CS Úřední věstník Evropské unie C 57/1

STANOVISKO EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY

ze dne 13. ledna 2011

k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů

(CON/2011/1)

2011/C 57/01

Úvod a právní základ

Dne 13. října 2010 obdržela Evropská centrální banka (ECB) od Rady Evropské unie žádost o stanovisko k návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů (1) (dále jen „navrhované nařízení“).

Pravomoc ECB zaujmout stanovisko je založena na čl. 127 odst. 4 a čl. 282 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie, neboť navrhované nařízení obsahuje ustanovení, která zejména ovlivňují to, jak Evropský systém centrálních bank (ESCB) podporuje plynulé fungování platebních systémů, avšak rovněž to, jak ESCB přispívá k řádnému provádění opatření týkajících se stability finančního systému, jak provádí devizové operace a jak drží a spravuje oficiální devizové rezervy členských států ve smyslu čl. 127 odst. 2 a odst. 5 Smlouvy. V souladu s čl. 17.5 první větou jednacího řádu Evropské centrální banky přijala toto stanovisko Rada guvernérů.

Obecné připomínky

S ohledem na závazek podporovat odolnost a transparentnost trhu s OTC („over-the-counter“) deriváty, který čelní představitelé G20 oznámili na vrcholné schůzce v září 2009 v Pittsburghu, podporuje ECB cíl navrhovaného nařízení stanovit jednotné požadavky pro smlouvy o OTC derivátech a pro výkon činností ústředních protistran a registrů obchodních údajů.

ECB však má obavy, pokud se týká některých ustanovení navrhovaného nařízení. Cílem navrhovaného nařízení je zejména podporovat finanční stabilitu na trhu s OTC deriváty z hlediska obezřetnostního dohledu. Centrálním bankám je na základě právních předpisů svěřena úloha a odpovědnost zajišťovat finanční stabilitu, jakož i bezpečnost a účinnost finančních infrastruktur. Tuto úlohu vykonávají jak centrální banky zodpovědné za dozor nad ústředními protistranami a registry obchodních údajů, tak i centrální banky, které vydávají měny, jež se používají v souvislosti s transakcemi, které zúčtovávají ústřední protistrany nebo které zaznamenávají registry obchodních údajů. Přiměřenou účast ECB a národních centrálních bank v ESCB na různých aspektech navrhovaného nařízení (zejména pokud se týká rozhodnutí o vydání či odnětí povolení včetně rozšíření činností, průběžného posuzování rizik ústředních protistran, definice technických norem pro ústřední protistrany a registry obchodních údajů a rozhodnutí umožnit ústředním protistranám a registrům obchodních údajů ze třetích zemí vykonávat svou činnost v Unii) je tudíž třeba zajistit tak, aby v podstatě nebyly upravovány pravomoci centrálních bank.

ECB kromě toho zdůrazňuje, že je třeba, aby ústřední protistrany podléhaly přísné regulaci. Z tohoto hlediska je třeba dále rovněž zvážit, zda je na místě změnit definici „úvěrové instituce“ v čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracované znění) (2) s cílem zajistit, aby ústřední protistrany byly klasifikovány jako úvěrové instituce s bankovní licencí s omezeným účelem.

ECB rovněž bere na vědomí, že tato reforma bude mít obrovský praktický dopad na účastníky trhu, zejména pokud se týká operací, řízení rizik a právní dokumentace.

Konkrétní poznámky

Podle čtvrté odrážky čl. 127 odst. 2 Smlouvy a čtvrté odrážky čl. 3.1 a čl. 22 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut ESCB“) ve spojení s výjimkami stanovenými v článku 139 Smlouvy a článku 42.1 statutu ESCB je jedním ze základních úkolů, které plní ESCB, podpora plynulého fungování platebních systémů. V tomto směru mohou ECB a národní centrální banky členských států, jejichž měnou je euro, poskytovat facility a ECB může vydávat nařízení k zajištění účinných a spolehlivých zúčtovacích a platebních mechanismů uvnitř Unie a ve styku se třetími zeměmi. Z těchto ustanovení se dovozuje pravomoc Eurosystému v oblasti dozoru nad zúčtovacími a platebními systémy (3). Pravomoc v oblasti dozoru je rovněž spojena s úkolem ESCB přispívat ke stabilitě finančního systému podle čl. 127 odst. 5 Smlouvy, jenž se odráží v článku 3.3 statutu ESCB. Provádění měnové politiky v eurozóně podle první odrážky čl. 127 odst. 2 Smlouvy, jež se odráží v první odrážce čl. 3.1 statutu ESCB, závisí na existenci spolehlivých a účinných tržních systémů a infrastruktur. Podpora plynulého fungování těchto systémů a infrastruktur je proto základním úkolem Eurosystému (4). Národní centrální banky členských států, jejichž měnou není euro, mají rovněž obdobnou pravomoc na základě svého příslušného vnitrostátního právního rámce.

Zástupci centrálních bank a orgánů regulace v oblasti cenných papírů ve Výboru pro platební a vypořádací systémy (Committee on Payment and Settlement Systems – CPSS) a v Mezinárodní organizaci komisí pro cenné papíry (International Organisation of Securities Commissions – IOSCO) uznali význam regulace a dozoru v oblasti infrastruktur finančního trhu včetně ústředních protistran. S ohledem na tuto skutečnost vycházejí doporučení CPSS-IOSCO ze zásady, že se na regulaci, dohledu a dozoru v této oblasti podílejí komise cenných papírů a centrální banky na rovnocenném základě. V navrhovaném nařízení by měl být uplatněn stejný přístup tak, že se zajistí, aby pravomoc Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (orgán ESMA) byla doplněna a vyvážena přiměřenou účastí ECB a národních centrálních bank. Překlenujícím cílem právní úpravy by mělo být vytvoření norem vypracovaných v úzké spolupráci mezi orgánem ESMA a ESCB, čímž se zamezí tomu, aby centrální banky musely v zájmu zajištění bezpečnosti a spolehlivosti ústředních protistran a registrů obchodních údajů vytvářet dodatečná a potenciálně rozdílná opatření v oblasti dozoru (včetně právních aktů). Toto však může vést ke vzniku regulatorního rámce Unie, který bude nadměrně zatěžovat ústřední protistrany, a dokonce ke vzniku právního rizika spočívajícího v existenci duplicitních či dokonce rozdílných požadavků.

Na základě těchto skutečností je rozhodující zajistit v kontextu navrhovaného nařízení účinnou spolupráci mezi orgány dohledu a dozoru. Jak již bylo uvedeno v příspěvku Eurosystému k veřejné konzultaci Evropské komise k derivátům a tržní infrastruktuře (5), má ECB za to, že úloha členů ESCB by se měla výslovně odrážet a měla by být vysvětlena v následujících ohledech. Za prvé, určení způsobilosti k zúčtovací povinnosti podle článku 4 navrhovaného nařízení by neměl orgán ESMA vykonávat sám, ale ve spolupráci s členy ESCB. Za druhé, stanovení regulatorních technických norem, pokynů a doporučení pro ústřední protistrany a registry obchodních údajů by mělo probíhat v úzké spolupráci se členy ESCB. S cílem zajistit soulad s předchozími postupy a politickými rozhodnutími (6) a plně uznat pravomoc orgánu ESMA a ESCB by nejlepším způsobem, jak tuto práci uspořádat, bylo zřízení společné skupiny orgánu ESMA a ESCB, jež by vycházela z modelu stávající skupiny ESCB a Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry (CESR). Za třetí, příslušní členové ESCB by se z hlediska dozoru, případně jakožto vydávající centrální banky měli účastnit všech úkolů kolegia zřízeného podle článku 14 navrhovaného nařízení, včetně povolování ústředních protistran a jejich průběžného přezkumu na základě hlavy III navrhovaného nařízení. Za čtvrté, pokud se týká vztahů se třetími zeměmi, orgán ESMA by neměl vydávat rozhodnutí o uznání ústředních protistran ze třetí země ve smyslu článku 23 navrhovaného nařízení, aniž by při tom úzce spolupracoval s příslušnými členy ESCB jak z hlediska dozoru, tak z hlediska jejich funkce jakožto vydávající centrální banky s cílem zajistit, aby byly náležitě zváženy všechny obavy a postupy centrálních bank, pokud se týká například likvidity a řízení rizik. ECB dále doporučuje, aby podmínkou tohoto uznání bylo reciproční zacházení s ústředními protistranami z Unie na základě příslušných právních předpisů těchto třetích zemí. Za páté, musí být zajištěna náležitá účast a spolupráce mezi všemi příslušnými úřady, orgány a centrálními bankami. V případě centrálních bank toto platí, pokud jde o jejich účast v kolegiu a o výměnu nezbytných informací, včetně informací pro účely finanční stability a dozoru a pro statistické účely.

Závěrem ECB poznamenává, že centrální banky mohou v závislosti na úkolech a odpovědnosti, jež jsou jim svěřeny na základě právních předpisů, ústředním protistranám poskytovat řadu facilit včetně případného úvěru přes noc a depozitních a vypořádacích služeb. ECB uznává, že facility centrální banky jsou pro tržní infrastruktury s ohledem na jejich potřeby v oblasti řízení likvidity a rizik neúčinnějším nástrojem. Facility centrální banky však jako takové nejsou určeny k plnění obchodních potřeb tržních infrastruktur a centrální banky Eurosystému a ostatní centrální banky by si měly samy určovat, které facility a za jakých podmínek chtějí ústředním protistranám a dalším tržním infrastrukturám nabídnout. V tomto ohledu čl. 10 odst. 1 navrhovaného nařízení vyžaduje, aby ústřední protistrany měly „přístup k přiměřené likviditě“, což je podmínkou pro udělení povolení k poskytování služeb a výkonu činnosti ústřední protistrany. Uvedená přiměřená likvidita „by mohla být zajištěna přístupem k likviditě centrální banky nebo důvěryhodné a spolehlivé komerční banky“. ECB má za to, že peníze komerční banky na rozdíl od peněz centrální banky ve skutečnosti rizika nevylučují, jak uznávají doporučení CPSS-IOSCO a doporučení ESCB-CESR. Navrhované nařízení by proto nemělo likviditu centrální banky a peníze komerční banky uvádět jako dvě rovnocenně spolehlivé a vhodné možnosti.

ECB současně kladně hodnotí, že navrhované nařízení neobsahuje žádné návrhy, které by upravovaly přístup k úvěrům centrální banky. Více než v případě jiných facilit je rozhodnutí o poskytnutí běžného nebo mimořádného úvěru výsadou centrální banky a je spojeno přímo s měnovou politikou.

Tam, kde ECB doporučuje změnit navrhované nařízení, jsou konkrétní pozměňovací návrhy spolu s příslušným odůvodněním uvedeny v příloze.

Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 13. ledna 2011. prezident ECB Jean-Claude TRICHET

(1) KOM(2010) 484 v konečném znění.

(2) Úř. věst L 177, 30.6.2006, s. 1.

(3) Některé národní centrální banky členských států, jejichž měnou je euro, kromě toho činnost v oblasti dozoru vykonávají na základě vnitrostátních právních a správních předpisů, které doplňují a v některých případech duplikují pravomoc Eurosystému. Pravomoc národních centrálních bank členských států, které dosud nezavedly euro, v oblasti dozoru je zakotvena ve vnitrostátních právních a správních předpisech.

(4) Viz rovněž dokument „Eurosystem Oversight Policy Framework“ z 20. února 2009, k dispozici na internetových stránkách ECB „http://www.ecb.europa.eu“.

(5) Červenec 2010, k dispozici na internetových stránkách ECB http://www.ecb.europa.eu

(6) Viz závěry Rady Ecofin ze dne 9. října 2007, v nichž se uvádí: „Co se týče práce Evropského systému centrálních bank (ESCB) a Výboru evropských regulátorů cenných papírů (CESR) na „standardech pro zúčtování a vypořádání transakcí s cennými papíry v EU“, Rada... uznává, že ochrana investorů a obezřetnostní bezpečnostní opatření v odvětví poobchodních služeb, včetně jeho aspektů souvisejících s řízením rizik, jsou důležitými otázkami, které je nutné projednat, a že jako doplněk kodexu chování v oblasti rizik a finanční stability je třeba zvážit konkrétní opatření, mimo jiné například schválením standardů nebo regulačních opatření“; viz rovněž závěry Rady Ecofin ze dne 3. června 2008, které ESCB a CESR vyzývají k dokončení prací na shora uvedených standardech.