•Proměnná geometrie

•Subsidiarita

Opatření v oblasti svobody, bezpečnosti a spravedlnosti spadají podle čl. 4 odst. 2 SFEU do oblasti sdílené pravomoci EU a jejích členských států. Zásada subsidiarity je tedy použitelná na základě čl. 5 odst. 3 SEU, podle nějž jedná Unie pouze tehdy a do té míry, pokud cílů zamýšleného opatření nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy na úrovni ústřední, regionální či místní, ale spíše jich z důvodu jeho rozsahu či účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie.

Požadavky uvedené v rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 2178(2014) jsou závazné pro členské státy OSN, protože byly přijaty podle kapitoly VII Charty OSN. Členské státy EU již začaly s přezkumem svých příslušných právních rámců a v některých případech přijaly nová opatření, která zajistí dodržování rezoluce Rady bezpečnosti OSN, zejména požadavky týkající se vycestování zahraničních teroristů a souvisejícího jednání.

Dodatkový protokol provádí část rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 2178(2014) týkající se kriminalizace vycestování zahraničních teroristů. Podpisem Dodatkového protokolu dne 22. října 2015 vyjádřila EU ochotu uzavřít Dodatkový protokol v souladu s čl. 218 odst. 6 SFEU. Jeho uzavření bude vyžadovat, aby EU začlenila normy stanovené Dodatkovým protokolem do práva Unie, které jak bylo uvedeno výše, v současné době nevyžaduje kriminalizaci veškerého jednání uvedeného v Dodatkovém protokolu.

Provedením Dodatkového protokolu a příslušných trestněprávních aspektů rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 2178(2014) prostřednictvím zavedení minimálních pravidel platných pro celou EU, a zejména dalších společných definic trestných činů zohledňujících vývoj teroristických hrozeb, by se zamezilo vzniku právních mezer, které by mohly vyplynout z roztříštěného přístupu, a představovalo by zjevnou přidanou hodnotu pro posílení bezpečnosti EU i bezpečnosti občanů EU a obyvatel žijících v EU. Navíc by přijetí definic na úrovni EU usnadnilo jednotný postoj a měřítko pro přeshraniční výměnu informací a spolupráci v policejních a justičních věcech. V podobném duchu, jak zdůrazňuje Evropský program pro bezpečnost, by minimální pravidla pro trestné činy v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 2178(2014) a Dodatkovým protokolem rovněž usnadnila spolupráci se třetími zeměmi, neboť by nastavila společnou referenční úroveň jak v rámci EU, tak i s mezinárodními partnery.

Podobná logika se vztahuje i na zapracování doporučení FATF o kriminalizaci financování terorismu do práva EU. Zatímco členské státy již mají povinnost řídit se podle doporučení FATF a do značné míry přijaly nezbytná prováděcí opatření, rozšíření definice trestného činu financování terorismu, jež je nyní zahrnut v článku 2 rámcového rozhodnutí 2002/475/SVV na úrovni EU zajistí, že členské státy nebudou podléhat různým právním povinnostem a že rozdíly ve skutkových podstatách trestných činů nebudou mít vliv na přeshraniční výměnu informací a operativní spolupráci.

Podobně vzhledem k přeshraniční povaze teroristických hrozeb, musí být skutkové podstaty trestných činů, včetně těch, které nevyplývají z mezinárodních závazků a norem, dostatečně sladěny, aby bylo dosaženo skutečné účinnosti.

Těchto cílů nemůže být uspokojivě dosaženo samotnými členskými státy EU, vzhledem k tomu, že právní předpisy pouze na vnitrostátní úrovni by neměly účinek zavedení minimálních pravidel pro definice a sankce za teroristické činy platné v celé EU. Pokud by právní rámec EU nebyl v souladu s Dodatkovým protokolem, přičemž některé členské státy jej přijmou, byly by výsledkem možný rozkol mezi závazky členských států podle práva Unie a jejich závazky podle mezinárodního práva.

Dostatečně homogenního a komplexního právního rámce tudíž může být lépe dosaženo na úrovni Unie. Unie proto může přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity.