Tato iniciativa je také spojena s dalšími oblastmi politik, jako je doprava, životní prostředí, průmysl, hospodářství, výzkum a hospodářská soutěž. Je však důležité poznamenat, že se tato iniciativa, co se týče zjednodušení a integrace plánování a podávání zpráv, soustředí na oblasti energetiky a klimatu, ačkoli zahrnuje některé specifické části podávání zpráv a plánování v jiných oblastech. To je nezbytné k zajištění zvládnutelného procesu s důrazem na hlavní cíle energetické unie.

Strategie energetické unie z 25. února 2015 rozšířila rozsah správy nad rámec politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 do všech pěti rozměrů energetické unie, kterými jsou energetická bezpečnost, solidarita a důvěra, vnitřní trh s energií, zmírnění poptávky, snižování emisí uhlíku včetně energie z obnovitelných zdrojů a výzkum, inovace a konkurenceschopnost.

Ve svých závěrech z 24. října 2014 se Evropská rada dohodla na rámci politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030, který vychází z návrhu Komise. ávěry požadovaly vývoj spolehlivé a transparentní správy bez jakékoli zbytečné administrativní zátěže, která pomůže zajistit splnění cílů energetické politiky EU a zároveň se bude vyznačovat dostatečnou pružností pro členské státy a bude plně respektovat jejich svobodná rozhodnutí ohledně skladby zdrojů energie. Závěry také zdůraznily, že tato správa by měla být budována na stávajících strukturách, jako jsou klimatické programy členských států, jejich vnitrostátní plány týkající se obnovitelné energie a energetické účinnosti, jakož i na potřebě zjednodušit a spojit samostatné části plánování a podávání zpráv.

V rámci on-line průzkumu bylo přijato celkem 103 příspěvků s dodatečnými příspěvky prostřednictvím e-mailu. Z toho 15 příspěvků pocházelo od členských států. Reakce na tuto veřejnou konzultaci byly začleněny do hodnocení Komise a kontroly účelnosti stávajících povinností týkajících se plánování a podávání zpráv a také do posouzení dopadů týkajícího se navrhovaného nařízení.

S ohledem na tento závěr kontrola účelnosti důrazně doporučila systematickou integraci plánování a podávání zpráv ze strany členských států i sledování ze strany Komise, která bude nezbytná k zajištění souladu a umožnění úplného využití synergií ze strany členských států i Komise, jakož i k zajištění souladu mezi různými částmi plánování a podávání zpráv, a také k zajištění, že bude systém vhodný pro daný účel podle nového zastřešujícího rámce energetické unie, včetně cílů rámce politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030. Navrhované nařízení implementuje doporučení kontroly účelnosti s výjimkou několika případů, kdy to nebylo možné, zejména z důvodu, že doporučená četnost nebyla v souladu s četností předpokládanou v nařízení o správě, nebo pokud se ukázalo, že je povinnost příliš technická.

Výše uvedená kombinace upřednostňovaných možností politik by vedla k dosažení nejlepšího dopadu, co se týče snížení administrativní zátěže a poskytnutí dostatečné pružnosti pro členské státy, a zároveň by zajistila dostatečně silnou správu zaručující dosažení cílů energetické unie.

Posouzení dopadů, které je přiloženo k návrhu, bylo připraveno a vyvinuto v souladu s příslušnými pokyny pro zlepšování právní úpravy, a Výbor pro kontrolu regulace k němu vydal kladné stanovisko. Do konečného znění byla zapracována zlepšení navržená Výborem. Co se týče možných politik pro zjednodušení povinností týkajících se plánování, podávání zpráv a sledování, byl posouzen široký rozsah možností od právně nevynutitelných (nelegislativních) pokynů pro členské státy až po různé právní přístupy ke zjednodušení a integraci stávajících povinností.

Náklady plynoucí z implementace navrhovaného nařízení v GŘ pro energetiku a GŘ pro oblast klimatu, které jsou dále uvedeny v přiloženém legislativním finančním výkazu, budou plně uhrazeny v rámci stávajícího programu finančního krytí pro příslušné položky do roku 2020. Co se týče dodatečných finančních prostředků požadovaných Evropskou agenturou pro životní prostředí, tyto prostředky budou přesahovat rámec stávajícího finančního programu.

Hlavním cílem tohoto návrhu je zjednodušení povinností týkajících se plánování, podávání zpráv a sledování, jakož i vytvoření mechanismu správy. Členské státy by měly povinnost v pravidelných intervalech předkládat Komisi integrované plány a zprávy. Na základě informací poskytnutých členskými státy by měla Komise vytvářet příslušné zprávy o sledování. Úředníci, dočasní zaměstnanci nebo externí zaměstnanci pracující v oblastech politik týkajících se energetiky nebo klimatu budou přiděleni k provádění úkolů určených Komisí v rámci stávajícího celkového výhledu Komise týkajících se lidských zdrojů. Co se týče Evropské agentury pro životní prostředí (EEA), je požadováno postupné přidělení dodatečných smluvních zaměstnanců (až 3 v roce 2020) nad rámec stávajících programů lidských zdrojů pro EEA.

Respondenti se také obecně shodli na tom, že by měl tento nový systém správy umožňovat koordinaci vnitrostátních politik v oblasti energetiky a podporovat regionální spolupráci, jakož i na tom, že by Komise měla v procesu sehrávat významnou roli.

Co se týče politického procesu, kterým by se měla řídit finalizace a kontrola plánů, mnoho respondentů doporučovalo transparentní plánovací proces s účastí relevantních stran, který bude podporovat důvěru investorů a bude mít podporu široké veřejnosti.

Většina respondentů byla toho názoru, že by vnitrostátní plány měly odrážet všech pět rozměrů energetické unie, měly by být vytvářeny na základě podrobné šablony (to také potvrdily členské státy v rámci technické pracovní skupiny) a měly by být jasně zaměřeny na oblasti s kvantifikovanými cíli na úrovni EU. Omezený počet respondentů včetně několika členských států dával přednost krátkým strategickým vnitrostátním plánům. Několik zúčastněných stran včetně většiny členských států trvalo na potřebě vyhnout se nové administrativní zátěži nebo dodatečným nákladům.

Tato kapitola také uvádí konkrétní informace o zprávách, které je nutno podávat každoročně, např. s ohledem na soulad s mezinárodními závazky Evropské unie a jejích členských států, a také k získání nezbytného základu pro posouzení souladu podle nařízení [OP: akt č. XXX o o závazném každoročním snižování emisí skleníkových plynů členskými státy v období 2021–2030 pro potřeby odolné energetické unie a za účelem splnění závazků podle Pařížské dohody a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013 o mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací vztahujících se ke změně klimatu] a nařízení [OP: akt č. XXX o zahrnutí emisí skleníkových plynů a jejich snižování v důsledku využívání půdy, změn ve využívání půdy a lesnictví do rámce politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 525/2013 o mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací vztahujících se ke změně klimatu]. Tyto zprávy se týkají například inventur skleníkových plynů a podpory rozvojových zemí a umožňují Unii i členským státům prokázat pokrok v oblasti implementace jejich závazků podle UNFCCC a Pařížské dohody. Také umožňují transparentně informovat o používání příjmů z dražby povolenek podle směrnice, která stanoví systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů (směrnice o ETS).

Tato kapitola také stanoví iterativní proces konzultace mezi Komisí a členskými státy před finalizací plánu na základě konceptu vnitrostátního plánu, který má být předložen Komisi k 1. lednu 2018 a potom každých deset let pro následující desetiletá období. V tomto rámci bude moci Komise vydávat doporučení týkající se úrovně ambicí cílů, úkolů a příspěvků, jakož i konkrétních politik a opatření zahrnutých v plánu. Ostatní členské státy budou také moci připomínkovat koncept plánu v rámci regionálních konzultací. Plány je nutno aktualizovat do 1. ledna 2024 (stále s perspektivou pro rok 2030).

Druhá kapitola navrhovaného nařízení uvádí povinnost členských států vypracovat vnitrostátní integrovaný plán v oblasti energetiky a klimatu pro období od roku 2021 do roku 2030 do 1. ledna 2019, jakož i pro další desetiletá období. Příloha I obsahuje závaznou šablonu pro tyto plány a poskytuje další prvky týkající se například politik, opatření a základů pro analýzy.

(12)Hlavním cílem správy energetické unie by tedy mělo být umožnit dosažení cílů energetické unie a zejména cílů rámce pro oblast klimatu a energetiky do roku 2030. Toto nařízení je tedy provázáno s odvětvovými právními předpisy, které implementují cíle pro oblast klimatu a energetiky do roku 2030. I když členské státy potřebují pružnost k tomu, aby si zvolily politiky, jež se nejlépe hodí k jejich národní skladbě zdrojů energie a k jejich preferencím, tato pružnost by měla být slučitelná s další integrací trhu, zvýšenou hospodářskou soutěží a dosažením cílů v oblasti klimatu a energetiky, jakož i postupným přechodem na nízkouhlíkové hospodářství.

(10)Závěry Rady z 26. listopadu 2015 uznaly, že správa energetické unie bude představovat klíčový nástroj pro efektivní vybudování energetické unie a dosažení jejích cílů. Tyto závěry také zdůraznily, že by měl být systém správy založen na principech integrace strategického plánování a podávání zpráv o provádění politik v oblasti energetiky a klimatu a koordinaci mezi aktéry zodpovědnými za politiky v oblasti energetiky a klimatu na úrovni Unie i na regionální a vnitrostátní úrovni. Také zdůraznily, že by správa měla zajistit dosažení dohodnutých cílů v oblasti energetiky a klimatu pro rok 2030 a že bude sledovat společný pokrok Unie k dosažení cílů politik napříč pěti rozměry energetické unie.

(9)Ve zprávě o stavu energetické unie z 18. listopadu 2015 Komise dále uvedla, že integrované vnitrostátní plány v oblasti energetiky a klimatu, které se budou věnovat všem pěti klíčovým rozměrům energetické unie, představují nezbytné nástroje pro strategičtější plánování politik v oblasti energetiky a klimatu. V rámci zprávy o stavu energetické unie poskytly pokyny Komise pro členské státy týkající se integrovaných vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu základ pro členské státy, podle kterého by měly státy začít vytvářet vnitrostátní plány pro období od roku 2021 do roku 2030 a stanovit hlavní pilíře procesu správy. Zpráva o stavu energetické unie také uvedla, že by měla být tato správa zakotvena v právních předpisech.

(8)Strategie energetické unie Komise z 25. února 2015 uvádí potřebu integrované správy, která zajistí, že budou všechny činnosti týkající se energetiky na úrovni Unie, regionální, vnitrostátní i lokální úrovni přispívat k cílům energetické unie a tím rozšiřovat rozsah správy nad rámec pro oblast klimatu a energetiky do roku 2030 do všech pěti klíčových rozměrů energetické unie.

(6)Závazný cíl týkající se domácího snížení emisí skleníkových plynů nejméně o 40 % do roku 2030 v porovnání s rokem 1990 byl oficiálně schválen jako zamýšlený vnitrostátně stanovený příspěvek Unie a jejích členských států k Pařížské dohodě na schůzi Rady pro životní prostředí 6. března 2015. Pařížskou dohodu ratifikovala Evropská unie 5. října 2016. Dohoda vstoupila v platnost 4. listopadu 2016. Tato dohoda nahrazuje přístup přijatý podle Kjótského protokolu z roku 1997, který nebude po roku 2020 dále pokračovat. Vzhledem k těmto okolnostem by mělo dojít k aktualizaci systému Unie pro sledování a podávání zpráv o emisích a snížení.

(13)Tento přechod na nízkouhlíkové hospodářství si vyžádá změny investičního jednání a pobídky v celém spektru politik. Dosažení snížení emisí skleníkových plynů vyžaduje zvýšení účinnosti a inovací v evropské ekonomice, což by zejména také mělo vést ke zlepšení kvality ovzduší.

(14)Protože jsou skleníkové plyny a látky znečisťující ovzduší z velké části vytvářeny běžnými zdroji, politika navržená ke snížení emisí skleníkových plynů může také přinést vedlejší výhody spojené se zlepšením kvality ovzduší, které by mohly částečně nebo plně vynahradit krátkodobé náklady spojené se snížením těchto emisí. Protože data vykazovaná podle směrnice 2001/81/ES představují důležitý vstup pro sestavení inventur skleníkových plynů a vnitrostátních plánů, měl by být brán ohled i na důležitost sestavení a vykazování jednotných dat v rámci směrnice 2001/81/ES a inventur skleníkových plynů.

(15)Zkušenosti získané při provádění nařízení (EU) č. 525/2013 prokázaly potřebu synergií a souladu s podáváním zpráv podle jiných právních nástrojů, zejména se směrnicí 2003/87/ES, nařízením (ES) č. 166/2006, nařízením (ES) č. 517/2014 a nařízením (ES) č. 1099/2008. Používání jednotných dat k podávání zpráv o emisích skleníkových plynů je klíčové pro zajištění kvality podávání zpráv o emisích.

(16)V souladu se silným závazkem Komise týkajícím se zlepšování právních úpravy by měla správa energetické unie vést k významnému snížení administrativní zátěže pro členské státy, Komisi i další instituce unie a měla by pomoci zajistit soulad a přiměřenost politik a opatření na úrovni Unie i vnitrostátní úrovni vzhledem k transformaci energetického systému směrem k nízkouhlíkovému hospodářství.

(17)Dosažení cílů energetické unie by mělo být zajištěno prostřednictvím kombinace iniciativ unie a jednotných vnitrostátních politik stanovených v rámci integrovaných vnitrostátních energetických a klimatických plánů. Odvětvové právní předpisy unie v oblastech energetiky a klimatu stanoví požadavky týkající se plánování, které by mohly představovat užitečné nástroje k podpoře změn na vnitrostátní úrovni. Jejich uvedení v různých časových obdobích vedlo k překrývání a nedostatečnému zohlednění synergií a interakcí mezi oblastmi politik. Stávající oddělené plánování, podávání zpráv a sledování v oblasti klimatu a energetiky by tedy mělo být v co největší možné míře zjednodušené a integrované.

(18)Integrované vnitrostátní plány v oblasti energetiky a klimatu by měly pokrývat desetiletá období a poskytovat přehled o stávající situaci v systému a politikách v oblasti energetiky. Tyto plány by měly stanovit vnitrostátní cíle pro každý z pěti klíčových rozměrů energetické unie a odpovídající politiky a opatření umožňující splnění těchto cílů. Také by měly mít analytickou základnu. Vnitrostátní plány pokrývající první období od roku 2021 do roku 2030 by měly věnovat zvláštní pozornost cílům týkajícím se snížení emisí skleníkových plynů, obnovitelné energie, energetické účinnosti a propojení elektrické energie pro rok 2030. Členské státy by měly usilovat o zajištění souladu vnitrostátních plánů s cíli udržitelného rozvoje a o to, aby plány přispívaly k dosažení těchto cílů.

(19)Měla by být vytvořena povinná šablona pro vnitrostátní plány, která zajistí, že budou všechny vnitrostátní plány dostatečně komplexní. Šablona také umožní srovnání a agregaci těchto plánů a současně zajistí dostatečnou pružnost pro členské státy v oblasti stanovení podrobností vnitrostátních plánů odrážejících vnitrostátní preference a specifika.

(20)Provádění politik a opatření v oblasti energetiky a klimatu má dopad na životní prostředí. Členské státy by proto měly zajistit, aby veřejnost měla včasné a účinné příležitosti podílet se na plánech a být konzultována ohledně přípravy integrovaných vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu v souladu v příslušných případech s ustanoveními směrnice 2001/42/ES a Úmluvou Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí z 25. června 1998 (Aarhuská úmluva). Členské státy by také měly zajistit zapojení sociálních partnerů do přípravy integrovaných vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu.

(21)Regionální spolupráce je klíčová k zajištění účinného dosažení cílů energetické unie. Členské státy by měly využít příležitost připomínkovat plány jiných členských států před jejich finalizací, aby se předešlo nesrovnalostem a možným negativním dopadům na jiné členské státy a aby se zajistilo společné dosažení sdílených cílů. Regionální spolupráce při vypracování a finalizaci vnitrostátních plánů i při jejich následné implementaci by měla být klíčová ke zlepšení účinnosti opatření a podpoře integrace trhu a energetické bezpečnosti.

(22)Vnitrostátní plány by měly být stabilní, aby se zajistila transparentnost a předvídatelnost vnitrostátních politik a opatření v zájmu zajištění jistoty investorů. Je však třeba stanovit aktualizace vnitrostátních plánů jednou za desetileté období, kterého se plány týkají, aby měly členské státy možnost přizpůsobit se významné změně okolností. Plány pokrývající období od r. 2021 do r. 2030 by měly mít členské státy možnost aktualizovat v roce 2024. Cíle, úkoly a příspěvky by se měly měnit pouze do té míry, do které změna odráží zvýšení celkových ambicí, zejména s ohledem na cíle v oblasti energetiky a klimatu pro rok 2030. V rámci těchto aktualizací by měly členské státy vyvinout úsilí na zmírnění jakýchkoli nepříznivých dopadů na životní prostředí, které se vyskytnou v rámci integrovaného podávání zpráv.

(23)Stabilní dlouhodobé strategie pro snížení emisí představují klíčový příspěvek k ekonomické transformaci, vytváření pracovních míst a růstu, stejně jako k dosažení širších cílů udržitelného rozvoje a spravedlivému a ekonomicky efektivnímu posunu k dosažení dlouhodobého cíle vytyčeného Pařížskou dohodou. Smluvní strany Pařížské dohody se dále vyzývají, aby do roku 2020 sdělily své dlouhodobé strategie snižování emisí skleníkových plynů s perspektivou do poloviny století.

(24)Stejně jako v případě plánování, i odvětvové právní předpisy Unie v oblastech energetiky a klimatu stanoví požadavky týkající se podávání zpráv, mnohé z nichž se osvědčily jako užitečné nástroje podporující změny na vnitrostátní úrovni, avšak byly uvedeny v různých časových obdobích. Důsledkem je překrývání, nedostatečné zohlednění synergií a interakcí mezi různými oblastmi politiky, například snižováním emisí GHG, obnovitelnými energiemi, energetickou účinností a integrací trhu. K dosažení správné rovnováhy mezi potřebou zajištění správné návaznosti provádění vnitrostátních plánů a potřebou snížení administrativní zátěže by proto členské státy měly stanovit dvouleté podávání zpráv o pokroku v provádění plánů a dalšího vývoje v oblasti energetického systému. Některé druhy zpráv, zejména v oblasti požadavků na podávání zpráv v oblasti klimatu vycházejících z Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC) a nařízení Unie, bude však nadále třeba podávat každoročně.

(25)Integrované zprávy o pokroku členských států by měly odrážet prvky uvedené v šabloně pro vnitrostátní plány. Šablona pro integrované zprávy o pokroku by měla být podrobně uvedena v následujících prováděcích aktech s ohledem na technickou povahu těchto správ a na to, že první zprávy o pokroku by měly být podány v roce 2021. Tyto zprávy o pokroku by měly být podávány za účelem zajištění transparentnosti vzhledem k Unii, ostatním členským státům a aktérům na trhu včetně spotřebitelů. Tyto zprávy by měly komplexně pokrývat všech pět rozměrů energetické unie a pro první období by měly současně klást důraz na oblasti, kterých se týkají cíle rámce politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030.

(26)Na základě UNFCCC je od Unie a členských států požadováno, aby vytvářely, pravidelně aktualizovaly, zveřejňovaly a hlásily konferenci smluvních stran národní inventury antropogenních emisí ze zdrojů a snížení pomocí propadů všech skleníkových plynů za pomoci srovnatelných metodik dohodnutých na konferenci smluvních stran. Inventury GHG jsou klíčové pro možnost sledování pokroku s implementací rozměru snižování emisí uhlíku a pro posouzení souladu s právními předpisy v oblasti klimatu, zejména s nařízením [OP: akt č. XXX o závazném každoročním snižování emisí skleníkových plynů členskými státy v období 2021–2030 pro potřeby odolné energetické unie a za účelem splnění závazků podle Pařížské dohody a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 525/2013 o mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací vztahujících se ke změně klimatu] („nařízení [ ] [ESR]“) a nařízení [OP: akt č. XXX o zahrnutí emisí skleníkových plynů a jejich snižování v důsledku využívání půdy, změn ve využívání půdy a lesnictví do rámce politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 525/2013 o mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací vztahujících se ke změně klimatu] („nařízení [ ] [LULUCF]").

(27)Rozhodnutí 1/CP.16 konference smluvních stran UNFCCC vyžaduje stanovení vnitrostátních opatření k odhadu antropogenních emisí ze zdrojů a snížení pomocí propadů všech skleníkových plynů. Toto nařízení by mělo umožnit vytvoření příslušných vnitrostátních opatření.

(28)Zkušenost s prováděním nařízení (EU) č. 525/2013 prokázala důležitost transparentnosti, přesnosti, jednotnosti, úplnosti a srovnatelnosti informací. Na základě této zkušenosti by toto nařízení mělo zajistit, aby podávání zpráv členských států o politikách, opatřeních a odhadech představovalo klíčový prvek zpráv o pokroku. Informace v těchto zprávách by měly být klíčové pro prokázání včasného provedení závazků podle nařízení [ ] [ESR]. Provoz a neustálé zlepšování systémů na úrovni Unie i členských států by měly společně s lepšími pokyny týkajícími se podávání zpráv významným způsobem přispět k průběžnému posílení informací nezbytných ke sledování pokroku v rozměru snižování emisí uhlíku.

(29)Toto nařízení by mělo zajistit podávání zpráv členskými státy ohledně přizpůsobení se změně klimatu a poskytnutí finanční a technologické podpory, jakož i podpory v oblasti budování kapacit, pro rozvojové země. Tím by mělo také podpořit implementaci závazků Unie podle UNFCCC a Pařížské dohody. Také platí, že informace o vnitrostátních aktivitách přizpůsobení a podpory jsou důležité i v kontextu integrovaných vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu, zejména vzhledem k přizpůsobení se nepříznivým dopadům změny klimatu souvisejícím s bezpečností dodávek energie pro Unii, jako je například dostupnost chladicí vody pro elektrárny nebo dostupnost biomasy využívané k získávání energie, stejně jako informace o podpoře relevantní pro externí rozměr energetické unie.

(30)Za účelem omezení administrativní zátěže pro členské státy i Komisi by měla Komise vytvořit platformu pro podávání zpráv on-line, která umožní komunikaci a podpoří spolupráci. Tato platforma by měla zajistit včasné podávání zpráv a umožnit zvýšení transparentnosti při podávání vnitrostátních zpráv. Platforma pro elektronické podávání zpráv by měla doplňovat, stavět na a využívat stávající procesy podávání zpráv, databáze a elektronické nástroje, například ty, které používá Evropská agentura pro životní prostředí (EEA), Eurostat (ESTAT) a Společné výzkumné středisko (JRC). Také by měla využívat zkušenosti získané díky systému environmentálního řízení a auditu (EMAS) Unie.

(31)Pokud jde o data, která budou Komisi poskytnuta prostřednictvím vnitrostátního plánování a podávání zpráv, neměly by informace od členských států duplikovat data a statistiky, které jsou už zpřístupněny pomocí Eurostatu ve smyslu nařízení (ES) č. 223/2009 o evropských statistikách ve stejné formě, jakou uvádějí povinnosti týkající se plánování a podávání zpráv podle tohoto nařízení, a jsou ještě k dispozici v Eurostatu se stejnými hodnotami. Pokud je to možné a vhodné z hlediska časového plánování, data a odhady uvedené ve vnitrostátních plánech v oblasti energetiky a klimatu by měly stavět na a být v souladu s daty uvedenými v Eurostatu a metodikou použitou pro podávání zpráv o evropských statistikách v souladu s nařízením (ES) č. 223/2009.

(32)Bude klíčové, aby Komise posoudila koncepty vnitrostátních plánů, stejně jako provádění oznámených vnitrostátních plánů, prostřednictvím zpráv o pokroku vzhledem ke společnému dosažení cílů strategie energetické unie, v prvním období zejména s ohledem na cíle v oblasti energetiky a klimatu pro rok 2030 a vnitrostátních příspěvků k těmto cílům. Toto posouzení by mělo být prováděno na dvouletém základě a každoročně pouze tehdy, pokud je to nezbytné, a mělo by být shrnuto ve zprávách Komise o stavu energetické unie.