EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 17.6.2020 COM(2020) 241 final ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ o dopadu demografických změn {SWD(2020) 109 final}



OBSAH 1.ÚVOD 2.HNACÍ SÍLY DEMOGRAFICKÝCH ZMĚN V EVROPĚ 2.1 DELŠÍ STŘEDNÍ DÉLKA ŽIVOTA 2.2 NIŽŠÍ PORODNOST 2.3 STÁRNOUCÍ OBYVATELSTVO 2.4 MENŠÍ DOMÁCNOSTI10 2.5 MOBILNĚJŠÍ EVROPA11 2.6 MĚNÍCÍ SE POČET OBYVATEL12 3.DOPAD DEMOGRAFICKÝCH ZMĚN V EVROPĚ NA NAŠE SOCIÁLNĚ TRŽNÍ HOSPODÁŘSTVÍ14 3.1 LIDÉ, PRÁCE A DOVEDNOSTI15 3.1.1 VĚTŠÍ A INKLUZIVNĚJŠÍ TRH PRÁCE16 3.1.2 PRODUKTIVITA PROSTŘEDNICTVÍM DOVEDNOSTÍ A VZDĚLÁVÁNÍ18 3.2 ZDRAVOTNÍ A DLOUHODOBÁ PÉČE19 3.3 DOPAD NA VEŘEJNÉ ROZPOČTY22 3.4 REGIONÁLNÍ A MÍSTNÍ ROZMĚR23 3.4.1 KVALITA ŽIVOTA, INFRASTRUKTURA A PŘÍSTUP KE SLUŽBÁM27 4.DVOJÍ TRANSFORMACE A DEMOGRAFICKÉ ZMĚNY31 5. GEOPOLITIKA DEMOGRAFIE: EVROPA VE SVĚTĚ32

ZÁVĚRY A VÝHLED DO BUDOUCNA35



1.ÚVOD Vypuknutí pandemie COVID-19 během okamžiku změnilo Evropu i svět. Otestovalo naše systémy zdravotní péče a systémy sociálního zabezpečení, jakož i naši ekonomickou a sociální odolnost. Bude mít trvalý dopad na způsob, jakým společně žijeme a pracujeme – a to i potom, co virus zmizí. Pandemie udeřila v době, kdy již Evropa prošla obdobím hlubokých transformací vyvolaných klimatickými, demografickými a společenskými změnami. Demografické změny se týkají lidí a jejich života. Týkají se toho, co děláme, jak pracujeme a které místo nazýváme domovem. Týkají se našich komunit a způsobu, jakým všichni společně žijeme. Týkají se rozmanitosti lidí a prostředí, které obohacují a utvářejí naši společnost, činí nás silnějšími a naplňují motto EU „Jednotná v rozmanitosti“. To je dnes zapotřebí více než kdy jindy. Jak jsou pomalu a opatrně rušena omezení volného pohybu osob v celé Evropě, uvědomujeme si, jak je důležité porozumět dopadu, který mají tyto demografické změny na naši společnost, a reagovat na něj. To bude nutné zohlednit při hospodářské obnově Evropy a při revizi získaných zkušeností – ať už se jedná o sociální a ekonomický rozměr, nebo o zdravotní a dlouhodobou péči a mnoho dalších otázek přesahujících zmíněné aspekty. Během posledních týdnů a měsíců se souvislost mezi demografickými strukturami a potenciálem dopadu a oživení ostře a často bolestivě projevila. Viděli jsme, jak naše nejstarší generace trpí nejvíce – starší lidé jsou v této krizi nejzranitelnější. Nejenže mají vyšší riziko komplikací, pokud se tímto onemocněním nakazí, ale jsou také jednou z nejizolovanějších a nejodříznutějších skupin obyvatel kvůli opatřením k omezení fyzického kontaktu a omezení volného pohybu, jež byla přijata k záchraně životů v celé Evropě. Potřeba solidarity mezi generacemi je jednou z hnacích sil oživení Evropy. Řízení dopadu dlouhodobých demografických změn má mnoho různých aspektů: jak řídíme naše veřejné zdraví, veřejné rozpočty nebo veřejný život, ale také to, jak řešíme otázky, jako jsou osamělost, péče v komunitě a přístup k životně důležitým službám. Řešení těchto otázek bude důležité k úspěšnému oživení a určí rychlost a míru, do jaké budeme schopni obnovit náš každodenní život, sociální sítě a hospodářství. Z dlouhodobého hlediska je to pro Evropu příležitost vybudovat spravedlivější a odolnější společnost. Škody způsobené krizí a potřebu řešit všechny druhy ztrát nesmíme podceňovat. Tvrdit, že Evropané obecně mají delší, zdravější a bezpečnější život se může v této souvislosti zdát rozporuplné. Z dlouhodobého hlediska je to však stále realita a měli bychom být hrdí na velký pokrok z minulých desetiletí, díky kterému jsme tohoto stavu dosáhli. Systémy sociálního zabezpečení a zdravotní péče v Evropě jsou v celosvětovém měřítku nejpokročilejší. Společně s dovedností a obětavostí tolika pracovníků v první linii pomohly od začátku krize zachránit bezpočet životů. Stres, kterému byli pracovníci vystaveni, a to zejména v oblastech se starším obyvatelstvem, však ukázal, že je třeba je dále podporovat. Díky tomuto pokroku je kvalita našeho života i nadále jedinečná a naše společnost patří k těm sociálně nejspravedlivějším na světě, přestože nerovnosti stále přetrvávají. Naše obyvatelstvo stárne a obecně žije v menších domácnostech. Jsme stále více v pohybu, déle pracujeme, více se učíme a častěji měníme práci. Všechny tyto trendy mají významný dopad na naši společnost – a některé z těchto faktorů mohly mít vliv na výskyt a rozšíření viru, v některých zemích, ať už jde o stárnutí obyvatelstva, složení domácnosti či hustotu obyvatelstva. Tyto otázky lze často nejlépe řešit na místní a regionální úrovni. To odráží skutečnost, že demografické změny se v různých částech téže země často výrazně liší. Některé regiony čelí dvojnásobnému problému nízkých příjmů a současně rychle klesajícího počtu obyvatelstva. V těchto problematických, většinou venkovských oblastech, kde žije 31 milionů lidí, jde o hodně. Evropa bude usilovat o zlepšení životní úrovně a snížení nerovnosti. Je třeba, aby byly zajištěny potřeby lidí a aby tam, kde žijí, měli vyhlídky a pracovní příležitosti. Jedná se o přístup ke zdravotní péči, péči o děti a vzdělávání, jakož i k dalším důležitým místním službám, jako jsou pošty, knihovny nebo doprava. Demografické změny nejsou žádnou novinkou, rozdíly v našem životě však nyní vnímáme silněji. Evropa se vydává na cestu k oživení, o to důležitější nyní bude se těmito změnami zabývat. Zaměření na souběžnou zelenou a digitální transformaci pomůže zajistit mnoho inovativních a udržitelných řešení, která potřebujeme k řešení dopadu demografických změn. Demografické změny ovlivňují také postavení Evropy ve světě. Vzhledem k tomu, že se podíl evropského obyvatelstva na světě nadále zmenšuje, je důležité, aby EU vystupovala a jednala jednotně a využila všech svých kolektivních sil a rozmanitosti. To je třeba vidět i v souvislosti s významnými demografickými změnami v našem sousedství a po celém světě, které budou mít přímý dopad na samotnou Evropu. Tato zpráva představuje hybné síly demografických změn a jejich dopad v celé Evropě. Pomůže určit, jak lze nejpostiženější osoby, regiony a komunity nejlépe podpořit, aby se přizpůsobili měnícím se okolnostem – v důsledku krize, oživení a dále. Cílem práce Komise v této oblasti je zlepšit naše znalosti a prognózy s cílem zajistit, abychom mohli podporovat ty, kteří to potřebují – jak dnes, tak v budoucnu. Nejedná se nutně o zvrácení nebo zpomalení jmenovaných trendů. Jde o to vybavit se správnými nástroji, abychom mohli nabídnout nová řešení a podporovat lidi během změn. To v konečném důsledku znamená zajistit, aby žádný region ani jedinec nezůstal pozadu, což je pocit, který může nakonec vést ke ztrátě důvěry v naši demokracii. Proto má tato Komise poprvé místopředsedkyni pro demokracii a demografii, a proto se toto téma také objeví na konferenci o budoucnosti Evropy, která dá občanům možnost hrát při budování odolnější, udržitelné a spravedlivé Unie vedoucí úlohu. Přestože jsou mnohé pravomoci v těchto oblastech v rukou členských států, je Komise připravena jít příkladem a určit otázky a podpořit vnitrostátní, regionální a místní opatření. 2.HNACÍ SÍLY DEMOGRAFICKÝCH ZMĚN V EVROPĚ Jako Evropané žijeme s každým rokem déle než kdykoli dříve a naše obyvatelstvo stárne. Stále více z nás se rozhodlo žít, pracovat nebo studovat v jiné zemi EU a migrace do Evropy nebo z Evropy stále kolísá. Stále více z nás také nyní žije v menších domácnostech a máme méně dětí než dříve. Tyto hnací síly demografických změn se v Evropě liší, často se výrazně liší i mezi různými regiony téže země. 2.1 DELŠÍ STŘEDNÍ DÉLKA ŽIVOTA Evropané žijí déle a v průměru po delší dobu v dobrém zdravotním stavu. Střední délka života při narození se za posledních pět desetiletí prodloužila u mužů i žen přibližně o 10 let. Pandemie odhalila zranitelnost stárnoucího obyvatelstva; není ovšem pravděpodobné, že by změnila tento celkový pozitivní trend, pokud jde o střední délku života. Předpokládá se, že v roce 2070 dosáhne střední délka života při narození u mužů 86,1 roku oproti 78,2 v roce 2018. U žen se odhaduje na nárůst na 90,3 – oproti 83,7. Hlavní vliv na vaši střední délku života má místo, kde žijete. Na vnitrostátní úrovni se střední délka života při narození pohybuje od 83,5 roku ve Španělsku po 75 v Bulharsku.

Mezi ženami a muži žijícími v různých částech EU existují rozdíly. Třebaže střední délka života žen při narození v EU-27 je o 5,5 roku vyšší než u mužů, není tomu všude stejně. V Lotyšsku a Litvě je rozdíl více než devět let, zatímco v Dánsku, Irsku, na Kypru, v Nizozemsku a Švédsku je to méně než čtyři roky. Rozdíl mezi střední délkou života při narození mezi ženami a muži v roce 2018 Zdroj: Eurostat Velkou část našeho života trávíme v dobrém zdravotním stavu. Hodnota střední délky života prožité ve zdraví se liší podle pohlaví a země. V rámci celé EU byla v roce 2018 hodnota střední délky života prožité ve zdraví (při narození) 64,2 let u žen a 63,7 let u mužů. Tyto údaje se opět výrazně liší v závislosti na tom, kde žijete. Například muž žijící ve Švédsku má v průměru více než 73 let střední délky života prožité ve zdraví ve srovnání s 51 lety v případě muže v Lotyšsku. Téměř polovina starších lidí trpí zdravotním postižením – toto číslo se zvyšuje s tím, jak lidé přecházejí do starších věkových skupin. Častěji čelí vážným problémům kvůli snížené pohyblivostí a kvalita jejich života závisí na tom, do jaké míry e naše společnost a prostředí inkluzivní a přístupné. Střední délka života prožitá ve zdraví při narození, 2018 Zdroj: Eurostat Střední délka života při narození podle regionu , 2018

2.2 NIŽŠÍ PORODNOST Od šedesátých let do poloviny devadesátých let se v Evropě průměrný počet porodů na ženu snižoval. V prvním desetiletí 21. století se mírně zvýšil a poté se v následujícím desetiletí zhruba stabilizoval. V roce 2018 připadalo 1,55 dítěte na jednu ženu, což je pod hodnotou 2,1 považovanou za úroveň potřebnou k udržení prostého zachování konstantní velikosti populace při absenci migrace. Téměř žádný region v Evropě nedosahuje této úrovně, přičemž některé regiony zaznamenaly i míru nižší než 1,25. Je tomu tak například na severozápadě pyrenejského poloostrova, jihovýchodě Itálie a Sardinie a v některých částech Řecka. Ženy také rodí v průměru později. V letech 2001 až 2018 vzrostl průměrný věk žen při porodu v EU z 29,0 na 30,8 roku. Ukazatele plodnosti, EU-27, 2001–2018 Zdroj: Eurostat

Celková míra plodnosti podle regionů, 2018

2.3 STÁRNOUCÍ OBYVATELSTVO Obyvatelstvo Evropy stárne. Medián věku obyvatelstva v EU-27 se již řadu let zvyšuje a předpokládá se, že se bude zvyšovat podobným tempem i další dvě desetiletí. Medián věku může v roce 2070 dosáhnout 49 let – přibližně o pět let více než dnes. Medián věku obyvatelstva EU-27, 2001–2070 Zdroj: Eurostat S naším mediánem věku se zvyšuje i počet a podíl osob ve vyšších věkových skupinách. Odhaduje se, že do roku 2070 bude 30 % lidí v Evropě ve věku 65 let a více, oproti dnešním přibližně 20 %. Od roku 2019 do roku 2070 se předpokládá nárůst podílu lidí ve věku 80 let a více na více než dvojnásobek ve výši 13 %. Současně se předpokládá pokles počtu obyvatel v produktivním věku (20–64 let). V roce 2019 to bylo 59 % celého obyvatelstva. Předpokládá se, že do roku 2070 tento podíl klesne na 51 %. Předpokládá se, že do té doby se počet dětí a mladých lidí (ve věku 0-19 let) sníží o 12,6 milionu.



Obyvatelstvo podle věkových skupin, EU-27, 2001–2070 Zdroj: Eurostat 2.4 MENŠÍ DOMÁCNOSTI S rostoucím počtem domácností v Evropě klesá jejich průměrná velikost. V roce 2019 se v Evropě nacházelo 195 milionů domácností, což představuje nárůst o 13 milionů od roku 2010. Tyto domácnosti jsou v průměru menší. V roce 2010 čítala průměrná domácnost 2,4 osoby. V posledních deseti letech se hodnota pomalu snižovala a do roku 2019 klesla na 2,3 osoby. Asi třetina všech domácností sestává z jediné osoby – to je nárůst o 19 % od roku 2010. Celkový trend směřuje k domácnostem, které sestávají z párů bez dětí, samostatně žijících osob a rodičů samoživitelů. Ve většině domácností nejsou žádné děti, zatímco počet domácností rodičů samoživitelů vzrostl od roku 2010 o 13 %. Taková schémata mohou rovněž hrát roli v souvislosti s pandemií, v jejímž rámci mohou specifické struktury domácností ovlivnit šíření viru. Jak Evropa stárne, bude stále více lidí ve věku 65 a více let žít samostatně. To platí zejména u žen. V roce 2019 činil podíl samostatně žijících starších žen 40 %, což je více než dvojnásobek oproti mužům. Domácnosti podle přítomnosti dětí, EU-27, 2010–2019 (v milionech)

Zdroj: Eurostat 2.5 MOBILNĚJŠÍ EVROPA Stěhování lidí v rámci Evropy i za její hranice je klíčovou hnací silou demografických změn. Někteří lidé překračují vnější hranici EU, stěhují se do Evropy nebo z ní. V roce 2018 se přistěhovalo do EU-27 2,4 milionu lidí, zatímco 1,1 milionu lidí se vystěhovalo do země mimo EU-27. Díky volnému pohybu osob v Evropě se mnoho lidí rozhodne stěhovat v rámci EU. Toto stěhování nemá žádný vliv na velikost nebo věkovou strukturu EU jako celku, ale má významný dopad na vnitrostátní, regionální a místní úrovni. V roce 2018 se přestěhovalo 1,4 milionu lidí do jiného členského státu. Tato skupina rovněž zahrnuje státní příslušníky třetích zemí žijící v Evropě. K 1. lednu 2019 bylo v EU-27 21,8 milionu státních příslušníků třetích zemí, což představuje 4,9 % obyvatelstva. 13,3 milionu občanů EU žilo v jiné zemi EU. Roční rozsah těchto přesunů se může měnit, ale dlouhodobé trendy jsou relativně stabilní. V posledních 35 letech je Evropa světadílem s migračním růstem. Od poloviny 80. let se každý rok stěhuje více lidí do EU, než se z ní stěhuje ven, což vede k pozitivnímu migračnímu saldu. Ještě se také ukáže, jak mimořádná opatření omezující mobilitu lidí ovlivní v dlouhodobém horizontu schémata a preference mobility. To zahrnuje i odpověď na otázku, zda lidé, kteří v jednom místě přišli o práci a živobytí, mohou hledat příležitosti jinde. Migrační saldo, EU-27, 1961–2018 Zdroj: Eurostat 2.6 MĚNÍCÍ SE POČET OBYVATEL Počet obyvatel Evropy se v průběhu času neustále zvyšuje. V EU-27 se celkový počet obyvatel od roku 1960 zvýšil o čtvrtinu, a to až na téměř 447 milionů v roce 2019. Mezi jednotlivými zeměmi však existují rozdíly. Zatímco v Belgii, v Irsku, na Kypru, v Lucembursku, na Maltě a ve Švédsku došlo k relativně stabilnímu nárůstu, Bulharsku, Chorvatsku, Lotyšsku, Litvě a Rumunsku po roce 1990 počet obyvatel klesl. Celkový trend růstu počtu obyvatel bude pokračovat – ale ne dlouho. Od roku 2012 počet úmrtí v EU-27 přesáhl počet narozených dětí. To znamená, že bez pozitivní migračního salda by se počet obyvatel Evropy již začal snižovat. Projekce ukazují, že celkový počet obyvatel Evropy zůstane v příštích dvou desetiletích poměrně stabilní a poté začne klesat. Předpokládá se, že dosáhne ustálené úrovně asi 449 milionů osob do roku 2025 a poté se bude postupně snižovat po roce 2030 na 424 milionů do roku 2070 – to je 5 % snížení za 50 let. Předpokládá se, že v některých členských státech bude počet obyvatel klesat v průběhu celého období do roku 2070, konkrétně v Bulharsku, Řecku, Chorvatsku, Itálii, Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, Polsku a Rumunsku. U některých států se předpokládá, že do roku 2070 bude počet obyvatel růst: jedná se o Dánsko, Irsko, Kypr, Lucembursko, Maltu a Švédsko. U jiných států se předpokládá počáteční růst následovaný poklesem, a to jsou Belgie, Česko, Estonsko, Španělsko, Francie, Německo, Nizozemsko, Rakousko, Portugalsko, Slovinsko, Slovensko a Finsko. Celkový počet obyvatel a meziroční změna počtu obyvatel, EU-27, 1960–2070

Zdroj: Eurostat



3.DOPAD DEMOGRAFICKÝCH ZMĚN V EVROPĚ NA NAŠE SOCIÁLNĚ TRŽNÍ HOSPODÁŘSTVÍ Demografické změny v Evropě mají citelný vliv přímo na naše hospodářství a společnost. Je to patrné v posledních měsících, kdy došlo ke stagnaci velké části hospodářství a k nezbytným opatřením k omezení fyzického kontaktu, která mají dopad na náš každodenní život. Má to důsledky pro budoucnost našich systémů sociálního zabezpečení a zdravotní péče, rozpočtů, potřeb v oblasti bydlení a infrastruktury. Naše města a městské oblasti budou potenciálně stále přeplněnější a venkovské oblasti budou konfrontovány s vlastními výzvami. Naše profesní dráhy se budou i nadále měnit a budeme muset nalézt řešení, jak zajistit, aby Evropa zůstala konkurenceschopná navzdory klesajícímu počtu obyvatel v produktivním věku. Hospodářská a demografická struktura země do určité míry ovlivní rychlost a schopnost obnovy. Přibydou další body, v nichž se dlouhodobé demografické změny budou překrývat s potřebami oživení. Patří sem vše od posílení našich systémů zdravotní a dlouhodobé péče, aby byly odolnější, až po zajištění schopnosti našich městských a venkovských oblastí zvládat hustotu obyvatelstva nebo nedostatek služeb. Facilita na podporu oživení a odolnosti připravovaná Komisí umožní rozsáhlou finanční podporu tak, aby ekonomiky členských států odolnější a lépe připravené na budoucnost, zejména na demografické změny. Investiční priority budou v souladu s výzvami stanovenými v doporučeních pro jednotlivé země v rámci evropského semestru.

3.1 LIDÉ, PRÁCE A DOVEDNOSTI Dopad stárnutí obyvatelstva na trh práce je stále výraznější. Počet obyvatel v produktivním věku v EU-27 se již deset let snižuje a předpokládá se, že do roku 2070 poklesne o 18 %. Situace se mezi jednotlivými členskými státy a regiony značně liší. Změna počtu obyvatel ve věku 20–64 let podle regionu , 2020–2030 Podle ekonomických projekcí provedených v roce 2018 se odhadovalo, že počet zaměstnaných lidí by mohl dosáhnout vrcholu kolem roku 2020 a následně v průběhu následujících desetiletí trvale klesat. I když je příliš brzy na to, abychom mohli říct, zda současná krize změní dlouhodobé projekce, první předpovědi provedené od začátku pandemie odhadují výrazný pokles zaměstnanosti. V závislosti na šíření viru by to mohlo znamenat, že ve stejném čase bude dokonce ještě menší počet osob výdělečně činných. Boj proti nezaměstnanosti zejména u mladých lidí a zvýšení účasti na trzích práce proto bude ještě naléhavější. Je také zřejmé, že dopad menšího počtu obyvatel v produktivním věku bude rychleji citelnější, pokud a dokud více lidí v současnosti nedostatečně zastoupených nevstoupí na trh práce nebo se do něj více nezapojí. Počet obyvatel v produktivním věku (20–64 let), EU-27, 2001–2070 Zdroj: Eurostat 3.1.1 VĚTŠÍ A INKLUZIVNĚJŠÍ TRH PRÁCE Ubývající počet obyvatel v produktivním věku zdůrazňuje, jak důležité je pro Evropu a její trh práce využít všech svých silných stránek, talentů a rozmanitosti.

Zásadní význam bude mít zvýšení míry zaměstnanosti žen. Rozdíl v zaměstnanosti žen a mužů v roce 2019 činil 12 % a je ještě výraznější při zohlednění značného rozdílu ve využívání práce na částečný pracovní úvazek mezi muži a ženami. V roce 2019 pracovaly na částečný úvazek přibližně tři z deseti zaměstnaných žen, což je téměř čtyřikrát více než u mužů. Takové situace bylo možno pocítit ještě naléhavěji během pandemie, kdy péče o seniory, osoby se zdravotním postižením nebo děti musela být organizována soukromě a do značné míry připadla na ženy. Na zdůraznění tohoto problému se podílí nedostatek odpovídajících formálních služeb dlouhodobé péče, pružných pracovních příležitostí a pobídek pro druhou výdělečně činnou osobu v domácnosti v některých členských státech. Jádrem řešení tohoto problému je sladění práce a rodinného života. V roce 2019 byla míra zaměstnanosti žen s dětmi mladšími 6 let o téměř 14 procentních bodů nižší než u žen bez dětí. Ženy za svou práci dostávají i nadále nižší plat než muži, přičemž rozdíl v odměňování žen a mužů činí v současnosti 14,8 %. Komise se těmito problémy zabývá v rámci své činnosti v oblasti rovnosti a prostřednictvím nové Strategie EU pro rovnost žen a mužů na období 2020–2025. Rovněž by pomohlo dosáhnout dalšího pokroku při zapojování starších pracovníků do zaměstnání. V roce 2019 v EU-27 činila míra zaměstnanosti starších pracovníků (ve věku 55–64 let) 59,1 % oproti 44,1 % v roce 2009. Dosažení dalšího pokroku by vyžadovalo politiku, která lidem umožní pracovat déle, zůstat v dobré kondici a aktualizovat své dovednosti, a uznávání nových dovedností a kvalifikací. Ve střednědobém horizontu bude stárnutí obyvatelstva pravděpodobně vyžadovat, aby více lidí pracovalo déle. Touto otázkou se bude podrobněji zabývat nová Zelená kniha o stárnutí, v níž budou plně zohledněna slabá místa, která se projevila během pandemie. Investice do kvalifikace osob s nízkou úrovní vzdělání budou i nadále zásadní. Více než 10 % mladých lidí v letech 18 až 24 opouští vzdělávání nebo odbornou přípravu s nízkou nebo žádnou kvalifikací, v nejvzdálenějších regionech tento podíl přesahuje 20 %. Z těchto „osob předčasně odcházejících ze vzdělávání“ je zaměstnáno 45 %. Důležitými nástroji k dosažení rovnováhy budou práce na vytvoření Evropského prostoru vzdělávání do roku 2025, přepracování Evropského výzkumného prostoru a podpora zaměstnanosti mladých lidí. Zapojení většího počtu lidí z různých prostředí do zaměstnání by přispělo ke zvýšení míry zaměstnanosti. Míra zaměstnanosti osob narozených mimo EU je o 9,6 procentních bodů nižší než míra zaměstnanosti osob narozených v EU a je obzvláště nízká u žen. Situace státních příslušníků třetích zemí má podobnou strukturu. Otevření trhu práce osobám se zdravotním postižením by přispělo ke spravedlivější společnosti a řešilo by dopad demografických změn. Míra zaměstnanosti osob se zdravotním postižením v EU je však nízká kvůli mnoha překážkám, kterým tyto osoby čelí, včetně diskriminace a nedostatečné přístupnosti pracoviště, v oblasti ubytování a vysoce kvalitního vzdělávání. Tyto překážky mohou mít kořeny v negativním vnímání a nespravedlivé neochotě zaměstnávat osoby se zdravotním postižením. Mít větší a inkluzivnější trh práce znamená bojovat proti všem formám diskriminace založené na pohlaví, rase nebo etnickém původu, náboženském vyznání nebo světovém názoru, zdravotním postižení, věku nebo sexuální orientaci. Aktéři a podniky sociální ekonomiky mohou hrát důležitou roli při podpoře inkluzívnějšího trhu práce ve prospěch pracovníků a místních komunit. 3.1.2 PRODUKTIVITA PROSTŘEDNICTVÍM DOVEDNOSTÍ A VZDĚLÁVÁNÍ Vzhledem k tomu, jak se podíl pracující části obyvatelstva začíná zmenšovat, ještě vzroste význam hospodářské odolnosti a zvyšování produktivity. To bude rovněž důležité pro udržitelné oživení po krizi. Podle odhadů Komise z období před vypuknutím koronaviru by růst HDP o 1,3 % ročně do roku 2070 vyžadoval, aby produktivita práce v průměru vzrostla o 1,5 % ročně. Růst produktivity však stále oslabuje a před zahájením krize byl odhadován na méně než 1 %. Přechod ke klimaticky neutrálnímu a digitálnímu hospodářství může pomoci zvýšit produktivitu. Tato dvojí transformace bude vyžadovat inovace a šíření technologií pomocí oběhovějšího a digitálněnjšího hospodářství vytvářejícího nové obchodní modely a způsoby práce. Pandemie a její důsledky na naše životy a ekonomiky upozornily na význam digitalizace ve všech oblastech hospodářství a společnosti EU. Bude rovněž potřeba zajistit hospodářskou soutěž a rovné podmínky, jak je stanoveno v nedávno přijaté Nové průmyslové strategii pro Evropu . Automatizace a nové, čistější technologie mohou v budoucnu pomoci zvýšit produktivitu práce, přičemž tato spravedlivá transformace bude zásadní pro všechny, kdo se budou muset naučit novým dovednostem nebo změnit pracovní místa. V tomto duchu Komise navrhla posílit Fond pro spravedlivou transformaci s cílem zmírnit socioekonomické dopady transformace, podpořit rekvalifikaci, pomoci malým a středním podnikům vytvářet nové ekonomické příležitosti a investovat do transformace na čistou energii. Evropa potřebuje vysoce kvalifikovanou, dobře vyškolenou a přizpůsobivou pracovní sílu. O to důležitější bude, aby se celoživotní vzdělávání stalo realitou pro všechny: V příštích letech si budou muset miliony Evropanů zvýšit kvalifikaci nebo se rekvalifikovat. K řešení potřeb trhu práce přispěje rovněž zlepšení způsobu, jak přilákat zájemce s dovednostmi a talenty ze zahraničí.

Vzhledem k tomu, že se jedná o dvojí transformaci, bude Evropa muset zajistit, aby i v oblasti dovedností udržela krok, včetně zelených a digitálních dovedností. Před krizí byl v Evropě přibližně 1 milion volných pracovních míst pro odborníky v digitální oblasti a 70 % podniků uvedlo, že svoje investice odkládají, protože nemohly najít pracovníky s odpovídajícími dovednostmi. Je tomu tak proto, že 29 % obyvatelstva EU mělo v roce 2019 nízkou úroveň digitálních dovedností, zatímco 15 % z nich nemělo žádné. Krize dále zdůraznila význam digitálních dovedností pro děti, studenty, učitele, školitele a pro nás všechny v oblastech komunikace a práce. Ukázalo se, že mnozí z nich stále nemají přístup k potřebným nástrojům. Komise předloží Akční plán digitálního vzdělávání, který poskytne konkrétní opatření k řešení těchto problémů. Řešení spočívá v investicích do lidí a jejich dovedností a zlepšování přístupu k odborné přípravě a vzdělávání. Bude to vyžadovat společné kroky průmyslu, členských států, sociálních partnerů a dalších zúčastněných stran s cílem přispět ke zvyšování kvalifikace a rekvalifikaci a odblokovat veřejné a soukromé investice do pracovní síly. Důležitým krokem k dosažení tohoto cíle bude rovněž aktualizace Agendy dovedností, a doporučení o odborném vzdělávání a přípravě. 3.2 ZDRAVOTNÍ A DLOUHODOBÁ PÉČE Stěžejním aspektem celé pandemie COVID-19 jsou evropské systémy zdravotní a dlouhodobé péče. V boji proti viru byly vystaveny silné zátěži a již dříve byly vystaveny rostoucímu tlaku, v neposlední řadě v důsledku stárnutí naší společnosti. To má dopad zejména na ty regiony, u nichž se předpokládá, že mezi dneškem a rokem 2030 dojde k významnému nárůstu počtu obyvatel ve věku nad 65 let. Změna podílu obyvatelstva ve věku nad 65 let podle regionu NUTS3, 2020-2030 (Rozdíl v procentních bodech) Rozšíření onemocnění COVID-19 odhalilo zranitelnost starších lidí vůči pandemiím a jiným onemocněním zejména proto, že je u nich větší pravděpodobnost problematičtějšího zdravotního stavu. Zdůraznilo také potřebu spolehlivých systémů veřejného zdravotnictví a potřebu větších kapacit jednotek intenzivní péče. Odolnější systémy zdravotní péče vyžadují řádné investice a finanční podporu, které odpovídají jejich prvořadé úloze. Proto Komise nedávno navrhla samostatný program „EU pro zdraví“ s cílem podpořit členské státy a EU při budování kapacit a připravenosti. Program přinese dlouhodobou vizi dobře fungujících a odolných systémů veřejného zdraví zejména prostřednictvím investic do prevence nemocí a dohledu nad nimi, a zlepšení přístupu ke zdravotní péči, diagnostice a léčbě pro všechny. Může představovat také začátek debaty o tom, co ještě lze udělat ke společnému zvládnutí krizí, ale i obecněji v odvětví zdravotnictví. Pro evropské systémy zdravotní péče budou také výzvou rostoucí náklady v souvislosti s chronickými onemocněními. Na boj proti těmto onemocněním se již vynakládá přibližně 70–80 % nákladů na zdravotní péči. V současné době trpí dvěma nebo více chronickými onemocněními přibližně 50 milionů občanů EU a většina z nich je nad 65 let. V rámci úsilí o posílení prevence má Evropanům poskytovat více informací a podporovat je při výběru kvalitnějších potravin strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“. Vzhledem k vyšším rizikům spojeným s chronickými onemocněními bude mít zásadní význam pro naše zdraví i pro naše zdravotnické systémy práce na evropském plánu boje proti rakovině. Při prevenci a podpoře zdraví mohou hrát důležitou roli také sportovní a fyzická aktivita. Očekává se růst poptávky po odborných pracovnících současně s poptávkou po zdravotní a dlouhodobé péči. Již existují náznaky nedostatku pracovních sil v odvětví zdravotní a dlouhodobé péče. Probíhající činnosti OECD týkající se pracovníků zaměstnaných v odvětví dlouhodobé péče poukazují na význam zlepšení pracovních podmínek v tomto odvětví a zatraktivnění této práce. Ačkoli počet lékařů a zdravotních sester v posledním desetiletí téměř ve všech zemích EU roste, přetrvává nedostatek praktických lékařů, zejména ve venkovských a odlehlých oblastech a v nejvzdálenějších regionech. Hlavním úkolem je uspokojení rostoucí poptávky po dostatečných, dostupných a kvalitních zdravotnických a pečovatelských službách za přijatelnou cenu, jak je zakotveno v Evropském pilíři sociálních práv. K zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví je potřeba mít správnou infrastrukturu, jako jsou nemocnice, zařízení dlouhodobé péče a bydlení přizpůsobené a vybavené pro starší osoby. Na rozdíl od zdravotní péče neexistuje ve všech členských státech sociální ochrana pokrývající dlouhodobou péči. Formální dlouhodobá péče je nákladná a tyto náklady často přebírá postižená osoba nebo její rodina. Vzhledem k tomu, že obyvatelstvo Evropy stárne a domácnosti se zmenšují, pravděpodobně to bude i nadále pro mnoho lidí představovat velký problém. Vznikající „stříbrná ekonomika“ může poskytnout příležitosti pro odvětví zdravotní a dlouhodobé péče. Může být hnací silou inovací s cílem pomoci poskytovat vysoce kvalitní pečovatelské služby účinněji. Digitalizace může poskytnout starším lidem možnost sledovat nezávisle svůj zdravotní stav. Dopad digitálních technologií na zdravotní a dlouhodobou péči může být přínosný ve třech směrech („triple win“): zlepšení kvality života, zvýšení účinnosti zdravotní a dlouhodobé péče, růst trhu a rozvoj průmyslu . Výzkum a inovace budou mít v tomto ohledu klíčový význam. 3.3 DOPAD NA VEŘEJNÉ ROZPOČTY Starší Evropa s méně početnou pracovní silou pravděpodobně zvýší tlak na veřejné rozpočty, a to v době, kdy si úsilí o oživení žádá značné finanční prostředky. Před krizí se předpokládalo, že celkové náklady spojené se stárnutím obyvatelstva v EU budou do roku 2070 představovat 26,6 % HDP. Evropa se bude při financování svých výdajů na stárnutí obyvatelstva potýkat s velkým problémem, aby zajistila, že toto financování bude rovněž spravedlivé napříč generacemi. Důvodem je, že poměr mezi osobami, které platí daně a příspěvky na sociální zabezpečení, a osobami pobírajícími důchody a jiné dávky rychle klesá. V roce 2019 na jednu osobu nad 65 let připadalo v průměru 2,9 osoby v produktivním věku. Předpokládá se, že v roce 2070 tento poměr poklesne na 1,7. Zatímco se většina výdajů souvisejících se stárnutím obyvatelstva vynaloží v oblasti zdravotní a dlouhodobé péče, odhaduje, že výdaje na veřejné důchody porostou v poměru k HDP až do roku 2040. Následně se díky dopadu zásadních reforem důchodových systémů ve většině členských států předpokládá, že výdaje porostou pomaleji než HDP, a to zpět na zhruba stejný podíl HDP jako v roce 2016, ačkoli v řadě členských států povedou nedávné důchodové reformy k vyšším plánovaným výdajům na důchody. Při navrhování řešení těchto otázek se tvůrci politik musí vypořádat s vysokou mírou nejistoty. Způsob, jakým se budou veřejné výdaje vyvíjet, záleží nejen na demografických trendech, ale také na jiných faktorech, jako je technologický pokrok diagnostiky, léčby, léčiv a zdravotnických prostředků nebo zvýšená poptávka po veřejné zdravotní a dlouhodobé péči. Všechny tyto faktory představují ve střednědobém a dlouhodobém horizontu další náklady. Beze změny politiky se bude také zvyšovat tlak na soukromé výdaje, neboť lidé v dlouhodobé péči budou pravděpodobně muset pokrýt vyšší podíl celkových nákladů. Většina stávajících projekcí pracuje nejčastěji s věkem 65 let jakožto horní hranicí věkové skupiny obyvatel v produktivním věku. V budoucnu však více lidí zůstane v zaměstnání do vyššího věku. Vezmeme-li v úvahu vyšší horní hranici, projekce se výrazně změní. Všechna fakta však poukazují na význam dobrých pracovních podmínek, silných systémů veřejného zdravotnictví, celoživotního učení a pokračujících investic do dovedností a vzdělávání. Je pravděpodobné, že s pokračujícími demografickými změnami bude narůstat chudoba ve stáří. V současné době má většina důchodců příjem, který jim umožňuje zachovat si životní standard a před chudobou ve stáří je chrání. To však neznamená, že je chudoba ve stáří u osob starších 64 let eliminována. V roce 2018 bylo v EU-27 ohroženo chudobou 15,5 % osob ve věku nad 65 let.

U žen je větší pravděpodobnost, že budou postiženy chudobou ve stáří. Důvodem jsou tendence, že mají nižší míru zaměstnanosti, častější přerušení kariéry, nižší mzdy a pracují více na částečný úvazek a na dobu určitou. Ženy pobírají měsíční důchody, které jsou o jednu třetinu nižší než důchody mužů, a mají přitom delší střední délku života. Osoby se zdravotním postižením, což je skupina s vyšším rizikem chudoby, mohou čelit dalším rizikům. Osoby v produktivním věku se zdravotním postižením mají často nárok na konkrétní dávky a podporu. Jakmile však dosáhnou důchodového věku, mohou tento nárok ztratit, což může být další příčinou chudoby nebo sociálního vyloučení. Starší populace přitom rovněž nabízí našemu hospodářství nové příležitosti. Starší spotřebitelé představují velkou část ekonomiky a spotřeba lidí nad 50 let v celé EU dosáhla v roce 2015 hodnoty 3,7 bilionu EUR. Předpokládá se, že bude růst přibližně o 5 % ročně a do roku 2025 bude činit 5,7 bilionu EUR. Zelená kniha Komise o stárnutí se také zaměří na to, jak můžeme tyto příležitosti co nejlépe využít. 3.4 REGIONÁLNÍ A MÍSTNÍ ROZMĚR Různé regiony jsou demografickými změnami dotčeny různě. Některé regiony mají poměrně starší obyvatelstvo s věkovým mediánem nad 50 let, zatímco v jiných je to méně než 42,5 roku, jako například v Lucembursku, na Kypru, v Irsku, jižním Španělsku, Polsku, v severním Rumunsku, na Slovensku a v jižním Švédsku (nebo v jejich částech). Na regionální úrovni má rovněž velký dopad na demografický profil regionu stěhování obyvatelstva. To se projevuje významně v místech, kam se stěhují převážně mladí lidé. Tato stěhování rovněž ovlivňují celkový počet obyvatel daného regionu. 65 % obyvatelstva EU žije v regionech, kde v letech 2011 až 2019 došlo k nárůstu počtu obyvatel. V některých regionech je pokles počtu obyvatel dlouholetým trendem, často po několik desetiletí, a lze očekávat, že v příštím desetiletí se bude potýkat s úbytkem obyvatelstva ještě více regionů. Aby se zabránilo většímu zhoršování této situace v důsledku pandemie, navrhla Komise vyčlenit další zdroje pro politiku soudržnosti, pro opatření na nápravu škody způsobených krizí a na oživení prostřednictvím nové iniciativy nazvané REACT-EU. V rámci navrhovaného nástroje na podporu oživení Next Generation EU se předpokládají dodatečné prostředky pro zajištění financování klíčových opatření na nápravu škod způsobených krizí a na podporu pracovníků a malých a středních podniků, systémů zdravotní péče a zelené a digitální transformace v regionech. Klíčovou roli při podpoře v oživení bude kromě toho hrát program rozvoje venkova EU. Celková změna počtu obyvatel podle regionu NUTS3 , 2011–2019 (Celková změna v %) Demografické změny v městských a venkovských regionech se liší. Regiony v EU patří do různých kategorií v závislosti na tom, zda jsou převážně městské či převážně venkovské povahy, nebo zda mají smíšenou povahu. Každá z těchto tří kategorií má svou vlastní charakteristiku. Počet obyvatel a hustota obyvatel se snižují od městských, přes smíšené směrem k venkovským regionům. Během pandemie se zdálo, že hustota obyvatel a kategorie regionů jsou určitými faktory šíření viru. Odhaduje se, že virus se dostal dříve do městských regionů a ve srovnání se smíšenými a venkovskými regiony se zde šířil rychleji. Obyvatelstvo EU-27 podle městsko-venkovské typologie regionů, 2019 Zdroj: Eurostat Mezi lety 2014 a 2019 poklesl počet obyvatel ve venkovských regionech o 0,8 milionu osob. To však vypovídá pouze o jedné stránce věci. V některých členských státech tyto regiony rostly o více než 0,2 % ročně, zatímco v jiných se o stejnou část snížily. Venkovské regiony vykazují snižující se počet obyvatel od roku 1991 v osmi členských státech: tři pobaltské státy, Bulharsko, Chorvatsko, Maďarsko, Portugalsko a Rumunsko. Z nedávné práce OECD vyplývá, že regiony v blízkosti měst rostou, zatímco vzdálenější regiony obyvatelstvo ztrácejí. Situace městských regionů v EU je úplně jiná – jejich počet obyvatel ve stejném období vzrostl o 3,8 milionu. V Lotyšsku a Řecku však tento počet klesl o 0,3 % a 0,6 %. 22 % městského obyvatelstva žilo v letech 2014 až 2019 v regionu, kde se počet obyvatel snížil. Ve čtrnácti členských státech se ve všech městských regionech počet obyvatel zvýšil. 3.4.1 KVALITA ŽIVOTA, INFRASTRUKTURA A PŘÍSTUP KE SLUŽBÁM

Každá část Evropy usiluje o poskytování služeb a infrastruktury pro potřeby svých obyvatel. Na základě toho, zda počet obyvatel roste či klesá, je třeba odpovídajícím způsobem upravit služby a infrastrukturu, ať už se jedná o dopravu, digitální služby, bydlení, školy, zdravotní a dlouhodobou péči a sociální integraci. Dopad demografických změn na konkrétní region významně závisí na rychlosti a rozsahu změny počtu obyvatel a na tom, zda má region prostředky tyto změny zvládat. Většina regionů, které zažívají rychlý růst počtu obyvatel, má HDP na obyvatele vyšší než průměr EU, zatímco regiony s rychlým úbytkem obyvatelstva vykazují tendenci relativně nízkého HDP na obyvatele. Regiony, které vykazují nízké příjmy a trpí rychlou změnou obyvatelstva, čelí nejnáročnější situaci. 31 milionů lidí, tj. 7 % obyvatel EU, žije v regionu, který čelí dvojímu problému rychlého úbytku obyvatelstva a nízkého HDP na obyvatele. Mnoho z těchto regionů se nachází v pobaltských státech, Bulharsku, Chorvatsku, Maďarsku, Portugalsku a Rumunsku. Uvedená situace se také týká několika regionů v Řecku a ve Španělsku, jakož i několika regionů ve východním Německu, ve Francii a v Polsku. Řešení dopadu demografických změn na místní a regionální úrovni musí zohlednit to, co vede lidi k rozhodnutí chtít se přestěhovat do určitého regionu nebo jej opustit. Často se jedná o příležitosti k zaměstnání a kvalitu života. Kvalita života v konkrétním regionu může být ovlivněna mnoha různými faktory, ať už se jedná o přírodní prostředí, přístup ke službám (jako je péče o děti, přístupnost osobám se zdravotním postižením, kvalitní vzdělávání, zdravotní péče, dlouhodobá péče, bydlení, volnočasové a kulturní služby) nebo dostupnost a kvalitu infrastruktury (např. silnice, železnice, dodávky energie, přístup k internetu). Dostupnost a konektivita budou pro vyhlídky regionu stále důležitější. Ovlivňují hospodářský výhled regionu a potenciál nabídnout atraktivní pracovní místa. Vzhledem k tomu, že Evropa začíná s ekologickou transformací, bude pro atraktivitu regionu hrát rostoucí úlohu potřeba veřejné dopravy, která je čistá, pravidelná, přístupná a cenově dostupná. Vzhledem k tomu, že Evropa se stále více digitalizuje, lidé očekávají, že budou mít vysoce kvalitní širokopásmový přístup nové generace. Širokopásmový přístup nové generace může pomoci překlenout rozdíly v digitální oblasti mezi městy a venkovem. Pokrytí širokopásmovým připojením nové generace Nezbytnou součástí řešení jsou investice do infrastruktury a služeb také prostřednictvím politiky soudržnosti. Infrastruktura má mnoho různých rozměrů, včetně dostupnosti digitálních služeb (mimo jiné přístup k informačním a komunikačním technologiím a pokrytí 5G), vzdělávání a zdravotnických služeb, jakož i volného času a kultury. Dostupnost po železnici (optimální doba cesty) podle regionu NUTS3 , 2014 (Obyvatelstvo s dostupností během 1h30 cestování (tisíce obyvatel): dostupnost pomocí optimálních tras dostupných při odjezdu během hodin ranní a večerní špičky) Zlepšit kvalitu života, přístup ke službám a infrastruktuře a řešit negativní dopady vylidňování mohou regionální iniciativy. Například místní podnikatelské prostředí lze zlepšit prostřednictvím služeb na podporu podnikání, stimulací inovace a výzkumu. Místní rozvoj vedený místní komunitou může reagovat na potřeby občanů a zlepšit místní kvalitu života. Rychlá dohoda o příštím dlouhodobém rozpočtu EU, včetně jeho nástroje na oživení Next Generation EU zajistí, aby fondy EU i programy politiky soudržnosti EU mohly hrát důležitou úlohu při podpoře této práce. Klíčovou otázkou pro veřejnou politiku je, jak rozvíjet udržitelná řešení. Regionální a místní úroveň ukázala svou schopnost inovovat a zvládat demografické změny inteligentním způsobem. Na základě těchto zkušeností bude nezbytné sdílet osvědčené postupy a rozšiřovat inovativní myšlenky, výrobky nebo služby. Jakákoli politická reakce na výzvy na regionální úrovni musí reagovat na situaci na místě. To odráží skutečnost, že se situace mezi jednotlivými zeměmi a v rámci jednotlivých zemí liší, přičemž v některých oblastech se rozdíl mezi městy a venkovem zvětšuje a v jiných oblastech je tomu naopak. V roce 2018 byl podíl obyvatel ohrožených chudobou obzvláště vysoký u lidí žijících ve městech ve velké části západní Evropy, zatímco ve východní a jižní části EU to platí pro lidi žijící ve venkovských oblastech. Ve městech je využívání energie, dopravy a půdy efektivnější. Je snazší organizovat a udržovat veřejnou infrastrukturu, jako je veřejná doprava nebo přístup k internetu, a přístup k sociálním službám, například v odvětví péče. Sladění nabídky dovedností a poptávky bývá jednodušší, což vede k vyšší produktivitě a příjmům na obyvatele. Města mají lepší přístup ke kvalitnímu vzdělání, včetně vysokoškolských institucí, což může pomoci vytvářet inovace . Na druhé straně musí být vysoká míra růstu počtu obyvatel ve městech dobře řízena, aby se zabránilo dalšímu zvyšování dopravního přetížení, znečištění a nákladů na bydlení . Města budou muset rovněž přizpůsobit své služby v oblastech, jako je zdravotní péče a mobilita, jakož i veřejné infrastruktury, bydlení, vzdělávání a sociální politiky, aby byla zohledněna měnící se demografie. Vzhledem k silné vazbě mezi stárnutím a zdravotním postižením je rovněž zapotřebí zlepšení dostupnosti, zejména pokud jde o produkty, služby a infrastrukturu. Venkovské oblasti jsou bohaté na půdu a mají nižší životní náklady a nízkou míru znečištění ovzduší. Zároveň však řeší řadu problémů, zejména při zajišťování dobrého přístupu k veřejným a soukromým službám. Ve venkovských oblastech, které se potýkají se značným snižováním počtu obyvatel, může docházet k opouštění půdy, zvyšuje se riziko lesních požárů a je obecně těžší přilákat nové investice. Jednou z příčin je klesající počet mladých zemědělců a význam „generační obnovy“. Klíčovou otázkou pro venkovské oblasti je to, zda se nacházejí v blízkosti města nebo daleko od jakékoli funkční městské oblasti. Venkovské oblasti, které se nacházejí v blízkosti města, mohou mít s uvedeným městem častou interakci. Lidé mohou pracovat ve městě, ale žít mimo ně a každý den dojíždět. Tento model přináší specifické požadavky, například na dopravu. Může se jednat o konkrétní rozdělení úkolů, například s městem, které nabízí přístup do nemocnic, a to i občanům, kteří žijí v blízkých venkovských oblastech Na druhou stranu se některé venkovské oblasti nenacházejí v blízkosti žádného většího města. V tomto případě se rozvoj venkova potýká s různými problémy, například s převahou primárního sektoru a souvisejících hodnotových řetězců nebo s nižším počtem obyvatel a nižším hospodářským růstem . Hospodářský pokles v konkrétních regionech není pouze výzvou pro územní soudržnost, ale může také vést ke geografii nespokojenosti. Mají-li lidé pocit, že jsou opomíjeni, mohou ztratit důvěru ve spravedlnost našeho hospodářství a v demokratické instituce. Všechny tyto i další otázky se budou řešit v rámci dlouhodobé vize Komise pro venkovské oblasti, která se předloží příští rok v návaznosti na širokou veřejnou konzultaci a zohlední různé aspekty, na něž poukázala pandemie COVID-19.

4. DVOJÍ TRANSFORMACE A DEMOGRAFICKÉ ZMĚNY Demografické změny a souběžná zelená a digitální transformace se budou často vzájemně ovlivňovat nebo se navzájem urychlovat. Strategické prognózy mohou být důležitým nástrojem určení a předvídání výzev, které budou mít dopad na každou z těchto transformací, a mohou lépe připravit politiku k jejich společnému řešení. Tlaky vznikající na celém světě vlivem demografických změn budou pravděpodobně umocněny dopadem změny klimatu a zhoršování stavu životního prostředí. Scénář bez opatření by v příštích desetiletích znamenal obrovský a souběžný nárůst celosvětové potřeby potravin, energie a vody: do roku 2050 o 60 % více potravin, 50 % více energie a 40 % více vody . Jak je stanoveno v Zelené dohodě pro Evropu a v evropském právním rámci pro klima, Evropa bude ve stejné době přecházet na hospodářství, které bude klimaticky neutrální a bude účinně využívat zdroje. To posiluje potřebu čisté energie, udržitelné a inteligentní mobility, přechod na více oběhové hospodářství a významný krok směrem k ochraně a obnově naší biologické rozmanitosti. Nedávná omezení volného pohybu osob v důsledku pandemie COVID-19 nám ukázala hodnotu městské zeleně pro naši fyzickou a duševní pohodu. Mnoho evropských měst rovněž podniklo kroky k tomu, aby se během pandemie stala bezpečnější a atraktivnější možností aktivní mobilita, jako je chůze a jízda na kole. V zájmu usnadnění této práce Komise v roce 2021 zřídí v rámci nové „Dohody pro zelená města“ s městy a starosty platformu EU pro městskou zeleň. Vzhledem k tomu, že jsou města čím dál více přeplněná, budou městské oblasti muset pokračovat ve svém úsilí o městské zelené plochy a zintenzivňovat jej, neboť tyto plochy mohou rovněž fungovat jako úložiště uhlíku, což přispěje k odstraňování emisí z ovzduší. Mnoho z těchto otázek řeší provádění akčního plánu pro oběhové hospodářství a strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti a strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“, stejně jako připravovaná aktualizovaná strategie EU pro přizpůsobení se změně klimatu. Očekává se, že změna klimatu a ztráta biologické rozmanitosti významně ovlivní migrační vzorce. Je tomu tak proto, že změny životního prostředí, jako je desertifikace, okyselování oceánů a eroze pobřeží, mají přímý dopad na životní podmínky lidí a jejich schopnost přežít v místech jejich původu . Předpokládá se, že tento trend bude pokračovat pouze v důsledku výraznější změny klimatu. Nebude-li přijato žádné klimatické opatření, mohlo by podle Světové banky být do roku 2050 přesídleno v rámci svých zemí až 143 milionů osob v subsaharské Africe, jižní Asii a Latinské Americe . To posiluje potřebu, aby Evropa byla globálním lídrem v oblasti klimatických a environmentálních opatření, zejména prováděním Zelené dohody pro Evropu a posílením diplomacie v rámci Zelené dohody ve všech jejích politikách a partnerstvích. Digitální revoluce a rychlé šíření internetu již změnily životy a zvyky lidí. Digitalizace může zvýšit produktivitu a hospodářský růst, ale nestejnoměrný přístup k internetu vytváří digitální propast, která se stává důležitým rozměrem nerovnosti. Kromě toho by uvedenou propast mohly zhoršit nedostatečné digitální dovednosti a výrazné rozdíly v úrovni dovedností mezi jednotlivými zeměmi a regiony a nedostatečná přístupnost. Současná krize potvrdila naléhavou nutnost, aby se digitální transformace stala realitou pro všechny co možná nejrychleji: v důsledku opatření k omezení fyzického kontaktu, která platí v celé Evropě, muselo mnoho lidí pracovat z domova nebo využívat internet nebo mobilní aplikace k socializaci s rodinou a přáteli. Přístup ke spolehlivému a rychlému internetu a schopnost využívat digitální nástroje jsou ještě důležitější pro podniky, pracovníky i osoby samostatně výdělečně činné. 5. GEOPOLITIKA DEMOGRAFIE: EVROPA VE SVĚTĚ Demografické změny rovněž ovlivňují geopolitický výhled a postavení Evropy ve světě. Počet obyvatel a velikost ekonomiky hrají významnou úlohu v mocenských strukturách ve světě. Vzhledem k tomu, že evropské národy jsou v porovnání s jinými rozvíjejícími se ekonomikami menší a méně ekonomicky silné, je potřeba, aby Evropská unie využívala veškerou svou kolektivní váhu, o to důležitější. Zároveň však, jak jsme viděli během pandemie, virus nezná hranic a vytváří problémy, které jsou pro mnoho částí světa společné. Podíl Evropy na světové populaci klesá. V roce 1960 činil počet obyvatel EU-27 přibližně 12 % světové populace. Dnes to je přibližně 6 % a do roku 2070 se předpokládá pokles pod 4 %. Dalším významným vývojem je vzestup podílu Afriky na světové populaci: zvýšil by se z 9 % na 32 %, zatímco podíl obyvatel Asie by se poněkud snížil . Světová populace podle kontinentu, 1960–2070

Zdroj: Organizace spojených národů, odbor pro ekonomické a sociální záležitosti, úsek pro populaci (2019). Evropa není jediným kontinentem, který stárne, ale je v průměru tím nejstarším. Při srovnání trendu v Evropě s jinými částmi světa je zřejmé, že i jiné kontinenty procházejí podobným procesem stárnutí, který však má ve srovnání s Evropou časovou prodlevu. Prognózy ukazují, že průměrný věk se v Africe postupně rovněž zvýší, ale očekává se, že až do roku 2070 zůstane nadále nejmladším světadílem. Věkový medián světové populace podle kontinentu, 1960–2070 Zdroj: Organizace spojených národů, odbor pro ekonomické a sociální záležitosti, úsek pro populaci (2019). Podíl Evropy na celosvětovém HDP se rovněž snižuje. V roce 2004 představovala Evropa 18,3 % světového HDP a v roce 2018 se podíl snížil na 14,3 %. V důsledku klesajícího počtu obyvatel v produktivním věku existuje riziko, že tento trend bude pokračovat, nebo se dokonce zrychlí. Členské státy se stanou menšími hospodářskými subjekty, ale EU bude mít i nadále velký hospodářský, politický a diplomatický význam. Pokud jde o způsob myšlení, jednání a vyjadřování, bude Evropa muset být silnější, jednotná a strategičtější. Budeme muset posílit stávající partnerství a vytvořit nová zejména s našimi nejbližšími partnery a sousedy. Nová komplexní strategie s Afrikou je obzvláště důležitá vzhledem k tomu, že naše kontinenty budou čelit dalším demografickým výzvám. O to důležitější bude podpora světového řádu založeného na pravidlech a jeho institucí, jako je Organizace spojených národů nebo Světová obchodní organizace, stejně jako bude důležitější hrát aktivnější úlohu v mezinárodních strukturách.