-Informace obdržené od členských států podle nařízení Komise (ES) č. 917/2004 o opatřeních v oblasti včelařství, jímž se stanoví pravidla pro vnitrostátní včelařské programy do včelařského roku 2016.

Tato zpráva se týká včelařských roků 2017–2019, čemuž odpovídá období od 1. srpna 2016 do 31. července 2019. Jedná se o první včelařské roky, kdy byla uplatněna nová opatření. Zpráva obsahuje informace, které byly obdrženy k předchozím včelařským rokům, jakož i k programům plánovaným na včelařské roky 2020–2022, jež byly Komisi oznámeny do 15. března 2019.

Graf 4: Průměrné ceny medu v EUR/kg dováženého do EU (znázorněné modrou plnou čarou) a vyváženého z EU (znázorněné červenou přerušovanou čarou) v období 2009–2018. Zdroj: Eurostat Comext

Pokud jde o med, je EU soběstačná pouze z 60 %. V roce 2018 se do EU dovezlo 208 000 tun medu v celkové hodnotě 452 milionů EUR. EU je největším dovozcem medu na světě a jejím hlavním dodavatelem je Čína. Dovoz z Číny do EU se nicméně snížil z téměř 100 000 tun v roce 2015 na 80 000 tun v roce 2018. V tomtéž období vzrostl dovoz z Ukrajiny, od druhého hlavního dodavatele, z 20 000 na 41 000 tun, zatímco dovoz od třetího a čtvrtého dodavatele, tedy z Argentiny a Mexika, zůstal na úrovni 25 000 a 20 000 tun.

Minimální příspěvek Unie činí 25 000 EUR na včelařský program. Zbývající finanční prostředky Unie jsou přidělovány podle podílu úlů oznámených členskými státy. Pokud by však členský stát požadoval méně prostředků, než na kolik by měl nárok na základě svého podílu úlů, mohou být zbývající finanční prostředky Unie rozděleny mezi členské státy, které si vyžádaly více, než kolik by činil jejich teoretický podíl finančních prostředků.

Bude oznámen do 15. března 2020.

Příspěvek Unie na včelařské programy odpovídá 50 % výdajů hrazených členskými státy. Konkrétně to znamená, že na včelařské roky 2017 a 2018 bylo pro včelařské programy každoročně k dispozici celkem 72 milionů EUR. Ačkoli financování nebylo plně využito, míra využití je vysoká. Pro srovnání je v tabulce níže uveden včelařský rok 2016.

g) Sledování trhu: jedná se o nové opatření, na jehož základě lze investovat do sledování včelařských produktů a cen. Může zlepšovat podmínky produkce a podporovat vnitrostátní strategie pro sledování situace na trhu.

d) Opatření na podporu laboratoří, které provádějí analýzu včelařských produktů, s cílem pomoci včelařům s uváděním jejich produktů na trh a se zvýšením hodnoty těchto produktů: rozsah tohoto opatření byl rozšířen z podpůrných analýz fyzikálně-chemických vlastností medu na analýzu dalších včelařských produktů, jako je mateří kašička, pyl, propolis nebo včelí vosk. Nařízení o společné organizaci zemědělských trhů navíc doplnilo, že dané opatření by mělo včelařům pomoci s uváděním jejich produktů na trh a se zvýšením hodnoty těchto produktů. Opatření lze použít k financování testování např. botanického původu medu, neboť přesná znalost tohoto původu může včelařům umožnit získat za produkt vyšší cenu.

c) Racionalizace sezónního přesunu včelstev: tato činnost je určena na pomoc při řízení pohybu včelstev v Unii a poskytování stanovišť pro včelaře během období květu. Řízení sezónního přesunu lze usnadnit opatřeními, jako je identifikace včelstev a rámků, registr sezónních přesunů včelstev, investice do materiálu usnadňujícího sezónní přesun a mapování odrůd květin.

a) Technická pomoc včelařům a organizacím včelařů: znění tohoto opatření se změnilo ze „sdružení včelařů“ na „organizace včelařů“. Do tohoto opatření patří podle mnoha členských států vzdělávání, pořádání kurzů a tisk vzdělávacích brožurek, jeho součástí ovšem může být široká škála činností. Patří mezi ně například podpora na nákup technického vybavení pro primární zpracování a zvláštní podpora pro mladé včelaře.

Cílem programů je zlepšit obecné podmínky produkce včelařských produktů a jejich uvádění na trh v Unii. Reforma SZP v roce 2013 zavedla do těchto programů některé změny. Hlavními cíli těchto změn bylo přizpůsobit způsobilá opatření potřebám odvětví, zajistit spolehlivější přidělování rozpočtu EU tím, že se zlepší metody používané členskými státy k určení počtu úlů na jejich území. Výsledná způsobilá opatření jsou dále popsána níže.

4.5 Vzniklé výdaje podle druhu opatření

V souladu s článkem 10 nařízení 2015/1368 oznámí členské státy do 15. března každého roku výroční zprávu o provádění, která se bude týkat předchozího včelařského roku. První dvě výroční zprávy, které se vztahovaly ke včelařským rokům 2017 a 2018, byly oznámeny v letech 2018 a 2019. Rozdělení výdajů podle druhu opatření na včelařský rok 2018 je uvedeno ve výsečovém grafu níže (obrázek 6). Kvůli časovému srovnání jsou zahrnuty i výdaje podle druhu opatření na včelařský rok 2015 (obrázek 7), přičemž se ukazuje, že i když v uvedené době mohly programy obsahovat pouze šest opatření, celkové procentuální rozložení zůstává podobné.

Stejně jako v předchozích letech byla v roce 2018 většina dostupných finančních prostředků získána na dvě opatření, a to na technickou pomoc a na boj proti škůdcům napadajícím úly (společně téměř 60 % prostředků). Odráží to trvalou potřebu odvětví investovat do vybavení pro chov včel, aktualizovat včelařské postupy za účelem boje proti nákazám a škůdcům napadajícím úly a vzdělávat včelaře.

Stejně jako v předchozích letech jsou třetím a čtvrtým nejpopulárnějším opatřením obnova včelstev a racionalizace sezónního přesunu včelstev, přičemž obě tato opatření společně představují více než 30 % výdajů. V několika členských státech je sezónní přesun včelstev zásadním včelařským postupem, který je nezbytný pro uspokojení nutričních potřeb včel během celé včelařské sezóny a pro zajištění opylovacích služeb.

Páté a šesté místo si udržely aplikovaný výzkum a analýza medu, jimž se v roce 2018 dostalo 3,48 % a 2,45 % dostupných finančních prostředků.

Na dvě nová opatření, zlepšení produktů (0,69 % celkových výdajů) a sledování trhu bylo přiděleno společně méně než 1 % finančních prostředků.

Graf 6: Výdaje v procentech na opatření během včelařského roku 2018



Graf 7: Výdaje v procentech na opatření během včelařského roku 2015

5. METODY PRO URČENÍ POČTU ÚLŮ

Jak bylo popsáno v oddíle 4.2 této zprávy, byly zavedeny změny, které mají zajistit spolehlivější přidělování rozpočtu EU tím, že se zlepší metody používané členskými státy k určení počtu úlů na jejich území. V souladu s pravomocí podle čl. 56 odst. 1 písm. b) nařízení o společné organizaci zemědělských trhů přijala Komise akt v přenesené pravomoci, který stanoví základ pro přidělování finančního příspěvku Unie včelařským programům členských států na základě počtu úlů. Uvedený akt v přenesené pravomoci zavedl definici, podle níž je úl „... jednotka obsahující včelstvo používané pro produkci medu, jiných včelařských produktů nebo včelího šlechtitelského materiálu a všechny prvky nezbytné pro jeho přežití.“ V uvedeném aktu je dále stanovena povinnost, aby členské státy, které předkládají vnitrostátní včelařské programy, měly k dispozici spolehlivou metodu, jíž každoročně v období od 1. září do 31. prosince určí počet úlů připravených k přezimování na jejich území.

Vzhledem k tomu, že před použitelností uvedeného aktu v přenesené pravomoci k dané záležitosti neexistovala žádná harmonizovaná pravidla, počty úlů oznámené před použitelností aktu v roce 2017 by se neměly přímo srovnávat s počty úlů oznámenými k březnu 2017. Z dlouhodobého historického trendu nicméně vyplývá, že počet úlů v Evropské unii za poslední desetiletí vzrostl. Tento pozitivní trend lze pozorovat téměř ve všech členských státech.

Graf 8: Vývoj počtu úlů v EU (v tisících)

Podle prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/1368 zahrnou členské státy do svých vnitrostátních včelařských programů popis metody použité k určení počtu úlů na jejich území.

Povinné metody pro spočítání úlů používá celkem 17 členských států, a to včetně členských států s nejvyšším počtem úlů, jako jsou Španělsko (ES), Rumunsko (RO), Itálie (IT), Francie (FR) a Řecko (EL). Povinné metody mohou zahrnovat povinnou registraci včelařů a/nebo úlů do zvláštního registru zřízeného za tímto účelem nebo používání údajů z jiných povinných registrů, jako jsou veterinární informační systémy.

Jiné metody než povinnou registraci používá celkem 11 členských států. Patří mezi ně členské státy s menším počtem úlů, jako jsou Švédsko (SE), Dánsko (DK), Irsko (IE) a Estonsko (EE). Tyto členské státy mohou vycházet z informací získaných od organizací včelařů, z průzkumů, sčítání nebo z kombinace těchto metod.

Obecně platí, že za nejspolehlivější metodu se považuje povinná registrace úlů, která však představuje administrativní zátěž pro včelaře i členské státy, neboť včelaři jsou na základě vnitrostátních právních předpisů povinni svou činnost registrovat a nahlásit svůj počet úlů správnímu orgánu.

Spolehlivost jiných metod pro odhad počtu úlů závisí na kvalitě databází včelařských organizací a na reprezentativnosti vzorku včelařů vybraných pro poskytnutí informací o jejich počtu úlů.

6. VČELAŘSTVÍ VE SPOLEČNÉ ZEMĚDĚLSKÉ POLITICE PO ROCE 2020