Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu „Sladění strategií a provozních činností potravinářských podniků s cíli udržitelného rozvoje v zájmu udržitelného oživení v období po pandemii COVID-19“

(stanovisko z vlastní iniciativy)

(2022/C 152/10)

Zpravodaj: Andreas THURNER Spoluzpravodaj: Peter SCHMIDT

Rozhodnutí plenárního shromáždění 25.3.2021 Právní základ čl. 32 odst. 2 jednacího řádu stanovisko z vlastní iniciativy Odpovědná sekce Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí Přijato v sekci 25.11.2021 Přijato na plenárním zasedání 9.12.2021 Plenární zasedání č. 564 Výsledek hlasování (pro/proti/zdrželi se hlasování) 209/0/02

1. Závěry a doporučení

Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV)

1.1. uznává, že potravinářské podniky v celém dodavatelském řetězci (včetně evropských zemědělců a rybářů, družstev, zemědělsko-potravinářských společností, maloobchodníků a velkoobchodníků a jiných typů podniků) se v souladu se Zelenou dohodou pro Evropu již snaží dosáhnout pokroku v oblasti udržitelnosti a nabízet spotřebitelům zdravé a udržitelné produkty. Aby se však cíle udržitelného rozvoje podařilo splnit, je třeba učinit mnohem více;

1.2. zdůrazňuje, že je nezbytné vytvořit příznivý rámec pro inovace, a pomocí vhodných nástrojů a řešení tak podpořit provozovatele podniků při jejich přechodu k udržitelnějším obchodním praktikám. Překážky, jež brání inovacím, je třeba odstranit;

1.3. konstatuje, že provozovatelé podniků nepovažují v současné době požadavky na udržitelnost za příležitost, ale spíše jsou pro ně složité a zatěžující, a proto doporučuje změnit přístup a používat srozumitelnější jazyk („základní pravidla udržitelnosti“);

1.4. za účinná východiska vedoucí k větší udržitelnosti považuje omezení potravinových ztrát a plýtvání potravinami, udržitelné získávání zdrojů, zlepšené obalové a logistické systémy, oběhové potravinové řetězce účinně využívající zdroje a také řešení v oblasti bioekonomiky;

1.5. zdůrazňuje v této souvislosti důležitou úlohu spotřebitele. Informační a vzdělávací opatření společně s transparentními postupy označování potravin umožní spotřebitelům vybrat si udržitelnější možnost ( 1 ) . Kromě toho by měla Evropská komise zavést také opatření na podporu cenové dostupnosti zdravých a udržitelně vyráběných, zpracovávaných a distribuovaných potravin;

1.6. vítá kodex chování EU pro odpovědnou podnikatelskou a marketingovou praxi. Většina zúčastněných stran považuje vypracování dobrovolného kodexu celkově za přínosný proces, který sblížil partnery v rámci potravinového řetězce. Tato iniciativa představuje výchozí bod a měla by i nadále sloužit jako platforma pro spolupráci v zájmu odpovědné a udržitelné obchodní praxe. EHSV zejména: — poukazuje na omezené možnosti dobrovolného přístupu a vyzývá k přijetí nařízení a dalších právních předpisů s cílem zajistit rychlý přechod k udržitelnosti; — doporučuje posílit kodex chování, pokud jde o sociální rozměr, kolektivní vyjednávání a sociální ochranu. Je nutné zapojit sociální partnery; — zdůrazňuje, že je třeba zavést spolehlivý postup, který by umožnil přezkoumat provádění kodexu chování v praxi, a sledovat, zda jsou jednotlivé závazky a prohlášení týkající se stanovených cílů plněny, či nikoli, protože ze zkušeností vyplývá, že pouze to, co se měří a sleduje, dospěje skutečně ke zdárnému konci. Celkově bude pro úspěch klíčové také větší zapojení občanské společnosti a sociální dialog; — bere na vědomí, že ke kodexu chování se zatím přihlásily především větší a nadnárodní podniky, a zdůrazňuje, že je třeba vytvořit příznivé prostředí, zejména pro malé a střední podniky, které bude podporovat a usnadňovat větší zapojení do agendy týkající se cílů udržitelného rozvoje. Zatímco větší podniky mají často svá vlastní oddělení zodpovědná za otázky udržitelnosti, zdá se, že malé a střední podniky mají často jen omezené zdroje a kapacity k tomu, aby začlenily udržitelnost do svého podnikání;

1.7. zdůrazňuje, že je důležité, aby členské státy urychleně provedly směrnici EU o nekalých obchodních praktikách a jiné podpůrné politiky, a podpořily tak udržitelnější a odolnější potravinové systémy ( 2 )

1.8. vítá iniciativu Evropské komise, jejímž cílem je vypracovat rámcové právní předpisy pro udržitelný potravinový systém EU a začlenit udržitelnost do všech politik souvisejících s potravinami ( 3 ) . K zajištění důvěryhodnosti a rovných podmínek je zjevně zapotřebí regulace a určité úrovně normalizace a harmonizace;

1.9. opakuje požadavek, aby Evropská komise zajistila soudržnost mezi různými odvětvovými politikami (mimo jiné v oblasti klimatu, životního prostředí, obchodu a hospodářské soutěže) ( 4 ) . Provozovatelé potravinářských podniků by tak mohli snáze činit udržitelná obchodní rozhodnutí. Zmíněný legislativní rámec by měl zajistit skutečně rovné podmínky;

1.10. opakuje své doporučení prozkoumat možnost zřízení mnohostranné a víceúrovňové Evropské rady pro politiku v oblasti potravin, která by mohla mimo jiné usnadnit zapojení občanské společnosti do monitorování kodexu chování;

1.11. zdůrazňuje, že udržitelnost je založena na třech hlavních pilířích, a to hospodářském, environmentálním a sociálním. Vzhledem k odlišným rámcovým podmínkám je třeba uznat, že univerzální přístup nebude fungovat. Rámcové právní předpisy by proto měly umožňovat a usnadňovat řešení, která by odpovídala konkrétním potřebám, např. prostřednictvím mechanismů sebehodnocení a srovnávání;

1.12. doporučuje snadno srozumitelný rámec založený na pravidlech, pokynech a pobídkách. Právní předpisy týkající se udržitelného financování (taxonomie), které se v současné době připravují, nesmí být příliš složité.

2. Úvod

2.1. Jedním z ústředních prvků Zelené dohody pro Evropu je strategie „Od zemědělce ke spotřebiteli“ ( 5 ) . Komplexně se zabývá problémy udržitelných potravinových systémů a uznává neoddělitelnou spojitost mezi lidským zdravím, zdravím společnosti a zdravím planety. Tato strategie má zásadní význam rovněž pro agendu Evropské komise v oblasti dosahování cílů udržitelného rozvoje OSN. EHSV je již řadu let jedním z nejaktivnějších zastánců komplexní politiky EU v oblasti potravin. Byl první evropskou institucí, která vyzvala k ucelenému přístupu ( 6 ) , a připravila tak půdu pro strategii „Od zemědělce ke spotřebiteli“.

2.2. Strategie „Od zemědělce ke spotřebiteli“ uznává, že zpracovatelé potravin, provozovatelé potravinářských služeb a maloobchodníci se podílejí na utváření trhu a ovlivňování stravovacích návyků spotřebitelů, a to tím, jaké druhy potravin vyrábějí, jaké dodavatele si vybírají, jaké výrobní metody používají a také jaké praktiky používají z hlediska balení, dopravy a marketingu. Aby je v tom Evropská komise podpořila, vypracovala kodex chování EU pro odpovědnou podnikatelskou a marketingovou praxi ( 7 ) společně s rámcem pro monitorování, který začal být uplatňován 5. července 2021.

2.3. Na mezinárodní úrovni předznamenal summit OSN o potravinových systémech ( 8 ) , který svolal generální- tajemník OSN v září 2021, význam udržitelných potravinových systémů pro nadcházející roky. Jeho cílem je zavést nová odvážná opatření, která změní způsob, jakým svět vyrábí a spotřebovává potraviny.

2.4. Pokud potravinářské podniky fungují v souladu s cíli udržitelného rozvoje a Pařížskou dohodou o změně klimatu, mohou výrazně přispět k udržitelnějším, spravedlivějším a bezpečnějším potravinovým systémům. Představitelé řady potravinářských podniků již v tomto směru podnikli důležité kroky, je však zapotřebí učinit mnohem více. Potřebné změny jsou složité a budou vyžadovat společné, komplexní a na spolupráci založené dlouhodobé strategie, do nichž se musí zapojit všichni aktéři v celém potravinovém řetězci i související odvětví.

2.5. Evropské rybářské a zemědělsko-potravinářské podniky a zemědělci se v souladu se Zelenou dohodou pro Evropu již snaží dosáhnout pokroku v oblasti udržitelnosti a nabízet spotřebitelům výrobky, které přispívají ke zdravému a udržitelnému stravování. Tato transformace vyžaduje investice a v některých případech i čas na to, aby bylo dosaženo výsledků. Jakmile budou stanoveny cíle, měly by mít podniky určitou volnost, aby si určily, jak mohou k jejich dosažení přispět, aniž by je zpochybnily. Nezbytná zelená transformace musí být navíc slučitelná s ekonomickou situací evropských občanů, zejména v období po krizi způsobené pandemií COVID-19.

2.6. Nedávno zveřejněná zpráva Společného výzkumného střediska ( 9 ) , ale i další studie vypracované v poslední době došly k závěru, že splnění cílů stanovených ve strategii „Od zemědělce ke spotřebiteli“ by mělo značný dopad na zemědělskou produkci v EU. Z těchto zjištění vyplývá, že při přípravě jakýchkoli legislativních návrhů v rámci zmíněné strategie je zapotřebí provést důkladné a vědecky podložené předběžné posouzení dopadů, které se zaměří na udržitelnost z hospodářského, sociálního a environmentálního hlediska. Klíčový význam pro podporu zemědělců v zájmu dosažení cílů stanovených ve strategii „Od zemědělce ke spotřebiteli“ bude mít odpovídající podpůrný rámec (zahrnující mimo jiné přístup k financování, inovacím a digitalizaci).

3. Hlavní oblasti činnosti

3.1. Podpora inovací a snazší přístup k inovacím pro malé a střední podniky

3.1.1. Výzkum a inovace mohou být užitečné, pokud jde o dosažení udržitelnějšího využívání vstupů a surovin (např. prostřednictvím přesného zemědělství, nových šlechtitelských postupů a lepšího využití agroekologických postupů), udržitelnější vnitřní postupy (např. využívání obnovitelné energie při výrobě, zpracování nebo dodávce potravin) a snížení externalit (např. prostřednictvím udržitelných obalů). Inovace jsou potřebné nejen v oblasti environmentální problematiky, ale také s ohledem na sociální aspekty (zdraví, pohlaví, dětská a nucená práce, bezpečnost a ochrana zdraví při práci, svoboda sdružování a kolektivní vyjednávání, mzdy a příjem umožňující důstojný život). Jsou také nutné, aby bylo možné dosáhnout v přijatelném časovém horizontu přiměřené míry návratnosti ( 10 )

3.1.2. Stejně jako technologické inovace mají i organizační a sociální inovace klíčový význam pro udržitelnější podnikání (úprava organizačních struktur a interních postupů například tím, že je větší pozornost věnována politikám zaměřeným na boj proti diskriminaci a na zajištění rovnosti) a pro budování nových vztahů se zúčastněnými stranami (např. pomocí digitálního marketingu). Pro podporu těchto inovací má zásadní význam digitalizace a rozvoj vnitřní organizační kultury. Udržitelnost je nutné začlenit také do organizačních a správních postupů.

3.1.3. Potravinářské podniky jsou často roztříštěné, malé a nedostatečně horizontálně a vertikálně integrované. Proto je pro ně obtížné získat přístup k inovačnímu ekosystému. K tomu, aby mohly podniky – včetně těch malých a středních – tento přístup získat a plně využít svůj vlastní inovační potenciál, jsou nezbytné veřejné investice do vodohospodářství, logistiky a digitální infrastruktury společně s větším objemem prostředků určených na výzkum a vývoj.

3.1.4. Kromě toho jsou nezbytné nové mechanismy, které by usnadnily vztah mezi podniky a inovačními centry a podporovaly spoluvytváření (např. živé laboratoře a majákové projekty), společně s novými funkcemi odborníků, kteří by mohli působit jako spojovací článek mezi podniky a výzkumnými a inovačními centry (jako jsou např. zprostředkovatelé inovací). Zásadní význam pro podporu těchto investic má úzká vzájemná souvislost mezi národními plány pro oživení a odolnost, ukazateli stanovenými pro evropské strukturální a investiční fondy a ukazateli cílů udržitelného rozvoje, která by měla být prioritou i do budoucna.

3.1.5. Díky partnerství mezi soukromým sektorem, institucemi, akademickou obcí a inovačními centry, rozšířenějšímu využívání spoluvytváření a větší pozornosti finančních institucí mohou vznikat plodné inovační ekosystémy. Taková partnerství mohou být užitečná také pro podporu místních inovací, jež se vzhledem k důrazu, který spotřebitelé kladou na to, aby produkce a zpracování potravin byly propojeny s místním prostředím a kulturou, mohou obzvláště dobře uplatnit v oblasti potravinových systémů. Inovativní a úspěšné podniky mohou hrát významnou úlohu jakožto příklady nových udržitelných řešení a také pro podporu šíření osvědčených postupů mezi hospodářskými subjekty.

3.2. Podpora oběhových potravinových řetězců účinně využívajících zdroje a posílení bioekonomiky

3.2.1. Optimalizované oběhové potravinové řetězce účinně využívající zdroje budou hrát důležitou úlohu při přechodu na udržitelnější potravinové systémy. Toho je možné dosáhnout mnoha způsoby, z nichž lze jmenovat například efektivní využívání přírodních zdrojů, omezování odpadu, recyklovatelné, opakovaně použitelné a kompostovatelné obaly nebo upuštění od používání jednorázových plastových výrobků. Dobrou síť pro inspiraci, inovativní nápady a řešení v této oblasti poskytuje Evropská platforma zainteresovaných stran pro oběhové hospodářství ( 11 )

3.2.2. Oběhová bioekonomika představuje přístup, který je prospěšný pro všechny strany ( 12 ) . Zhodnocování a opětovné využívání biomasy zvyšuje udržitelnost výroby a může vést ke vzniku nových podnikatelských příležitostí a nových zdrojů příjmů pro zemědělce, rybáře a celý potravinový systém. Z tohoto důvodu je třeba věnovat velkou pozornost celému cyklu nakládání s biomasou (výroba, zpracování, zhodnocení a opětovné použití, vytváření výrobních řetězců s více výstupy souvisejících s oblastí medicíny, materiály, biorafinerie a energetika, vytvoření trhu pro výstupy). Do tohoto procesu je zapojena řada aktérů, a to nejen zemědělců, rybářů, zpracovatelů potravin a maloobchodníků, ale také občanů, místních orgánů, lesníků, podniků zabývajících se nakládáním s odpady nebo kompostováním, technologů, inovátorů a energetických společností.

3.3. Udržitelné získávání zdrojů

3.3.1. Přední potravinové řetězce by měly i nadále podporovat ekologicky, sociálně a ekonomicky udržitelné postupy mezi dodavateli. V tomto ohledu může být užitečný uplatňovat přístup založený na náležité péči. Přední podniky by měly jít příkladem a zavázat se k udržitelnému získávání zdrojů, které by mělo být součástí jejich systému řízení ( 13 ) . Měly by také posoudit skutečný a potenciální dopad svého řetězce získávání zdrojů a stanovit související cíle. Za tímto účelem by měly určit metodiku (včetně ukazatelů, referenčních hodnot a cílů) pro měření výkonnosti hodnotového řetězce a zajistit, aby byla v souladu s mezinárodně uznávanými normami. Měly by také řádně zveřejňovat plánované cíle a dosažené výsledky.

3.3.2. Evropská komise se zavázala podporovat udržitelné potravinové systémy v Evropě i na mezinárodní úrovni. Toho lze dosáhnout pouze v případě, že legislativní rámec vytvoří skutečně rovné podmínky mezi podniky z EU, které produkují udržitelné potraviny, a podniky ze třetích zemí, a umožní tak odolnou a udržitelnou produkci stojící na stabilním základě. Obchodní politika EU musí zajistit, aby dovážené produkty splňovaly přísné evropské normy z hlediska sociální a environmentální udržitelnosti. Zásadní význam pro zajištění rovných podmínek mezi vnitřním trhem a dovozem, ochranu konkurenceschopnosti ( 14 ) evropských výrobců udržitelných potravin a zajištění spravedlivého příjmu mají obchodní dohody.

3.4. Úloha dobře koncipovaných dodavatelských řetězců: zlepšení obalových a logistických systémů v zájmu dosažení cílů klimatické neutrality

3.4.1. V souvislosti s převážně globálními dodavatelskými řetězci je místní získávání zdrojů, a to i prostřednictvím různorodých dodavatelů, důležité pro snížení dopadu potravinových hodnotových řetězců na životní prostředí, a to mj. z hlediska logistiky. Zároveň podporuje místní ekonomiky. V důsledku pandemie COVID-19 jsou místní potraviny stále více vnímány jako synonymum kvality a spotřebitelé se na tento aspekt více zaměřují. Lepší rovnováha mezi dováženými a místně vyráběnými potravinami se navíc by navíc mohla být vhodnou strategií k posílení stability a odolnosti potravinových systémů.

3.4.2. Udržitelné obaly spočívají v používání biologicky rozložitelných a opakovaně použitelných materiálů, což podporuje recyklaci mezi spotřebiteli. Nové objevy v chemickém průmyslu a jejich začlenění do obchodních postupů vedou k inovativním řešením environmentálních problémů. Existují již skupiny zcela biologicky rozložitelných a kompostovatelných bioplastů, které jsou vyráběny ze zemědělské biomasy, což vytváří úplně uzavřený oběh. Biologicky rozložitelné materiály přispívají někdy i k delší trvanlivosti, a mají tak ještě větší přidanou hodnotu.

3.4.3. Snížení nepřímých emisí z potravinového řetězce lze dosáhnout také přechodem na nízkoemisní logistická vozidla, vytvořením účinnějších, lépe organizovaných a případně kratších dodavatelských řetězců, podporou místních obchodů s potravinami, rozšířenější digitalizací a zlepšením logistické infrastruktury.

3.5. Podpora vzdělávání a transparentního označování

3.5.1. Důležitým předpokladem pro dosažení udržitelnějších potravinových systémů je zodpovědnější spotřeba a větší pozornost ze strany orgánů veřejné správy, podniků a spotřebitelů věnovaná udržitelnému a zdravému stravování, například středomořské stravě ( 15 ) . Svou úlohu sehraje také lepší pochopení ekologických vztahů a „hodnoty potravin“: dopadu potravinových ztrát a plýtvání potravinami, úlohy regionálních hospodářských kruhů, dopravní logistiky, významu pro strategickou potravinovou soběstačnost atd.

3.5.2. Zásadní význam pro podporu takové změny mají vzdělávací systémy ( 16 ) . Významnou úlohu mohou hrát také potravinářské podniky, pokud se zaváží vzdělávat spotřebitele, a zejména děti, pokud jde o význam udržitelné produkce a spotřeby potravin. Musí i nadále pokračovat ve svém úsilí o udržitelnější a zdravější výrobky ( 17 ) . Měly by také přijmout kodexy chování pro odpovědnou marketingovou praxi. Potravinářské podniky mohou také podporovat zdravý a udržitelný životní styl prostřednictvím svých značek, marketingových kampaní, sociálních médií, závodních jídelen a zásad firemní komunikace. Při označování výrobků by se mělo poukázat na přínos každého výrobku ke zdravému a udržitelnému stravování. V této souvislosti by transparentní rámec označování potravinářských výrobků pomohl spotřebitelům činit při nakupování fundovanější a udržitelnější rozhodnutí.

3.6. Přehodnocení financování

3.6.1. Finanční instituce musí analyzovat potravinové systémy z hledisek, která jsou v souladu se specifickými rysy tohoto odvětví. Potravinářské podniky nelze posuzovat podle stejných kritérií jako ostatní odvětví, jak tomu bylo po dlouho dobu, protože přístup k úvěrům a návratnost investic neodráží dlouhodobá kritéria udržitelnosti. Je to o to důležitější, vezmeme-li v úvahu průměrnou velikost potravinářských podniků a rostoucí význam udržitelnosti. Pro malé a střední podniky je ještě obtížnější získat přístup k financování a podávat zprávy o výsledcích dosažených v oblasti udržitelnosti.

3.6.2. Pokud jde o udržitelné financování pro malé a střední podniky, je třeba zdůraznit, že byrokratická a složitá technická screeningová kritéria používaná pro účely taxonomie by mohla představovat překážku pro podniky – zejména ty malé a střední –, aby se vydaly cestou udržitelnosti nebo aby v ní pokračovaly.

3.7. Zaměření na malé podniky

3.7.1. Rámce v oblasti odpovědnosti a monitorovací mechanismy jsou obvykle nastaveny podle velkých podniků. Platí to i v oblasti udržitelnosti.

3.7.2. Evropské potravinové systémy tvoří převážně malé a střední podniky. To znamená, že potravinářské podniky potřebují v přechodné fázi podporu ad hoc Ta zahrnuje zavedení nástrojů pro sebehodnocení, podporu vytváření sítí mezi podniky, vzdělávací programy v oblasti podnikání a udržitelnosti, vytváření komunit pro sdílení praktických postupů, propagaci osvědčených postupů, snazší přístup k inovačním ekosystémům, fiskální a finanční pobídky pro růst a snazší přístup na trhy a k informacím o trhu.

3.7.3. Poskytování podpory a poradenství, a to i pokud jde o hardwarové a softwarové informační technologie, může podpořit rozvoj a konsolidaci malých a středních podniků v dodavatelském řetězci a lepší začlenění cílů udržitelného rozvoje do jejich strategií.

3.8. Referenční srovnávání: sebehodnocení, monitorování, zapojení, dialog

3.8.1. Každý podnik potřebuje nástroje sebehodnocení, aby dosáhl souladu s Agendou 2030. Je třeba, aby takové nástroje podporovaly podniky všech velikostí, aniž by penalizovaly ty nejmenší.

3.8.2. V případě větších podniků jsou zapotřebí komplexnější a standardizovanější přístupy, které umožní srovnávání. Menším podnikům je třeba zajistit podporu ad hoc . Vzhledem ke zvláštnostem tohoto odvětví má zásadní význam úzký dialog mezi různými aktéry v potravinovém systému (podniky, institucemi, investory, spotřebiteli, inovátory, investory).

3.9. Zapojení občanů

3.9.1. Vzhledem k sociální úloze potravin a jejich vlivu na environmentální a sociální udržitelnost by měly při stanovování politik na evropské, vnitrostátní a regionální úrovni a také strategií podniků probíhat konzultace s občany. Zapojení občanů je obzvláště důležité na místní úrovni, aby se potraviny úzce propojily s životem ve městech a regionech ( 18 ) . K dosažení tohoto cíle přispívají také místní politiky v oblasti potravin, které mohou k potravinám přistupovat uceleně, využívat místní specifika a stimulovat iniciativy v oblasti spoluvytváření.

3.9.2. Na příkladu programu LEADER ( 19 ) je patrné, že místní akční skupiny mohou v tomto ohledu účinně přispět. Zřízení rad pro politiku v oblasti potravin je dalším příkladem, který ukazuje, že zapojení občanů vede k udržitelnějším řešením.

4. „Základní pravidla udržitelnosti“ (20) – nalezení správného jazyka pro komunikaci o udržitelnosti při zavádění cílů udržitelného rozvoje v potravinářském průmyslu

4.1. Spotřebitelé, široká veřejnost, regulační orgány, investoři, tvůrci politik a občanská společnost – ti všichni žádají potravinářské podniky, aby zlepšily svou výkonnost z hlediska udržitelnosti. Udržitelnost představuje pro podniky také dobrou tržní příležitost. Nejde tedy o to, zda sladit potravinářský průmysl s Agendou 2030 a Pařížskou dohodou o klimatu, ale o to, jak toho dosáhnout.

4.2. Zatím však není snadné tuto výkonnost posoudit, neboť v potravinářském odvětví neexistuje jediný komplexní ukazatel udržitelnosti. Jedno řešení navíc není vhodné pro všechny, protože při formálním přístupu k udržitelnosti se jednotlivá pododvětví liší a důležitá je i velikost podniku. Menší podniky proto spatřují v udržitelnosti možný zdroj další administrativní zátěže, místo aby ji považovaly za příležitost.

4.3. Vzhledem k obtížím při hledání přesných opatření, která by umožnila sladění s cíli udržitelného rozvoje, se hodnocení v současné fázi zaměřují spíše na komplexnost prováděných procesů a na míru zveřejňování než na konkrétní výsledky. Sebehodnocení v každém případě pomáhá podniku najít oblasti pro zlepšení jak z hlediska jeho sladění s cíli udržitelného rozvoje, tak z hlediska jeho systémů plánování. Pomáhá také šířit kulturu udržitelnosti uvnitř podniku.

4.4. Po naplánování cílů by potravinářské podniky měly stanovit soudržné ukazatele, referenční hodnoty a konkrétní cíle v oblasti udržitelnosti, kterých má být dosaženo v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, a definovat postupy pro zveřejňování výsledků. Vzhledem k rozdílům mezi rámci odpovědnosti však stále není snadné srovnávat stanovené cíle a související postupy měření.

4.5. Pokud jde zejména o malé a střední podniky, mělo by být sebehodnocení prováděno konstruktivním způsobem s cílem seznámit lidi se „základy udržitelnosti“, nikoli stanovit referenční hodnoty.

4.6. Podniky by také měly do svých systémů správy a řízení zapracovat flexibilní referenční hodnoty a cíle v oblasti udržitelnosti. Bez odkazů na cíle udržitelnosti v rozpočtových cyklech, bez klíčových ukazatelů výkonnosti, monitorovacích mechanismů a kariérního postupu je velmi obtížné zlepšit výkonnost v oblasti udržitelnosti. Zapracovat tyto aspekty není snadný úkol, zejména pro malé a střední podniky. Zároveň ale představuje dobrou příležitost, jak tyto systémy přezkoumat a posílit.

4.7. Podniky, které se úspěšně angažují v oblasti udržitelnosti, by měly propagovat své osvědčené postupy. Lze tak ukázat, že pro potravinářské podniky, a zejména malé a střední podniky, je možné i výhodné podnikat udržitelným způsobem, což může motivovat další podniky k tomu, aby následovaly jejich příkladu. Současně to může podniku přinést velké zviditelnění a cenné tržní příležitosti.

4.8. Síť řešení pro udržitelný rozvoj (SDSN) provedla v rámci své iniciativy s názvem Fixing the Business of Food ( 21 ) (Úprava podmínek v oblasti obchodu s potravinami) důkladnou analýzu nejrozšířenějších celosvětových norem, rámců a iniciativ v oblasti udržitelnosti a vymezila rámec pro analýzu založený na čtyřech pilířích stanovených pro podniky v zájmu sladění s cíli udržitelného rozvoje. Těmito pilíři jsou: — výrobky a strategie, které podporují zdravé a udržitelné stravování, — udržitelné obchodní činnosti a vnitřní postupy, — udržitelné dodavatelské a hodnotové řetězce, — náležité firemní občanství.

4.9. Každý pilíř je rozdělen na několik různých témat. Tato témata jsou výsledkem iterativního procesu zahrnujícího výzkum na základě zpráv o udržitelnosti hlavních globálních potravinářských podniků, četné interakce s velkými, středními a malými podniky a sdruženími (formou rozhovorů, workshopů a průzkumů) a analýzu osvědčených postupů v oblasti udržitelnosti.

4.10. Tento rámec vedl k vytvoření nástroje na sebehodnocení, který mohou podniky použít k nalezení oblastí, kde je zapotřebí dosáhnout zlepšení.

4.11. Iniciativa Fixing the Business of Food je také základem digitální platformy, která zdůrazňuje osvědčené postupy. Rámec v podobě čtyř pilířů nabízí konkrétní příklady cílů, úkolů, ukazatelů a referenčních hodnot konkrétně vybraných pro potravinářské podniky v souladu s Agendou 2030. Kromě toho může podnikům pomoci se stanovením jejich klíčových ukazatelů výkonu, investorům se sledováním opatření a pokroku potravinářských podniků a těm, kteří vypracovávají zprávy o udržitelnosti, s jejich přípravou. Vzhledem ke zvláštnostem konkrétních pododvětví byl rámec upraven pro malé zemědělské podniky, podniky v oblasti akvakultury a výrobce vína.

5. Rámec politiky pro sladění potravinářských podniků s cíli udržitelného rozvoje

5.1. EHSV vítá kodex chování EU pro odpovědnou podnikatelskou a marketingovou praxi jako důležitý prvek pro provádění strategie „Od zemědělce ke spotřebiteli“. Většina zúčastněných stran považuje vypracování dobrovolného kodexu celkově za přínosný proces, který sblížil partnery v rámci potravinového řetězce. Tato iniciativa představuje výchozí bod a měla by i nadále sloužit jako platforma pro spolupráci v zájmu odpovědné a udržitelné obchodní praxe.

5.2. EHSV však mj. na základě zpětné vazby od podniků a zúčastněných stran upozorňuje na omezení tohoto dobrovolného přístupu a zdůrazňuje, že je třeba přijmout regulační a právní opatření, která zajistí rychlý přechod k udržitelnosti. To zahrnuje také přezkum pravidel hospodářské soutěže s cílem dále podporovat spolupráci a udržitelnost v celém dodavatelském řetězci.

5.3. Kromě toho EHSV zdůrazňuje, že kodex chování má slabiny, pokud jde o sociální rozměr, a vyjadřuje politování nad tím, že v něm není ani zmínka o kolektivním vyjednávání. Sociální dialog je velmi důležitý a sociální partneři by měli být zapojeni v rámci celého řetězce. Přechod k udržitelnosti by měl mít pozitivní dopad rovněž na mzdy a pracovní podmínky.

5.4. Kodex neobsahuje ani opatření zaměřená na zvýšení cenové dostupnosti zdravých a udržitelných potravin. Cenová dostupnost zdravých a udržitelných potravin by spotřebitelům pomohla při osvojení si zdravého a udržitelného stravování.

5.5. Kodex chování postrádá spolehlivý mechanismus pro sledování, který by umožnil posoudit vhodnost, provádění a dopad přijatých závazků. Je třeba stanovit spolehlivý postup pro přezkum provádění kodexu chování v praxi, aby bylo možné sledovat, zda jsou jednotlivé závazky a prohlášení týkající se stanovených cílů plněny, či nikoli. Ze zkušeností vyplývá, že pouze to, co se měří a sleduje, dospěje skutečně ke zdárnému konci. Celkově bude pro úspěch klíčové také větší zapojení občanské společnosti (sociální dialog). Mnohostranná a víceúrovňová Evropská rada pro politiku v oblasti potravin, jak ji EHSV navrhoval v předchozích stanoviscích ( 22 ) , by mimo jiné mohla usnadnit zapojení občanské společnosti do sledování provádění kodexu chování.

5.6. Ke kodexu chování se zatím přihlásily hlavně větší a nadnárodní podniky. K tomu, aby se malé a střední podniky staly prioritou politik EU v oblasti potravin, je zapotřebí vytvořit příznivé prostředí, které je podpoří v tom, aby se zapojily do plnění agendy udržitelného rozvoje, a umožní jim vyvíjet v tomto směru intenzivnější úsilí. Zatímco větší podniky mají často svá vlastní oddělení zodpovědná za otázky udržitelnosti, zdá se, že malé a střední podniky mají často jen omezené zdroje a kapacity k tomu, aby začlenily udržitelnost do svého podnikání.

5.7. EHSV poukazuje na závěry svých předchozích stanovisek, v nichž vyzval k vytvoření spravedlivějšího potravinového řetězce a uznal, že potravinový řetězec funguje v celé Evropě mimořádně dobře a každý den zajišťuje všem občanům přístup k vysoce kvalitním potravinám. Urychlené provedení směrnice EU o nekalých obchodních praktikách a dalších podpůrných politik ze strany členských států je nezbytné pro podporu udržitelnějších a odolnějších potravinových systémů ( 23 )

5.8. Komise nedávno přijala plán na vytvoření legislativního rámce pro udržitelný potravinový systém EU, díky němuž má být udržitelnost začleněna do všech politik souvisejících s potravinami ( 24 ) , jak stanoví strategie „Od zemědělce ke spotřebiteli“. EHSV vítá tuto iniciativu jako krok správným směrem, protože je zjevně zapotřebí regulace a určité úrovně normalizace a harmonizace, aby byla zajištěna důvěryhodnost a rovné podmínky. Připomíná přitom své doporučení, že je zapotřebí podporovat komplexní potravinovou politiku EU.

V Bruselu dne 9. prosince 2021. Předsedkyně Evropského hospodářského a sociálního výboru Christa SCHWENG

(1) Stanovisko EHSV Podpora zdravého a udržitelného stravování v EU (Úř. věst. C 190, 5.6.2019, s. 9).

(2) Stanovisko EHSV Směrem ke spravedlivému potravinovému řetězci (Úř. věst. C 517, 22.12,2021, s. 38).

(3) Nová iniciativa týkající se udržitelného potravinového systému EU.

(4) Stanovisko EHSV Směrem ke strategii EU pro udržitelnou spotřebu (Úř. věst. C 429, 11.12.2020, s. 51).

(5) Strategie „Od zemědělce ke spotřebiteli“.

(6) Stanovisko EHSV Příspěvek občanské společnosti k vypracování komplexní politiky EU v oblasti potravin (Úř. věst. C 129, 11.4.2018, s. 18).

(7) Code of Conduct for Responsible Business and Marketing Practices (Kodex chování pro odpovědnou podnikatelskou a marketingovou praxi).

(8) Summit OSN o potravinových systémech.

(9) Zpráva Společného výzkumného střediska Modelling environmental and climate ambition in the agricultural sector with the CAPRI model (Modelování environmentálních a klimatických ambicí v zemědělství pomocí modelu CAPRI).

(10) Mezi příklady osvědčených postupů inovací patří: společnost Irritec, jeden ze světových lídrů v odvětví inteligentního zavlažování; společnost Micronizzazione Innovativa SRL, inovativní start-up, který vyrábí inovativní produkt podporující zadržování vody a rychlý růst rostlin; společnost Igloo, inovativní start-up, který se zaměřuje na vývoj nových technologií na podporu zemědělství (hydroponie); společnost Agrorobotica, která se zabývá přesným zemědělstvím.

(11) ECESP.

(12) Stanovisko EHSV Biohospodářství – příspěvek k dosažení cílů EU v oblasti klimatu a energetiky a cílů OSN týkajících se udržitelného rozvoje (Úř. věst. C 440, 6.12.2018, s. 45).

(13) Příkladem osvědčeného postupu je i společnost Unilever, která má interní politiku k zajištění udržitelného získávání zdrojů od svých dodavatelů.

(14) „Aby byla komplexní evropská politika v oblasti potravin skutečně relevantní pro evropské spotřebitele, [je] nezbytné, aby potraviny vyrobené udržitelným způsobem v EU byly konkurenceschopné. To znamená, že evropský zemědělsko-potravinářský průmysl bude schopen dodávat spotřebitelům potraviny za ceny, které zahrnují dodatečné náklady související mj. s kritérii udržitelnosti, dobrých životních podmínek zvířat, bezpečnosti potravin a výživy, ale i spravedlivý příjem pro zemědělce, a zároveň si zachová své postavení volby, již upřednostňuje převážná většina spotřebitelů.“ Stanovisko Příspěvek občanské společnosti k vypracování komplexní politiky EU v oblasti potravin, odstavec 5.8. (Úř. věst. C 129, 11.4.2018, s. 18).

(15) Stanovisko EHSV Podpora zdravého a udržitelného stravování v EU (Úř. věst. C 190, 5.6.2019, s. 9).

(16) Stanovisko EHSV Podpora zdravého a udržitelného stravování v EU (Úř. věst. C 190, 5.6.2019, s. 9).

(17) Stanovisko EHSV Podpora zdravého a udržitelného stravování v EU (Úř. věst. C 190, 5.6.2019, s. 9).

(18) Stanovisko EHSV Příspěvek občanské společnosti k vypracování komplexní politiky EU v oblasti potravin (Úř. věst. C 129, 11.4.2018, s. 18) a stanovisko EHSV „Od zemědělce ke spotřebiteli“ – udržitelná potravinová strategie (Úř. věst. C 429, 11.12.2020, s. 268).

(19) https://enrd.ec.europa.eu/leader-clld_en.

(20) „Základní pravidla udržitelnosti“ (z angl. Grammar of Sustainability) je pojem, který vymyslel Elliot M. Tretter ve své knize Shadows of a Sunbelt City.

(21) Fixing the business of food.

(22) Stanovisko EHSV Příspěvek občanské společnosti k vypracování komplexní politiky EU v oblasti potravin (Úř. věst. C 129, 11.4.2018, s. 18) a stanovisko EHSV „Od zemědělce ke spotřebiteli“ – udržitelná potravinová strategie (Úř. věst. C 429, 11.12.2020, s. 268).

(23) Stanovisko EHSV Směrem ke spravedlivému potravinovému řetězci (Úř. věst. C 517, 22.12.2021, s. 38).

(24) Nová iniciativa týkající se udržitelného potravinového systému EU.