Pokud jde o alternativní způsoby zasílání a doručování písemností, které představují přímou cestu k doručení písemností na území jiných členských států, dospělo hodnocení k závěru, že i když nabízejí lepší řešení na pomoc přeshraničním soudním řízením, existuje u nich prostor pro zlepšení: doručení poštou podle nařízení (článek 14) je populárním, rychlým a poměrně levným způsobem doručení písemnosti adresátovi, ale není příliš spolehlivé a vyznačuje se vysokou mírou selhání. Takzvané přímé doručení podle článku 15 nařízení představuje spolehlivé řešení, ale přístup k němu je omezený. Návrh cíleně přispívá k řešení této věci za účelem zvýšení efektivnosti stávajících metod. Kromě toho návrh doplňuje seznam alternativních způsobů přeshraničního zasílání a doručování písemností o metodu elektronického doručení, která by do nařízení začlenila virtuální ekvivalent ustanovení o doručení poštou.

Pokud jde tradiční způsob zaslání písemnosti do jiného členského státu pro účely doručení v tomto státě – zaslání prostřednictvím takzvaných odesílajících a přijímajících subjektů – hodnocení ukázalo, že tento pracovní postup není dostatečně výkonný, protože stále funguje pomaleji a méně efektivně, než se očekávalo. Přestože nové struktury zavedené nástrojem EU v roce 2000 přinesly viditelné zkrácení času potřebného pro vyřizování žádostí ve srovnání s pracovními postupy podle dřívějších haagských úmluv, jsou lhůty doporučované v nařízení pravidelně překračovány. Zejména se plně nevyužívá potenciál nových technologií. Nařízení je sice formulováno „technologicky neutrálním“ jazykem, ale moderní způsoby komunikace se v praxi nevyužívají. To je způsobeno zčásti dlouhotrvajícími zvyklostmi, zčásti právními překážkami a zčásti nedostatečnou interoperabilitou vnitrostátních informačních systémů. Posouzení dopadů dospělo k závěru, že v této souvislosti by bylo možné dosáhnout s nízkými investicemi podstatného zlepšení, pokud by se využilo již existujících produktů a právních norem EU.

Návrh je v souladu se zásadou proporcionality, protože se omezuje výhradně na to, co je nezbytné pro dosažení jeho cílů. Nezasahuje do rozdílných vnitrostátních režimů pro doručování písemností podle různých právních systémů. Přestože se nazývá nařízením „o doručování písemností“, ve skutečnosti se jeho pravidla zaměřují především na stanovení jednotných způsobů zasílání písemností z jednoho členského státu do druhého pro účely doručení těchto písemností v tomto druhém členském státě.

Problémy, které má daná iniciativa řešit, vznikají v přeshraničních soudních řízeních (která jsou z podstaty věci mimo dosah vnitrostátních právních systémů) a vyplývají buď z nedostatečné spolupráce mezi orgány a úředníky členských států, nebo z nedostatečné interoperability a soudržnosti mezi vnitrostátními systémy a právními prostředími. Pravidla v oblasti mezinárodního práva soukromého jsou stanovena v nařízeních, protože jde o jediný způsob, jak zajistit žádoucí jednotnost. Členským státům sice v zásadě nic nebrání v tom, aby digitalizovaly způsob své komunikace, ale z dosavadních zkušeností a z předpovědí toho, co nastane bez opatření EU, vyplývá, že pokrok by byl velmi pomalý, a že ani když členské státy přijímají opatření, interoperabilita nemůže být zajištěna bez rámce založeného na právu EU. Cíle návrhu nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni samotných členských států a může ho být dosaženo pouze na úrovni Unie.

Vyjasnění definic a pojmů, které návrh provádí, by rovněž snížilo právní nejistotu a zrychlilo postupy podle nařízení. Návrh by zvýšil jasnost a předvídatelnost postupu pro využití práva na odmítnutí adresáty a lépe chránil jejich procesní práva, ale bude také bránit zneužití práva na odmítnutí, a tedy současně chránit práva žalující strany.

Změnou ustanovení o procesních právech stran (článek 8 a článek 19 nařízení) řeší návrh také otázku nedostatečné ochrany žalované strany před účinky rozsudků pro zmeškání. Lze očekávat, že tyto změny sníží počet případů, kdy jsou vydány rozsudky pro zmeškání v neprospěch žalovaných stran s bydlištěm v členském státě, které se nedozvěděly o řízení, jež proti nim bylo zahájeno v zahraničí. Podle odhadů uvedených v posouzení dopadů by snížení objemu rozsudků pro zmeškání v EU o 10 % vedlo k úspoře až 480 000 000 EUR za rok, protože by občané vydávali méně finančních prostředků na řízení o opravných prostředcích.

Zvýšení efektivnosti doručení poštou zavedením zvláštní jednotné doručenky povede ke zvýšení kvality tohoto způsobu doručování a ke snížení nepřiměřených nákladů a prodlev. Pokud by pouze v polovině případů, u kterých v současnosti existují problémy s právním posouzením vrácených potvrzení o přijetí, bylo doručení poštou v budoucnosti úspěšné, mohlo by se každoročně ušetřit 2,2 milionu EUR, tedy částka, která se nyní zbytečně vynakládá na bezvýsledné doručování listovních zásilek.

Návrh vytváří rámec pro justiční spolupráci, který je v souladu se strategií pro jednotný digitální trh. Přispěje ke zvýšení rychlosti a efektivnosti přeshraničních řízení tím, že zkrátí čas potřebný k zasílání písemností mezi subjekty a omezí závislost na komunikaci pomocí tištěných dokumentů. Tím by byla zajištěna bezpečná elektronická komunikace a výměna písemností mezi uživateli decentralizovaného informačního systému, jakož i automatické zaznamenávání všech kroků pracovního postupu. Byly by též zavedeny bezpečnostní prvky zajišťující, aby systém mohli využívat pouze oprávnění účastníci s ověřenou totožností.

V základním scénáři nařízení plně nedosahuje cíle zlepšit přístup ke spravedlnosti, a tedy ochranu práv stran. V případě přijetí balíčku opatření by bylo možné očekávat zvýšení předvídatelnosti řízení díky změně ustanovení nařízení, která se týká povinnosti vždy informovat o právu na odmítnutí pomocí jednotného formuláře uvedeného v příloze II, prodloužení lhůty pro uplatnění práva na odmítnutí a vyjasnění úlohy soudu původu při posuzování odmítnutí (článek 8 nařízení). Kromě toho ke snížení právní nejistoty přispívá také možnost týkající se náležité péče, kterou by měly soudy vynaložit před tím, než vydají rozsudek pro zmeškání podle článku 19 nařízení.

Balíček zavádí také nové opatření pro usnadnění přístupu k přímému doručení písemností, protože rozšiřuje oblast působnosti článku 15 nařízení. Pokud by se možnost přímého doručení poskytla jednak i) odesílajícím subjektům nebo ii) soudům, u kterých je řízení vedeno, v odesílajícím členském státě a jednak na území všech členských států, vedlo by to k přímějšímu a rychlejšímu zasílání písemností ve srovnání se základním scénářem.

Upřednostňovaný balíček opatření by zvýšil právní jistotu tím, že by na úrovni EU stanovil způsobilé alternativní (náhradní) způsoby doručení písemností poštou pro případ, že písemnost nelze adresátovi předat osobně. V těchto případech by bylo jasnější, jaké typy doručení jsou přijatelné, a ve všech členských státech by byly používány jednotnější postupy.

Posouzení dopadů hodnotilo několik legislativních a nelegislativních možností. Některé možnosti byly již v rané fázi zamítnuty. V případě přijetí balíčku opatření, který posouzení dopadů upřednostňuje, by došlo ke zvýšení účinnosti nařízení, zejména díky snížení nákladů a zkrácení prodlev. Zdůrazněny byly zvláště dvě změny, které by měly být užitečné: povinná elektronická komunikace mezi subjekty a usnadnění elektronického a přímého doručování. Tato zdokonalení by zvýšila efektivnost a rychlost řízení a snížila zátěž pro občany a podniky. Posouzení dopadů dospělo k závěru, že přínosy by vyplývaly z používání elektronické komunikace pro digitalizaci soudnictví, a to prostřednictvím zjednodušení a zrychlení přeshraničních soudních řízení a justiční spolupráce.

Zadruhé by měl návrh rovněž příznivé účinky z hlediska zákazu diskriminace (článek 18 SFEU). Návrh by přispěl k rovnému přístupu ke spravedlnosti, protože členské státy budou muset zahraničním osobám poskytnout účinný přístup k nástrojům, které jsou na jejich území k dispozici pro účely vyhledávání adres. Tím by bylo zaručeno, že adresát písemnost skutečně obdrží. Balíček opatření by navíc zahrnoval standardizované právní zásady týkající se možnosti použít místo nařízení fiktivní a alternativní způsoby doručení podle vnitrostátních právních předpisů, pokud má adresát bydliště v jiném členském státě. Cílem těchto zásad je odstranit současnou nejednoznačnost a roztříštěnost v rámci základního scénáře ohledně práv stran v členských státech. Konečně by balíček opatření rovněž stanovil jednotnou lhůtu pro zrušení rozsudku pro zmeškání. Tato ustanovení by přispěla k rovné ochraně procesních práv ve všech členských státech.

Zatřetí se předpokládá, že navrhovaná změna ve prospěch používání elektronické komunikace bude mít vliv na ochranu osobních údajů (článek 8 Listiny). O technickém zavedení a provozu elektronické infrastruktury by rozhodovaly samy členské státy a měly by je pod kontrolou, přestože je tato infrastruktura zčásti vyvíjena a financována na úrovni EU. Uvedená infrastruktura by měla být založena na decentralizované architektuře. Požadavky na ochranu údajů by se tedy u různých postupů uplatňovaly výlučně na vnitrostátní úrovni.

Významnými vnějšími faktory ohledně ochrany osobních údajů v souvislosti s navrhovaným balíčkem opatření jsou:

–obecné nařízení o ochraně osobních údajů (GDPR), použitelné od května 2018, které by mělo vést ke zvýšení informovanosti a pobízet k přijímání opatření pro zajištění bezpečnosti a integrity databází a rychlým reakcím na narušení soukromí v soudnictví a

–trvalé hrozby pro kybernetickou bezpečnost ve veřejném sektoru. Očekává se, že se budou množit pokusy o útok na veřejnou informační infrastrukturu, které budou mít vliv i na soudnictví v členských státech; jejich dopad může být ještě horší v důsledku rostoucí propojenosti informačních systémů (na vnitrostátní úrovni i úrovni EU).

Plány provádění a způsoby monitorování, hodnocení a podávání zpráv

V souladu s body 22 a 23 interinstitucionální dohody ze dne 13. dubna 2016, ve které tři orgány potvrdily, že by hodnocení stávajících právních předpisů a politik měla sloužit jako základ pro posouzení dopadů možných budoucích kroků, bude nařízení vyhodnoceno a Komise nejpozději pět let od data použitelnosti předloží zprávu Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru. V rámci hodnocení budou posouzeny účinky nařízení v praxi na základě ukazatelů a podrobné analýzy toho, do jaké míry nařízení může být považováno za relevantní, účinné a efektivní, přináší dostatečnou přidanou hodnotu EU a je soudržné s ostatními politikami EU. Hodnocení bude zahrnovat vyvozená poučení s cílem určit případné nedostatky/problémy či potenciál k dalšímu zlepšení dopadu nařízení. Členské státy poskytnou Komisi informace nezbytné pro přípravu této zprávy.

4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

Návrh nebude mít nepříznivý dopad na rozpočet EU. Návrh nepovede k významným nákladům pro vnitrostátní správní orgány, naopak povede k úsporám. Předpokládá se, že vnitrostátní orgány veřejné správy budou mít prospěch ze snížených nákladů na poštovní služby, časových úspor díky efektivnějším řízením, snížené administrativní zátěže a nižších nákladů práce.

Hlavní náklady pro členské státy budou spojeny se zavedením elektronické komunikace, která bude pro odesílající a přijímající subjekty povinná. Posouzení dopadů připojené k tomuto návrhu ovšem ukazuje, že nad těmito náklady výrazně převažují přímé přínosy, které se očekávají od přechodu z komunikace pomocí tištěných dokumentů na digitální komunikaci.

Hlavními možnostmi financování z EU v rámci současných finančních programů jsou program Spravedlnost a Nástroj pro propojení Evropy. Program Spravedlnost (rozpočet na rok 2018: 45,95 milionu EUR) podporuje kapacity členských států týkající se vymáhání a právní ochrany v oblasti civilního soudnictví a jeho budoucí priority financování se zaměřují na uvedené prvky, které mají význam také pro současnou iniciativu. Nástroj pro propojení Evropy, který má mnohem větší rozpočet (130,33 milionu EUR v roce 2018), nabízí finanční podporu pro projekty informačních technologií, které usnadňují přeshraniční interakci mezi orgány veřejné správy, podniky a občany. Je již široce využíván k financování činností týkajících se digitalizace a e-justice v oblasti civilního soudnictví, včetně portálu evropské e-justice a začleňování veřejných listin do vnitrostátních systémů elektronické veřejné správy a systému propojení obchodních rejstříků (BRIS). Balíček víceletého finančního rámce pro prioritu digitální transformace, představený dne 2. května 2018, zahrnuje 3 miliardy EUR pro digitální složku Nástroje pro propojení Evropy, které jsou určeny na financování infrastruktury pro digitální konektivitu.

5.OSTATNÍ PRVKY

•Plány provádění a způsoby monitorování, hodnocení a podávání zpráv

Bude zaveden náležitý systém pro monitorování způsobu, jakým je nařízení uplatňováno, včetně komplexního souboru kvalitativních a kvantitativních ukazatelů, jakož i jasného a strukturovaného procesu podávání zpráv a monitorování. To je důležité pro to, aby bylo možné zajistit efektivní uplatňování změn v členských státech a ověřovat, zda nařízení úspěšně dosahuje svých cílů.

•Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu

Článek 1

Tento článek částečně mění strukturu stávajícího znění a zavádí rozlišení mezi soudními a mimosoudními písemnostmi, pokud jde o vymezení oblasti působnosti. V případě ustanovení o mimosoudních písemnostech zůstává zachováno stávající znění. Ohledně soudních písemností však návrh jasněji stanoví, že se nařízení vztahuje na všechny situace, kdy má adresát bydliště v jiném členském státě. Tímto způsobem se nařízení snaží ukončit současnou nesprávnou praxi, kdy je žalovaným stranám v jiném členském státě doručováno prostřednictvím alternativních nebo fiktivních způsobů doručení písemností na území odesílajícího členského státu v souladu s procesními právními předpisy odesílajícího členského státu bez ohledu na informaci o zahraniční adrese žalované strany, kterou má soud nebo justiční orgán, u něhož je vedeno řízení, k dispozici. Díky novému vymezení oblasti působnosti by soudy nemohly tyto situace vyjímat z oblasti působnosti nařízení tím, že doručení písemností jednoduše označí za „vnitrostátní“.

Tento vyšší standard, podle kterého do oblasti působnosti nařízení povinně spadají všechny případy doručení písemností, má-li adresát bydliště v jiném členském státě, se vztahuje pouze na doručování návrhů na zahájení řízení. Doručení oznámení o zahájení řízení adresátovi, tedy doručení písemnosti, která adresáta informuje o zahájení řízení v zahraničí, má mimořádný význam pro ochranu práv na obhajobu, a proto by mělo být podpořeno pomocí vhodných záruk. Pokud jde o další případy doručení soudních písemností v průběhu soudního řízení, má tato dodatečná ochrana menší význam. Důvodem je skutečnost, že u těchto písemností lze použít navrhovaný nový článek 7a. Kromě toho mohou ve vnitrostátních právních předpisech zůstat ustanovení, která adresátovi ukládají povinnost jmenovat zástupce pro účely doručování písemností adresátovi na území odesílajícího členského státu.

Odstavec 2 jasně stanoví, že se článek 3c nařízení použije také v situacích, kdy adresa adresáta není známa.

Odstavec 3 tohoto článku opakuje znění 8. bodu odůvodnění v současnosti platného nařízení, čímž vytváří právní jistotu ohledně legislativní povahy tohoto ustanovení.