky pro identifikaci materiálového složení obalů pomocí digitálních technologií značení. Rovněž je doporučeno, aby byly opětovně použitelné obaly opatřeny kódy QR nebo obdobnými prvky, které by usnadnily jejich využití, a zvláštními harmonizovanými štítky, jež by spotřebitele náležitě informovaly o opětovné použitelnosti obalů a dostupnosti systémů opětovného použití. Toto harmonizované označování obalů pro účely třídění spotřebiteli by navíc mělo zlepšit třídění odpadů a přinést značné zjednodušení hospodářským subjektům. •Základní práva Návrh nemá žádné důsledky z hlediska ochrany základních práv. 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Ve finančním výkazu, jenž je součástí tohoto návrhu, jsou podrobně uvedeny rozpočtové důsledky a potřebné lidské a administrativní zdroje. Za vyjednávání o nařízení v rámci standardního postupu spolurozhodování, jakož i za obecné provádění nařízení a přijetí všech prováděcích aktů a aktů v přenesené pravomoci, s nimiž se v něm počítá, bude odpovědná Evropská komise, konkrétně Generální ředitelství pro životní prostředí (GŘ ENV). Z ostatních útvarů a agentur se na tomto procesu budou podílet Eurostat, Společné výzkumné středisko (JRC) a Evropská agentura pro chemické látky (ECHA).

Stávající finanční simulace vycházejí z předpokladu tří pracovních míst funkční skupiny administrátor (AD) s plným úvazkem pouze pro: i) vyjednávání a obecné provádění nařízení a ii) přípravné práce na návrzích sekundárních právních předpisů. Předpokládá se, že technické úkoly budou provádět dva vyslaní národní odborníci s plným úvazkem (vzhledem k předpokládanému harmonogramu) a dva smluvní zaměstnanci. Na základě aktuálních, veřejně dostupných tabulek platů činí celkové náklady na zaměstnance Komise 6 537 000 EUR. 5.OSTATNÍ PRVKY •Plány provádění a způsoby sledování, hodnocení a podávání zpráv Návrh obsahuje několik ustanovení, jejichž cílem je zlepšit sledování a pochopení toků obalů. Tato ustanovení doplní stávající požadavky na výpočty a podávání zpráv, jež byly pro členské státy stanoveny v rozhodnutích Komise 2005/270/ES a (EU) 2018/896. Tato rozhodnutí bude nutno nahradit, aby mohly být zavedeny další požadavky na podávání zpráv nezbytné pro podporu sledování a úplného provedení podstatných požadavků, které se týkají: 1) plastových nákupních tašek (tj. povinné předkládání rozčleněných údajů a různé kategorie plastových nákupních tašek), 2) úrovně sběru obalů, na něž se vztahuje povinnost zřídit systémy zálohování a zpětného odběru, a 3) údajů o konkrétních kategoriích obalů, které jsou potřeba k vypracování metodiky posuzování recyklovatelnosti obalů. S cílem podpořit sledování rozšířené odpovědnosti producentů na úrovni členských států a harmonizovat požadavky na rozšířenou odpovědnost producenta, aby byly na celém území EU účinnější, je v rámci této iniciativy rovněž navržen požadavek, aby se hospodářské subjekty (producenti) a příslušné organizace odpovědnosti producentů při prvním dodání obalu na trh členského státu zaregistrovaly. Tento požadavek je doplněn harmonizovanými požadavky na předkládání údajů o těchto obalech vnitrostátním orgánům. Díky tomu se sníží administrativní zátěž producentů, kteří se v současnosti musí přizpůsobovat stále rozdílnějším vnitrostátním požadavkům na podávání zpráv v rámci rozšířené odpovědnosti producenta, a členské státy budou schopny plnit své povinnosti v oblasti podávání zpráv a zajistit potřebnou podrobnost údajů tak, aby přispěly k budoucím úpravám politiky, zejména v oblasti recyklovatelnosti obalů. Předkládání údajů o cílech v oblasti opětovného použití a opětovného plnění je v tomto návrhu omezeno na povinnost hospodářských subjektů předkládat tyto údaje příslušným orgánům a nepočítá se s tím, že by se tyto údaje předkládaly ještě Komisi. Pravidla pro výpočty Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů. • Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu Kapitola I stanoví obecná ustanovení. Článek 1 stanoví předmět tohoto nařízení. Je v něm vysvětleno, že toto nařízení zavádí požadavky na environmentální udržitelnost a označování obalů, které se vztahují na celý životní cyklus obalů a jejichž splnění je podmínkou uvedení obalů na trh, a dále požadavky na rozšířenou odpovědnost producenta a na sběr, zpracování a recyklaci obalových odpadů. Rovněž je v něm objasněno, že nařízení přispívá k účinnému fungování vnitřního trhu a současně sleduje cíle v oblasti životního prostředí, pokud jde o předcházení negativním dopadům obalů a obalových odpadů na životní prostředí a lidské zdraví nebo o omezení těchto dopadů. Nařízení tak přispívá k přechodu na oběhové hospodářství v souladu s hierarchií způsobů nakládání s odpady. Článek 2 stanoví, že se toto nařízení vztahuje na veškeré obaly bez ohledu na použitý materiál a na veškeré obalové odpady. Článek 3 stanoví definice nezbytné pro účely tohoto nařízení. Řada těchto definic je převzata z nového legislativního rámce (nařízení (ES) č. 765/2008 a rozhodnutí č. 768/2008/ES), ze zrušené směrnice o obalech a obalových odpadech nebo ze stávajících právních předpisů Unie (jako je rámcová směrnice o odpadech a nařízení o dozoru nad trhem). Zavádí se soubor nových definic, především za účelem provedení hlavních opatření této iniciativy zaměřených na recyklovatelné obaly, využívání obsahu recyklovaného materiálu v plastových obalech, opětovně použitelné obaly a předcházení vzniku obalových odpadů. Článek 4 stanoví zásadu volného pohybu na jednotném trhu pro obaly, které jsou v souladu s požadavky na udržitelnost a požadavky na označování stanovenými tímto nařízením. Kapitola II obsahuje požadavky na udržitelnost obalů. Článek 5 stanoví požadavky na látky obsažené v obalech, zejména omezení úrovně koncentrace olova, kadmia, rtuti a šestimocného chromu. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci za účelem snížení úrovně tohoto omezení, jakož i za účelem stanovení výjimek. Článek 6 vyžaduje, aby obaly byly recyklovatelné, a stanoví, jaké požadavky budou muset být splněny v rámci dvoufázového postupu. Od 1. ledna 2030 budou muset obaly splňovat kritéria návrhu umožňujícího recyklaci a k 1. lednu 2035 budou požadavky dále uzpůsobeny, aby se zajistilo, že recyklovatelné obaly budou také v dostatečné míře a účinně sbírány, tříděny a recyklovány („recyklovány ve velkém měřítku“). Kritéria návrhu umožňujícího recyklaci a metodika posuzování, zda jsou obaly recyklovány ve velkém měřítku, budou stanoveny v aktech v přenesené pravomoci, které přijme Komise. To, že se uvedená ustanovení začnou používat ve dvou různých termínech, je nezbytné pro to, aby mohly být přijaty potřebné právní předpisy, které podrobně upraví požadavky na recyklovatelnost, a aby se odvětví poskytl dostatek času na přizpůsobení se novým pravidlům. Toto ustanovení dále zavádí pravidlo, že finanční příspěvky, které producenti povinně platí v rámci rozšířené odpovědnosti producenta, budou upravovány na základě tříd recyklovatelnosti stanovených podle kritérií návrhu umožňujícího recyklaci, do nichž budou v rámci aktualizace zařazeny prahové hodnoty recyklovatelnosti ve velkém měřítku, jež se začnou používat v roce 2035. A konečně, jsou stanovena zvláštní pravidla pro inovativní obaly, u nichž se dokumentace požadavků na recyklovatelnost bude vyžadovat až po pěti letech od jejich prvního uvedení na trh. Kromě toho budou do roku 2034 od požadavků na recyklovatelnost zavedených tímto článkem osvobozeny vnitřní obaly, které splňují definici vnitřních obalů uvedenou v čl. 4 bodě 25 nařízení (EU) 2019/6, a plastové obaly určené pro styk s citlivými produkty používané pro zdravotnické prostředky upravené nařízením (EU) 2017/745 a pro diagnostické zdravotnické prostředky in vitro upravené nařízením (EU) 2017/746, přičemž budou zohledněny otázky ochrany zdraví lidí a zvířat a otázky bezpečnosti. Článek 7 vyžaduje, aby plastové obaly od 1. ledna 2030 obsahovaly na jednotku plastových obalů určité minimální množství recyklovaného materiálu získaného ze spotřebitelského plastového odpadu; určité obaly, u nichž to bylo vhodné, byly od tohoto požadavku osvobozeny. Určená množství se do 1. ledna 2040 zvýší a stanovené výjimky by měly být zrevidovány. Komise přijme prováděcí akt, kterým stanoví metodiku pro výpočet a ověřování procentuálního podílu obsaženého recyklovaného materiálu získaného ze spotřebitelského plastového odpadu a formát související technické dokumentace. Tímto ustanovením je Komisi rovněž svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci za účelem změny minimálního procentuálního podílu obsaženého recyklovaného materiálu získaného ze spotřebitelského plastového odpadu. Článek 8 v kombinaci s definicí uvedenou v článku 3 vymezuje podmínky, které musí být splněny, aby byl obal považován za kompostovatelný, a stanoví, že kávové polštářky pro přípravu filtrované kávy, samolepicí štítky nalepované na ovoce a zeleninu a velmi lehké plastové nákupní tašky musí být do 24 měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost kompostovatelné. Ostatní obaly s výjimkou lehkých plastových nákupních tašek, v jejichž případě byla členským státům poskytnuta flexibilita, musí být způsobilé k recyklaci materiálu. V tomto článku je rovněž Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci za účelem změny výčtu obalů, které musí být kompostovatelné. Článek 9 vyžaduje, aby byly hmotnost a objem obalů při náležitém zohlednění jejich bezpečnosti a funkčnosti sníženy na minimum. Splnění této povinnosti musí být doloženo technickou dokumentací. Článek 10 stanoví požadavky na opětovně použitelné obaly. Jedním z těchto požadavků například je, že obaly musí být navrženy, vyrobeny a uvedeny na trh s cílem, že budou co nejvícekrát opětovně použity nebo opětovně naplněny. Opětovně použitelné obaly také musí být zařazeny do systému opětovného použití, který splňuje minimální podmínky stanovené v příloze VI tohoto nařízení. Kapitola III stanoví požadavky na označování a informace.

Článek 11 vyžaduje, aby byly obaly opatřeny štítkem obsahujícím informace o jejich materiálovém složení, který spotřebitelům usnadní třídění. Tytéž štítky se umístí na nádoby na odpad, aby spotřebitel snadno rozpoznal příslušný způsob, jakým má odpad odstranit (článek 12). Harmonizované štítky musí být navrženy tak, aby – pokud se tak výrobce rozhodne – rovněž poskytovaly informace o obsahu recyklovaného materiálu v plastových obalech. Opětovně použitelné obaly musí být opatřeny kódem QR nebo jiným druhem nosiče údajů zpřístupňujícího příslušné informace, které usnadní opětovné použití obalů. Komisi je svěřena pravomoc stanovit prostřednictvím prováděcích aktů požadavky na harmonizované označování a formáty harmonizovaného označování pro obaly a nádoby na odpad, jakož i pro identifikaci materiálového složení obalů pomocí digitálních technologií značení. Kapitola IV stanoví povinnosti hospodářských subjektů a obsahuje převážně standardní ustanovení z rozhodnutí č. 768/2008/ES. Za zmínku nicméně stojí článek 14 a články 21 až 28. Článek 14 vyžaduje, aby dodavatelé obalů nebo obalových materiálů poskytli výrobci všechny informace a dokumentaci nezbytné pro to, aby mohl výrobce prokázat shodu těchto obalů. Článek 21 stanoví, že hospodářské subjekty, které dodávají výrobky konečným distributorům nebo konečným uživatelům ve skupinových či přepravních obalech nebo v obalech pro elektronický obchod, musí zajistit, aby poměr prázdného prostoru uvnitř obalu k zabalenému výrobku nebo zabaleným výrobkům činil nejvýše 40 %. Článek 22 stanoví, že hospodářské subjekty by neměly uvádět obaly na trh ve formátech a pro účely, které jsou uvedeny v příloze V tohoto nařízení. Komisi je svěřena pravomoc měnit tento seznam přijetím aktu v přenesené pravomoci. Články 23 a 24 vyžadují, aby hospodářský subjekt, který uvádí opětovně použitelný obal na trh, zajistil, aby byl pro tento obal zaveden systém opětovného použití. Hospodářské subjekty, které opětovně použitelné obaly využívají, rovněž musí zřídit systém opětovného použití těchto obalů nebo se ho účastnit. Požadavky na systémy opětovného použití a na obnovu opětovně použitelných obalů jsou stanoveny v příloze VI tohoto nařízení. Článek 25 vyžaduje, aby hospodářské subjekty, které nabízejí výrobky ke koupi formou opětovného naplnění, poskytovaly konečným uživatelům určité informace a zajistily, aby doplňovací stanice splňovaly požadavky stanovené v části C přílohy VI. Článek 26 stanoví řadu cílů týkajících se opětovného používání a opětovného plnění pro různá odvětví a různé obalové formáty. Dále stanoví výjimky z povinnosti tyto cíle plnit. Komise může přijímat akty v přenesené pravomoci, aby stanovila konkrétnější cíle v oblasti opětovného použití i další výjimky. Články 27 a 28 stanoví pravidla pro výpočet dosažení jednotlivých cílů v oblasti opětovného použití a opětovného plnění stanovených v článku 26 a pro podávání zpráv o těchto cílech příslušnému orgánu. Komise do 31. prosince 2028 přijme prováděcí akt, kterým určí podrobná pravidla a metodiku pro výpočet cílů stanovených v článku 26. Kapitola V (článek 29) stanoví, že roční spotřeba lehkých plastových nákupních tašek nesmí k 31. prosinci 2025 překročit 40 těchto tašek na osobu. Členské státy mohou z povinnosti splnit tento cíl vyloučit velmi lehké plastové nákupní tašky, které jsou nezbytné z hygienických důvodů nebo jsou poskytovány jako prodejní obaly pro volně ložené potraviny s cílem zabránit plýtvání potravinami. Kapitola VI, týkající se shody obalů, obsahuje převážně standardní ustanovení z rozhodnutí č. 768/2008/ES o tom, jak shodu obalů posuzovat. Týká se: – používání spolehlivých, přesných a reprodukovatelných metod zkoušení, měření a výpočtů (článek 30), – harmonizovaných norem, které stanoví předpoklad shody (článek 31), – možnosti, aby Komise přijala společné technické specifikace, nejsou-li k dispozici harmonizované normy (článek 32), – postupu posuzování shody (článek 33) a – EU prohlášení o shodě (článek 34). Kapitola VII se týká nakládání s obaly a obalovými odpady. Článek 35 vyžaduje, aby členské státy určily příslušný orgán odpovědný za dodržování a prosazování povinností vyplývajících z článků 26 až 29 a kapitoly VII. Článek 36 se týká zpráv včasného varování, které vypracuje Komise ve spolupráci s Evropskou agenturou pro životní prostředí a které se týkají učiněného pokroku při dosahování cílů stanovených v článcích 38 a 46. Článek 37 vyžaduje, aby členské státy do svých plánů pro nakládání s odpady požadovaných článkem 28 směrnice 2008/98/ES zahrnuly kapitolu o nakládání s obaly a obalovými odpady.

Článek 38 vyžaduje, aby každý členský stát postupně snížil množství obalových odpadů produkované na obyvatele ve srovnání s množstvím těchto odpadů, které bylo vyprodukováno na obyvatele v roce 2018, o 5 % do roku 2030, o 10 % do roku 2035 a o 15 % do roku 2040. Členské státy zavedou opatření, jako jsou mimo jiné ekonomické nástroje, k poskytování pobídek k uplatňování hierarchie způsobů nakládání s odpady s cílem předcházet vzniku obalových odpadů a minimalizovat dopad obalů na životní prostředí. Článek 39 vyžaduje, aby členské státy zavedly registr, který bude sloužit ke kontrole souladu producentů obalů s požadavky stanovenými v kapitole VII. Producenti, organizace odpovědnosti producentů, pokud producent takovou organizaci jmenoval, nebo pověřený zástupce pro rozšířenou odpovědnost producenta se nechají zapsat do registru členského státu, v němž producent poprvé obal dodá. Nezaregistrovaní producenti nesmí obaly na trh členského státu dodávat. Článek 40 stanoví, že producenti, kteří dodávají poprvé obaly na trh na území členského státu, budou mít rozšířenou odpovědnost producenta za tyto obaly v souladu s články 8 a 8a směrnice 2008/98/ES. Článek 41 se týká organizací odpovědnosti producentů. Existuje-li více organizací odpovědnosti producentů, musí být zajištěno, aby své povinnosti vykonávaly na celém území členského státu. Článek 42 vyžaduje, aby producenti nebo jmenovaná organizace odpovědnosti producentů požádali příslušný orgán o schválení. Článek 43 vyžaduje, aby členské státy zajistily zřízení systémů umožňujících zpětný odběr a/nebo sběr všech obalů a obalových odpadů od spotřebitelů a dalších konečných uživatelů nebo z toků odpadů. Článek 44 vyžaduje, aby byl zřízen systém zálohování a zpětného odběru plastových nápojových lahví na jedno použití o objemu až tři litry a kovových včetně hliníkových nádob na nápoje na jedno použití o objemu až tři litry. Rovněž stanoví výjimky z tohoto pravidla. Členské státy musí do 1. ledna 2029 zajistit, aby všechny systémy zálohování a zpětného odběru splňovaly minimální požadavky stanovené v příloze X. Členské státy mohou do systémů zálohování a zpětného odběru zařadit také sklo a měly by zajistit, aby se systémy zálohování a zpětného odběru určené pro formáty obalů na jedno použití, zejména pro skleněné nápojové lahve na jedno použití, daly tam, kde je to z technického a ekonomického hlediska možné, použít i pro opětovně použitelné obaly. Článek 45 vyžaduje, aby členské státy přijaly opatření na podporu většího zavádění systémů umožňujících opětovné použití. K takovým opatřením patří například použití systémů zálohování a zpětného odběru pro obaly, které nejsou pokryty systémy zálohování a zpětného odběru, jejichž povinné zřízení je stanoveno článkem 44. Článek 46 stanoví cíle pro recyklaci obalových odpadů, které jsou totožné jako ve směrnici 94/62/ES a které musí členské státy splnit do 31. prosince 2025 a do 31. prosince 2030. Pokud členské státy odloží termín pro dosažení cílů stanovených pro rok 2025, musí předložit plán provádění v souladu s přílohou XI. Komise může členský stát požádat, aby plán provádění upravil. Články 47 a 48 stanoví pravidla pro výpočet dosažení cílů v oblasti recyklace stanovených v čl. 46 odst. 1. Článek 49 vyžaduje, aby producenti nebo organizace odpovědnosti producentů zpřístupňovali informace o předcházení vzniku obalových odpadů a nakládání s nimi v případě obalů, které dodávají na území členského státu. Článek 50 se týká údajů, které členské státy předkládají Komisi za každý kalendářní rok o: – plnění cílů v oblasti recyklace, – spotřebě velmi lehkých, lehkých a tlustostěnných plastových nákupních tašek, – úrovni sběru obalů, na něž se vztahuje povinnost zřídit systémy zálohování a zpětného odběru, a – obalech uvedených na trh a míře recyklace formátů/druhů obalů podle tabulky 3 v části 3 přílohy II. Článek 51 stanoví pravidla pro databáze obalů a pro informace, jež tyto databáze musí obsahovat. Kapitola VIII se týká ochranných postupů a je založena na standardních ustanoveních. Kapitola IX (článek 57) se týká zelených veřejných zakázek, konkrétně možnosti, aby Komise přijala akty v přenesené pravomoci, kterými stanoví požadavky použitelné u veřejných zakázek (např. technické specifikace, kritéria výběru, kritéria pro zadání zakázky atd.) na základě požadavků na udržitelnost stanovených tímto nařízením. Kapitola X je standardní kapitola s články o aktech v přenesené pravomoci (článek 58) a o prováděcích aktech (článek 59).

Kapitola XI stanoví změny nařízení (EU) 2019/1020 a směrnice (EU) 2019/904. Kapitola XII je standardní kapitola o závěrečných ustanoveních s články o sankcích (článek 62), o provedení hodnocení nařízení osm let po přijetí (článek 63) a o zrušení a přechodných ustanoveních (článek 64). 2022/0396 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o obalech a obalových odpadech, o změně nařízení (EU) 2019/1020 a směrnice (EU) 2019/904 a o zrušení směrnice 94/62/ES (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, s ohledem na stanovisko Výboru regionů, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: 1)Obaly jsou zapotřebí k ochraně výrobků a jejich snadné přepravě z místa výroby do místa použití nebo spotřeby. Předcházení vzniku překážek vnitřního trhu s obaly je klíčové pro fungování vnitřního trhu s výrobky. Kvůli roztříštěným pravidlům a nejasným požadavkům vznikají hospodářským subjektům dodatečné náklady. 2)Na výrobu obalů se navíc spotřebuje velké množství původních materiálů (v Unii se na ni použije 40 % z celkové spotřeby plastů a 50 % z celkové spotřeby papíru) a obaly také tvoří 36 % tuhého komunálního odpadu. Velký a neustále rostoucí objem produkovaných obalů, jakož i nízká úroveň opětovného použití a nekvalitní recyklace představují závažné překážky dosažení nízkouhlíkového oběhového hospodářství. Z těchto důvodů by toto nařízení mělo zavést pravidla vztahující se na celý životní cyklus obalů, kterými by harmonizovalo vnitrostátní opatření, a tím přispělo k účinnému fungování vnitřního trhu, a současně zabránit nepříznivým dopadům obalů a obalových odpadů na životní prostředí a lidské zdraví a tyto dopady omezit. Tím, že zajistí soulad opatření s hierarchií způsobů nakládání s odpady, by mělo přispět k přechodu na oběhové hospodářství. 3)Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES stanoví požadavky na členské státy týkající se obalů, například základní požadavky, pokud jde o složení obalů a jejich vlastnosti z hlediska opětovného použití a využití, a cíle v oblasti využití a recyklace. 4)V rámci kontroly účelnosti směrnice 94/62/ES, která byla provedena v roce 2014, byly doporučeny úpravy základních požadavků, aby tyto požadavky byly „konkrétnější a snadněji vymahatelné“ a také přísnější, a tyto úpravy byly považovány za klíčový nástroj zlepšení vlivu obalů na životní prostředí.

5)Nový akční plán pro oběhové hospodářství obsahuje v souladu se Zelenou dohodou pro Evropu závazek zpřísnit základní požadavky na obaly, aby se zajistilo, že všechny obaly budou do roku 2030 opětovně použitelné nebo recyklovatelné, a zvážit další opatření ke snížení množství obalů a obalových odpadů a nadměrného používání obalů, k podnícení navrhování obalů zohledňujícího jejich opětovné použití a recyklovatelnost, ke snížení složitosti obalových materiálů a k zavedení požadavků na obsah recyklovaného materiálu v plastových obalech. Tento akční plán ukládá Komisi, aby posoudila proveditelnost celoevropského označování, které by usnadnilo správné třídění obalových odpadů u zdroje. 6)Plastové obaly jsou materiálem s nejvyšší uhlíkovou náročností a recyklace plastového odpadu je z hlediska využití fosilních paliv zhruba pětkrát výhodnější než spalování s energetickým využitím. Jak je uvedeno v evropské strategii pro plasty, obsahuje akční plán pro oběhové hospodářství závazek zvýšit využívání recyklovaných plastů a přispět k udržitelnějšímu používání plastů. Ke snižování znečištění z plastových obalových odpadů přispívají rozpočet Unie a systém vlastních zdrojů. Rozhodnutím Rady (EU, Euratom) 2020/2053 ze dne 14. prosince 2020 o systému vlastních zdrojů Evropské unie byl k 1. lednu 2021 zaveden příspěvek členských států úměrný množství plastových obalových odpadů, jež nejsou v jednotlivých členských státech recyklovány. Tento vlastní zdroj je jednou z pobídek ke snížení spotřeby plastů na jedno použití a k podpoře recyklace a oběhového hospodářství. 7)Rada v závěrech z prosince 2020 zdůraznila, že by revize směrnice 94/62/ES měla aktualizovat příslušná ustanovení a stanovit konkrétnější, účinnější a snadněji proveditelná ustanovení s cílem usnadnit používání udržitelných obalů na vnitřním trhu a minimalizovat složitost obalů, aby se tak podpořila ekonomicky proveditelná řešení, zlepšila se opětovná použitelnost a recyklovatelnost a minimalizovaly se látky vzbuzující obavy používané v obalových materiálech, zejména pokud jde o potravinářské obalové materiály, a také s cílem zavést v zájmu usnadnění třídění a recyklace označování obalů snadno srozumitelným způsobem, aby byli spotřebitelé informováni o jejich recyklovatelnosti a o tom, kam by se daný obalový odpad měl vyhodit. 8)Evropský parlament v usnesení ze dne 10. února 2021 o novém akčním plánu pro oběhové hospodářství zdůraznil cíl zajistit, aby byly všechny obaly do roku 2030 opětovně použitelné nebo recyklovatelné ekonomicky proveditelným způsobem, a vyzval Komisi, aby předložila legislativní návrh, který bude zahrnovat opatření a cíle v oblasti snižování množství odpadu a ambiciózní základní požadavky směrnice o obalech a obalových odpadech s cílem snížit nadměrné množství obalů, a to i v elektronickém obchodu, zlepšit recyklovatelnost a minimalizovat složitost obalů, zvýšit obsah recyklovaného materiálu, postupně ukončit používání nebezpečných a škodlivých látek a podporovat opětovné použití. 9)Toto nařízení doplňuje nařízení [o ekodesignu udržitelných výrobků], v němž obaly nejsou upraveny jako samostatná kategorie výrobků. Je však třeba připomenout, že akty v přenesené pravomoci přijatými na základě nařízení [o ekodesignu udržitelných výrobků] lze stanovit dodatečné nebo podrobnější požadavky na obaly konkrétních výrobků, a to zejména v souvislosti se zmenšením obalů na možné minimum v případech, kdy lze návrhem výrobku nebo jeho přepracováním snížit dopad obalu na životní prostředí. 10)Toto nařízení by se mělo vztahovat na veškeré obaly uváděné v Unii na trh a na veškeré obalové odpady bez ohledu na druh obalu či použitý materiál. Z důvodu právní jasnosti by měla být změněna struktura definice obalů uvedené v předchozí směrnici 94/62/ES, neměl by se však měnit její obsah. Definice prodejních obalů, skupinových obalů a přepravních obalů by měly být uvedeny odděleně a mělo by se předejít zdvojování terminologie. Termín „prodejní obaly“ tedy odpovídá termínu „primární obaly“, termín „skupinové obaly“ termínu „sekundární obaly“ a termín „přepravní obaly“ termínu „terciární obaly“. 11)Za obal by se neměl považovat předmět, jenž je nedílnou součástí výrobku a je zapotřebí k tomu, aby uzavíral, nesl nebo uchovával tento výrobek po celou dobu jeho životnosti, přičemž jsou všechny části určeny pro společné užívání, společnou spotřebu nebo společné odstranění, neboť funkčnost tohoto předmětu je neoddělitelně spojena s tím, že je součástí daného výrobku. S ohledem na to, jak spotřebitelé odstraňují čajové a kávové sáčky a jednotky pro přípravu jedné porce kávy nebo čaje ve specializovaných systémech, které se v praxi odstraňují společně se zbytkem výrobku, čímž dochází ke kontaminaci kompostovatelných a recyklačních toků, by se však s těmito konkrétními předměty mělo zacházet jako s obaly. To je v souladu s cílem zvýšit tříděný sběr biologického odpadu, jak požaduje článek 22 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES. Kromě toho by se jako s obaly mělo nakládat také se všemi jednotkami pro přípravu jedné porce kávy nebo čaje ve specializovaných systémech potřebnými k uzavření kávy nebo čaje, aby se zajistila soudržnost, pokud jde o finanční a operativní povinnosti na konci životnosti obalů. 12)V souladu s hierarchií způsobů nakládání s odpady stanovenou v čl. 4 odst. 2 směrnice 2008/98/ES a v souladu se zohledňováním životního cyklu v zájmu dosažení co nejlepšího celkového výsledku z hlediska životního prostředí mají opatření stanovená tímto nařízením snížit množství obalů uváděných na trh z hlediska jejich objemu a hmotnosti a předcházet vzniku obalových odpadů, především tím, že se obaly zmenší na možné minimum, zamezí se používání zbytečných obalů a zvýší se opětovné používání obalů. Cílem těchto opatření je dále zvýšit využívání obsahu recyklovaného materiálu v obalech, a to zejména v plastových obalech, u nichž se recyklovaný materiál využívá velmi málo, dosáhnout vyšší míry recyklace všech obalů a vysoké kvality výsledných druhotných surovin a současně omezit ostatní formy využití a konečné odstraňování. 13)Obaly by měly být navrhovány, vyráběny a uváděny na trh způsobem, který umožní jejich opětovné použití nebo vysoce kvalitní recyklaci a minimalizuje jejich dopad na životní prostředí během celého jejich životního cyklu a životního cyklu výrobků, pro které byly navrženy. 14)V souladu s cíli akčního plánu pro oběhové hospodářství a Strategie pro udržitelnost v oblasti chemických látek, v zájmu zajištění řádného nakládání s chemickými látkami během celého jejich životního cyklu a zajištění přechodu na oběhové hospodářství bez toxických látek a s ohledem na význam obalů v každodenním životě je nutné, aby toto nařízení řešilo dopady na lidské zdraví, na životní prostředí a na obecnější výkonnost v oblasti udržitelnosti včetně oběhovosti, které jsou způsobeny účinky látek vzbuzujících obavy na celý životní cyklus obalů, tedy od výroby přes použití až po konec životnosti včetně nakládání s odpady. 15)S ohledem na vědeckotechnický pokrok by obaly měly být navrhovány a vyráběny tak, aby byl omezen obsah některých těžkých kovů a dalších látek vzbuzujících obavy v jejich složení. Jak je stanoveno ve Strategii pro udržitelnost v oblasti chemických látek, musí být látky vzbuzující obavy co nejvíce minimalizovány a nahrazeny a ty nejškodlivější pro jiné než zásadní společenské použití, zejména ve spotřebitelských výrobcích, musí být postupně odstraněny. Používání látek vzbuzujících obavy jako složek obalového materiálu nebo složek kterékoli ze součástí obalu by proto mělo být omezeno na minimum s cílem zajistit, aby obaly ani materiály získané jejich recyklací neměly po celý svůj životní cyklus žádné nepříznivé účinky na lidské zdraví nebo životní prostředí. 16)Politiky Unie by v souladu s akčním plánem pro nulové znečištění měly vycházet ze zásady, že preventivní opatření se mají přijímat u zdroje. Komise ve Strategii pro udržitelnost v oblasti chemických látek zdůrazňuje, že jakožto základ pro úpravu chemických látek v Unii by měla být posílena nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 a (ES) č. 1272/2008 a že by měla být doplněna soudržnými přístupy k posuzování a řízení chemických látek podle stávajících odvětvových právních předpisů. Látky obsažené v obalech a jejich součástech jsou tedy omezovány u zdroje a primárně jsou upraveny nařízením (ES) č. 1907/2006, a to pravidly a postupy stanovenými v hlavě VIII uvedeného nařízení, s cílem chránit lidské zdraví a životní prostředí během všech fází životního cyklu látky, tj. i poté, co se stane odpadem. Mělo by proto být připomenuto, že se ustanovení uvedeného nařízení vztahují na přijímání či změny omezení látek vyráběných k použití nebo používaných ve výrobě obalů či jejich součástí, jakož i omezení uvádění látek obsažených v obalech nebo jejich součástech na trh. Pokud jde o obaly, které spadají do oblasti působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1935/2004, je třeba připomenout, že uvedené nařízení má zajistit vysoký stupeň ochrany spotřebitelů balených potravin. 17)Z důvodu jednotnosti je vhodné kromě omezení stanovených v příloze XVII nařízení (ES) č. 1907/2006 a ve vztahu k obalům určeným pro styk s potravinami kromě ustanovení nařízení (ES) č. 1935/2004 zachovat stávající omezení obsahu olova, kadmia, rtuti a šestimocného chromu v obalech nebo jejich součástech. 18)V rozhodnutí Komise 2001/171/ES a rozhodnutí Komise 2009/292/ES , přijatých na základě směrnice 94/62/ES, jsou stanoveny výjimky týkající se úrovní koncentrace olova, kadmia, rtuti a šestimocného chromu obsažených v obalech nebo jejich součástech, které by měly být zachovány i v rámci tohoto nařízení. Na Komisi by však měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie za účelem změny nebo zrušení uvedených výjimek, případného stanovení dalších výjimek týkajících se úrovní koncentrace olova, kadmia, rtuti a šestimocného chromu obsažených v obalech nebo jejich součástech nebo za účelem změny limitní hodnoty koncentrace těchto kovů v rámci tohoto nařízení, aby byla přizpůsobena vědeckotechnickému pokroku. 19)Toto nařízení by s výjimkou omezení olova, kadmia, rtuti a šestimocného chromu, která již byla stanovena na základě směrnice 94/62/ES a měla by nadále být upravena tímto nařízením, nemělo umožňovat omezení látek z důvodu chemické bezpečnosti nebo z důvodů týkajících se bezpečnosti potravin, neboť takováto omezení jsou upravena jinými právními předpisy Unie. Toto nařízení by nicméně mělo umožňovat omezení látek obsažených v obalech a jejich součástech nebo používaných v procesech jejich výroby, které mají negativní vliv na udržitelnost obalů, hlavně pokud jde o jejich oběhovost, a zejména opětovné použití nebo recyklaci, především z jiných důvodů než z důvodu chemické bezpečnosti nebo bezpečnosti potravin. 20)Jedním z nejúčinnějších opatření ke zlepšení oběhovosti obalů a ke zvýšení míry recyklace obalů a využívání obsahu recyklovaného materiálu v obalech je navrhovat obaly s cílem umožnit jejich recyklaci v okamžiku, kdy se z nich stanou obalové odpady. V rámci dobrovolných odvětvových programů nebo v některých členských státech pro účely úpravy poplatků v rámci rozšířené odpovědnosti producenta byla pro řadu obalových formátů vytvořena kritéria návrhu obalů umožňujícího recyklaci. V zájmu předcházení vzniku překážek vnitřního trhu a zajištění rovných podmínek pro zástupce výrobního odvětví a s cílem podpořit udržitelnost obalů je důležité stanovit povinné požadavky týkající se recyklovatelnosti obalů tak, že budou na úrovni Unie harmonizovány kritéria a metodika pro posuzování recyklovatelnosti obalů na základě metodiky týkající se návrhu umožňujícího recyklaci. Aby byl splněn cíl zajistit, že všechny obaly budou do roku 2030 recyklovatelné nebo opětovně použitelné ekonomicky proveditelným způsobem, stanovený v akčním plánu pro oběhové hospodářství, měly by být vytvořeny třídy recyklovatelnosti obalů na základě kritérií návrhu umožňujícího recyklaci stanovených pro kategorie obalů uvedené v příloze II. Obaly by však tato kritéria měly splňovat až od 1. ledna 2030, aby byl hospodářským subjektům poskytnut dostatek času na přizpůsobení. 21)Jelikož posouzení toho, zda návrh umožňuje recyklaci, samo o sobě nezajišťuje, že obaly budou v praxi skutečně recyklovány, je třeba zavést jednotnou metodiku a kritéria pro posuzování recyklovatelnosti obalů v praxi, které bude vycházet ze skutečné dostupnosti nejmodernějších postupů a infrastruktury pro tříděný sběr, třídění a recyklaci v Unii. Související údaje předkládané členskými státy a případně hospodářskými subjekty by měly podpořit stanovení prahových hodnot pro recyklovatelnost „ve velkém měřítku“ a z nich vycházející aktualizaci tříd recyklovatelnosti ve vztahu ke konkrétním obalovým materiálům a kategoriím obalů. 22)Za účelem stanovení harmonizovaných pravidel pro navrhování obalů, která zajistí jejich recyklovatelnost, by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci, v nichž by stanovila podrobná kritéria návrhu obalů umožňujícího recyklaci pro jednotlivé obalové materiály a kategorie obalů a kritéria pro posuzování recyklovatelnosti obalů ve velkém měřítku, a to i pro kategorie obalů, které v tomto nařízení nejsou uvedeny. Aby byl hospodářským subjektům a členským státům poskytnut dostatek času na shromáždění a předložení údajů nezbytných pro stanovení metodiky posuzování, zda recyklace probíhá „ve velkém měřítku“, měli by výrobci zajistit, aby byly obaly ve velkém měřítku recyklovány od roku 2035. Tím by se mělo zajistit, že obaly budou splňovat kritéria návrhu umožňujícího recyklaci a rovněž budou v praxi recyklovány s využitím nejmodernějších postupů tříděného sběru, třídění a recyklace. 23)Aby se podpořily inovace v oblasti obalů, je vhodné umožnit, aby byla v případě obalů, jež mají inovativní prvky vedoucí k podstatnému zlepšení jejich hlavní funkce a mají prokazatelný přínos pro životní prostředí, prodloužena lhůta pro splnění požadavků na recyklovatelnost o pět let. Inovativní prvky by měly být vysvětleny v technické dokumentaci přiložené k obalu. 24)V zájmu ochrany zdraví a bezpečnosti lidí a zvířat je vzhledem k povaze balených výrobků a souvisejícím požadavkům vhodné, aby se požadavky na recyklovatelnost nevztahovaly na vnitřní obaly ve smyslu článku 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES a čl. 4 bodu 25 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/6 , které jsou v přímém kontaktu s léčivým přípravkem, a na plastové obaly určené pro styk s citlivými produkty používané pro zdravotnické prostředky upravené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/745 a pro diagnostické zdravotnické prostředky in vitro upravené nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/746 . Tyto výjimky by se měly uplatňovat do 1. ledna 2035.

25)Některé členské státy přijímají opatření na podporu recyklovatelnosti obalů, která spočívají v úpravě poplatků v rámci rozšířené odpovědnosti producenta; takové iniciativy na vnitrostátní úrovni mohou způsobit regulační nejistotu pro hospodářské subjekty, zejména v případech, kdy dodávají obaly do více členských států. Úprava poplatků v rámci rozšířené odpovědnosti producenta je ale zároveň účinným ekonomickým nástrojem motivujícím k navrhování udržitelnějších obalů, které vede k lepší recyklovatelnosti obalů a současně ke zlepšení fungování vnitřního trhu. Je proto nutné harmonizovat kritéria pro upravování poplatků v rámci rozšířené odpovědnosti producenta na základě třídy recyklovatelnosti získané posouzením recyklovatelnosti, aniž by byla stanovena konkrétní výše těchto poplatků. Tato kritéria by měla navazovat na kritéria recyklovatelnosti obalů, a proto je vhodné svěřit Komisi pravomoc, aby tato harmonizovaná kritéria přijala současně s tím, že stanoví podrobná kritéria návrhu umožňujícího recyklaci pro jednotlivé kategorie obalů. 26)Aby se zajistila oběhovost obalů, měly by být obaly navrhovány a vyráběny způsobem, který umožní rozsáhlejší nahrazování původních materiálů materiály recyklovanými. Větší využívání recyklovaných materiálů podporuje rozvoj oběhového hospodářství s dobře fungujícími trhy s recyklovanými materiály, snižuje náklady, závislosti a negativní dopady na životní prostředí spojené s používáním primárních surovin a umožňuje používání materiálů založené na účinnějším využívání zdrojů. Ze všech obalových materiálů se nejméně recyklovaných materiálů používá na výrobu plastových obalů. Aby se tento problém vyřešil nejvhodnějším způsobem, je nezbytné zvýšit využívání recyklovaných plastů tím, že budou stanoveny povinné cíle pro obsah recyklovaného materiálu v plastových obalech v různé výši podle toho, zda jsou dané plastové obaly určeny pro styk s citlivými produkty , a tím, že se do roku 2030 zajistí, aby tyto cíle byly závazné. Za účelem postupného zajišťování oběhovosti obalů by od roku 2040 měly být stanoveny vyšší cíle. 27)Je třeba vyjasnit, že papírový materiál, který vzniká procesem rozvlákňování dřeva, se nepovažuje za plast ve smyslu definice uvedené v čl. 3 bodu 43. 28)Aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany zdraví lidí a zvířat v souladu s požadavky stanovenými v právních předpisech Unie a aby se zabránilo jakémukoli ohrožení zabezpečení dodávek a bezpečnosti léčivých přípravků a zdravotnických prostředků, je vhodné stanovit, aby z povinnosti, že plastové obaly musí obsahovat určité minimální množství recyklovaného materiálu, byly vyjmuty vnitřní obaly ve smyslu čl. 1 bodu 23 směrnice 2001/83/ES a čl. 4 bodu 25 nařízení (EU) 2019/6 a také plastové obaly určené pro styk s citlivými produkty používané pro zdravotnické prostředky upravené nařízením (EU) 2017/745 a obaly určené pro styk s citlivými produkty používané pro diagnostické zdravotnické prostředky in vitro upravené nařízením (EU) 2017/746. Toto vynětí by se mělo vztahovat rovněž na vnější obaly humánních a veterinárních léčivých přípravků ve smyslu čl. 1 bodu 24 směrnice 2001/83/ES a čl. 4 bodu 26 nařízení (EU) 2019/6 v případech, kdy tyto obaly musí splňovat zvláštní požadavky na ochranu jakosti léčivého přípravku. 29)Aby se předešlo vzniku překážek vnitřního trhu a aby bylo zajištěno účinné dodržování povinností, měly by hospodářské subjekty zajistit, aby plastová část každého obalu obsahovala určitý minimální procentuální podíl recyklovaného materiálu získaného ze spotřebitelského plastového odpadu. 30)Hospodářské subjekty by měly být motivovány ke zvyšování obsahu recyklovaného materiálu v plastových částech obalů. Nejvhodnějším způsobem, jak toho dosáhnout, je zajistit, aby byly podle procentuálního podílu recyklovaného materiálu, který je v obalech obsažen, upravovány poplatky v rámci rozšířené odpovědnosti producenta. Úprava poplatků by měla být založena na společných pravidlech pro výpočet a ověřování obsahu recyklovaného materiálu v dotčených obalech. 31)Za účelem zajištění jednotných podmínek k uplatňování pravidel pro výpočet a ověřování podílu recyklovaného materiálu získaného ze spotřebitelského plastového odpadu, který je v obalech obsažen na jednotku spotřebitelského plastového odpadu, a pravidel pro stanovení formátu technické dokumentace by Komisi měla být svěřena pravomoc přijímat prováděcí předpisy v souladu s článkem 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 . 32)Co se týče plastových obalů, s výjimkou obalů vyrobených z polyethylentereftalátu (PET), bude s dostatečným předstihem přede dnem použitelnosti souvisejících požadavků na obsah recyklovaného materiálu vyžadováno nové posouzení, zda jsou k dispozici vhodné technologie pro recyklaci těchto plastových obalů, a to i s ohledem na to, jestli již bylo uděleno povolení podle příslušných pravidel Unie, a zda jsou tyto technologie zavedeny do praxe. Na základě tohoto posouzení může být nezbytné stanovit výjimky z požadavků na obsah recyklovaného materiálu pro konkrétní dotčené plastové obaly určené pro styk s citlivými produkty nebo tyto výjimky přezkoumat. Za tímto účelem by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy. 33)Za účelem zohlednění rizik souvisejících s možnými nedostatečnými dodávkami určitého plastového odpadu pro účely recyklace, které by mohly vést k nepřiměřenému zvýšení cen nebo k nepříznivým účinkům na zdraví, bezpečnost a životní prostředí, by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy, pokud jde o dočasné změny cílů pro povinný obsah recyklovaného materiálu v plastových obalech. V rámci hodnocení odůvodnění takového aktu v přenesené pravomoci by Komise měla posoudit řádně odůvodněné žádosti fyzických a právnických osob. 34)U jiných materiálů než plastů, například u skla či hliníku, je zřejmý trend nahrazovat primární suroviny recyklovanými materiály a na základě vývoje v právním a hospodářském prostředí a očekávání spotřebitelů se očekává, že tento trend bude pokračovat. Komise by nicméně využívání obsahu recyklovaného materiálu v jiných obalových materiálech, než jsou plasty, měla pečlivě sledovat a měla by posoudit, zda je vhodné navrhnout zavedení dalších opatření, například stanovení cílů, jejichž účelem by bylo využívání recyklovaných materiálů v obalech z jiných materiálů než z plastů zvýšit. 35)Tok biologického odpadu je často kontaminován konvenčními plasty a materiálové recyklační toky jsou často kontaminovány kompostovatelnými plasty. Tato křížová kontaminace má za následek plýtvání zdroji a nižší kvalitu druhotných surovin a mělo by se jí předcházet u zdroje. Jelikož se spotřebitelé stále méně orientují v tom, jaký způsob odstranění kompostovatelných plastových obalů je správný, je odůvodněné a nezbytné stanovit jasná společná pravidla používání kompostovatelných plastových obalů, podle nichž bude povinné pouze v případech, kdy bude mít jasný přínos pro životní prostředí nebo lidské zdraví. Tak tomu je obzvláště tehdy, usnadňuje-li používání kompostovatelných obalů sběr nebo odstraňování biologického odpadu. 36)Přínos používání kompostovatelných obalů pro životní prostředí je prokazatelný například v případě některých obalů vyrobených z biologicky rozložitelných plastových polymerů, které vstupují do kompostáren včetně zařízení pro anaerobní digesci za kontrolovaných podmínek. Pokud jsou navíc v členském státě k dispozici odpovídající systémy sběru odpadů a infrastruktura pro zpracování odpadů, měla by mu být ponechána určitá flexibilita při rozhodování o tom, zda na svém území zavede povinné používání kompostovatelných plastů u lehkých plastových nákupních tašek. Aby se na straně spotřebitelů předešlo nejasnostem ohledně správného odstraňování obalů, měly by být všechny ostatní plastové obaly i vzhledem k přínosu oběhovosti uhlíku pro životní prostředí zpracovávány formou recyklace materiálu a návrh těchto obalů by měl zajišťovat, aby neměly vliv na recyklovatelnost ostatních toků odpadu. 37)V případech, kdy je to odůvodněné a vhodné s ohledem na technologický a regulační vývoj, který má vliv na možnosti odstraňování kompostovatelných plastů, a za zvláštních podmínek, jež zajišťují, že použití těchto materiálů je přínosné pro ochranu životního prostředí a lidské zdraví, by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy za účelem změny nebo rozšíření výčtu kompostovatelných obalů. 38)Pro usnadnění posuzování shody s požadavky na kompostovatelné obaly je nezbytné stanovit předpoklad shody pro kompostovatelné obaly, které jsou ve shodě s harmonizovanými normami přijatými v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 za účelem stanovení podrobných technických specifikací uvedených požadavků, a zohlednit v souladu s nejnovějším vědeckotechnickým vývojem parametry, mimo jiné dobu kompostování a přípustné míry kontaminace, které odrážejí skutečné podmínky v zařízeních na zpracování biologického odpadu včetně procesů anaerobní digesce. 39)Mělo by být připomenuto, že všechny kompostovatelné obaly, které jsou materiálem určeným pro styk s potravinami, musí splňovat požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 1935/2004. 40)Obaly by měly být navrhovány tak, aby měly co nejmenší objem a hmotnost a přitom si zachovaly schopnost plnit funkce obalu. Výrobce obalu by měl obal posoudit na základě funkčních kritérií uvedených v příloze IV tohoto nařízení. S ohledem na cíl tohoto nařízení, kterým je omezit produkci obalů a obalových odpadů a zlepšit oběhovost obalů na celém vnitřním trhu, je vhodné zpřesnit a zpřísnit stávající kritéria. Z tohoto důvodu by měl být upraven seznam funkčních kritérií pro obaly, který je uveden ve stávající harmonizované normě EN 13428:2000 . I když marketing a přijetí ze strany spotřebitelů stále hrají z hlediska navrhování obalů významnou roli, neměly by být součástí funkčních kritérií a samy o sobě odůvodňovat větší hmotnost a objem obalů. Tím by však neměly být dotčeny specifikace řemeslných a průmyslových výrobků a potravinářských a zemědělských produktů, které jsou zapsány a chráněny v rámci režimu ochrany zeměpisných označení EU, který je jedním z prostředků, jimiž Unie plní svůj cíl chránit kulturní dědictví a tradiční know-how. Větší hmotnost či objem obalů naproti tomu mohou odůvodnit recyklovatelnost, využívání obsahu recyklovaného materiálu a opětovné použití, které by měly být zařazeny mezi funkční kritéria. Na trh by neměly být uváděny obaly s dvojitými stěnami, falešnými dny a dalšími prvky, jejichž jediným účelem je vyvolat dojem, že výrobek má větší objem, neboť tyto obaly nesplňují požadavek zmenšení obalů na možné minimum. Totéž pravidlo by se mělo vztahovat na nadbytečné obaly, které nejsou nezbytné pro zajištění funkčnosti balení. 41)Aby byly splněny požadavky týkající se zmenšení obalů na možné minimum, měla by se zvláštní pozornost věnovat omezení prázdného prostoru, skupinovým a přepravním obalům včetně obalů pro elektronický obchod. 42)Pro usnadnění posuzování shody s požadavky týkajícími se zmenšení obalů na možné minimum je nezbytné stanovit předpoklad shody pro obaly, které jsou ve shodě s harmonizovanými normami přijatými v souladu s nařízením (EU) č. 1025/2012 za účelem stanovení podrobných technických specifikací uvedených požadavků, a určit měřitelná kritéria pro návrhy obalů, jimiž mohou případně být například maximální hmotnost nebo limity prázdného prostoru u konkrétních obalových formátů, a typizované, standardizované návrhy obalů splňující požadavek zmenšení na možné minimum. 43)Aby se podpořila oběhovost a udržitelné používání obalů, měly by být zajištěny pobídky k používání opětovně použitelných obalů a systémů opětovného použití. Za tímto účelem je nutné vyjasnit pojem opětovně použitelný obal a zajistit, aby nebyl spojován pouze s návrhem obalů, který by měl umožňovat maximální počet obrátek nebo cyklů a dodržení bezpečnostních, jakostních a hygienických požadavků při vyprazdňování, vykládání, opětovném plnění nebo opětovném nakládání, ale také se zřízením systémů opětovného použití, které splňují minimální požadavky stanovené v tomto nařízení. Pro usnadnění posuzování shody s požadavky na opětovně použitelné obaly je nezbytné stanovit předpoklad shody pro obaly, které jsou ve shodě s harmonizovanými normami přijatými v souladu s nařízením (EU) č. 1025/2012 za účelem stanovení podrobných technických specifikací uvedených požadavků, a určit kritéria a formáty pro opětovně použitelné obaly zahrnující například minimální počet obrátek nebo cyklů, standardizované návrhy a také požadavky na systémy opětovného použití včetně hygienických požadavků. 44)Je zapotřebí informovat spotřebitele a zajistit, aby mohli náležitě odstraňovat obalové odpady včetně kompostovatelných lehkých a velmi lehkých plastových nákupních tašek. Nejvhodnějším způsobem je zavést pro účely třídění odpadu systém harmonizovaného označování založený na materiálovém složení obalů a doplnit ho odpovídajícími štítky umísťovanými na nádoby na odpad.

45)Aby se spotřebitelům usnadnilo třídění a odstraňování obalových odpadů, měl by být zaveden systém harmonizovaných symbolů, kterými by byly povinně opatřeny obaly i nádoby na odpad, díky čemuž by se spotřebitelé při odstraňování uvedených odpadů mohli řídit shodnými symboly. Tyto symboly by měly umožnit náležité nakládání s odpady, neboť by měly spotřebitelům poskytovat informace o vlastnostech obalů z hlediska kompostování a především by měly předejít mylné domněnce spotřebitelů, že kompostovatelné obaly jako takové nejsou vhodné pro domácí kompostování. Tento přístup by měl zlepšit tříděný sběr obalových odpadů, čímž by se zvýšila kvalita recyklace těchto odpadů, a zabezpečit určitou úroveň harmonizace systémů sběru obalových odpadů na vnitřním trhu. Rovněž je třeba harmonizovat symboly používané v rámci povinných systémů zálohování a zpětného odběru. Vzhledem k tomu, že sběr přepravních obalů neprobíhá v rámci systémů sběru komunálního odpadu, nemělo by používání těchto symbolů být u těchto obalů s výjimkou obalů pro elektronický obchod povinné. 46)Označování obsahu recyklovaného materiálu v obalech by nemělo být povinné, jelikož tyto informace nejsou nijak zásadní pro to, aby bylo zajištěno náležité zpracování obalů na konci životnosti. Výrobci však budou povinni splnit cíle pro obsah recyklovaného materiálu stanovené v tomto nařízení a případně budou chtít obsah recyklovaného materiálu na obalech uvést jako informaci pro spotřebitele. Aby byly tyto informace poskytovány v celé Unii harmonizovaně, měl by být harmonizován štítek, který bude obsah recyklovaného materiálu uvádět. 47)Za účelem informování konečných uživatelů o opětovné použitelnosti, dostupnosti systémů opětovného použití a umístění sběrných míst v souvislosti s opětovně použitelnými obaly by tyto obaly měly být opatřeny kódem QR nebo jiným nosičem údajů poskytujícím příslušné informace. Kód QR by měl také usnadňovat sledování obrátek a cyklů a jejich výpočet. Opětovně použitelné prodejní obaly by kromě toho měly být jasně označeny v místě prodeje. 48)Nemělo by docházet k násobení počtu označení na obalech. Aby se mu předešlo v případech, kdy jiné právní předpisy Unie vyžadují, aby byly informace o baleném výrobku zpřístupněny v digitální podobě pomocí nosiče údajů, měly by být informace o obalu požadované podle tohoto nařízení i požadované informace o baleném výrobku přístupné prostřednictvím téhož nosiče údajů. Tento nosič údajů by měl splňovat požadavky stanovené tímto nařízením nebo ostatními příslušnými právními předpisy Unie. Zejména tehdy, pokud se na balený výrobek vztahuje nařízení [o ekodesignu udržitelných výrobků] nebo jiný právní předpis Unie, který vyžaduje digitální pas výrobku, by měl být digitální pas výrobku použit rovněž k poskytnutí příslušných informací podle tohoto nařízení. 49)Aby bylo podpořeno plnění cílů stanovených v tomto nařízení, měli by být spotřebitelé chráněni před zavádějícími a matoucími informacemi o vlastnostech obalů a jejich příslušném zpracování na konci životnosti, pro které toto nařízení zavádí harmonizované štítky. Obaly, které jsou zahrnuty do systému rozšířené odpovědnosti producenta, by mělo být možné na celém území, kde se daný systém uplatňuje, identifikovat prostřednictvím akreditačního symbolu. Tento symbol by měl spotřebitelům či uživatelům srozumitelně a jednoznačně sdělovat, zda je obal recyklovatelný. V této souvislosti lze mít za to, že na základě symbolu Zelený bod, jenž v některých členských státech značí, že producent poskytl finanční příspěvek na celostátní systém využívání obalů , by se spotřebitelé mohli mylně domnívat, že obaly s tímto symbolem jsou vždy recyklovatelné. 50)V zájmu zajištění jednotných podmínek pro plnění požadavků na označování by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat prováděcí akty v souladu s článkem 291 Smlouvy za účelem dalšího zlepšení třídění odpadů, stanovení podmínek pro identifikaci materiálového složení obalů pomocí digitálních technologií značení a stanovení podrobných harmonizovaných specifikací pro požadavky na označování obalů a nádob na odpad zavedené tímto nařízením. Komise by při vypracovávání těchto specifikací měla zohlednit vědecké či jiné dostupné technické poznatky včetně příslušných mezinárodních norem. S ohledem na zavedení nového systému by 42 měsíců ode dne, kdy toto nařízení a jeho ustanovení vtělená do příslušného prováděcího aktu vstoupí v platnost, mělo být zrušeno rozhodnutí Komise 97/129/ES. 51)Hospodářské subjekty by měly zajistit, aby obaly splňovaly požadavky stanovené tímto nařízením. Za tímto účelem by měly podle své úlohy v dodavatelském řetězci přijmout vhodná opatření, a tím zajistit volný pohyb obalů na vnitřním trhu a zlepšit jejich udržitelnost. 52)Vzhledem k tomu, že výrobce zná podrobně proces navrhování a výroby, má nejlepší možnosti provést postup posuzování shody stanovený v tomto nařízení. Posuzování shody by proto mělo zůstat výhradně povinností výrobce. 53)Mělo by se zajistit, aby dodavatelé obalů nebo obalových materiálů poskytovali výrobci všechny informace a dokumentaci nezbytné pro to, aby mohl výrobce prokázat shodu těchto obalů a obalových materiálů. Tyto informace a dokumentace by měly být poskytnuty v papírové nebo elektronické podobě. 54)V zájmu zabezpečení fungování vnitřního trhu je nezbytné zajistit, aby obaly ze třetích zemí vstupující na trh Unie byly v souladu s tímto nařízením bez ohledu na to, zda jsou dováženy jako samostatné obaly, nebo součást baleného výrobku. Zejména je nezbytné zajistit, aby výrobci u těchto obalů prováděli vhodné postupy posuzování shody. Dovozci by tedy měli zajistit, aby obaly, které uvádějí na trh, byly ve shodě s příslušnými požadavky a aby dokumentace vypracovaná výrobci byla k dispozici příslušným vnitrostátním orgánům ke kontrole. 55)Při uvádění obalu na trh by měl každý dovozce na obalu uvést své jméno, zapsaný obchodní název nebo zapsanou ochrannou známku a svou poštovní adresu a případně elektronické komunikační prostředky, jejichž prostřednictvím lze dovozce kontaktovat. Pokud to obal neumožňuje, měly by být možné výjimky. 56)Vzhledem k tomu, že distributor dodává obal na trh poté, co jej tam uvedl výrobce nebo dovozce, měl by řádně dbát na soulad s příslušnými požadavky stanovenými tímto nařízením. Distributor by měl rovněž zajistit, aby jeho nakládání s obalem nemělo nepříznivý vliv na soulad obalu s uvedenými požadavky. 57)Vzhledem k tomu, že distributoři a dovozci jsou blízko trhu a hrají důležitou roli při zajišťování shody obalu s předpisy, měli by být zapojeni do úkolů dozoru nad trhem, které provádějí příslušné vnitrostátní orgány, a měli by být připraveni aktivně se účastnit a poskytovat těmto orgánům všechny nezbytné informace týkající se dotčeného výrobku. 58)Každý dovozce nebo distributor, který uvede obal na trh pod svým jménem nebo ochrannou známkou nebo takový výrobek upraví způsobem, který může ovlivnit jeho soulad s tímto nařízením, by měl být považován za výrobce a měl by převzít povinnosti výrobce. 59)Zajištění sledovatelnosti obalu v celém dodavatelském řetězci usnadňuje orgánům dozoru nad trhem jejich úkol vysledovat hospodářské subjekty, které na trh uvedly nebo dodaly nevyhovující obaly. Od hospodářských subjektů by proto mělo být vyžadováno, aby po určitou dobu uchovávaly informace o svých transakcích. 60)Problém s produkcí nadměrného množství obalových odpadů nelze zcela vyřešit tím, že budou stanoveny povinnosti týkající se navrhování obalů. Hospodářským subjektům, které používají určité druhy obalů, by měla být uložena povinnost omezit prázdný prostor uvnitř těchto obalů. V případě skupinových a přepravních obalů a obalů pro elektronický obchod, v nichž jsou dodávány výrobky konečným distributorům nebo konečným uživatelům, by podíl prázdného prostoru neměl přesáhnout 40 %. V souladu s hierarchií způsobů nakládání s odpady by mělo být možné, aby od této povinnosti byly osvobozeny hospodářské subjekty, které používají prodejní obaly jako obaly pro elektronický obchod. 61)Aby se zajistila vysoká úroveň ochrany životního prostředí na vnitřním trhu a vysoká úroveň bezpečnosti a hygieny potravin a aby se usnadnilo dosažení cílů v oblasti předcházení vzniku obalových odpadů, nemělo by být povoleno uvádět na trh zbytečné či nepotřebné obaly. Seznam takových obalových formátů je uveden v příloze V tohoto nařízení. Za účelem přizpůsobování tohoto seznamu vědeckotechnickému pokroku by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy s cílem seznam pozměnit. 62)V zájmu dalšího přiblížení cíli, kterým je dosáhnout oběhovosti a udržitelného používání obalů, je nutné snížit riziko, že obaly uváděné na trh jako opětovně použitelné nebudou v praxi opětovně používány, a zajistit, aby spotřebitelé opětovně použitelné obaly vraceli. Nejvhodnějším způsobem, jak toho docílit, je uložit hospodářským subjektům, které opětovně použitelné obaly používají, povinnost zajistit zavedení systému opětovného použití, a tím umožnit oběh a opětovné a cyklické používání těchto obalů. Aby se zajistil maximální přínos těchto systémů, měly by být stanoveny minimální požadavky na otevřené a uzavřené systémy. Potvrzení o souladu opětovně použitelného obalu se zavedeným systémem opětovného použití by rovněž mělo být součástí technické dokumentace tohoto obalu. 63)Opětovně použitelné obaly musí být pro uživatele bezpečné. Hospodářské subjekty, které své výrobky nabízejí v opětovně použitelných obalech, proto musí zajistit, aby opětovně použitelný obal před dalším použitím prošel procesem obnovy, pro nějž by měly být stanoveny požadavky. 64)Opětovně použitelné obaly se stávají odpadem ve smyslu čl. 3 bodu 1 směrnice 2008/98/ES v okamžiku, kdy se jich držitel zbaví, má v úmyslu se jich zbavit nebo je povinen se jich zbavit. Opětovně použitelné obaly, které se nacházejí v procesu obnovy, se běžně za odpad nepovažují.

65)Za účelem motivace k předcházení vzniku odpadů by měl být zaveden nový koncept „opětovného plnění“. Opětovné plnění by mělo být považováno za zvláštní opatření k předcházení vzniku odpadů, které se započítává k dosažení cílů v oblasti opětovného použití a opětovného plnění a je pro dosažení těchto cílů nezbytné. Nádoby ve vlastnictví spotřebitele, jako jsou například opětovně použitelné kelímky, hrnky, lahve nebo krabice, které v souvislosti s opětovným plněním plní funkci obalu, však nejsou obaly ve smyslu tohoto nařízení. 66)Pokud hospodářské subjekty nabízejí možnost zakoupit výrobky formou opětovného naplnění, měly by zajistit, aby doplňovací stanice splňovaly určité požadavky, které zabezpečují zdraví a bezpečnost spotřebitelů. Používají-li spotřebitelé k takové koupi vlastní nádoby, měly by je hospodářské subjekty informovat o podmínkách bezpečného opětovného naplnění a použití těchto nádob. V zájmu podpory opětovného plnění by hospodářské subjekty neměly u doplňovacích stanic poskytovat bezplatné obaly ani obaly, které nejsou zařazeny do systému zálohování a zpětného odběru. 67)Aby se snížil zvyšující se podíl obalů na jedno použití a rostoucí množství produkovaných obalových odpadů, je nezbytné stanovit kvantitativní cíle v oblasti opětovného použití a opětovného plnění obalů v odvětvích, která byla vyhodnocena jako odvětví s největším potenciálem ke snížení množství obalových odpadů, totiž v odvětví potravin a nápojů k odnesení s sebou, velkého bílého zboží a přepravních obalů. Hodnocení bylo provedeno na základě faktorů, jako jsou stávající systémy opětovného použití, nezbytnost použití obalů a možnost splnit funkční požadavky, pokud jde o pojmutí, čistotu, zdraví, hygienu a bezpečnost. Zohledněny byly také rozdíly mezi výrobky a mezi systémy jejich výroby a distribuce. Očekává se, že stanovením cílů se podpoří inovace a zvýší se podíl řešení umožňujících opětovné použití a opětovné plnění. Nemělo by být povoleno používat obaly na jedno použití k servírování a konzumaci pokrmů a nápojů v prostorách zařízení v odvětví ubytování, stravování a pohostinství. 68)V zájmu zvýšení účinnosti cílů v oblasti opětovného použití a opětovného plnění a zajištění rovného zacházení s hospodářskými subjekty by uvedené cíle měly být určeny pro hospodářské subjekty. Cíle týkající se nápojů by měly být určeny rovněž pro výrobce, neboť tito aktéři jsou schopni ovlivnit, jaké obalové formáty se u jimi nabízených výrobků používají. Cíle by měly být vypočítány jako procentuální podíl výrobků prodaných v obalech opětovně použitelných v rámci systému opětovného použití nebo výrobků prodaných formou opětovného naplnění nebo v případě přepravních obalů jako procentuální podíl počtu použití. Cíle by neměly být navázány na žádné konkrétní materiály. V zájmu zajištění jednotných podmínek pro plnění cílů v oblasti opětovného použití a opětovného plnění by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijmout v souladu s článkem 291 Smlouvy prováděcí akt týkající se metodiky pro výpočet uvedených cílů. 69)V některých případech není nezbytné používat formáty přepravních obalů na jedno použití, protože existuje široké spektrum opětovně použitelných alternativ, jež dobře plní svůj účel. Aby se zajistilo, že tyto alternativy budou účinně využívány, je vhodné po hospodářských subjektech požadovat, aby při přepravě výrobků mezi různými provozovnami téhož hospodářského subjektu nebo mezi hospodářským subjektem a přidruženými či partnerskými podniky používaly výhradně opětovně použitelné přepravní obaly, pokud jde o obalové formáty, jako jsou palety, skládací plastové boxy, plastové přepravky, pevné i pružné velké nádoby pro volně ložené látky nebo barely. Tatáž povinnost by se ze stejných důvodů měla vztahovat na hospodářské subjekty, které přepravují výrobky v rámci jednoho členského státu. 70)Dosáhnout cílů v oblasti opětovného použití a opětovného plnění může být problematické pro menší hospodářské subjekty. Určité hospodářské subjekty by proto měly být osvobozeny od povinnosti splnit cíle týkající se opětovného použití obalů, pokud na trh uvádějí objem obalů, jenž nedosahuje určité hranice, nebo pokud splňují definici mikropodniku podle doporučení Komise 2003/361/ES nebo pokud jejich prodejní plocha včetně všech skladovacích a expedičních prostor nepřekračuje určitou hraniční rozlohu. Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy za účelem určení cílů v oblasti opětovného použití a opětovného plnění pro další výrobky, stanovení dalších výjimek pro další hospodářské subjekty nebo za účelem vynětí konkrétních obalových formátů z povinnosti plnit příslušné cíle v oblasti opětovného použití či opětovného plnění v případě, že nastanou závažné problémy týkající se hygieny, bezpečnosti potravin nebo ochrany životního prostředí, které budou dosažení uvedených cílů bránit. 71)K usnadnění ověřování souladu s cíli v oblasti opětovného použití a opětovného plnění je nezbytné, aby příslušné hospodářské subjekty podávaly zprávy příslušným orgánům. Hospodářské subjekty by měly předkládat příslušné údaje za každý kalendářní rok, a to od 1. ledna 2030. Členské státy by tyto údaje měly zveřejňovat. 72)Vzhledem k přetrvávající vysoké míře spotřeby plastových nákupních tašek, neúčinnému využívání zdrojů a množství plastových nákupních tašek, které může být potenciálně odhozeno mimo místa určená k odkládání odpadu, je vhodné zachovat ustanovení, která již byla s cílem dosáhnout trvalého snížení spotřeby plastových nákupních tašek zavedena směrnicí 94/62/ES ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/720 . Kvůli tomu, že se v současnosti uplatňují rozdílné přístupy a požadavky na předkládání údajů o plastových nákupních taškách jsou omezené, lze jen obtížně posoudit, zda členské státy opatřeními přijatými ke snížení spotřeby těchto tašek cíle snížit tuto spotřebu „trvale“ dosáhly a zda se v důsledku uvedených opatření nezvýšila spotřeba jiných druhů plastových nákupních tašek. Je tedy nutné harmonizovat definici trvalého snížení spotřeby a stanovit společný cíl a také zavést nové požadavky na předkládání údajů. 73)S ohledem na výsledky hodnoticí studie týkající se plastových nákupních tašek je třeba přijmout další opatření ke snížení spotřeby lehkých plastových nákupních tašek a k posouzení možných dopadů jejich nahrazení velmi lehkými plastovými nákupními taškami a silnějšími plastovými nákupními taškami s tloušťkou stěny nad 50 mikronů. 74)Mezi opatření, která mají členské státy přijmout, aby na svém území dosáhly trvalého snížení spotřeby lehkých plastových nákupních tašek, může patřit použití vnitrostátních cílů pro snížení spotřeby, zachování nebo zavedení ekonomických nástrojů a omezení při uvádění na trh pod podmínkou, že budou tato omezení přiměřená a nediskriminační. Tato opatření se mohou lišit v závislosti na tom, jaký má využití nebo odstranění lehkých plastových nákupních tašek dopad na životní prostředí, a na jejich vlastnostech z hlediska kompostování, trvanlivosti nebo konkrétním zamýšleném způsobu použití. 75)V zájmu zajištění účinného a harmonizovaného uplatňování požadavků na udržitelnost stanovených tímto nařízením by mělo být dodržování těchto požadavků měřeno pomocí spolehlivých, přesných a reprodukovatelných metod, které zohledňují nejmodernější obecně uznávané vědecké poznatky. 76)Aby se zajistilo, že nebudou existovat žádné překážky obchodu na vnitřním trhu, měly by být požadavky na udržitelnost obalů včetně požadavků na látky vzbuzující obavy, jež jsou v obalech obsaženy, kompostovatelné obaly, zmenšení obalů na možné minimum, opětovně použitelné obaly a systémy opětovného použití harmonizovány na úrovni Unie. Pro usnadnění posuzování shody s takovými požadavky, a to včetně požadavků na metody zkoušení, měření nebo výpočtů, je nezbytné stanovit předpoklad shody pro obaly a balené výrobky, které jsou ve shodě s harmonizovanými normami přijatými v souladu s nařízením (EU) č. 1025/2012 za účelem stanovení podrobných technických specifikací uvedených požadavků, aby zejména požadavky na životní cyklus obalů a balených výrobků odrážely chování průměrného spotřebitele a byly hodnověrné, aby se zabránilo jejich úmyslnému i neúmyslnému obcházení. 77)Nejsou-li k dispozici harmonizované normy, mělo by se jako náhradní řešení k usnadnění povinnosti výrobce splnit požadavky na udržitelnost přistoupit k využití společných technických specifikací, například v případě, že dojde k nepřiměřeným prodlevám při stanovování harmonizované normy. Kromě toho by mělo být možné toto řešení využít v případě, že by Komise omezila nebo zrušila odkazy na příslušné harmonizované normy v souladu s čl. 11 odst. 5 nařízení (EU) č. 1025/2012. Soulad se společnými technickými specifikacemi přijatými Komisí prostřednictvím prováděcích aktů by měl rovněž vést k předpokladu shody. 78)V zájmu zajištění jednotných podmínek pro využívání společných technických specifikací by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat prováděcí akty v souladu s článkem 291 Smlouvy za účelem stanovení, změny nebo zrušení společných technických specifikací pro požadavky na udržitelnost, označování a systémy opětovného použití a za účelem přijetí metod zkoušení, měření nebo výpočtů. 79)V zájmu zajištění souladu s jinými právními předpisy Unie by postupem posuzování shody měl být modul interního řízení výroby uvedený v tomto nařízení, který je založen na modulech uvedených v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 768/2008/ES . 80)Označení CE umístěné na obalu by nemělo nic vypovídat o souladu obalu s požadavky stanovenými tímto nařízením, ale mělo by pouze vyjadřovat, že zabalený výrobek je v souladu s platnými právními předpisy Unie v oblasti výrobků, které se na něj případně vztahují. Právní předpisy Unie týkající se výrobků totiž obvykle vyžadují, aby byl označením CE opatřen buď samotný výrobek, k němuž se označení váže, anebo obal tohoto výrobku. Pokud by bylo požadováno, aby označení CE na obalu vyjadřovalo soulad s požadavky stanovenými tí