Zvláštní zpráva Pomoc EU  
TuniskuCS 2017  č. 03
1977 - 2 017
EVROPSKÝ ÚČETNÍ DVŮR  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Lucemburk  
LUCEMBURSKO
Tel.: +352 4398-1
Dotazy: eca.europa.eu/cs/Pages/ContactForm.aspx
Internetová stránka: eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditors
Mnoho doplňujících informací o Evropské unii je k dispozici na internetu.  
Můžete se s nimi seznámit na portálu Europa (http://europa.eu).
Lucemburk: Úřad pro publikace Evropské unie, 2017
Print ISBN 978-92-872-7010-8 ISSN 1831-0788 doi:10.2865/450504 QJ-AB-17-002-CS-C
PDF ISBN 978-92-872-6995-9 ISSN 1977-5628 doi:10.2865/368229 QJ-AB-17-002-CS-N
EPUB ISBN 978-92-872-6954-6 ISSN 1977-5628 doi:10.2865/79089 QJ-AB-17-002-CS-E
© Evropská unie, 2017
Reprodukce povolena pod podmínkou uvedení zdroje.
Pomoc EU  
Tunisku
(podle čl. 287 odst. 4 druhého pododstavce SFEU)Zvláštní zprávaCS 2017  č. 03
02
 Auditní tým
Účetní dvůr ve svých zvláštních zprávách informuje o výsledcích auditů výkonnosti a auditů souladu s předpisy zaměře -
ných na konkrétní oblasti rozpočtu či témata z oblasti řízení. EÚD vybírá a koncipuje tyto auditní úkoly tak, aby byl jejich 
dopad co nejvyšší, a zohledňuje přitom rizika pro výkonnost a zajištění souladu s předpisy, objem příslušných příjmů či 
výdajů, očekávaný vývoj, politické zájmy a zájem veřejnosti.
Tento audit výkonnosti provedl auditní senát III, který odpovídá za audit výdajové oblasti v rámci vnější činnosti, bez -
pečnosti a práva. Členem odpovědným za zprávu je předsedající tohoto senátu Karel Pinxten. Při vypracování zprávy mu 
podporu poskytovali vedoucí jeho kabinetu Gerard Madden, vyšší manažer Alejandro Ballester Gallardo, vedoucí úkolu 
Nikolaos Zompolas a auditoři Thomas Haellstrom, Erika Sovegesová a Nicola Berloco.
Zleva doprava:  Karel Pinxten, Alejandro Ballester Gallardo, Nikolaos Zompolas, Gerard Madden,  
Erika Sovegesová, Nicola Berloco, Thomas Haellstrom.

03
 Obsah
Bod
 Zkratky
I - VIII Shrnutí
1 - 11 Úvod
1 - 6 Situace v zemi
7 - 8 Rámec spolupráce EU
9 - 11 Financování rozvoje
12 - 15 Rozsah a koncepce auditu
16 - 61 Připomínky
16 - 28 ESVČ a Komise se zabývaly většinou klíčových výzev, měly k tomu dostatek dodatečných 
prostředků a svůj postup koordinovaly s hlavními dárci, pomoc však nebyla dostatečně zacílena
17 - 22 Finanční prostředky byly výrazně navýšeny, aby pokryly naléhavé potřeby
23 - 25 Finanční prostředky se rozdělovaly mezi příliš mnoho oblastí
26 - 28 Opatření EU byla dobře koordinována s hlavními dárci, společného programování s členskými státy ale 
nebylo dosaženo
29 - 61 Opatření EU Tunisku výrazně pomohla, provádění programů Komisí však mělo nedostatky
30 - 44 Obecná rozpočtová podpora byla vyplacena rychle, ale její podmínky byly příliš flexibilní
45 - 47 Úvěr makrofinanční pomoci poskytl navzdory zpožděním a nízké míře úhrad cenný přístup k financování
48 - 54 Programy odvětvové rozpočtové podpory byly relevantní, ale chyběla jim věrohodná strategie
55- 61 Projekty se zaměřily na relevantní problémy, ale zpožďovaly se a měly koncepční nedostatky
04 Obsah 
62- 73 Závěry a doporučení
 Příloha I — Seznam programů rozpočtové podpory a makrofinanční pomoci
 Příloha II — Seznam projektů
 Odpovědi Komise a ESVČ
05
 Zkratky
ADB : Africká rozvojová banka ( African Development Bank )
AFD : Francouzská rozvojová agentura ( Agence française de développement )
BSP : Programy rozpočtové podpory ( Budget Support Programmes )
CRIS : Společný informační systém pro oblast vnějších vztahů ( Common Relex Information System )
EBRD : Evropská banka pro obnovu a rozvoj ( European Bank for Reconstruction and Development )
EIB: Evropská investiční banka
ENI : Evropský nástroj sousedství ( European Neighbourhood Instrument )
ENPI : Evropský nástroj sousedství a partnerství ( European Neighbourhood and Partnership Instrument )
ESVČ : Evropská služba pro vnější činnost
EUD : Delegace Evropské unie
MFA : Makrofinanční pomoc ( Macro-Financial Assistance )
MMF : Mezinárodní měnový fond
NIF: Investiční nástroj sousedství ( Neighbourhood Investment Facility )
NOP : Národní orientační program
PAR : Program podpory obnovy ( Programme d’Appui à la Relance )
PEFA : Veřejné výdaje a finanční odpovědnost ( Public Expenditure and Financial Accountability )
SPRING : Podpora pro partnerství, reformy a růst podporující začlenění ( Support for Partnership, Reforms and Inclusive 
Growth )
SSF : Jednotný rámec podpory ( Single Support Framework )
06
 Shrnutí
I
Tuniská „jasmínová revoluce“ z ledna 2011 se považuje za první z řady povstání tzv. arabského jara. Od té doby, 
kterou charakterizovala politická nestabilita, sociální nepokoje a teroristické útoky, učinilo Tunisko v politickém pře -
chodu k demokracii výrazný pokrok. EU poskytla Tunisku značnou politickou a finanční podporu, aby mu pomohla 
vyrovnat se s novými výzvami. V období 2011–2015 přidělila na bilaterální pomoc Tunisku částku 1,3 miliardy EUR.
II
Zkoumali jsme, zda pomoc EU poskytnutá Tunisku po revolučních událostech z jara 2011 byla dobře vynaložena. 
Dospěli jsme k závěru, že peníze byly obecně vydány dobře, neboť v porevolučním období výrazně přispěly 
k přechodu k demokracii a ekonomické stabilitě Tuniska. Komisí zajišťovaná správa pomoci však vykazovala řadu 
nedostatků.
III
Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) a Komise reagovaly rychle nabídkou finanční pomoci k řešení dvou 
hlavních výzev: hospodářské krize a přechodu k demokracii. Zjistili jsme, že Komise se snaží zabývat se příliš mnoha 
oblastmi, což ve výsledku vede k tomu, že možný dopad její pomoc se rozmělňuje a řízení četných opatření je 
obtížné. Opatření EU byla dobře koordinována s hlavními dárci a s orgány a útvary EU, společného programování 
s členskými státy ale nebylo dosaženo.
IV
EU poskytovala finanční prostředky v různé formě: jako obecnou a odvětvovou rozpočtovou podporu, makrofi -
nanční pomoc nebo financováním samostatných projektů.
07 Shrnutí 
V
Značný objem prostředků byl rychle převeden prostřednictvím čtyř velkých programů rozpočtové podpory 
a pomohl tuniským protějškům formovat reformní agendu. Podmínky úhrad byly nicméně až příliš pružné a snížily 
motivaci partnera přijímat opatření uvedená v dohodách o financování. Od roku 2010 se neprovádělo posouzení 
veřejných výdajů a finanční odpovědnosti (PEFA), které by mohlo být nezpochybnitelným testem skutečného 
pokroku reforem v sektoru veřejných financí. Očekává se, že nové posouzení PEFA bude dokončeno v březnu 2017.
VI
Pomalá realizace byla hlavním nedostatkem, který byl u úvěru makrofinanční pomoci i většiny odvětvové rozpoč -
tové podpory a projektů běžný. Úvěr makrofinanční pomoci pomohl Tunisku získat přístup k financování za přízni -
vých podmínek. Odvětvová rozpočtová podpora byla poskytnuta třem odvětvím, dvě z nich však neměla věrohod -
nou strategii. Jak u odvětvové rozpočtové podpory, tak u projektů jsme zjistili případy, kdy cíle opatření nebyly ani 
konkrétní, ani měřitelné.
VII
Tuniské orgány zavedly určité významné reformy, jejich tempo však bylo velmi pomalé. Důvodem pomalé realizace 
byly především četné změny ve vládě a počet a význam výzev. Komise se zavázala, že bude Tunisku při zvládání 
těchto výzev i nadále poskytovat podporu, a to jak politickou, tak finanční.
VIII
Zpráva stanoví řadu doporučení na zlepšení plánování pomoci a řízení opatření EU.
08
 Úvod
Situace v zemi
01 
Tunisko je severoafrická země spadající do kategorie zemí s nižšími středními pří -
jmy. V roce 2015 mělo 11 milionů obyvatel a hrubý národní důchod na hlavu činil 
3 970 USD1. Po 23 letech u moci byl v lednu 2011 prezident Zine El Abidine Ben Ali 
svržen tuniskou revolucí, také známou jako „jasmínová revoluce“. Ta je považová -
na za první z povstání, jež se souhrnně označují za arabské jaro.
02 
Ze zemí, které si prošly arabským revolučním jarem, je Tunisko zemí, v níž poli -
tická transformace pokročila nejvíce. V uplynulých čtyřech letech přijalo novou 
ústavu a uspořádalo troje svobodné a spravedlivé volby. V roce 2015 byla udě -
lena2 Kvartetu pro národní dialog Nobelova cena za mír „za rozhodný příspěvek 
k budování pluralitní demokracie v Tunisku po Jasmínové revoluci z roku 2011“.
03 
Po roce 2011 prošla země obdobím výrazné nejistoty, sociálních nepokojů a úto -
ků na civilní cíle ozbrojenými radikály. V tomto období se snažila o zachování 
krátkodobé makroekonomické stability tváří v tvář obtížné mezinárodní ekono -
mické situaci a nárůstu chaosu v regionu.
04 
Posílení hospodářské aktivity je jednou z nejvýznamnějších výzev Tuniska, sou -
časně je to i předpoklad udržitelného řešení hlavních socioekonomických problé -
mů země, zejména vysoké nezaměstnanosti a nerovností mezi regiony. V první 
dekádě tohoto století Tunisko hospodářsky rostlo v průměru o 4,4 %, v revoluč -
ním roce 2011 se ale míra růstu snížila o 1,9 %. Celková míra nezaměstnanosti je 
vysoká. Poté, co v roce 2011 stoupla na 19 %, se situace zlepšila, když nezaměst -
nanost v roce 2015 klesla na 15 %. Zejména mezi ženami (23 %), mladými absol -
venty (67 %) a mladými lidmi obecně (35 %) se však pohybuje na vysoké úrovni3.
05 
Tunisko se potýká s problémy, které souvisejí s nedostatečnou institucionální 
kapacitou, nadměrnou centralizací rozhodování a korupcí. Na indexu vnímání 
korupce organizace Transparency International bylo Tunisko v roce 2015 přibližně 
uprostřed na 76. místě ze 1744. Zpráva organizace Projekt světové spravedlnosti 
(World Justice Project ) Index právního státu ( Rule of Law Index ) 2015 řadí Tunisko 
celkově na 43. místo a hodnotí je jako jednu z nejlepších zemí v regionu.1 Světová banka, Světová 
datová banka, rozvojové 
ukazatele.
2 Kvartet pro národní dialog 
vznikl v roce 2013 a zahrnuje 
čtyři organizace tuniské 
občanské společnosti: Tuniský 
generální svaz práce, Tuniskou 
konfederaci průmyslu, 
obchodu a řemesel, Tuniskou 
ligu na obranu lidských práv 
a Tuniskou advokátní komoru.
3 Mezinárodní měnový fond, 
Žádost o prodloužení režimu 
v rámci rozšířené finanční 
facility ( Request for an extended 
arrangement under the 
extended Fund Facility ), 
květen 2016.
4 Hodnocení transparentnosti 
Tuniska se snížilo z 41 v roce 
2012 a 2013, na 40 v roce 2014 
a 38 v roce 2015.
09 Úvod 
06 
Bezpečnost se v rostoucí míře stává velkou výzvou. Po střetech se salafisty (2012) 
a politických vraždách (2013) zasadily těžkou ránu ekonomice země5 i společnosti 
teroristické útoky na muzeum Bardo v roce 2015, v letovisku Sousse a na prezi -
dentskou stráž.
Rámec spolupráce EU
07 
Asociační dohoda EU s Tuniskem z července 1995 funguje na bázi bilaterálních 
vztahů. V listopadu 2006 Komise vypracovala strategický dokument pro Tunisko, 
v němž stanovila rámec spolupráce EU s Tuniskem na období 2007–2013. V lis -
topadu 2010 Komise vypracovala hodnocení v polovině období této strategie 
a Národního orientačního programu na období 2011 až 20136, kterým se strategie 
uvádí do praxe.
08 
Spolupráce EU se po revolucích arabského jara z roku 2011 výrazně změnila. 
V březnu 2011 se EU zavázala podpořit všechny své jižní sousedy, kteří jsou 
„schopni a odhodláni se do […] reforem pustit, prostřednictvím Partnerství pro 
demokracii a sdílenou prosperitu“7. V květnu 2011 schválila Evropská služba pro 
vnější činnost a Komise nový přístup k šestnácti zemím Evropského sousedství8. 
Tento nový přístup se soustředil na posilování partnerských vztahů mezi EU a ze -
měmi a společnostmi sousedství, budování a konsolidaci zdravých demokracií, 
snahu o udržitelný hospodářský růst a navazování kontaktů mezi lidmi a občan -
skou společností zemí v regionu. V souladu s novým strategickým přístupem 
uzavřela EU v roce 2012 s Tuniskem politickou dohodu o akčním plánu na období 
2013–2017, kterou ustavila privilegované partnerství9. Klíčovými prvky tohoto 
partnerství jsou:
a) hlubší politická spolupráce, včetně rámcového politického dialogu, parla -
mentní spolupráce, spolupráce v otázkách bezpečnosti, demokracie a práva;
b) větší sociální a ekonomická integrace s Evropskou unií s cílem vybudovat 
společný hospodářský prostor, jakož i vypracovat prohloubenou a komplexní 
dohodu o volném obchodu mezi EU a Tuniskem;
c) užší partnerské vztahy mezi lidmi posilováním vazeb jednotlivců i organi -
zací v oblasti vzdělávání, zaměstnanosti, zdravotnictví, kultury, imigrace 
a mobility.5 V roce 2015 byl zaznamenán 
54% pokles turistických aktivit 
(doklady o výměně měny).
6 ESVČ / Evropská komise, 
Národní orientační program 
Tuniska 2011–2013.
7 KOM (2011) 200 v konečném 
znění ze dne 8. března 2011 
„Partnerství pro demokracii 
a sdílenou prosperitu s jižním 
Středomořím“.
8 KOM(2011) 303 v konečném 
znění ze dne 25. května 2011 
„Nový přístup k sousedství, jež 
prochází změnami“.
9 ESVČ, „Vztahy Tuniska 
a Evropské unie: privilegované 
partnerství. Akční plán 
2013–2017“ https://eeas.
europa.eu/delegations/
tunisia/documents/
press_corner/
plan_action_tunisie_
ue_2013_2017_fr.pdf
10 Úvod 
Financování rozvoje
09 
Podpora na dvoustrannou spolupráci přidělená Tunisku na období od 2011–2015 
činila 1,3  miliardy  EUR. Tyto finanční prostředky obsáhly programy evropské -
ho nástroje sousedství a partnerství (ENPI) a evropského nástroje sousedství 
(ENI), tematické nástroje a programy10, humanitární pomoc, investiční nástroj 
sousedství (NIF) and podpis jedné dohody o makrofinanční pomoci v roce 2014 
(viz  graf 1 ).10 Tematické nástroje zahrnují 
evropský nástroj pro 
demokracii a lidská práva, 
nástroj přispívající ke stabilitě 
a míru, program přeshraniční 
spolupráce (Itálie-Tunisko) 
a program pro nevládní 
subjekty a místní orgány.Graf 1
Zdroj: Delegace Evropské unie (EUD) v Tunisku, zpráva 2015, Spolupráce Evropské unie v Tunisku (Coopération de l’Union européenne en Tunisie), 
květen 2016 a databáze Společného informačního systému pro oblast vnějších vztahů (CRIS).Závazky vůči Tunisku podle finančních nástrojů za období 2011–2015
NIF (51,3 milionu EUR)
Tematické nástroje (64,2 milionu EUR)
Humanitární pomoc (80,5 milionu EUR)
MFA (300,0 milionu EUR) ENPI a ENI (800,8 milionu EUR)
11 Úvod 
10 
V období 2011–2015 Komise plánovala a prováděla programy rozpočtové pod -
pory (viz rámeček 1 ), a to jak obecné, tak odvětvové, úvěr MFA a samostatné 
projekty. Programy obecné rozpočtové podpory sestávaly ze skupiny pěti 
následných programů11, které se zaměřovaly na nový rozjezd ekonomiky a zahr -
novaly opatření týkající se strukturálních reforem v různých oblastech. Programy 
odvětvové rozpočtové podpory by v podstatě zřízeny již před rokem 2011, úhrady 
se ale většinou prováděly až po revoluci. Týkaly se různých oblastí, jako je vzdělá -
vání, voda, životní prostředí a reforma státního rozpočtu. Komise dále financovala 
projekty zahrnující služby, zadávání zakázek na vybavení a twinningové progra -
my a uzavřela smlouvy s různými typy prováděcích subjektů, jako jsou agentury 
OSN, národní agentury a organizace občanské společnosti.11 PAR1 je víceodvětvová 
rozpočtová operace a PAR2 až 
PAR5 jsou dohody o budování 
státu (SBC). SBC poskytují 
rozpočtovou podporu 
v přelomových dobách, kdy je 
situace nejistá. Komise je 
zavedla v roce 2012 a pro účely 
kódování používaného ve 
výboru pro rozvojovou pomoc 
(Organizace pro hospodářskou 
spolupráci a rozvoj) se 
považují za obecnou 
rozpočtovou podporu.
Modalita rozpočtové podpory
Rozpočtová podpora představuje převod finančních zdrojů do vnitrostátního rozpočtu partnerské země poté, 
co tato země splní dohodnuté podmínky pro platbu. Rozpočtová podpora se neposkytuje všem zemím. Před 
zahájením programu a po dobu jeho trvání je nutno dodržovat kritéria způsobilosti a provedení plateb je 
podmíněno splněním podmínek.
Součástí rozpočtové podpory je dialog, finanční převody na účet ministerstva financí partnerské země, hod -
nocení výkonnosti a rozvoje kapacit, a to na základě partnerství a vzájemné odpovědnosti.
Rozpočtová podpora se vyplácí v pevných nebo proměnných tranších. Pevné tranše mají fixní hodnotu 
předem stanovenou v dohodě o financování. Vyplácí se v plné výši (jsou-li splněny všechny podmínky) nebo 
vůbec (není-li splněna jedna podmínka či více podmínek). Maximální hodnota variabilních tranší je stanovena 
předem v dohodě o financování. Hradí se v plné výši nebo v částečné výši a vyplácená částka se odvozuje od 
výkonnosti dosažené ve vztahu k předem specifikovaným cílům nebo stanoveným ukazatelům výkonnosti (za 
předpokladu, že jsou současně splněny všechny obecné podmínky).
Výňatky z pokynů Evropské komise pro rozpočtovou podporu, září 2012.Rámeček 1
12 Úvod 
11 
K dalším velkým bilaterálním dárcům patří Francie a Německo12. Hlavními věřiteli 
Tuniska jsou Evropská investiční banka (EIB)13 a Evropská banka pro obnovu a roz -
voj (EBRD)14. Značné finanční prostředky rovněž poskytují mezinárodní finanční 
instituce. Světová banka od roku 2012 přijala závazky k prostředkům v souhrnné 
výši 2,1 miliardy USD. V Tunisku je značně zainteresován i Mezinárodní měnový 
fond (MMF). V květnu 2016 schválil MMF druhý program pro zemi, prodloužený 
režim v délce 48 měsíců obnášející 2,9 miliardy USD15.12 Od roku 2011 poskytly Tunisku 
půjčky a dotace v hodnotě 
776 milionů EUR (Francie) 
a 950 milionů EUR (Německo).
13 Od roku 2011 činní celkové 
finanční prostředky 
poskytnuté Tunisku 
1,5 miliardy EUR (v odvětvích 
jako průmysl, 
vodohospodářství, doprava, 
energetika a služby).
14 Od roku 2013 financovala 
EBRD 25 projektů a vyplatila 
celkem 300 milionů EUR.
15 Jde o druhý program MMF 
v Tunisku. V období 2013–2015 
bylo Tunisku v rámci 
programu dohody o úvěrové 
výpomoci vyplaceno 
1,6 miliardy USD.
13
 Rozsah a koncepce auditu
12 
Při auditu se zkoumalo, zda pomoc EU poskytnutá Tunisku po revolučních událos -
tech z jara 2011 byla dobře vynaložena. Aby bylo možné toto posouzení provést, 
hledaly se v rámci auditu účinnosti a účelnosti odpovědi na níže uvedené dílčí 
otázky:
i) Zabývala se ESVČ a Komise hlavními výzvami, jimž Tunisko čelí?
ii) Prováděla Komise své programy dobře?
13 
Audit se vztahoval na výdaje prováděné prostřednictvím ENPI a ENI. Zaměřil se 
na programy, které reagovaly na hospodářskou krizi, a opatření EU týkající se pře -
chodu k demokracii, správy a řízení, práva a hospodářského růstu. Audit zahrnul 
i kontrolu makrofinanční pomoci.
14 
Auditní vzorek pokryl 70 % podpory na dvoustrannou spolupráci přidělenou 
Tunisko od roku 2011 do roku 201516. Kromě úvěru na makrofinanční pomoc jsme 
provedli také kontrolu sedmi programů rozpočtové podpory a čtrnácti projek -
tů. Podrobnější informace o všech opatřeních EU, která byla předmětem auditu, 
uvádí přílohy I  a II.
15 
Auditní práce se prováděla od března do července 2016. Důkazní informace pro 
naše posouzení jsme shromažďovali prostřednictvím dokumentárního přezkumu 
a pohovorů s ESVČ, Komisí a delegací EU v Tunisu, tuniskými orgány a organizace -
mi občanské společnosti a také s mezinárodními finančními institucemi a dalšími 
dárci17. Rovněž jsme provedli dvoutýdenní návštěvu Tunisu v květnu 2016.16 Celková podpora na bilaterální 
pomoc na období 2011–2015 
činila 1,3 miliardy EUR. Tato 
částka zahrnuje programy 
s využitím ENPI, ENI, 
tematických nástrojů, NIF 
a úvěru makrofinanční 
pomoci.
17 MMF, Africká rozvojová banka, 
Světová banka a Francouzská 
rozvojová agentura.
14
 Připomínky
ESVČ a Komise se zabývaly většinou klíčových výzev, 
měly k tomu dostatek dodatečných prostředků a svůj 
postup koordinovaly s hlavními dárci, pomoc však 
nebyla dostatečně zacílena
16 
V tomto oddíle zkoumáme, zda byly priority a přidělování prostředků po roce 
2011 vhodným způsobem upraveny tak, aby se zaměřovaly na klíčové výzvy, jimž 
Tunisko čelí. Rovněž posuzujeme, zda se problémy řešily promptně formou dobře 
koordinovaných opatření.
Finanční prostředky byly výrazně navýšeny, aby pokryly 
naléhavé potřeby
17 
V roce 2010, tj. před revolucí, měla Komise program rozvojové pomoci18 na ob -
dobí 2011–2013 ve výši 240 milionů EUR. Program stanoví tyto prioritní oblasti 
rozvojové pomoci: zaměstnanost, hospodářské reformy a podpora soukromého 
sektoru a právo. Průřezovým cílem bylo šířit dobrou správu a řízení.
18 
V porevolučním období byly přidělené prostředky výrazně navýšeny a zaměření 
dvoustranné spolupráce EU se změnilo. Prostředky přidělené na období 2011 až 
2013 se téměř zdvojnásobily na 445 milionů EUR. Průměrné roční příděly z ENPI 
a ENI19 prudce vzrostly z 80 milionů EUR v období před revolucí na 170 milio -
nů EUR na období 2011–2015 (viz graf 2 ). Tyto výrazně navýšené finanční pro -
středky se poskytovaly zejména prostřednictvím pobídkového mechanismu „více 
za více“, který poskytoval dodatečnou pomoc těm partnerským zemím, které 
dostály svému závazku provést reformy a zajistit jejich pokrok20.18 Strategie pro víceletou 
rozvojovou pomoc na období 
2007–2013 byla definována ve 
strategickém dokumentu pro 
Tunisko. Přidělené prostředky 
a priority byly podrobněji 
stanoveny v Národním 
orientačním programu na 
období 2011–2013. NOP 
odkazoval na prostředky 
přidělené v rámci ENPI.
19 Od roku 2014 nahradil ENPI 
jako hlavní nástroj rozvojové 
pomocí pro země sousedství 
nástroj ENI.
20 Pobídkový mechanismus „více 
za více“ (v kontextu ENPI (do 
roku 2013) nazývaný SPRING 
a prostředky zastřešujícího 
programu v kontextu nástroje 
ENI (viz také tabulka 1 
o dodatečných příspěvcích)).
15 Připomínky 
19 
Jednou z oblastí, na něž od roku 2011 cílila pomoc, byla podpora demokracie (viz 
graf 3 ). K zajištění řádného průběhu voleb byly vyslány volební pozorovatelské 
mise EU. Další podporu přechodu k demokracii poskytovaly programy na podpo -
ru občanské společnosti, práva a činností nového parlamentu. Po roce 2011 Ko -
mise vypracovala programy, které se zabývají nerovnostmi mezi regiony, jež jsou 
jednou z příčin vzniku bezpečnostních a sociálních tlaků. Tyto programy podpo -
rovaly marginalizované oblasti, obnovu nízkopříjmových lokalit a zdravotnictví. Graf 2
Zdroj:  databáze CRIS.Roční závazky ENPI a ENI vůči Tunisku v období 2007–2015
050100150200250v mil. EUR170 milionů 
80 milionů 
2015 2014 2013 2012 2011 2010 2009 2008 2007
16 Připomínky Graf 3
Zdroj:  Evropské komise, národní orientační programy a aktuální stav, říjen 2015.Závazky ENPI a ENI k Tunisku před rokem 2011 a po něm podle prioritních oblastí 
(velikost v poměru k přídělům na rok)
356 mil. EUR445 mil. EUR240 mil. 
EUR300 mil. 
EURZÁVAZKY EU
PO REVOLUCIZÁVAZKY EU
PŘED REVOLUCÍ
Socio-ekonom-
ická reforma pro inkluzivní růst62 %Regionální a místní rozvoj20 %Základní prvky 
demokracie
18 %2014-20152011-2013
Sociální otázky 
a životní prostředí
20 %
Dobré řízení 
a správa 
a demokracie
7 %Hospodářská 
reforma a správa73 %2011-2013
Podpora pro soukromý sektor34 %Spravedlnost
7 %
Hospodářské reformy 
a správa
36 %Zaměstnanost
23 %Hospodářské řízení a správa 
a konkurenceschopnost
60 %Zlepšení zaměstnatelnosti 
absolventů22 %Udržitelný rozvoj 
18 %2007-2010
17 Připomínky 
20 
Dodatečné prostředky, které byly zpřístupněny po revoluci, umožnily ESVČ 
a Komisi poskytnout národnímu programu pro ekonomickou obnovu značnou 
podporu. V křehké a zhoršující se makroekonomické situaci byl program podpory 
obnovy (PAR) rozsáhlým zahajovacím programem, který sdružil výrazný objem 
prostředků od různých dárců a finančních institucí, aby poskytl tolik potřebné fi -
nance na řešení naléhavých ekonomických potřeb. Příspěvek Komise na program 
podpory obnovy byl jejím největším výdajem z hlediska objemu prostředků, 
k nimž byly v souvislosti s Tuniskem přijaty závazky. Součástí tohoto financování 
bylo pět programů obecné rozpočtové podpory, v jejichž rámci byly na období 
pěti let přijaty závazky v hodnotě 448 milionů EUR, což představuje více než 
polovinu prostředků přidělených v rámci ENPI a ENI na období 2011–2015. Tato 
částka byla v období 2001–2015 navýšena o další prostředky ve výši 155 milio -
nů EUR přidělenými v souladu se zásadou „více za více“ (viz bod 18 a  tabulka 1 ). 
Podpora souhrnného rozpočtu byla pro tuniské orgány obzvláště významná, pro -
tože většina ostatního financování od jiných dárců měla podobu půjček s náklady 
na dluhovou službu a povinností dluhy splatit. Tabulka 1Příspěvek přídělů podle zásady „více za více“ k programům PAR
(v mil. EUR)
Program PAR Rok Celková přidělená částkaProstředky přidělené na 
programy PAR v souladu 
se zásadou „více za více“Celkové prostředky 
přidělené v souladu se 
zásadou „více za více“ 
ročně
PAR1 2011 100 10 20
PAR2 2012 68 0 80
PAR3 2013 110 45 55
PAR4 2014 100 47 50
PAR5 2015 70 53 71.8
Celkem  448 155 276,81
1  ‚Zůstatek prostředků poskytnutých podle zásady „více za více“ ve výši 121,8 milionu EUR byl využit na projekty z celé řady oblastí, např. 
spravedlnosti, obnovy infrastruktury chudých obcí atd. 
Zdroj:  databáze ESVČ a CRIS.
21 
Komise řešila ekonomické potřeby země primárně prostřednictvím programů 
PAR, dodatečná podpora měla formu úvěru makrofinanční pomoci a konkrétních 
projektů. Na základě žádosti tuniských orgánů byl jako doplněk půjčky MMF 
v roce 2014 poskytnut úvěr ve výši 300 milionů EUR na podporu hospodářské 
stabilizace vlády a reformního programu.
18 Připomínky 
22 
Zatímco výzvy souvisejí s makroekonomickou situací a demokratickými reforma -
mi bylo možné vyřešit poměrně rychle, v sektoru bezpečnostních služeb tomu 
tak nebylo. Tuniská vláda poprvé požádala EU o podporu této reformy již na 
začátku října 2011. Komise na tuto žádost zareagovala rychle, ale trvalo dva roky, 
než tuniské orgány s podmínkami zadání nezávislého vzájemného posouzení 
bezpečnostního sektoru v Tunisku souhlasily. V prosinci 2013 dvanáct bezpeč -
nostních expertů z členských států EU vypracovalo zprávu o nezávislém posou -
zení. Po schválení ze strany tuniských orgánů proběhla v lednu 2015 identifikační 
a formulační mise. Teroristické útoky z března a června 2015 urychlily politický 
dialog a v listopadu 2015 tuniská vláda schválila návrh Komise na program refor -
my sektoru bezpečnosti s rozpočtem 23 milionů EUR. To bylo pět let po původní 
žádosti. Po schválení programu byla v červnu 2015 podepsána smlouva o obnově 
bezpečnostní infrastruktury a dodávce vybavení.
Finanční prostředky se rozdělovaly mezi příliš mnoho oblastí
23 
Tuniským orgánům se nepodařilo vypracovat spolehlivý a ucelený národní rozvo -
jový plán. Protože takový plán neexistoval, dárci neměli obecný přehled o priori -
tách země, požadovaných prostředcích a pokroku u klíčových ukazatelů. Opat -
ření EU byla proto koncipována na základě průběžného a intenzivního dialogu 
s tuniskými orgány a zpráv o různých posouzení potřeb a misích organizovanými 
ESVČ a Komisí k identifikaci potřeb.
24 
Opatření EU pokrývala širokou škálu činností. Po revoluci v roce 2011 byla velká 
poptávka po podpoře v mnoha oblastech. Akční plán pro privilegované partner -
ství na období 2013–2017 (viz bod 8) stanoví třináct priorit a ke každé byla přidě -
lena četná opatření. Komise vzhledem k nárůstu dostupných prostředků rozšířila 
rozsah spolupráce a pokusila se tuto poptávku naplnit. Ve strategických doku -
mentech, jako je NOP na léta 2011–2013 a jednotný rámec podpory (SSF) na ob -
dobí 2014–2015, jsou prioritní oblasti stanoveny velmi obecně. Rozhodnutí, která 
se přijímala, a plánované projekty se proto vztahovaly na příliš mnoho oblastí. 
V jednotném rámci podpory na období 2014–2015 zahrnovalo jedno z prioritních 
odvětví (základní prvky demokracie) šest různých komponentů týkajících se celé 
řady oblastí: právo, rovné příležitosti, migraci a správu hranic, reformu médií, 
reformu sektoru bezpečnosti a podporu pro kulturu21. Výroční zpráva EUD22 uvádí 
opatření rozprostřená napříč více než 20 okruhy (včetně vzdělávání, zdraví, ze -
mědělství, životního prostředí, změny klimatu, dopravy, výzkumu a tematických 
oblastí, jako je přeshraniční spolupráce).21 Generální ředitelství pro 
politiku sousedství a jednání 
o rozšíření, seznam finanční 
pomoci Tunisku, aktuální stav: 
říjen 2015.
22 Zpráva delegace EU 2015, 
Spolupráce Evropské unie 
v Tunisku ( Coopération de 
l’Union européenne en Tunisie ).
19 Připomínky 
25 
Obrovská různorodost oblastí činnosti byla v rozporu s vlastním cílem Komi -
se zaměřit pomoc na malý počet oblastí. V souladu s uznávaným osvědčeným 
postupem při přidělování rozvojové pomoci, jak jej stanoví Evropský konsensus 
o rozvoji23 a Pařížská deklarace o účinnosti pomoci24, by se dárci EU měli snažit 
zaměřit svou aktivní účast v konkrétní zemi na maximálně tři odvětví každý. Ne -
dostatečným soustředěním svého úsilí Komise oslabila možný dopad financování 
a zkomplikovala jeho řízení.
Opatření EU byla dobře koordinována s hlavními dárci, 
společného programování s členskými státy ale nebylo 
dosaženo
26 
Opatření EU byla dobře koordinována s hlavními zainteresovanými stranami 
mezinárodního rozvoje v Tunisku, jako je MMF, Světová banka, Africká rozvojová 
banka (ADB) a Francouzská rozvojová agentura (AFD). EU plánovala a provádě -
la důležité programy spolu s ostatními dárci – zejména rozpočtovou podporu 
a makrofinanční pomoc. Některé projekty EU prováděly agentury OSN, národní 
rozvojové agentury a rozvojové banky. Od roku 2016 rovněž běželo devět twin -
ningových projektů s celkovým rozpočtem 12 milionů EUR, které byly financová -
ny EU a prováděly je členské státy25.
27 
EU jako dárce poskytuje Tunisku největší objem dotací a působí v mnoha různých 
oblastech. Delegace EU má tedy v dárcovské obci významnou úlohu. Aktivně 
usnadňuje koordinaci dárců, kteří se setkávají minimálně jednou měsíčně a po -
drobně diskutují plánování programů i případné problémy při jejich provádění.
28 
ESVČ a Komise úzce spolupracovaly s členskými státy formou pravidelných 
konzultací a časté výměny relevantních informací ve všech fázích programového 
cyklu, zejména v kontextu výboru evropského nástroje sousedství. Tato spolu -
práce se však nevztahovala na společné programování s členskými státy, které 
doporučuje nařízení o evropském nástroji sousedství26. ESVČ a Komise s členský -
mi státy EU o postupném nástupu společného programování v případě Tuniska 
v uplynulých čtyřech letech diskutovaly.23 Rada, Evropský parlament 
a Komise o Evropské unii, 
(2006/C46/01), Společné 
prohlášení Rady a zástupců 
vlád členských států 
zasedajících v Radě, 
Evropského parlamentu 
a Komise o rozvojové politice 
Evropské unie: „Evropský 
konsensus“.
24 OECD, Pařížská deklarace 
o účinnosti pomoci, 2005 
(http://www.oecd.org/dac/
effectiveness/34428351.pdf ).
25 Německo, Španělsko, Francie, 
Itálie, Nizozemsko a Rakousko.
26 Článek 5 nařízení Evropského 
parlamentu a Rady (EU) 
č. 232/2014 ze dne 
11. března 2014, kterým se 
zřizuje evropský nástroj 
sousedství (Úř. věst. L 77, 
15.3.2014, s. 27).
20 Připomínky 
Opatření EU Tunisku výrazně pomohla, provádění 
programů Komisí však mělo nedostatky
29 
V tomto oddíle zkoumáme, jak dobře Komise prováděla své programy bilaterální 
rozvojové pomoci. Posuzujeme čtyři typy programů: a) čtyři programy obecné 
rozpočtové podpory, b) tři programy odvětvové rozpočtové podpory, c) úvěr 
makrofinanční pomoci a d) 14 projektů. Hodnotíme jejich koncepci, provedení 
a dodané výstupy.
Obecná rozpočtová podpora byla vyplacena rychle, ale její 
podmínky byly příliš flexibilní
30 
Programy PAR (viz bod 20) představují přibližně 56 % závazků ENPI a ENI. Těmito 
programy byly do Tuniska relativně rychle nasměrovány podstatné finanční pro -
středky. Od sjednání podmínek podpory k úhradě většiny nasmlouvaných částek 
uplynuly zpravidla jeden až dva roky. Do konce roku 2015 tak programy PAR 
vyplatily 78 % částek, k nimž byly přijaty závazky na období 2011–2015, zatímco 
u úvěru makrofinanční pomoci to bylo 67 % a u projektů 22 %. Do konce roku 
2015 bylo nasmlouváno pouze 60 % dostupných přídělů na projekty, zatímco 
u přídělů na rozpočtovou podporu to bylo 85 % a u makrofinanční pomoci 100 % 
(viz graf 4 ).Graf 4
Zdroj: databáze CRIS.Alokované, nasmlouvané a uhrazené částky podle typu pomoci (k 31. 12. 2015, 
období 2011–2015)
0100200300400500v mil. EURVyplaceno  Nasmlouváno  Přiděleno 
Projekty MFA Rozpočtová podpora
21 Připomínky 
31 
Tato pomoc EU byla koncipována tak, aby směrovala významné prostředky na 
podporu křehké ekonomiky a sociální soudržnosti a aby Tunisko motivovala 
k tomu, aby se prostřednictvím partnerství pro demokracii a sdílenou prospe -
ritu pustilo do reforem27. Související úhrady v období 2011–2015 činily přibližně 
350 milionů EUR.
32 
První program podpory obnovy (PAR) byl naplánován a prováděn společně se 
Světovou bankou, Africkou rozvojovou bankou (ADB) a Francouzskou rozvojovou 
agenturou (AFD)28, v případě druhého programu se Světovou bankou a ADB. Cel -
kový rozpočet PAR1 činil 1 miliardu EUR v půjčkách a grantech (z toho 100 milio -
nů EUR činil příspěvek EU). Celkový rozpočet PAR2 činil 720 milionů EUR v půjč -
kách a grantech (z toho 68 milionů EUR činil příspěvek EU). Společné plánování 
a provádění těchto programů umocnilo vliv dárců na provádění reforem v part -
nerské zemi. Díky němu rovněž nedocházelo ke zdvojování úsilí dárců. Následné 
programy PAR 3 a 4 financovala pouze EU.
Podmínky úhrady byly příliš flexibilní
33 
EU přispívala na programy PAR formou obecné rozpočtové podpory. Od roku 
2013 se tato podpora klasifikovala jako „dohody o budování státu“ (SBC – State 
Building Contracts ). Jde o nejpružnější formu rozpočtové podpory koncipovanou 
pro země v nestabilní situaci či ve fázi přechodu. Podmínky úhrady u tohoto typu 
rozpočtové podpory jsou flexibilnější, například se nevyžaduje, aby partnerské 
země dodržely podmínku způsobilosti mít vypracován spolehlivý a věrohodný 
národní rozvojový plán, pokud se vláda zaváže takový plán v budoucnu vypra -
covat. Podle vlastních pokynů Komise k rozpočtové podpoře se nemají dohody 
o budování státu uzavírat na dobu delší než jeden nebo dva roky. Tunisku již byla 
tato forma rozpočtové podpory poskytnuta na dobu tří let (PAR 3 a 4), bude ale 
využita znovu v posledním programu PAR (PAR5), a to po dobu dalších tří let.27 KOM(2011) 200 v konečném 
znění.
28 Příspěvek tří spoludárců měl 
podobu úvěrů.
22 Připomínky 
Realizace programů PAR
Programy PAR Rychlost realizace
ProgramRok roz -
hodnutí Přiděleno  Vyplaceno Datum pod -
pisu dohody 
o financováníDatum platby 
(1. tranše)Datum platby 
(2. tranše)Časový rozdíl 
mezi dohodou 
o financo -
vání a první 
platbouČasový rozdíl 
mezi dohodou 
o financování 
a druhou 
platbou
PAR 1 2011 100 000 000 99 424 813 28.9.11 2.12.11 17.12.12 64 439
PAR 2 2012 68 000 000 65 415 314 4.12.12 17.12.12 – 13 –
PAR 3 2013 110 000 000 110 000 000 6.12.13 20.12.13 4.12.14 14 358
PAR 4 2014 100 000 000 75 000 000 8.7.15 8.12.15 zatím neuplynul 150 zatím neuplynul
Zdroj: databáze CRIS (říjen 2016).34 
Programy PAR operují úhradou jedné nebo dvou tranší v průběhu maximálně 
dvou let. Podle osvědčených postupů pro programy rozpočtové podpory se Ko -
mise má napřed s partnerskou zemí dohodnout na programu reforem. Na základě 
tohoto programu pak Komise rozhodne o podmínkách úhrady, podepíše dohodu 
o financování a dá partnerské zemi čas na realizaci reforem a následně na splnění 
podmínek úhrady. V případě programů PAR však byly podmínky v podstatné míře 
splněny před podpisem dohody o financování, již ve fázi plánování. Tento postup 
Komise systematicky využívala, aby urychlila platbu první tranše programů PAR. 
Úhrada první tranše programu PAR1 tak byla provedena dva měsíce po podpi -
su dohody o financování, v případě PAR2 a PAR3 to byly pouze dva týdny (viz 
tabulka 2 ).Tabulka 2
35 
V jednom případě (PAR1) nebyla opatření pro druhou tranši stanovena v pode -
psané dohodě, ale až o rok později. Opatření nutná pro splnění podmínek platby 
všech programových tranší by měla být dohodnuta k okamžiku podpisu dohody 
o financování, aby měla partnerská země na provedení reforem dostatek času.
23 Připomínky 
36 
Jelikož dodatečné prostředky „více za více“ tvořily téměř třetinu rozpočtu pro -
gramů, zkoumali jsme, zda byly využity ke stanovení nových podmínek a vedly ze 
strany tuniských orgánů k přijetí nových opatření. Zjistili jsme, že pouze v přípa -
dě PAR3 byla s přidělením dodatečných prostředků „více za více“ přidána jedna 
variabilní tranše. Tato tranše měla tři konkrétní podmínky. Dodatečné prostředky 
„více za více“ byly stanoveny a vyhrazeny ke konci plánování programu (viz ráme -
ček 2 ) a tato skutečnost situaci komplikovala, stanovení podmínek a opatření to 
ale nevylučovalo.
Postup při alokaci dodatečných prostředků v rámci zásady „více za více“
Jednotlivé kroky postupu:
 οv prosinci roku N vypracuje delegace EU první návrh zprávy o pokroku;
 οv březnu roku N+1 ESVČ a Komise vypracují společný dokument o pokroku ve všech zemích sousedství;
 οv červnu roku N+1 je přijato (a výborem evropského nástroje sousedství (ENI) schváleno) rozhodnutí. Pro -
středky musí být přiděleny na konkrétní programy do konce roku N+1.Rámeček 2
37 
Úhrady v rámci PAR byly podmíněny splněním řady konkrétních opatření. Každý 
ze čtyř zkoumaných programů v průměru zahrnoval 27 konkrétních opatření. 
Ta pokrývala řadu různých oblastí, zejména: a) transparentnost, demokratickou 
účast, spravedlnost a boj proti korupci, b) veřejné finance, c) nerovnost mezi 
regiony, d) nezaměstnanost a sociální začleňování, e) mikrofinancování a f) hos -
podářský růst. Značný počet řešených rozmělňuje zaměření dialogu o opatřeních 
s partnerskou zemí.
38 
Komise přijímala rozhodnutí o platbách poté, co posoudila celkový pokrok a od -
hodlání vlády plnit národní rozvojový plán, aniž by čekala na dokončení všech 
opatření, jež se od tuniských orgánů vyžadovala. V praxi to znamenalo, že Komise 
posoudila celkový pokrok jako uspokojivý, i když některá opatření nebyla přijata. 
Tento přístup oslaboval motivaci partnera přijímat opatření stanovená v dohodě 
o financování i vliv, který Komise mohla mít na realizaci tolik potřebných reforem 
tuniskými orgány.
24 Připomínky 
39 
Kvůli politické nestabilitě v zemi se Komise nezaměřovala na dlouhodobé výsled -
ky, ale na výstupová opatření. Většina programů PAR byla koncipována tak, aby 
byla realizovatelná v krátkodobém horizontu, a často měla podobu prohlášení 
„vláda přijme výnos X“ nebo obdobného znění. Je nicméně možné, že výnos je 
vládou přijat, ale není návazně a řádně uplatňován státní správou. Ve skutečnosti 
je realizace některých reforem i nadále neuspokojivá nebo pomalá, a to i v oblas -
tech, kde tuniská vláda určitá opatření přijala.
Hodnocení řízení veřejných financí se zpozdilo
40 
Neproběhlo žádné obecné hodnocení programů PAR. S ohledem na velikost 
a složitost těchto programů mohlo celkové hodnocení nabídnout užitečnou zpět -
nou vazbu o pokroku reforem a poukázat na koncepční nedostatky.
41 
Komise využívala různá hodnocení specifických aspektů správy, která prováděly 
různé mezinárodní organizace. Ty však nebyly zamýšleny jako náhrada hodnocení 
veřejných výdajů a finanční odpovědnosti PEFA, což je velmi důkladné a široce 
respektované obecné hodnocení řízení veřejných financí. I když pokyny Komise 
k rozpočtové podpoře doporučují provádět hodnocení PEFA každé čtyři roky, 
poslední hodnocení proběhlo v roce 2010. V roce 2014 se EU, Světová banka 
a ADB zavázaly spolufinancovat nové hodnocení. Uzavření smlouvy s příslušným 
odborníkem se však významně zpozdilo, stejně jako diskuse o formulaci návrhu 
zprávy s tuniskými orgány. Očekává se tedy, že nové hodnocení bude dokončeno 
v březnu 2017.
42 
Hodnocení PEFA nemělo poskytnout jen jistotu ohledně všech aspektů řízení 
veřejných financí, ale bylo potřeba i jako ukazatel možných nedostatků, které mo -
hou nutně vyžadovat rychlé řešení. Z těchto důvodů a vzhledem ke značné výši 
částek rozpočtové podpory vyplacené ministerstvu financí, je neuspokojivé, že 
toto hodnocení nebylo k dispozici v době, kterou stanoví pokyny.
25 Připomínky 
Pomalé tempo reforem
43 
Obecně bylo v některých oblastech v rámci programu dosaženo pokroku, tempo 
reforem však bylo pomalé.
a) Pokud jde o transparentnost a účast, došlo k pokroku v oblasti přístupu 
k administrativním informacím, sdružovacích práv, transparentnosti rozpočtu 
a zveřejňování zpráv tuniského účetního dvora. Získání přístupu ke správ -
ním informacím týkajícím se vlády a veřejných organizací je však i nadále 
nesnadné.
b) Pokud jde o účast občanské společnosti, ustavování nevládních organizací se 
zjednodušilo, stále však jde o zdlouhavý proces. I když právní rámec umožňu -
je založit nevládní organizaci v řádu několika týdnů, v praxi to kvůli administ -
rativním překážkám trvá šest měsíců až rok.
c) Pokud jde o řízení veřejných financí, podmínkou lepšího plnění rozpočtu je 
přijetí národního rozvojového plánu a ústavního zákona o rozpočtu. Provádě -
ní reforem týkajících se partnerství veřejného a soukromého sektoru a zadá -
vání veřejných zakázek probíhalo pomalu. Byl přijat nový zákon o zadávání 
veřejných zakázek, který splňuje mezinárodní standardy, a nyní probíhá akční 
plán, jehož cílem je změnit zdlouhavé postupy. Zbývajícím klíčovým úkolem 
je nyní zvýšit transparentnost, odpovědnost a účinnost externího a interního 
auditu.
d) Co se týče regionálních rozdílů, opatření přijatá v kontextu programů PAR 
zlepšila příjmy obcí. Nicméně vzhledem ke strukturálním nedostatkům, např. 
snížené hospodářské činnosti a neexistenci místních daní, se většina obcí po -
týká s finančními obtížemi, které lze vyřešit pouze rozsáhlou restrukturalizací 
jejich financí, k níž nakonec dojde v rámci procesu decentralizace, jež má být 
zahájena na začátku roku 2017.
e) Co se týče sociálního začleňování, vláda posílila síť sociálního zabezpečení 
zvýšením měsíčních dávek a počtu příjemců. Nezlepšila ale zacílení potenci -
álních příjemců, které čeká na vznik jednotného registru domácností29.29 Evropská komise, Informativní 
poznámka určená 
Evropskému parlamentu 
a Radě, Makrofinanční pomoc 
Tuniské republice, výplata 
druhé tranše, 26.11.2015.
26 Připomínky 
f) Pokud jde o mikrofinancování, i když byl v souladu s mezinárodními 
standardy zaveden regulační rámec, přístup k mikrofinancování je stále 
omezený. V této oblasti by rovněž pomohla aktualizace regulatorního 
a dohledového rámce, odstranění stávajících limitů pro úvěrové sazby 
a náležité účetní reformy30. Je nutno podotknout, že Komise realizuje pro -
jekt zaměřený na podporu rozvoje mikrofinancování v méně rozvinutých 
oblastech země.
g) K podpoře hospodářského růstu byl v souladu s cílem chránit přístup na 
trh, zredukovat investiční omezení a racionalizovat výjimky vypracován 
nový investiční kodex, ale parlament ho dosud nepřijal.
44 
MMF zaznamenal zpoždění v realizaci reforem, které vyžaduje jeho vlastní 
program na období 2013–2015. MMF ve svém hodnocení31 uvádí, že pouze 
přibližně 60 % ze 46 strukturálních měřítek zavedených v rámci programu 
bylo splněno. Dále uvedl, že odhodlání státních orgánů a široké řady zainte -
resovaných stran naplnit reformní agendu je zásadním předpokladem toho, 
aby při realizaci programu nedocházelo ke zvratům.
Úvěr makrofinanční pomoci poskytl navzdory zpožděním 
a nízké míře úhrad cenný přístup k financování
45 
V srpnu 2013 požádala tuniská vláda EU o úvěr makrofinanční pomoci. Tu -
nisko v té době velmi naléhavě potřebovalo externí finanční prostředky. Od 
prvotní žádosti o tuto urgentní pomoc do první platby uběhlo 21 měsíců (viz 
tabulka 3 ). Parlament a Rada prohlásily, že EU by měla být schopna neprodle -
ně poskytnout makrofinanční pomoc, pokud okolnosti vyžadují okamžitou 
reakci32. Zpoždění, jako například doba, kterou Tunisko potřebovalo na rati -
fikaci memoranda o porozumění k operaci makrofinanční pomoci, však bylo 
z valné části mimo kontrolu EU. V kontextu žádosti o naléhavé financování 
však proces přípravy tohoto úvěru na úrovni EU i tak trval příliš dlouho.30 MMF, Tunisko, konzultace 2015 
podle článku IV, šestý přezkum 
v rámci dohody 
o pohotovostním úvěru 
a žádost o změnu znění, říjen 
2015.
31 MMF, Žádost o přístup 
v prodlouženém režimu 
v rámci rozšířené finanční 
facility, příloha I. Kontext, 
koncepce a efekty SBA 
v období 2013–15, červen 
2016.
32 Rozhodnutí Evropského 
parlamentu a Rady 
č. 778/2013/EU ze dne 
12. srpna 2013 o poskytnutí 
další makrofinanční pomoci 
Gruzii (Úř. věst. L 218, 
14.8.2013, s. 15).
27 Připomínky 
46 
EU schválila úvěr ve výši 300 milionů EUR rozdělený do tří tranší. Komise tento 
úvěr financovala z půjček od finančních institucí. Podmínky splátek a úrok pro 
Tunisko byly stejné, jako podmínky, které Komisi poskytly finanční instituce. Úro -
kové míry jsou zatím nízké, pohybují se mezi 0,498 % a 1,125 %. Rizika související 
se splácením úvěru makrofinanční pomoci pokryl Záruční fond pro vnější vztahy, 
který je financován z rozpočtu EU.
47 
Kromě k přístupu k financování s nízkými úrokovými sazbami stanovila úvěrová 
dohoda k úvěru makrofinanční pomoci konkrétní reformy podmiňující vypla -
cení prostředků. Koncepce úvěru byla koordinována s MMF. Hlavní podmínkou 
výplaty prostředků bylo úspěšné plnění programu MMF33. Součástí úvěru bylo 
dále devět podmínek (podobných podmínkám programu rozpočtové podpo -
ry): čtyři podmínky týkající se druhé úhrady a pět podmínek pro třetí úhradu. 
Komise zajistila dobrou koordinaci úvěru s programy PAR a technickou pomocí 
poskytovanou EU a dalšími dárci. Program makrofinanční pomoci poskytl tolik 
potřebné finanční prostředky s nízkými náklady. Stanovením omezeného počtu 
podmínek a monitorováním jejich plnění se díky němu podařilo podpořit přijetí 
dodatečných reforem. Komise, která připravuje poskytnutí dodatečného úvěru ve 
výši 500 milionů EUR, v této souvislosti uvedla: „Celkově zůstává pokrok v oblas -
ti reforem omezený, což je zčásti dáno obtížnou politickou transformací, avšak 
nedávný pozitivní vývoj je povzbudivý a vláda je i nadále odhodlána pokračovat 
v pozitivní cestě reforem34.33 Program dohody o úvěrové 
výpomoci 2013–2015.
34 COM(2016) 67 final ze dne 
12. února 2016 „Návrh 
rozhodnutí Evropského 
parlamentu a Rady 
o poskytnutí další 
makrofinanční pomoci 
Tunisku“.Časová linie makrofinanční pomoci
Datum Opatření Měsíce od žádosti programu
Srpen 2013 Žádost Tuniska Začátek
Prosinec 2013 Návrh Komise 4
Květen 2014 Přijetí Radou a Parlamentem 9
Červenec 2014 Výbory MFA 11
Srpen 2014 Tunisko podepisuje memorandum o porozumění 12
Březen 2015 Ratifikováno tuniským parlamentem 19
Květen 2015 Výplata 1. tranše 21
Prosinec 2015 Výplata 2. tranše 28
Říjen 2016 Výplata 3. tranše se očekává 38
Zdroj: Evropská komise.Tabulka 3
28 Připomínky 
Programy odvětvové rozpočtové podpory byly relevantní, 
ale chyběla jim věrohodná strategie
Chybějící věrohodná strategie a robustní podmínky
48 
Programy odvětvové rozpočtové podpory byly relevantní, neboť se zabývaly 
řešením potřeb partnerské země. Nicméně dva ze tří kontrolovaných programů 
týkajících se vodohospodářství a podpory obcí nevycházely z věrohodné stra -
tegie pro tato odvětví. I když byly k dispozici určité plány a studie, neexistoval 
ucelený plán s prioritami a definovanými postupy jejich řešení.
49 
Tunisko, které těží z dohod o budování státu především proto, že nemá obecný 
národní rozvojový plán, který by zahrnoval odvětvové strategie, v současné době 
rovněž využívá fondy programů odvětvové rozpočtové podpory. Tato praxe je 
v rozporu s osvědčenými postupy uvedenými v pokynech Komise.
50 
Vyskytly se problémy s koncipováním podmínek. Hlavní nedostatky jsou názorně 
popsány v  rámečku 3 :
a) východiska podmínek nebyla v době podpisu programu známa;
b) některé podmínky nebyly vhodné;
c) některá kritéria způsobilosti nebyla v době podpisu smlouvy o financování 
známa.
29 Připomínky Rámeček 3Případy nedostatků zjištěných v koncepci programů odvětvové rozpočtové 
podpory
a) U  odvětvové podpory 6 (voda) definoval program určité ukazatele a příslušná kritéria výkonnosti, aniž 
by stanovil výchozí hodnoty těchto ukazatelů. Například platební podmínkou u variabilní tranše ve výši 
5 milionů EUR bylo zvýšení počtu objemových počitadel pro hluboké studny o 300 v prvním roce, o 700 
ve druhém roce a o 1 200 ve třetím roce. Nicméně v době dohody nebylo Komisi jasné, kolik studní je vy -
baveno objemovými počitadly, a rozsah problému, k němuž se tato podmínka vztahuje, tedy nebyl znám. 
Další platební podmínka u variabilní tranše rozpočtové podpory, která se týká výběru poplatků za čerpání 
podzemní vody, státem dosud nebyla splněna.
b) V případě RP6 stanovil program podmínky, jež bylo snadné splnit. Například platební podmínkou u va -
riabilní tranše ve výši 2,5 milionu EUR bylo zvýšení počtu techniků v příslušných odděleních o pět osob 
v prvním roce, o 10 ve druhém roce a o 25 ve třetím roce. Ministerstvo však v prvním roce vykázalo zvý -
šení počtu technických pracovníků o 71 osob. V tomto případě nevycházela podmínka platby z adekvátní 
analýzy potřeb pracovníků. Došlo i na opačnou situaci, kdy se splnění jiných podmínek ukázalo být příliš 
obtížné, a zpozdilo tak celkové plnění programů.
c) V případě RP5 a RP6 nebyla v době podpisu dohody o financování splněna všechna kritéria způsobilosti. 
Dohoda o financování RP5 stanovila, že obecné podmínky platby (kritéria způsobilosti) se vztahují pouze 
na druhou a třetí tranši. U první tranše ve výši 9 milionů EUR tedy kritéria způsobilosti nebyla uplatněna 
a prostředky byly vyplaceny pouze na základě podpisu smlouvy o rozpočtové podpoře. Pokud jde o RP6, 
i když jedna z podmínek způsobilosti byla splněna pouze částečně, dohoda o financování byla přesto po -
depsána. Podle pokynů k rozpočtové podpoře se eventuální využití odvětvové rozpočtové podpory jako 
modality odvozuje od výsledku posouzení kritérií způsobilosti.
51 
Komise určovala způsobilost pro platby v rámci programu (RP7) na základě svého 
posouzení celkového  „uspokojivého pokroku“ u matice platebních podmínek. 
Tato praxe partnera nemotivuje k provedení všech jednotlivých opatření (viz bod 
38). Rovněž vede k otázce, proč byly určité podmínky platby stanoveny, když se 
neměly používat.
Zpoždění v realizaci programu
52 
Realizace dvou ze tří kontrolovaných programů byla podstatně opožděna. V jed -
nom případě (RP5) byla doba na realizaci oproti původně stanovenému plánu 
prodloužena o 70 % (z 60 měsíců na 102 měsíců čtyřmi po sobě jdoucími oprav -
nými rozpočty) a v jiném případě (RP6) o 33 % (dalších 24 měsíců). Ke zpožděním 
docházelo buď kvůli prostředí programu (tj. politické nestabilitě, institucionální -
mu odporu ke změnám), nebo koncepčním nedostatkům (viz bod 50).
30 Připomínky 
53 
Projekty technické pomoci byly koncipovány paralelně s hlavním programem 
odvětvové rozpočtové podpory na podporu realizace dohodnutého reformního 
programu orgány státní správy. Ve dvou případech (RP5 a PR6) nicméně došlo 
ke zpožděním při uzavírání smluv na projekty technické pomoci a u RP7 nebyla 
žádná technická pomoc přímo související s realizací programových opatření.
54 
V několika případech byl dopad programů podstatně omezen kvůli pomalému 
pokroku nutných reforem. Například pokud jde o RP5 (rozhodnutí z roku 2007), 
jedním z důležitých zamýšlených výsledků programu byla reforma ročního roz -
počtu. Očekávalo se, že tato reforma po přípravě zákona výrazně pokročí. Parla -
ment ji však zatím nechválil a i po schválení tohoto zákona potrvá plná realizace 
reformy dalších pět let.
Projekty se zaměřily na relevantní problémy, ale zpožďovaly 
se a měly koncepční nedostatky
Některé koncepční nedostatky ztěžovaly hodnocení výkonnosti 
projektů
55 
Polovina projektů v našem vzorku35 měla jeden či více z níže uvedených koncepč -
ních nedostatků (viz příklady v  rámečku 4 ):
a) neexistence relevantních, konkrétních a měřitelných projektových cílů;
b) chybějící ukazatele, což znemožňovalo řádně měřit výkonnost, monitorovat 
činnosti a přijímat včasná nápravná opatření;
c) neexistence výchozích ukazatelů, která omezila možnost srovnat situaci před 
realizací opatření a po ní.35 Zejména PJ 7, 8, 10, 11, 12, 13 
a 14.
31 Připomínky 
56 
U čtyř36 ze 14 zkoumaných projektů nebyly ve smlouvách uvedeny některé klíčo -
vé prvky (viz rámeček 5 ) a míra podrobnosti rozpočtů nedostačovala k posouzení 
přiměřenosti nákladů, což hodnocení efektivnosti komplikovalo.36 Zejména PJ 7, 6, 7, 8 a 10.Rámeček 4 Rámeček 5Případy koncepčních nedostatků u přezkoumaných projektů
a) PJ12 byl projekt technické pomoci zaměřený na posilování institucionální kapacity právnické komory. 
Takto formulovaný konkrétní cíl, jehož dosažení by se muselo vyhodnocovat později, je vágní. Smlouva 
uváděla konkrétní ukazatele, jako počet případů porušení lidských práv a průměrnou dobu trvání ob -
čanských a trestních soudních řízení. Tyto ukazatele se však projektu týkaly pouze marginálně a nepřímo 
a při posuzování dosažení cíle projektu nebyly nejvhodnějším srovnávacím měřítkem.
b) Projekt PJ14 byl koncipován jako podpora přechodu k demokracii v Tunisku. Zaměřil se za zavádění 
osvědčených postupů, posilování kapacity poslanců a zlepšování správní kapacity parlamentu. I když 
smlouva uváděla popis hlavních činností, nebyly stanoveny žádné ukazatele, které by umožňovaly měřit 
výkonnost a posuzovat přidanou hodnotu projektu.
c) Předmětem projektu PJ13 byla podpora občanské společnosti v Tunisku. Cíl a ukazatele byly vágní a měly 
podobu řady činností spíše než konkrétních ukazatelů. Posuzování přidané hodnoty projektu dále ztížila 
neexistence ukazatelů, které by indikovaly stav občanské společnosti před provedením opatření a po 
něm.
Příklad projetu s nedostatečně formulovanými podmínkami ve smlouvě
Pokud jde o PJ10, smlouva byla podepsána na základě velmi obecného popisu a předběžných odhadů staveb -
ních prací. Jedním z výstupů projektu byly hlavní stavební práce na budově soudu ve městě Nabeul. Původně 
měla být rekonstruována (předběžná studie, koncepce, technická studie, realizační složka, specifikace a složka 
zadávacího řízení) celá budova soudu. Příjemce nicméně provedl pouze jednu ze tří položek nabídkového 
řízení, protože rozpočet projektu k financování všech tří položek nedostačoval. S realizací zbývajících dvou 
položek (přibližně 30 % celkového rozpočtu) se podle tuniských orgánů počítá v pozdější fázi. V tomto případě 
neexistence podrobného popisu rozsahu díla ve smlouvě znemožnila řádné posouzení efektivnosti a účinnos -
ti projektu.
32 Připomínky 
57 
V souvislosti se dvěma projekty nasmlouvanými s prostředníkem37 se Komise 
zavázala tomuto prostředníkovi vyplatit 1,2 milionu EUR jako správní poplatek. 
Plánovací dokumentace nicméně neuváděla analýzu přidané hodnoty využití 
služeb prostředníka ve srovnání s přímým kontaktem s konečným příjemcem38.
Výrazná zpoždění při provádění projektů
58 
U deseti ze 14 projektů ve vzorku byla doba realizace projektů výrazně prodlou -
žena (viz tabulka 4 ). V šesti případech39 byla doba realizace prodloužena o více 
než 50 % dohodnutého realizačního období. Příčinou zpoždění při plnění byla 
z valné části skutečnost, že čas nutný k dosažení určitých výsledků se na začátku 
podcenil. Ve většině případů se prodlužováním doby realizace zvyšují náklady 
v některých kategoriích, například osobní náklady, které se pak musí financovat 
z pevného příspěvku Komise40. Na financování hlavních projektových činností 
potom zbývá méně prostředků. Jelikož tyto smlouvy byly podepsány po roce 
2011, byla si Komise obtížné situace v zemi vědoma, přesto časový rámec a rozsah 
projektu odpovídajícím způsobem neupravila.37 Projekty PJ7 a PJ8, 
s kumulovaným rozpočtem ve 
výši 41 milionů EUR, se 
zaměřily na snižování 
sociálních nerovností 
a regionálních rozdílů 
v městských a předměstských 
oblastech prostřednictvím 
stavebních prací na 
infrastruktuře, které zlepšily 
kvalitu života, zvýšily 
zaměstnanost a zajistily 
přístup k mikrofinancování.
38 Jako to udělala EIB v kontextu 
téhož opatření.
39 Zejména PJ 1, 2, 6, 8, 12, 13 
a 14.
40 Zvláštní zpráva Evropského 
účetního dvora č. 3/2011 
„Efektivnost a účelnost 
příspěvků EU poskytovaných 
prostřednictvím organizací 
OSN v zemích zasažených 
konfliktem“ 
(http://eca.europa.e u).
Prodloužení realizační doby projektů
(v měsících)
ProjektRok uzavření 
smlouvyPůvodní doba 
trváníDoba trváníProdloužení doby trvání1. dodatek 2. dodatek
PJ1 2011 23 46 52,5 29,5
PJ2 2011 23 46 23
PJ3 2012 8 0
PJ4 2012 8 0
PJ5 2015 60 Původní smluvní období stále trvá
PJ6 2012 36 56 20
PJ7 2012 48 0
PJ8 2013 42 69 27
PJ9 2013 36 48 12
PJ10 2013 43 53 10
PJ11 2011 30 34 4
PJ12 2011 18 24,5 34,5 16,5
PJ13 2013 36 42 6
PJ14 2012 32 39 51 19
Zdroj:  databáze CRIS.Tabulka 4
33 Připomínky 
59 
U tří zkoumaných projektů41 jsme zjistili, že dopad a udržitelnost zatím dosaže -
ných výsledků nebyly zabezpečeny řádnou strategií pro případ odchodu. V těch -
to případech projekty vytvořily převážně dočasná pracovní místa, ale pro zajiš -
tění jejich trvání jsou nutné další prostředky a politická opatření. Jelikož tuniská 
protistrana neměla dostatek prostředků a kapacitu na údržbu infrastruktury 
vytvořené projekty, bude udržitelnost záviset na dostupnosti další podpory od 
dárců.
60 
Dopad čtyř projektů42 byl podstatně omezen pomalým pokrokem nutných 
reforem. Například v roce 2012 bylo vydáno přibližně 2,5 milionu EUR na zvláštní 
vybavení pro testování souladu elektronických produktů s předpisy EU, které 
bylo dodáno tuniským orgánům. Toto vybavení se však využívalo jen okrajově, 
protože Tunisko zatím nepřijalo příslušné standardy EU, které stanoví Dohoda 
o posuzování shody a akceptaci průmyslových výrobků.
61 
I když dva faktory, a to koncepční nedostatky a pomalá realizace, posuzování 
projektů ztěžovaly, projekty se celkově zabývaly skutečnými potřebami země 
a přispěly k významnému pokroku v relevantních oblastech. Například projekty 
na podporu malých a středních podniků poskytly užitečnou podporu 700 fir -
mám. K obnově chudých městských čtvrtí přispěly významně dva další projekty 
a projekt týkající se parlamentu zlepšil jeho infrastrukturu a posílil spolupráci 
s Evropským parlamentem.41 Zejména PJ 6, 7 a 8.
42 Zejména PJ 3, 4, 11 a 12.
34
 Závěry  
a doporučení
62 
Finanční zdroje EU byly pro přechod k demokracii a ekonomickou stabilitu Tunis -
ka významným přínosem. Dospěli jsme k názoru, že v období po revoluci z roku 
2011 byly peníze EU obecně vynakládány dobře. Pro řešení nových výzev byly 
dány k dispozici dodatečné fondy a Komise při organizaci jejich směrování úzce 
spolupracovala s ostatními dárci. V řízení pomoci, jak je prováděla EU, však byla 
zjištěna řada nedostatků.
63 
I když bylo dosaženo pokroku, byl pomalý, což bylo způsobeno řadou faktorů, 
mimo jiné mnoha změnami ve vládě a skutečností, že neexistoval obecný národ -
ní rozvojový plán. Neexistence tohoto plánu na straně tuniských orgánů řádné 
cílení pomoci Komise výrazně zkomplikovala (viz bod 23).
64 
Obecně byla koncepce Komise velmi ambiciózní, neboť se zabývala příliš mnoha 
prioritami. Široká škála řešených otázek a činností realizovaných prostřednictvím 
rozpočtové podpory, projektů a úvěru makrofinanční pomoci je v rozporu s vlast -
ní politikou Komise, která usiluje o soustředění pomoci na malý počet klíčových 
oblastí a činností (viz body 24–25).
65 
Koordinace s ostatními dárci byla u celé řady činností dobrá, i když společného 
programování s členskými státy nebylo dosaženo (viz body 26–28).
Doporučení 1 – Posílit programování a zacílení pomoci EU
ESVČ a Komise by měly:
a) využít politického dialogu a diskuse o opatřeních k tomu, aby zajistily, že 
tuniské orgány přijmou ucelený národní rozvojový plán;
b) na další plánovací období vybrat omezený počet konkrétních priorit a snížit 
počet opatření za účelem lepšího zacílení a potenciální dopadu pomoci EU;
c) zajistit společné programování s členskými státy s cílem zlepšit zaměření 
a koordinaci pomoci.
35 Závěry a doporučení  
66 
Pomoc se poskytovala prostřednictvím řady modalit, k nimž patřila zejména 
obecná rozpočtová podpora (dohody o budování státu), odvětvová rozpočto -
vá podpora (smlouvy o odvětvových reformách), úvěr makrofinanční pomoci 
a projekty. Tunisko rovněž výrazně těžilo z iniciativy „více za více“, která význam -
ně zvýšila prostředky, jež byly k dispozici na obecnou rozpočtovou podporu (viz 
body 30–31).
67 
Obecná rozpočtová podpora se poskytovala prostřednictvím programů PAR, 
které byly v prvních letech rovněž ve značné míře financovány Světovou bankou 
a půjčkami MMF. Tato forma podpory pomohla vládě vytvořit reformní agendu 
a v rámci dohod o budování státu umožnila větší flexibilitu než tradiční rozpočto -
vá podpora. Tento přístup je však koncipován jako krátkodobý na jeden až dva 
roky, nikoliv jako dlouhodobé řešení (viz body 32–33).
68 
Již při podpisu dohod o financování programů rozpočtové podpory byly některé 
podmínky uvedené v dohodách splněny nebo k jejich splnění došlo krátce poté. 
Motivační prvek podpory tak byl výrazně omezen. Realizace mnoha opatření, 
stanovených dohodami o financování, se posuzovala jako celek a ve výsledku 
byly platby provedeny i v případech, kdy některá relevantní opatření neproběhla 
(viz body 34–39).
69 
O přidělení prostředků v souladu s iniciativou „více za více“ bylo rozhodnuto až 
v poslední fázi, což plánování nejlepšího využití pomoci zkomplikovalo. Doda -
tečný dopad, jehož mělo být dosaženo převody výrazného objemu prostředků 
v rámci iniciativy „více za více“, nebyl zcela zřejmý (viz bod 36).
70 
Posouzení PEFA poskytuje mezinárodně uznávané, komplexní hodnocení řízení 
veřejných financí země. Podle vlastních pokynů Komise k rozpočtové podpoře by 
se toto posouzení mělo provádět každé čtyři roky. Vzhledem k velkým částkám 
vyplaceným ve formě rozpočtové podpory a významu posouzení PEFA jako 
nástroje pro monitorování a plánování je neuspokojivé, že od roku 2010 nebylo 
žádné posouzení PEFA provedeno. Očekává se, že nové posouzení PEFA bude 
dokončeno v březnu 2017 (viz body 40–42).
36 Závěry a doporučení  
Doporučení 2 – Posílit realizaci programů rozpočtové 
podpory EU
Komise by měla:
a) u budoucích programů rozpočtové podpory snížit počet opatření, které 
podmiňují poskytnutí rozpočtové podpory, a zajistit, aby tato opatření byla 
významná. Komise by měla úhrady podmínit úspěšným dosažením cílů jed -
notlivých opatření a ukazatelů výkonnosti, nikoliv jen obecným pokrokem, 
a tuniské orgány tak motivovat k pokroku v provádění reforem.
b) usilovat o to, aby se posouzení PEFA vzhledem k jeho významu pro plánování 
a monitorování provádělo minimálně každé čtyři roky.
71 
Zorganizovat poskytnutí úvěru makrofinanční pomoci ve výši 300 milionů EUR, 
který tuniské orgány nutně potřebovaly, trvalo téměř dva roky. I když k některým 
zpožděním nedošlo na úrovni EU, i tak trvalo zpracování úvěru na úrovni EU více 
než 11 měsíců (viz body 45–47).
Doporučení 3 – Přicházet s návrhy, které urychlí postup 
schvalování makrofinanční pomoci
Komise by měla ve spolupráci se spolutvůrci právních předpisů prozkoumat 
relevantní možnosti, jak zrychlit schvalovací řízení následných programů makrofi -
nanční pomoci, zejména v případě nouzového financování.
72 
Odvětvová rozpočtová podpora se vyplácela v mnohem menším měřítku než 
obecná rozpočtová podpora. U dvou ze tří zkoumaných programů nebyla zřejmá 
věrohodná strategie pro daná odvětví. Dopad programů limitovala zpoždění 
a obecně pomalý pokrok v realizaci požadovaných reforem (viz body 48–54).
37 Závěry a doporučení  
73 
Byly provedeny některé významné projekty, ale s mnoha zpožděními. Bez jasných 
cílů a ukazatelů bylo ale u mnoha z nich obtížné posuzovat pokrok. V mnoha pří -
padech byly projekty příliš ambiciózní a jejích harmonogram příliš optimistický, 
což ve výsledku vedlo k nárůstu režijních nákladů (viz body 55–61).
Doporučení 4 – Zlepšit plánování projektů
Komise by měla při plánování budoucích projektů v Tunisku stanovovat cíle 
a ukazatele, které budou vzhledem k daným okolnostem příslušného projektu 
realistické.
Tuto zprávu přijal senát I, jemuž předsedá Karel PINXTEN, člen Účetního dvora, 
v Lucemburku na svém zasedání dne 14. února 2017.
 Za Účetní dvůr
 Klaus-Heiner LEHNE
 předseda
38
 Přílohy
Seznam programů rozpočtové podpory a makrofinanční pomoci
 (EUR) 
Počet Rozhodnutí č.Rok 
rozhodnutíModalita NázevPřidělená 
částkaSmluvní 
částkaVyplacená 
částka
MFA – 2013 MFA MFA 300 000 000 300 000 000 200 000 000
BS1 23143 a 23279 2011 BSPProgram podpory obnovy a podpora 
pro partnerství, reformu a inkluzivní 
růst (SPRING) (PAR1)100 000 000 99 424 813 99 424 813
BS2 24074 2012 BSP Program podpory obnovy (PAR 2) 68 000 000 67 339 484 65 415 314
BS3 24469 2013 BSP Třetí program podpory obnovy (PAR 3) 110 000 000 110 000 000 110 000 000 
BS4 37533 2014 BSP Program podpory obnovy (PAR 4) 100 000 000 99 546 000 75 000 000 
BS5 19508 2007 BSPProgram podpory rozpočtového řízení 
podle cílů 30 000 000 29 267 989 29 267 989
BS6 21889 2010 BSPProgram podpory veřejných politik ří -
zení vodních zdrojů za účelem rozvoje 
venkova a zemědělství57 000 000 56 067 853  24 623 541
BS7 18438 (2013) BSPTunisko – PRAL – bývalý program 
podpory konkurenceschopnosti (PAC I)41 000 000 40 357 374  40 357 374Příloha I
39 Přílohy 
Seznam projektů
 (EUR) 
Počet Rozhodnutí č.Rok uzavření 
smlouvyNázevSmluvní 
částkaVyplacená 
částka
PJ1 20216 2011Krátkodobé nasazení odborníků ve prospěch průmyslových 
malých a středních podniků a tuniských institucí – „Technická 
a jiná než technická odborná příprava“4 328 400 4 092 200
PJ2 20216 2011Krátkodobé nasazení odborníků ve prospěch průmyslo -
vých malých a středních podniků a orgánů poskytujících 
podporu – „Kvalita“6 170 540 5 575 780
PJ3 20216 2012Pořízení a instalace zčásti zvukotěsné místnosti pro testování 
elektromagnetické kompatibility na deset metrů s připojený -
mi klecemi1 179 590 1 179 590
PJ4 20216 2012Pořízení a instalace laboratoře pro testování elektromagnetic -
ké kompatibility1 260 000 1 260 000
PJ5 22772 2015 Program podpory malých podniků v tuniském sektoru služeb 10 000 000 1 982 210
PJ6 23202 2012Projekt vytváření pracovních míst a související integraci 
doplňujících nařízení státu v Tunisku6 476 777 5 850 000
PJ7 23202 2012 Financování vyrovnání pro obytné čtvrtě 8 000 000 7 900 000
PJ8 24409 2013 Financování vyrovnání pro obytné čtvrti v Tunisku 32 900 000 22 000 000
PJ9 23556 2013Podpora na zlepšení právního systému ve vztahu k postavení 
dětí v Tunisu1 800 000 1 710 000
PJ10 23557 2013Obnova soudů a věznic s dotací na vybavení IT podle meziná -
rodních standardů 12 848 749 12 206 312
PJ11 19073 2011 Posilování institucionálních kapacit v Tunisku 1 461 000 1 314 652
PJ12 19073 2011Technická pomoc na posílení institucionálních kapacit advo -
kátní komory629 965 503 972
PJ13 23558 2013 Program podpory občanské společnosti v Tunisu 3 399 228 2 604 875
PJ14 23569 2012 Podpora ústavních a parlamentních procesů v Tunisku 1 809 778 1 364 907Příloha II
40 Odpovědi Komise a ESVČ
Shrnutí
III
Komise a ESVČ souhlasí s posouzením rychlé reakce, ale chtějí zdůraznit, že některé oblasti bylo nutno řešit 
z důvodu velkého množství socioekonomických potřeb / mimořádných událostí, s nimiž byla tuniská vláda po revo -
luci konfrontována. V této souvislosti byla EU vyzvána, aby Tunisku poskytla pomoc v reakci na tyto potřeby, které 
byly jak otázkou politické důvěryhodnosti, tak operativní nutnosti. Výsledky dosažené v průběhu tohoto období 
jsou dobré, protože pomoc EU významně přispěla k ekonomické a politické stabilitě země po revoluci, zejména tím, 
že doprovázela významné socioekonomické a politické reformy.
Komise je toho názoru, že pomoc proto nebyla rozmělněna, ale že naopak reagovala na značné množství mimořád -
ných reforem, kterým Tunisko v porevoluční době nevyhnutelně čelilo.
Kromě toho je třeba zdůraznit, že všechny projekty přijaté od roku 2014 se vztahovaly k jednomu ze tří klíčových 
odvětví zakotvených v jednotném rámci podpory na období 2014–2016 (socioekonomické reformy pro růst podpo -
rující začlenění, základní prvky demokracie a udržitelný regionální a místní rozvoj).
Komise uznává, že se tuniské orgány mohly při řízení veškeré této pomoci setkat s obtížemi vzhledem k porevoluční 
situaci a častému střídání vlád i změnám v rámci správy. Je však třeba rovněž zdůraznit, že míra absorpce u projektů 
EU je vyšší než u jiných dárců.
Společný proces programování byl pozastaven kvůli zpožděním na straně vlády při formulování a přijímání nového 
pětiletého plánu rozvoje. To umožní EU lépe sladit programování s prioritami uvedenými v tomto plánu s cílem 
posílit dělbu práce mezi dárci včetně členských států.
Společná programovací mise se konala souběžně s programovací misí ESVČ/GŘ NEAR, která proběhla v říjnu 2016. 
V současné době provádí poradce koordinaci se všemi členskými státy a společné programování začne pravděpo -
dobně fungovat v roce 2017.
Makrofinanční pomoc Evropské unie zajišťuje podporu platební bilance, která umožňuje čelit akutním potřebám 
vnějšího financování Tuniska a představuje podporu programu finanční pomoci, na níž se EU dohodla s MMF. To 
umožňuje Tunisku zmírňovat tvrdost a náhlost nezbytné hospodářské korekce s cílem přispět k obnově ekonomické 
udržitelnosti země. Podmínky spojené s makrofinanční pomocí tedy řeší celou řadu priorit v několika vzájemně pro -
pojených oblastech strukturální reformy, jako je například komplexní přístup za účelem podpory programu hospo -
dářské korekce.
Komise je toho názoru, že její pomoc Tunisku včetně makrofinanční pomoci je soustředěna jen na omezený počet 
odvětví. V některých oblastech podpory (jako je například statistika, řízení veřejných financí a řádná správa Účet -
ního dvora) měla navíc z hlediska účinnějšího přispění makrofinanční pomoci k plnému provedení významných 
reforem zásadní význam intenzivní koordinace jak s ostatními dárci, tak v rámci jednotlivých útvarů Komise.
Odpovědi Komise a ESVČ 41
V
V situaci vyznačující se politickou nestabilitou bylo nezbytné dosáhnout správné rovnováhy mezi opatřeními rych -
lého dopadu a dlouhodobějšími procesy s využitím nástrojů, které nabízí politika rozpočtové podpory Evropské 
komise. Nástroj, který představuje dohoda o budování státu, je pružnější formou rozpočtové podpory speciálně 
navrženou pro nestabilní situace či situace po krizích. Komise v Tunisku sice použila tuto pružnější formu, nicméně 
přísně posuzovala podmínky vyplácení u každého ze čtyř programů rozpočtové podpory. Dokladem úspěšnosti 
koncepce i provedení těchto operací je navíc stabilizace situace v Tunisku a pokrok, kterého dosáhlo. Podrobnější 
analýza tohoto bodu je uvedena dále počínaje odstavcem 30.
Komise potvrzuje, že právě probíhající hodnocení finanční odpovědnosti a veřejných výdajů (PEFA) bylo skutečně 
zahájeno v roce 2014, tj. čtyři roky po posledním hodnocení PEFA. Při provádění stávajícího hodnocení PEFA dochá -
zelo ke zpožděním, která Komise nemohla ovlivnit a která byla způsobena zejména metodickými otázkami a jejich 
důsledky. Je třeba zdůraznit, že nová metodika hodnocení PEFA byla v roce 2015 přezkoumána. V současné době je 
dokončována nová zpráva PEFA pro Tunisko.
VI
Komise zdůrazňuje, že program reforem není možné vždy shrnout do jediného, komplexního a soudržného poli -
tického nebo strategického dokumentu. V takových případech je analýza založena na jednotlivých opatřeních a na 
reformním procesu, který používá vláda pro posílení systému.
V případě uvedené odvětvové rozpočtové podpory vyhodnotila Komise odvětvové politiky jako úplné a rovněž 
relevantní a věrohodné. Tyto operace odvětvové rozpočtové podpory byly přijaty před revolucí; později byly tyto 
programy přizpůsobeny nové situaci s cílem stabilizovat výsledky podporované uvedenými operacemi.
Komise se domnívá, že opožděné vyplácení úvěrů makrofinanční pomoci nebylo způsobeno pomalým prováděním 
této pomoci, ale bylo důsledkem spojení celé řady faktorů. Parlamentu a Radě trvalo přes pět měsíců, než přijaly 
návrh Komise v rámci řádného legislativního postupu. Tuniským úřadům navíc rovněž trvalo přes 6 měsíců, než 
ratifikovaly memorandum o porozumění mezi EU a Tuniskem obsahující podmínky spojené s makrofinanční pomocí. 
Vyplacení druhé částky se opozdilo vzhledem k tomu, že tuniská strana nesplnila všechny podmínky včas.
Úvod
09
Komise považuje za vhodné zmínit, že v okamžiku přijetí operace makrofinanční pomoci MFA-I ve výši 300 mili -
onů EUR v dubnu 2014 šlo o největší makrofinanční pomoc, která kdy byla poskytnuta zemi jižního sousedství, až 
do doby, kdy Komise v únoru 2016 navrhla a v červenci 2016 přijala novou operaci makrofinanční pomoci, která byla 
určena rovněž Tunisku, ve výši 500 milionů EUR. Cílem této druhé makrofinanční pomoci je další podpora hospodář -
ské transformace, zejména v souvislosti s teroristickými útoky v roce 2015 a s jejich negativním dopadem na hospo -
dářskou aktivitu.
Odpovědi Komise a ESVČ 42
Připomínky
20
Komise zdůrazňuje, že program PAR 1 představoval víceodvětvovou rozpočtovou operaci a programy PAR 2 až PAR 5 
představují operace v rámci dohody o budování státu.
22
Komise poukazuje na to, že kdykoli bylo nutné, aby provedla nějaké opatření, jednala vždy včas, a to i ve složité 
politické a bezpečnostní situaci. Komise rovněž poznamenává, že dokument o činnosti v rámci programu SSR byl na 
technické úrovni dokončen dne 18. června 2015 (zasedání skupiny na podporu kvality), tj. ještě před teroristickým 
útokem v červnu 2015. V průběhu tohoto období bylo rovněž zavedeno několik dalších opatření v oblasti bezpeč -
nosti (regionální projekty, projekty financované v rámci nástroje stability, nástroj přispívající ke stabilitě a míru 
apod.), a to již před zahájením přípravy programu SSR nebo souběžně s ní.
23
Komise konstatuje, že v prvních letech po revoluci probíhala koordinace mezi dárci na základě plánu hospodářské 
obnovy tuniských orgánů a dopisů vlády týkajících se rozvoje. Tyto dokumenty vyústily v několik balíčků finanční 
podpory dárců v rámci tzv. Programmes d’Appui à la Relance (PAR), z nichž některé dokonce využívaly matici 
společné politiky. Následně byla na základě dohody mezi MMF a tuniskými orgány o komplexním makroekonomic -
kém ozdravném programu a strukturálních reformách umožněna koordinace mezi dárci včetně EU prostřednictvím 
rozpočtové podpory a operací makrofinanční pomoci EU.
24
Komise by ráda zdůraznila, že finanční prostředky nebyly rozloženy do příliš mnoha oblastí a pomoc byla dosta -
tečně soustředěná.
Pomoc EU sice skutečně zasahovala do celé řady odvětví, zpočátku tomu však bylo proto, že uznávala obrovské 
problémy a potřeby, jimž Tunisko v období po revoluci čelilo. Bylo tomu tak rovněž v důsledku konkrétních žádostí 
tuniských orgánů o pomoc v době, kdy vláda naléhavě potřebovala mezinárodní podporu. Mezi lety 2011 a 2013 
byla skutečně přijata „záchranná opatření“ zaměřená na základní služby, která podporovala přechod k demokracii 
a doprovázela proces socioekonomických reforem.
Jakmile se však začínalo jevit, že se situace postupně stabilizuje (zhruba od roku 2014), Evropská unie se snažila svou 
pomoc koncentrovat. Toto úsilí vyústilo v jednotný rámec podpory na období 2014–2016, který ve snaze nasměrovat 
naši pomoc stanovil tři odvětví intervence (socioekonomické reformy pro růst podporující začlenění, základní prvky 
demokracie a udržitelný regionální a místní rozvoj). Tato tři odvětví byla systematicky zohledňována při navrhování 
ročních akčních programů ve prospěch Tuniska.
Odpovědi Komise a ESVČ 43
25
Komise a ESVČ zdůrazňují, že jejich rozhodnutí nevedla k rozmělnění finančních prostředků ani k obtížím při řízení. 
Zpoždění a obtíže při řízení souvisely přímo a především s vnějšími faktory (tj. politická nestabilita, obtížná hospo -
dářská situace v zemi).
Komise zdůrazňuje, že podmínky spojené s makrofinanční pomocí řeší omezené množství priorit v několika vzá -
jemně propojených oblastech strukturální reformy, jako je například komplexní přístup za účelem podpory pro -
gramu hospodářské korekce. To by nemělo být považováno za odklon od politiky Komise, která spočívá v soustře -
dění pomoci do omezeného počtu odvětví. Kromě toho v některých oblastech podpory (jako je například statistika, 
řízení veřejných financí a řádná správa Účetního dvora) měla pro plné provedení významných reforem zásadní 
význam intenzivní koordinace jak s ostatními dárci, tak v rámci jednotlivých útvarů Komise.
26
Komise konstatuje, že koordinace opatření EU s členskými státy i s hlavními mezinárodními dárci byla dobrá, nepo -
dařilo se však docílit společného programování s členskými státy vzhledem k pozdnímu přijetí národního plánu 
rozvoje. Koordinace a úzká komunikace s členskými státy probíhala pravidelně a byla konstruktivní.
28
Proces společného programování byl pozastaven s cílem sladit programování s pětiletým plánem rozvoje, a tak 
posílit dělbu práce mezi dárci včetně členských států.
Společná programovací mise probíhala zároveň s programovací misí ESVČ/GŘ NEAR, která se konala v říjnu 2016. 
V současné době provádí poradce koordinaci se všemi členskými státy a společné programování začne pravděpo -
dobně fungovat v roce 2017.
29
Komise konstatuje, že opatření EU Tunisku zásadním způsobem pomohla, avšak byly zjištěny některé drobné nedo -
statky v oblasti provádění programů ze strany Komise.
Komise by chtěla zopakovat, že program PAR 1 představoval víceodvětvovou rozpočtovou operaci a programy PAR 2 
až PAR 5 představovaly operace v rámci dohody o budování státu. Rozdíl ve formě má dopad na analýzu programů.
Odpovědi Komise a ESVČ 44
32
Komise by ráda zdůraznila, že přestože programy PAR3 a PAR4 financovala pouze EU, byly tyto programy včetně 
opatření, která v nich byla stanovena, koordinovány s ostatními dárci.
33
Komise by ráda upozornila na skutečnost, že Programme d’appui à la relance 1 (PAR 1) představoval víceodvětvovou 
rozpočtovou podporu a že následné operace PAR používaly formu dohody o budování státu, která byla speciálně 
navržena tak, aby umožnila EU podpořit partnerské země v nestabilních situacích či situacích po krizi.
Forma dohody o budování státu sice umožňuje určitou flexibilitu, jak je uvedeno v politice přijaté v roce 2011, její 
provádění útvary Komise však bylo vždy důsledné. Po dlouhém a komplexním procesu politického dialogu s orgány 
byly definovány použité ukazatele výkonnosti. Tyto ukazatele umožnily uspíšení důležitých reformních procesů 
v průběhu sledovaného období. Naléhavost situace, na kterou musela Evropská unie reagovat, a krátkodobá 
povaha zvolené formy provádění dohod o budování státu by neměla být spojena s dojmem „flexibility“ podmínek 
vyplácení.
Komise zdůrazňuje, že příslušné pokyny k rozpočtové podpoře umožňují i předpokládají obnovu dohod o budování 
státu, zejména v případě, že přechod na jiné nástroje rozpočtové podpory není dosud proveditelný.
Je třeba mít na paměti, že v době, kdy byly pokyny k rozpočtové podpoře vztahující se dohodě o budování státu 
poprvé použity v zemi se střední úrovní příjmů procházející obrovskou politickou transformací, jako je Tunisko, jed -
nalo se o novou formu (2012), která nebyla dosud vyzkoušena. Tato tuniská zkušenost, kterou potvrdilo i provádění 
dohod o budování státu v jiných zemích, vedla Komisi k revizi pokynů týkajících se doby trvání dohod o budování 
státu a možnosti uzavírat dohody o budování státu souběžně s operacemi odvětvové rozpočtové podpory. Toto 
ponaučení bude doloženo revizí pokynů k rozpočtové podpoře.
34
Komise uvádí, že v omezeném počtu případů byly ukazatele/opatření splněny před podepsáním dohod o financo -
vání. To je však spíše odrazem skutečnosti, že zdlouhavý administrativní proces Komise, který vede k přijetí rozhod -
nutí o financování, není vhodný pro tento druh mimořádného opatření, které se Komise a ostatní dárci (Světová 
banka a Africká rozvojová banka) snažili v dané době zavést v Tunisku s cílem reagovat na mimořádně nestabilní 
politickou a socioekonomickou situaci.
Je pravdou, že tato opatření byla formálně schválena úřady již celou řadu měsíců před podpisem dohody o finan -
cování. Mezi dobou odsouhlasení tohoto opatření a dobou, kdy Komise přijala rozhodnutí o financování, však vláda 
toto opatření fakticky přijala/provedla. Tento úspěch byl rovněž výsledkem intenzivního politického dialogu s pří -
slušnými orgány, a proto by ho v případě, že by nebyly provedeny operace v rámci rozpočtové podpory, nebylo 
možné dosáhnout ve stejném rozsahu nebo ve stejném časovém rámci.
35
Rozhodnutí o financování předložené členským státům a dohoda o financování uzavřená s tuniskou vládou jasně 
uváděly, že ukazatele výkonnosti pro druhou tranši budou identifikovány v průběhu druhého roku programu. 
Takové ujednání není v rozporu s těmito pokyny a je užitečné v nejistých situacích, kdy je formulace plnohodnot -
ného programování na několik let obtížná, jako tomu bylo v Tunisku v roce 2011 (tj. prozatímní vláda, blížící se 
volby).
Odpovědi Komise a ESVČ 45
36
Komise upozorňuje na skutečnost, že strategie „více za více“ byla sice oficiálně oznámena až v květnu nebo v červnu 
roku N+1, Komise a ESVČ však v té době již provedly posouzení situace v jednotlivých zemích v daném regionu 
a měly již na počátku roku (v zásadě v lednu/únoru) jasnou představu o částce v rámci strategie „více za více“, kterou 
by každá země měla obdržet. Proto tým Komise ponechal při vyjednávání programů a matice ukazatelů určitý pro -
stor pro manévrování a zohlednil buď doplňující programy, nebo v některých případech vyšší částku než tu, která 
byla oficiálně k dispozici na počátku těchto jednání.
37
Komise zdůrazňuje, že pomoc EU byla založena na požadavcích tuniských orgánů a potřeby byly dvoustranně pro -
jednány, schváleny a posouzeny. Na velký počet opatření zahrnutých do programů PAR 1–3 je nutno pohlížet z per -
spektivy společných operací v rámci rozpočtové podpory, které provádějí tři agentury pro rozpočtovou podporu, 
v porovnání s finančními závazky přesahujícími miliardu dolarů za jednu operaci.
Z tohoto důvodu lze konstatovat, že s ohledem na existenci několika dárcovských agentur (které poskytují nejmo -
dernější odborné znalosti) a na významný objem těchto operací se počet opatření de facto blíží standardu běžnému 
pro tento typ operací.
Programům PAR se dostávalo vysoké míry pozornosti na pravidelných jednáních kabinetu zaměřených na kontrolu 
jejich provádění (u menšího programu by tomu tak nebylo) a je na místě řádně uvést, že převážná většina těchto 
opatření byla splněna.
38
Komise je toho názoru, že posouzení stavu všech jednotlivých matic programů PAR I–IV bylo provedeno se stejnou 
důsledností.
Komise zdůrazňuje, že při uplatňování sdělení z roku 2011 a souvisejících závěrů Rady z roku 2012 týkajících se 
budoucího přístupu k rozpočtové podpoře EU poskytované třetím zemím bude na kritéria způsobilosti i nadále 
uplatňován dynamický přístup. Tento přístup byl speciálně přizpůsoben s ohledem na nestabilní politickou situaci, 
která v dané době panovala, a na uplatnění dohody o budování státu, která byla v Tunisku použita poprvé.
Tento přístup je v souladu s ustanoveními pokynů k rozpočtové podpoře týkajícími se operací dohody o budování 
státu. Tato forma byla zahrnuta do pokynů k rozpočtové podpoře na rok 2012, které mají být použity v krizových, 
pokrizových a nestabilních situacích. Jedná se tedy o pružnější formu. Přesto Komise posuzuje spisy týkající se 
vyplácení prostředků stejně důkladně jako u kterékoli jiné formy rozpočtové podpory.
Je nutno dodat, že se nakonec podařilo dosáhnout všech předpokládaných výsledků až na několik málo (relativně 
marginálních) výjimek. Z toho vyplývá, že flexibilita poskytnutá v rámci programů PAR III a IV nevedla ve střednědo -
bém horizontu k horším výsledkům nebo horšímu dopadu.
39
Komise konstatuje, že provádění některých strukturálních ekonomických reforem je i nadále pomalé nebo vyža -
duje výrazné zlepšení, zatímco reformy doprovázející přechod k demokracii byly uspokojivější. V kontextu dohod 
o budování státu, které jsou uzavírány na jeden nebo dva roky, by nebylo možné přijímat opatření nebo ukazatele 
orientované na výsledky, jak to připomínají pokyny k rozpočtové podpoře, které předpokládají, že „ukazatele výkon -
nosti … budou především ukazateli procesními“  (s. 99).
Odpovědi Komise a ESVČ 46
Byly zajištěny dodatečné intervence v podobě technické pomoci, které tak podpořily úřady při navrhování a přijí -
mání právních předpisů / nařízení (nebo správních postupů) nezbytných pro uvedení daného zákona nebo vyhlášky 
do praxe. Díky této kombinaci politik vedla většina opatření stanovených EU ke konkrétním výsledkům.
Obdobně jako v případě jiných porevolučních procesů se důsledky hlubokých politických a institucionálních změn, 
které v současné době v Tunisku probíhají, plně projeví až za delší dobu.
40
Komise by ráda zdůraznila, že v důsledku rychle se vyvíjející situace za přetížených a neustále se měnících správních 
a politických podmínek (v období 2011 až 2015 se vystřídalo šest vlád) by bylo provedení vysoce kvalitního a objek -
tivního hodnocení během tohoto období mimořádně obtížným úkolem. Z hlediska metodiky hodnocení by rovněž 
bylo na posuzování dopadů dosud příliš brzy.
Poslední plnohodnotné hodnocení operací v rámci rozpočtové podpory bylo provedeno v roce 2010. Tato hodno -
cení se obvykle provádějí v rozpětí deseti let. Objektivní hodnocení situace je možné provést pouze s odstupem.
S přihlédnutím k těmto skutečnostem provádí GŘ NEAR hodnocení programů zaměřených na správu ekonomických 
záležitostí, které zahrnuje všechny programy rozpočtové podpory provedené v Tunisku s výjimkou RP6.
Komise navíc v průběhu tohoto období pečlivě sledovala výstupy, důsledky a výsledky a v plné míře využívala 
nástroje k vyhodnocení výsledků konkrétních opatření rozpočtové podpory; využívala také různá hodnocení prove -
dená jednotlivými mezinárodními organizacemi.
41
Komise by ráda zdůraznila, že bylo provedeno nové hodnocení PEFA podle metodiky nově přijaté sekretariátem 
PEFA, které vedlo k řadě protichůdných závěrů ohledně hodnocení PEFA za rok 2010 a pozdrželo jeho schválení 
tuniskými orgány; tato zdržení nemohla Komise, Světová banka ani Africká rozvojová banka ovlivnit.
Komise nicméně potvrzuje, že současné průběžné hodnocení PEFA bylo fakticky zahájeno v roce 2014, tj. čtyři roky 
po provedení posledního hodnocení PEFA, a proto je v souladu s vnitřními pokyny k rozpočtové podpoře.
Kromě hodnocení PEFA provedla Komise v prosinci 2013 jako krok předcházející rozhodnutí o poskytnutí podpory 
makrofinanční pomoci úplné a komplexní operační hodnocení správních a finančních okruhů ministerstva financí 
a centrální banky Tuniska.
42
Komise by ráda zdůraznila, že PEFA je užitečným nástrojem, ale nejedná se o závaznou povinnost, a navíc vyžaduje 
závazek ze strany dané země a její plnou spolupráci.
Po roce 2011 sice Tunisko (a jeho partneři) nemělo k dispozici aktuální hodnocení PEFA, avšak využívalo přibližně 
desítku vysoce kvalitních hodnocení systému řízení veřejných financí v zemi během sledovaného období. Tato hod -
nocení byla provedena v rámci programů Komise a rovněž nezávislými organizacemi, jako jsou MMF, OECD a Open 
Budget Survey.
Odpovědi Komise a ESVČ 47
V důsledku těchto různých hodnocení vznikly podrobné informace o jednotlivých dimenzích řízení veřejných financí 
(sestavování rozpočtu, čerpání rozpočtu, účetnictví, zadávání veřejných zakázek, vnitřní a vnější kontrolní mecha -
nismy, správa aktiv, transparentnost, program reforem atd.).
Přestože hodnocení PEFA bylo s určitým zpožděním zahájeno v roce 2014, předpokládá se, že jeho výsledky budou 
k dispozici na počátku roku 2017 a že budou použity pro hodnocení postupu řízení veřejných financí v zemi.
43
Komise by ráda zdůraznila, že za okolností, jimž Tunisko od roku 2011 čelí, a s ohledem na významné problémy, 
které musela země řešit (politické, hospodářské, sociální i bezpečnostní), zůstává Tunisko i nadále pro daný region 
vzorem. Proces transformace je dlouhý a obtížný a bude vyžadovat, aby tento partner i nadále vynakládal další 
významné úsilí.
(a)
Komise je toho názoru, že zatímco v některých oblastech i nadále přetrvávají problémy, bylo oproti situaci v roce 
2011 dosaženo jednoznačně pozitivního a trvalého pokroku. Názorným příkladem obrovského úsilí, které bylo 
v tomto ohledu vynaloženo, jsou internetové stránky otevřeného rozpočtu Ministerstva financí ( http://www.mizani -
atouna.gov.tn ).
Nezávislé průzkumy rozpočtové transparentnosti nebo šíření statistiky (mezinárodní průzkum rozpočtů 2011, 2015, 
internetové stránky pro šíření statistik) nyní řadí Tunisko na přední místo v rámci jeho příjmových/regionálních 
seskupení zemí.
Nedávné vyhlášení ústavního zákona o svobodě informací společně s dynamickou občanskou společností, která 
netrpělivě čeká, aby již mohla těchto nových práv využívat, je předzvěstí dalšího pokroku v nadcházejících letech.
(b)
Program podpory občanské společnosti EU (PASC) přispěl k řešení problémů souvisejících se zřízením 180 nevlád -
ních organizací v guvernorátu Tozeur. Tento program uzavřel dohodu s útvary tuniské vlády odpovědnými za orga -
nizace pomáhající organizacím občanské společnosti, které žádají o registraci, při přípravě žádostí o tuto registraci. 
Tento program navíc zahrnuje složku technické pomoci, jejímž cílem je pomoci tuniským orgánům vytvořit systém 
pro oddělení nevládních organizací založený na informačních technologiích, který by mohl urychlit zpracovávání 
spisů včetně těch, které souvisejí s registrací nevládních organizací.
(c)
Vzhledem k tomu, že se provádění reforem týkajících se partnerství veřejného a soukromého sektoru a veřejných 
zakázek setkalo s prudkým odporem některých složek státní správy, byly přijaty všechny související prováděcí 
předpisy a bylo fakticky zahájeno účinné provádění zákonů. Již nyní se začínají projevovat první pozitivní výsledky, 
obzvláště pokud se jedná o zadávání veřejných zakázek s probíhající digitalizací všech zadávacích řízení.
Pokud jde o externí audit, předpokládá se, že nadcházející přijetí ústavního zákona zaručujícího úplnou nezávislost 
Účetního dvora (opatření programu PAR IV) bude znamenat významný předěl ve vedení externího auditu v Tunisku. 
Komise bude i nadále poskytovat Účetnímu dvoru technickou pomoc, aby mu umožnila plně využívat těchto 
nových příležitostí.
Pokud jde o interní audit, zbývá ještě dokončit část prací na racionalizaci institucionálního rámce. To je naplánováno 
v rámci programu PAR V.
Odpovědi Komise a ESVČ 48
(d)
Opatření obsažená v programech PAR byla zaměřena na stabilizaci obecních financí, které čelily neudržitelné 
finanční zátěži vzhledem k prudkému poklesu místních příjmů, k němuž došlo po revoluci. Po nich následoval 
v rámci programu Cap vers la Décentralisation et le Développement  des Territoires  (43 milionů  EUR) strukturova -
nější přístup v kontextu decentralizace. Ten by však nebylo možné uskutečnit, pokud by nebyla uvedená opatření 
úspěšná, a nebylo by to možné ani před přijetím politického rozhodnutí o zahájení procesu decentralizace.
(e)
Pokrok v oblasti zaměření na příjemce představoval faktické zklamání navzdory naléhavým apelům EU, MMF a Svě -
tové banky na orgány, aby v tomto směru jednaly. To je odrazem hluboce zakořeněných politických obtíží při posilo -
vání kritérií způsobilosti těchto programů. Navzdory těmto nezdarům je důležité na těchto reformách i nadále trvat 
vzhledem k jejich zásadnímu přínosu k udržitelnosti veřejných financí. To i nadále provádí společně MMF, Světová 
banka i EU (makrofinanční pomoc). Předpokládá se, že zacílení těchto programů se zlepší díky nové databázi soci -
álních identifikačních čísel a hodnocení stávajících programů sociální pomoci, jakož i navrhovanému bodovacímu 
systému.
(f)
Komise se domnívá, že díky podmínkám vyplácení prostředků stanoveným v rámci rozpočtové podpory programu 
PAR-III a politice koordinovaného přístupu dárců s Ministerstvem financí nyní v Tunisku existuje regulační rámec, 
který podporuje rozvoj mikrofinancování. Tento rámec umožnil vznik sedmi mikrofinančních institucí, které slouží 
méně rozvinutým nepokrytým regionům, včetně dvou (Microcred a Taysir), které finančně podporuje EU, AFD, EIB 
a EBRD. Podle nejnovějších výročních zpráv institucí Microcred a Taysir byly od zahájení operací v roce 2015 poskyt -
nuty finanční služby a služby technické pomoci 7 684 mikropodnikatelům, z toho v 4 205 případech se jednalo 
o ženy a v 3 338 případech o mládež.
(g)
V září 2016 přijal parlament nový zákon o investicích v rámci přípravy na konferenci Tunisia 2020.  Tento zákon by měl 
společně s nedávno přijatými právními předpisy o hospodářské soutěži, úpadku a partnerství soukromého a veřej -
ného sektoru směřovat k výraznému zlepšení investičního klimatu a k jeho posunu vpřed.
45
Podle názoru Komise je důležité si uvědomit, že než bude možné provést první vyplacení makrofinanční pomoci, 
bude nutno uskutečnit celou řadu procesních kroků. Před navržením operace makrofinanční pomoci posoudí 
Komise řádný stav finančních okruhů v přijímající zemi prostřednictvím operačního hodnocení, které potrvá nej -
méně měsíc. Vzhledem k tomu, že návrhy Komise týkající se makrofinanční pomoci podléhají řádnému legislativ -
nímu postupu podle článku 212 SFEU, musí být přijaty Parlamentem a Radou. Po tomto přijetí je nutné, aby výbor 
členských států schválil memorandum o porozumění (MoU) obsahující podmínky spojené s makrofinanční pomocí 
a aby jej přijímající země podepsala. Tunisko muselo navíc toto memorandum o porozumění ratifikovat.
Následně je nutné, aby si Komise vypůjčila prostředky na vyplacení na trzích, což zpravidla trvá přibližně měsíc. 
V případě Tuniska je třeba zmínit, že v rámci řádného legislativního postupu došlo ke ztrátě jednoho měsíce vzhle -
dem k tomu, že schválení plenárním zasedáním Parlamentu bylo na poslední chvíli přesunuto na plenární zasedání 
v dubnu II, což znamená, že trvalo pět měsíců, než byl návrh Komise schválen spolutvůrci právních předpisů. Kromě 
toho je třeba poznamenat, že podpis a ratifikace memoranda o porozumění ze strany Tuniska již dříve zabraly více 
než sedm měsíců.
Odpovědi Komise a ESVČ 49
47
Komise je toho názoru, že program makrofinanční pomoci je v úzké spolupráci s dalšími mezinárodními dárci a s 
vlastními reformními plány vlády klíčovým předpokladem prosazení tolik potřebných reforem v Tunisku, zejména 
v obtížném prostředí transformace. Díky novému programu makrofinanční pomoci činí celková výše makrofinanční 
pomoci Tunisku k dnešnímu dni 800 milionů EUR a zajišťuje kontinuitu reforem, přičemž zároveň řeší nový soubor 
opatření, jejichž cílem je podpořit úsilí Tuniska o posun směrem k udržitelnějšímu hospodářskému modelu.
48
Komise se domnívá, že kritéria způsobilosti včetně zavedení relevantní a důvěryhodné politiky byla splněna jak 
v okamžiku schvalování jednotlivých programů, tak i před každou platbou.
V uvedených případech RP5 a RP6 Komise konstatuje, že jak je uvedeno v pokynech k rozpočtové podpoře, „pro -
gram reforem není možné vždy shrnout do jediného, komplexního a soudržného politického nebo strategického 
dokumentu. V takových případech bude analýza založena na jednotlivých opatřeních a na reformním procesu, který 
používá vláda pro posílení systému.“ Při uplatňování těchto pokynů vyhodnotila Komise odvětvové politiky jako 
úplné a rovněž relevantní a věrohodné.
49
Komise by ráda objasnila, že před revolucí byly přijaty tři odvětvové programy rozpočtové podpory v souladu s kri -
térii způsobilosti platnými v daném okamžiku, zatímco dohody o budování státu byly přijaty po revoluci jako reakce 
na zcela novou situaci, která vyžadovala nový přístup a učinila Tunisko způsobilým pro použití takového nástroje. 
Je třeba rovněž poznamenat, že Komise v současné době reviduje pokyny k rozpočtové podpoře s cílem umožnit 
zároveň přijetí dohod o budování státu a odvětvové rozpočtové podpory.
50
a)
Viz odpověď na rámeček 3 a).
b)
Viz odpověď na rámeček 3 b).
Rámeček 3 – Případy nedostatků zjištěných v koncepci programů odvětvové 
rozpočtové podpory
(a)
Komise s tímto bodem do jisté míry souhlasí. V době návrhu projektu se ukázalo jako obtížné změřit výchozí hod -
noty pro všechny ukazatele. Aby bylo možno tuto situaci řešit, byly cíle pro některé ukazatele vyjádřeny jako abso -
lutní jednotky pokroku namísto toho, aby byly vztaženy k výchozím hodnotám.
S ohledem na cíl týkající se objemových počitadel je třeba poznamenat, že představoval 10% nárůst hodnoty vrtů 
s právními koncesemi, což bylo považováno za významné. Stanovený cíl byl překročen v důsledku toho, že do něj 
byla zahrnuta i objemová počitadla pro vrty, u kterých nejsou právní koncese nutné (povrchové vody nebo mělké 
vrty). U ukazatele D došlo po roce 2011 k výrazným změnám vládní náborové politiky, které nebylo možné v době 
návrhu programu předpokládat. Po dvou desetiletích konzervativní náborové politiky v odvětví vodohospodářství 
lze navýšení lidských zdrojů vyhodnotit jako pozitivní vývoj.
Odpovědi Komise a ESVČ 50
Při podpisu programu v roce 2011 bylo obtížné předvídat, že nová vláda, která funguje od roku 2012, nestanoví jako 
prioritu vybírání poplatků za čerpání podzemní vody, které bylo jedním z cílů předcházející vlády. Tento nedostatek 
lze přičíst spíše změně politické vůle než pozastavení fungování jednou jednotkou.
b)
Komise poukazuje na to, že pokud jde o RP6: U ukazatele D došlo po roce 2011 k výrazným změnám vládní náborové 
politiky, které nebylo možné v době návrhu programu předpokládat. Po dvou desetiletích konzervativní náborové 
politiky v odvětví vodohospodářství lze navýšení lidských zdrojů vyhodnotit jako pozitivní vývoj.
c)
V případě RP6 Komise zdůrazňuje, že jak je uvedeno v pokynech k rozpočtové podpoře, „program reforem není 
možné vždy shrnout do jediného, komplexního a soudržného politického nebo strategického dokumentu. V tako -
vých případech bude analýza založena na jednotlivých opatřeních a na reformním procesu, který používá vláda 
pro posílení systému.“ Při uplatňování těchto pokynů vyhodnotila Komise odvětvové politiky jako úplné, relevantní 
a věrohodné.
V případě RP5 by Komise ráda zdůraznila, že tato dohoda o financování byla podepsána v roce 2008 za odlišných 
podmínek a zvyklostí. U následných programů a vyplácení prostředků však Komise důsledně uplatňuje pokyny 
k rozpočtové podpoře.
51
Komise zdůrazňuje skutečnost, že uvedenou matici vytvořila vláda jako souhrnný popis opatření, která měla v úmy -
slu provést s cílem obnovit finanční sílu tuniských obcí.
V rámci posuzování strategie vlády představovala tato matice nejlepší dostupný popis jejího podrobného plánu 
činností.
Vzhledem k tomu se a priori nepředpokládalo, že některá opatření nebudou splněna, avšak počítalo se s tím, že 
obdobně jako u všech strategií mohou být některá opatření důležitější než jiná (minimálně z hlediska Komise). 
Posouzení podmínky způsobilosti z hlediska veřejné politiky však zahrnuje posouzení celkového akčního plánu 
vlády, a nikoli pouze těch opatření, která jsou pro Komisi považována za zásadní.
Komise dále poznamenává, že vedle celkové matice uvedených opatření byly tři hlavní cíle programu – dramaticky 
zvýšit příjmy, zmrazit hlavní hybnou sílu zvýšených výdajů (nábory) a zvýšit provádění investičních projektů míst -
ního rozvoje – zachyceny ukazateli výkonnosti ve druhé tranši programu.
Při zpětném hodnocení byla míra dokončení těchto opatření obzvláště vysoká, což svědčí o tom, že podmínky byly 
jak relevantní, tak proveditelné.
Odpovědi Komise a ESVČ 51
52
Komise souhlasí, ale zdůrazňuje, že podmínek bylo mnoho (RP5) a že byly u obou programů mimořádně obtížné. 
U RP6 byla délka programu prodloužena ze 72 na 96 měsíců s cílem reagovat na obtíže, s nimiž se setkává nová 
vláda, a zejména ministerstvo zemědělství, po politických událostech roku 2011. Hlavním cílem tohoto prodloužení 
bylo zajistit, že bude možno zavést doplňující opatření umožňující bezproblémové provádění tohoto programu.
Tempo provádění tohoto programu bylo do značné míry závislé na vnějších faktorech souvisejících s porevoluční 
situací.
53
Komise souhlasí a poznamenává, že zpoždění při uzavírání smluv o složkách technické pomoci projektů RP5 a RP6 
byla řádně odůvodněna složitostí podporovaných odvětví a potřebou zapojit se do podrobné strategické a politické 
diskuse s cílem přesně identifikovat potřeby příjemců na základě řádných posouzení.
Komise by ráda objasnila, že projekt RP7 sice neobsahoval žádnou technickou pomoc, ta však byla poskytována 
v rámci jiných probíhajících programů. V době přezkoumání obsahu programu již způsobilé smluvní období podle 
finančních předpisů uplynulo, což zabránilo uzavírání smluv o dodatečné technické pomoci.
54
Komise souhlasí a uznává, že legislativní proces byl od revoluce poměrně pomalý vzhledem k tomu, že ústavní a jiné 
priority (například bezpečnost, korupce) dostaly přednost před takovými záležitostmi, jako jsou například rozpoč -
tové zákony. Přijetí tohoto zákona se očekává v průběhu prvního čtvrtletí roku 2017.
Je však nutno zdůraznit, že již před přijetím tohoto zákona byl zaznamenán významný pokrok v oblasti rozpočto -
vých postupů. K dnešnímu dni přijalo 22 z 26 ministerstev rozpočty programů a zahrnulo výkonnostní ukazatele 
vztahující se k jejich cílům veřejné politiky (vedle rozpočtových údajů) do svých rozpočtových návrhů předkláda -
ných parlamentu.
O zlepšení dosažených v těchto oblastech svědčí i zvýšení počtu bodů dosažených v rámci mezinárodního prů -
zkumu rozpočtů (International Budget Survey).
V této souvislosti bude ukazatelem dokončení spíše vyhlášení zákona o rozpočtu než zahájení této reformy zalo -
žené na výkonnosti.
55
Komise konstatuje, že u poloviny projektů nebyly shledány žádné koncepční nedostatky. Ohledně druhé poloviny 
by Komise ráda uvedla tyto připomínky (viz níže):
a)
Komise by ráda zdůraznila, že cíle vztahující se k dotčeným projektům byly dostatečně relevantní, konkrétní 
a měřitelné.
Pokud jde o PJ7 a PJ8, Komise se domnívá, že „ l’amélioration des conditions de vie des populations défavorisées ou 
fragilisées socialement, par la réalisation d’infrastructures de base et d’équipements de proximité dans les zones urbaines 
defavorisées “ představuje dostatečně relevantní a konkrétní cíl, který lze měřit počtem základních infrastruktur 
a vybavení poskytnutého neformálním oblastem v rámci tohoto programu.
Odpovědi Komise a ESVČ 52
Pokud jde o PJ11, Komise se domnívá, že cíl twinningového programu ve prospěch tuniského Účetního dvora „ dia-
gnostic et préparation de la réforme institutionnelle “ v kombinaci s podrobnými očekávanými výsledky a objektivně 
ověřitelnými ukazateli je konkrétní a měřitelný.
Komise navíc považuje čtyři cíle PJ14 za vysoce relevantní a konkrétní z hlediska podpory zavedení moderního, 
schopného a dobře fungujícího parlamentu v období přechodu k demokracii. Tyto cíle spojené s očekávanými 
výsledky jsou dostatečně měřitelné.
(c)
Zjištění Účetního dvora se týká konkrétního případu (PJ13), pro nějž jsou příslušná vysvětlení uvedena níže v bodě c).
Rámeček 4 – Případy koncepčních nedostatků u přezkoumaných projektů
(a)
Účetní dvůr odkazuje na ukazatele nastavené na měření celkových cílů projektu. Během fáze realizace projektu byly 
tyto ukazatele mírně upraveny, aby lépe odrážely dosahování výsledků.
(b)
Komise by chtěla poukázat na to, že standardní šablona dohody o příspěvcích nevyžaduje logický rámec. Ke 
smlouvě je připojen rámec výsledků a zdrojů, který představuje ekvivalent logického rámce. Komise se proto 
domnívá, že existovaly ukazatele, které byly v souladu s příslušným formátem projektů v rámci pověřeného řízení.
(c)
Komise zdůrazňuje, že podpora občanské společnosti v Tunisku byla před revolucí nemožná. Zahraniční financování 
bylo zakázáno a aktivity občanské společnosti byly velmi omezené a podléhaly přísné kontrole vlády. Proto nebyly 
před rokem 2011 k dispozici žádné ukazatele, které by umožňovaly posouzení tohoto odvětví.
Tyto ukazatele byly definovány podle informací dostupných v dané době, aby pomohly změřit míru provádění 
činností.
Komise konstatuje, že ačkoli tyto ukazatele nejsou příliš podrobné, bylo v rámci projektu zorganizováno 435 dialogů 
/ konzultačních seminářů ve všech 24 guvernorátech, 120 workshopů se zástupci organizací občanské společnosti 
a veřejnými činiteli, projekt spolupracoval s 3 500 asociacemi a vytvořil 36 sítí asociací. Je třeba rovněž poznamenat, 
že v rámci delegace EU byla provedena podrobná studie o situaci občanské společnosti v Tunisku.
Závěrečné hodnocení programu proběhne v únoru 2017 a umožní důkladné posouzení dopadu tohoto ambicióz -
ního programu.
Kromě toho by Komise ráda zdůraznila, že tento projekt je považován za stěžejní projekt a za skvělý příklad v rámci 
celého regionu jižního sousedství.
Odpovědi Komise a ESVČ 53
56
Komise konstatuje, že všechny projekty zahrnovaly dokumenty, šablony a úroveň podrobnosti, které jsou v tako -
vých případech vyžadovány.
Komise zdůrazňuje, že rozdělení rozpočtu na projekt PJ 6, 7, 8 a 10 poskytuje dostatečné informace umožňující 
posouzení nákladů. Účinnost programu byla vyhodnocena prostřednictvím řady zpráv o pokroku, jak je uvedeno ve 
smlouvě.
57
Komise by ráda zopakovala (pokud jde o přidanou hodnotu toho, že řízením prostředků byl pověřen prostředník, 
v porovnání s nepřímým řízením příslušným tuniským subjektem veřejné správy), že prostředník byl v době přijetí 
obou uvedených projektů předním dárcem z hlediska obnovy neformálních oblastí a že po celou řadu let podpo -
roval provádění tuniského programu vnitrostátní obnovy. Správní poplatky účtované prostředníkem (2,9 % z cel -
kových finančních prostředků vyčleněných na oba projekty) jsou mnohem nižší než náklady spojené s fungováním 
jednotek projektového řízení potřebných v případě nepřímého řízení.
Možnost nepřímého řízení by navíc byla mnohem časově náročnější, což by vedlo ke zpožděním při provádění 
vzhledem k tomu, že by bylo nezbytné dodržet určité období učení pravidel a postupů EU, aby se s nimi tuniský 
příjemce mohl seznámit.
58
Komise zdůrazňuje, že povolená prodloužení nevedla k žádnému zvýšení celkových nákladů. Jednalo se o prodlou -
žení „bez zvýšení nákladů“ vzhledem k tomu, že celkový rozpočet programů nelze navýšit.
Prodloužení bez zvýšení nákladů může vést k tomu, že určité náklady jsou financovány na úkor jiných nákladů, ale 
to je součástí rizik spojených s působením v tomto prostředí. Během jednání k žádostem o prodloužení dohody se 
Komise nicméně ze všech sil snaží zajistit, aby byly veškeré dodatečné osobní náklady vzniklé v důsledku těchto 
prodloužení omezeny na minimum, tak aby nebyl ohrožen úspěch projektu. Trvání tuniského přechodu k demokra -
cii bylo delší, než se očekávalo bezprostředně po revoluci v roce 2011, kdy byly podepsány projekty ve vzorku.
59
Pokud jde o dopad a udržitelnost výsledků, Komise by ráda zdůraznila, že specifickým cílem PJ6, který je uveden 
v dohodě o financování, bylo na jedné straně vytvoření dočasných pracovních míst, a na straně druhé zlepšení 
zaměstnatelnosti pracovníků s nízkou kvalifikací zajištěním jejich odborné přípravy. Komise považuje oba tyto cíle 
za splněné. Navíc byla v roce 2016 přijata druhá fáze tohoto projektu (program integrovaného místního rozvoje) se 
stejným prováděcím partnerem. Ten umožní maximalizaci dopadu a zajistí udržitelnost výsledků.
Pokud jde o PJ7 a PJ8, finanční obtíže související se zajišťováním údržby veřejné infrastruktury poskytované nefor -
málním oblastem budou řešeny rovněž v rámci téhož připravovaného nového programu, v němž se vytvoření řádné 
vnitrostátní strategie v oblasti kontroly a rozvoje neformálních oblastí včetně údržby veřejné infrastruktury předpo -
kládá jako jeden z očekávaných výsledků.
Odpovědi Komise a ESVČ 54
60
Komise by ráda poukázala na to, že vybavení dodávané v rámci projektů PJ3 a PJ4 již přineslo prospěch tuniským 
malým a středním podnikům orientovaným na vývoz, neboť jim umožňuje provádět v Tunisku zkoušky na produk -
tech v souladu s pravidly EU s mnohem nižšími náklady než v zahraničí. To umožnilo snížení výrobních nákladů 
a následné zvýšení konkurenceschopnosti v porovnání s jinými výrobci.
Dodávky tohoto vybavení mají již nyní pozitivní dopad z hlediska přístupu tuniských malých a středních podniků na 
vnitřní trh EU, a to i za těch okolností, kdy dosud nebyla uzavřena dohoda o posuzování shody a akceptaci průmys -
lových výrobků (ACAA).
U PJ11 byly téměř všechny plánované aktivity provedeny před koncem twinningu. Navíc vzhledem k tomu, že 
účelem twinningového projektu bylo podpořit tuniský Účetní dvůr při přípravě návrhu ústavního zákona a reorga -
nizaci jeho struktury za účelem provádění ustanovení tohoto zákona po jeho přijetí, neměla tato zpoždění žádný 
významný dopad.
Pokud jde o PJ12, vzhledem k častým změnám vlády a jmenování různých ředitelů (4 za 3 roky) nebylo možné pro -
vést před koncem projektu všechny právní předpisy, které byly v rámci tohoto projektu navrženy.
Závěry a doporučení
63
V prvních letech po tuniské revoluci probíhala koordinace mezi dárci většinou na základě tzv. Programmes d’appui 
a la reliance (PAR), které podporovaly plán hospodářské obnovy tuniských orgánů, a následně na základě komplex -
ního programu MMF.
64
Komise konstatuje, že bylo nutno řešit několik oblastí s ohledem na socioekonomické problémy, kterým muselo 
Tunisko po revoluci čelit. Doposud dosažené výsledky jsou dobré, protože pomoc EU významně přispěla ke zlepšení 
socioekonomické a politické stability v zemi po revoluci. Komise zdůrazňuje, že se při soustřeďování své pomoci 
řídila svou vlastní politikou. Je faktem, že navzdory tomu, že se v průběhu zkoumaného období uskutečnila celá 
řada činností, byly tyto činnosti v souladu se třemi hlavními sektory identifikovanými v jednotném rámci podpory 
na období 2014–2016.
Jak již bylo uvedeno v bodě 43, je třeba zohlednit situaci v Tunisku po roce 2011 a důležité požadavky na podporu 
procesu transformace, který následoval po revoluci v mnoha různých oblastech. Evropská unie zavedla všechny své 
dostupné nástroje s cílem doprovázet Tunisko v tomto složitém procesu, což vedlo k přijetí jednomyslně oceňované 
nové ústavy a ke svobodným a spravedlivým volbám.
Makrofinanční pomoc Evropské unie zajišťuje podporu platební bilance, která umožňuje pomoci Tunisku čelit 
akutním potřebám vnějšího financování a představuje podporu programu finanční pomoci, na níž se EU dohodla 
s MMF. To umožňuje Tunisku provádět potřebnou hospodářskou korekci méně tvrdě a náhle, přičemž cílem je 
přispět k obnově jeho ekonomické udržitelnosti, která je nezbytným předpokladem trvalého sociálního rozvoje. 
Podmínky spojené s makrofinanční pomocí tedy řeší řadu priorit v několika vzájemně propojených oblastech struk -
turální reformy, jako je například komplexní přístup za účelem podpory programu hospodářské korekce. Komise 
se domnívá, že se nejedná o odklon od politiky Komise, která spočívá v soustředění pomoci do omezeného počtu 
odvětví. V některých oblastech podpory (jako je například statistika, řízení veřejných financí a řádná správa Účet -
ního dvora) měla navíc z hlediska účinnějšího přispění makrofinanční pomoci k plnému provedení významných 
reforem zásadní význam intenzivní koordinace jak s ostatními dárci, tak v rámci jednotlivých útvarů Komise.
Odpovědi Komise a ESVČ 55
65
Komise by ráda zdůraznila, že proces společného programování byl pozastaven v očekávání toho, že vláda představí 
svůj pětiletý plán rozvoje. Bylo tomu tak proto, že záměrem Komise i členských států je sladit programování s pětile -
tým plánem rozvoje s cílem zlepšit dělbu práce a koordinaci.
Proces společného programování bude obnoven v roce 2017.
Doporučení 1 – Posílit programování a zacílení pomoci EU
Komise a ESVČ s tímto doporučením souhlasí.
(a)
Komise a ESVČ budou i nadále využívat politický a strategický dialog pro zajištění toho, aby tuniské úřady přijaly 
ucelený národní rozvojový plán a konkrétní reformní strategie. Tyto záležitosti byly zopakovány během návštěvy 
komisaře Hahna a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku Mogheriniové v Tunisku 
a také během návštěvy tuniského prezidenta zde v Bruselu v listopadu a prosinci 2016.
(b)
Komise a ESVČ připraví jednotný strategický rámec na období 2017–2020 v souladu s pokyny EU, které vyžadují, aby 
se její pomoc zaměřila na tři prioritní odvětví s cílem maximalizovat dopad této pomoci.
(c)
Společné programování bude obnoveno v roce 2017.
68
Komise uvádí, že v omezeném počtu případů byly ukazatele/opatření splněny před podepsáním dohod o financo -
vání. Tato opatření byla skutečně formálně schválena příslušnými orgány celou řadu měsíců před podpisem dohody 
o financování a byla provedena vládou v době, kdy Komise přijala rozhodnutí o financování. To by mělo být považo -
váno za úspěch a za výsledek intenzivního politického dialogu s příslušnými orgány, který by v případě, že by nebyly 
provedeny operace v rámci rozpočtové podpory, neproběhl ve stejném rozsahu nebo ve stejném časovém rámci.
69
ESVČ a Komise se shodují na tom, že je nutno pracovat na schopnosti předvídat rozhodnutí v rámci zásady „více za 
více“.
Odpovědi Komise a ESVČ 56
70
Komise by ráda zdůraznila, že PEFA je užitečným nástrojem, ale nejedná se o závaznou povinnost, a navíc vyža -
duje závazek ze strany dané země a její plnou spolupráci. Po roce 2011 Tunisko (a jeho partneři) využívalo přibližně 
desítku vysoce kvalitních hodnocení systému řízení veřejných financí země. Ta byla provedena v rámci programů 
Komise a rovněž uznávanými organizacemi, jako jsou MMF, OECD a Open Budget Survey. Komise navíc před poskyt -
nutím makrofinanční pomoci provedla v prosinci 2013 úplné a komplexní operační hodnocení správních a finanč -
ních okruhů ministerstva financí a centrální banky Tuniska. Komise se proto domnívá, že byly k dispozici komplexní 
a relevantní informace, které byly rovněž využity.
Komise potvrzuje, že v roce 2014 bylo zahájeno aktuální hodnocení PEFA, které bude dokončeno v roce 2017. Zpož -
dění při jeho dokončování jsou způsobena metodickými problémy a Komise je nemůže ovlivnit.
Doporučení 2 – Posílit realizaci programů rozpočtové podpory EU
Komise toto doporučení přijímá.
(a)
V dnešní stabilnější politické situaci v Tunisku a s ohledem na úzkou koordinaci s ostatními dárci Komise souhlasí 
s tím, že ukazatele výkonnosti se nyní mohou více zaměřit na budoucí operace. I nadále však bude uplatňován 
dynamický přístup ke kritériím způsobilosti v souladu s ustanoveními pokynů k rozpočtové podpoře. V situaci 
Tuniska byla jednotlivá opatření použita jako měřítko pro posouzení celkového pokroku vlády při provádění jejího 
národního programu reforem (jedno ze čtyř kritérií způsobilosti) a tato praxe se ukázala jako obzvláště efektivní.
Pokud jde o poslední větu, že „Komise by měla úhrady podmínit uspokojivým dokončením jednotlivých opatření, 
nikoliv jen obecným pokrokem“, Komise zdůrazňuje, že při uplatňování sdělení z roku 2011 a souvisejících závěrů 
Rady z roku 2012 týkajících se budoucího přístupu k rozpočtové podpoře EU poskytované třetím zemím, je nutné na 
kritéria způsobilosti uplatňovat tento dynamický přístup. Komise spojuje vyplácení s ukazateli výkonnosti dohod -
nutými a odsouhlasenými s partnerskou vládou až po splnění všech kritérií způsobilosti, což prokazuje uspokojivý 
celkový pokrok při provádění programu.
(b)
Komise uznává význam hodnocení PEFA jako nástroje plánování a sledování, avšak zdůrazňuje, že hodnocení PEFA 
nelze jednostranně uložit partnerské vládě. Komise bude nicméně i nadále spolupracovat s partnerskou vládou 
a usilovat o to, aby provedla hodnocení PEFA v souladu s doporučenou frekvencí.
Odpovědi Komise a ESVČ 57
71
Odstup 11 měsíců mezi žádostí Tuniska o makrofinanční pomoc a podpisem memoranda o porozumění mezi EU 
a Tuniskem, které obsahuje podmínky spojené s makrofinanční pomocí, lze vysvětlit následovně.
Před přijetím návrhu Komise na operaci makrofinanční pomoci provedla Komise komplexní operační hodnocení 
řádného stavu finančních okruhů v Tunisku s cílem vyhovět požadavkům finančního nařízení EU. Návrh Komise pak 
musel být schválen Parlamentem a Radou řádným legislativním postupem v souladu s článkem 212 SFEU. Ačkoli se 
spolutvůrcům právních předpisů podařilo přijmout návrh Komise do 5 měsíců bez trialogu, došlo ke ztrátě jednoho 
měsíce vzhledem ke skutečnosti, že schválení plenárním zasedáním Parlamentu bylo na poslední chvíli přesunuto 
na plenární zasedání 2. dubna. Po přijetí operace makrofinanční pomoci bylo nutno dokončit jednání o návrhu 
memoranda o porozumění dříve, než mělo být toto memorandum o porozumění schváleno výborem členských 
států a než ho EU mohla v červenci 2014 podepsat (11 měsíců po žádosti Tuniska). Tuniským orgánům pak trvalo 
přes 6 měsíců, než ratifikovaly memorandum o porozumění v březnu 2015. K prvnímu vyplacení makrofinanční 
pomoci mohlo dojít brzy po ratifikaci v květnu 2015, zatímco druhé vyplacení se mohlo uskutečnit až v prosinci 
2015, neboť tuniské orgány nedodržely podmínky spojené s makrofinanční pomocí.
Doporučení 3 – Předložit návrhy na urychlení postupu schvalování makrofinanční 
pomoci
Komise toto doporučení přijímá.
Komise konstatuje, že ačkoli bylo dosaženo významného pokroku z hlediska rychlosti přijímání rozhodnutí o makro -
finanční pomoci Parlamentem a Radou, existuje zde dosud prostor pro zlepšení. Rychlejšího přijímání by mohlo být 
dosaženo například v případě, že by bylo možné snížit počet zasedání Výboru pro mezinárodní obchod Evropského 
parlamentu (INTA) před hlasováním INTA, pokud by schvalování Parlamentem probíhalo systematicky na plenárním 
zasedání (včetně plenárních minizasedání) bezprostředně po hlasování INTA, pokud by bylo možné plenárních mini -
zasedání využít pro podpisy předsedů Parlamentu a Rady a pokud by Rada v případě potřeby využívala ke schvalo -
vání rovněž písemného postupu.
Komise rovněž poznamenává, že na základě předchozích doporučení Účetního dvora a usnesení Parlamentu o mak -
rofinanční pomoci z roku 2003 navrhla v roce 2011 rámcové nařízení o makrofinanční pomoci, jehož cílem je mimo 
jiné urychlit rozhodování tím, že nahradí legislativní rozhodnutí prováděcími akty. Nicméně vzhledem k tomu, že 
se spolutvůrci právních předpisů rozhodli zachovat legislativní akty a řádný legislativní postup, Komise tento návrh 
vzala v roce 2013 zpět.
73
Komise zdůrazňuje, že povolená prodloužení nevedla k žádnému zvýšení celkových nákladů. Jednalo se o prodlou -
žení „bez zvýšení nákladů“ vzhledem k tomu, že celkový rozpočet programů nelze navýšit.
Odpovědi Komise a ESVČ 58
Prodloužení bez zvýšení nákladů může vést k tomu, že určité náklady jsou financovány na úkor jiných nákladů, ale 
to je součástí rizik spojených s působením v tomto prostředí. Během jednání k žádostem o prodloužení dohody se 
Komise nicméně ze všech sil snaží zajistit, aby byly veškeré dodatečné osobní náklady vzniklé v důsledku těchto 
prodloužení omezeny na minimum, tak aby nebyl ohrožen úspěch projektu. Trvání tuniského přechodu k demokra -
cii bylo delší, než se očekávalo bezprostředně po revoluci v roce 2011, kdy byly podepsány projekty ve vzorku.
Doporučení 4 – Zlepšit plánování projektů
Komise toto doporučení přijímá.
JAK ZÍSKAT PUBLIKACE EU
Bezplatné publikace:
  jeden výtisk:  
prostřednictvím stránek EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);
  více výtisků, plakáty či pohlednice:  
na zastoupeních Evropské unie (http://ec.europa.eu/represent_cs.htm)  
a na delegacích Evropské unie v zemích mimo EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_cs.htm);  
můžete se také obrátit na síť Europe Direct na adrese http://europa.eu/europedirect/index_cs.htm  
nebo na telefonní lince 00 800 6 7 8 9 10 11 (zdarma v rámci EU) (*).
(*)  Informace jsou poskytovány zdarma, stejně jako většina telefonních hovorů (někteří operátoři, telefonní automaty  
nebo hotely však mohou telefonické spojení zpoplatnit).
Placené publikace:
 prostřednictvím stránek EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Činnost Datum
Přijetí memoranda o plánování auditu / zahájení auditu 1.3.2016
Oficiální zaslání návrhu zprávy Komisi (nebo jinému kontrolovanému subjektu) 1.12.2016
Přijetí závěrečné zprávy po řízení o sporných otázkách 14.2.2017
Obdržení odpovědí Komise (nebo jiného kontrolovaného subjektu) ve všech jazycích 2.3.2017
Zkoumali jsme, zda pomoc EU poskytnutá Tunisku po 
revolučních událostech z jara 2011 byla dobře vynaložena. 
Dospěli jsme k závěru, že peníze byly obecně vydány dobře, 
neboť v porevolučním období výrazně přispěly k přechodu 
k demokracii a ekonomické stabilitě Tuniska.
V řízení pomoci, jak je prováděla EU, však byla zjištěna řada 
nedostatků. K řešení těchto nedostatků vydává Účetní dvůr 
doporučení určená Evropské službě pro vnější činnost 
a Komisi, která se týkají zaměření na pomoci na malý počet 
odvětví, posílení realizace programů rozpočtové podpory 
a také zlepšení plánování programů a zrychlení jejich 
provádění.
1977 - 2 017