CS Úřední věstník Evropské unie C 44/109

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Špatné zacházení se staršími občany

(2008/C 44/24)

Dne 16. května 2007 Komise, v souladu s článkem 262 Smlouvy o založení Evropského společenství, požádala dopisem místopředsedkyně Komise Margot Wallströmové Evropský hospodářský a sociální výbor o vypracování stanoviska k Špatné zacházení se staršími občany.

Specializovaná sekce Zaměstnanost, sociální věci, občanství, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 2. října 2007. Zpravodajkou byla paní HEINISCH.

Na 439. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 24. a 25. října 2007 (jednání dne 24. října 2007), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor, následující stanovisko 144 hlasy pro a 3 členové se zdrželi hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 Listina základních práv Evropské unie (vyhlášená v Nice dne 7. prosince 2000) uznává a ctí v článku 25 právo starých lidí na důstojný a nezávislý život a na účast na sociálním a kulturním životě. V Evropě značně přibývá 65letých a starších obyvatel. Výzvou pro budoucnost je zvládnout tuto demografickou změnu pozitivním způsobem a nepociťovat fenomén vysokého věku ani jako společenskou zátěž, ani jako individuální ohrožení.

1.2 K této výzvě patří také zabývat se špatným zacházením se staršími občany, což je velmi zanedbávané téma, které je stále ještě zlehčováno a vytlačováno. Zvláštním rizikům jsou vystaveni staří lidé, kteří jsou závislí na péči a jsou v ústraní domova a/nebo v pečovatelských ústavech. Proto EHSV důrazně žádá předsednictví Rady EU, aby se ujalo tématu Špatné zacházení se staršími občany, především při péči. Určeno pro: předsednictví Rady EU a Komisi; vlády členských států.

1.3 Hlavní odpovědnost za to, aby se zabránilo špatnému zacházení se staršími občany, nesou členské státy. Protože však tato problematika existuje ve všech členských státech, považuje EHSV za nezbytné vypracovat strategii pro celou Evropu. — Jelikož špatné zacházení se staršími občany představuje porušení lidských práv a Listiny základních práv Evropské unie, doporučuje EHSV, aby Komise na základě stávajících smluv vypracovala obsáhlou strategii pro zabránění tomuto špatnému zacházení. — Základem této celoevropské strategie musí být studie pro celou EU o špatném zacházení se staršími občany, především při péči. Pro zjištění stavu by měly být vedle výpovědí k prevalenci podány také výpovědi k různým formám špatného zacházení, jeho příčinám a rizikovým faktorům. Zahrnuta by měla být jak oblast domácí péče, tak ústavní péče. — V této studii by měl být rozsah ohrožení starých lidí, jejich právní situace, jejich možnosti získat pomoc a podporu porovnán s podmínkami platnými pro špatné zacházení s dětmi. — V této studii by měl být zaznamenán také stav provádění Listiny základních práv Evropské unie s cílem ochrany starých lidí v členských státech. Určeno pro: Evropský parlament, Komisi; generální ředitelství pro zaměstnanost, sociální věci a rovné příležitosti.

1.4 Špatnému zacházení se staršími občany, zvláště při péči, lze účinně zabránit pouze na odpovídající vnitrostátní úrovni. Proto musí každý členský stát v rámci rozvoje celoevropské strategie vypracovat národní akční plán pro zabránění tomuto špatnému zacházení, pro který musí být dány k dispozici nezbytné prostředky v každém členském státě. V národních akčních plánech by mělo být zohledněno především toto: — Odtabuizování špatného zacházení se staršími občany při péči prostřednictvím odpovídající senzibilizace – například prováděním informačních a osvětových kampaní – nejširší veřejnosti pro situaci osob vyžadujících péči a pečovatelů. — Vydání rámcové směrnice a právního základu, které budou odpovídat Listině základních práv Evropské unie. — Vypracování národních zpráv o prevenci špatného zacházení se staršími občany v domácí nebo ústavní péči. V těchto zprávách by mělo být také zaznamenáno, zda v členských státech závazně platí (minimální) standardy pro péči, zda byly vytvořeny institucionalizované formy kontroly a jak úspěšné jsou tyto předpisy při ochraně starých lidí v domácí a ústavní péči. — Zlepšení informovanosti, pravomocí a spolupráce všech účastníků a institucí přímo zapojených do péče. K tomu patří také odpovídající školení a iniciativy pro zvlášť významné profesní skupiny: lékařský personál, pečovatele, policii, a také zavedení ohlašovacího práva v případě nepravostí pro zaměstnance pečovatelských zařízení. — Vytvoření plošné, snadno a (také) důvěrně přístupné poradenské služby, aby se včas odstranil nedostatek informací o pečovatelství u všech (potenciálně) zúčastněných a zainteresovaných stran. — Poskytování úlev pečujícím rodinným příslušníkům a možnosti poradenství a podpory pro profesionální pečovatele. — Vytvoření sítí pro spolupráci, školení a systematickou výměnu informací pro všechny účastníky a instituce přímo zapojené do péče. Určeno pro: členské státy.

1.5 EHSV považuje za bezpodmínečně nutnou výměnu informací o osvědčených postupech a modelech v rámci jednotlivých států i v celé EU s cílem zajištění kvality a vývoje standardů v oblasti pečovatelství. Určeno pro: členské státy; (EUCPN) Evropská síť pro předcházení trestné činnosti.

2. Odůvodnění

2.1 Stáří a riziko špatného zacházení

2.1.1 Demografické prognózy vycházejí z toho, že se v Evropě do roku 2050 značně zvýší počet obyvatel ve věku 65 let a starších (o 58 milionů nebo 77 %); ze všech věkových skupin se relativně nejvíce zvýší počet velmi starých osob (80 let a starší). Tento vývoj má důsledky pro každodenní život v mnoha oblastech a staví téměř všechny oblasti politiky před zvláštní výzvy.

2.1.2 Z důvodu demografického vývoje (ale nejenom z tohoto důvodu) se nutnost řešit špatné zacházení se staršími občany stává stále naléhavější. Toto špatné zacházení je totiž velmi opomíjené téma, které je stále zlehčováno a potlačováno. Stejně tak nedostatečný a neúplný je aktuální stav empirických údajů.

2.1.3 Ve statistikách trestné činnosti je sice registrované riziko násilí u mužů a žen nad 60 let nižší než u mladších ročníků a také při vyslýchání obětí vypovídají starší lidé o zkušenostech s násilím méně často než mladší. Statistiky trestné činnosti ani výslechy obětí však nejsou příliš vhodné k dokumentování a objasňování specifického rizika násilí na starých lidech.

2.1.4 To platí především pro riziko špatného zacházení se staršími občany ze strany osob v nejbližším sociálním okolí, které znají a kterým důvěřují a na nichž mohou být též závislí. V minulých desetiletích věda, politika a praxe „odhalila“, že v této oblasti dochází k násilí v obrovském rozsahu. V první řadě se však zájem soustředil na děti a ženy jako oběti (1), ale pouze zřídka na špatné zacházení se starými lidmi.

2.1.5 Podle definice „Action on Elder Abuse“, která byla převzata Světovou zdravotnickou organizací (WHO) a která se prosadila ve výzkumu a politice, se pod špatným zacházením se starými lidmi rozumí každé jednotlivé nebo opakované jednání nebo zanedbání přiměřeného jednání, které může vést k poškození nebo ohrožení staršího člověka (2).

2.1.6 Údaje, které jsou k dispozici, naznačují, že ke špatnému zacházení se starými lidmi dochází často a je z části velmi závažné, ale až na výjimky zůstává skryté (3). Reprezentativní průzkum provedený v roce 2006 v Anglii, Skotsku, Walesu a Severním Irsku u více než 2 000 osob ve věku 66 let a starší, které žijí v soukromých domácnostech (včetně zařízení bydlení s asistencí) (4), došel k těmto výsledkům: celkově vypovídalo 2,6 % dotazovaných o špatném zacházení ze strany člena rodiny, přítele nebo pečovatele za posledních dvanáct měsíců. Pokud se započítá i špatné zacházení ze strany sousedů a známých, zvýší se podíl na 4 %. Nejčastější formou zneužívání bylo zanedbávání, následovalo finanční využívání, psychické a fyzické zneužívání a – nejméně časté – sexuální zneužívání. Ženy uváděly špatné zacházení častěji než muži. Tato zjištění jsou srovnatelná s údaji z ostatních západních společností a četnost odpovídá přibližně zjištěnému rozsahu domácího násilí. Jedna studie ze Španělska z roku 2004 došla k závěru, že míra špatného zacházení se starými lidmi je téměř stejně vysoká jako u dětí.

2.2 Špatné zacházení se staršími občany v pečovatelství

2.2.1 Pojem „péče“ je chápán široce a sahá od pomoci a podpory v domácnosti až po (stacionární) intenzivní péči.

2.2.2 Zvláštní rizika existují pro staré lidi, kteří jsou na péči závislí a jsou v ústraní domova a/nebo v pečovatelských ústavech. Jejich situace, jejich specifická ohrožení a možnosti prevence a intervence jsou nejdůležitějšími body průzkumného stanoviska.

2.2.3 S výjimkou nejvyšších věkových skupin potřebuje péči pouze část starších lidí: na konci roku 2003 potřebovalo v Německu péči 1,6 % osob ve věku 60–64 let a 9,8 % osob ve věku 75–79 let, ale u osob 90–94 letých to bylo 60,4 % (5). Podle propočtů se bude počet starších lidí nejen zvyšovat (viz výše), ale především bude jejich stav horší a budou více potřebovat péči. Očekává se nárůst počtu osob potřebujících péči o 116–136 %, nárůst počtu osob v pečovatelských zařízeních dokonce o 138–160 %. Zvláště mezi občany vysokého věku (nad 80 let) bude stoupat riziko, že budou potřebovat pomoc a péči (6).

2.2.4 Špatné zacházení se staršími občany při péči je chápáno z hlediska gerontologie a zahrnuje nejenom fyzické zneužívání osob vyžadujících péči, ale i veškeré jednání nebo zanedbávání, které má vážné negativní důsledky na životní situaci a existenci starších lidí (7). Formy špatného zacházení jsou (8): — přímé fyzické násilí (bití, třesení, štípání, používání fyzického donucování, mechanické fixování, odnětí fyzických pomůcek atd.); — nepřímé fyzické násilí (neoprávněné podání léků, například pro zklidnění atd.); — sexuální zneužívání (nedodržování individuální hranice studu, intimní kontakty bez souhlasu atd.); — citové nebo psychické násilí (slovní agrese, pohrdání nebo ignorování, citový chlad, společenská izolace, hrozby fyzickým nebo jiným násilím nebo jiným zlem, nadávky, ponižování atd.); — finanční nebo jiné materiální využívání (neoprávněné disponování s majetkem, prodej nemovitostí bez souhlasu, přemlouvání nebo nátlak k peněžním darům, odcizování peněz nebo hodnotných předmětů až po násilné vymáhání peněžních výhod, staří lidé jako cíl spekulantů atd.); — zanedbávání (odepření nezbytné pomoci v běžném životě, hygienického a všeobecného zaopatření, především odnětí potravin a tekutin až po vznik takzvaných proleženin (dekubitus) v důsledku nedostatečné péče u osob upoutaných na lůžko atd.); — hrozby opuštěním příp. odsunutím do pečovatelského zařízení; — zneužití tím, že jsou bez souhlasu nebo proti své vůli podrobováni pokusům.

2.2.5 Ke špatnému zacházení se staršími občany může docházet jak při domácí, tak při ústavní péči. Spolehlivé údaje o rozšíření násilí vůči osobám, které vyžadují péči, nejsou v Evropě k dispozici. Do skryté oblasti zanedbávání, zneužívání a násilí při péči, která je podle odhadů rozsáhlá, je možno nahlédnout pouze ojediněle.

2.2.5.1 U domácí péče udávají existující studie podíl výskytu násilí vůči ošetřovaným osobám mezi 5 a 25 % (9).

2.2.5.2 V jedné německé studii (10) o špatném zacházení a zanedbávání obyvatel v domovech důchodců a pečovatelských domech uvedlo přes 70 % dotazovaných pečovatelů, že se sami dopustili násilného nebo problematického zacházení nebo zanedbání nebo takové jednání pozorovali u jiných pečovatelů (11).

2.3 Rozpoznání špatného zacházení v pečovatelství

2.3.1 Rozpoznání špatného zacházení se v praxi často ukazuje jako obtížné. Jako hlavní příčiny nerozpoznání špatného zacházení je možno uvést: vysoká hranice studu obětí; závislost na pomoci, péči a náklonnosti osob, které s nimi špatně zacházejí, a také z toho vyplývající strach z pomsty příp. zhoršení situace; faktická neschopnost vyjádřit se o prožitém špatném zacházení, způsobená nemocí, zvláště organickým odumíráním mozku; nejistota, jak se zachovat v případě podezření ze špatného zacházení.

2.4 Situace v domácí péči

2.4.1 V současnosti ještě převážná část starých lidí žije každodenní život v soukromém bytě. V mnoha evropských zemích se o starší občany vyžadující péči pečuje v domácím prostředí, v Německu jsou to asi dvě třetiny. Pouze okolo 7 % 65 letých osob a starších tam žije v domovech. Rodinnou péči poskytuje v první řadě manžel/manželka, na druhém místě dcera nebo snacha. Sice u převážné části této péče ke špatnému zacházení nedochází, ale přeci se vyskytuje (viz odstavec 2.2.5.1).

2.4.2 Domácí péče přináší mnohé potíže především i pro zdraví pečovatelů, jejich dobré životní podmínky a společenské kontakty. Rodiny musí z části podstoupit velká omezení, aby se postaraly o staré rodinné příslušníky. Problémy se zostřují díky nedostatečné přípravě na situaci péče a nedostatečné podpoře během doby péče. Zvláštní zatížení přináší péče o staré lidi, kteří trpí demencí.

2.4.3 Ke špatnému zacházení v domácí péči nedochází však pouze z důvodu přetížení pečovatelů, ale také z důvodu mnoha rizikových faktorů. K nim patří kvalita vztahu před tím, než nastala potřeba péče, závislost na návykových látkách a psychické poruchy u pečovatele, pocit sociální izolace a nedostatečné sociální podpory, ale i agresivní chování osoby vyžadující péči (12).

2.5 Situace v ústavní péči

2.5.1 V současné době se sice pečuje v ústavech pouze o malou část starých lidí vyžadujících péči, přesto se počítá se značným nárůstem osob v pečovatelských domech, zvláště velmi starých (viz odstavec 2.2.3). Již nyní se objevuje trend odklonu od domácí péče a přechodu k péči ve stacionárních pečovatelských zařízeních nebo prostřednictvím ambulantních pečovatelských služeb.

2.5.2 V převážné části pečovatelských domovů ke špatnému zacházení nedochází. To platí hlavně pro domovy, které jsou v jednotlivých členských státech uznány a kontrolovány a které pečlivě dodržují zdravotní předpisy platné v příslušném státě.

2.5.3 Některé pečovatelské domy mají však špatnou pověst. Sice téměř neexistují systematické průzkumy špatného zacházení v pečovatelských zařízeních, přesto kontroly (například lékařskou službou zdravotních pojišťoven) jasně ukazují, že nedostatky v pečovatelských domech nejsou ojedinělé (13).

2.5.3.1 Byly zjištěny újmy a nedostatky způsobené špatnou péčí (například při zaopatření potravinami a tekutinami), předepisování příliš velkých dávek psychofarmak, závažné nedostatky při zacházení s léky a opatření na omezení svobody pohybu.

2.5.4 Ve špatně vedených pečovatelských domech je možno se setkat i s nedbalostí a lhostejností místo s orientací na obyvatele. Přísný řád často brání samostatnosti a sebeurčení obyvatel pečovatelského domu.

2.5.5 Nedostatkem času a pracovním přetížením pečovatelského personálu trpí nejenom osoby vyžadující péči, ale také sami pečovatelé. Předčasný odchod ze zaměstnání pečovatele a nedostatek kvalifikovaných uchazečů zostřují personální problematiku v pečovatelských domech. Snahy podporovat péči o staré občany a učinit ji atraktivnější jsou v současné době řídké.

2.6 Analýza a návrhy EHSV

2.6.1 Špatné zacházení se staršími občany je nepřijatelné, ať k němu dochází kdekoliv a v jakémkoliv rozsahu a nesmí být dále přehlíženo. Výbor vyzývá předsednictví Rady EU, Evropskou komisi a vlády jednotlivých států, aby přijaly opatření k řešení příčin špatného zacházení tak, aby staří lidé byli chráněni, ať už jsou v domácí nebo v ústavní péči.

2.6.2 Návrhy EHSV se zaměřují především na následující oblasti:

2.6.2.1 Lidská práva

— Listina základních práv Evropské unie (vyhlášená v Nice dne 7. prosince 2000) uznává a ctí v článku 25 právo starých lidí na důstojný a nezávislý život a na účast na sociálním a kulturním životě.

— Aby toho bylo dosaženo, považuje EHSV za zcela nezbytný nový pohled na stáří. Je třeba věnovat větší pozornost jevu diskriminace starých lidí: ta je často příčinou špatného zacházení se staršími občany vyžadujícími péči. Výzva by však měla spočívat v tom, aby starší lidé byli společensky integrováni a péče o ně byla chápána jako společný úkol.

— Výbor zdůrazňuje, že staří lidé mají právo žít tam, kde chtějí, beze strachu, že jim bude ublíženo, a že diskriminace starých lidí je nepřípustná. Měla by se uplatňovat Listina základních práv při ochraně starších občanů v jakémkoliv prostředí.

— Výbor zdůrazňuje důležitost toho, aby si staří lidé mohli vybrat, kde chtějí žít podle toho, jak velkou péči potřebují. Výbor proto vyzývá vlády jednotlivých států, aby vybudovaly řadu zařízení, která by poskytovala péči přiměřenou pro jedince, kteří zůstávají doma, zařízení na bydlení s asistencí, pečovatelské domy nebo zařízení dlouhodobé péče.

— Staří lidé musí být schopni oznamovat případy špatného zacházení nebo obavy z něj a být při tom chráněni. Stejně tak to platí pro příbuzné a další pečovatele, kteří musí mít k dispozici způsoby, jak předat své obavy beze strachu z pomsty a strachu o své příbuzné nebo z důsledků pro své vlastní postavení nebo bezpečnost zaměstnání. Je nutná důvěra v to, že všechny stížnosti budou citlivě a účinně vyřešeny.

2.6.2.2 Zlepšení databáze a potřeba výzkumu

— Výbor navrhuje, aby byl proveden další důkladný výzkum v celé EU, který by vyhodnotil rozsah špatného zacházení se staršími občany, a aby bylo zohledněno toto: — stanovení prevalence špatného zacházení se staršími občany obecně a stanovení toho, jaké případy špatného zacházení se vyskytují v domácí a institucionální péči; — příčiny špatného zacházení se zvláštním důrazem na problémy péče v rodině a na podporu, kterou rodina dostává; — do jaké míry je prováděna Listina základních práv z hlediska ochrany starých lidí; — do jaké míry jsou v členských státech zavedeny standardy péče o staré lidi a jak jsou monitorovány a kontrolovány.

2.6.2.3 Odtabuizování a senzibilizace

— Výbor vyzývá vlády jednotlivých států, aby přijaly opatření na zvýšení povědomí o špatném zacházení se staršími občany pomocí národních mediálních kampaní s praktickou podporou statutárních a dobrovolných agentur tak, aby byla odstraněna tabuizace špatného zacházení se staršími občany, ať se vyskytuje kdekoliv.

— Výbor uznává, že média mohou mít velký vliv na změnu veřejného mínění a zdůrazňuje, že by měla zaujmout dobře informovaný a konstruktivní postoj.

2.6.2.4 Informace, osvěta, vzdělávání a prevence

— Výbor vyzývá vlády jednotlivých států, aby provedly kroky k: — zlepšení informovanosti starých lidí a jejich příbuzných o špatném zacházení; — zajištění, aby profesionální pečovatelé byli schopni bezpečně podávat zprávy o případech špatného zacházení se staršími občany a aby jim bylo poskytováno poradenství a podpora; — zajištění dostatečného školení o rozpoznání špatného zacházení a mechanizmů řešení tohoto problému pro všechny lékařské pracovníky a pečovatele včetně policie; — zajištění, aby sítě zdravotních a sociálních služeb provozovaly střediska nouzového přijetí, pomocné skupiny a nezávislé důvěrné telefonní poradenské linky. — zajištění, aby pečující rodinní příslušníci obdrželi dostatečné informace o symptomech a postupu nemoci, jako je demence, aby bylo zajištěno dostatečné pochopení toho, do jakého rozsahu může být péče požadována, a aby dostali dostatečnou podporu včetně školení; — zajištění, aby pečující rodinní příslušníci měli přístup k odpovídající denní péči, realitní péči a lékařské pomoci, aby se zmírnil stres z případné 24 hodinové péče; — zajištění, aby se pečující rodinní příslušníci mohli uvolnit ze zaměstnání z důvodu poskytování péče, aniž by to ohrozilo jejich perspektivu v zaměstnání, a to by mělo platit stejně pro muže i ženy.

— Produkty a služby z oblasti informačních a komunikačních technologií (IKT) poskytnou mnoha starším občanům možnost žít déle tam, kde se jim to nejlépe líbí, a přitom si zachovat svou samostatnost a vysokou životní úroveň. IKT jim mohou pomoci vyřizovat každodenní záležitosti a v případě potřeby mohou být použity k tomu, aby dohlížely na jejich zdraví a aktivitu, a tak snížily potřebu ústavní péče. IKT zvýší bezpečnost starších lidí a zajistí jim přístup k sociálním a lékařským službám i pohotovostní službě, a tímto způsobem se postarají o to, aby mohli i nadále žít do velké míry nezávisle, samostatně a důstojně.

2.6.2.5 Vytváření sítí

— Výbor vyzývá vlády jednotlivých států, aby vytvořily interinstitucionální sítě pro zajištění spolupráce, školení a systematické výměny informací (14).

2.6.2.6 Institucionalizovaná kontrola a péče

— Výbor vyzývá členské státy, aby vytvořily monitorovací a inspekční služby na vysoké úrovni tak, aby byly pro staré lidi zaručeny služby na vysoké úrovni založené na jasně stanovených a veřejně přístupných standardech péče a aby tyto orgány měly pravomoc provádět nápravná opatření, jejichž výsledky by měly být zveřejňovány.

2.6.2.7 Zvýšení odhalení špatného zacházení

— Výbor zdůrazňuje význam zvýšeného odhalování špatného zacházení se staršími občany citlivým způsobem jak v domácí, tak v institucionální péči prostřednictvím příslušných agentur. Musí existovat důvěra, že každé nahlášené špatné zacházení bude prozkoumáno a bude přijata změna. Je nutno uznat, že policejní nebo soudní zásahy mohou být součástí tohoto procesu.

V Bruselu dne 24. října 2007 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Dimitris DIMITRIADIS

(1) Viz stanovisko z vlastní iniciativy EHSV ze dne 16.3.2006 k tématu Domácí násilí na ženách (Úř. věst. C 110, 9.5.2006) a dodatkové stanovisko ze dne 14.12.2006 k tématu Děti jako nepřímé oběti domácího násilí (Úř. věst. C 325, 30.12.2006), zpravodajka pro obě stanoviska: paní HEINISCH.

(2) Toronto Declaration on the global prevention of elderly abuse: „Elder Abuse is a single or repeated act, or lack of appropriate action, occurring within any relationship where there is an expectation of trust which causes harm or distress to an older person. It can be of various forms: physical, psychological/emotional, sexual, financial or simply reflect intentional or unintentional neglect.“ (WHO 2002) (http://www.who.int/ageing/projects/elder_abuse/alc_toronto_declaration_en.pdf); Action on Elder Abuse (www.elderabuse.org.uk).

(3) Meznárodní sympozium, které se konalo v květnu 2006 v Kolíně pod záštitou komisaře Vladimíra Špidly (zaměstnanost, sociální věci a rovné příležitosti), uvádí 5 až 20 % kolísající prevalence násilí vůči starším osobám v různých státech (zpráva o sympoziu na téma Násilí vůči starým lidem a jejich zanedbávání v domácí a ústavní péči, in: fórum prevence kriminality 4/2006 a 1/2007).

(4) Studie Abuse and Neglect of Older People (červen 2007)

(www.natcen.ac.uk).

(5) Německý Spolkový statistický úřad (2005) – Statistika péče 2003 – výsledky v Německu. Wiesbaden.

(6) Zemská rada pro prevenci Severního Porýní-Vestfálska (2006): Ohrožení starých lidí při péči.

(7) Tato definice odpovídá definici Toronto Declaration on the global prevention of elderly abuse (WHO 2002, viz pozn. pod čarou 2).

(8) Zemská rada pro prevenci Severního Porýní-Vestfálska (viz pozn. pod čarou 6), Toronto Declaration (viz pozn. pod čarou 2) a studie (viz pozn. pod čarou 4).

(9) Görgen, Thomas (2005a): Násilí ve stáří v okruhu nejbližších. Riziko obětí a možnosti prevence násilí. fórum prevence kriminality 3/2005, s. 13–16. Údaje o jednotlivých evropských zemích se nacházejí v publikaci Walentich/Wilms/Walter (2005): Násilí na starších lidech v domácí a ústavní péči. Bewährungshilfe 2/2005, s. 166–182.

(10) Görgen, Thomas (2005b): „As if I just didn't exist“ – Elder abuse and neglect in nursing homes. In: M. Cain & A. Wahidin (eds): Ageing, crime and society.

(11) Údaje o frekvenci výskytu jednotlivých fenoménů násilí jako omezování svobody pohybu a zneužívání psychofarmak uvádí Rolf Hirsch (2005): Aspekty násilí na starých lidech v Německu. Bewährungshilfe 2/2005, s. 149–165.

(12) Görgen 2005a (viz pozn. pod čarou 9).

(13) Druhá zpráva lékařské služby sdružení zdravotních pojišťoven v Německu k tématu kvality v ambulantních a stacionárních pečovatelských zařízeních z roku 2007 konstatuje u 10 % zkoumaných obyvatel zařízení zdravotní poškození, a tedy nedostatečný stav péče

(http://presseportal.de/pm/57869).

(14) Příkladem toho je informační brožura Bonnská iniciativa proti násilí ve stáří – jednat namísto zneužívat (vydavatel): „Staří lidé v nouzi – můžeme pomoci“. Bonn. 2006. Informace o této a jiných iniciativách jsou také v: International Network for the Prevention of Elder Abuse (www.inpea.net).