EVROPSKÁ KOMISE Ve Štrasburku dne 7.6.2016 COM(2016) 378 final 2016/0176(COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o podmínkách pro vstup a pobyt státních příslušníků třetích zemí za účelem výkonu zaměstnání vyžadujícího vysoce odborné dovednosti {SWD(2016) 193 final}

{SWD(2016) 194 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU •Důvody a cíle návrhu Tento návrh tvoří součást snah EU vypracovat na základě článku 79 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) komplexní politiku řízení migrace, zejména pak novou politiku v oblasti legální migrace, a přispívá ke strategii růstu EU v souladu s prioritami strategie Evropa 2020. Směrnice EU o modré kartě z roku 2009 měla usnadnit přijímání a mobilitu vysoce kvalifikovaných pracovníků ze třetích zemí a jejich rodinných příslušníků harmonizací podmínek vstupu a pobytu v celé EU a stanovením souboru práv. Jejím cílem bylo učinit EU konkurenceschopnější při lákání vysoce kvalifikovaných pracovníků z celého světa, a tím přispět k řešení nedostatku pracovních sil a dovedností na trhu práce EU a posílení konkurenceschopnosti a hospodářského růstu EU. Směrnice z roku 2009 však těchto cílů nedosáhla. Stávající směrnice EU o modré kartě prokázala své vnitřní slabé stránky, například omezující podmínky přijetí a velmi omezené usnadnění mobility v rámci EU. To v kombinaci s mnoha různými soubory paralelních pravidel, podmínek a postupů pro přijímání stejné kategorie pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi, které platí v různých členských státech EU, omezilo atraktivitu a používání modré karty EU. Není to ani efektivní, neboť takováto roztříštěnost s sebou přináší zátěž pro zaměstnavatele a jednotlivé žadatele, ani účelné, jak ukazuje velmi omezený celkový počet vydaných povolení pro pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi. Předseda Komise Jean-Claude Juncker proto oznámil svůj záměr řešit nedostatky směrnice EU o modré kartě a podstatně rozšířit její dopad spočívající v přilákání více pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi do EU. Evropský program pro migraci oznámil přezkum modré karty EU jako součást nové politiky v oblasti legální migrace s cílem zvýšit její účinnost při lákání talentovaných osob do Evropy. V pracovním programu Komise na rok 2016 bylo oznámeno, že „v reakci na budoucí potřeby Evropy v oblasti demografického vývoje a trhu práce předloží [Komise] nový přístup k legální migraci, včetně opatření na zlepšení směrnice o modré kartě“. Tento návrh je výsledkem uvedeného procesu přezkumu. Sdělení ze dne 6. dubna 2016 coby součást úspěšného řízení migrace zdůraznilo potřebu udržitelných, transparentních a dostupných legálních cest do Evropy. Komise opětovně potvrdila svůj záměr navrhnout změny směrnice EU o modré kartě za účelem posílení tohoto jednotného celounijního systému přijímání pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi. V navazujících diskuzích vyzýval Evropský parlament k vytvoření nových legálních cest do Evropy a naléhal na Komisi, aby byla v tomto ohledu ambiciózní. Ve své zprávě ze dne 23. března 2016 Parlament připomněl, že revize směrnice EU o modré kartě by měla být zároveň ambiciózní i cílená a měla by se zaměřit zejména na odstranění stávajících nesrovnalostí, které se týkají např. paralelních vnitrostátních systémů. EU již nyní v některých odvětvích čelí strukturálnímu nedostatku a nesouladu v dovednostech, jež mohou vést k omezení růstu, produktivity a inovací (např. v oblasti zdravotní péče, informačních a komunikačních technologií a inženýrství), a tím zpomalit pokračující hospodářské oživení Evropy a omezit její konkurenceschopnost. Aktivace, školení a zvyšování dovedností stávajících pracovních sil – to vše musí hrát v boji proti těmto nedostatkům svou úlohu, zvláště v době, kdy je celková míra nezaměstnanosti vysoká. Je však nepravděpodobné, že by tato opatření dostačovala k tomu, aby uvedené potřeby plně uspokojila, a v každém případě bude nějakou dobu trvat, než budou mít na trh práce a produktivitu skutečný účinek. Strukturální změny v hospodářstvích EU budou i v budoucnosti nadále zvyšovat poptávku po dovednostech, jež nejsou na trhu práce okamžitě dostupné, čímž budou vytvářet další nedostatek dovedností. Stávající imigrační systém EU pro pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi není na současné a budoucí výzvy dobře vybaven. Celkový příliv pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi ze třetích zemí do zúčastněných členských států, na základě modré karty EU a vnitrostátních systémů pro pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi činil 23 419 osob v roce 2012, 34 904 v roce 2013 a 38 774 v roce 2014. Ve srovnání s očekávanými potřebami pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi v některých odvětvích tato čísla ani zdaleka nedostačují k řešení stávajících a očekávaných budoucích nedostatků pracovních sil a dovedností v EU v povoláních, která vyžadují vysoce odborné dovednosti. Ačkoli průzkumy úmyslů vysoce vzdělaných potenciálních migrantů naznačují poměrně silnou atraktivitu EU, ve srovnání s jinými rozvinutými ekonomikami není EU dosti účinná ani v její přeměně na vyšší počty pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi, ani v udržení talentovaných osob vzdělaných v EU. Údaje ukazují, že ze všech migrantů ze zemí mimo EU, kteří přicházejí do zemí OECD, si destinací v EU zvolí 48 % migrantů s nízkým vzděláním a 31 % migrantů s vysokým vzděláním. Tento návrh, který nahrazuje stávající směrnici EU o modré kartě (2009/50/ES), se snaží zvýšit schopnost EU přilákat a udržet si státní příslušníky třetích zemí s vysoce odbornými dovednostmi, stejně jako zvýšit jejich mobilitu a pohyb mezi pracovními místy v různých členských státech. Cílem je zlepšit schopnost EU účinně a rychle reagovat na stávající i vznikající požadavky na státní příslušníky třetích zemí s vysoce odbornými dovednostmi a vyrovnávat nedostatek dovedností, aby se zvýšil přínos ekonomického přistěhovalectví k posílení konkurenceschopnosti hospodářství EU a řešení důsledků demografického stárnutí. •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Evropský program pro migraci potvrdil potřebu využít modrou kartu EU ke zřízení přitažlivého celoevropského systému pro státní příslušníky třetích zemí s vysoce odbornými dovednostmi. Ve sdělení ze dne 6. dubna 2016 bylo dále upřesněno, že toho bude dosaženo vypracováním harmonizovaného společného přístupu EU, který zahrne pružnější podmínky přijetí, zlepšené postupy pro přijímání a posílená práva, včetně mobility v rámci EU. Tato iniciativa doplňuje jiné nástroje přijaté v oblasti legální migrace. Zejména doplňuje směrnici o osobách převedených v rámci společnosti, která usnadňuje vstup zaměstnanců s vysoce odbornými dovednostmi (řídících pracovníků, specialistů) zaměstnaných ve společnostech mimo EU, kteří jsou dočasně přiděleni do dceřiných společností nacházejících se v EU, a jejich mobilitu v rámci EU. Doplňuje rovněž směrnici (EU) 2016/801, která reguluje přijímání a práva studentů a výzkumných pracovníků a také např. stážistů a dobrovolníků v rámci Evropské dobrovolné služby. Návrh rovněž doplňuje směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003, jež upravuje podmínky, za kterých může být uplatněno právo na sloučení rodiny, a 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, a odchyluje se od nich. Stávající návrh jde nad rámec těchto směrnic v tom, že stanovuje příznivější podmínky pro sloučení rodiny a snadnější přístup k právnímu postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta. Kromě toho doplňuje směrnici 2011/95/EU („kvalifikační směrnice“) v té míře, že oblast působnosti tohoto návrhu je rozšířena na osoby s vysoce odbornými dovednostmi, které požívají mezinárodní ochrany. Budou moci v kterémkoli z členských států přijmout zaměstnání v souladu se svými dovednostmi a vzděláním a zacelit profesní nedostatky v určitých regionech. To jim umožní být aktivní na trhu práce i v případech, kdy v jejich konkrétním oboru nejsou ve členském státě, který jim poskytl ochranu, žádná volná pracovní místa. Tento návrh je v souladu s Akčním plánem pro integraci státních příslušníků třetích zemí, neboť vymezuje společný rámec politik, který může být členským státům užitečný při dalším rozvíjení a posilování jejich vnitrostátních integračních politik, jež se týkají státních příslušníků třetích zemí včetně těch s vysoce odbornými dovednostmi. Vzor povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí je stanoven v nařízení (ES) č. 1030/2002 a vztahuje se na tento návrh. •Soulad s ostatními politikami Unie Cílem tohoto návrhu je poskytnout přitažlivý celoevropský systém pro pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi v souladu s politikami EU zaměřenými na prohloubení a zlepšování jednotného trhu. Politika spočívající v lákání pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi je v souladu s politikami zaměřenými na usnadnění mobility občanů EU v rámci EU, které podporuje nařízení (EU) č. 492/2011, nařízení (EU) 2016/589 (EURES) a připravovaný balíček týkající se mobility pracovních sil, pokud jde o koordinaci sociálního zabezpečení, a zároveň je doplňuje. Doplňuje také politiky, které zlepšují a zdokonalují dovednosti pracovníků EU a uznávání kvalifikací s ohledem na lepší integraci pracovníků na trhu práce. Širší základna dostupných talentovaných osob prospívá hospodářství EU jako celku a předpokládá se, že „efekt přesunu“ pracovníků EU bude v případě pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi nízký. Budoucí nová agenda dovedností pro Evropu se zabývá obecnější problematikou uznávání kvalifikací, a je tudíž pro přijímání pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi na základě modré karty EU rovněž relevantní, neboť tyto osoby často čelí při uznávání kvalifikací získaných ve třetích zemích překážkám a vysokým nákladům. Všechny tyto iniciativy přispívají ke strategii růstu EU v souladu s prioritami strategie Evropa 2020. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právní základ

Tento návrh se týká podmínek vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí a postupů pro vydávání nezbytných povolení spojených s prací vyžadující vysoce odborné dovednosti. Návrh rovněž upravuje podmínky pobytu státního příslušníka třetí země v jiném členském státě. Proto je vhodným právním základem čl. 79 odst. 2 písm. a) a b) SFEU ve spojení s čl. 79 odst. 1 téže Smlouvy. Podle Protokolu č. 21 připojeného ke Smlouvám mohou Spojené království a Irsko do tří měsíců poté, co byl předložen návrh či iniciativa, nebo kdykoli po jejich přijetí oznámit Radě, že se chtějí účastnit přijímání a používání navrženého opatření. Žádný z těchto členských států neuplatnil své právo připojit se ke směrnici EU o modré kartě. Podle Protokolu č. 22 připojeného ke Smlouvám se Dánsko neúčastní přijímání opatření založených na tomto článku. Přijímání ekonomických migrantů je sdílenou pravomocí EU a jejích členských států. Žádné opatření navržené v oblasti legální migrace se zejména „nedotýká práva členských států stanovit objem vstupů státních příslušníků třetích zemí přicházejících ze třetích zemí na jejich území s cílem hledat tam práci jako zaměstnanci nebo osoby samostatně výdělečně činné“ (čl. 79 odst. 5 SFEU). •Subsidiarita Problém se zlepšením schopnosti přilákat a udržet si talentované lidi ze zemí mimo EU je čím dál závažnější a všem členským státům společný. Ačkoli by každý členský stát mohl i nadále mít svůj vlastní vnitrostátní systém pro pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi, nezvyšovalo by to atraktivitu EU jako celku. Zejména ve srovnání EU s jinými hlavními destinacemi s jednotnějším přístupem nejsou členské státy jednající samostatně, zvláště ty menší, náležitě vybaveny k tomu, aby o pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi soutěžily v mezinárodní konkurenci. Současná roztříštěná situace s odlišnými a paralelními vnitrostátními pravidly pro stejné kategorie státních příslušníků třetích zemí v různých členských státech není pro žádnou ze zúčastněných stran ani účelná, ani účinná. Žadatelé a zaměstnavatelé se musí orientovat ve složitém regulačním rámci, což vytváří náklady a administrativní zátěž, jež doléhají zvlášť těžce na malé a střední podniky. Pro orgány členských států by navíc bylo snadnější a nákladově efektivnější uplatňovat jednotný, jasný a jednoznačný soubor pravidel pro posuzování žádostí pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi o pobyt a práci. EU, která vůči vnějšímu světu vystupuje jako jeden hráč, může vytvářet úspory z rozsahu, a tudíž lépe soutěžit s ostatními hlavními destinacemi o omezenou nabídku pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi. Cílem tohoto návrhu je zvýšit celkovou atraktivitu EU vytvořením jednotného, transparentního, pružného a zjednodušeného systému pro pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi v celé EU. Pracovníkům s vysoce odbornými dovednostmi jasně sděluje, že je EU vítá, tím, že jim nabízí jednoznačné a rychlé postupy přijímání v kombinaci s přitažlivými podmínkami pobytu pro ně i jejich rodiny. Pouze opatření na úrovni EU mohou navíc pracovníkům s vysoce odbornými dovednostmi nabídnout možnost snadno se pohybovat, pracovat a pobývat v několika členských státech EU. Mobilita v rámci EU pomáhá lépe reagovat na požadavky na pracovní sílu s vysoce odbornými dovednostmi a vyrovnávat nedostatky dovedností. Vnitrostátní systémy naopak vzhledem ke své vlastní povaze nemohou nabízet možnost snadno se přesouvat z jednoho členského státu do jiného, pokud vznikne nedostatek pracovních sil nebo se objeví pracovní příležitosti. I při harmonizovanějším celoevropském systému a zrušení paralelních vnitrostátních systémů si členské státy ponechají pravomoci nad určitými aspekty, jako je jejich výsadní pravomoc vyplývající ze Smlouvy stanovit objem vstupů státních příslušníků třetích zemí přicházejících ze třetích zemí na jejich území s cílem hledat tam práci. Členské státy budou mít rovněž možnost zavést za podmínek, kdy jsou jejich trhy práce vážně narušeny – například se potýkají s vysokou mírou nezaměstnanosti v určitém povolání či odvětví – zjišťování situace na trhu práce. Kromě toho budou mít samotné členské státy kontrolu nad úrovní minimální výše mzdy, která se vypočítá z celostátního průměru mezd – i v případě, že bude harmonizovanější pomocí dolní a horní mezní hodnoty – a nad nedostatkovými povoláními, na něž se budou vztahovat nižší prahové hodnoty. Vzhledem ke všem těmto důvodům je návrh v souladu se zásadou subsidiarity. •Proporcionalita Tento návrh se týká podmínek přijetí, postupů a práv pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi ze třetích zemí, což jsou prvky společné přistěhovalecké politiky podle článku 79 SFEU. Pro tuto skupinu státních příslušníků třetích zemí již existují paralelně s vnitrostátními pravidly pravidla platná v celé EU, potřebují však změnit, aby řešila zjištěné problémy a zajistila plné dosažení cílů směrnice, přičemž obsah a forma opatření Unie by měla zůstat omezena na to, co je nezbytné k dosažení těchto cílů. Návrh nabízí rovnováhu mezi posílenými právy, včetně mobility v rámci EU, prostřednictvím vyšší úrovně harmonizace na jedné straně a inkluzivnějším systémem prostřednictvím dalšího usnadnění postupů pro přijímání (včetně nižších minimálních výší mezd, tudíž rozšíření cílové skupiny) s určitou flexibilitou pro členské státy, jež jim umožní přizpůsobit systém jejich vnitrostátní situaci, na straně druhé. Administrativní zátěž uložená členskému státu, pokud jde o změnu právních předpisů a dodatečnou spolupráci, by byla pouze mírná, neboť systém modré karty EU již existuje, a tuto zátěž by převážily přínosy. •Volba nástroje Zvoleným nástrojem je nová směrnice s cílem zrušit a nahradit stávající směrnici EU o modré kartě. To poskytuje členským státům určitou flexibilitu z hlediska provádění a uplatňování. Směrnice je závazná, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, ale poskytuje členským státům flexibilitu, pokud jde o formu a metodu provádění cílů směrnice v jejich vnitrostátním právním systému a obecném kontextu. Nebyl shledán žádný důvod k přechodu od směrnice k přímo použitelnému nařízení. Nezávazná opatření by měla příliš omezený účinek, neboť potenciální žadatelé i společnosti by se museli i nadále potýkat s řadou různých pravidel pro přijetí. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX-POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ •Hodnocení ex-post / kontroly účelnosti platných právních předpisů První zpráva o provádění směrnice EU o modré kartě byla předložena v květnu 2014 a posuzovala soulad vnitrostátních právních předpisů s ustanoveními směrnice. Došla k závěru, že mezi členskými státy existují značné rozdíly, pokud jde o počet udělených modrých karet EU, z důvodu politických rozhodnutí členských států, které modrou kartu EU používají a podporují značně odlišnými způsoby a v některých případech upřednostňují své paralelní vnitrostátní systémy. Stávající směrnice EU o modré kartě stanoví pouze minimální normy a členským státům ponechává značnou volnost prostřednictvím mnoha diskrečních ustanovení a odkazů na vnitrostátní právní předpisy. Zpráva rovněž zjistila, že existuje řada nedostatků v provedení, konkrétněji že členské státy zanedbávaly své povinnosti podávání zpráv podle směrnice. Tyto problémy byly s členskými státy projednány prostřednictvím sítě vnitrostátních kontaktních míst a na setkáních kontaktní skupiny.

Další hodnocení provedené Komisí v letech 2015–2016 první zprávu aktualizovalo a rozšířilo. Závěrem je, že modrá karta EU ve své současné podobě nedosahuje svého potenciálu přidané hodnoty kvůli vzájemně si konkurujícím a doplňujícím se vnitrostátním systémům pro pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi. •Konzultace se zúčastněnými stranami Mezi 27. květnem a 30. zářím 2015 probíhala veřejná on-line konzultace o modré kartě EU a politikách EU v oblasti migrace pracovní síly. Bylo obdrženo celkem 610 odpovědí na dotazník a 15 písemných příspěvků od širokého spektra aktérů zastupujících všechny příslušné zúčastněné strany. Byly vyžádány a obdrženy příspěvky od občanů EU, organizací a státních příslušníků třetích zemí (pobývajících v EU nebo mimo ni), od zaměstnavatelů (nadnárodních společností i MSP), jejich sdružení, soukromých i veřejných organizací zprostředkovávajících práci, odborů, ministerstev, regionálních a místních orgánů, pracovníků sdělovacích prostředků, akademických pracovníků, mezinárodních organizací, organizací nebo orgánů zemí původu, sociálních partnerů a jiných subjektů občanské společnosti. Konaly se také různé dvoustranné a skupinové schůzky s klíčovými členskými státy, zástupci podniků, praktiky, sociálními partnery a mezinárodními organizacemi (OECD, UNHCR, IOM). Dne 3. prosince 2015 byl zorganizován speciální pracovní seminář s vnitrostátními sociálními partnery ve spolupráci se Střediskem pro sledování trhu práce (SSTP) a stálou studijní skupinou „Přistěhovalectví a integrace“ (IMI) Evropského hospodářského a sociálního výboru. Několik dalších činností pro účely konzultace zúčastněných stran zajistil externí dodavatel s vybranými vnitrostátními orgány, organizacemi zaměstnavatelů, odbory a organizacemi v zemích původu. Výsledky byly brány v úvahu během celého přezkumu, což se odráží ve zprávě o posouzení dopadů. • Sběr a využití výsledků odborných konzultací Byla zřízena odborná skupina Komise pro ekonomickou migraci (EGEM), která má podpořit vypracovávání budoucích politik v oblasti ekonomické migrace. Během první schůzky skupiny EGEM dne 25. března 2015 projednávali odborníci způsoby, jak „lépe řídit migraci pracovních sil na úrovni EU“, a hlavním předmětem diskuze byl přezkum modré karty EU. Druhá schůzka skupiny EGEM dne 7. prosince 2015 byla zaměřena na „možnosti politik pro revidovanou modrou kartu“. Kromě toho se dne 13. listopadu 2015 konala schůzka odborné skupiny migrantů s vysoce odbornými dovednostmi, podskupiny Evropské migrační sítě (EMN), s odborníky z členských států za účelem technické diskuse o otázkách souvisejících s modrou kartou EU, paralelními vnitrostátními systémy pro pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi a jejich vzájemným působením. •Posouzení dopadů Při přípravě návrhu byl posouzen velký rozsah možností politik, z nichž některé – zrušení směrnice EU o modré kartě, zavedení bodového systému pro projevení zájmu, rozšíření působnosti na mezinárodní poskytovatele služeb – byly vyloučeny v první fázi posouzení. Zvažované možnosti Možnosti zachované pro hloubkové posouzení jsou tyto: 0) Základní scénář Stávající modrá karta EU by se i nadále používala bez legislativních změn. Pokračovaly by stávající činnosti v oblasti monitorování a prosazování stávajících právních předpisů i činnosti za účelem zlepšení mezinárodního uznávání zahraničních kvalifikací, ať už mezi členskými státy nebo ve spolupráci se třetími zeměmi, prostřednictvím výměny postupů a dalších pokynů vnitrostátním orgánům. 1) Rozšíření působnosti tak, aby byla karta dostupná významně širší skupině pracovníků, včetně (některých) se středně odbornými dovednostmi Tato možnost by učinila modrou kartu EU dostupnou také pro některé pracovníky se středně odbornými dovednostmi, neboť mzda a kvalifikace by byly stanoveny jako alternativní, nikoli kumulativní podmínky. Úroveň práv by oproti současné úrovni nebyla významně posílena. 2) Změna podmínek přijetí a práv bez rozšíření působnosti nad rámec pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi Tato možnost má tři dílčí varianty v závislosti na cílové skupině (širší oproti selektivnější) a drží se rozsahu a základního rámce stávající směrnice, avšak se snadnějšími podmínkami, postupy a právy společnými pro všechny dílčí varianty. 2a) Zpřístupnění modré karty EU širší skupině pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi Tato dílčí varianta by rozšířila počet pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi způsobilých pro modrou kartu EU, usnadnila přijímání a poskytla posílená práva pobytu a mobility. Členské státy by si zachovaly určitou omezenou volnost pro vnitrostátní přizpůsobení systému, ale paralelní vnitrostátní systémy by byly zrušeny. 2b) Modrá karta EU coby nástroj pro přilákání vybrané skupiny pracovníků s velmi vysoce odbornými dovednostmi

Tato možnost by z modré karty EU učinila spíše selektivní nástroj pro pracovníky s velmi vysoce odbornými dovednostmi. Způsobilí pracovníci by měli prospěch z rychlého a snadného přijímání a rozsáhlých práv. Paralelní vnitrostátní systémy by zůstaly povoleny. 2c) Zavedení dvoustupňové modré karty cílené na různé úrovně dovedností pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi Tato dílčí varianta by byla kombinací předchozích dílčích možností. To znamená, že by byla zavedena modrá karta EU se dvěma úrovněmi pro oslovení různých kategorií pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi: první úrovní pro širokou skupinu pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi a selektivnější druhou úrovní s rychlejším přístupem k dlouhodobému pobytu a snadnější mobilitou v rámci EU. Paralelní vnitrostátní systémy by byly zrušeny. 3) Jednotná standardní modrá karta pro celou EU Tímto balíčkem možností politiky by byl zaveden standardní celoevropský soubor pravidel pro modré karty použitelný ve všech členských státech. Nezůstal by žádný prostor pro členské státy, aby kteroukoli z podmínek nebo jiných pravidel pro modrou kartu EU přizpůsobily okolnostem vnitrostátního trhu práce. Modrá karta EU vydaná jedním členským státem by byla vzájemně uznávána všemi členskými státy a poskytovala by neomezenou mobilitu v rámci EU. Paralelní vnitrostátní systémy by byly zrušeny. Horizontální/paralelní legislativní možnosti Byla rovněž zvažována řada horizontálních legislativních možností a také jedna nelegislativní. Tyto možnosti by mohly být přijaty samostatně spolu se základním scénářem nebo kombinovány s kterýmkoli z legislativních balíčků: a) Nelegislativní opatření ke zlepšení účinnosti modré karty EU Tato možnost politiky se zaměřuje na zlepšení uplatňování modré karty EU a praktické spolupráce mezi členskými státy a posiluje prosazování značky pomocí sdílení informací, propagace a reklamních činností. Zahrnovala by praktická opatření za účelem snadnějšího používání systému modrých karet EU spočívající v uznávání zahraničních kvalifikací a lepším souladu mezi dovednostmi a pracovními místy. b) Legislativní opatření rozšiřující modrou kartu EU na inovativní podnikatele Tato možnost by rozšířila působnost modré karty EU z vysoce kvalifikovaných zaměstnaných pracovníků na inovativní podnikatele (tedy samostatně výdělečně činné pracovníky) a v rámci směrnice by byl pro tuto skupinu vytvořen samostatný soubor podmínek přijetí a práv (včetně možnosti mobility v rámci EU). c) Legislativní opatření rozšiřující modrou kartu EU na osoby s vysoce odbornými dovednostmi, které požívají mezinárodní ochrany, a žadatele o azyl Tato možnost by otevřela přístup k modré kartě EU pro další kategorie migrantů, kteří žádají o status mezinárodní ochrany nebo jej obdrželi. Lze rozlišit dvě hlavní podkategorie a dílčí možnosti: i) zahrnutí pouze osob, které požívají mezinárodní ochrany (uprchlíci, osoby, kterým je přiznána doplňková ochrana); ii) zahrnutí i žadatelů o azyl. Upřednostňovaná možnost Na základě posouzení dopadů, účinnosti a účelnosti zachovaných možností i jejich proveditelnosti je upřednostňovanou možností možnost 2a) v kombinaci s horizontálními variantami a) (nelegislativní opatření) a c) s dílčí variantou i) (včetně zahrnutí pouze osob požívajících mezinárodní ochrany do působnosti směrnice). Upřednostňovaná možnost tudíž zahrnuje následující hlavní prvky: změnu podmínek přijetí a zpřístupnění modré karty EU širší skupině pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi, posílení práv spojených s modrou kartou EU včetně mobility v rámci EU a nerozšiřování působnosti nad rámec pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi. Kromě toho již nebudou nadále umožněny vnitrostátní systémy pro státní příslušníky třetích zemí spadající do působnosti této směrnice. Legislativní opatření by doplňovala opatření nelegislativní a potenciálně také zpřístupnění modré karty EU osobám s vysoce odbornými dovednostmi, které požívají mezinárodní ochrany. Upřednostňovaná možnost představuje vyvážený kompromis mezi vysokou mírou inkluzivnosti, značnou flexibilitou pro členské státy při přizpůsobování systému jejich vnitrostátní situaci a vysokým potenciálem náhrady za paralelní vnitrostátní systémy na jedné straně a dalším usnadněním postupů, vyšší úrovní práv, větším usnadněním mobility v rámci EU a vysokou mírou harmonizace na straně druhé. Tato upřednostňovaná možnost tedy představuje vyváženou kombinaci mezi (vysokou) účinností a účelností a pozitivními hospodářskými a sociálními dopady. Tyto pozitivní dopady by se maximalizovaly, pokud by byla uvedená možnost kombinována s nelegislativními opatřeními, jako jsou aktivní propagace systému a lepší párování zaměstnavatelů a potenciálních migrantů. Odhadovaný počet dodatečných povolení pro tuto možnost se pohybuje v rozsahu od 32 484 do 137 690 pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi (za rok, součet za zúčastněné členské státy, odchylky v závislosti na minimální výši mzdy stanovené jednotlivými členskými státy). To by vedlo k odhadovanému pozitivnímu ročnímu hospodářskému dopadu mezi 1,4 miliardy až 6,2 miliardami EUR, který by přinesli dodateční pracovníci s vysoce odbornými dovednostmi přicházející do EU a pracující v rámci EU. Vyšší celkové počty přijatých pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi a zvýšený potenciál udržení mladých talentů, kteří získali vzdělání v EU, vytvoří širší základnu pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi, v níž mohou zaměstnavatelé nalézt chybějící pracovní síly, což by příznivě ovlivnilo růst a konkurenceschopnost v EU. V kombinaci se zvýšenými možnostmi profesní mobility mezi pracovními místy a mobility v rámci EU by to MSP usnadnilo nábor a snížilo jeho náklady, umožnilo jim to vyvážit nedostatek pracovních sil a posílilo jejich perspektivy růstu. Mělo by to rovněž pozitivní dopad na schopnost společností provádět výzkum a vývoj a prospělo by to celkové kapacitě EU pro inovace, výzkum a podnikání. Vysoká účinnost a účelnost této možnosti by rovněž snížila administrativní zátěž spojenou s jejím uplatňováním. Pozitivní by byly také sociální dopady, neboť občané EU by měli prospěch z příznivého účinku na celkový hospodářský růst skrze odstranění nedostatku pracovních sil a dovedností, což může nepřímo přispět k posilování hospodářství založeného na znalostech a tvorbě pracovních míst v EU. Vzhledem k tomu, že je tento systém zacílen na pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi, zaměřen na poptávku a značně selektivní a že jsou v něm zabudovány náležité pojistky, předpokládá se, že potenciální efekt přesunu pracovníků v EU bude omezený. Přínosem pro držitele modré karty by byla posílená práva na sloučení rodiny, přístup k právnímu postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta a mobilita v rámci EU. Očekávané pozitivní sociální dopady mohou rovněž spočívat v zahrnutí osob, které požívají mezinárodní ochrany, neboť osoby s vysoce odbornými dovednostmi požívající mezinárodní ochrany by se získáním modré karty EU staly viditelnějšími pro zaměstnavatele ve svém hostitelském členském státě a měly by přístup na trhy práce i v jiných členských státech, nikoli pouze v jednom, který jim poskytl ochranu. To usnadní jejich účast na trhu práce a následně podpoří jejich integraci a schopnost postarat se o svou vlastní obživu. Stanovisko Výboru pro kontrolu regulace Dne 5. února 2016 bylo posouzení dopadů předloženo Výboru pro kontrolu regulace a dne 2. března 2016 se uskutečnilo jednání. Výbor vydal první stanovisko (negativní) dne 4. března 2016. Posouzení dopadů bylo znovu předloženo dne 14. března a druhé stanovisko (pozitivní) bylo vydáno dne 18. března 2016. Hlavní záležitosti vyžadující zlepšení, na něž poukázala stanoviska Výboru pro kontrolu regulace, jsou uvedeny níže a byly zohledněny následujícím způsobem:

a) Ujasněte řešené problémy a jejich unijní rozměr Ve zprávě o posouzení dopadů byl podrobněji analyzován stávající a budoucí nedostatek pracovních sil v celé EU a způsob, jak lze tyto nedostatky účinně řešit pomocí revidovaného systému modrých karet, obzvlášť posílením mobility pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi ze třetích zemí v rámci EU. Bylo rovněž ujasněno vzájemné působení mezi mobilitou občanů EU v rámci EU a mobilitou pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi a míra, do jaké obojí přispívá k řešení nedostatku dovedností a pracovních sil. Byly doplněny číselné údaje a další analýza sloužící k lepšímu prokázání potřeby opatření EU za účelem přilákání pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi ze třetích zemí a přidané hodnoty EU ve srovnání s vnitrostátními systémy. Bylo také dále rozpracováno vzájemné působení mezi přezkumem systému modrých karet EU a jinými kategoriemi migrantů, jako jsou osoby, které požívají mezinárodní ochrany / žadatelé o azyl, poskytovatelé služeb a podnikatelé, stejně jako potřeba jejich možného zahrnutí do působnosti směrnice. b) Vyjasněte cíle a možnosti politik Obecné i specifické cíle byly revidovány, aby byly více v souladu s vymezením problému i navrhovanými možnostmi. Byla vysvětlena logika, na níž jsou balíčky možností politik založeny, a prezentace byla zjednodušena. Byla rozšířena odůvodnění, proč vyloučit některé možnosti předem, a bylo zlepšeno vyhodnocení a výběr možností politik. c) Zaměřte analýzu dopadů na hlavní aspekty trhu práce Prezentace analýzy dopadů byla zjednodušena a upravena tak, aby byla pro čtenáře přehlednější, a jednoznačněji zaměřena na aspekty trhu práce a hospodářské dopady. Jestliže to bylo proveditelné, byly zjištěny dopady na členský stát. Více se poukázalo na rozdíly mezi různými možnostmi politiky a základním scénářem. Přestože kvantitativní údaje zůstávají omezené, byly analyzovány administrativní náklady a přínosy pro různé zúčastněné strany. V důsledku postupného vylučování možností na základě jasných a objektivních kritérií byla vybrána upřednostňovaná možnost, která se skládá z jednoho balíčku možností politiky a z horizontálních prvků. •Základní práva Tato iniciativa je plně v souladu s Listinou základních práv a posiluje některá z práv, která jsou v ní zakotvena. Přispívá zejména k zajištění práva na respektování soukromého a rodinného života (článek 7) – prostřednictvím ustanovení usnadňujících sloučení rodiny pracovníkům s vysoce odbornými dovednostmi – a práva pracovat a vykonávat svobodně zvolené nebo přijaté povolání (čl. 15 odst. 1). Je rovněž plně v souladu s právy, která se týkají pracovních podmínek (čl. 15 odst. 3), a právy pracovníků (články 27 až 36), neboť zachovává právo na rovné zacházení pro pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi, pokud jde o pracovní podmínky, přístup k sociálnímu zabezpečení, ke vzdělávání a odborné přípravě i přístup ke zboží a službám. Stejně tak je plně zajištěn soulad s článkem 47 (právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces), neboť jsou zachována stávající ustanovení o modré kartě EU související s právem na odvolání, pokud je žádost zamítnuta, jakož i právem, aby byl pracovník informován o důvodech zamítnutí. 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Neexistují žádné důsledky pro rozpočet Evropské Unie. 5.OSTATNÍ PRVKY •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv Komise zkontroluje správné a účelné provedení ve vnitrostátním právu všech zúčastněných členských států. Během celé fáze provádění bude Komise organizovat pravidelné schůze kontaktního výboru se všemi členskými státy. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu o provádění, fungování a dopadu modré karty EU tři roky po uplynutí lhůty pro provedení a každé tři roky poté. Uplatňování směrnice o modré kartě EU bude monitorováno z hlediska hlavních cílů politiky za pomoci řady relevantních a měřitelných ukazatelů a na základě snadno dostupných, přijatých a důvěryhodných zdrojů údajů. Sdělování více typů informací se v revidované směrnici stává závazným s cílem zlepšit jejich včasné poskytování a spolehlivost. To zvýší jejich hodnotu pro monitorování a hodnocení politiky v oblasti migrace pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi. Dále bude prostřednictvím vnitrostátních kontaktních míst pro modrou kartu EU zlepšena výměna informací. •Informativní dokumenty Navrhovaná směrnice má širokou osobní působnost, pokud jde o státní příslušníky třetích zemí s vysoce odbornými dovednostmi, na které se vztahuje. Ve srovnání se stávající směrnicí 2009/50/ES návrh také obsahuje vyšší počet zákonných povinností. Vzhledem k tomu a vzhledem ke skutečnosti, že návrh zahrnuje ustanovení o řadě skupin, na něž se stávající právní rámec dosud povinně nevztahuje, budou nutné informativní dokumenty, včetně srovnávací tabulky mezi vnitrostátními předpisy a směrnicí, které budou doprovázet oznámení prováděcích opatření, tak aby prováděcí opatření, která členský stát doplnil ke stávajícím právním předpisům, byla jasně identifikovatelná. •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu Kapitola I – OBECNÁ USTANOVENÍ Článek 1 – Předmět Cílem návrhu je vymezit podmínky pro vstup a pobyt a také práva státních příslušníků třetích zemí, kteří žádají o pobyt v EU za účelem zaměstnání vyžadujícího vysoce odborné dovednosti, ať už pocházejí ze zemí mimo EU nebo oprávněně pobývají v EU v jiném postavení, a jejich rodinných příslušníků. Návrh také určuje podmínky, za nichž se mohou státní příslušníci třetích zemí, kteří oprávněně pobývají v členském státě za podmínek uvedených v tomto návrhu, pohybovat a pobývat se svými rodinnými příslušníky v jiných členských státech. Toto ustanovení zůstává v zásadě podobné tomu ve směrnici 2009/50/ES, je však uzpůsobeno tak, aby zohledňovalo skutečnost, že se modrá karta stane jediným prostředkem pro přijímání státních příslušníků třetích zemí s vysoce odbornými dovednostmi.

Článek 2 – Definice Tento článek uvádí definice pojmů používaných v návrhu, které jsou do značné míry společné i ostatním stávajícím směrnicím o legální migraci. Je definován pojem „zaměstnání vyžadující vysoce odborné dovednosti“ (highly skilled employment), který nahrazuje pojem „zaměstnání vyžadující vysokou kvalifikaci“ (highly qualified employment) používaný ve stávající směrnici. V souladu s vnitrostátním právem a postupy odkazuje na placené zaměstnání osoby, která má nezbytnou způsobilost, jež je doložena „vyšší odbornou kvalifikací“. Tu lze doložit buď „vysokoškolskou kvalifikací“ (tj. úspěšným ukončením postsekundárního vyššího vzdělávání nebo srovnatelného programu terciárního vzdělávání, který odpovídá nejméně úrovni 6 klasifikace ISCED z roku 2011 nebo úrovni 6 evropského rámce kvalifikací) nebo „vyššími odbornými dovednostmi“ (tj. dovednostmi doloženými nejméně třemi roky odborné praxe na úrovni srovnatelné s vysokoškolskou kvalifikací, která souvisí s prací nebo povoláním, jež má být prováděno). Úroveň požadovaných dovedností se nemění, ale pro členské státy se stává povinností uznávat odbornou praxi jako alternativu ke školské kvalifikaci. Nový je také konkrétní odkaz na úrovně Mezinárodní standardní klasifikace vzdělání (ISCED) a evropský rámec kvalifikací (EQF), který má zajistit větší jasnost. Jako novinka je ve srovnání se směrnicí 2009/50/ES uvedena definice „obchodní činnosti“, aby bylo vymezeno, které profesní činnosti může provádět držitel modré karty EU v rámci zvláštních pravidel pro krátkodobou mobilitu do jiných členských států (viz článek 19). Článek 3 – Oblast působnosti Návrh se obdobně jako směrnice 2009/50/ES nevztahuje na občany EU, státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty EU a chtějí se přestěhovat do jiného členského státu, sezónní pracovníky ani vyslané pracovníky. Vzhledem k tomu, že existuje možnost překrývání mezi oblastmi působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/801 a tohoto nástroje, tento článek z působnosti směrnice výslovně vylučuje státní příslušníky třetích zemí, kteří žádají o pobyt v členském státě jako výzkumní pracovníci ve smyslu směrnice (EU) 2016/801 za účelem vedení výzkumného projektu. Jakmile však budou přijati podle směrnice (EU) 2016/801, mohou oprávněně pobývající výzkumní pracovníci požádat o modrou kartu EU podle této směrnice pro jiné účely, než jsou ty, na které se vztahuje směrnice (EU) 2016/801. Změnou oproti směrnici 2009/50/ES je zpřístupnění modré karty EU všem státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou rodinnými příslušníky občanů EU, aby jim bylo umožněno vykonávat zaměstnání vyžadující vysoce odborné dovednosti a provádět služební cesty do různých členských států bez ohledu na to, zda je občan EU doprovází či nikoli. Tito státní příslušníci třetích zemí s vysoce odbornými dovednostmi, kteří jsou rodinnými příslušníky občanů EU, mají stejnou potřebu krátkodobé a dlouhodobé profesní mobility v rámci EU jako jiní státní příslušníci třetích zemí s vysoce odbornými dovednostmi a neměla by jim být upírána možnost zažádat o modrou kartu EU, kterou by měli ve své zemi původu, pouze kvůli tomu, že legálně pobývají v EU jakožto rodinní příslušníci občanů EU. Navrhovaná směrnice se i nadále nevztahuje na osoby usilující o mezinárodní ochranu a čekající na rozhodnutí o svém právním postavení ani na ty, kdo jsou příjemci dočasné ochrany nebo pobývají v členském státě striktně na přechodnou dobu. Novinkou však je, že se vztahuje na osoby, které požívají mezinárodní ochrany podle směrnice 2011/95/EU („kvalifikační směrnice“). Tyto osoby budou moci požádat o modrou kartu EU jako kterýkoli jiný státní příslušník třetí země, přičemž si zachovají všechna práva, jichž požívají jako osoby, kterým byla přiznána ochrana (viz rovněž komentáře k článkům 15 a 16). Přístup k modré kartě EU musí být poskytnut také státním příslušníkům třetích zemí, kteří mají být znovuusídleni v členských státech podle budoucích režimů EU a jimž budou poskytnuta podobná práva jako ta stanovená v kvalifikační směrnici. Osoby s vysoce odbornými dovednostmi, které požívají mezinárodní ochrany, se tak stanou dostupnějšími pro zaměstnavatele a budou moci přijmout zaměstnání cílenějším způsobem, v souladu se svými dovednostmi a vzděláním, přičemž budou moci vyrovnat nedostatek panující v odvětvích a povoláních v kterémkoli členském státě. To jim umožní, aby se aktivně podíleli na trhu práce, což podpoří jejich integraci a budou si díky tomu moci snadněji zajistit svou vlastní obživu. Navíc to zamezí tomu, aby jejich dovednosti přišly vniveč, pokud v členském státě, který jim poskytl ochranu, nejsou žádná volná pracovní místa v jejich konkrétním oboru, což povede k účinnějšímu rozložení pracovních sil na trhu práce. V nadcházející revizi kvalifikační směrnice budou zavedeny nezbytné odkazy a změny, aby se zajistil soulad. Zahrnuto je rovněž ustanovení na ochranu mezinárodních dohod uzavřených Unií a/nebo jejími členskými státy s cílem zajistit etický nábor, tj. chránit ta odvětví, která v rozvojových zemích trpí nedostatkem pracovních sil. Na rozdíl od směrnice 2009/50/ES nový návrh neumožňuje členským státům mít zavedeny paralelní vnitrostátní systémy zacílené na tutéž skupinu pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi. Aby se z modré karty EU mohl stát skutečně celounijní systém, členské státy jsou povinny vydávat osobám spadajícím do působnosti této směrnice modrou kartu EU namísto vnitrostátních povolení k práci vyžadující vysoce odborné dovednosti. Členské státy mohou vnitrostátní povolení vydávat pouze pracovníkům, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí a nespadají do působnosti této směrnice, za omezení stanovených ostatními právními předpisy EU v oblasti legální migrace. Článek 4 – Příznivější ustanovení Návrh harmonizuje podmínky přijetí a postupy pro státní příslušníky třetích zemí spadající do jeho působnosti a pro jejich rodinné příslušníky, jakož i pro jejich následnou mobilitu do jiných členských států. Členským státům je přesto i nadále dovoleno poskytovat příznivější podmínky, pokud jde o práva, zejména ve vztahu k rovnému zacházení (článek 15) a právům rodinných příslušníků (článek 16). Členské státy mohou zavést rovněž příznivější zacházení v situacích dočasné nezaměstnanosti (článek 14) a povolit nepřítomnosti na svém území, jakmile došlo k získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta (čl. 17 odst. 5). Kromě toho mohou členské státy zavést příznivější ustanovení ohledně procesních záruk (článek 10). Kapitola II – PODMÍNKY PŘIJÍMÁNÍ Článek 5 – Kritéria pro přijetí Článek 5 upravuje podmínky, které žadatel musí splnit, aby byl přijat jako držitel modré karty EU. Kromě obecných podmínek podobných těm, které jsou obsaženy ve směrnici 2009/50/ES, a ostatním stávajícím acquis o legální migraci (tj. mít platný cestovní doklad a zdravotní pojištění a nepředstavovat hrozbu pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví), zvláštní podmínky zahrnují: - Odst. 1 písm. a): Pracovní smlouva nebo závazná pracovní nabídka s dobou trvání nejméně šesti měsíců v dotčeném členském státě, neboť přijímání je orientováno na poptávku. Oproti stávající směrnici je požadovaná délka smlouvy zkrácena z 12 na 6 měsíců. Tato podmínka má zaručovat určitou míru kontinuálnosti pobytu a zaměstnání, přičemž nabízí určitý stupeň flexibility v souladu s požadavky trhu práce a praxí členských států. Významný podíl vnitrostátních povolení k pobytu pro pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi je však v současnosti vydáván na dobu platnosti kratší než dvanáct měsíců a zaměstnavatelé obvykle nabízejí nejprve zkušební smlouvu s kratší dobou trvání, aby se ujistili, že zaměstnanec je vhodný pro dané pracovní zařazení, po němž lze smlouvu prodloužit, byla-li zkušební doba úspěšně dokončena. - Odst. 1 písm. b): Pro regulovaná povolání musí žadatel obdobně jako u směrnice 2009/50/ES splnit požadavky pro výkon dotyčného regulovaného povolání občany Unie stanovené ve vnitrostátním právu. - Odst. 1 písm. c) a odstavec 6: V případě neregulovaných povolání musí žadatel prokázat, že má nezbytnou vyšší odbornou kvalifikaci, tj. vysokoškolskou kvalifikaci nebo vyšší odborné dovednosti; členské státy usnadní ověřování a uznávání dokladů potvrzujících příslušnou vyšší odbornou kvalifikaci. Změny ve srovnání se směrnicí 2009/50/ES jsou popsány v článku 2. - Odstavec 2: Mzda uvedená v pracovní smlouvě se musí přinejmenším rovnat určité minimální výši stanovené členskými státy v rozmezí minimálně 1,0- a maximálně 1,4násobku průměrné hrubé roční mzdy v dotyčném členském státě. Tato minimální výše je nižší než ta, která je stanovena ve směrnici 2009/50/ES (minimálně 1,5násobek průměrné hrubé roční mzdy v dotyčném členském státě, maximum není stanoveno), tudíž významně zvyšuje inkluzivnost systému modré karty EU, zahrnuje totiž mnohem vyšší počet potenciálních pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi. Pevný rozsah zvyšuje harmonizační účinek při zachování určité míry flexibility pro členské státy, jež mohou stanovit minimální výši podle konkrétní situace na svém trhu práce, průměrných úrovní příjmů a rozdílů v rozdělení příjmů. Za účelem zvýšení transparentnosti a harmonizace se stává povinností používat jako referenčních údaje pro výpočet minimální výše mzdy údaje Eurostatu (národní účty).

- Odstavce 4 a 5: Tato ustanovení zavádějí povinnou nižší minimální mzdu (odpovídající 80 % obecné minimální výše) pro nedostatková povolání určená členskými státy, která patří do hlavních skupin 1 a 2 Mezinárodní klasifikace zaměstnání, jakož i pro mladé absolventy. Ve směrnici 2009/50/ES je uvedena pouze volitelná nižší minimální výše mzdy pro nedostatková povolání na minimální úrovni 1,2násobku průměrné mzdy. Odchylka pro čerstvé absolventy, která se ve směrnici 2009/50/ES nepředpokládala, usnadňuje přístup k modré kartě EU mladým odborníkům, kteří pravděpodobně nemají dostatečnou odbornou praxi, aby si mohli nárokovat vysoké mzdy. Takové usnadnění je v souladu s nedávnými změnami právních předpisů EU o studentech (směrnice (EU) 2016/801), podle nichž mají absolventi povoleno hledat v hostitelském členském státě zaměstnání po dobu nejméně devíti měsíců. Články 6 a 7 – Důvody k odmítnutí, odnětí nebo neprodloužení platnosti modré karty EU Tato ustanovení uvádějí povinné a volitelné důvody k odmítnutí, odnětí nebo neprodloužení platnosti. Ty jsou velmi podobné jako důvody obsažené ve směrnici 2014/66/EU ve vztahu k osobám převedeným v rámci společnosti a ve srovnání se směrnicí 2009/50/ES byla některá ustanovení doplněna. Pokud jde o možnost provádění zjišťování situace na trhu práce, zatímco podle směrnice 2009/50/ES se jedná o neomezené právo členského státu, v návrhu je to povoleno pouze za situace, kdy je trh práce členského státu vážně narušen, například vysokou mírou nezaměstnanosti v daném povolání nebo odvětví v určitém regionu na jeho území. Má-li členský stát v úmyslu provést zjišťování situace na trhu práce, zašle odůvodněné oznámení Komisi a sdělí to žadatelům a zaměstnavatelům. Do posouzení okolností souvisejících s jeho trhem práce může členský stát zapojit sociální partnery. Kapitola III – MODRÁ KARTA EU A POSTUP Články 8, 9, 10 a 11 – Modrá karta EU, žádosti o přijetí, procesní záruky a poplatky Žadatelé, v jejichž prospěch příslušný členský stát vydal kladné rozhodnutí, obdrží povolení k pobytu, tzv. modrou kartu EU, která uvádí podmínky, za nichž jsou oprávněni pracovat. Standardní doba platnosti modré karty EU je nejméně 24 měsíců. Pouze pokud je pracovní smlouva uzavřena na kratší dobu, modrá karta EU by měla být platná nejméně po dobu trvání pracovní smlouvy s připočtením tří měsíců. Je-li však modrá karta EU prodloužena, měla by doba platnosti být v každém případě nejméně 24 měsíců. Ve směrnici 2009/50/ES je členským státům poskytnuta možnost volby standardní platnosti mezi 1 a 4 roky nebo dobou trvání pracovní smlouvy s připočtením tří měsíců a platí stejně pro první povolení i prodloužení. Žádosti o modrou kartu EU lze podávat buď mimo území členského státu, nebo z území členského státu; to druhé platí za podmínky, že žadatel na území daného členského státu z jakýchkoli důvodů oprávněně pobývá (avšak s přihlédnutím ke kategoriím, které jsou z oblasti působnosti směrnice vyloučeny na základě čl. 3 odst. 2). To je velkorysejší než ustanovení směrnice 2009/50/ES, které pouze dává členským státům možnost povolit všem oprávněně pobývajícím státním příslušníkům třetích zemí požádat na jejich území. Členské státy informují žadatele o rozhodnutí o žádosti nejpozději do 60 dní po předložení žádosti. Tato doba je kratší než 90 dní stanovených ve směrnici 2009/50/ES. Členské státy se mohou rozhodnout, že za vyřizování žádostí uloží poplatky. Tyto poplatky by však být neměly být nepřiměřené ani nadměrné. Jedná se o nové ustanovení podle vzoru směrnice 2014/66/EU o osobách převedených v rámci společnosti. Článek 12 – Uznaní zaměstnavatelé Je zaveden dobrovolný systém „uznaných zaměstnavatelů“, který se ve směrnici 2009/50/ES nepředpokládal. Postup uznávání je regulován na vnitrostátní úrovni; takový postup však musí být transparentní a nesmí pro zaměstnavatele představovat nepřiměřenou ani nadměrnou administrativní zátěž a náklady. Jestliže byl zaměstnavatel uznán v souladu s tímto článkem, postup podávání žádostí o získání modré karty EU musí být zrychlený (maximálně 30 dní) a musí být spojen s procesním usnadněním (tj. nejsou požadovány žádné důkazy, pokud jde o kvalifikaci pro neregulovaná povolání a zdravotní pojištění). Kapitola IV – PRÁVA Články 13 a 14 – Přístup na trh práce a dočasná nezaměstnanost Směrnice 2009/50/ES obsahuje mnohovrstevnatý soubor pravidel upravující přístup na trh práce a postupy s tím spojené. V návrhu je přístup zjednodušen: držitelům modré karty EU je umožněn plný přístup k zaměstnáním vyžadujícím vysoce odborné dovednosti. Členské státy mohou pouze požadovat, aby jim držitelé sdělovali změny zaměstnavatele nebo změny, jež mohou ovlivnit splnění podmínek přijetí v rámci systému modrých karet EU. Účelem je vyjasnit ve všech členských státech právní situaci a zabránit zbytečné administrativní zátěži. To nemá dopad na možnost členských států odejmout nebo neprodloužit modrou kartu EU, pokud podmínky již nejsou splněny. Držitelé modré karty EU mají navíc povoleno vykonávat paralelně se svým povoláním na modrou kartu samostatnou výdělečnou činnost, což představuje možnou postupnou cestu k inovativnímu podnikání. Tento nárok nemá dopad na skutečnost, že musí být průběžně plněny podmínky přijetí, na jejichž základě byla modrá karta EU udělena, a proto držitelé modré karty EU musí zůstat v zaměstnaneckém poměru vyžadujícím vysoce odborné dovednosti. Obdobně jako u směrnice 2009/50/ES je povolena dočasná nezaměstnanost, aniž by to ovlivnilo právo pobytu držitele modré karty EU. Nezaměstnanost nesmí trvat déle než tři měsíce nebo se vyskytnout více než jednou během platnosti modré karty EU. Články 15 a 16 – Rovné zacházení a rodinní příslušníci Ustanovení o rovném zacházení s držiteli modré karty EU jako s příslušníky členského státu do velké míry odpovídá právům přiznaným na základě směrnice 2009/50/ES, byly pouze zavedeny určité aktualizace pro zajištění souladu s novějšími směrnicemi. Odchylky od směrnice 2003/86/ES mají za cíl usnadnit slučování rodin pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi. Stejně jako podle směrnice 2009/50/ES nesmí být uložena žádná čekací lhůta ani integrační opatření, než je sloučení povoleno. Další usnadnění představuje nárok rodinných příslušníků obdržet svá povolení okamžitě, jakmile je modrá karta EU vydána, a tak se moci k pracovníkovi neprodleně připojit. Členské státy navíc nemohou uplatnit omezení týkající se přístupu rodinných příslušníků na trh práce, avšak před poskytnutím přístupu může být provedeno zjišťování situace na trhu práce.

Tato ustanovení se nevztahují na držitele modré karty EU, požívají-li práv v oblastech upravených těmito články jakožto osoby, které požívají práva volného pohybu. Obdobně se tato ustanovení nevztahují na osoby, které požívají mezinárodní ochrany. Na tyto osoby se naopak vztahují pravidla, která pro ně platí jako pro osoby, jež požívají mezinárodní ochrany, ve vztahu k členskému státu, který jim ochranu poskytl. Články 17 a 18 – Dlouhodobý pobyt v EU pro držitele modré karty EU Tyto články stanoví odchylky od směrnice 2003/109/ES, a tím poskytují držitelům modré karty EU usnadněný přístup k právnímu postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. Ve srovnání se směrnicí 2009/50/ES jsou zavedeny další úlevy, přičemž se vychází ze stávajícího modelu. Aby se zaručila dostatečná úroveň integrace do hostitelské země, přístup lze získat především prostřednictvím souvislého tříletého období pobytu v jednom členském státě jako držitel modré karty EU. Pokud se alternativně držitel modré karty EU přestěhoval do jiného členského státu na základě ustanovení směrnice o modré kartě EU o mobilitě, lze právní postavení získat na základě pětiletého souvislého pobytu sečteného v různých členských státech (bude započítán rovněž pobyt s držením jiného povolení k pobytu, než je modrá karta EU). Za účelem posílení vazby se zemí, která přiznala právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, se požaduje, aby držitel modré karty EU v dotyčném členském státě pobýval nejméně dva roky bezprostředně před zažádáním o právní postavení. V případech, kdy platí období tří let, lze právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU odejmout, dokud nebylo dovršeno pětileté období oprávněného a nepřetržitého pobytu na území členských států, jestliže se státní příslušník třetí země stane nezaměstnaným a nemá dostatečné prostředky pro svou obživu a případně pro obživu svých rodinných příslušníků, aniž by musel využívat systém sociální pomoci dotyčného členského státu, kromě případů nemoci, úrazu, nedobrovolné nezaměstnanosti nebo odborné přípravy. V případech, kdy platí období pěti let, je povolena delší nepřítomnost na území členských států než podle obecného režimu předpokládaného ve směrnici 2003/109/ES. Již směrnice 2009/50/ES uznávala specifické právní postavení dlouhodobě pobývajících rezidentů EU, kteří jsou bývalými držiteli modré karty EU. Do návrhu jsou zařazena nová ustanovení s cílem zaručit, aby při tomto přechodu nebyla ztracena žádná práva: práva krátkodobé mobility v rámci EU za účelem obchodních činností v druhém členském státě požívaná podle systému modré karty EU budou po přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU zachována. Co se týče pobytu v druhém členském státě, pro dlouhodobě pobývající rezidenty, kteří jsou bývalými držiteli modré karty EU, bude platit režim předpokládaný ve směrnici 2003/109/ES s odchylkami v případech, kdy jsou ujednání o modré kartě EU příznivější. Kapitola V – MOBILITA MEZI ČLENSKÝMI STÁTY Článek 19 – Obchodní činnost v druhém členském státě Tento zcela nový článek umožňuje držitelům modré karty vstupovat do jiných členských států a pobývat v nich za účelem vykonávání obchodní činnosti, jak je vymezena v čl. 2 písm. l). Druhé členské státy nesmí pro vykonávání takové činnosti požadovat pracovní povolení ani žádné jiné povolení kromě modré karty EU vydané prvním členským státem. Je-li modrá karta EU vydána členským státem, který uplatňuje schengenské acquis v plném rozsahu, může se držitel modré karty EU pohybovat v schengenském prostoru a vykonávat obchodní činnost po dobu 90 dní během období 180 dní. V případě přesunu do členského státu, který se účastní systému modré karty EU, ale neuplatňuje schengenské acquis v plném rozsahu, může vykonávat obchodní činnost po stejnou dobu. Je-li modrá karta EU vydána členským státem, který schengenské acquis neuplatňuje v plném rozsahu, musí druhé členské státy povolit vstup a pobyt za účelem obchodní činnosti na základě modré karty EU, aniž by vyžadovaly samostatná víza nebo jiná povolení, rovněž po dobu 90 dní během období 180 dní. Hlavním účelem tohoto článku je zaručit, aby obchodní činnosti v rámci EU, které mohou patřit mezi obvyklé úkoly pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi, bylo možné provádět bez právní nejistoty nebo nadměrné administrativní zátěže. Články 20 a 21 – Pobyt v druhém členském státě pro držitele modré karty EU a jejich rodinné příslušníky Ve srovnání se směrnicí 2009/50/ES je mobilita mezi členskými státy dále usnadněna, aby se modrá karta EU stala skutečně celoevropským systémem lépe vybaveným k přilákání potřebných dovedností do Evropy. Požadované období pobytu v prvním členském státě je zkráceno z 18 na 12 měsíců a v souladu se systémem pro dlouhodobou mobilitu vypracovaným v rámci směrnice 2014/66/EU je při žádosti o modrou kartu EU v druhém členském státě od několika podmínek upuštěno. Pro mobilní držitele modré karty EU není zejména povoleno zjišťování situace na trhu práce, není-li rovněž zavedeno pro žádosti o první vstup, stejně jako žádné kvóty, a druhý členský stát nemůže znovu ověřovat kvalifikace pro neregulovaná povolání. Příslušný postup je zjednodušen a urychlen a práce může začít okamžitě po podání žádosti o modrou kartu EU. Rodinní příslušníci se mohou k držiteli modré karty EU připojit neprodleně a od některých podmínek pro jejich pobyt v druhém členském státě je upuštěno. Článek 22 – Záruky a sankce Jsou zavedeny nové záruky, aby odpovídaly širším právům, která jsou přiznána držitelům modrých karet EU. Je-li modrá karta EU vydána členským státem, který neuplatňuje schengenské acquis v plném rozsahu, a držitel modré karty EU překročí pro účely mobility vnější hranici, mohou členské státy požadovat důkaz o účelu cesty. Pokud navíc druhý členský stát nakonec modrou kartu EU nevydá, musí první členský stát povolit opětovný vstup dotyčné osoby s případnými rodinnými příslušníky. Existují zvláštní záruky proti navracení určené pro situace, kdy držitel modré karty EU zároveň požívá mezinárodní ochrany. Tato ustanovení jsou podobná těm, která jsou zahrnuta ve směrnici 2011/51/EU, kterou byl přístup k právnímu postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU společně s příslušnými právy na mobilitu rozšířen na osoby, které požívají mezinárodní ochrany. Členské státy mohou zaměstnavatelům, kteří neplní své povinnosti, uložit sankce. Kapitola VI – ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ Články 23, 24, 25 a 26 – Přístup k informacím, statistiky, podávání zpráv a spolupráce mezi kontaktními místy Článek 23 požaduje jako novinku oproti směrnici 2009/50/ES, aby členské státy žadatelům poskytovaly snadno dostupné informace o podmínkách vstupu a pobytu a o příslušných právech. Požaduje také, aby Komisi sdělovaly údaje o řadě aspektů, jako jsou roční minimální výše mezd, seznam povolání, v nichž panuje nedostatek, případy, kdy členské státy využijí ustanovení o etickém náboru, a povolené obchodní činnosti na jejich území. Článek 23 požaduje, aby členské státy předávaly Komisi statistiky o počtu vydaných, zamítnutých, prodloužených nebo odejmutých modrých karet a o povoleních vydaných jejich rodinným příslušníkům. Tyto statistiky by měly být rozčleněny podle doby platnosti povolení, pohlaví a věku žadatelů a hospodářského odvětví. Měly by rovněž umožňovat rozčlenění státních příslušníků třetích zemí na ty, jimž byla poskytnuta modrá karta EU, a na osoby, které požívají mezinárodní ochrany nebo práva volného pohybu, jakož i na držitele modré karty EU, kteří získali právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta. Některé statistiky jsou požadovány již podle směrnice 2009/50/ES, návrh však ukládá členským státům další požadavky, jež jsou zásadní pro monitorování provádění a rozvoj systému. Na základě článku 25 podá Komise Evropskému parlamentu a Radě každé tři roky zprávu o uplatňování této směrnice, v níž zejména posoudí dopady článků 5, 12, 19 a 20, a navrhne nezbytné změny. To je sice standardní ustanovení, ale zvláštním předmětem zájmu jsou nová pravidla pro mobilitu. Článek 26 požaduje, aby členské státy určily kontaktní místa pro výměnu informací souvisejících s článkem 17 (právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta), 19 (obchodní činnosti), 20 (dlouhodobá mobilita) a 23 (prováděcí opatření). Cílem je rozšířit výměnu informací ve srovnání se směrnicí 2009/50/ES.

Články 27, 28, 29 a 30 – Provedení směrnice, vstup v platnost, určení a zrušení Články 26 až 28 obsahují standardní ustanovení. Článek 29 zrušuje směrnici 2009/50/ES, kterou nahrazuje tento návrh. 2016/0176 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o podmínkách pro vstup a pobyt státních příslušníků třetích zemí za účelem výkonu zaměstnání vyžadujícího vysoce odborné dovednosti EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 79 odst. 2 písm. a) a b) této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, s ohledem na stanovisko Výboru regionů, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1)Sdělení Komise ze dne 3. března 2010 nazvané „Evropa 2020: Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“ stanoví cíl, aby se Unie stala ekonomikou založenou na znalostech a inovacích, snížila administrativní zátěž společností a lépe vyrovnávala nabídka a poptávka na trhu práce. Na opatření k usnadnění přijímání pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi z řad státních příslušníků třetích zemí je třeba pohlížet v těchto širších souvislostech. (2)V závěrech Evropské rady ze dne 26. a 27. června 2014 se uvádí, že k tomu, aby Evropa zůstala atraktivní destinací pro talentované a kvalifikované lidi, musí soutěžit v celosvětovém úsilí o získávání nadaných jedinců. Proto by se měly rozvíjet strategie s cílem plně využít možností legální migrace, včetně zjednodušení stávajících pravidel. (3)Evropský program pro migraci přijatý dne 13. května 2015 vyzývá k zavedení atraktivního celoevropského režimu zaměřeného na vysoce kvalifikované státní příslušníky třetích zemí a stanoví, že je zapotřebí přezkoumat směrnici Rady 2009/50/ES s cílem efektivněji lákat talentované lidi do Unie, což pomůže řešit demografické problémy, s nimiž se Unie potýká, i nedostatek pracovních sil a dovedností v klíčových odvětvích hospodářství Unie. (4)Je nezbytné reagovat na problémy určené ve zprávě o provádění směrnice 2009/50/ES. Unie by měla usilovat o vytvoření atraktivnějšího a efektivnějšího celoevropského režimu pro pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi. Přístup EU zaměřený na přilákání pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi by měl být ještě více harmonizován a modrá karta EU by se v této souvislosti měla stát hlavním nástrojem s rychlejšími postupy, pružnějšími kritérii pro přijímání podporujícími začlenění a rozsáhlejšími právy, včetně snadnější mobility uvnitř EU. To by ovšem vyžadovalo podstatné změny směrnice 2009/50/ES, a proto by uvedená směrnice měla být zrušena a nahrazena novou směrnicí. (5)Měl by být vytvořen celoevropský systém přijímání, který umožní získat pro Unii pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi a tyto pracovníky zde udržet. Členské státy by všem žadatelům, kteří spadají do působnosti této směrnice, měly namísto vnitrostátních povolení vydávat modrou kartu EU. Členským státům by mělo být ponecháno právo vydávat jiná povolení než modrou kartu EU pro účely zaměstnávání státních příslušníků třetích zemí, kteří nespadají do oblasti působnosti této směrnice; tato povolení by podléhala omezením vyplývajícím z jiných směrnic v oblasti migrace pracovních sil.

(6)Pojem vysoce kvalifikovaní pracovníci by měl být nahrazen pojmem pracovníci s vysoce odbornými dovednostmi, aby se zdůraznilo, že jako kritérium pro přijetí bude ve stejné míře brána v úvahu kvalifikace získaná formálním vzděláním jako odpovídající odborná praxe. Podle doporučení Rady ze dne 20. prosince 2012 může uznávání výsledků učení, to znamená kompetencí (znalostí, dovedností a postojů) dosažených prostřednictvím neformálního a informálního učení, hrát významnou úlohu při zvyšování zaměstnatelnosti a mobility. Členským státům doporučuje mít nejpozději v roce 2018 zaveden fungující režim uznávání neformálního a informálního učení. Vzhledem k tomu, že mechanismy a režimy hodnocení a ověřování odborné praxe nejsou ve všech členských státech snadno dostupné, mohlo by být pro provedení ustanovení týkajících se uznávání odborné praxe zavedeno další období v délce dvou let od vstupu této směrnice v platnost, aby bylo členským státům podle potřeby umožněno takovéto mechanismy a režimy vyvinout. Pro účely uznávání odborné praxe podle této směrnice by měla vnitrostátní kontaktní místa pro modrou kartu EU v členských státech navázat účinnou spolupráci se zúčastněnými stranami a sítěmi v oblasti vzdělávání, odborné přípravy, zaměstnanosti a mládeže i v dalších příslušných oblastech politiky. (7)Touto směrnice by nemělo být dotčeno právo členských států stanovit objem přijatých státních příslušníků třetích zemí přicházejících na jejich území ze třetích zemí za účelem hledání práce, jak je uvedeno v čl. 79 odst. 5 Smlouvy. Členské státy by na základě toho měly mít možnost buď posoudit žádost o modrou kartu EU jako nepřijatelnou, nebo ji zamítnout. Vzhledem k tomu, že čl. 79 odst. 5 SFEU se týká pouze státních příslušníků třetích zemí přicházejících ze třetích zemí, právo stanovit objem přijímaných osob se nevztahuje na situace, kdy byl státní příslušník třetí země podle této směrnice na území členských států již přijat a chce prodloužit pobyt v tomtéž nebo v jiném členském státě. (8)Osoby požívající mezinárodní ochrany definované v čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU mají širší soubor práv včetně přístupu na trh práce v členském státě, který jim ochranu poskytl. Aby se dále podpořilo sociální začlenění těchto osob a zlepšily se jejich příležitosti na trhu práce v Unii, měly by mít osoby s vysoce odbornými dovednostmi právo požádat o modrou kartu EU. Měla by se na ně vztahovat stejná pravidla jako na kteréhokoli jiného státního příslušníka třetí země, který spadá do oblasti působnosti této směrnice a má právní postavení osoby požívající mezinárodní ochrany a současně i držitele modré karty EU. Z důvodů právní srozumitelnosti a soudržnosti by se však na tuto skupinu držitelů modré karty EU v členském státě, který jim poskytl mezinárodní ochranu, neměla uplatňovat ustanovení této směrnice týkající se rovného zacházení a sloučení rodiny. Tato práva by měla být i nadále regulována azylovým acquis a případně směrnicí Rady 2003/86/ES. (9)Přenesení odpovědnosti za ochranu osob požívajících mezinárodní ochrany přesahuje oblast působnosti této směrnice; status ochrany a práva s ním spojená by na základě vydání modré karty EU neměly být přenášeny na jiný členský stát. (10)Aby se usnadnila nezávislá mobilita uvnitř EU a obchodní činnosti těch státních příslušníků třetích zemí s vysoce odbornými dovednostmi, kteří požívají práva volného pohybu, měl by jim být umožněn přístup k získání modré karty EU podle stejných pravidel jako kterémukoli jinému státnímu příslušníkovi třetí země spadajícímu do oblasti působnosti této směrnice. To by mělo platit bez ohledu na to, zda příslušný občan Unie uplatnil základní právo na volný pohyb a pobyt podle článku 21 SFEU či nikoli, a bez ohledu na to, zda dotyčný státní příslušník třetí země byl nejprve držitelem modré karty EU, anebo osobou požívající práva volného pohybu. Právy, jež tito státní příslušníci třetích zemí nabudou jako držitelé modrých karet EU, by neměla být dotčena práva, jichž mohou požívat podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES. Z důvodu právní srozumitelnosti a soudržnosti by, pokud jde o sloučení rodiny a rovné zacházení, měla mít přednost pravidla podle směrnice 2004/38/ES. Veškerá ustanovení této směrnice týkající se osob požívajících práva volného pohybu by měla platit i v případech, kdy je toto právo odvozeno od těch státních příslušníků třetích zemí, kteří požívají práva na volný pohyb rovnocenného právu občanů Unie podle dohod uzavřených buď mezi Unií a jejími členskými státy a třetími zeměmi, nebo mezi Unií a třetími zeměmi. (11)Tato směrnice by se neměla vztahovat na kategorie státních příslušníků třetích zemí, pro něž platí zvláštní režim podle práva Unie se zvláštními podmínkami vstupu a zvláštními soubory práv, pokud by zahrnutí těchto kategorií do této směrnice bylo v rozporu se smyslem daného režimu, vedlo by ke zbytečné právní složitosti nebo by existovalo riziko jeho zneužití. Tato směrnice by se neměla vztahovat na státní příslušníky třetích zemí, kteří žádají o pobyt v členském státě jako výzkumní pracovníci za účelem vedení výzkumného projektu, neboť tyto osoby spadají do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/801, která zavádí zvláštní postup pro přijímání státních příslušníků třetích zemí za účelem vědeckého výzkumu. Jakmile však byli přijati podle směrnice (EU) 2016/801, měli by legálně pobývající výzkumní pracovníci mít právo žádat o modrou kartu EU podle této směrnice pro jiné účely, než jsou účely, na které se vztahuje směrnice (EU) 2016/801. (12)Touto směrnicí by neměla být dotčena možnost držitele modré karty EU požívat dalších práv a výhod, jež mohou být poskytnuty vnitrostátními právními předpisy a které jsou slučitelné s touto směrnicí. (13)Je nezbytné zajistit pružný systém přijímání reagující na poptávku a založený na objektivních kritériích, jako jsou například pracovní smlouva nebo závazná pracovní nabídka nejméně na dobu šesti měsíců, minimální výše mzdy, kterou mohou členské státy podle situace na svém trhu práce upravit, a vyšší odborná kvalifikace. (14)Touto směrnicí nejsou dotčeny vnitrostátní postupy uznávání diplomů. Aby bylo možné zhodnotit, zda dotyčný státní příslušník třetí země má vysokoškolské vzdělání nebo odpovídající kvalifikaci, mělo by se podle výběru dotyčného členského státu odkazovat buď na úrovně 6, 7 a 8 Mezinárodní standardní klasifikace vzdělání (ISCED) z roku 2011, nebo na víceméně odpovídající úrovně 6, 7 a 8 evropského rámce kvalifikací (EQF). (15)S cílem zajistit dostatečnou míru harmonizace podmínek pro přijetí v celé Unii by měly být stanoveny minimální a maximální koeficienty pro výpočet minimální výše mzdy. Členské státy by měly stanovit vlastní minimální výši mzdy v souladu se situací na svých trzích práce a s jejich organizací a v souladu se svými obecnými politikami v oblasti přistěhovalectví. (16)Nižší minimální výše mzdy by se měla stanovit v případě konkrétních povolání, u nichž dotyčný členský stát usuzuje, že existuje výrazný nedostatek dostupných pracovních sil, a tato povolání jsou uvedena v oddílech 1 a 2 Mezinárodní klasifikace zaměstnání (ISCO). (17)Nižší minimální výše mzdy by také měla být stanovena tak, aby zvýhodňovala státní příslušníky třetích zemí po určitou dobu po ukončení studia. Toto období by mělo být zaručeno pokaždé, když státní příslušník třetí země dosáhne úrovně vzdělání vyhovujícího pro účely této směrnice, a sice úrovně 6, 7 nebo 8 podle klasifikace ISCED 2001 či úrovně 6, 7 nebo 8 podle evropského rámce klasifikací v souladu s vnitrostátním právem dotyčného členského státu. Mělo by se použít vždy, když státní příslušník třetí země požádá o první nebo prodlouženou modrou kartu EU do tří let ode dne získání kvalifikace, a také v případě, že tento státní příslušník třetí země požádá o první prodloužení platnosti modré karty EU a první modrá karta EU byla vydána na dobu kratší než 24 měsíců. Po uplynutí těchto zvýhodněných období, která mohou probíhat souběžně, lze od mladých odborníků rozumně očekávat, že získali dostatečnou odbornou praxi, aby splňovali požadavky pro přiznání běžné minimální výše mzdy. (18)Měly by být stanoveny podmínky vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí za účelem výkonu zaměstnání vyžadujícího vysoce odborné dovednosti, včetně kritérií způsobilosti souvisejících s minimální výši mzdy. Jejich cílem by nemělo být určení výše mezd, a neměly by se proto odchylovat od pravidel či praxe na úrovni členských států ani od kolektivních smluv a neměly by se využívat k zavedení jakékoli harmonizace v této oblasti. Tato směrnice by měla plně respektovat pravomoci členských států, zejména v otázkách zaměstnanosti, práce a sociálních věcí. (19)Nemělo by být nezbytné, aby státní příslušník třetí země byl držitelem cestovního dokumentu, jehož platnost pokrývá celou dobu platnosti počáteční modré karty EU. Státním příslušníkům třetích zemí by mělo být povoleno, aby si – mají-li platnou modrou kartu EU – platnost svého cestovního dokumentu prodloužili. (20)Členské státy by měly žádost o modrou kartu EU zamítnout a mělo by jim být umožněno modrou kartu EU zrušit nebo odmítnout prodloužit její platnost, pokud existuje hrozba pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo veřejné zdraví. Každé zamítnutí z důvodů veřejného pořádku nebo veřejné bezpečnosti by mělo vycházet z individuálního chování dotyčné osoby, v souladu se zásadou proporcionality. Onemocnění nebo fyzické postižení, jež státní příslušník třetí země utrpěl poté, co byl přijat na území prvního členského státu, by nemělo představovat jediný důvod ke zrušení jeho modré karty EU nebo k odmítnutí prodloužit její platnost nebo pro nevydání modré karty EU v druhém členském státě. (21)Členským státům by mělo být umožněno modrou kartu EU zrušit nebo odmítnout prodloužit její platnost, pokud držitel modré karty EU nedodržel podmínky mobility podle této směrnice nebo opakovaně svá práva mobility zneužíval, například tím, že požádal o modrou kartu EU v jiných členských státech a okamžitě začal vykonávat zaměstnání, ačkoli je zřejmé, že podmínky nebyly splněny a žádost bude zamítnuta. (22)Při každém rozhodnutí o zamítnutí žádosti o modrou kartu EU nebo zrušení modré karty EU nebo odmítnutí prodloužit její platnost by se měly vzít v úvahu konkrétní okolnosti daného případu a měla by být dodržena zásada proporcionality. Zejména tehdy, pokud důvod pro zamítnutí souvisí s činností zaměstnavatele, by menší pochybení nemělo v žádném případě představovat jediný důvod pro zamítnutí žádosti nebo pro zrušení povolení nebo odmítnutí prodloužit jeho platnost. (23)Jakmile jsou všechny podmínky pro přijetí splněny, členský stát by ve stanovené lhůtě měl modrou kartu EU vydat. Jestliže členský stát vydá pouze povolení k pobytu na svém území a všechny podmínky této směrnice týkající se přijetí jsou splněny, měl by členský stát dotčenému státnímu příslušníkovi třetí země udělit požadované vízum. Mělo by být zajištěno, aby příslušné orgány za účelem neprodleného udělení víza účinně spolupracovaly. (24)Pravidla týkající se doby zpracování žádostí o modrou kartu EU by ve všech případech měla zaručit bezproblémové vydávání povolení. Doba zpracování a posouzení žádosti o modrou kartu EU by neměla zahrnovat dobu nezbytnou pro uznání odborné kvalifikace nebo případně dobu nezbytnou pro vydání požadovaného víza. (25)Formát modré karty EU by měl být v souladu s nařízením (ES) č. 1030/2002, a měl by tak členským státům poskytovat především informace týkající se podmínek, za nichž je osoba oprávněna pracovat.

(26)Dotčený členský stát by měl zajistit, aby žadatelé měli právo proti jakémukoli rozhodnutí, na jehož základě byla zamítnuta jejich žádost o vydání modré karty EU, nebo odmítnuto její prodloužení, nebo byla karta odňata, podat odvolání k soudu nebo tribunálu. Tím není dotčena možnost určit správní orgán pověřený prováděním předběžného správního přezkumu takovýchto rozhodnutí. (27)Jelikož jsou držitelé modré karty EU pracovníky s vysoce odbornými dovednostmi, kteří přispívají k řešení nedostatku pracovních sil a dovedností v klíčových odvětvích, zásada přístupu na trh práce by měla být obecným pravidlem. Nicméně za okolností, kdy domácí trh práce prochází vážnými otřesy, jako je vysoká úroveň nezaměstnanosti v daném povolání nebo odvětví, která může být omezena na některé regiony nebo jiné části území, by členský stát měl mít rovněž možnost před vydáním modré karty EU zohlednit situaci na svém trhu práce. (28)V případě, že se členské státy rozhodnou této možnosti využít pro určité povolání či odvětví, popřípadě na konkrétní části svého území, měly by o tom zaslat oznámení Komisi, v němž vysvětlí ekonomické, sociální a jiné důvody k rozhodnutí zavést takovéto zjišťování situace na trhu práce na příštích 12 měsíců, a stejně tak by měly učinit pro každé následující 12měsíční období. Členské státy mohou do posouzení okolností týkajících se domácího trhu práce zapojit sociální partnery. Toto ověřování by nemělo být možné, pokud se platnost modré karty EU prodlužuje v prvním členském státě. U modrých karet EU ve druhém členském státě by zohlednění situace na trhu práce mělo být možné pouze v případě, že tento členský stát zavedl kontroly také při prvních žádostech státních příslušníků třetích zemí přicházejících ze třetích zemí, a to po samostatném oznámení spolu s odůvodněním. V případě, že se členské státy rozhodnou této možnosti využít, měly by to jasným, přístupným a transparentním způsobem sdělit žadatelům a zaměstnavatelům, a to i prostřednictvím internetu. (29)Členské státy by se v rámci provádění této směrnice měly vyhnout aktivnímu náboru pracovníků v rozvojových zemích v odvětvích, v nichž je nedostatek pracovních sil. Měly by být rozvíjeny etické náborové politiky a zásady použitelné na zaměstnavatele ve veřejném i soukromém sektoru v klíčových odvětvích, například ve zdravotnictví. To je v souladu se závazky EU vyplývajícími z Globálního kodexu WHO pro mezinárodní nábor zdravotnického personálu z roku 2010 a se závěry Rady a členských států ze dne 14. května 2007 o evropském akčním programu pro řešení kritického nedostatku zdravotnických pracovníků v rozvojových zemích (2007–2013), a případně ve školství. Tyto zásady a politiky by měly být posíleny vytvořením a uplatňováním mechanismů, pokynů a jiných nástrojů určených k případnému usnadnění cirkulační a dočasné migrace, jakož i dalšími opatřeními, která by minimalizovala záporné a maximalizovala kladné dopady migrace pracovníků s vysokou úrovní dovedností na rozvojové země tak, aby namísto „odlivu mozků“ docházelo k jejich „přílivu“. (30)Pro zaměstnavatele, kteří byli pro tento účel uznáni, by měl být zaveden zjednodušený postup, který bude pro členské státy dobrovolný. Status uznaného zaměstnavatele by měl přinést určité zjednodušení z hlediska postupů a podmínek pro přijetí podle této směrnice – tedy zjednodušený postup – a členské státy by měly zavést dostatečné záruky proti zneužití. Jestliže je v době platnosti modré karty EU, jež byla vydána na základě zjednodušeného postupu, status uznaného zaměstnavatele zrušen, měly by při prodloužení modré karty EU platit běžné podmínky pro přijetí, pokud dotyčný státní příslušník třetí země není zaměstnán jiným uznaným zaměstnavatelem. (31)Aby se podpořilo inovativní podnikání, mělo by být státním příslušníkům třetích zemí přijatým podle této směrnice poskytnuto právo vykonávat souběžně samostatně výdělečnou činnost, aniž by to ovlivnilo právo na pobyt z titulu držitele modré karty EU. Tímto právem by neměla být dotčena trvalá povinnost splňovat podmínky pro přijetí podle této směrnice a držitel modré karty EU by měl i nadále setrvat v zaměstnání vyžadujícím vysoce odborné dovednosti. (32)Rovné zacházení, jakého se dostává držitelům modré karty EU, by mělo zahrnovat rovné zacházení v oblastech sociálního zabezpečení uvedených v článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004. Tato směrnice neharmonizuje právní předpisy členských států v oblasti sociálního zabezpečení. Omezuje se na uplatňování zásady rovného zacházení v oblasti sociálního zabezpečení na státní příslušníky třetích zemí, kteří spadají do její oblasti působnosti. (33)V případě mobility mezi členskými státy se použije nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1231/2010. Tato směrnice by neměla mobilním držitelům modré karty EU přiznávat více práv, než jsou ta, která jsou již stanovena ve stávajících právních předpisech Unie v oblasti sociálního zabezpečení státních příslušníků třetích zemí, v jejichž případě existují mezi členskými stát přeshraniční zájmy. (34)Odborná kvalifikace získaná státním příslušníkem třetí země v jiném členském státě by měla být uznávána stejně jako v případě občanů Unie. Kvalifikace získaná v třetí zemi by měla být vzata v potaz v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES. Jestliže státní příslušník třetí země žádá o modrou kartu EU za účelem výkonu neregulovaného povolání, neměly by členské státy uplatňovat nadměrné formální požadavky a úplné postupy uznávání, pokud lze dostatečné důkazy získat jinak. (35)Právy, jež získá osoba požívající mezinárodní ochrany jakožto držitel modré karty EU, by neměla být dotčena práva, jichž dotyčná osoba požívá podle směrnice 2011/95/EU a podle Ženevské úmluvy v členském státě, který jí status ochrany udělil. Aby se zamezilo situacím, v nichž by došlo k rozporům mezi pravidly, se ustanovení této směrnice týkající se rovného zacházení a sloučení rodiny v tomto členském státě neuplatní. Osoby, jež jsou osobami požívajícími mezinárodní ochrany v jednom členském státě a držiteli modré karty EU v jiném, by měly požívat stejných práv, včetně rovnosti zacházení, jako státní příslušníci členského státu pobytu a jako všichni ostatní držitelé modré karty EU v tomto jiném členském státě. (36)Aby se usnadnilo získávání pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi, zásadním prvkem této směrnice by měly být příznivé podmínky pro sloučení rodiny a nekomplikovaný přístup manželů k práci. Za účelem dosažení tohoto cíle by měly být stanoveny zvláštní odchylky od směrnice Rady 2003/86/ES. Podmínky týkající se období začleňování nebo čekací doby by neměly být uplatňovány dříve, než bude umožněno sloučení rodiny, neboť pracovníci s vysoce odbornými dovednostmi a jejich rodiny pravděpodobně budou mít příznivou výchozí pozici, pokud jde o začlenění do hostitelské komunity. S cílem usnadnit bezproblémový vstup pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi by se povolení k pobytu jejich rodinných příslušníků měla vydávat ve stejnou dobu jako modrá karta EU, jestliže jsou splněny příslušné podmínky a žádosti byly podány současně. (37)V zájmu získání pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi a podpoření jejich trvalého pobytu v Unii a při zajištění mobility v rámci Unie a cirkulační migrace by měly být stanoveny odchylky od směrnice Rady 2003/109/ES, aby byl držitelům modré karty EU umožněn snadnější přístup k získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU. (38)Aby se podpořila mobilita pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi mezi Unií a zeměmi jejich původu, měly by být stanoveny odchylky od směrnice 2003/109/ES, jež umožní pracovníkům s vysoce odbornými dovednostmi ze třetích zemí poté, co obdrží právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU, delší období nepřítomnosti, než stanoví uvedená směrnice. (39)Profesní a geografická mobilita pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi ze třetích zemí by měla být považována za důležitý faktor přispívající ke zlepšení účinnosti trhů práce v celé Unii, řešení nedostatku dovedností a k vyrovnání regionálních rozdílů. Měla by být usnadněna mobilita v rámci Unie. (40)Stávající právní nejistota ohledně pracovních cest pracovníků s vysoce odbornými dovednostmi by měla být řešena definováním tohoto pojmu a stanovením seznamu činností, které by se ve všech členských státech a ve všech případech měly považovat za obchodní činnosti. Druhým členským státům by nemělo být umožněno vyžadovat od držitelů modré karty EU zapojených do obchodních činností pracovní povolení nebo jakékoli jiné povolení než modrou kartu EU vydanou prvním členským státem. Jestliže modrou kartu EU vydal členský stát, který neuplatňuje schengenské acquis v plném rozsahu, její držitel by měl mít na základě modré karty EU právo vstupu a pobytu v jednom nebo několika druhých členských státech za účelem obchodní činnosti na nejvýše 90 dnů za každé období 180 dnů. (41)Držitelům modré karty EU by měl být za zjednodušených podmínek umožněn přesun do druhého členského státu, kde na základě stávající pracovní smlouvy nebo závazné pracovní nabídky chtějí požádat o novou modrou kartu EU. Druhým členským státům by nemělo být umožněno vyžadovat od držitelů modré karty EU jakékoli jiné povolení než modrou kartu EU vydanou prvním členským státem. Jakmile podají žádost o modrou kartu EU ve lhůtě stanovené touto směrnicí, měl by jim být umožněn nástup do zaměstnání. Ve druhém členském státě by postup pro vydání modré karty EU měl být jednodušší než u první modré karty EU; jelikož mobilní držitel modré karty EU již po určitou dobu vykonává činnost vyžadující vysoce odborné dovednosti v jednom členském státě, neměl by druhý členský stát mít potřebu kontrolovat všechny tytéž podrobnosti podruhé. Mobilita by se však měla řídit poptávkou, a proto by v druhém členském státě měla vždy být požadována pracovní smlouva a výše mzdy by měla splňovat minimální výši stanovenou druhým členským státem v souladu s touto směrnicí. (42)Ačkoli jsou v této směrnici stanovena některá zvláštní pravidla, pokud jde o vstup a pobyt na území druhého členského státu za účelem obchodní činnosti a o přesun do druhého členského státu za účelem podání žádosti o novou modrou kartu EU na jeho území, všechna ostatní pravidla upravující přeshraniční pohyb osob, stanovená v příslušných ustanoveních schengenského acquis, zůstávají v platnosti. (43)Jestliže modrou kartu EU vydal členský stát, který neuplatňuje schengenské acquis v plném rozsahu, a držitel modré karty EU v situaci mobility stanovené v této směrnici překročí vnější hranici ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399, měl by mít členský stát právo vyžádat si doklady potvrzující, že držitel modré karty EU vstupuje na jeho území buď za účelem obchodních činností, nebo proto, aby na základě pracovní smlouvy nebo závazné pracovní nabídky požádal o novou modrou kartu EU. V případě mobility za účelem obchodních činností by členský stát měl mít možnost vyžadovat důkazy o pracovním účelu pobytu, například pozvání, vstupenky nebo doklady popisující obchodní činnost společnosti a funkci držitele modré karty EU v této společnosti. (44)Pokud se držitel modré karty EU přesune do druhého členského státu za účelem podání žádosti o modrou kartu EU a doprovází ho rodinní příslušníci, měl by tento členský stát mít možnost vyžadovat doklady o jejich legálním pobytu v prvním členském státě. Dále by v případě překročení vnější hranice ve smyslu nařízení (EU) 2016/399 měly členské státy, které schengenské acquis uplatňují v plném rozsahu, konzultovat Schengenský informační systém a odepřít vstup osobám, o nichž byl v tomto systému pořízen záznam pro účely odepření vstupu nebo pobytu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1987/2006, nebo vyslovit námitku proti mobilitě těchto osob. (45)Pro účely pobytu osob požívajících mezinárodní ochrany v členských státech je nezbytné zajistit, aby i jiné členské státy než ten, který jim poskytl mezinárodní ochranu, obdržely informace o ochraně dotyčných osob, tak aby mohly plnit své povinnosti související s dodržováním zásady nenavracení.

(46)Pokud chce členský stát vyhostit osobu, která získala v tomto členském státě modrou kartu EU a požívá mezinárodní ochrany v jiném členském státě, měla by mít daná osoba nárok na ochranu před vyhoštěním zaručenou směrnicí 2011/95/EU a článkem 33 Úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951, ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967 (dále jen „Ženevská konvence“). (47)Pokud je vyhoštění osoby požívající mezinárodní ochrany mimo území členských států povoleno v souladu se směrnicí 2011/95/ES, měly by být členské státy povinny zajistit, aby byly získány veškeré informace z příslušných zdrojů, včetně – ve vhodných případech – členského státu, který mezinárodní ochranu poskytl, a byly důkladně posouzeny s cílem zajistit, aby rozhodnutí o vyhoštění dotyčné osoby bylo v souladu s článkem 4 Listiny základních práv Evropské unie. (48)Měla by být stanovena zvláštní úprava týkající se podávání zpráv za účelem kontroly provádění této směrnice s ohledem na určení možných dopadů na odliv mozků z rozvojových zemí a případných protiopatření, s cílem zabránit plýtvání kvalifikovanými pracovními silami. (49)Jelikož cílů této směrnice, jmenovitě zavedení zvláštních postupů pro přijímání a přijetí podmínek vstupu a pobytu a práv státních příslušníků třetích zemí za účelem výkonu zaměstnání vyžadujícího vysoce odborné dovednosti a jejich rodinných příslušníků, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, zejména pak – aby se lépe využilo celkové atraktivity EU – pokud jde o zajištění mobility uvedených osob mezi členskými státy a poskytnutí jasného jediného souboru kritérií pro přijetí ve všech členských státech těmto osobám, a může jich být tedy lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „SEU“). V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů. (50)Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané Listinou základních práv Evropské unie v souladu s článkem 6 SEU. (51)V souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o vysvětlujících dokumentech se členské státy zavázaly v odůvodněných případech přikládat k oznámení svých prováděcích opatření jeden či více dokumentů vysvětlujících vztah mezi prvky směrnice a odpovídajícími částmi vnitrostátních prováděcích nástrojů. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné. (52)V souladu s články 1 a 2 a čl. 4a odst. 1 Protokolu č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného k SEU a k SFEU, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Spojené království ani Irsko neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná. (53)V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného k SEU a k SFEU, se Dánsko neúčastní přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná. (54)Směrnice 2009/50/ES by proto měla být zrušena, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: Kapitola I obecná ustanovení Článek 1 Předmět Tato směrnice stanoví: a)podmínky vstupu a pobytu delšího než tři měsíce na území členských států pro státní příslušníky třetích zemí za účelem výkonu zaměstnání vyžadujícího vysoce odborné dovednosti a pro jejich rodinné příslušníky, stejně jako jejich práva; b)podmínky vstupu státních příslušníků třetích zemí a jejich rodinných příslušníků uvedených v písmenu a) do jiných členských států, než je členský stát, který jako první vydal modrou kartu EU, a pro pobyt v nich, stejně jako jejich práva. Článek 2 Definice

Pro účely této směrnice se rozumí: a)„státním příslušníkem třetí země“ osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 20 odst. 1 Smlouvy; b)„zaměstnáním vyžadujícím vysoce odborné dovednosti“ zaměstnání vykonávané osobou, která: –je v daném členském státě chráněna jako zaměstnanec v souladu s vnitrostátními pracovními předpisy nebo s vnitrostátní praxí, bez ohledu na právní vztah, za účelem výkonu řádné a účinné práce pro druhou osobu nebo podle jejích pokynů, –je placena a –má požadovanou způsobilost, která je doložena vyšší odbornou kvalifikací; c)„modrou kartou EU“ průkaz o povolení k pobytu nesoucí označení „Modrá karta EU“, které opravňuje jejího držitele pobývat a pracovat na území členského státu podle této směrnice; d)„prvním členským státem“ členský stát, který státnímu příslušníkovi třetí země vydal modrou kartu EU jako první; e)„druhým členským státem“ jiný členský stát, než je první členský stát, v němž držitel modré karty EU zamýšlí vykonávat nebo již vykonává právo mobility ve smyslu této směrnice; f)„rodinnými příslušníky“ státní příslušníci třetích zemí ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice 2003/86/ES; g)„vyšší odbornou kvalifikací“ kvalifikace doložená dokladem o vysokoškolské kvalifikaci nebo vyšších odborných dovednostech; h)„vysokoškolskou kvalifikací“ diplom, osvědčení nebo jiný doklad o dosažené kvalifikaci vydané příslušným orgánem a potvrzující úspěšné ukončení postsekundárního vysokoškolského nebo rovnocenného terciárního studijního programu, konkrétně souboru kurzů poskytovaných vzdělávacím zařízením, které bylo jako vysokoškolská instituce nebo rovnocenná vzdělávací instituce terciárního vzdělávání uznáno státem, v němž se nachází, pokud studium nezbytné k dosažení této kvalifikace trvalo alespoň tři roky a odpovídalo alespoň úrovni 6 podle klasifikace ISCED 2011 nebo úrovni 6 podle evropského rámce kvalifikací (EQF) v souladu s vnitrostátními právními předpisy; i)„vyššími odbornými dovednostmi“ dovednosti doložené alespoň třemi lety odborné praxe na úrovni srovnatelné s vysokoškolskou kvalifikací, které souvisejí s povoláním nebo odvětvím uvedeným v pracovní smlouvě nebo v závazné pracovní nabídce; j)„odbornou praxí“ skutečný a oprávněný výkon příslušného povolání; k)„regulovaným povoláním“ regulované povolání ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) směrnice 2005/36/ES; l)„obchodní činností“ dočasná činnost související s obchodními zájmy zaměstnavatele, jako je účast na interních a externích obchodních schůzkách, účast na konferencích a seminářích, sjednávání obchodních dohod, výkon obchodních či marketingových činností, provádění interních nebo klientských auditů, vyhledávání obchodních příležitostí nebo účast na školeních; m)„mezinárodní ochranou“ ochrana podle definice v čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/ES. Článek 3 Oblast působnosti 1.Tato směrnice se vztahuje na státní příslušníky třetích zemí, kteří žádají o přijetí nebo byli přijati na území členského státu za účelem výkonu zaměstnání vyžadujícího vysoce odborné dovednosti.

2.Tato směrnice se nevztahuje na státní příslušníky třetích zemí: a)kteří v některém členském státě žádají o mezinárodní ochranu a čekají na rozhodnutí o svém právním postavení nebo požívají dočasné ochrany podle směrnice Rady 2001/55/ES; b)kteří žádají o ochranu v souladu s vnitrostátními právními předpisy, mezinárodními závazky nebo praxí členského státu a čekají na rozhodnutí o svém právním postavení nebo kterým byla v souladu s vnitrostátními právními předpisy, mezinárodními závazky nebo praxí členského státu ochrana přiznána; c)kteří žádají o pobyt v členském státě jako výzkumní pracovníci ve smyslu směrnice (EU) 2016/801 za účelem práce na výzkumném projektu; d)kteří mají právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta EU v členském státě v souladu se směrnicí 2003/109/ES a vykonávají své právo pobývat v jiném členském státě za účelem výkonu zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti; e)kteří vstupují na území členského státu na základě závazků stanovených v mezinárodní dohodě usnadňující vstup a dočasný pobyt některých kategorií fyzických osob v souvislosti s obchodem a investicemi s výjimkou státních příslušníků třetích zemí, kteří byli přijati na území členského státu jako osoba převedená v rámci společnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/66/EU; f)kteří byli přijati na území členského státu jako sezónní pracovníci podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/36/EU; g)jejichž vyhoštění bylo odloženo z faktických nebo právních důvodů; h)na které se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES, a to po dobu jejich vyslání na území dotyčného členského státu; i)kteří na základě dohod mezi Unií a jejími členskými státy a třetími zeměmi požívají práv volného pohybu, jež jsou rovnocenná právům občanů Unie. 3.Touto směrnicí není dotčena žádná dohoda mezi Unií a jejími členskými státy nebo mezi členskými státy a jednou nebo více třetími zeměmi, která upravuje seznam povolání, na něž se tato směrnice nevztahuje, aby se prostřednictvím ochrany lidských zdrojů v rozvojových zemích, které jsou smluvními stranami těchto dohod, zajistil etický nábor pracovníků v odvětvích, kde existuje nedostatek pracovních sil. 4.Členské státy nevydávají státním příslušníkům třetích zemí pro účely zaměstnání vyžadujícího vysoce odborné dovednosti žádná jiná povolení než modrou kartu EU. Článek 4 Příznivější ustanovení 1.Touto směrnicí nejsou dotčena příznivější ustanovení: a)práva Unie, včetně dvoustranných nebo mnohostranných dohod uzavřených mezi Unií nebo Unií a jejími členskými státy na jedné straně a jednou nebo více třetími zeměmi na straně druhé; b)dvoustranných nebo mnohostranných dohod již uzavřených mezi jedním nebo více členskými státy a třetí zemí nebo více třetími zeměmi před vstupem této směrnice v platnost. 2.Touto směrnicí není dotčeno právo členských států přijmout nebo zachovat příznivější předpisy ve vztahu k článkům 10, 14, 15 a 16 a čl. 17 odst. 5. Kapitola II Kritéria pro přijetí, zamítnutí a odnětí

Článek 5 Kritéria pro přijetí 1.Státní příslušník třetí země žádající o modrou kartu EU: a)předloží platnou pracovní smlouvu, nebo stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy, závaznou nabídku zaměstnání pro zaměstnání vyžadující vysoce odborné dovednosti na dobu nejméně šesti měsíců v dotčeném členském státě; b)pro regulovaná povolání předloží doklad o tom, že splňuje podmínky, jež jsou pro občany Unie stanoveny vnitrostátními právními předpisy pro výkon regulovaného povolání uvedeného v pracovní smlouvě, nebo stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy, v závazné nabídce zaměstnání; c)pro neregulovaná povolání předloží důkaz o vyšší odborné kvalifikaci; d)předloží platný cestovní doklad určený vnitrostátními právními předpisy, v případě potřeby i žádost o vízum nebo platné vízum a popřípadě i platný průkaz o povolení k pobytu nebo platné dlouhodobé vízum; e)předloží doklady o tom, že má zdravotní pojištění, nebo stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy, že požádal o uzavření zdravotního pojištění pro všechna rizika, proti kterým jsou běžně pojištěni státní příslušníci daného členského státu, a to na dobu, kdy toto pojištění nebo odpovídající nároky na dávky nejsou poskytovány v souvislosti s pracovní smlouvou ani z této smlouvy nevyplývají. 2.Kromě podmínek stanovených v odstavci 1 platí, že hrubá roční mzda vyplývající z měsíční nebo roční mzdy uvedené v pracovní smlouvě nebo v závazné nabídce zaměstnání nesmí být nižší než minimální výše mzdy vymezená a zveřejněná pro tento účel členskými státy. Minimální výše mzdy vymezená členskými státy činí alespoň 1násobek, nikoli však více než 1,4násobek průměrné hrubé roční mzdy v členském státě. 3.Členské státy v případě zaměstnání vyžadujícího vysoce odborné dovednosti vyžadují, aby byly splněny veškeré podmínky vyplývající z platných právních předpisů, kolektivních smluv nebo zvyklostí v příslušných profesních odvětvích. 4.Odchylně od odstavce 2 a v případě povolání, u nichž je zvláště výrazná potřeba pracovníků ze třetích zemí a jež patří do hlavních tříd 1 a 2 klasifikace ISCO, je minimální výše mzdy 80 % minimální výše mzdy stanovené v dotčeném členském státě podle odstavce 2. 5.Odchylně od odstavce 2 v případě státních příslušníků třetích zemí, kteří získali vysokoškolskou kvalifikaci v období ne delším než tři roky před podáním žádosti o modrou kartu EU, činí minimální výše mzdy 80 % minimální výše mzdy stanovené v dotčeném členském státě podle odstavce 2. Tříleté období se použije vždy znovu po dosažení každé úrovně vysokoškolské kvalifikace. Minimální výše mzdy uvedená v prvním pododstavci tohoto odstavce se použije vždy, když je podána žádost o první modrou kartu EU nebo prodloužení platnosti během tohoto tříletého období. Pokud je modrá karta EU vydaná během tříletého období prodloužena až po uplynutí tohoto tříletého období, použije se minimální výše mzdy podle odstavce 2. Pokud je však první modrá karta EU vydaná během tříletého období vydána na méně než 24 měsíců, použije se při prvním prodloužení platnosti nižší minimální výše mzdy podle prvního pododstavce tohoto odstavce. 6.Členské státy usnadní ověřování a uznávání dokladů o příslušné vyšší odborné kvalifikaci podle odst. 1 písm. c). 7.Členské státy zamítnou žádosti státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou pokládáni za osoby představující hrozbu pro veřejný pořádek, veřejnou bezpečnost nebo