Kromě toho se pokrok v jednotlivých členských státech značně liší (viz graf 1). Ve 20 členských státech zůstává snížení v roce 2019 stále nižší než nepovinný průběžný cíl ve výši 4 %, jehož splnění mohly členské státy od dodavatelů paliv požadovat již v roce 2017. Švédsko a Finsko jsou jedinými členskými státy, které již překročily cíl snížení ve výši 6 % pro rok 2020, zatímco Chorvatsko, Spojené království a Nizozemsko dosáhly největšího pokroku s více než 1,5 procentním bodem mezi roky 2018 a 2019. Švédsko, Polsko a Bulharsko zároveň vykázaly v roce 2019 poněkud vyšší intenzitu skleníkových plynů než v předchozím roce. Další podrobnosti lze nalézt v technické zprávě EEA č. 2/2021 „Intenzita emisí skleníkových plynů z paliv používaných v dopravě v EU v roce 2019“.

Údaje vykázané za rok 2019 potvrzují, že dodavatelé paliv z EU v 28 členských státech, které předložily zprávu, zaostávali za cílem snížit do roku 2020 intenzitu emisí skleníkových plynů z paliv v dopravě oproti roku 2010 v průměru o 6 % (viz graf 1). Je třeba poznamenat, že v roce 2019 Maďarsko a Spojené království poprvé vykázaly využití snížení emisí z těžby (UER), což přispělo ke snížení celkové intenzity skleníkových plynů přibližně o 0,2 procentního bodu na celkovou úroveň 4,3 %. Snížení emisí z těžby uváděné dodavatelem musí být vyčíslena a vykázána v souladu s požadavky stanovenými ve směrnici Rady (EU) 2015/652. Podrobnější informace o přístupu ke kvantifikaci, monitorování a podávání zpráv o snížení emisí z těžby jsou uvedeny v pokynech . Snížení emisí z těžby se přitom má na dosažení cíle snížení emisí v roce 2020 podílet.

Průměrná intenzita emisí skleníkových plynů z paliv a energie dodaných v roce 2019 do 28 členských států, které předložily zprávu, činila podle poskytnutých údajů 90 g CO2eq/MJ, což je o 4,3 % méně než základní norma 94,1 g CO2eq/MJ pro rok 2010. Za rok 2019 to odpovídá úspoře 54 Mt ekvivalentu oxidu uhličitého (CO2eq). Pokrok dosažený dodavateli paliv mezi lety 2018 a 2019 byl omezený; došlo ke zlepšení o 0,6 procentního bodu vykázané průměrné intenzity emisí skleníkových plynů z paliv.

Směrnice o jakosti paliv ukládá členským státům povinnost požadovat od dodavatelů paliv, aby intenzitu emisí skleníkových plynů během životního cyklu paliv používaných v dopravě, tj. emisí skleníkových plynů během životního cyklu na jednotku energie získané z dodaných paliv a energie, do 31. prosince 2020 snížili ve srovnání se základní normou pro paliva pro rok 2010 v hodnotě 94,1 gCO2eq/MJ nejméně o 6 %. Emise skleníkových plynů vyplývající z nepřímé změny ve využívání půdy se při posuzování toho, zda byl cíl snížení o nejméně 6 % splněn, nezapočítávají. Směrnice (EU) 2018/2001 o obnovitelných zdrojích energie předpokládá různá opatření k řešení nepřímé změny ve využívání půdy, včetně stropu pro biopaliva vyráběná z potravin a krmiv, přičemž její akt v přenesené pravomoci stanoví podrobná kritéria pro stanovení vstupních surovin s vysokým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy určených pro biopaliva, jejichž užívání má být postupně ukončeno do roku 2030, a kritéria pro certifikaci biopaliv, biokapalin a paliv z biomasy s nízkým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy.

Vykazování spotřeby elektřiny dodavateli paliv je dobrovolné a dvanáct členských států, oproti deseti v roce 2018, vykázalo údaje o spotřebě elektřiny elektrickými vozidly a motocykly (viz tabulka 1). Celkové vykázané množství elektřiny spotřebované elektrickými vozidly zůstalo poměrně stabilní a činilo 1 506 362 GJ (včetně účinnosti hnacího ústrojí).

Celková spotřeba biopaliv se mezi roky 2018 a 2019 mírně zvýšila ze 732 PJ na 771 PJ. Stále mu dominuje bionafta (methylester mastných kyselin, FAME) (68,3 % celkové spotřeby biopaliv; 527 PJ), následovaná bioethanolem (14,4 %; 111 PJ) a hydrogenačně upraveným rostlinným olejem (HVO; 12.5%; 96 PJ). Bio-terc-butyl(ethyl)ether (bio-ETBE) a bioplyn tvořily 3,4 % celkové spotřeby biopaliv (26 PJ). Všechna ostatní biopaliva byla zastoupena výrazně menší měrou (viz graf 3). Tento podíl zůstává ve srovnání s rokem 2018 stabilní. Podrobné informace o všech biopalivech a způsobech výroby jsou uvedeny v technické zprávě EEA č. 2/2021.

Dodávkám fosilních paliv v roce 2019 nadále dominovala motorová nafta (56,1 %; 7 665 PJ), následována benzinem (23,8 %; 3 258 PJ) a plynovým olejem (12,6 %; 1 729 PJ). Společný podíl zkapalněného ropného plynu a zemního plynu tvořil 1,8 % (250 PJ) (viz graf 2).

Celkové dodávky paliva vykázané v roce 2019 činily 13 675 petajoulů (PJ), což ve srovnání s rokem 2018 představuje mírný pokles o 3 %. U dodávek paliva z velké části převládaly fosilní paliva (94,4 %), po nichž následovala biopaliva (5,6 %) a velmi malý podíl (0,01 %) tvořila elektřina (viz oddíl 2.4). Jediným obnovitelným palivem nebiologického původu vykázaným za rok 2019 byl obnovitelný methanol bez biosložek, který Spojené království vykázalo ve vztahu k celkovému množství energie ve velmi malém procentním podílu.

Započítají-li se emise skleníkových plynů vyplývající z nepřímé změny ve využívání půd, byla průměrná intenzita emisí skleníkových plynů z paliv spotřebovaných v EU v roce 2019 o 2,6 % nižší než v roce 2010. Za rok 2019 to odpovídá úspoře 33 Mt CO2eq. Podle článku 7d směrnice 98/70/ES, kterou se stanoví výpočet emisí skleníkových plynů vznikajících během životního cyklu biopaliv, se emise nepřímé změny ve využívání půdy při posuzování souladu s minimálním cílem 6% snížení neberou v úvahu.

Kromě toho Komise dne 14. července 2021 předložila jako součást balíčku opatření pro splnění Zelené dohody pro Evropu a ambicióznějších cílů v oblasti klimatu revizi směrnice o obnovitelných zdrojích energie, v níž navrhuje snížit intenzitu emisí skleníkových plynů z paliv používaných v dopravě do roku 2030 o 13 % ve srovnání se základním scénářem z roku 2010. Tento návrh, který má být projednán v rámci postupu spolurozhodování, by zrušil cíl ve výši 6 % stanovený ve směrnici o jakosti paliv s cílem zjednodušit právní předpisy a zabránit dvojím regulačním požadavkům.

Téměř všechny členské státy tak musí urychleně přijmout další opatření, aby se cíle do roku 2020 dosáhlo. Existuje několik způsobů, jak mohou v tomto ohledu členské státy postupovat, například navyšováním míry elektrifikace silniční dopravy, podporou vyššího využívání biopaliv (zejména těch pokročilých), zintenzívněním vývoje obnovitelných paliv nebiologického původu a snižováním emisí z těžby před rafinací. Členské státy jsou i nadále povinny zajistit, aby dodavatelé dodržovali cíl snížení emisí o 6 % i po roce 2020, a sledovat intenzitu emisí skleníkových plynů po tomto datu a podávat o ní zprávy.

Tabulka 1: Elektřina spotřebovaná elektrickými vozidly a motocykly v roce 2019 jako vykázaný příspěvek dodavatelů paliv k jejich cíli snižování emisí skleníkových plynů (zdroj: EHP)

Členský stát Množství energie Intenzita emisí skl. Plynů bez účinnosti hnacího ústrojí (GJ) včetně účinnosti hnacího ústrojí (GJ) vykázaná členským státem (g CO2e/MJ) vykázaná členským státem (g CO2e/kWh) Bulharsko 128 502 51 401 522.9 1 882 Francie 1 467 058 586 823 10.8 39 Německo 1 209 600 483 840 147 529 Maďarsko 5 779 2 312 139.5 502 Irsko 92 426 36 970 127.5 459 Itálie 229 605 91 842 110.3 397 Nizozemsko 532 307 212 923 154.2 555 Portugalsko 42 430 16 972 71 256 Slovensko 2 652 1 061 46.4 167 Slovinsko 1 854 742 - - Švédsko 2 431 972 13.1 47 Spojené království 51 261 20 504 5.6 20

3. Přehled údajů o jakosti paliv v EU za rok 2019

Všechny členské státy, včetně Norska, předložily v souladu s článkem 8 směrnice o jakosti paliv zprávu o jakosti paliv na vnitrostátní úrovni za rok 2019.

V této části jsou uvedeny údaje vykázané všemi členskými státy EU o prodejích benzinu a motorové nafty, včetně biosložek v nich obsažených, používaných v silniční dopravě. Zahrnuta nejsou ostatní fosilní paliva, ostatní biopaliva a paliva nebiologického původu ani paliva používaná v nesilničních pojízdných strojích.

3.1Benzin, motorová nafta a biosložky

Podíl prodeje motorové nafty na celkovém objemu prodeje ve srovnání s prodejem benzinu postupně vzrostl z 55,6 % v roce 2001 na 72 % v roce 2019. To do značné míry odráží narůstající převahu naftových motorů ve vozovém parku v Evropě během tohoto období. Tento podíl však zůstává od roku 2017 stabilní (viz tabulka 2).

Tabulka 2: Prodej motorové nafty a benzinu (v milionech litrů a jejich příslušných podílech) v letech 2017, 2018 a 2019

2017 2018 2019 Prodej motorové nafty 270 668 (72,3 %) 271 018 (72,3 %) 272 026 (72 %) Prodej benzinu 103 766 (27,7 %) 103 856 (27,7 %) 105 866 (28 %)

Spotřeba motorové nafty dominuje ve většině členských států EU s výjimkou Kypru, Řecka a Nizozemska.

Většinu benzinu prodaného v roce 2019 tvořila paliva třídy benzinu s oktanovým číslem výzkumnou metodou (OČVM) 95, jehož podíl se oproti roku 2018 mírně snížil. Podíl prodeje benzinu 95 ≤ OČVM < 98 se zvýšil, zatímco podíl prodeje benzinu OČVM ≥ 98 zůstal v roce 2018 na stejné úrovni (viz tabulka 3).

Tabulka 3: Podíl prodeje benzinu podle OČVM

2017 2018 2019 OČVM 95 85,7 % 82 % 80,2 % 95 ≤ OČVM < 98 8,3 % 13,7 % 15,1 % OČVM ≥ 98 5,8 % 4,2 % 4,6 % OČVM = 91 0,1 % 0,1 % 0,1 %

Všechna motorová nafta v EU se prodává jako nafta obsahující bionaftu a benzinu se jako benzinu obsahujícího bioethanol prodá téměř veškeré množství. V roce 2019 mělo 77,1 % benzinu prodávaného v EU až 5 % obsah ethanolu (E5), což je o 7,2 procentního bodu méně než v roce 2018, zatímco 22 % benzinu mělo obsah ethanolu (E10) až 10 %, což je téměř dvojnásobek oproti roku 2018 a 0,3 % více (E+). U motorové nafty obsahovalo 99,2 % prodaného množství až 7 % FAME (B7) a u 0,8 % byl obsah ještě vyšší (B+) (viz tabulka 4).





Tabulka 4: Používání biosložek v benzinu a motorové naftě prodávané v EU v letech 2017–2019