EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 14.12.2018 COM(2018) 843 final ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o provádění nařízení (EU) č. 1260/2013 o evropské demografické statistice









1.Úvod Nařízení (EU) č. 1260/2013 o evropské demografické statistice (dále také jen „nařízení“) stanoví společný právní rámec pro vývoj, tvorbu a šíření evropských statistik týkajících se obyvatelstva a událostí přirozené měny. Členské státy tyto údaje předkládaly na dobrovolném základě již několik let. Tyto údaje ale vycházely z různých demografických definic, pojetí a metod, což mohlo znamenat riziko nesourodosti, nesrovnatelnosti, nekonzistentnosti a nedostatku včasnosti těchto údajů. Společný rámec měl uspokojit potřebu vysoce kvalitních výročních demografických statistik, které jsou považovány za zásadní pro formulaci a hodnocení širokého spektra politik, zejména s ohledem na sociální a hospodářské otázky na národní a regionální úrovni. To je obzvláště důležité, jelikož statistiky o populaci a událostech přirozené měny se používají jako jmenovatel pro široké spektrum politických ukazatelů. Článek 11 nařízení stanoví, že Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě první zprávu o provádění uvedeného nařízení do 31. prosince 2018 a druhou zprávu do 31. prosince 2023. Tento dokument je první zprávou. Oddíl 2 této zprávy poskytuje přehled evropských demografických statistik a zejména požadavků nařízení a souvisejících prováděcích opatření přijatých Komisí. Oddíl 3 hodnotí provádění nařízení s odkazem na zavedená kritéria kvality pro evropskou statistiku, včetně srovnatelnosti a zatížení poskytovatelů údajů a respondentů v členských státech. Oddíl 4 popisuje používané metody shromažďování údajů a statistického odhadu, včetně metod používaných k odhadu celkového počtu obyvatel (článek 4 nařízení). Oddíl 5 uvádí hlavní výsledky studií proveditelnosti týkajících se definice „místa obvyklého pobytu“ a jejich provádění členskými státy (článek 8). Konečně oddíl 6 se zabývá otázkami, které je třeba zvážit za účelem zlepšení společného rámce s ohledem na závěry předchozích oddílů. 2.Přehled demografických statistik, na které se nařízení vztahuje Hlavní oblasti statistik upravených nařízením (EU) č. 1260/2013 jsou: ·obyvatelstvo podle věku, pohlaví a regionu pobytu, ·narození živého dítěte podle pohlaví, měsíce narození, pořadí živě narozeného dítěte, věku matky, roku narození matky, země narození matky, země státního občanství matky a regionu pobytu matky, ·úmrtí podle věku, pohlaví, roku narození, regionu pobytu, země narození, země státního občanství a měsíce úmrtí a ·celkový počet „obvykle bydlícího obyvatelstva“ pro specifické potřeby Unie. Nařízení poskytuje právní základ pro shromažďování údajů potřebných pro: Øpodrobné demografické statistiky o obyvatelstvu, narození živého dítěte a úmrtí na národní a regionální úrovni (článek 3) a Øměření celkového počtu obyvatel pro účely hlasování kvalifikovanou většinou v Radě, zejména v souladu s čl. 238 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (článek 4). Pokud jde o článek 3, ačkoli mají členské státy povinnost poskytovat údaje o svém „obvykle bydlícím“ obyvatelstvu, je povolena určitá flexibilita, a členské státy mohou poskytovat údaje o obyvatelstvu s místem „zákonného“ nebo „ohlášeného pobytu“ a souvisejících událostí přirozené měny (narození živého dítěte a úmrtí). Přesněji řečeno, nařízení (čl. 2 písm. d)) stanoví, že pokud okolnosti místa obvyklého pobytu nelze prokázat, rozumí se „místem obvyklého pobytu“ místo zákonného nebo ohlášeného pobytu.

Komise (Eurostat) úzce spolupracuje s vnitrostátními orgány, které se podílejí na tvorbě a poskytování příslušných údajů, s cílem pomoci při provádění tohoto nařízení. Činila tak vlastně i po mnoho let, kdy byly údaje poskytovány dobrovolně. Statistické údaje poskytují Eurostatu národní statistické úřady. V souladu s čl. 3 odst. 4 nařízení (EU) č. 1260/2013 přijala Komise prováděcí nařízení (EU) č. 205/2014 s cílem stanovit praktická opatření týkající se členění údajů, lhůt pro předávání a revizí. V důsledku toho členské státy poskytují Eurostatu navíc: ·předběžné roční údaje o celkovém počtu obyvatel, celkovém počtu narození živého dítěte a celkovém počtu úmrtí na národní úrovni (do šesti měsíců od skončení každého referenčního roku) a ·předběžné měsíční údaje o celkovém počtu narození živého dítěte a celkovém počtu úmrtí nejméně po dobu prvních šesti měsíců referenčního roku (do 30. listopadu daného roku). Vedle údajů poskytovaných v souladu s nařízením předávají členské státy určité další údaje na dobrovolném základě, např. informace o úmrtích podle věku, pohlaví a dosaženého vzdělání, které se používají k výpočtu střední délky života podle dosaženého vzdělání. Prostřednictvím přísného sledování dodržování pojetí a definice „místa obvyklého pobytu“ (na základě rozsáhlých metadat) nařízení zajišťuje, že jsou údaje o obyvatelstvu pro účely hlasování kvalifikovanou většinou (článek 4) srovnatelné mezi jednotlivými členskými státy. 3.Kvalita předávaných údajů Tento oddíl hodnotí provádění nařízení na základě standardních kritérií kvality v souladu se zásadami Kodexu evropské statistiky a článkem 12 nařízení (ES) č. 223/2009 o evropské statistice. Nařízení (EU) č. 1260/2013 požaduje, aby členské státy shromažďovaly, sestavovaly, zpracovávaly a předávaly harmonizované statistiky o obyvatelstvu a událostech přirozené měny. Musí zajišťovat kvalitu údajů uplatňováním specifických kritérií kvality, jako je dochvilnost a přesnost (viz níže), o kterých musí Eurostatu podávat zprávy. Eurostat přezkoumává metadata a hodnocení kvality členských států a na svých webových stránkách zveřejňuje statistiky ve formě vícedimenzionálních tabulek nebo analytických článků doprovázených příslušnými metadaty. Členské státy již před vstupem nařízení v platnost poskytovaly většinu údajů, které nařízení vyžaduje, na dobrovolném základě. S novým právním základem se však výrazně zlepšila dostupnost a úplnost údajů. Celkové zlepšení kvality údajů vedlo k lepší přesnosti, soudržnosti a srovnatelnosti údajů. Členské státy vylepšily základní zdroje údajů a metodiky a statistické nástroje používané při přípravě údajů, což vedlo k lepšímu pokrytí a přesnějšímu přenosu údajů. Díky tomu mohla Komise zkrátit dobu potřebnou pro šíření údajů, což usnadnilo včasnější zveřejňování údajů a dále zlepšilo přístup uživatelů k údajům, např. díky lepším metadatům a harmonizovaným údajům (viz oddíl 3.4 níže). Sběr údajů byl navíc sloučen s údaji vyžadovanými článkem 3 nařízení (ES) č. 862/2007 o statistice Společenství v oblasti migrace a mezinárodní ochrany, aby bylo dosaženo soudržnosti mezi různými členěními obyvatelstva a v nejvyšší možné míře v demografické rovnováze mezi obyvatelstvem, událostmi přirozené měny a migračními toky. Metadata předložená členskými státy byla rovněž sloučena. 3.1 Relevance Komise využívá demografické statistiky při přípravě pravidelných zpráv, návrhů politik, zpráv o provádění požadovaných podle právních předpisů EU a analýz politik. Například její zprávy o hospodářské, sociální a územní soudržnosti a „zvláštní příloha o demografických trendech“ čtvrtletního přezkumu zaměstnanosti a sociálního rozvoje v EU využívají regionální a národní údaje o obyvatelstvu a událostech přirozené měny. Jedna přímá aplikace údajů předávaných v souladu s nařízením je v oblasti tříletých demografických populačních předpovědí Eurostatu, které ukazují, jak by se velikost a struktura obyvatelstva mohly měnit, pokud by zůstaly platné určité předpoklady týkající se plodnosti, úmrtnosti a migrace. Tyto předpovědi se používají také ve Zprávě o stárnutí obyvatelstva za účelem posouzení dlouhodobých hospodářských a rozpočtových dopadů stárnutí obyvatelstva. Kromě toho tvoří statistiky klíčový vstup pro rozhodovací proces EU, jelikož obyvatelstvo určuje váhu členských států při hlasování kvalifikovanou většinou v Radě. Statistiky vypracované podle nařízení jsou pravidelně využívány vnitrostátními správními orgány, mezinárodními organizacemi, akademickými výzkumnými pracovníky a skupinami občanské společnosti pracujícími na široké škále témat a dále jsou využívány pro programy plánování, monitorování a hodnocení v řadě oblastí sociální a hospodářské politiky. Jsou například používány k: ·analýze stárnutí obyvatelstva a jeho vlivu na udržitelnost a blahobyt, ·hodnocení plodnosti jako součást rodinných politik a ·výpočtu statistik „na obyvatele“. Ze všech statistik zveřejňovaných Eurostatem jsou ty, které se týkají obyvatelstva, využívány nejvíce. Část „Obyvatelstvo“ na webových stránkách Eurostatu uvádí dostupné statistiky, příslušné právní předpisy EU (zejména nařízení (EU) č. 1260/2013) a metody shromažďování údajů. Od poloviny roku 2016 je tato tematická část na prvním místě v počtu navštívení, přičemž počet zobrazení této stránky za rok se pohybuje kolem půl milionu. V letech 2015–2017 byly roční údaje o obyvatelstvu na národní úrovni pravidelně nejoblíbenějšími tabulkami v oblasti sociálních statistik (mezi 11 % a 18 % zobrazení ročně) a patřily ke třem nejsledovanějším tabulkám Eurostatu. Mezi uživateli narůstá zájem o údaje o populační změně. Tabulka „Demografická rovnováha a hrubé míry na národní úrovni“ na internetových stránkách Eurostatu zaznamenala v letech 2015–2017 nárůst počtu zobrazení o 66 %, čímž se upevnila její pozice jako jednoho z nejoblíbenějších datových souborů Eurostatu.

Tyto výsledky potvrzují relevanci údajů pro uživatele a širokou veřejnost. 3.2 Přesnost Podle zásady subsidiarity mohou členské státy zvolit, jaké zdroje údajů budou v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy používat. V náležitých případech lze použít vědecky podložené a řádně doložené metody statistického odhadu (článek 7 nařízení). Společně se základními údaji obdrží Eurostat metadata týkající se zejména přesnosti údajů, která mimo jiné vysvětlují: ·použité zdroje údajů a postupy, ·veškeré odhady nebo modelování aplikované na údaje a ·jejich možný dopad na míru souladu s definicemi stanovenými nařízením. Od vstupu tohoto nařízení v platnost se díky zavedení vícerých a důkladnějších kontrol v dotazníku zlepšilo potvrzování údajů. Členské státy provádějí tyto kontroly před předáním údajů, což v důsledku zlepšuje celkovou kvalitu údajů. Obdobně vedla posílená pravidla pro potvrzování údajů v databázi Eurostatu před jejich šířením k dalšímu zlepšení kvality výsledků. Přestože bylo provedeno mnoho zlepšení, stále existují určité problémy s přesností, pokud jde o: ·neúplné pokrytí (např. když lidé neohlásí svůj pobyt) a ·přesah pokrytí (např. když se lidé neodhlásí, jelikož často neexistuje povinnost či pobídka k odhlášení). Eurostat v této souvislosti podporuje využívání „zrcadlových toků“ vykazovaných partnerskými členskými státy k ošetření chyb pokrytí způsobených tím, že se lidé nepřihlásí nebo neodhlásí. Tuto činnost Eurostat monitoroval prostřednictvím důkladné diskuse s národními statistickými úřady a usnadněním výměny údajů o zrcadlových tocích mezi členskými státy, přičemž byla zohledněna pravidla ochrany osobních údajů a rozdíly ve vnitrostátních právních předpisech. Eurostat a členské státy nepřetržitě spolupracují na řešení zbývajících problémů a zlepšení jsou projednávána a schvalována na výročních zasedáních odborné skupiny Komise pro statistiky obyvatelstva, kde jsou zastoupeny všechny národní statistické úřady. 3.3 Včasnost a dochvilnost Hlavní lhůta pro dodání většiny demografických údajů Eurostatu je 12 měsíců od skončení referenčního roku; tři malé soubory údajů se předávají do 6, 8 a 11 měsíců od skončení referenčního roku. Ve srovnání s předchozím dobrovolným postupem bylo zaznamenáno značné zlepšení v dochvilnosti při poskytování údajů podle nařízení. Je to způsobeno zejména tím, že členské státy zavedly automatické extrakce ze svých statistických databází, aby vyhověly požadavkům Eurostatu na údaje a pravidelnému sledování plnění povinností ze strany Eurostatu. Některé ojedinělé a neopakující se problémy přetrvávají, např. narušení způsobené poruchami výpočetních systémů. Strukturovanější a úplnější poskytování údajů podle nařízení umožnilo Eurostatu předem připravit zpracování údajů, a zvýšit tak rychlost a účinnost nakládání s údaji a jejich šíření. Nyní postačuje od okamžiku přijetí a potvrzení údajů do jejich šíření na webové stránce Eurostatu méně času. Doba zpracování údajů se dále zkrátila díky postupnému zavádění automatizovaných vnitřních postupů potvrzování v dotaznících a zpětné vazbě týkající se zjištěných nedostatků předávané národním poskytovatelům údajů. 3.4 Dostupnost a srozumitelnost Údaje členských států a souhrnné údaje na úrovni EU jsou volně k dispozici na webových stránkách Eurostatu. Uživatelé mají k demografickým statistikám EU přístup prostřednictvím tří hlavních kanálů: ·v části „Tabulky“ se nacházejí předem definované dvoudimenzionální tabulky, které pokrývají nejčastěji hledané údaje ve snadno přístupné podobě pro méně časté nebo méně specializované uživatele,

·v části „Databáze“ jsou k dispozici vícedimenzionální tabulky, které uživatelům umožňují pokročilejší a podrobnější vyhledávání. Na žádost poskytuje Eurostat možnost extrakce přizpůsobené potřebě uživatele, která umožňuje velmi specifické nebo podrobné vyhledávání údajů, a ·pravidelně aktualizované články poskytují snadný přístup ke statistikám o obyvatelstvu a kombinují grafy, tabulky a analýzy týkající se široké škály témat souvisejících s obyvatelstvem. Demografické údaje jsou obsaženy v souhrnných publikacích, jako je Regionální ročenka Eurostatu, a v podrobných publikacích zaměřených na specifická témata související s demografií. Několikrát do roka jsou zveřejněné údaje doprovázeny široce distribuovanými tiskovými zprávami nebo krátkými zprávami. Eurostat podporuje využívání článků na stránkách Statistics Explained tím, že poskytuje více informací o statistikách, trendech a jejich výkladu. Tyto články jsou vytvářeny pro mnohé údaje shromažďované podle uvedeného nařízení a jsou pravidelně aktualizovány. 3.5 Srovnatelnost a soudržnost Evropské demografické statistiky staví na vysokém stupni harmonizace, pokud jde o pojetí, definice, klasifikace a metodiky. Metodické otázky jsou pravidelně projednávány ve specializované odborné skupině Komise pro statistiky obyvatelstva, která rovněž podporuje výměnu zkušeností a společných postupů v EU i mimo EU. Pro zajištění srovnatelnosti statistik Eurostat ověřuje, zda jsou údaje, které obdrží, vnitřně a dlouhodobě stálé, a zda jsou v souladu s rámcem pro zajištění kvality Evropského statistického systému srovnatelné mezi regiony a členskými státy. Pro podrobné statistiky uvedené v článku 3 nařízení se však jako nejobtížnější problém ukázalo přísné uplatňování pojetí „místa obvyklého pobytu“. Úsilí v tomto ohledu pokračuje a mnoho členských států v současnosti dokáže přibližně určit „místo obvyklého pobytu“ na základě svých národních zdrojů údajů. Některé členské státy si však uvědomují mezery v údajích, které nejsou schopny vyplnit, co se týče všech podrobných (zejména regionálních) údajů požadovaných podle článku 3. Některé členské státy například nemohou použít dvanáctiměsíční kritérium pro stav obyvatelstva a události přirozené měny, a to často z toho důvodu, že národní statistická podmínka pro zařazení osoby do obyvatelstva je založena trvalých kritériích pro státní příslušníky nebo na šestiměsíčním kritériu. V několika případech je srovnatelnost údajů ovlivněna specifickými, méně závažnými otázkami týkajícími se používání pojetí „ohlášeného pobytu“ bez časového kritéria pro délku pobytu. K vyřešení těchto otázek je zapotřebí dále pracovat na statistických definicích „obyvatelstva“. Celkově jsou demografické statistiky dlouhodobě srovnatelné. Může se však objevit nesoulad v případě, že členské státy zlepší nebo změní svou metodiku, nebo upraví územní jednotky používané pro statistiky. Tyto případy jsou v tabulkách pro šíření údajů v databázi Eurostatu řádně označeny a zdokumentovány pro uživatele prostřednictvím metadat na webových stránkách Eurostatu nebo v příslušných publikacích. 3.6 Opatření ke zvýšení kvality Eurostat nadále sleduje ojedinělé případy nesouladu s nařízením, kdy byly poskytnuté údaje neúplné, nízké kvality nebo nebyly poskytnuty v zákonem stanovených lhůtách. Průběžně sleduje a posuzuje tyto aspekty poskytování údajů a obrací se na dotčené členské státy na technické a administrativní úrovni za účelem řešení těchto problémů. 4.Metody shromažďování údajů a odhadu 4.1 Údaje podle článku 3 nařízení Členské státy sestavují údaje s využitím svých vlastních národních zdrojů a postupů, jsou však povinny zajistit kvalitu údajů a metadat, které předávají, a využívat zdroje údajů a metodiky, které jim umožňují dodržovat společné regulované definice. Eurostat může národní postupy přezkoumat, neboť členské státy mají povinnost poskytovat mu informace o použitých zdrojích údajů, definicích a metodách odhadu a informovat jej o jakýchkoli jejich změnách. V zájmu dosažení souladu s nařízením zlepšily členské státy kvalitu statistik předávaných Eurostatu podle článku 3 tak, že začaly používat další zdroje, např. registry zdravotního pojištění, daňové registry a údaje ze sčítání lidu z roku 2011. V posledních letech navíc velká většina členských států učinila nebo plánuje či zvažuje učinit významné změny, pokud jde o zdroje údajů a metody používané pro sčítání lidu, domů a bytů; nejčastěji jde o větší využívání údajů z administrativních zdrojů a odklon od tradičních způsobů sčítání ode dveří ke dveřím nebo s využitím poštovních zásilek. To má významný dopad na tvorbu ročních demografických statistik, jak je vysvětleno níže v oddílech 4.3 a 5. 4.2 Údaje podle článku 4 nařízení Článek 4 nařízení požaduje, aby členské státy poskytovaly Eurostatu informace o celkovém počtu obyvatel pro specifické potřeby Unie na základě přísného pojetí „místa obvyklého pobytu“. Tento údaj stanoví odhadem na základě počtu obyvatel s místem „zákonného“ nebo „ohlášeného pobytu“ za pomoci vědecky podložených, řádně doložených a veřejně dostupných metod odhadu. Podle národních souborů metadat většina členských států své „obvykle bydlící obyvatelstvo“ odhaduje, protože nejsou schopny tento údaj měřit přímo. Některé členské státy informovaly Eurostat o tom, že počet svého „obvykle bydlícího obyvatelstva“ odhadují s použitím všeobecné korekce na počet celostátního obyvatelstva s cílem zachytit: ·nedostatečně oznámené migrační toky (tj. osoby, které se při příjezdu do členského státu nepřihlásily, nebo se při odjezdu neodhlásily); a/nebo ·nedostatečně oznámené události přirozené měny (tj. události, ke kterým dojde v zahraničí a které nejsou oznámeny, nebo jsou oznámeny se zpožděním). Ostatní členské státy musí přizpůsobit své vnitrostátní pojetí „délky pobytu“, aby mohly odhadovat počet „obvykle bydlícího obyvatelstva“ na základě kritéria dvanáctiměsíční délky pobytu.

Eurostat nezaznamenal žádné nedostatky v metodice používané pro soubory metadat a dokumentaci předávané členskými státy ani žádné problémy s kvalitou výsledků. 4.3 Náklady a zátěž Cílem článku 7 nařízení je snížit zátěž respondentů při poskytování statistických údajů; ustanovení umožňuje členským státům: ·zvolit si zdroje údajů v souladu s vlastními právními předpisy a postupy a ·používat náležité metody statistického odhadu, za předpokladu, že jsou vědecky podložené a řádně doložené. Převážná většina členských států v informacích o metadatech uvádí, že pro vytváření demografických statistik využívá administrativní zdroje údajů, takže respondentům nevzniká žádná zátěž. Zátěž národních statistických úřadů se omezuje na výběr údajů požadovaných podle nařízení a vypracování příslušných tabulek. Tato zátěž je považována za minimální možnou. Co se však týče národních statistických úřadů, které pro své národní statistiky nevyužívají „místo obvyklého pobytu“, zátěž vzniklá potřebou zajistit údaje o obyvatelstvu (jak požaduje článek 4) pro první referenční rok by mohla být považována za větší, protože národní statistické úřady musely vypracovat zvláštní metodiku a od roku 2014 uplatňovat metodu odhadu. 5.Studie proveditelnosti Článek 8 nařízení ukládá členským státům povinnost provést studie proveditelnosti týkající se užití definice „místa obvyklého pobytu“ pro účely údajů o obyvatelstvu a událostech přirozené měny. Tyto studie zahrnují analýzu stávajících a potenciálních zdrojů údajů, zpracování údajů a možnosti použití odhadů pro potřebné statistické údaje. V prvé řadě mají za cíl posoudit možnosti zlepšení srovnatelnosti pojetí a definic, a díky tomu vést k lepší kvalitě a srovnatelnosti údajů. Země EU/EHP provedly studie proveditelnosti týkající se užití definice „místa obvyklého pobytu“ pro veškeré členění obyvatelstva a událostí přirozené měny podle nařízení s cílem posoudit, zda by bylo možné sjednotit se na jediném pojetí „obyvatelstva“ pro všechny členské státy a veškeré údaje. Finanční podpora byla poskytnuta ve formě grantů. Všechny země předložily Eurostatu zprávu o výsledcích studie ve lhůtě stanovené v nařízení (31. prosince 2016). Zprávy ukazují, že uplatňování definice by bylo pro některé členské státy problematické, a to zejména pro ty, které používají administrativní zdroje údajů k tomu, aby Eurostatu poskytly údaje pro demografické statistiky a sčítání lidu (které jsou základem pro demografické statistiky v několika členských státech). Tento problém se může rozšířit, jelikož se zvyšuje počet členských států využívajících administrativní údaje. Například probíhající práce na přípravě sčítání lidu, domů a bytů v roce 2021 ukazují, že 13 z 31 zemí EU/EHP, které poskytují údaje podle nařízení, plánuje sčítání lidu založit především na registrech, osm zemí plánuje tradiční sčítání a deset zemí kombinované sčítání obecně založené na registrech obyvatelstva. Po sčítání lidu v roce 2021 se může trend přiklonit ještě více k využívání registrů, neboť některé členské státy, které stále provádějí tradiční sčítání lidu, hledají alternativní přístupy založené na administrativních údajích. Stručně shrnuto: ·některé členské státy odhadují stav svého obyvatelstva každoročně, a to s použitím demografických složek (narození živého dítěte, úmrtí, přistěhovalectví a emigrace) aplikovaných na údaje zjištěné při sčítání lidu z roku 2011, ·jiné odhadují stav obyvatelstva na základě statistických registrů obyvatelstva a ·některé používají, nebo budou používat, vícero (obvykle administrativních) zdrojů údajů k měření „místa obvyklého pobytu“, zejména v souvislosti s vývojem způsobů sčítání obyvatelstva. Hlavní problémy a obtíže uváděné ve zprávách členských států, pokud jde o proveditelnost pojetí „místa obvyklého pobytu“, lze rozdělit následovně: ·používají se různá pojetí „délky pobytu“: 3 měsíce, 6 měsíců, 9 měsíců, 12 měsíců nebo časově neomezená. Za normálních okolností jsou členské státy schopny přibližně určit dvanáctiměsíční pobyty, zejména při uplatnění všeobecné korekce na souhrnné úrovni (tj. pro údaje požadované podle článku 4 nařízení). Nejsou však schopny přibližně určit dvanáctiměsíční pobyty na podrobných úrovních požadovaných podle článku 3, ·přestože odhlášení a přihlášení nového místa pobytu je často povinné, v několika členských státech se tak nečiní, nebo jen se zpožděním, ·členské státy jsou obvykle schopny spočítat pouze osoby, jejichž pobyt je legální nebo legalizovaný. V důsledku toho nemohou být osoby pobývající na území neoprávněně započítány, ani kdyby byly považovány za obvykle bydlící obyvatelstvo, ·Členské státy, které používají registr obyvatelstva a/nebo administrativní údaje, mohou mít potíže při určování „úmyslu zůstat“, který je vyžadován definicí „místa obvyklého pobytu“, zejména u některých specifických skupin obyvatelstva (např. u žadatelů o azyl),