EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 23.2.2022 COM(2022) 68 final 2022/0047(COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o harmonizovaných pravidlech pro spravedlivý přístup k datům a jejich využívání

(Akt o datech) (Text s významem pro EHP) {SEC(2022) 81 final} - {SWD(2022) 34 final} - {SWD(2022) 35 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU •Odůvodnění a cíle návrhu Tato důvodová zpráva je připojena k návrhu nařízení o harmonizovaných pravidlech pro spravedlivý přístup k datům a jejich využívání (akt o datech). Data jsou klíčovým prvkem digitální ekonomiky a základním zdrojem pro zajištění zelené a digitální transformace. Objem dat vytvářených lidmi a stroji se v posledních letech exponenciálně zvýšil. Většina dat však není využita, nebo je jejich hodnota soustředěna v rukou poměrně malého počtu velkých společností. Nízká důvěra, protichůdné ekonomické pobídky a technologické překážky brání plnému využití potenciálu daty podložených inovací. Je proto zásadní uvolnit tento potenciál a poskytnout příležitost pro opakované použití dat a odstranit překážky rozvoje evropské ekonomiky založené na datech v souladu s evropskými pravidly a evropskými hodnotami, a také v souladu se snahou zmenšit digitální propast, aby z těchto příležitostí měli prospěch všichni. Zajištění větší rovnováhy při rozdělování hodnoty vytvářené z dat spolu s novou vlnou neosobních dat z průmyslu a šířením výrobků připojených k internetu věcí znamená, že v Evropě existuje obrovský potenciál pro posílení udržitelné ekonomiky založené na datech. Regulace přístupu k datům a jejich používání je základním předpokladem pro využití příležitostí, které nabízí digitální éra, v níž žijeme. Předsedkyně Komise Ursula von der Leyenová ve svých politických směrech pro Komisi na období 2019–2024 uvedla, že Evropa musí „[udržovat] rovnováhu mezi tokem a širokým využíváním dat a zachováním přísných norem ochrany soukromí, bezpečnosti a etiky“. Pracovní program Komise na rok 2020 stanoví několik strategických cílů včetně evropské strategie pro data, která byla přijata v únoru 2020. Cílem této strategie je vytvořit skutečný jednotný trh s daty a zajistit, aby se Evropa stala světovou jedničkou v ekonomice aktivně využívající data. Akt o datech je tudíž klíčovým pilířem a druhou významnou iniciativou oznámenou v rámci strategie pro data. Přispívá zejména k vytvoření meziodvětvového správního rámce pro přístup k datům a jejich využívání, a to přijímáním právních předpisů týkajících se záležitostí, které mají vliv na vztahy mezi subjekty ekonomiky založené na datech, s cílem poskytnout pobídky pro horizontální sdílení dat napříč odvětvími. Evropská rada ve svých závěrech ze zasedání konaného ve dnech 21. a 22. října 2021 zdůraznila, že „je důležité dosáhnout rychlého pokroku ve stávajících a budoucích iniciativách, zejména uvolněním hodnoty dat v Evropě, zvláště prostřednictvím komplexního regulačního rámce, který podporuje inovace a usnadňuje lepší přenositelnost dat a spravedlivý přístup k datům a zajišťuje interoperabilitu“. Dne 25. března 2021 Evropská rada připomněla „význam lepšího využívání potenciálu dat a digitálních technologií ve prospěch společnosti a hospodářství“. Ve dnech 1. a 2. října 2020 zdůraznila, že „kvalitní data musejí být snáze přístupná a že je třeba podporovat a usnadňovat lepší sdílení a sdružování dat a interoperabilitu“. Pokud jde o cloudové služby, členské státy EU dne 15. října 2020 jednomyslně přijaly společné prohlášení o budování cloudu nové generace pro podniky a veřejný sektor v EU. To by například vyžadovalo novou generaci nabídky služeb cloud computingu v EU, která dosáhne nejvyšších standardů v oblasti přenositelnosti a interoperability. Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 25. března 2021 o evropské strategii pro data vyzval Komisi, aby předložila akt o datech s cílem podpořit a umožnit větší a spravedlivější sdílení dat ve všech odvětvích, mezi podniky navzájem, mezi podniky a veřejnou správou, mezi veřejnou správou a podniky a mezi orgány veřejné správy navzájem. Ve svém usnesení ze dne 25. března 2021 Evropský parlament rovněž zdůraznil, že je nutné vytvořit společné evropské datové prostory s cílem zajistit volný pohyb neosobních údajů přes hranice a napříč odvětvími a mezi podniky, akademickými institucemi, příslušnými zúčastněnými stranami a veřejným sektorem. Z tohoto hlediska vyzval Komisi, aby vyjasnila práva na využívání, zejména mezi podniky navzájem a mezi podniky a veřejnou správou. Zdůraznil, že nerovnováha na trhu vyplývající z koncentrace dat omezuje hospodářskou soutěž, zvyšuje překážky vstupu na trh a omezuje širší přístup k datům a jejich využívání. Evropský parlament ve svém usnesení rovněž konstatoval, že smluvní ujednání mezi podniky nutně nezaručují odpovídající přístup malých a středních podniků k datům. Důvodem jsou rozdíly ve vyjednávací síle a odborných znalostech. Evropský parlament tudíž zdůraznil, že je třeba, aby byly ve smlouvách stanoveny jasné povinnosti a odpovědnost, pokud jde o přístup k datům, jejich zpracování, sdílení a uchovávání, aby se omezilo jejich zneužívání. Komise a členské státy EU byly proto vyzvány, aby přezkoumaly práva a povinnosti subjektů, pokud jde o přístup k datům, na jejichž vytváření se podílely, a aby zlepšily jejich informovanost zejména o právu na přístup k datům, jejich přenosu, právu požádat jinou stranu, aby přestala data používat, nebo aby je opravila či vymazala, a zároveň aby identifikovaly držitele a vymezily povahu těchto práv. Pokud jde o vztahy mezi podniky, Evropský parlament požádal Komisi, aby definovala okolnosti, podmínky a pobídky, za jakých by měl být soukromý sektor povinen sdílet data s veřejným sektorem, např. kvůli jejich nezbytnosti pro organizaci veřejných služeb založených na datech, a aby rovněž přezkoumala režimy povinného sdílení dat mezi podniky a veřejnou správou, např. v situacích, které lidé nemohou ovlivnit. V této souvislosti Komise předkládá návrh aktu o datech s cílem zajistit spravedlivé rozdělování hodnoty z dat mezi subjekty v ekonomice založené na datech a podpořit přístup k datům a jejich využívání. Návrh pomůže dosáhnout širších politických cílů, a sice zajistit, aby podniky v EU ve všech odvětvích byly schopny inovovat a soutěžit, účinně posílit postavení fyzických osob, pokud jde o jejich údaje, a lépe vybavit podniky a subjekty veřejného sektoru přiměřeným a předvídatelným mechanismem k řešení hlavních politických a společenských výzev, včetně krizových situací a jiných mimořádných situací. Podniky budou mít možnost snadno převádět svá data a jiná digitální aktiva mezi konkurenčními poskytovateli cloudových služeb a jiných služeb zpracování dat. Sdílení dat v rámci hospodářských odvětví a mezi nimi vyžaduje rámec interoperability, který stanoví procesní a legislativní opatření s cílem posílit důvěru a zlepšit účinnost. Vytvoření společných evropských datových prostorů pro strategická hospodářská odvětví a oblasti veřejného zájmu přispěje k vytvoření skutečného vnitřního trhu s daty umožňujícího sdílení a využívání dat napříč odvětvími. Toto nařízení tudíž přispívá k těmto správním rámcům a infrastruktuře, jakož i ke sdílení dat mimo datové prostory. Specifické cíle návrhu jsou uvedeny níže. –Usnadnit spotřebitelům a podnikům přístup k datům a jejich využívání a zároveň zachovat pobídky k investování do způsobů vytváření hodnoty prostřednictvím dat. To zahrnuje zvýšení právní jistoty ohledně sdílení dat získaných nebo vytvořených používáním výrobků nebo souvisejících služeb, jakož i uvedení pravidel pro zajištění spravedlnosti smluv o sdílení dat do praxe. Návrh vyjasňuje uplatňování příslušných práv podle směrnice 96/9/ES o právní ochraně databází (směrnice o databázích) na ustanovení návrhu. –Umožnit subjektům veřejného sektoru a orgánům, institucím nebo jiným subjektům Unie využívat data v držení podniků v určitých situacích, kdy jsou data výjimečně zapotřebí. To se týká především krizových situací, ale i jiných výjimečných situací, kdy je povinné sdílení dat mezi podniky a veřejnou správou odůvodněné, s cílem podpořit veřejné politiky a služby, které jsou účinné, účelné a založené na důkazech a výkonnosti. –Usnadnit přechod mezi cloudovými a edgeovými službami. Přístup ke konkurenceschopným a interoperabilním službám zpracování dat je předpokladem pro prosperující ekonomiku založenou na datech, v níž mohou být data snadno sdílena v rámci odvětvových ekosystémů i napříč nimi. Využívání služeb zpracování dat uživateli napříč hospodářskými odvětvími se odvíjí od míry důvěry v tyto služby. –Zavést ochranná opatření proti nezákonnému předávání dat bez oznámení ze strany poskytovatelů cloudových služeb. Důvodem jsou obavy ohledně nezákonného přístupu vlád zemí mimo EU / Evropský hospodářský prostor (EHP) k datům. Uvedená ochranná opatření by měla dále posílit důvěru ve služby zpracování dat, o které se ekonomika založená na datech čím dál více opírá. –Stanovit vypracování norem interoperability pro data, která mají být opětovně používána mezi odvětvími, s cílem odstranit překážky pro sdílení dat napříč společnými evropskými datovými prostory specifickými pro jednotlivé oblasti, v souladu s odvětvovými požadavky na interoperabilitu, a mezi jinými daty, která nespadají do oblasti působnosti konkrétního společného evropského datového prostoru. Návrh rovněž podporuje stanovení norem pro „inteligentní smlouvy“. Jedná se o počítačové programy v elektronických účetních knihách, které provádějí a vypořádávají transakce na základě předem stanovených podmínek. Mohou držitelům dat a příjemcům dat poskytnout záruky, že budou dodrženy podmínky pro sdílení dat.

•Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Tento návrh je v souladu se stávajícími pravidly pro zpracování osobních údajů (včetně obecného nařízení o ochraně osobních údajů) a pro ochranu soukromého života a důvěrného charakteru sdělení, jakož i veškerých (osobních a neosobních) údajů uložených v koncových zařízeních a z nich přístupných (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích, která má být nahrazena nařízením o soukromí a elektronických komunikacích, které je v současné době předmětem legislativních jednání). Tento návrh doplňuje stávající práva, zejména práva týkajících se dat vytvářených výrobkem uživatele připojeným k veřejně dostupné síti elektronických komunikací. Nařízení o volném toku neosobních údajů zavedlo klíčový stavební prvek evropské ekonomiky založené na datech tím, že zajišťuje, že neosobní údaje mohou být uchovávány, zpracovávány a předávány kdekoli v Unii. Kromě toho představilo samoregulační přístup k problému „proprietárních uzamčení“ na úrovni poskytovatelů služeb zpracování dat, a to zavedením kodexů chování s cílem usnadnit změnu poskytovatele cloudových služeb (kodexy chování „Switching Cloud Providers and Porting Data“ (SWIPO) vypracované odvětvím). Tento návrh na to navazuje a pomáhá podnikům a občanům co nejlépe využít práva na změnu poskytovatele cloudových služeb a přenesení dat. Je rovněž plně v souladu se směrnicí o nepřiměřených smluvních podmínkách, co se týče smluvního práva. Pokud jde o cloudové služby, vzhledem k tomu, že samoregulační přístup zjevně významně neovlivnil dynamiku trhu, představuje tento návrh regulační přístup k problému zdůrazněnému v nařízení o volném toku neosobních údajů. Mezinárodní zpracování, uchovávání a předávání dat se řídí obecným nařízením o ochraně osobních údajů, obchodními závazky Světové obchodní organizace (WTO), Všeobecnou dohodou o obchodu službami (GATS) a dvoustrannými obchodními dohodami. Právo hospodářské soutěže je použitelné mimo jiné v souvislosti s kontrolou spojování podniků, sdílením dat podniky nebo zneužitím dominantního postavení podniku. Směrnice o databázích stanoví zvláštní ochranu databází, které byly vytvořeny na základě podstatného vkladu, i když samotná databáze není původním duševním výtvorem chráněným autorským právem. Tento návrh vychází z rozsáhlé judikatury, která vykládá ustanovení směrnice o databázích, a řeší přetrvávající právní nejistotu ohledně toho, zda by na takovou ochranu měly nárok databáze obsahující data vytvořená nebo získaná používáním výrobků nebo souvisejících služeb, jako jsou senzory, nebo jiné typy strojově generovaných dat. Nařízení o vztazích mezi platformami a podniky ukládá povinnosti týkající se transparentnosti a vyžaduje, aby platformy podnikovým uživatelům poskytly popis dat vytvářených při poskytování služby. Směrnice o otevřených datech stanoví minimální pravidla pro opakované použití dat, která má v držení veřejný sektor, a dat z výzkumu financovaného z veřejných prostředků zpřístupněných veřejnosti prostřednictvím archivů. Iniciativa Interoperabilní Evropa usiluje o zavedení politiky spolupráce v oblasti interoperability pro modernizovaný veřejný sektor. Tato iniciativa vznikla na základě programu financování Unie ISA2, který probíhal od roku 2016 do roku 2021 a podporoval vývoj digitálních řešení s cílem umožnit interoperabilní přeshraniční a meziodvětvové veřejné služby. Tento návrh doplňuje nedávno přijatý akt o správě dat, jehož cílem je usnadnit dobrovolné sdílení dat fyzickými osobami a podniky a harmonizovat podmínky pro používání určitých dat veřejného sektoru, aniž by se měnila majetková práva k těmto datům nebo zavedená práva na přístup k datům a jejich využívání. Doplňuje rovněž návrh aktu o digitálních trzích, který bude vyžadovat, aby někteří poskytovatelé hlavních služeb platforem označení jako „držitelé brány“ zajišťovali mimo jiné účinnější přenositelnost dat vytvořených činností podniků a koncových uživatelů. Tímto návrhem nejsou dotčena stávající pravidla v oblasti duševního vlastnictví (s výjimkou uplatňování zvláštního práva podle směrnice o databázích), hospodářské soutěže, spravedlnosti a vnitřních věcí a související (mezinárodní) spolupráce, obchodní závazky ani právní ochrana obchodního tajemství. Legislativní úpravy na podporu digitální transformace jsou zapotřebí v několika oblastech. V rámci evropského digitálního pasu výrobku budou stanovena jasná pravidla pro přístup ke konkrétním datům nezbytným k zajištění oběhovosti a udržitelnosti určitých výrobků v průběhu jejich životnosti a v nevýjimečných situacích (jako součást Iniciativy pro udržitelné výrobky). Pravidla soukromého práva jsou klíčovým prvkem celkového rámce. Toto nařízení proto upravuje smluvní právo a další pravidla s cílem zlepšit podmínky pro opakované použití dat na vnitřním trhu a zabránit tomu, aby smluvní strany zneužívaly nerovnováhu ve vyjednávací síle na úkor slabších stran. Akt o datech stanoví jakožto horizontální návrh základní pravidla pro všechna odvětví, pokud jde o práva na využívání dat, například v oblasti inteligentních strojů nebo spotřebního zboží. Práva a povinnosti týkající se přístupu k datům a jejich využívání jsou však rovněž v různé míře regulovány na odvětvové úrovni. Akt o datech nemění žádné takové stávající právní předpisy, nicméně budoucí právní předpisy v těchto oblastech by měly být v zásadě sladěny s horizontálními zásadami aktu o datech. Sbližování s horizontálními pravidly aktu o datech by mělo být posouzeno při přezkumu odvětvových nástrojů. Tento návrh ponechává prostor pro vertikální právní předpisy, aby bylo možné stanovit podrobnější pravidla v zájmu dosažení odvětvových regulačních cílů. Vzhledem ke stávajícím odvětvovým právním předpisům, pokud jde o vytvoření datového prostoru v rámci Zelené dohody, přezkum směrnice INSPIRE umožní další otevřenou dostupnost a opětovné použití prostorových a environmentálních dat. Cílem této iniciativy je usnadnit veřejným orgánům, podnikům a občanům EU podporu přechodu na zelenější a uhlíkově neutrální ekonomiku a snižování administrativní zátěže. Očekává se, že podpoří služby opakovaně použitelných dat poskytovaných ve velkém měřítku s cílem pomoci při shromažďování, sdílení, zpracovávání a analýze velkého objemu dat, která jsou důležitá pro zajištění souladu s právními předpisy v oblasti životního prostředí a prioritními opatřeními Zelené dohody pro Evropu. Zefektivní podávání zpráv a snižování zátěže prostřednictvím lepšího opětovného použití stávajících dat, automatizovaného podávání zpráv prostřednictvím vytěžování dat a business intelligence. Nařízení EU o elektřině vyžaduje, aby provozovatelé přenosových soustav poskytovali údaje regulačním orgánům a aby prováděli plánování zdrojové přiměřenosti, zatímco směrnice EU o elektřině stanoví transparentní a nediskriminační přístup k datům a pověřuje Komisi, aby vypracovala související požadavky a postupy interoperability pro usnadnění tohoto přístupu. Druhá směrnice o platebních službách otevírá za určitých podmínek některé druhy informací o platebních transakcích a účtech, čímž umožňuje sdílení dat mezi podniky v oblasti finančních technologií. V odvětví mobility a dopravy existuje široká škála pravidel pro přístup k datům a jejich sdílení. Na informace o opravách a údržbě motorových vozidel a zemědělských strojů se vztahují zvláštní povinnosti týkající se přístupu k datům a jejich sdílení, které stanoví právní předpisy o schvalování typu. Jsou však zapotřebí nová pravidla, která zajistí, aby stávající právní předpisy týkající se schvalování typu vozidel byly vhodné pro digitální éru, a podpoří rozvoj čistých, propojených a automatizovaných vozidel. Tato pravidla, vycházející z aktu o datech jakožto rámce pro přístup k datům a jejich využívání, budou řešit problémy specifické pro jednotlivá odvětví, včetně přístupu k funkcím vozidel a zdrojům. V rámci směrnice o inteligentních dopravních systémech bylo vypracováno několik nařízení v přenesené pravomoci, která budou dále rozvíjena, a sice s cílem upřesnit přístupnost dat pro silniční a multimodální osobní dopravu, zejména prostřednictvím vnitrostátních přístupových bodů. V oblasti uspořádání letového provozu jsou neprovozní údaje důležité pro zlepšení intermodality a propojenosti. Provozní údaje týkající se uspořádání letového provozu by spadaly do zvláštního režimu vymezeného v rámci jednotného evropského nebe. Při sledování provozu plavidel jsou údaje o plavidlech (sledování polohy a pohybu) důležité pro zlepšení intermodality a propojenosti: tyto údaje spadají do zvláštního režimu definovaného ve směrnici o VTMIS. Spadají též do oblasti působnosti digitálního systému a digitálních služeb námořní dopravy. Návrh nařízení o zavádění infrastruktury pro alternativní paliva specifikuje příslušné druhy údajů, které mají být zpřístupněny, v souladu s obecným rámcem stanoveným ve směrnici o inteligentních dopravních systémech. •Soulad s ostatními politikami Unie Tento návrh je v souladu s prioritami Komise připravit Evropu na digitální éru a vybudovat hospodářství připravené na budoucnost, které bude fungovat ve prospěch lidí, kde se digitalizace vnitřního trhu vyznačuje vysokou mírou důvěry, zabezpečení, bezpečnosti a možnosti volby pro spotřebitele. Digitalizace vnitřního trhu je vysoce konkurenceschopná díky rámci, který podporuje transparentnost, hospodářskou soutěž a inovace a je technologicky neutrální. Podporuje Nástroj pro oživení a odolnost, zkušenosti získané z pandemie COVID-19 a přínos snadněji dostupných dat tam, kde je to potřeba. Tento návrh různými způsoby podporuje kritickou úlohu dat při dosahování cílů Zelené dohody pro Evropu. Zaprvé tím, že vládám, podnikům a fyzickým osobám pomáhá lépe pochopit dopady výrobků, služeb a materiálů na společnost a hospodářství v rámci celého dodavatelského řetězce. Zadruhé tím, že mobilizuje stávající množství příslušných dat ze soukromého sektoru s cílem řešit problematiku klimatu, biologické rozmanitosti, znečištění a přírodních zdrojů v souladu s cíli Zelené dohody pro Evropu, příslušnými závěry Rady a postoji Evropského parlamentu. Za třetí tím, že odstraňuje mezery ve znalostech a řeší související krize prostřednictvím posílených opatření v oblasti zmírňování, připravenosti, reakce a obnovy. V souladu s průmyslovou strategií se návrh zabývá vysoce strategickými technologiemi, jako jsou cloud computing a systémy umělé inteligence: oblasti, jejichž plný potenciál se EU na prahu příští vlny průmyslových dat teprve chystá využít. Provádí cíl strategie pro data, jímž je zajistit, aby podniky byly lépe schopny inovovat a konkurovat na základě hodnot EU, a zásadu volného toku dat na vnitřním trhu. Rovněž je v souladu s Akčním plánem pro duševní vlastnictví, v němž se Komise zavázala přezkoumat směrnici o databázích.

Tento návrh by měl být též v souladu se zásadami Akčního plánu pro evropský pilíř sociálních práv a s požadavky na přístupnost stanovenými ve směrnici (EU) 2019/882 o požadavcích na přístupnost u výrobků a služeb. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právní základ Právním základem tohoto návrhu je článek 114 Smlouvy o fungování Evropské unie, jehož cílem je vytvoření a fungování vnitřního trhu posílením opatření ke sbližování vnitrostátních předpisů. Záměrem tohoto návrhu je dotvořit vnitřní trh s daty, na němž jsou co nejlépe využívána data veřejného sektoru, podniků a fyzických osob, a to při respektování práv ve vztahu k těmto datům a investic vynaložených na jejich shromáždění. Cílem ustanovení o změně poskytovatele služeb zpracování dat je vytvořit spravedlivé a konkurenční tržní podmínky pro vnitřní trh cloudových, edgeových a souvisejících služeb. Ochrana důvěrných údajů obchodní povahy a obchodního tajemství je důležitým aspektem řádného fungování vnitřního trhu, jako je tomu v případě jiných kontextů, v nichž dochází k výměně služeb a obchodování se zbožím. Tento návrh zajišťuje dodržování obchodního tajemství v souvislosti s využíváním dat spotřebiteli nebo mezi podniky. Iniciativa umožní Unii těžit z rozsahu vnitřního trhu, neboť výrobky nebo související služby jsou často vyvíjeny s využitím dat z různých členských států a později obchodovány v celé Unii. Některé členské státy přijaly legislativní opatření k řešení výše popsaných problémů, a to v souvislosti se sdílením dat mezi podniky a mezi podniky a veřejnou správou, zatímco jiné tak ještě neučinily. To může vést k roztříštěnosti právních předpisů na vnitřním trhu a k rozdílným pravidlům a postupům v celé Unii a podnikům, které by musely dodržovat různé režimy, by tak mohly vzniknout související náklady. Je proto důležité zajistit, aby navrhovaná opatření byla uplatňována jednotně ve všech členských státech. •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci) Vzhledem k přeshraniční povaze využívání dat a k mnoha oblastem dopadu aktu o datech nelze otázky, jimiž se tento návrh zabývá, účinně řešit na úrovni členských států. Je třeba zabránit roztříštěnosti vyplývající z rozdílů mezi vnitrostátními předpisy, neboť by vedla k vyšším transakčním nákladům, nedostatečné transparentnosti, právní nejistotě a nežádoucímu převádění řízení do jiných zemí (tzv. „forum-shopping“). Je obzvláště důležité tomu zabránit ve všech situacích týkajících se datových aspektů vztahů mezi podniky, včetně spravedlivých smluvních podmínek a povinností výrobců výrobků internetu věcí nebo souvisejících služeb, což jsou aspekty, které vyžadují jednotnost rámce v celé Unii. Posouzení přeshraničních aspektů toků dat v oblasti sdílení dat mezi podniky a veřejnou správou rovněž ukazuje, že je třeba jednat na úrovni Unie. Mnoho soukromých subjektů, které příslušná data spravují, jsou nadnárodní společnosti. Tyto společnosti by neměly být vystaveny roztříštěnému právnímu režimu. Cloudové služby jsou jen zřídka nabízeny pouze v jednom členském státě. V souladu s obecným nařízením o ochraně osobních údajů a nařízením o volném toku neosobních údajů, která spotřebitelům a podnikům umožňují zpracovávat osobní a neosobní údaje kdekoli v Unii, má přeshraniční zpracování dat v rámci Unie zásadní význam pro podnikání na vnitřním trhu. Proto je mimořádně důležité, aby byla na úrovni Unie uplatňována ustanovení o změně poskytovatele služeb zpracování dat, aby se zabránilo škodlivé roztříštěnosti jinak jednotného trhu služeb zpracování dat. Pouze společný postup na úrovni Unie může umožnit dosažení cílů stanovených v tomto návrhu, včetně vytvoření inovativních a konkurenceschopných rovných podmínek pro podniky založené na využívání dat a posílení postavení občanů. Tento společný postup je sebevědomým krokem vpřed při realizaci vize vytvořit skutečný vnitřní trh s daty. •Proporcionalita Tento návrh vyvažuje práva a zájmy dotčených zúčastněných stran s obecným cílem usnadnit širší využívání dat pro širokou škálu subjektů. Vytváří podpůrný rámec, který nepřekračuje meze toho, co je k dosažení uvedených cílů nezbytné. Zabývá se stávajícími překážkami, které brání plnějšímu využití potenciální hodnoty dat mezi podniky, spotřebiteli a veřejným sektorem. Stanoví rovněž rámec pro budoucí odvětvová pravidla, aby se zabránilo roztříštěnosti a právní nejistotě. Vyjasňuje stávající práva a v případě potřeby stanoví práva přístupu k datům, čímž napomáhá rozvoji vnitřního trhu pro sdílení dat. Iniciativa ponechává značnou míru flexibility pro uplatňování na odvětvové úrovni. Tento návrh povede k finančním a administrativním nákladům. Uvedené náklady ponesou především vnitrostátní orgány, výrobci a poskytovatelé služeb, aby splnili povinnosti stanovené v tomto nařízení. Posouzení různých možností a jejich předpokládaných nákladů a přínosů nicméně vedlo k vyváženému návrhu nástroje. Obdobně budou náklady pro uživatele a držitele dat vyváženy hodnotou plynoucí z širšího přístupu k datům a jejich využívání, jakož i z uvádění nových služeb na trh. •Volba nástroje Nařízení bylo zvoleno, protože se jedná o nejlepší mechanismus, který slouží širším politickým cílům spočívajícím v zajištění toho, aby všechny podniky v Unii byly schopny inovovat a konkurovat, aby spotřebitelé mohli lépe převzít kontrolu nad svými daty a aby orgány, instituce a jiné subjekty Unie byly lépe vybaveny k řešení hlavních politických výzev, včetně výjimečných stavů. Nařízení je nezbytné s ohledem na cíl rozsáhlé harmonizace, který návrh sleduje, aby byla zajištěna právní jistota a transparentnost pro hospodářské subjekty, včetně mikropodniků a malých a středních podniků, a aby byla právnickým a fyzickým osobám ve všech členských státech poskytnuta stejná úroveň právně vymahatelných práv a povinností, aby bylo zajištěno jednotné prosazování ve všech členských státech, jakož i účinná spolupráce mezi příslušnými orgány různých členských států. Návrh posílí vnitřní trh s daty zvýšením právní jistoty a zaručením jednotného, horizontálního a soudržného právního rámce. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ •Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

Tento návrh částečně vychází z posledního hodnocení směrnice o databázích a ze studie Komise podporující přezkum uvedené směrnice. Směrnice o databázích zavedla mimo jiné zvláštní právo na ochranu databází, pokud pořizovatel databáze významně investoval do pořízení, ověření a předvedení dat. Od svého prvního přijetí byla směrnice hodnocena dvakrát. Obě hodnocení byla doplněna sděleními Komise o politice pro ekonomiku založenou na datech. Soudní dvůr Evropské unie zpřísnil chápání podstatných vkladů do databáze a objasnil, že cílem zvláštního práva je ochrana investic do shromažďování dat, nikoli do vytváření dat jako vedlejšího produktu jiné hospodářské činnosti. Přetrvává však nejistota ohledně náhodného nebo nezamýšleného uplatnění zvláštního práva na databáze obsahující strojově generovaná data, tj. data získaná z výrobků nebo souvisejících služeb nebo vytvořená při jejich používání. Je třeba vyvážit politické cíle ochrany duševního vlastnictví těchto databází v kontextu ekonomiky založené na datech, kde se exkluzivita dat jako nekonkurenčního zboží obecně považuje za překážku inovacím. V zájmu zajištění souladu s regulačními zásahy navrženými v tomto návrhu se zásah týkající se zvláštního práva konkrétně zabývá zjištěným problematickým uplatňováním zvláštního práva v kontextu internetu věcí. Komise v současné době rovněž připravuje hodnocení nařízení (EU) 2018/1807, které se očekává v listopadu 2022. Z počátečních zpráv externích smluvních partnerů vyplývá, že kodexy chování SWIPO mají na změnu poskytovatele cloudových služeb omezený dopad. •Konzultace se zúčastněnými stranami Během funkčního období předchozí Komise byly zahájeny rozsáhlé práce na odhalení problémů, které Unii brání v plném využití potenciálu daty podložených inovací v hospodářství. Návrh vychází z dřívějších konzultací, jako je veřejná konzultace z roku 2017 na podporu sdělení Komise „Budování evropské ekonomiky založené na datech“, veřejná konzultace z roku 2017 týkající se hodnocení směrnice o databázích, veřejná konzultace z roku 2018 o revizi směrnice o opakovaném použití informací veřejného sektoru, konzultace panelu malých a středních podniků z roku 2018 o zásadách a pokynech pro sdílení dat mezi podniky a otevřená on-line konzultace Komise o strategii pro data, která se uskutečnila v období od února do května 2020. Počáteční posouzení dopadů bylo zveřejněno na portálu pro zlepšování právní úpravy dne 28. května 2021 a bylo ponecháno k dispozici pro zpětnou vazbu po dobu čtyř týdnů. Komise na portálu pro zlepšování právní úpravy obdržela 91 příspěvků, zejména od podniků. V návaznosti na to byla dne 3. června 2021 zveřejněna veřejná on-line konzultace k aktu o datech. Byla ukončena dne 3. září 2021. Příslušné oddíly a otázky konzultace se zabývaly body, jichž se iniciativa týká. Konzultace se zaměřila na všechny typy zúčastněných stran, přičemž shromáždila vstupy týkající se sdílení dat, přístupu k nim a jejich využívání mezi podniky navzájem a mezi podniky a veřejnou správou, posílení postavení spotřebitelů a přenositelnosti dat, potenciální úlohy technických opatření, jako jsou inteligentní smlouvy, schopnosti uživatelů měnit poskytovatele cloudových služeb, práva duševního vlastnictví (tj. ochrana databází) a záruky pro neosobní údaje v mezinárodním kontextu. Po provedení podrobné analýzy odpovědí zveřejnila Komise na svých internetových stránkách souhrnnou zprávu. Celkem bylo obdrženo 449 příspěvků z 32 zemí. Největší počet příspěvků tvořily podnikatelské subjekty, které zahrnovaly 122 hospodářských sdružení a 105 podniků / obchodních organizací. Kromě toho 100 respondentů byly orgány veřejné moci a 58 jednotlivci z řad veřejnosti. Odpovědi obecně potvrdily, že ve všech typech datových vztahů existuje celá řada překážek bránících účinnému a účelnému sdílení dat. Pokud jde o sdílení dat mezi podniky, navzdory tomu, že sdílení dat mezi podniky je běžnou praxí, respondenti, kteří se setkali s obtížemi, uvedli překážky, jako jsou překážky technické povahy (formáty, chybějící normy – 69 %); přímé odmítnutí poskytnutí přístupu, které nesouvisí s obavami z narušení hospodářské soutěže (55 %), nebo zneužití smluvní nerovnováhy (44 %). Pokud jde o smluvní otázky, téměř polovina respondentů se vyslovila pro zavedení zkoušky nepřiměřenosti (46 %), zatímco více než dvojnásobek z nich se vyslovil proti (21 %). Malé a střední podniky vyjádřily silnou podporu (50 %) zkoušky nepřiměřenosti a podpořil ji i značný počet velkých podniků (41 %). Podobně 46 % zúčastněných stran napříč odvětvími vyjádřilo podporu obecným pravidlům pro přístup založeným na spravedlivých, přiměřených a nediskriminačních podmínkách (46 %). 60 % respondentů, zejména malé a střední podniky a mikropodniky (78 %), souhlasilo s tím, že vzorové smluvní podmínky by mohly přispět k většímu sdílení dat. 70 % zúčastněných stran vyjádřilo názor, že existuje problém týkající se spravedlnosti, pokud jde o data vytvářená v kontextu internetu věcí, a že výrobci připojených výrobků nebo souvisejících služeb by neměli mít možnost jednostranně rozhodovat o tom, co se stane s daty vytvářenými těmito výrobky. 79 % respondentů se domnívalo, že inteligentní smlouvy by mohly být účinným nástrojem pro technické provádění přístupu k datům a jejich využívání v souvislosti se společně vytvořenými daty internetu věcí. Mezi hlavní faktory bránící sdílení dat mezi podniky a veřejnou správou, které respondenti uvedli, patřila právní nejistota a překážky, demotivační faktory obchodní povahy a nedostatek vhodné infrastruktury. Téměř všechny orgány veřejné moci se domnívají, že je třeba přijmout opatření (na úrovni Unie nebo členského státu) týkající se sdílení dat mezi podniky a veřejnou správou ve srovnání s 80 % akademických/výzkumných institucí a 38 % podniků / obchodních organizací / hospodářských sdružení. Valná většina zúčastněných stran (zejména občané a orgány veřejné správy) rovněž vyjádřila názor, že sdílení dat mezi podniky a veřejnou správou by mělo být povinné, přičemž by měly být stanoveny jasné záruky pro konkrétní případy použití s jasným veřejným zájmem při mimořádných situacích a pro účely krizového řízení, pro oficiální statistiky, pro ochranu životního prostředí a pro zdravější společnost obecně. Respondenti rovněž potvrdili užitečnost práva podnikových uživatelů na změnu poskytovatele cloudových služeb. Pokud jde o záruky pro neosobní údaje v mezinárodním kontextu, 76 % respondentů vnímá potenciální přístup k datům ze strany zahraničních orgánů na základě zahraničních právních předpisů jako riziko pro svoji organizaci, přičemž 19 % respondentů uvedlo, že se jedná o velké riziko. •Sběr a využití výsledků odborných konzultací Návrh byl podpořen několika studiemi, semináři a dalšími odbornými podněty: –Studie na podporu tohoto posouzení dopadů týkající se zlepšení využívání dat v Evropě, včetně rozhovorů s cílovými zúčastněnými stranami. Zahrnovala dva meziodvětvové semináře o sdílení dat mezi podniky a mezi podniky a veřejnou správou a závěrečný ověřovací seminář uspořádaný na jaře 2021. –Studie o vzorových smluvních podmínkách, kontrole přiměřenosti, pokud jde o sdílení dat a smlouvy o poskytování cloudových služeb, a o právech na přístup k datům posuzovala zejména aspekty přiměřenosti v rámci sdílení dat mezi podniky a zahrnovala cílené rozhovory se zúčastněnými stranami a ověřovací seminář. –Studie o hospodářské újmě způsobené v důsledku nepřiměřených a nevyrovnaných smluv o cloud computingu. Zahrnovala on-line průzkum vzorku malých a středních podniků a začínajících podniků, které využívají cloud computing pro výkon své činnosti. –Studie o změně poskytovatele cloudových služeb, včetně meziodvětvového semináře ve druhém čtvrtletí roku 2017. –Studie na podporu přezkumu směrnice o databázích, včetně rozhovorů s cílovými zúčastněnými stranami. Byla Komisi nápomocna při přípravě tohoto posouzení dopadů doprovázejícího přezkum směrnice o databázích v souvislosti s aktem o datech a při dosahování jejich vzájemně propojených cílů. –Metodická podpora pro posouzení dopadů využívání dat v soukromém vlastnictví oficiálními statistikami. V rámci této podpory se poskytují vstupní informace pro posouzení dopadů opětovného použití dat sdílených mezi podniky a veřejnou správou v oficiálních statistikách, a to vypracováním metodického přístupu a popisem přínosů a nákladů opětovného použití dat a vybraných případů použití pro různé statistické oblasti a různé druhy dat ze soukromého sektoru. Kromě toho přispívá k probíhajícímu výzkumu a diskusím s cílem dosáhnout lepšího porozumění sdílení dat mezi podniky a veřejnou správou. –Webináře věnované platformám pro osobní údaje a platformám pro průmyslová data. Ve dnech 6., 7. a 8. května 2020 byly uspořádány tři webináře. Věnovaly se příslušným projektům datových platforem v portfoliu partnerství veřejného a soukromého sektoru v oblasti hodnoty dat velkého objemu (Big Data Value Public-Private Partnership). –Zpráva skupiny odborníků na vysoké úrovni o sdílení dat mezi podniky a veřejnou správou. Zpráva obsahuje analýzu problémů spojených se sdílením dat mezi podniky a veřejnou správou v Unii a nabízí soubor doporučení s cílem zajistit rozšiřitelné, odpovědné a udržitelné sdílení dat mezi podniky a veřejnou správou ve veřejném zájmu. Ve zprávě bylo kromě doporučení Komisi, aby prozkoumala možnost právního rámce v této oblasti, představeno i několik způsobů, jak motivovat soukromé společnosti ke sdílení dat. Patří mezi ně peněžní i nepeněžní pobídky, například daňové pobídky, investice veřejných prostředků na podporu rozvoje důvěryhodných technických nástrojů a systémy uznávání v oblasti sdílení dat.

–Seminář o označování/certifikaci poskytovatelů technických řešení pro výměnu dat. Tohoto webináře se dne 12. května 2020 zúčastnilo přibližně sto účastníků z podniků (včetně malých a středních podniků), evropských institucí a akademické obce. Jeho cílem bylo prozkoumat, zda by systém označování nebo certifikace mohl podpořit využívání zprostředkovatelů dat podniky posílením důvěry v datový ekosystém. –Od července do listopadu 2019 bylo uspořádáno deset seminářů, jichž se zúčastnilo více než 300 zúčastněných stran a které se týkaly různých odvětví. Na seminářích se projednávalo, jak by organizace sdílení dat v určitých oblastech, jako je životní prostředí, zemědělství, energetika nebo zdravotní péče, mohla být přínosem pro společnost jako celek a pomáhat veřejným aktérům při navrhování lepších politik a zlepšování veřejných služeb, jakož i soukromým subjektům při poskytování služeb přispívajících k řešení společenských výzev. –Konzultace panelu malých a středních podniků. Cílem této panelové konzultace, která se konala od října 2018 do ledna 2019, bylo získat názory malých a středních podniků na zásady a pokyny Komise týkající se sdílení dat mezi podniky, které byly vydány ve sdělení „Směrem ke společnému evropskému datovému prostoru“ a přiloženy k pracovnímu dokumentu útvarů Komise ze dne 25. dubna 2018. –Nejnovější průzkum Eurobarometru o dopadu digitalizace. Tento obecný průzkum o každodenním životě Evropanů zahrnuje otázky týkající se kontroly občanů nad osobními údaji a jejich sdílení. Byl zveřejněn dne 5. března 2020 a poskytuje informace o ochotě evropských občanů sdílet osobní údaje i o tom, za jakých podmínek. –Stanovisko evropského inspektora ochrany údajů (EIOÚ) k evropské strategii pro data. Dne 16. června 2020 přijal EIOÚ stanovisko 3/2020 k evropské strategii pro data. EIOÚ strategii uvítal, neboť její provádění považoval za příležitost jít příkladem pro alternativní model ekonomiky založené na datech. •Posouzení dopadů K tomuto návrhu je připojeno posouzení dopadů, které bylo předloženo Výboru pro kontrolu regulace ve dnech 29. září 2021 a 13. prosince 2021. Dne 21. ledna 2022 tento výbor vydal kladné stanovisko s výhradami. •Účelnost právních předpisů a zjednodušení Vyjasněním toho, že zvláštní právo podle směrnice o databázích (směrnice 96/9/ES) se nevztahuje na databáze obsahující data vytvořená nebo získaná používáním výrobků nebo souvisejících služeb, návrh zajišťuje, aby zvláštní právo nezasahovalo do práv podniků a spotřebitelů na přístup k datům, jejich využívání a sdílení stanovených v tomto nařízení. Vyjasnění sladí uplatňování zvláštního práva s cílem legislativního návrhu a bude mít pozitivní dopad na jednotné uplatňování pravidel na vnitřním trhu a pro ekonomiku založenou na datech. Usnadněním přístupu k datům a jejich využívání by měl akt o datech snížit zátěž, a to jak ve veřejném sektoru, tak mezi podniky, zejména v důsledku snížení transakčních nákladů a z hlediska zvýšení efektivity. V rámci zásady „jeden přijmout – jeden zrušit“, jejímž cílem je minimalizovat zátěž pro občany a podniky související s důsledky uplatňování právních předpisů a náklady s tím spojenými, zohledňuje odhadovaná čistá administrativní zátěž aktu o datech na základě posouzení dopadů přínosy, které pravděpodobně nejenom vyrovnají, ale výrazně převáží související administrativní náklady. •Základní práva Návrh je v souladu s právními předpisy Unie o ochraně osobních údajů a o ochraně důvěrného charakteru sdělení a koncového zařízení a předpokládá další záruky, pokud jde o přístup k osobním údajům, jakož i v případech, na něž se vztahují práva duševního vlastnictví. V kapitole II je vysoká úroveň ochrany spotřebitele posílena novým právem na přístup k datům vytvořeným uživateli v situacích dříve neupravených v právu Unie. Právo užívat zákonně nabytý majetek a nakládat s ním je posíleno právem na přístup k datům vytvořeným používáním předmětu internetu věcí. Vlastník tak může těžit z lepších uživatelských zkušeností a širšího spektra například opravárenských a údržbářských služeb. V souvislosti s ochranou spotřebitele si zvláštní pozornost zasluhují práva dětí jako zranitelných spotřebitelů a pravidla aktu o datech přispějí k vyjasnění situace, pokud jde o přístup k datům a jejich využívání. Právo třetích stran na přístup k datům internetu věcí na žádost uživatele omezuje svobodu podnikání a smluvní svobodu výrobce nebo designéra výrobku nebo související služby. Toto omezení je odůvodněno nutností posílit ochranu spotřebitele a zejména podporovat hospodářské zájmy spotřebitele. Výrobce nebo designér výrobku nebo související služby má obvykle výlučnou kontrolu nad využíváním dat vytvořených používáním výrobku nebo související služby, což přispívá k efektům zakonzervování stávajícího stavu (tzv. „lock-in“) a brání subjektům nabízejícím poprodejní služby ve vstupu na trh. Právo na přístup k datům internetu věcí řeší tuto situaci dalším posílením postavení spotřebitelů, kteří používají výrobky nebo související služby, aby mohli smysluplně kontrolovat, jak jsou data vytvářená používáním výrobku nebo související služby využívána, a umožněním, aby více účastníků trhu provádělo inovace. Spotřebitelé tak mohou těžit z širšího výběru poprodejních služeb, jako jsou opravy a údržba, a již nejsou závislí pouze na službách výrobce. Návrh usnadňuje přenositelnost uživatelských dat k třetím stranám, a tím umožňuje konkurenční nabídku poprodejních služeb i rozsáhlejší inovace založené na datech a vývoj výrobků nebo služeb, které nesouvisejí s výrobky, které uživatel původně zakoupil, nebo službami, které si uživatel původně předplatil. Omezení svobody výrobce nebo designéra uzavírat smlouvy a podnikat je přiměřené a zmírněné tím, že výrobce nebo designér může data rovněž používat, pokud je to v souladu s platnými právními předpisy a dohodou s uživatelem. Výrobce nebo designér může též uplatnit právo požadovat odměnu za umožnění přístupu třetích stran. Právem na přístup nejsou dotčena stávající práva subjektů údajů na přístup a přenositelnost podle obecného nařízení o ochraně osobních údajů. Další záruky zajišťují přiměřené využívání dat třetí stranou. Spravedlivý a účinný systém ochrany před nepřiměřenými smluvními podmínkami v oblasti sdílení dat, který stanoví kapitola IV, přispěje ke schopnosti mikropodniků a malých a středních podniků podnikat. Toto ustanovení omezuje smluvní svobodu společností v dané oblasti působnosti v omezeném rozsahu, neboť se vztahuje pouze na nepřiměřené smluvní podmínky týkající se přístupu k datům a jejich využívání, které jedna smluvní strana jednostranně ukládá mikropodniku, malému nebo střednímu podniku. To je odůvodněné, neboť malé a střední podniky se obvykle nacházejí ve slabší vyjednávací pozici a často nemají jinou možnost než přijmout smluvní podmínky typu „ber nebo nech být“. Smluvní svoboda zůstává do značné míry nedotčena, neboť jsou zneplatněny pouze nepřiměřené a nekorektní podmínky a uzavřená smlouva zůstává v platnosti bez nepřiměřených smluvních podmínek, je-li to možné. Kromě toho mohou strany i nadále individuálně sjednat konkrétní smluvní podmínku. Ustanovení kapitoly V týkající se sdílení dat mezi podniky a veřejnou správou na základě výjimečné potřeby posílí schopnost veřejných orgánů přijímat opatření pro společné blaho, například reagovat na krizovou situaci, předcházet jí nebo pomáhat při obnově po ní. Ze zjednodušení postupů pro podávání žádostí o data bude mít prospěch i soukromý sektor. Ustanovení kapitoly VI o změně poskytovatele služeb zpracování dat posilují postavení zákazníků z řad podniků a zaručují jim možnost změnit poskytovatele. Omezení práva poskytovatelů služeb zpracování dat na podnikání je odůvodněné, protože nová pravidla řeší efekty zakonzervování stávajícího stavu („lock-in“) na trhu cloudových a edgeových služeb a poskytují uživatelům z řad podniků a fyzických osob lepší výběr služeb zpracování dat. Zásah do zvláštního práva k databázím podle směrnice o databázích, který upravuje kapitola X, neomezuje ochranu duševního vlastnictví stanovenou v uvedené směrnici. Přispívá spíše k právní jistotě v případech, kdy ochrana zvláštního práva byla dříve nejasná. 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

Tento návrh nebude mít žádné rozpočtové důsledky. 5.OSTATNÍ PRVKY •Plány provádění a způsoby monitorování, hodnocení a podávání zpráv Na odvětvové a makroekonomické úrovni pomůže probíhající studie zaměřená na monitorování trhu s daty sledovat hospodářský dopad stávajícího návrhu na růst trhu s daty v Unii. Dopad na malé a střední podniky, zejména na to, jak vnímají problémy související s přístupem k datům a jejich využíváním, bude posouzen za použití konzultace panelu malých a středních podniků pět let po přijetí aktu o datech. Vzhledem k ústřední úloze společných evropských datových prostorů při provádění evropské strategie pro data bude řada účinků této iniciativy monitorována na úrovni odvětvových datových prostorů a poznatků shromážděných Centrem podpory datových prostorů (Data Spaces Support Centre), které má být financováno v rámci programu Digitální Evropa. Pravidelná interakce mezi útvary Komise, Centrem podpory datových prostorů a Evropským sborem pro datové inovace (který bude zřízen po vstupu aktu o správě dat v platnost) by měla sloužit jako spolehlivý zdroj informací k posuzování pokroku. V neposlední řadě bude čtyři roky po přijetí aktu o datech zahájeno hodnocení s cílem vyhodnotit iniciativu a podle potřeby vypracovat další opatření. •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu Kapitola I vymezuje předmět nařízení a oblast působnosti a stanoví definice použité v nástroji. Kapitola II zvyšuje právní jistotu pro spotřebitele a podniky, pokud jde o přístup k datům vytvořeným výrobky nebo souvisejícími službami, které vlastní, pronajímají nebo pronajímají formou leasingu. Výrobci a designéři musí výrobky navrhovat tak, aby data byla standardně snadno přístupná, a musí být transparentní, pokud jde o to, jaká data budou přístupná a jak k nim získat přístup. Ustanoveními této kapitoly není dotčena možnost, aby výrobci měli přístup k datům z výrobků nebo souvisejících služeb, které nabízejí, a mohli je využívat, pokud se tak s uživatelem dohodnou. Držitel dat je povinen zpřístupnit dotčená data na žádost uživatele třetím stranám. Uživatelé budou mít právo povolit držiteli dat, aby umožnil přístup k datům poskytovatelům služeb jednajícím jako třetí strana, jako jsou poskytovatelé poprodejních služeb. Mikropodniky a malé podniky budou od těchto povinností osvobozeny. Kapitola III stanoví obecná pravidla pro povinnosti zpřístupnit data. Pokud je držitel dat povinen zpřístupnit data příjemci dat, jak je uvedeno v kapitole II nebo v jiných právních předpisech Unie nebo členských států, obecný rámec upravuje podmínky, za nichž jsou data zpřístupňována, a odměnu za jejich zpřístupnění. Veškeré podmínky budou muset být spravedlivé a nediskriminační a jakákoli odměna bude muset být přiměřená, aniž by tím byla dotčena možnost odměnu za zpřístupnění dat vyloučit nebo stanovit nižší odměnu v jiných právních předpisech Unie nebo vnitrostátních právních předpisech provádějících právní předpisy Unie. Není-li v odvětvových právních předpisech stanoveno jinak, nesmí odměna stanovená pro malé a střední podniky překročit náklady vzniklé v souvislosti se zpřístupněním dat. Orgány pro řešení sporů certifikované členskými státy mohou být stranám, které se neshodnou na odměně nebo podmínkách, nápomocny k dosažení dohody. Kapitola IV se zabývá nepřiměřeností smluvních podmínek ve smlouvách o sdílení dat mezi podniky v situacích, kdy jedna strana jednostranně uloží smluvní podmínku mikropodniku, malému nebo střednímu podniku. Tato kapitola zaručuje, že smluvní ujednání o přístupu k datům a jejich využívání nezneužívají nerovnováhy ve vyjednávací síle mezi smluvními stranami. Nástroj zkoušky nepřiměřenosti zahrnuje obecné ustanovení, které definuje nepřiměřenost smluvní podmínky týkající se sdílení dat, doplněné seznamem ujednání, která jsou vždy nepřiměřená, nebo jsou považována za nepřiměřená. V situacích nerovného vyjednávacího postavení tato zkouška chrání slabší smluvní stranu a zamezuje uzavírání znevýhodňujících smluv. Taková nepřiměřenost brání tomu, aby data využívaly obě smluvní strany. Tímto způsobem ustanovení zajišťují spravedlivější rozdělení hodnoty v ekonomice založené na datech. Při uzavírání smluv za spravedlivých podmínek mohou obchodním stranám pomoci vzorové smluvní podmínky doporučené Komisí. Kapitola V stanoví harmonizovaný rámec, který umožňuje subjektům veřejného sektoru a orgánům, institucím a jiným subjektům Unie využívat data v držení podniků v situacích, kdy jsou požadovaná data výjimečně zapotřebí. Rámec je založen na povinnosti zpřístupnit data a použil by se pouze v případě výjimečných stavů nebo v situacích, kdy subjekty veřejného sektoru výjimečně potřebují použít určitá data, avšak tato data nelze získat na trhu, včas přijetím nových právních předpisů nebo prostřednictvím stávajících oznamovacích povinností. V případě výjimečné potřeby za účelem reakce na krizovou situaci, jako jsou ohrožení veřejného zdraví nebo velké přírodní nebo člověkem způsobené katastrofy, by data byla zpřístupněna zdarma. V jiných případech výjimečné potřeby, včetně prevence krizové situace nebo pomoci při obnově po ní, by měl mít držitel dat, který data zpřístupňuje, nárok na odměnu, která zahrnuje náklady spojené se zpřístupněním příslušných dat a přiměřenou marži. Aby se zajistilo, že právo požadovat data nebude zneužíváno a že veřejný sektor bude i nadále odpovědný za jejich využití, musí být žádosti o data přiměřené, jasně uvádět účel, jehož má být dosaženo, a respektovat zájmy podniku, který data zpřístupňuje. Příslušné orgány by zajistily transparentnost a veřejnou dostupnost všech žádostí. Vyřizovaly by rovněž veškeré výsledné stížnosti. Kapitola VI zavádí minimální regulační požadavky smluvní, obchodní a technické povahy uložené poskytovatelům cloudových a edgeových služeb a dalších služeb zpracování dat s cílem umožnit změnu poskytovatele těchto služeb. Návrh zejména zajišťuje, aby si zákazníci zachovali funkční rovnocennost (minimální úroveň funkčnosti) služby po přechodu na jiného poskytovatele služeb. Návrh obsahuje výjimku týkající se technické neproveditelnosti, avšak důkazní břemeno v tomto ohledu klade na poskytovatele služeb. Návrh neukládá konkrétní technické normy nebo rozhraní. Vyžaduje však, aby služby byly slučitelné s evropskými normami nebo s otevřenými technickými specifikacemi pro interoperabilitu, pokud existují. Kapitola VII se zabývá nezákonným přístupem třetích stran k neosobním údajům, které mají v Unii v držení služby zpracování dat nabízené na trhu Unie. Návrhem není dotčen právní základ žádostí o přístup k datům v držení občanů nebo podniků EU a není jím dotčen rámec Unie pro ochranu údajů a soukromí. Nabízí zvláštní záruky, neboť poskytovatelé musí přijmout veškerá přiměřená technická, právní a organizační opatření, aby zabránili přístupu, který by byl v rozporu s protichůdnými povinnostmi chránit tato data podle práva Unie, nejsou-li splněny přísné podmínky. Nařízení splňuje mezinárodní závazky Unie stanovené ve WTO a dvoustranných obchodních dohodách. Kapitola VIII stanoví základní požadavky týkající se interoperability pro provozovatele datových prostorů a poskytovatele služeb zpracování dat, jakož i základní požadavky na inteligentní smlouvy. Tato kapitola rovněž umožňuje otevřené specifikace pro interoperabilitu a evropské normy pro interoperabilitu týkající se služeb zpracování dat s cílem podpořit bezproblémové vícedodavatelské cloudové prostředí. Kapitola IX stanoví rámec pro provádění a prosazování s příslušnými orgány v každém členském státě, včetně mechanismu pro podávání a vyřizování stížností. Komise doporučí dobrovolné vzorové smluvní podmínky týkající se přístupu k datům a jejich využívání. Za porušení tohoto nařízení se ukládají sankce. Kapitola X obsahuje ustanovení, podle něhož se zvláštní právo stanovené ve směrnici 96/9/ES nevztahuje na databáze obsahující data získaná z výrobku nebo související služby nebo vytvořená používáním výrobku nebo související služby, aby nebránilo účinnému výkonu práva uživatelů na přístup k datům a jejich využívání v souladu s článkem 4 tohoto nařízení nebo práva sdílet tato data s třetími stranami v souladu s článkem 5 tohoto nařízení. Kapitola XI umožňuje Komisi přijímat akty v přenesené pravomoci za účelem zavedení mechanismu monitorování poplatků za změnu poskytovatele uplatňovaného na poskytovatele služeb zpracování dat, dále upřesnit základní požadavky týkající se interoperability a zveřejnit odkaz na otevřené specifikace pro interoperabilitu a evropské normy pro interoperabilitu služeb zpracování dat. Stanoví rovněž postup projednávání ve výborech pro přijímání prováděcích aktů s cílem usnadnit přijetí společných specifikací pro interoperabilitu a inteligentní smlouvy, pokud harmonizované normy neexistují nebo nejsou dostatečné k zajištění shody se základními požadavky. Návrh rovněž objasňuje vztah k jiným právním aktům Unie upravujícím práva a povinnosti v oblasti sdílení dat. 2022/0047 (COD)

Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o harmonizovaných pravidlech pro spravedlivý přístup k datům a jejich využívání

(Akt o datech) (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po předložení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, s ohledem na stanovisko Výboru regionů, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1)V posledních letech měly technologie založené na datech transformační účinky na všechna hospodářská odvětví. Zejména šíření výrobků připojených k internetu věcí zvýšilo objem a potenciální hodnotu dat pro spotřebitele, podniky a společnost. Vysoce kvalitní a interoperabilní data z různých oblastí zvyšují konkurenceschopnost a inovace a zajišťují udržitelný hospodářský růst. Stejný soubor dat může být potenciálně použit a opětovně použit pro různé účely a v neomezené míře, aniž by došlo ke ztrátě kvality nebo kvantity. (2)Překážky ve sdílení dat brání optimální alokaci dat ve prospěch společnosti. Mezi tyto překážky patří nedostatečná motivace držitelů dat k tomu, aby dobrovolně uzavírali dohody o sdílení dat, nejistota ohledně práv a povinností v souvislosti s daty, náklady na zadávání zakázek týkajících se technických rozhraní a na implementaci těchto rozhraní, vysoká míra roztříštěnosti informací v datových silech, špatná správa metadat, chybějící normy pro sémantickou a technickou interoperabilitu, překážky bránící přístupu k datům, nedostatek společných postupů sdílení dat a zneužívání smluvní nerovnováhy, pokud jde o přístup k datům a jejich využívání. (3)V odvětvích, která se vyznačují přítomností mikropodniků a malých a středních podniků, často chybí digitální kapacity a dovednosti pro shromažďování, analýzu a využívání dat a přístup je často omezen, pokud jej drží jeden subjekt v systému, nebo z důvodu nedostatečné interoperability mezi daty, mezi datovými službami nebo přeshraničně. (4)Aby bylo možné reagovat na potřeby digitální ekonomiky a odstranit překážky bránící dobrému fungování vnitřního trhu s daty, je nezbytné stanovit harmonizovaný rámec, který specifikuje, kdo má kromě výrobce nebo jiného držitele dat právo na přístup k datům vytvářeným výrobky nebo souvisejícími službami, za jakých podmínek a na jakém základě. Členské státy by proto neměly přijímat ani zachovávat dodatečné vnitrostátní požadavky týkající se záležitostí spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, pokud to není výslovně stanoveno v tomto nařízení, neboť by to ovlivnilo přímé a jednotné uplatňování tohoto nařízení. (5)Toto nařízení zajišťuje, aby uživatelé výrobku nebo související služby v Unii měli včasný přístup k datům vytvářeným používáním daného výrobku nebo související služby a aby tito uživatelé mohli data využívat, a to i sdílením s třetími stranami podle vlastního výběru. Ukládá držiteli dat povinnost za určitých okolností data zpřístupnit uživatelům a třetím stranám určeným uživateli. Rovněž zajišťuje, aby držitelé dat zpřístupnili data příjemcům dat v Unii za spravedlivých, přiměřených a nediskriminačních podmínek a transparentním způsobem. V celkovém rámci sdílení dat jsou klíčová pravidla soukromého práva. Toto nařízení proto upravuje pravidla smluvního práva a zamezuje zneužívání smluvní nerovnováhy, která brání spravedlivému přístupu k datům a jejich používání ze strany mikropodniků a malých a středních podniků ve smyslu doporučení 2003/361/ES. Toto nařízení rovněž zajišťuje, aby držitelé dat v případě výjimečné potřeby zpřístupnili subjektům veřejného sektoru členských států a orgánům, institucím nebo jiným subjektům Unie data, která jsou nezbytná pro plnění úkolů prováděných ve veřejném zájmu. Kromě toho se toto nařízení snaží usnadnit změnu poskytovatele služeb zpracování dat a posílit interoperabilitu dat a mechanismů a služeb sdílení dat v Unii. Toto nařízení by nemělo být vykládáno tak, že uznává nebo vytváří právní základ pro držení dat, přístup k nim nebo jejich zpracovávání držitelem dat, ani že uděluje držiteli dat jakékoli nové právo používat data vytvořená používáním výrobku nebo související služby. Namísto toho vychází z kontroly nad daty vytvářenými výrobky nebo souvisejícími službami, kterou držitel dat fakticky nebo podle práva využívá. (6)Vytváření dat je výsledkem činnosti nejméně dvou subjektů, designéra nebo výrobce výrobku a uživatele tohoto výrobku. Vyvolává otázky týkající se spravedlnosti v digitální ekonomice, protože data zaznamenaná těmito výrobky nebo souvisejícími službami představují důležitý vstup pro poprodejní, doplňkové a jiné služby. Aby bylo možné dosáhnout významných hospodářských přínosů dat coby nerivalitních statků pro hospodářství a společnost, je vhodnější obecný přístup k přidělování přístupových a užívacích práv k datům než udělování výlučných práv na přístup a užívání. (7)Základní právo na ochranu osobních údajů je chráněno zejména nařízením (EU) 2016/679 a nařízením (EU) 2018/1725. Směrnice 2002/58/ES navíc chrání soukromý život a důvěrný charakter sdělení, včetně stanovení podmínek pro uchovávání jakýchkoli osobních a neosobních údajů v koncových zařízeních a přístup k těmto údajům z takových zařízení. Uvedené nástroje poskytují základ pro udržitelné a odpovědné zpracování dat, včetně případů, kdy datové soubory zahrnují kombinaci osobních a neosobních údajů. Toto nařízení doplňuje právo Unie v oblasti ochrany údajů a soukromí, zejména nařízení (EU) 2016/679 a směrnice 2002/58/ES, aniž je jím toto právo dotčeno. Žádné ustanovení tohoto nařízení by nemělo být uplatňováno ani vykládáno způsobem, který by zmenšil nebo omezil právo na ochranu osobních údajů nebo právo na soukromí a důvěrný charakter sdělení. (8)Zásady minimalizace údajů a záměrné a standardní ochrany osobních údajů mají zásadní význam, pokud zpracování představuje významná rizika pro základní práva fyzických osob. S ohledem na současný stav techniky by všechny strany podílející se na sdílení dat, včetně případů spadajících do oblasti působnosti tohoto nařízení, měly zavést technická a organizační opatření na ochranu těchto práv. Tato opatření zahrnují nejenom pseudonymizaci a šifrování, ale také používání stále dostupnějších technologií, které umožňují vkládat do dat algoritmy a umožňují získat cenné poznatky bez přenosu mezi stranami nebo bez zbytečného kopírování samotných nezpracovaných nebo strukturovaných dat.

(9)Toto nařízení doplňuje právo Unie, jehož cílem je podpora zájmů spotřebitelů, zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitelů a ochrana jejich zdraví, bezpečnosti a hospodářských zájmů, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU a směrnice Evropského parlamentu a Rady 93/13/EHS, aniž je jím toto právo dotčeno. (10)Tímto nařízením nejsou dotčeny právní akty Unie, které upravují sdílení dat, přístup k nim a jejich využívání pro účely prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů nebo pro celní a daňové účely, bez ohledu na právní základ podle Smlouvy o fungování Evropské unie, na jehož základě byly přijaty. Tyto akty zahrnují nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/784 ze dne 29. dubna 2021 o potírání šíření teroristického obsahu online, [návrhy o elektronických důkazech [COM(2018) 225 a 226], jakmile budou přijaty], [návrh] nařízení Evropského parlamentu a Rady o jednotném trhu digitálních služeb (akt o digitálních službách) a o změně směrnice 2000/31/ES, jakož i mezinárodní spolupráci v této souvislosti, zejména na základě Úmluvy Rady Evropy o počítačové kriminalitě z roku 2001 („Budapešťská úmluva“). Tímto nařízením nejsou dotčeny pravomoci členských států, pokud jde o činnosti týkající se veřejné bezpečnosti, obrany a národní bezpečnosti v souladu s právem Unie a činnosti celních orgánů v oblasti řízení rizik a obecně ověřování dodržování celního kodexu hospodářskými subjekty. (11)Právo Unie, které stanoví požadavky na fyzickou konstrukci a data výrobků, které mají být uvedeny na trh Unie, by nemělo být tímto nařízením dotčeno. (12)Toto nařízení doplňuje a není jím dotčeno právo Unie, jehož cílem je stanovit požadavky na přístupnost u některých výrobků a služeb, zejména směrnice 2019/882. (13)Tímto nařízením nejsou dotčeny pravomoci členských států, pokud jde o činnosti týkající se veřejné bezpečnosti, obrany a národní bezpečnosti v souladu s právem Unie a činnosti celních orgánů v oblasti řízení rizik a obecně ověřování dodržování celního kodexu hospodářskými subjekty. (14)Toto nařízení by se mělo vztahovat na fyzické výrobky, které prostřednictvím svých součástí získávají, vytvářejí nebo shromažďují data o své výkonnosti, použití nebo prostředí a které jsou schopny tato data předávat prostřednictvím veřejně dostupné služby elektronických komunikací (často označované jako internet věcí). Služby elektronických komunikací zahrnují pozemní telefonní sítě, televizní kabelové sítě, satelitní sítě a bezdrátové komunikační sítě krátkého dosahu (NFC). Tyto výrobky mohou zahrnovat vozidla, vybavení pro domácnost a spotřební zboží, zdravotnické prostředky nebo zemědělské a průmyslové stroje. Data představují digitalizaci činností a událostí uživatele, a proto by k nim měl mít uživatel přístup, zatímco informace získané nebo odvozené z těchto dat, pokud jsou drženy zákonným způsobem, by neměly být do oblasti působnosti tohoto nařízení zahrnuty. Taková data jsou pro uživatele potenciálně cenná a podporují inovace a rozvoj digitálních a jiných služeb na ochranu životního prostředí, zdraví a oběhového hospodářství, zejména tím, že usnadňují údržbu a opravy dotčených výrobků. (15)Toto nařízení by se naopak nemělo vztahovat na některé výrobky, které jsou primárně určeny k zobrazování nebo přehrávání obsahu nebo k zaznamenávání a přenosu obsahu, mimo jiné pro použití on-line službou. Mezi takové výrobky patří například osobní počítače, servery, tablety a chytré telefony, fotoaparáty, webové kamery, systémy pro záznam zvuku a textové skenery. K vytváření různých forem obsahu, jako jsou textové dokumenty, zvukové soubory, videosoubory, hry či digitální mapy, vyžadují lidské vstupy. (16)Je nezbytné stanovit pravidla vztahující se na připojené výrobky, které zahrnují službu nebo jsou s ní propojeny, a to takovým způsobem, že by neexistence služby bránila výrobku v plnění jeho funkcí. Takové související služby mohou být součástí smlouvy o prodeji, pronájmu nebo leasingu nebo jsou obvykle poskytovány pro výrobky stejného typu a uživatel by mohl důvodně očekávat, že budou poskytnuty s ohledem na povahu výrobku a s přihlédnutím k jakémukoli veřejnému prohlášení učiněnému prodávajícím, nájemcem, pronajímatelem nebo jinými osobami v předchozích článcích řetězce transakcí, včetně výrobce, nebo jejich jménem. Uvedené související služby mohou samy vytvářet pro uživatele hodnotná data nezávisle na schopnosti výrobku, s nímž jsou propojeny, shromažďovat data. Toto nařízení by se mělo rovněž vztahovat na související službu, kterou neposkytuje samotný prodávající, nájemce nebo pronajímatel, nýbrž třetí strana na základě kupní, nájemní nebo leasingové smlouvy. V případě pochybností o tom, zda je poskytování služby součástí kupní, nájemní nebo leasingové smlouvy, by se mělo použít toto nařízení. (17)Data vytvářená používáním výrobku nebo související služby zahrnují data záměrně zaznamenaná uživatelem. Taková data zahrnují rovněž data vytvořená jako vedlejší produkt činnosti uživatele, jako jsou diagnostická data, a aniž by uživatel vyvíjel jakoukoli činnost, například pokud je výrobek v „pohotovostním režimu“, a data zaznamenaná v době, kdy je výrobek vypnutý. Tato data by měla zahrnovat data ve formě a formátu, v nichž je výrobek vytváří, nikoli však data získaná z jakéhokoli softwarového procesu, který z uvedených dat vypočítává odvozená data, neboť takový softwarový proces může podléhat právům duševního vlastnictví. (18)Uživatelem výrobku by se měla rozumět právnická nebo fyzická osoba, například podnik nebo spotřebitel, která si výrobek zakoupila, pronajala nebo pronajala formou leasingu. V závislosti na právním titulu, na jehož základě uživatel připojený výrobek používá, nese uživatel rizika a požívá výhod plynoucích z používání připojeného výrobku a měl by mít rovněž přístup k datům, která vytváří. Uživatel by proto měl mít právo těžit z dat vytvořených tímto výrobkem a jakoukoli související službou. (19)Ne všechna data vytvořená výrobky nebo souvisejícími službami jsou v praxi uživatelům těchto výrobků nebo souvisejících služeb snadno dostupná a často existují omezené možnosti přenositelnosti dat vytvářených výrobky připojenými k internetu věcí. Uživatelé nejsou schopni získat data nezbytná k tomu, aby mohli využít poskytovatele oprav a jiných služeb, a podniky nejsou schopny zavádět inovativní, účinnější a příhodnější služby. V mnoha odvětvích jsou výrobci díky kontrole, kterou mají nad technickým návrhem výrobku nebo souvisejících služeb, často schopni určit, jaká data se vytvářejí a jak k nim lze získat přístup, i když na tato data nemají žádné zákonné právo. Je proto nezbytné zajistit, aby výrobky byly navrhovány a vyráběny a související služby byly poskytovány takovým způsobem, aby data vytvářená při jejich používání byla uživateli vždy snadno dostupná. (20)Jestliže výrobek vlastní několik osob nebo subjektů, které jsou stranami smlouvy o leasingu nebo pronájmu a mají prospěch z přístupu k související službě, mělo by být vynaloženo přiměřené úsilí při navrhování výrobku nebo související služby nebo příslušného rozhraní, aby všechny osoby měly přístup k datům, která vytvářejí. Uživatelé výrobků, které vytvářejí data, obvykle vyžadují zřízení uživatelského účtu. To umožňuje identifikaci uživatele výrobcem a zároveň slouží jako způsob komunikace za účelem podávání a zpracování žádostí o přístup k datům. Výrobci nebo designéři výrobku, který je obvykle používán několika osobami, by měli zavést nezbytný mechanismus, který v příslušných případech umožní používat oddělené uživatelské účty pro jednotlivé osoby nebo používat stejný účet pro několik osob. Přístup by měl být uživateli poskytnut na základě jednoduchých mechanismů žádostí, které umožňují automatické vyřízení a nevyžadují přezkoumání nebo povolení ze strany výrobce nebo držitele dat. To znamená, že data by měla být zpřístupněna pouze tehdy, pokud si to uživatel skutečně přeje. Není-li automatické vyřízení žádosti o přístup k datům možné, například prostřednictvím uživatelského účtu nebo doprovodné mobilní aplikace poskytnuté s výrobkem nebo službou, měl by výrobce uživatele informovat o tom, jak může k datům získat přístup. (21)Výrobky mohou být navrženy tak, aby přímo zpřístupňovaly určitá data z paměti zařízení nebo ze vzdáleného serveru, na který jsou data přenášena. Přístup k paměti zařízení může být umožněn prostřednictvím kabelových nebo bezdrátových místních sítí připojených k veřejně dostupné službě elektronických komunikací nebo mobilní síti. Server může být součástí místní serverové kapacity výrobce nebo třetí strany nebo poskytovatele cloudových služeb, který plní funkci držitel dat. Mohou být navrženy tak, aby uživateli nebo třetí straně umožnily zpracovávat data na výrobku nebo výpočetní instanci výrobce. (22)Virtuální asistenti hrají stále významnější úlohu při digitalizaci spotřebitelského prostředí a slouží jako snadno použitelné rozhraní pro přehrávání obsahu, získávání informací nebo aktivaci fyzických předmětů připojených k internetu věcí. Virtuální asistenti mohou fungovat jako jediná brána například v inteligentním domácím prostředí a zaznamenávat značné množství příslušných dat o tom, jak uživatelé interagují s výrobky připojenými k internetu věcí, včetně výrobků vyrobených jinými stranami, a mohou nahradit používání rozhraní poskytovaných výrobcem, jako jsou dotykové obrazovky nebo aplikace pro chytré telefony. Uživatel může chtít tato data zpřístupnit výrobcům, kteří jsou třetími stranami, a umožnit nové inteligentní domácí služby. Na takové virtuální asistenty by se mělo vztahovat právo na přístup k datům stanovené v tomto nařízení, a to i pokud jde o data zaznamenaná před aktivací virtuálního asistenta prostřednictvím aktivačního slova a data vytvářená, když uživatel interaguje s výrobkem prostřednictvím virtuálního asistenta poskytnutého jiným subjektem, než je výrobce výrobku. Do oblasti působnosti tohoto nařízení však spadají pouze data pocházející z interakce mezi uživatelem a výrobkem prostřednictvím virtuálního asistenta. Data vytvořená virtuálním asistentem, která nesouvisejí s používáním výrobku, nejsou předmětem tohoto nařízení. (23)Před uzavřením smlouvy o nákupu, pronájmu nebo leasingu výrobku nebo poskytnutí související služby by uživateli měly být poskytnuty jasné a dostatečné informace o tom, jak lze získat přístup k vytvořeným datům. Tato povinnost zajišťuje transparentnost vytvořených dat a zlepšuje snadný přístup pro uživatele. Uvedenou povinností poskytovat informace není dotčena povinnost správce poskytovat informace subjektu údajů podle článků 12, 13 a 14 nařízení 2016/679. (24)Toto nařízení ukládá držitelům dat povinnost za určitých okolností data zpřístupnit. Pokud jsou zpracovávány osobní údaje, měl by být držitelem dat správce podle nařízení (EU) 2016/679. Pokud jsou uživatelé subjekty údajů, měli by mít držitelé dat povinnost poskytnout jim přístup k jejich údajům a zpřístupnit údaje třetím stranám podle volby uživatele v souladu s tímto nařízením. Toto nařízení však nevytváří právní základ podle nařízení (EU) 2016/679, který by umožňoval držiteli dat poskytnout přístup k osobním údajům nebo je zpřístupnit třetí straně, pokud o to požádá uživatel, který není subjektem údajů, a nemělo by být chápáno tak, že držiteli dat uděluje nové právo používat data vytvořená používáním výrobku nebo související služby. To platí zejména v případě, kdy je držitelem dat výrobce. V takovém případě by základem pro použití neosobních údajů výrobcem mělo být smluvní ujednání mezi výrobcem a uživatelem. Toto ujednání může být součástí smlouvy o prodeji, pronájmu nebo leasingu týkající se výrobku. Jakákoli smluvní podmínka ve smlouvě, která stanoví, že držitel dat může používat data vytvořená uživatelem výrobku nebo související služby, by měla být pro uživatele transparentní, a to i pokud jde o účel, pro který držitel dat hodlá data použít. Toto nařízení by nemělo znemožňovat smluvní podmínky, jejichž účinkem je vyloučit nebo omezit použití dat nebo některých jejich kategorií držitelem dat. Toto nařízení by rovněž nemělo znemožňovat odvětvové regulační požadavky podle práva Unie nebo vnitrostátního práva slučitelného s právem Unie, které by vyloučily nebo omezily použití některých takových dat držitelem dat z jasně vymezených důvodů veřejného pořádku. (25)V odvětvích, která se vyznačují koncentrací malého počtu výrobců dodávajících koncovým uživatelům, mají uživatelé k dispozici pouze omezené možnosti, pokud jde o sdílení dat s těmito výrobci. Za těchto okolností mohou být smluvní ujednání nedostatečná k dosažení cíle spočívajícího v posílení postavení uživatelů. Data obvykle zůstávají pod kontrolou výrobců, a pro uživatele je tak obtížnější získat hodnotu z dat vytvářených zařízením, které si zakoupili nebo pronajali. V důsledku toho existují pro inovativní menší podniky v Evropě jen omezené možnosti nabízet řešení založená na datech konkurenčním způsobem a pro rozmanitou ekonomiku založenou na datech. Toto nařízení by proto mělo vycházet z nedávného vývoje v konkrétních odvětvích, jako je kodex chování o sdílení zemědělských dat na základě smluvního ujednání. Mohou být předloženy odvětvové právní předpisy k řešení potřeb a cílů specifických pro jednotlivá odvětví. Držitel dat by dále neměl používat žádná data vytvářená používáním výrobku nebo související služby k získání poznatků o ekonomické situaci uživatele nebo o jeho aktivech či výrobních metodách nebo o použití jakýmkoli jiným způsobem, které by mohly narušit obchodní postavení uživatele na trzích, na nichž působí. To by například zahrnovalo využití znalostí o celkové výkonnosti podniku nebo zemědělského podniku v rámci smluvních jednání s uživatelem o možném nabytí výrobků nebo zemědělských produktů uživatele ke škodě uživatele nebo například využití těchto informací k zanesení v souhrnné podobě do větších databází o určitých trzích (například databáze výnosů plodin pro nadcházející sklizeň), neboť takové využití by mohlo uživatele negativně ovlivnit nepřímo. Uživatel by měl mít k dispozici nezbytné technické rozhraní pro správu povolení, pokud možno s podrobnými možnostmi povolení (např. „povolit jednou“ nebo „povolit při používání této aplikace nebo služby“), včetně možnosti odejmout povolení. (26)Ve smlouvách mezi držitelem dat a spotřebitelem jakožto uživatelem výrobku nebo související služby vytvářejících data se na smluvní podmínky uplatní směrnice 93/13/EHS, aby se zajistilo, že se na spotřebitele nebudou vztahovat nepřiměřené smluvní podmínky. V případě nepřiměřených smluvních podmínek jednostranně uložených mikropodniku, malému nebo střednímu podniku, které definuje článek 2 přílohy doporučení 2003/361/ES, toto nařízení stanoví, že takové nepřiměřené podmínky by pro daný podnik neměly být závazné. (27)Držitel dat může požadovat vhodnou identifikaci uživatele, aby ověřil oprávnění uživatele k přístupu k datům. V případě osobních údajů zpracovávaných zpracovatelem jménem správce by měl držitel dat zajistit, aby zpracovatel žádost o přístup obdržel a vyřídil. (28)Uživatel by měl mít možnost používat data k jakémukoli zákonnému účelu. To zahrnuje poskytnutí dat, která uživatel obdržel uplatněním práva podle tohoto nařízení, třetí straně, která nabízí poprodejní službu, která může soutěžit se službou poskytovanou držitelem dat, nebo tím pověřit držitele dat. Držitel dat by měl zajistit, aby data zpřístupněná třetí straně byla stejně přesná, úplná, spolehlivá, relevantní a aktuální jako data z používání výrobku nebo související služby, k nimž může být sám držitel dat schopen nebo oprávněn získat přístup. Při nakládání s daty by měla být dodržována veškerá obchodní tajemství nebo práva duševního vlastnictví. Je důležité zachovat pobídky k investování do výrobků, jejichž funkce jsou založené na využívání dat ze senzorů zabudovaných do daného výrobku. Cíl tohoto nařízení by proto měl být chápán tak, že podporuje vývoj nových inovativních výrobků nebo souvisejících služeb, stimuluje inovace na poprodejních trzích, ale také stimuluje vývoj zcela nových služeb využívajících data, a to i na základě dat z různých výrobků nebo souvisejících služeb. Jeho cílem je rovněž zabránit oslabení motivace investovat do typu výrobku, z něhož jsou data získávána, například použitím dat k vývoji konkurenčního výrobku.

(29)Třetí stranou, které se data zpřístupňují, může být podnik, výzkumná nebo nezisková organizace. Při zpřístupňování dat třetí straně by držitel dat neměl zneužívat svého postavení k získání konkurenční výhody na trzích, na nichž mohou být držitel dat a třetí strana přímými konkurenty. Držitel dat by proto neměl používat žádná data vytvářená používáním výrobku nebo související služby k získání poznatků o hospodářské situaci třetí strany nebo o jejích aktivech či výrobních metodách nebo o použití jakýmkoli jiným způsobem, které by mohly narušit obchodní postavení třetí strany na trzích, na nichž působí. (30)Používáním výrobku nebo související služby mohou být, zejména je-li uživatelem fyzická osoba, vytvářena data, která se týkají identifikované nebo identifikovatelné fyzické osoby (subjektu údajů). Zpracování těchto dat podléhá pravidlům stanoveným v nařízení (EU) 2016/679, včetně případů, kdy jsou osobní a neosobní údaje v datovém souboru neoddělitelně propojeny. Subjektem údajů může být uživatel nebo jiná fyzická osoba. Osobní údaje může požadovat pouze správce nebo subjekt údajů. Uživatel, který je subjektem údajů, je za určitých okolností podle nařízení (EU) 2016/679 oprávněn k přístupu k osobním údajům, které se jej týkají, a tato práva nejsou tímto nařízením dotčena. Podle tohoto nařízení má uživatel, který je fyzickou osobou, dále právo na přístup ke všem osobním i neosobním údajům vytvořeným výrobkem. Pokud uživatel není subjektem údajů, ale podnikem, včetně samostatného obchodníka, a nikoli v případech sdíleného využívání výrobku v domácnosti, bude správcem ve smyslu nařízení (EU) 2016/679. Takový uživatel jako správce, který má v úmyslu požádat o osobní údaje vytvořené používáním výrobku nebo související služby, musí mít právní základ pro zpracování údajů podle čl. 6 odst. 1 nařízení (EU) 2016/679, jako je souhlas subjektu údajů nebo oprávněný zájem. Tento uživatel by měl zajistit, aby byl subjekt údajů náležitě informován o určitých, výslovně vyjádřených a legitimních účelech zpracování těchto údajů a o tom, jak může subjekt údajů účinně vykonávat svá práva. Pokud jsou držitel dat a uživatel společnými správci ve smyslu článku 26 nařízení (EU) 2016/679, jsou povinni transparentním ujednáním vymezit své podíly na odpovědnosti za plnění povinností podle uvedeného nařízení. Přitom se rozumí, že tento uživatel se poté, co byla data zpřístupněna, může stát držitelem dat, pokud splňuje kritéria podle tohoto nařízení, a tudíž se na něj budou vztahovat povinnosti zpřístupnit data podle tohoto nařízení. (31)Data, která vznikají používáním výrobku nebo související služby, by měla být zpřístupněna třetí straně pouze na žádost uživatele. Toto nařízení proto doplňuje právo stanovené v článku 20 nařízení (EU) 2016/679. Uvedený článek stanoví právo subjektu údajů získat osobní údaje, které se ho týkají, ve strukturovaném, běžně používaném a strojově čitelném formátu a právo předat tyto údaje jiným správcům, pokud jsou zpracovávány na základě čl. 6 odst. 1 písm. a) nebo čl. 9 odst. 2 písm. a) nebo na základě smlouvy podle čl. 6 odst. 1 písm. b). Subjekty údajů mají též právo na to, aby osobní údaje byly předány přímo jedním správcem jinému správci, ale pouze pokud je to technicky možné. Článek 20 upřesňuje, že se to týká údajů poskytnutých subjektem údajů, ale neuvádí, zda to vyžaduje aktivní jednání na straně subjektu údajů, nebo zda se to vztahuje i na situace, kdy je výrobek nebo související služba koncipován tak, aby pasivně sledoval chování subjektu údajů nebo jiné informace týkající se subjektu údajů. Právo podle tohoto nařízení doplňuje právo získat a předat osobní údaje podle článku 20 nařízení (EU) 2016/679 několika způsoby. Poskytuje uživatelům právo na přístup k datům vytvořeným používáním výrobku nebo související služby, bez ohledu na to, zda se jedná o osobní údaje nebo zda se jedná o aktivně poskytnutá nebo pasivně pozorovaná data, a bez ohledu na právní základ zpracování, a právo zpřístupnit tato data třetí straně. Na rozdíl od technických povinností stanovených v článku 20 nařízení (EU) 2016/679 toto nařízení ukládá a zajišťuje technickou proveditelnost přístupu třetích stran pro všechny druhy dat spadajících do jeho oblasti působnosti bez ohledu na to, zda jsou osobní či neosobní povahy. Umožňuje rovněž držiteli dat stanovit přiměřenou odměnu, kterou musí uhradit třetí strany, nikoli však uživatel, za jakékoli náklady vzniklé při poskytování přímého přístupu k datům vytvořeným výrobkem uživatele. Pokud se držitel dat a třetí strana nemohou dohodnout na podmínkách takového přímého přístupu, subjektu údajů by v žádném případě nemělo být bráněno ve výkonu práv stanovených v nařízení (EU) 2016/679, včetně práva na přenositelnost údajů, tím, že bude usilovat o nápravu v souladu s uvedeným nařízením. V této souvislosti se má za to, že v souladu s nařízením (EU) 2016/679 smluvní ujednání neumožňuje držiteli dat nebo třetí straně zpracovávat zvláštní kategorie osobních údajů. (32)Přístup k veškerým datům uloženým v koncovém zařízení a z takového zařízení přístupným podléhá směrnici 2002/58/ES a vyžaduje souhlas účastníka nebo uživatele ve smyslu uvedené směrnice, pokud to není nezbytně nutné pro poskytování služby informační společnosti výslovně požadované uživatelem nebo účastníkem (nebo pouze pro účely přenosu sdělení). Směrnice 2002/58/ES („směrnice o soukromí a elektronických komunikacích“) (a navrhované nařízení o soukromí a elektronických komunikacích) chrání integritu koncového zařízení uživatele, pokud jde o využívání funkcí zpracování a uchovávání a shromažďování informací. Zařízení internetu věcí se považuje za koncové zařízení, pokud je přímo nebo nepřímo připojené k veřejné komunikační síti. (33)Aby se zabránilo využívání uživatelů, měly by třetí strany, kterým byla data na žádost uživatele zpřístupněna, zpracovávat data pouze pro účely dohodnuté s uživatelem a sdílet je s jinou třetí stranou pouze tehdy, je-li to nezbytné k poskytnutí služby požadované uživatelem. (34)V souladu se zásadou minimalizace dat by třetí strana měla mít přístup pouze k doplňujícím informacím, které jsou nezbytné pro poskytování služby požadované uživatelem. Po obdržení přístupu k datům by třetí strana měla tato data zpracovávat výhradně pro účely dohodnuté s uživatelem, aniž by do toho zasahoval držitel dat. Pro uživatele by mělo být stejně snadné odmítnout nebo ukončit přístup třetí strany k datům jako povolit přístup. Třetí strana by neměla uživatele žádným způsobem donucovat, klamat ani manipulovat oslabováním nebo narušováním autonomie, rozhodování nebo volby uživatele, a to ani prostřednictvím digitálního rozhraní s uživatelem. V této souvislosti by třetí strany neměly při navrhování svých digitálních rozhraní spoléhat na tzv. temné vzorce („dark patterns“). Temné vzorce jsou techniky navrhování, které klamou spotřebitele nebo je nutí k rozhodnutím, která pro ně mají negativní důsledky. Tyto manipulační techniky lze použít k přesvědčování uživatelů, zejména zranitelných spotřebitelů, k tomu, aby se dopouštěli nežádoucího chování, a ke klamání uživatelů tím, že je povzbuzují k rozhodování o transakcích zpřístupnění dat nebo k nepřiměřenému ovlivňování rozhodování uživatelů služby způsobem, který oslabuje a narušuje jejich autonomii, rozhodování a volbu. Běžné a legitimní obchodní praktiky, které jsou v souladu s právem Unie, by samy o sobě neměly být považovány za temné vzorce. Třetí strany by měly dodržovat své povinnosti podle příslušného práva Unie, zejména požadavky stanovené ve směrnici 2005/29/ES, směrnici 2011/83/EU, směrnici 2000/31/ES a směrnici 98/6/ES. (35)Třetí strana by se rovněž měla zdržet používání dat k profilování fyzických osob, pokud tyto činnosti zpracování nejsou nezbytně nutné pro poskytování služby požadované uživatelem. Požadavek vymazat data, pokud již nejsou potřeba pro účel dohodnutý s uživatelem, doplňuje právo subjektu údajů na výmaz podle článku 17 nařízení 2016/679. Je-li třetí strana poskytovatelem služby zprostředkování dat ve smyslu [aktu o správě dat], použijí se záruky pro subjekt údajů stanovené v uvedeném nařízení. Třetí strana může data použít k vývoji nového a inovativního výrobku nebo související služby, nikoli však k vývoji konkurenčního výrobku. (36)Začínající podniky, malé a střední podniky a podniky z tradičních odvětví s méně rozvinutými digitálními kapacitami mají potíže získat přístup k příslušným datům. Cílem tohoto nařízení je usnadnit těmto subjektům přístup k datům a zároveň zajistit, aby odpovídající povinnosti byly z hlediska oblasti působnosti co nejpřiměřenější, aby se zabránilo přesahu. V digitální ekonomice se zároveň objevil malý počet velmi velkých společností se značnou hospodářskou silou pramenící z hromadění a agregace velkých objemů dat a technologické infrastruktury pro jejich zpeněžení. Mezi tyto společnosti patří podniky, které poskytují hlavní služby platforem a kontrolují celé ekosystémy platforem v digitální ekonomice a s nimiž stávající nebo noví účastníci trhu nemohou soutěžit nebo pro ně být výzvou. Cílem [nařízení o spravedlivých trzích otevřených hospodářské soutěži v digitálním odvětví (akt o digitálních trzích)] je napravit tyto nedostatky a nerovnováhu tím, že Komisi umožní označit poskytovatele za „držitele brány“, a ukládá těmto držitelům brány řadu povinností, včetně zákazu kombinovat některé údaje bez souhlasu a povinnosti zajistit účinná práva na přenositelnost údajů podle článku 20 nařízení (EU) 2016/679. V souladu s [nařízením o spravedlivých trzích otevřených hospodářské soutěži v digitálním odvětví (akt o digitálních trzích)] a vzhledem k bezkonkurenční schopnosti těchto společností získávat data, by nebylo nutné dosáhnout cíle tohoto nařízení, a bylo by tudíž nepřiměřené ve vztahu k držitelům dat, na něž se uvedené povinnosti vztahují, zahrnout tyto držitele brány jako příjemce práva na přístup k datům. To znamená, že podnik poskytující hlavní služby platforem, který byl označen za držitele brány, nemůže požádat o data uživatelů vytvářená používáním výrobku nebo související služby nebo generovaná virtuálním asistentem na základě ustanovení kapitoly II tohoto nařízení ani k nim získat přístup. Má se za to, že podnik poskytující hlavní služby platforem označený za držitele brány podle aktu o digitálních trzích zahrnuje všechny právní subjekty skupiny společností, kde hlavní službu platformy poskytuje jeden právní subjekt. Kromě toho třetí strany, jimž jsou data na žádost uživatele zpřístupněna, nesmějí určenému držiteli brány data zpřístupnit. Třetí strana například nesmí zadat poskytování služeb držiteli brány. To však nebrání třetím stranám ve využívání služeb zpracování dat nabízených určeným držitelem brány. Toto vyloučení určených držitelů brány z oblasti působnosti práva na přístup podle tohoto nařízení nebrání těmto společnostem získat data jinými zákonnými prostředky. (37)Vzhledem k současnému stavu techniky je příliš zatěžující ukládat další povinnosti týkající se návrhu ve vztahu k výrobkům vyrobeným nebo navrženým mikropodniky a malými podniky a jimi poskytovaným souvisejícím službám. Tak tomu však není v případě, kdy je mikropodnik nebo malý podnik subdodavatelsky pověřen výrobou nebo navržením výrobku. V takových situacích je podnik, který mikropodniku nebo malému podniku zadal subdodávky, schopen subdodavateli uhradit odpovídající odměnu. Nicméně na mikropodnik nebo malý podnik se mohou vztahovat požadavky stanovené tímto nařízením jako na držitele dat, pokud není výrobcem výrobku nebo poskytovatelem souvisejících služeb. (38)Toto nařízení obsahuje obecná pravidla pro přístup, kdykoli je držitel dat ze zákona povinen zpřístupnit data příjemci údajů. Takový přístup by měl být založen na spravedlivých, přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínkách, aby byla zajištěna jednotnost postupů sdílení dat na vnitřním trhu, a to i napříč odvětvími, a aby byly podporovány a prosazovány spravedlivé postupy sdílení dat, a to i v oblastech, kde takové právo na přístup k datům není poskytnuto. Uvedená obecná pravidla pro přístup se nevztahují na povinnosti zpřístupnit data podle nařízení (EU) 2016/679. Dobrovolné sdílení dat zůstává těmito pravidly nedotčeno. (39)Na základě zásady smluvní svobody by strany měly mít i nadále možnost sjednat přesné podmínky pro zpřístupnění dat ve svých smlouvách v rámci obecných pravidel pro přístup upravujících zpřístupňování dat. (40)Aby se zajistilo, že podmínky pro povinný přístup k datům budou pro obě strany spravedlivé, měla by obecná pravidla upravující práva přístupu k datům odkazovat na pravidla týkající se zamezení nepřiměřeným smluvním podmínkám. (41)Za účelem vyvážení nedostatku informací o podmínkách různých smluv znesnadňujícímu příjemci dat posouzení, zda podmínky pro zpřístupnění dat nejsou diskriminační, by povinnost prokázat, že smluvní podmínka není diskriminační, měl mít držitel dat. Nezákonnou diskriminaci nepředstavují situace, kdy držitel dat používá pro zpřístupnění dat různé smluvní podmínky nebo různou odměnu, jestliže to může odůvodnit objektivními důvody. Těmito povinnostmi není dotčeno nařízení (EU) 2016/679. (42)V zájmu motivace k pokračujícím investicím do vytváření cenných dat, včetně investic do příslušných technických nástrojů, obsahuje toto nařízení zásadu, že držitel dat může požadovat přiměřenou odměnu, pokud je ze zákona povinen zpřístupnit data příjemci dat. Tato ustanovení by neměla být chápána jako platba za samotná data, ale v případě mikropodniků, malých a středních podniků jako náhrada za vzniklé náklady a investice nezbytné pro zpřístupnění dat. (43)V odůvodněných případech, včetně potřeby zajistit účast spotřebitelů a hospodářskou soutěž nebo podporovat inovace na určitých trzích, mohou právní předpisy Unie nebo vnitrostátní právní předpisy provádějící právní předpisy Unie uložit za zpřístupnění konkrétních druhů dat regulovanou odměnu. (44)V zájmu ochrany mikropodniků a malých a středních podniků před nadměrnou ekonomickou zátěží, která by jim z obchodního hlediska příliš ztížila vývoj a provozování inovativních obchodních modelů, by odměna za zpřístupnění dat, kterou mají zaplatit, neměla přesáhnout přímé náklady na zpřístupnění dat a neměla by být diskriminační. (45)Přímými náklady na zpřístupnění dat se rozumí náklady nezbytné pro rozmnožování, šíření dat elektronickými prostředky a jejich uchovávání, nikoli však pro sběr nebo vytváření dat. Přímé náklady na zpřístupnění dat by měly být omezeny na podíl připadající na jednotlivé žádosti, s přihlédnutím k tomu, že držitel dat bude muset trvale zajistit nezbytná technická rozhraní nebo související software a připojení. Dlouhodobá ujednání mezi držiteli dat a příjemci dat, například formou předplatného, by mohla snížit náklady spojené se zpřístupněním dat v rámci pravidelných nebo opakovaných transakcí v obchodním vztahu. (46)Není nutné zasahovat v případě sdílení dat mezi velkými společnostmi nebo v případě, že držitelem dat je malý nebo střední podnik a příjemcem dat je velká společnost. V takových případech se má za to, že společnosti jsou schopny vyjednat jakoukoli odměnu, je-li to přiměřené, s přihlédnutím k faktorům, jako je objem, formát, povaha nebo nabídka dat a poptávka po nich, jakož i náklady na sběr a zpřístupnění dat příjemci dat. (47)Transparentnost je důležitou zásadou k zajištění toho, aby odměna požadovaná držitelem dat byla přiměřená, nebo v případě, že příjemcem dat je mikropodnik, malý nebo střední podnik, aby odměna nepřesáhla náklady přímo související se zpřístupněním dat příjemci dat a aby se týkala individuální žádosti. Aby příjemce dat mohl posoudit a ověřit, že odměna splňuje požadavky tohoto nařízení, měl by držitel dat poskytnout příjemci dat dostatečně podrobné informace, na základě kterých bude schopen výši odměny vypočítat. (48)Zajištění přístupu k alternativním způsobům řešení vnitrostátních a přeshraničních sporů vzniklých v souvislosti se zpřístupňováním dat by mělo být přínosem pro držitele dat a příjemce dat, a tak posílit důvěru ve sdílení dat. V případech, kdy se strany nedokáží dohodnout na spravedlivých, přiměřených a nediskriminačních podmínkách zpřístupňování dat, by orgány pro řešení sporů měly stranám nabídnout jednoduché, rychlé a levné řešení.

(49)Aby se zabránilo tomu, že pro tentýž spor bude zahájeno řízení u dvou nebo více orgánů pro řešení sporů, zejména v přeshraničním kontextu, měl by mít orgán pro řešení sporů možnost zamítnout žádost o vyřešení sporu, který již byl předložen jinému orgánu pro řešení sporů nebo soudu členského státu. (50)Stranám řízení o řešení sporu by nemělo být bráněno ve výkonu jejich základních práv na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces. Rozhodnutí předložit spor orgánu pro řešení sporů by proto nemělo tyto strany zbavit práva domáhat se nápravy u soudu členského státu. (51)Pokud je jedna ze stran v silnější vyjednávací pozici, existuje riziko, že by tato strana mohla při vyjednávání o přístupu k datům využít tohoto postavení na úkor druhé smluvní strany a učinit přístup k datům z obchodního hlediska méně proveditelným a někdy ekonomicky neúnosným. Taková smluvní nerovnováha poškozuje zejména mikropodniky a malé a střední podniky, které nejsou v pozici vyjednat podmínky pro přístup k datům a jimž nezbude nic jiného než přijmout smluvní podmínky typu „ber nebo nech být“. Nepřiměřené smluvní podmínky upravující přístup k datům a jejich využívání nebo odpovědnost a prostředky nápravy v případě porušení nebo zániku povinností souvisejících s daty by proto neměly být pro mikropodniky a malé a střední podniky závazné, pokud jim byly uloženy jednostranně. (52)Pravidla týkající se smluvních podmínek by měla zohledňovat zásadu smluvní svobody jako pojem, který je ve vztazích mezi podniky zásadní. Zkoušce nepřiměřenosti by tudíž neměly podléhat všechny smluvní podmínky, ale pouze ty, které jsou jednostranně uloženy mikropodnikům a malým a středním podnikům. To se týká situací typu „ber nebo nech být“, kdy jedna strana stanoví určitou smluvní podmínku a mikropodnik, malý nebo střední podnik nemůže obsah této podmínky ovlivnit navzdory snaze o jeho vyjednání. Smluvní podmínka, která byla pouze předložena jednou stranou a přijata mikropodnikem, malým nebo středním podnikem, nebo podmínka, která je sjednána a následně dohodnuta změněným způsobem mezi smluvními stranami, by neměla být považována za jednostranně uloženou. (53)Pravidla týkající se nepřiměřených smluvních podmínek by se navíc měla vztahovat pouze na ty prvky smlouvy, které se týkají zpřístupňování dat, tj. smluvních podmínek týkajících se přístupu k datům a jejich využívání, jakož i odpovědnosti nebo prostředků nápravy v případě porušení a zániku povinností souvisejících s daty. Zkouška nepřiměřenosti stanovená v tomto nařízení by se neměla vztahovat na jiné části téže smlouvy, které nesouvisejí se zpřístupněním dat. (54)Kritéria pro určení nepřiměřených smluvních podmínek by se měla uplatňovat pouze na neúměrné smluvní podmínky, kdy dochází ke zneužití silnější vyjednávací pozice. Převážná většina smluvních podmínek, které jsou z obchodního hlediska výhodnější pro jednu stranu než druhou, včetně těch, které jsou běžné ve smlouvách mezi podniky, jsou běžným vyjádřením zásady smluvní svobody a platí i nadále. (55)Není-li smluvní podmínka uvedena v seznamu podmínek, které jsou vždy nepřiměřené nebo se považují za nepřiměřené, použije se obecné ustanovení o nepřiměřenosti. V tomto ohledu by seznam nepřiměřených smluvních podmínek měl sloužit jako měřítko pro výklad obecného ustanovení o nepřiměřenosti. A konečně, pro obchodní strany mohou být při sjednávání smluv užitečné také vzorové smluvní podmínky pro smlouvy o sdílení dat mezi podniky, které vypracuje a doporučí Komise. (56)V situacích výjimečné potřeby může být nezbytné, aby subjekty veřejného sektoru nebo orgány, instituce či jiné subjekty Unie použily data, která má podnik v držení, za účelem reakce na krizovou situaci nebo v jiných mimořádných případech. Organizace provádějící výzkum a organizace financující výzkum by rovněž mohly být mít strukturu a fungovat jako subjekty veřejného sektoru nebo veřejnoprávní subjekty. V zájmu omezení zátěže podniků by měly být mikropodniky a malé podniky osvobozeny od povinnosti poskytovat subjektům veřejného sektoru a orgánům, institucím nebo jiným subjektům Unie data v situacích výjimečné potřeby. (57)V případě krizových situací, jako je ohrožení veřejného zdraví, mimořádné situace způsobené zhoršením životního prostředí a velké přírodní katastrofy, včetně katastrof způsobených změnou klimatu i závažných katastrof způsobených člověkem, jako jsou významné kybernetické bezpečnostní incidenty, převáží veřejný zájem vyplývající z použití dat nad zájmy držitelů dat volně nakládat s daty, která mají v držení. V takovém případě by držitelé dat měli mít povinnost data subjektům veřejného sektoru nebo orgánům, institucím či jiným subjektům Unie na jejich žádost zpřístupnit. Existence krizové situace se určuje v souladu s příslušnými postupy členských států nebo příslušných mezinárodních organizací. (58)Výjimečná potřeba může rovněž vyvstat, pokud je subjekt veřejného sektoru schopen prokázat, že jsou data nezbytná buď k zabránění vzniku krizové situace, nebo k podpoře obnovy po krizové situaci, a to za okolností, které jsou časově přiměřeně blízké dané krizové situaci. Není-li výjimečná potřeba odůvodněná potřebou reagovat na krizovou situaci, zabránit jí nebo pomoci při obnově po ní, měl by subjekt veřejného sektoru nebo orgán, instituce či jiný subjekt Unie prokázat, že nebude-li mít včasný přístup k požadovaným datům a nebude-li moci tato data včas využít, nebude moci účinně splnit specifický úkol ve veřejném zájmu, který byl výslovně stanoven zákonem. Taková výjimečná potřeba může nastat i v jiných situacích, například v souvislosti s včasným sestavováním oficiálních statistik, když data nejsou k dispozici jinak nebo když se výrazně sníží zátěž respondentů statistických zjišťování. Zároveň by měl orgán veřejné moci nebo orgán, instituce nebo jiný subjekt Unie mimo případ reakce na krizovou situaci, zabránění této situaci nebo pomoci při obnově po ní prokázat, že neexistují žádné alternativní prostředky pro získání požadovaných dat a že data nelze získat včas stanovením nezbytných povinností v oblasti poskytování dat v nových právních předpisech. (59)Toto nařízení by se nemělo vztahovat na dobrovolná ujednání o výměně dat mezi soukromými a veřejnými subjekty ani taková ujednání omezovat. Tímto nařízením by neměly být dotčeny povinnosti poskytnout data ukládané držitelům dat, které jsou odůvodněny potřebami nevýjimečné povahy, zejména pokud je známa škála dat a držitelů dat a pokud lze data pravidelně využívat, jako je tomu v případě oznamovacích povinností a povinností vnitřního trhu. Tímto nařízením by rovněž neměly být dotčeny požadavky na přístup k datům za účelem ověření souladu s platnými pravidly, a to i v případech, kdy subjekty veřejného sektoru pověří ověřováním souladu jiné subjekty než subjekty veřejného sektoru. (60)Při plnění svých úkolů v oblasti prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů a správních deliktů, výkonu trestních a správních sankcí, jakož i sběru dat pro daňové nebo celní účely by subjekty veřejného sektoru a orgány, instituce nebo jiné subjekty Unie měly vycházet ze svých pravomocí podle odvětvových právních předpisů. Tímto nařízením proto nejsou dotčeny nástroje pro sdílení dat, přístup k nim a jejich využívání v uvedených oblastech. (61)Přiměřený, omezený a předvídatelný rámec na úrovni Unie je nezbytný k tomu, aby držitelé dat zpřístupnili data subjektům veřejného sektoru a orgánům, institucím nebo jiným subjektům Unie v případě výjimečné potřeby, a to jak pro zajištění právní jistoty,