V další fázi provádění byly členské státy povinny stanovit a provádět programy monitorování do července 2014 a oznámit je Komisi do tří měsíců od jejich stanovení. Cílem monitorovacích programů je posoudit stav životního prostředí mořských vod a pokrok při dosahování cílů v oblasti životního prostředí.

Rámcová směrnice EU o strategii pro mořské prostředí (dále jen „MSFD“) stanoví rámec, podle kterého členské státy musí do roku 2020 přijmout opatření nezbytná k dosažení nebo zachování „dobrého stavu prostředí“ ve všech mořských vodách EU. Tohoto cíle bude dosaženo, až budou moře EU čistá, zdravá a produktivní a využívání mořského prostředí udržitelné. MSFD uvádí jedenáct kvalitativních „deskriptorů“, které definují, jak by mělo životní prostředí vypadat, až bude dosaženo jeho dobrého stavu. Rozhodnutí Komise 2010/477/EU o kritériích a metodických normách pro dobrý stav prostředí mořských vod obsahuje pokyny pro členské státy o tom, jak tohoto cíle dosáhnout.

výlučná ekonomická zóna,

kontinentální šelf mimo oblast výlučné ekonomické zóny a

oblast mimo mořské vody členských států.

Jak ukazuje obrázek 2, monitorovací činnost členských států se nejčastěji uskutečňuje v pobřežních vodách (68 %), přičemž velká část probíhá i v teritoriálních vodách (57 %) nebo ve výlučné ekonomické zóně (51 %). Nejméně často probíhá v kontinentálních vodách mimo výlučnou ekonomickou zónu (6 %).

Jak je vysvětleno výše, členské státy obecně spojily své monitorovací programy se stávajícími programy, které musí provádět podle jiných právních předpisů EU, což by mohlo vysvětlit převahu monitorování v pobřežních vodách. Počet monitorovacích programů mimo teritoriální vody členských států je nízký. Lze to vysvětlit několika faktory, jako jsou náklady na takové monitorování a potřeba zaměřit se na hlavní tlaky a dopady, jež se vyskytují blíže pobřeží.





Harmonogram provádění

Členské státy byly povinny vypracovat a provést monitorovací programy nejpozději do 15. července 2014. Obrázek 3 ukazuje podíl (podle kategorie deskriptorů) monitorovacích programů, které by měly být zavedeny do roku 2014, 2018, 2020 a po roce 2020. V roce 2014 členské státy nejvíce monitorovaly tyto deskriptory: znečišťující látky v rybách a v jiných potravinách mořského původu (deskriptor 9), komerčně využívané ryby (deskriptor 3) a eutrofizaci (deskriptor 5). Do roku 2020 budou na základě sebehodnocení členských států zavedeny monitorovací programy pro eutrofizaci (deskriptor 5), savce, plazi, ryby a hlavonožce (deskriptory 1 a 4) a znečišťující látky (deskriptor 8). Pokud jde o komerčně využívané ryby (deskriptor 3), změny hydrografických podmínek (deskriptor 7), odpadky v moři (deskriptor 10) a stanoviště mořského dna a vodního sloupce (deskriptory 1, 4 a 6), téměř 90 % monitorovacích programů by mělo být zavedeno do roku 2020.

Obrázek 3: Datum, do kterého členské státy očekávají, že budou zavedeny jejich monitorovací programy, aby pokryly jejich potřeby monitorování dobrého stavu prostředí (podle kategorie deskriptorů)

Zavedení monitorovacích programů pro nepůvodní druhy (deskriptor 2) a hluk pod mořskou hladinou (deskriptor 11) bude nutné výrazně urychlit, aby se zajistilo řádné pokrytí vzhledem ke lhůtám v MSFD, které jsou stanoveny pro aktualizaci strategií pro mořské prostředí do roku 2018, a aby se dosáhlo dobrého stavu prostředí do roku 2020. Zvýšené úsilí je rovněž nutné u deskriptorů týkajících se biologické rozmanitosti (deskriptory 1, 4 a 6), zejména pokud jde o deskriptory, které nejsou pokryty stávajícími právními předpisy.

Obrázek 4: Datum, do kterého členské státy očekávají, že budou zavedeny jejich monitorovací programy, aby pokryly jejich potřeby monitorování dobrého stavu prostředí.

Obrázek 4 ukazuje podíl monitorovacích programů, které by měly být zavedeny do roku 2014, 2018, 2020 a po roce 2020 za účelem posouzení pokroku při dosahování dobrého stavu prostředí (podle jednotlivých členských států).

Pět členských států oznámilo, že jejich monitorovací programy byly u většiny kategorií deskriptorů zavedeny od roku 2014. Čtyři členské státy neměly v roce 2014 zavedeny žádné monitorovací programy. Celkově byly monitorovací programy k červenci 2014, kdy měly být vytvořeny a provedeny v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. a) bodem iv) MSFD, vyhovující pouze z části. V důsledku toho bude členským státům chybět významné množství údajů dostupných pro posouzení pokroku při dosahování dobrého stavu prostředí a environmentálních cílů, které jsou potřebné pro hodnocení v roce 2018.

Podle zpráv členských států se očekává, že se situace v průběhu času postupně zlepší: devět členských států očekává, že do roku 2018 budou mít plné (nebo téměř úplné) pokrytí kategorií deskriptorů; do roku 2020 bude mít své programy zavedeno celkem patnáct členských států. Obecně platí, že většina členských států jako datum, kdy budou mít zavedenu většinu monitorovacích programů, uvedly rok 2020. To je pozitivní pouze do té míry, že to znamená, že do tohoto data by mělo být monitorování podle MSFD plně funkční.