DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic členských států vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni. Nařízení (ES) č. 539/2001 se používá ve všech členských státech s výjimkou Irska a Spojeného království.

Nařízení Rady (ES) č. 539/2001 bylo pozměněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 509/2014, které převedlo 19 zemí do přílohy II obsahující seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou osvobozeni od vízové povinnosti. Jde o těchto 19 zemí: Dominika, Grenada, Kiribati, Kolumbie, Marshallovy ostrovy, Mikronésie, Nauru, Palau, Peru, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svatá Lucie, Svatý Vincenc a Grenadiny, Šalamounovy ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východní Timor. Položky týkající se těchto zemí v příloze II jsou doplněny o poznámku pod čarou, která stanoví, že „[o]svobození od vízové povinnosti se použije ode dne vstupu v platnost dohody o osvobození od vízové povinnosti, která má být uzavřena s Evropskou unií“.

Nařízení (EU) č. 509/2014 bylo přijato dne 20. května 2014 a vstoupilo v platnost dne 9. června 2014. V červenci 2014 předložila Komise Radě doporučení, aby Komisi zmocnila k zahájení jednání o dohodách o zrušení vízové povinnosti s každou z těchto 17 zemí: Dominika, Grenada, Kiribati, Marshallovy ostrovy, Mikronésie, Nauru, Palau, Samoa, Spojené arabské emiráty, Svatá Lucie, Svatý Vincenc a Grenadiny, Šalamounovy ostrovy, Tonga, Trinidad a Tobago, Tuvalu, Vanuatu a Východní Timor. Dne 9. října 2014 předložila Rada Komisi směrnice pro jednání.

První dohody o zrušení vízové povinnosti byly podepsány dne 6. května 2015 (se Spojenými arabskými emiráty), dne 26. května 2015 (s Východním Timorem) a dne 28. května 2015 (s Dominikou, Grenadou, Samoou, Svatou Lucií, Svatým Vincencem a Grenadinami, Trinidadem a Tobagem a Vanuatu) a provádějí se prozatímně ode dne jejich podpisu do dne jejich vstupu v platnost. Rada schválila podepsání druhé řady dohod o zrušení vízové povinnosti, a to s Tongou (podepsána dne 20. listopadu 2015), Kolumbií (podepsána dne 2. prosince 2015), Kiribati (datum podpisu bude stanoveno) a Palau (podepsána dne 7. prosince 2015). Tyto čtyři dohody se provádějí prozatímně ode dne následujícího po dni jejich podpisu do dne jejich vstupu v platnost.

Jednání s Tuvalu bylo zahájeno dne 19. listopadu 2014. Během jednání bylo přezkoumáno celé znění a při dalších výměnách bylo dosaženo dohody o všech aspektech. Dohoda byla hlavními vyjednavači parafována v Bruselu dne 8. října 2015. Členské státy byly informovány na zasedání Pracovní skupiny Rady pro víza dne 26. října 2015.

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD

Na straně Unie tvoří právní základ dohody čl. 77 odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s článkem 218 této smlouvy.

Připojený návrh představuje právní nástroj pro uzavření dohody. Rada rozhodne kvalifikovanou většinou po podpisu dohody jménem Unie osobou jmenovanou předsednictvím Rady a po obdržení souhlasu Evropského parlamentu v souladu s čl. 218 odst. 6 druhým pododstavcem písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie.

3.VÝSLEDKY JEDNÁNÍ

Komise soudí, že bylo dosaženo cílů, které stanovila Rada ve svých směrnicích pro jednání, a že návrh dohody o zrušení vízové povinnosti je pro Unii přijatelný.

Konečný obsah dohody lze shrnout takto:

Účel

Dohodou se zavádí režim bezvízového styku pro občany Evropské unie a občany Tuvalu, kteří mohou pobývat na území druhé smluvní strany po dobu nejvýše 90 dnů během jakéhokoli období 180 dnů.

Aby bylo zaručeno rovné zacházení pro všechny občany EU, bylo do dohody zahrnuto ustanovení, že Tuvalu může pozastavit či ukončit provádění dohody pouze ve vztahu ke všem členským státům Evropské unie a že Unie může pozastavit či ukončit provádění dohody jen ve vztahu ke všem svým členským státům.

Zvláštní situace Spojeného království a Irska je zohledněna v preambuli.

Oblast působnosti

Zrušení vízové povinnosti se vztahuje na všechny kategorie osob (držitele běžných cestovních, diplomatických, služebních/úředních a zvláštních pasů) cestujících za jakýmkoli účelem, s výjimkou osob cestujících za účelem vykonávání výdělečné činnosti. Pokud jde o tuto kategorii osob, jednotlivé členské státy i Tuvalu mají nadále možnost uložit vízovou povinnost občanům druhé strany v souladu s použitelnými právními předpisy Unie nebo vnitrostátními právními předpisy. Aby bylo zajištěno harmonizované provádění dohody, připojuje se k dohodě společné prohlášení o výkladu kategorie „osoby cestující za účelem vykonávání výdělečné činnosti“.