EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 28.11.2016 COM(2016) 856 final 2016/0365(COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o rámci pro ozdravné postupy a řešení krize ústředních protistran a změně nařízení (EU) č. 1095/2010, (EU) č. 648/2012 a (EU) 2015/2365 (Text s významem pro EHP) {SWD(2016) 368 final}

{SWD(2016) 369 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU 1.1.Odůvodnění a cíle návrhu Ústřední protistrana (CCP) vstupuje mezi účastníky na finančních trzích a plní roli kupujícího pro každého prodávajícího a prodávajícího pro každého kupujícího pro určenou skupinu smluv. Ústřední protistrany se zabývají finančními transakcemi v různých kategoriích aktiv, například akciemi, deriváty a zpětnými odkupy. Tyto služby jsou obyčejně poskytovány členům clearingového systému ústředních protistran (obyčejně bankám), kteří mají přímé smluvní spojení s ústřední protistranou, a klientům členů clearingového systému (např. penzijním fondům). Koncentrace transakcí a výsledných pozic v ústředních protistranách umožňují provést započtení těchto pozic a tím významně snížit celkové expozice ústřední protistrany, stejně jako jejích členů clearingového systému a jejich klientů. Výměnou za převzetí a započtení pozic vybírá ústřední protistrana od členů clearingového systému a jejich klientů kolaterál (v podobě „marže“ a příspěvků do fondu pro riziko selhání) za účelem pokrytí svých závazků pro případ, že některý z účastníků selže ve svých závazcích vůči ústřední protistraně. Tím ústřední protistrana provádí řízení rizik spojených s finančními trhy (např. riziko protistrany, riziko likvidity a tržní riziko) a tím zlepšuje celkovou stabilitu a odolnost finančních trhů. V průběhu tohoto procesu se stávají klíčovými uzly finančního systému, které spojují několik účastníků finančních operací a soustřeďují významné množství expozic vůči různým rizikům. Z tohoto důvodu je klíčové efektivní řízení rizika ústřední protistrany a rozsáhlý dohled a dozor, který zajistí, aby byly tyto expozice dostatečně kryté. Rozsah a důležitost ústředních protistran v Evropě i mimo ni se ještě zvýší díky implementaci závazku G20 týkajícího se clearingu standardizovaných derivátů obchodovaných mimo burzu (OTC) prostřednictvím ústředních protistran. Tato povinnost je v EU implementována prostřednictvím nařízení o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů („EMIR“). Toto nařízení také stanoví komplexní obezřetnostní požadavky pro ústřední protistrany, jakož i požadavky týkající se fungování ústředních protistran a dohledu nad nimi. I když se na ústřední protistrany v Evropě vztahují přísné normy vzhledem k jejich ústřední roli v ekonomice a k dodatečným rizikům, která přebírají, neexistují žádná harmonizovaná pravidla pro celou EU pro ty nepravděpodobné situace, při kterých by došlo k přetížení těchto norem a ústřední protistrany by čelily vážným finančním potížím nad rámec předpokládaný v rámci nařízení EMIR, nebo dokonce selhání. V zásadě platí, že pro krachující podniky by mělo být zahájeno úpadkové řízení. Předcházející krize však jasně ukázala, že selhání důležité finanční instituce, která je do velké míry spojena s jinými účastníky finančních trhů, může způsobit kritické potíže pro zbytek finančního systému a může mít negativní dopad na další růst v širší ekonomice. Důvodem je to, že nesolventnost může náhle omezit poskytování klíčových funkcí, kterou instituce plní v hospodářství, a tím může spustit paniku na trhu a rozšíření krize v důsledku nejistoty protistran a investorů ohledně jejich aktiv a závazků v průběhu zdlouhavého právního řízení. Vlády, které čelily těmto hrozbám týkajícími se finanční stability, které byly způsobeny například nedostatkem důvěry v trh, musely často také s ohledem na obecný veřejný zájem zachraňovat krachující finanční instituce pomocí veřejných finančních prostředků, aby předešly těmto dopadům. Plány ozdravných postupů a plány řešení krize představují opatření, účelem kterých je zajišťovat finanční stabilitu a kontinuitu klíčových funkcí, jakož i chránit daňové poplatníky v případě finančních potíží nebo krachu instituce, která zaznamenává finanční problémy, pokud by nebyla úpadkové řízení dostatečná k dosažení těchto cílů. Proto jsou tato opatření navržena tak, aby chránila klíčové funkce a nevystavovala daňové poplatníky ztrátě s cílem ochránit schopnost finančního systému financovat hospodářský růst a předcházet socioekonomickým nákladům spojeným se zhroucením finančního systému. Opatření ozdravných postupů a řešení krize plní nejdůležitější roli v případech, kdy je finanční instituce považována za systémovou – to znamená, že by finanční potíže nebo neřízený úpadek instituce v důsledku například její velikosti, důležitosti na trhu nebo spojení s jinými účastníky trhu mohl ohrozit běžnou funkci finančního systému a v důsledku toho by mohl mít negativní dopad na skutečné hospodářství. I když jsou ústřední protistrany v současnosti dobře regulovány, mají velké množství prostředků pro případ finančních potíží v souladu s nařízením EMIR a v minulosti nečelily finančním potížím ani hromadně neselhaly, vlády, orgány a jiní účastníci trhu si obecně uvědomují výzvy spojené s rostoucím významem ústředních protistran týkajícím se zpracování stále vyššího množství nových typů rizik. S ohledem na jejich ústřední a stále rostoucí roli na finančních trzích jsou proto všechny ústřední protistrany v Evropě považovány za systémové. Opatření ozdravných plánů představují opatření přijatá samotnou finanční institucí za účelem obnovení vlastní dlouhodobé životaschopnosti. Klíčovým cílem politik ústředních protistran je zajištění správných podmínek pro opatření ozdravných plánů, protože selhání těchto protistran by mohlo potenciálně velmi narušit širší finanční systém. Orgány konající ve veřejném zájmu by však také měly mít pravomoci vyřešit úpadek ústřední protistrany, pokud příslušná opatření selžou nebo by mohla poškodit finanční stabilitu. Opatření k řešení krize představují výjimečné kroky, díky kterým by mohly orgány provést rychlou restrukturalizaci ústředních protistran a zajistit pokračování jejich funkcí, které jsou pro ekonomiku klíčové, a tím snížit míru poškození finančního systému i širší ekonomiky. Pro zbylé části ústřední protistrany by bylo zahájeno úpadkové řízení a tím by byla zajištěna účinnost trhu. V rámci tohoto postupu by byly náklady a ztráty snášeny v největší možné míře právě majiteli a věřiteli ústřední protistrany, nikoli daňovým poplatníkem, v souladu s případem, kdy by bylo pro ústřední protistranu zahájeno úpadkové řízení, jakož i v plném souladu s Listinou základních práv, relevantní judikaturou Soudního dvora Evropské unie i Evropskou úmluvou o lidských právech. Účelem řešení krize není zabraňovat selhání neefektivních institucí; jeho účelem je udržovat klíčové funkce instituce a zároveň umožnit řízené ukončení činnosti zbývajících částí instituce. Analýza potřeby reagovat na možné ozdravné postupy a řešení krize jiných finančních podniků, než jsou banky a ústřední protistrany, nepostupovala stejným tempem. To je zejména v důsledku poznatků získaných v průběhu finanční krize, které neprokázaly stejně naléhavou potřeby těchto opatření. Taková opatření nicméně mohou být v budoucnosti potřebná, pokud zohledníme rozvoj ekonomických i finančních rizik v příslušných sektorech. Navíc platí, že specifické i širší mezinárodní úsilí zabývající se pojišťovnami na úrovni G20 je také v relativně raných fázích doporučení, a reforma právních předpisů v této oblasti byla uvedena do praxe pouze v několika jurisdikcích. Jen tři členské státy v rámci EU zatím zavedly právní předpisy týkající se ozdravných postupů a řešení krize pojišťoven, nebo se k takovému zavedení chystají. Orgán EIOPA zahájil rozsáhlou důkladnou srovnávací kontrolu vnitrostátních postupů ozdravných postupů a řešení krize a dalšího vývoje v této oblasti a plánuje podat zprávu na toto téma v první polovině r. 2017. Na základě této zprávy zváží Komise v úzké spolupráci s Evropským parlamentem, Radou a všemi relevantními zúčastněnými stranami vhodný další postup. 1.2.Soulad s platnými předpisy v dané oblasti politiky Pro banky a investiční podniky byl přijat komplexní rámec EU ozdravných plánů a řešení krize. Navrhovaný rámec pro ústřední protistrany nekopíruje tento režim ani požadavky nařízení EMIR, ale doplňuje je. Obsahuje ustanovení srovnatelná s ustanoveními rámce pro banky a investiční podniky umožňujícími řízené provádění ozdravných plánů a řešení krize, zároveň je však přizpůsobuje specifickým vlastnostem obchodních modelů ústředních protistran i rizik, která podstupují, včetně určení toho, jakým způsobem budou sdíleny ztráty v případech, že dojde k vyčerpání rezervních prostředků ústředních protistran vyžadovaných v souladu s nařízením EMIR. V širším hledisku podpořili vedoucí představitelé skupiny G20 na mezinárodní úrovni přístup vytvořený Radou pro finanční stabilitu týkající se řešení rizik, která by mohlo představovat selhání jakékoli finanční instituce (banky, infrastruktury finančního trhu, pojišťovny atd.) globálního systémového významu pro finanční systém, pomocí komplexních a odpovídajících nástrojů pro ozdravné postupy a řešení krize. Výbor pro platební a tržní infrastrukturu a Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry navíc vydaly pokyny týkající se ozdravných plánů pro tržní infrastruktury včetně ústředních protistran, zatímco Rada pro finanční stabilitu vydala další pokyny týkající se uplatnění jejich klíčových vlastností účinných režimů řešení krize pro infrastruktury finančního trhu, jako jsou ústřední protistrany, i pro pojišťovny. V polovině roku 2016 tyto organizace dále konzultovaly klíčové části těchto pokynů, včetně pokynů týkajících se načasování řešení krize ústřední protistrany orgány příslušnými k řešení krize z důvodu ohrožení životaschopnosti a finanční stability ústřední protistrany, i ohledně pravomocí a nástrojů, které by měl orgán příslušný k řešení krize v takovém případě použít za účelem nejlepšího zajištění kontinuity klíčových funkcí, minimalizace rozšíření krize a nejefektivnějšího přiřazení nákladů a ztrát. A konečně, v prosinci 2013 přijal Evropský parlament zprávu z vlastní iniciativy, která vyzývá Komisi k navržení příslušných opatření pro EU zajišťujících možnost zmírnění dopadů potenciálního selhání klíčových finančních institucí, zejména ústředních protistran. 1.3.Soulad s ostatními politikami Unie Návrh na vytvoření evropského rámce pro ozdravné plány a řešení krize ústředních protistran byl avizován v pracovním programu Komise na rok 2015 a v dubnu 2015 byl zveřejněn plán pro tuto iniciativu. Aby bylo možné zohlednit další upřesnění příslušných mezinárodních pokynů zmíněných v předchozí části, byla iniciativa přesunuta do pracovního programu na rok 2016. Tato iniciativa je součástí úsilí Komise, které má zajistit vyřešení krize ohrožujících hladké fungování finančního systému a daňové poplatníky, jakož i to, aby mohly finanční trhy nadále plnit svoji roli a přispívat k udržitelnému dlouhodobému růstu za účelem dalšího prohloubení vnitřního trhu v zájmu spotřebitelů i podniků. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA 2.1.Právní základ

Právním základem tohoto návrhu je čl. 114 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), který umožňuje přijímat opatření ke sbližování vnitrostátních ustanovení, jejichž cílem je vytvoření a fungování vnitřního trhu. Návrh harmonizuje vnitrostátní právní předpisy o ozdravných plánech a řešení krize ústředních protistran v rozsahu nezbytném k zajištění toho, aby byly při řešení možných finančních problémů a krize ústředních protistran uplatňovány podobné nástroje a postupy. V současnosti jsou právní předpisy týkající se řízení možných krizí přesahujících požadavky nařízení EMIR nejednotné i přesto, že schválené ústřední protistrany mohou fungovat a poskytovat služby v rámci celé EU. Některé členské státy přijaly požadavky pro ústřední protistrany týkající se přípravy pohotovostních plánů pro případ finančních problémů, nebo zahrnují ústřední protistrany do širších režimů řešení krize pro finanční sektor, které jsou navrženy zejména pro banky. Žádný z členských států zatím nevyvinul úplný vnitrostátní režim pro ozdravení a řešení krize ústřední protistrany, který by zcela splňoval principy FSB doporučované skupinou G20, včetně například zohlednění potřeby efektivní koordinace a dohledu zabraňujícímu šíření krize do jiných států. Je nepravděpodobné, že členské státy vytvoří bez rámce na úrovni EU komplexní a kompatibilní režimy. Různé přístupy, pomocí kterých by ústřední protistrany a příslušné orgány zmírňovaly nebo řešily finanční problémy nebo selhání ústředních protistran, by nebyly plánovány s úplnou návazností a mohly by být uplatňovány nejednotně. To by mohlo vést k narušení klíčových funkcí pro členy clearingového systému a klienty za hranicemi a k širší finanční nestabilitě. Je proto nezbytné provést opatření na úrovni EU, která poskytnou orgánům členských států nástroje a pravomoci, které lze vymáhat účelným, návazným a jednotným způsobem v celé Unii. Opatření na úrovni EU jsou také nezbytná pro ústřední protistrany s menším počtem přímých mezinárodních spojení, u kterých by však harmonizace mohla zmírnit možné potíže týkající se rovných podmínek a hospodářské soutěže vyplývající z perspektivního a skutečného řešení krize ústřední protistrany na vnitrostátní úrovni. Příkladem mohou být vnitrostátní režimy s různou mírou možného zásahu států pomocí veřejných prostředků, které by vedly k nerovným podmínkám ve prospěch ústředních protistran usazených v členských státech, ve kterých je taková podpora pravděpodobnější. Zkušenosti se selháním bank v různých členských státech jen zvýrazňují hrozbu roztříštění jednotného trhu na vnitrostátní hospodářské zóny v důsledku problémů systémových finančních institucí. Předpojatosti a vnímání trhu ve prospěch subjektů nacházejících se v jurisdikcích s relativně silnější konkludentní podporou ze strany státu mohou vést k deformacím hospodářské soutěže a svévolnému ovlivnění nákladů podniků podle jejich zeměpisného umístění a vnímané potřeby nebo nezbytnosti preventivní ochrany aktiv, likvidity nebo kapitálu ze strany členského státu za účelem minimalizace zahraničních expozic. I když tento druh rizika roztříštění jednotného trhu nepatří v případě ústředních protistran mezi bezprostřední, různá vnímání a nejistoty týkající se schopnosti členského státu převzít kontrolu nad krachující ústřední protistranou a efektivně řešit její úpadek mohou vést k poklesu důvěry účastníků trhu a tím také k poklesu integrity a fungování jednotného trhu. Nejistota týkající se způsobu řízení selhání klíčových trhových infrastruktur v absenci společných pravidel pro celou EU je skutečně považována za jeden z důvodů zpožděné integrace kapitálových trhů v Evropě. Harmonizace podmínek týkajících se ústředních protistran by vylepšila rovnost podmínek pro hospodářské subjekty a pomohla vylepšit integraci vnitřního trhu. Pokud harmonizovaný rámec zajistí, že mají všechny relevantní orgány členských států stejné minimální nástroje k zajištění řádného ozdravení a řešení krize ústředních protistran a podpoří spolupráci mezi orgány, aby se snížily případné efekty šíření krize za hranice při řešení finančních problémů nebo selhání, přispěje také k vylepšení finanční stability napříč celým vnitřním trhem a zabrání situacím, kdy by členské státy musely konat nekoordinovaně a osamoceně vzhledem k jiným subjektům usazeným v jejich jurisdikci. Článek 114 SFEU je tudíž vhodným právním základem. 2.2.Subsidiarita Podle zásady subsidiarity, která je stanovena v čl. 5 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, by měla Unie v oblastech, které nespadají do její výlučné pravomoci, jednat pouze tehdy a do té míry, pokud cílů zamýšlené činnosti nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy na úrovni ústřední, regionální či místní, ale spíše jich, z důvodu jejího rozsahu či účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie. Finanční trhy EU jsou otevřené a integrované. Ústřední protistrany mohou působit ve více zemích v rámci trhů a produktů, se kterými podnikají. V rámci tohoto procesu spojují více účastníků finančních operací, protistran a klientů ve více zemích napříč celým jednotným trhem. V důsledku této pokročilé a víceúrovňové mezinárodní integrace finančního sektoru je nezbytné vytvořit rámec ozdravení a řešení krize pro EU, který odráží úroveň integrace podnikání. V současnosti dostupné nástroje řešení krize ústředních protistran jsou omezené na vnitřní opatření ústředních protistran, nebo jsou vnitrostátní, pokud jsou vyvinuté státem. To znamená, že potenciálně existují různé přístupy, pomocí kterých by ústřední protistrany a příslušné orgány zmírňovaly nebo řešily finanční problémy nebo hrozící selhání v rámci ústředních protistran, což by mohlo v konečném důsledku vést k narušení klíčových funkcí hospodářství, roztříštění vnitřního trhu a širší finanční nestabilitě. Selhání ústřední protistrany, která působí ve více zemích, což platí o většině ústředních protistran, pravděpodobně v různé míře ovlivní stabilitu finančních trhů v členských státech, ve kterých tato protistrana působí. Pouze opatření na úrovni EU může zajistit, aby se na ústřední protistrany spolu s jejich členy clearingového systému (kteří se mohou nacházet v jiných členských státech, než daná ústřední protistrana) vztahovaly dostatečné a efektivní zásahy umožňující zmírnit nebo vyřešit krizovou situaci koordinovaným a návazným způsobem. Proto je za účelem dosažení těchto cílů na úrovni Unie i na úrovni členských států vhodné, aby Unie vytvořila nezbytný právní rámec. 2.3.Proporcionalita Podle zásady proporcionality by obsah ani forma činnosti Unie neměly překročit rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů Smluv. Ústřední protistrana v úpadku by měla v zásadě podléhat úpadkovému řízení jako kterýkoli jiný podnik. Ústřední protistrany však představují ústřední finanční infrastruktury, které jsou úzce spojeny s velkým množstvím účastníků finančních transakcí a jejich jménem centralizují riziko. To znamená, že pokud tito účastníci ztratí přístup ke klíčovým službám poskytovaným ústřední protistranou, může to vést k vážným následkům pro finanční stabilitu a širší hospodářství. Ke zmírnění těchto následků je opodstatněné požadovat odpovídající pohotovostní plány týkající se řízeného ozdravení a řešení krize a udělení pravomocí umožňujících v případě potřeby rychlou restrukturalizaci provozu dané protistrany orgánům příslušným k řešení krize. Jelikož systémový význam úpadku ústřední protistrany nelze s plnou jistotou určit předem, měl by se navrhovaný rámec v zásadě uplatnit na všechny ústřední protistrany nehledě na jejich velikost a složitost. Většina ústředních protistran usazených v EU poskytuje služby členům clearingového systému a klientům v celé EU (a v některých případech také za hranicemi EU). To znamená, že jejich finanční problémy nebo selhání by mohly mít globální dopad. Ozdravné plány a plány řešení krize by tedy měly být přizpůsobeny konkrétním rizikovým profilům daných ústředních protistran. Uplatnění jakýchkoli výjimečných opatření ze strany orgánů za účelem zachování finanční stability a ochrany daňových poplatníků by také mělo být plně odůvodněné a přiměřené, nemělo by přesahovat rámec nezbytný k dosažení cílů, a mělo by být v souladu s Listinou základních práv s ohledem na její výklad Soudním dvorem Evropské unie, co se týče jakéhokoli omezení vlastnického práva, které mohou dané pravomoci umožňovat. Konečně, tato opatření by byla uplatňována způsobem zajišťujícím, aby s postiženými zúčastněnými stranami nebylo nakládáno hůře než v případě, kdy by nebyl úpadek ústřední protistrany vyřešen, ale daná ústřední protistrana by byla podrobena dalším řízením podle svých provozních pravidel týkajících se přiřazení ztrát, nebo by byla podrobena úpadkovému řízení. 2.4.Volba nástroje Článek 114 SFEU umožňuje přijmout akty v podobě nařízení nebo směrnic. V tomto případě je z následujících důvodů zachováno přijetí nařízení. Zaprvé, nařízení nejlépe doplňuje a dále staví na přístupu stanoveném pomocí nařízení EMIR, které stanoví požadavky týkající se ústředních protistran v oblasti obezřetnostních nařízení. Nové požadavky týkající se vytvoření komplexních opatření ozdravení pro ústřední protistrany staví na cílech a ustanoveních nařízení EMIR a zaručují spolehlivost ústředních protistran. Stanovení těchto požadavků v jiné právní formě (konkrétně v podobě směrnice) by vedlo k nesouladu a vyžadovalo by, aby členský stát přijal zákony v konkrétní oblasti, která je jinak řízena přímo použitelným právem EU. Ustanovení, která svěřují orgánům cílené pravomoci a nástroje umožňující provést v případě potřeby efektivní a řízené řešení krize k udržení finanční stability, pokud dojde k selhání požadavků nařízení EMIR a ozdravných opatření, se již nezabývají podpořením běžné spolehlivosti ústředních protistran, zahrnují však zajištění životaschopnosti jejích klíčových funkcí způsobem, kdy bude provoz těchto funkcí (v rámci stejného právního subjektu nebo v jiné podobě) nadále splňovat požadavky a cíle nařízení EMIR. Z toho také vyplývá, že by měla mít ustanovení sloužící k dosažení tohoto cíle stejnou rámcovou právní podobu, jako nařízení EMIR. Zadruhé, nařízení je nejvhodnější k zavedení společného přístupu a jednotné sady pravidel pro orgány a umožní předejít odlišnostem mezi vnitrostátními pravidly spolu s možnými právními nejistotami, ke kterým by mohly takové odlišnosti vést, zejména v kontextu situací týkajících se více zemí nastíněném výše. Nařízení by také umožnilo mezinárodní spolupráci v relevantních případech a usnadnilo obchodování s EU i v rámci EU, protože by vedlo k vytvoření jednotného systému v rámci EU. Pokud navíc zvážíme možný dopad, který by mohlo mít selhání ústřední protistrany usazené v EU na finanční systémy všech členských států EU, tento jednotný rámec by také vedl ke snížení míry škodlivé nejistoty týkající se podmínek, za jakých by bylo takové selhání řešeno příslušnými orgány u ústředních protistran v různých členských státech, a tím by přispěl k uklidnění napjatých trhů. Zatřetí, obecně se rozumí, že selhání ústředních protistran je v důsledku jejich obchodních modelů mnohem méně pravděpodobné, než selhání bank. Na rozdíl od bank různých velikostí a s různými rizikovými profily, u kterých může dojít k selhání v různých situacích, stejně jako mohou mít tato selhání různé rozměry a tím pádem vyžadovat širší nabídku nástrojů k řešení (jakož i odchylek), u ústředních protistran mnohem pravděpodobněji dojde k selhání z předem známých důvodů (selhání ze strany členů clearingového systému nebo vážné výpadky provozu). Tato selhání lze tedy řešit pomocí konkrétnější sady nástrojů. Z této omezenější použitelnosti a potřeby vyhovět menšímu počtu možností vyplývá, že k dosažení cílů je vhodnější použít nařízení, zároveň je však nutné zachovat jistou pružnost umožňující orgánům reagovat na okolností konkrétního případu. Konečně, v porovnání s bankami usazenými v EU představují ústřední protistrany usazené v EU mnohem menší počet subjektů a podniková struktura ústředních protistran i způsob poskytování jejich služeb v jiných zemích se liší od těch, kterými se vyznačují mezinárodní bankovní skupiny. V případě bankovních skupin často dochází k vytvoření dceřiných podniků nebo poboček v různých jurisdikcích za účelem poskytování služeb zákazníkům, získávání aktiv nebo finančních prostředků atd., čímž je odůvodněna vyšší citlivost místního práva při implementaci rozhodnutí o řešení krize. V případě ústředních protistran dochází k poskytování služeb soustředěnějším způsobem, obyčejně z jedné jurisdikce do jiných, bez prostředníků tvořených dceřinými podniky nebo pobočkami. Z tohoto pohledu je také výhodnější zajistit jednotné uplatňování rozhodnutí napříč jurisdikcemi pomocí nařízení. 3.VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ 3.1.Konzultace se zúčastněnými stranami Od 5. října do 28. prosince 2012 probíhala veřejná konzultace týkající se rámce pro ozdravné postupy a řešení krize pro nebankovní instituce. Tato konzultace kladla otázky týkající se potřeb v oblasti opatření ozdravení a řešení krize zejména s ohledem na ústřední protistrany, centrální depozitáře cenných papírů a pojišťovny. Bylo získáno 67 odpovědí.

Z konzultace celkově vyplynulo, že by mělo být prioritou vytvoření rámce pro ozdravné postupy a řešení krize pro ústřední protistrany platného pro celou EU. Jako pádný argument ve prospěch takového kroku byla uvedena implementace požadavků skupiny G20 týkajících se centrálního clearingu standardizovaných OTC derivátů. Respondenti se obecně shodli na tom, že stejně, jako tomu bylo v případě směrnice BRRD u bank, by měl rámec pro ústřední protistrany zajistit pokračování jejich klíčových funkcí, minimalizovat expozici daňových poplatníků spojenou se ztrátami těchto institucí v případě jejich selhání a vylepšit právní jistotu jejich členů clearingového systému a klientů. Téměř všechny zainteresované strany se shodly na tom, že v zájmu ochrany finanční stability by mělo být prioritou zajištění pokračování klíčových operací ústředních protistran. Mnozí respondenti také uvedli, že i když je klíčové zajistit důvěryhodnost a odolnost opatření ozdravení a řešení krize pro ústřední protistrany, neměla by tato opatření představovat nadměrnou zátěž pro členy nebo účastníky operací za účelem pokrytí potenciálně významných závazků vyplývajících ze selhání ze strany velkého člena clearingového systému, a ještě v menší míře by měli být členové a účastníci zatížení případy interních chyb řízení rizika ze strany ústřední protistrany. Zúčastněné strany obecně uvedly, že tyto požadavky vyžadují přizpůsobení nástrojů směrnice BRRD specifickým podmínkám obchodních modelů ústředních protistran. 3.2.Sběr a využití výsledků odborných konzultací Kromě konzultace se zúčastněnými stranami se Komise zúčastnila diskuze a výměny názorů, která byla základem pro zprávu Výboru pro platební a tržní infrastrukturu a Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry obsahující pokyny pro ozdravení infrastruktur finančního trhu. Komise se také zúčastnila pracovních postupů Rady pro finanční stabilitu souvisejících s řešením krize jiných nebankovních finančních institucí, včetně poslední diskuze o úpravách části těchto pokynů za účelem podpory orgánů při plánování efektivních strategií řešení krize. Jak Výbor pro platební a tržní infrastrukturu a Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry, tak i Rada pro finanční stabilitu žádaly při vytváření zpráv navrhujících pokyny týkající se ozdravení a řešení krize zúčastněné strany o připomínky k návrhům dokumentů s pokyny a zveřejnily získané odpovědi. Obecně platí, že tyto konzultace na mezinárodní úrovni týkající se infrastruktur finančního trhu potvrzují názory vyjádřené v konzultacích uskutečněných Komisí, a poskytují užitečnou dodatečnou zpětnou vazbu ohledně relativního přínosu některých navrhovaných možností politik a nástrojů k řešení krize. Útvary Komise také uspořádaly čtyři schůzky s odborníky členských států za účelem diskuze o mezinárodním úsilí ze strany Rady pro finanční stabilitu, Výboru pro platební a tržní infrastrukturu a Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry, nejspornějších možnostech politik a rozsahu a povaze návrhu. Odborníci členských států celkově souhlasili se směřováním politiky navrhovaným Komisí na základě mezinárodních pokynů a stavění na relevantních částech nařízení EMIR a směrnice BRRD. 3.3.Posouzení dopadů Komise provedla posouzení dopadů relevantních alternativ politiky. Možnosti politiky byly posouzeny s ohledem na klíčové cíle zajištění finanční stability a důvěryhodnosti ústředních protistran, minimalizace ztrát pro společnost jako celek a zejména pro daňové poplatníky a posílení jednotného trhu z hlediska služeb poskytovaných ústředními protistranami, to vše při zachování rovných podmínek. Posouzení dopadů bylo 6. května 2015 schváleno Výborem pro posuzování dopadů. Výbor pro posuzování dopadů doporučil několik zlepšení. Posouzení dopadů bylo dále upraveno s ohledem na tato doporučení. Zejména byla důkladněji odůvodněna potřeba akce na úrovni EU a identifikace a posouzení příslušných možností. Posuzované možnosti a dosažené závěry byly také zkontrolovány s ohledem na nejnovější pokyny vyplývající z probíhajícího mezinárodního úsilí, které Komise pečlivě sledovala. Legislativní návrh je plně v souladu s nejnovějšími diskuzemi a doporučeními Rady pro finanční stabilitu i skupiny G20 týkajícími se politik. Co se týče potřeby akce na úrovni EU, posouzení dopadů dospělo k závěru, že akce na úrovni EU je nezbytná s ohledem na mezinárodní povahu podnikání ústředních protistran, které spojuje více účastníků finančních operací, protistran a klientů v rámci celého jednotného trhu. Nástroje, které mají členské státy v současnosti k dispozici, nejsou dostatečné k řešení ústředních protistran potýkajících se s významnými problémy, které by mohly ohrozit jejich životaschopnost. Různé přístupy ke zmírnění nebo řešení možných vážných problémů ústředních protistran v různých členských státech by mohly v konečném důsledku vést k narušení funkcí klíčových pro hospodářství a k širší finanční nestabilitě. Akce na úrovni EU je nezbytná a umožní poskytnout orgánům členských států nástroje a pravomoci s vymahatelností v celé Unii, které jim pomohou řešit selhání ústředních protistran nacházejících se v jejich jurisdikcích, jakož i zajistit efektivní komunikaci mezi všemi příslušnými orgány ve stejném i jiných členských státech. Řádné plánování ozdravení a řešení krize by mělo napomoci tomu, aby náklady nesli místo daňových poplatníků účastníci trhu spojení s ústřední protistranou (věřitelé, členové clearingového systému a jejich klienti) rovnoměrným a nediskriminačním způsobem. Co se týče otázky zajištění včasného a odolného řešení krize ústřední protistrany, posouzení dopadů prozkoumalo možnosti týkající se možných podnětů ke vstupu do řešení krize, jakož i možnosti týkající se toho, kterými nástroji a pravomocemi k řešení krize by měly být orgány vybaveny. Posouzení dopadů dospělo k závěru, že stanovení předepsaných spouštěčů pro řešení krize, například porušení konkrétních požadavků, by rámci řešení krize dodalo transparentnost a ex ante vyjasnilo všem zúčastněným stranám, kdy může dojít ke spuštění možného veřejného zásahu. Použití předepsaných spouštěčů by však nebylo vhodné, protože by bylo těžké identifikovat samostatné nebo složené ukazatele, které by umožnily jasně předpovědět budoucí události vedoucí k oslabení finanční stability. Předepsané spouštěče by také mohly ponechávat subjektům příliš velký prostor k „obcházení systému“, tedy přijmout opatření zacílená na konkrétní spouštěče, která by snížila platnost daných spouštěčů; k selhání ústředních protistran by navíc mohlo dojít způsobem, který nesplňuje konkrétní předepsané podmínky – v tom případě by řešení krize nebylo k dispozici jako možnost dosažení řízené restrukturalizace nebo ukončení činnosti. Pružnější spouštěče, které ponechávají rozhodnutí o vstupu do řešení krize na orgánech, by umožnily vyhnout se těmto problémům a poskytly by orgánům možnost rychle a rozhodně zasáhnout a řešit jakoukoli systémově důležitou ústřední protistranu, která selhává (nebo která pravděpodobně selže) ještě před tím, než se tato protistrana stane insolventní. Posouzení dopadů proto dospělo k závěru, že pružnější podněty představují upřednostňovanou možnost; bylo však zdůrazněno, že je klíčové zajistit, aby orgány používaly nástroje k řešení krize pouze v případech, kdy hrozí selhání ústřední protistrany a žádná jiná opatření nejsou dostatečná k obnovení její životaschopnosti a zajištění celkové finanční stability, a zejména pokud je ve veřejném zájmu, aby bylo zahájeno řešení krize ústřední protistrany místo běžné likvidace nebo úpadkového řízení. Co se týče nástrojů a pravomocí k řešení krize, dospělo posouzení dopadů k závěru, že by měly být orgány příslušné k řešení krize vybaveny harmonizovanou, avšak ne vyčerpávající ani normativní sadou nástrojů, která umožní orgánům dostatečnou volnost při zohlednění okolností možné krize. V nezávazných plánech řešení krize by byly uvedeny možné způsoby řešení krize subjektu v různých scénářích. Alternativní možnost spočívající ve vybavení orgánů komplexní a vyčerpávající sadou nástrojů a stanovení pořadí, ve kterém by měly být dané nástroje použity, byla zavržena, protože by mohla ohrozit efektivitu řešení krize v důsledku omezení schopnosti orgánů pružně reagovat na konkrétní okolnosti vyvíjející se krizové situace. Bylo považováno za nepravděpodobné, že se povede vytvořit dokonale vhodné nástroje k řešení krize a hierarchii jejich použití vhodnou k řešení všech možných krizových scénářů. Tento přístup by mohl tedy vést k tomu, že by navrhovaná opatření k řešení krize nemusela být vhodná k řešení daných konkrétních problémů. S ohledem na konkrétní nástroje dospělo posouzení dopadů k závěru, že pokud komplexním zdostupněním nástrojů stanovených v rámci mezinárodních pokynů pro ozdravení i řešení krize se umožní minimalizovat náklady snášené daňovými poplatníky a nejlépe dosáhnout tržní disciplínu ex ante. Také by to umožnilo rozložení nákladů mezi všechny zúčastněné strany ústřední protistrany způsobem, který předem poskytne jistotu všem účastníkům trhu a je co nejspravedlivější. Různé možnosti by mohly mít různý dopad na účastníky trhu, klíčovým cílem řešení krize je však dosáhnout, aby nebyli tito účastníci v horším postavení, než pokud by nedošlo k řešení krize ústřední protistrany a místo toho by byli vystaveni dalším možným akcím podle provozních pravidel ústřední protistrany týkajících se přiřazení ztrát, nebo pokud by bylo pro ústřední protistranu zahájeno úpadkové řízení. U některých dalších nástrojů, například požadavku na ústřední protistranu a členy clearingového systému týkajícího se vybudování dodatečných předem financovaných rezerv umožňujících absorbovat ztráty a doplnit prostředky, nebylo shledáno efektivní vylepšení tržní disciplíny, nebo byly tyto nástroje posouzeny jako nepřiměřeně nákladné s ohledem na nízkou pravděpodobnost jejich použití. Celkově platí, že byly upřednostněny ty možnosti, u kterých se předpokládalo, že kladně přispějí k udržení finanční stability a důvěry v širší finanční systém bez toho, aby představovaly nepřiměřené nebo nadměrné náklady, které by mohly představovat vážnou zátěž pro širší hospodářský růst. 3.4.Základní práva Stejně jako předchozí směrnice BRRD, i rámec pro ústřední protistrany je plně kompatibilní s Listinou základních práv. I když mohou akce spojené s řešením krize zahrnovat změny týkající se aktiv a práv vlastníků ústředních protistran a účastníků clearingového systému, omezení jistých práv a svobod je povoleno v souladu s článkem 52 Listiny. V souladu s požadavky Listiny jsou tato omezení týkající se uplatňování daných práv a svobod uvedena v nařízení, respektují podstatu příslušných práv a svobod a jsou uplatňována pouze v případě, kdy je to skutečně nezbytné k dosažení cílů obecného zájmu uznávaných Unií. Ochrana finanční stability byla uznána Soudním dvorem jako obecný zájem, což odůvodňuje omezení základních práv a svobod v souladu se Smlouvou, pokud jsou tato omezení přiměřená a vhodná k dosažení vytyčených cílů. Zúčastněné strany, kterých se tato omezení týkají, se také mohou odvolat proti konkrétním prvkům rozhodnutí o řešení krize, která se jich dotýkají, a mají právo na kompenzaci, pokud je tento dopad horší, než by byl v případě, kdy by nedošlo k řešení krize ústřední protistrany a místo toho by byly vystaveny dalším možným akcím podle provozních pravidel ústřední protistrany týkajících se přiřazení ztrát, nebo pokud by bylo pro ústřední protistranu zahájeno úpadkové řízení. 3.5.DOPAD NA ROZPOČET Výše uvedené varianty politik nebudou mít důsledky pro rozpočet Unie. Tento návrh by vyžadoval, aby Evropský orgán pro cenné papíry a trhy i) vypracoval 5 technických norem a 2 pokyny a ii) podílel se na kolegiích k řešení krize (společně s Evropským orgánem pro bankovnictví), rozhodoval v případě sporu a plnil závaznou úlohu zprostředkovatele. Termín dodání technických norem je 12 měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost. Navrhované úkoly svěřené Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy nevyžadují zřízení dodatečných pracovních míst a lze je splnit při využití stávajících prostředků, většinou na základě práce, kterou už provedl Evropský orgán pro bankovnictví v kontextu implementace směrnice BRRD. Úkoly svěřené Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy by také byly připraveny nově zřízeným výborem ESMA pro řešení krize, k účasti ve kterém by byly přizvány příslušné orgány Evropského orgánu pro bankovnictví v úloze pozorovatelů v zájmu maximálního využití stávajících prostředků.

4.OSTATNÍ PRVKY 4.1.Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv Po vstupu nařízení v platnost je příprava a vytvoření přiměřených ozdravných plánů a plánů řešení krize a opatření implementovaných ústředními protistranami a orgány založených na těchto plánech zřejmým střednědobým indikátorem pro následné postupy. V případě, že je ústřední protistrana ohrožena finančními problémy, by dalšími indikátory, které je nutno sledovat, byly zjištění, zda, kdy a jakým způsobem realizuje ústřední protistrana svoje ozdravné plány, jakož i to, zda, kdy a jakým způsobem postupují orgány dohledu v souladu s pravomocemi včasného zásahu, které jim byly svěřeny tímto rámcem. Konečně, v případě selhání ústřední protistrany a splnění podmínek pro řešení krize, by sledované indikátory byly následující – kdy zasáhnou orgány příslušné k řešení krize, jaké nástroje použijí a jakým způsobem jsou ztráty sdíleny mezi soukromými zúčastněnými stranami. Po třech letech je možné provést přezkum funkce konkrétních ustanovení, jakož i obecnější přezkum. Rámec sledování a hodnocení lze v tomto kontextu podle potřeby upřesnit na základě konkrétních zkušeností s režimem. 4.2.Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu 4.2.1.Rozsah působnosti a cíle Rozsah působnosti zahrnuje všechny ústřední protistrany usazené v EU s ohledem na jejich funkci a ústřední roli na finančních trzích. Relevantní pravomoci a nástroje udělené na základě tohoto nařízení by tedy byly k dispozici pro použití u všech ústředních protistran bez ohledu na jejich velikost, propojenost nebo další vlastnosti. Zároveň by však byla zajištěna proporcionalita, protože by byly ozdravné plány a plány a řešení krize specifické pro jednotlivé ústřední protistrany a braly by přiměřený ohled na jejich systémovou důležitost. Uplatnění pravomocí včasného zásahu a řešení krize ze strany příslušných orgánů by také mělo být ve všech případech úměrné a odůvodněné. Cílem by mělo být v první radě usilovat o řádné ozdravení ústředních protistran v různých scénářích finančních problémů prostřednictvím implementace odolných a komplexních ozdravných plánů domluvených mezi ústřední protistranou a jejími členy clearingového systému. Zadruhé, pokud by tato opatření byly nedostatečná a došlo by ke splnění podmínek pro řešení krize, orgány by měly rychle zakročit s cílem zachovat finanční stabilitu, zajistit pokračování klíčových funkcí ústřední protistrany a v největší možné míře ochránit daňové poplatníky. V případě řešení krize by mělo být opatření ze strany orgánu podmíněno tím, aby vlastníci, věřitelé a protistrany ústřední protistrany nesli ztráty v souladu s hierarchií nároků při úpadkovém řízení, a aby bylo vedení instituce vyměněno a pohnáno k odpovědnosti za případné protiprávní jednání v souladu s vnitrostátním právem. V důsledku právní a podnikové struktury ústředních protistran nemusí efektivní ozdravení a řešení krize těchto institucí nezbytně zahrnovat širší skupiny, kterých součástí může daná ústřední protistrana být. Pokud to však je výhodné z hlediska dosažení cílů uvedených výše, mohou se konkrétní pravomoci vztahovat na mateřské společnosti ústředních protistran. Tyto pravomoci zahrnují například možnost orgánů rozhodnout se na základě konkrétních případů, zda se mají ozdravné plány týkat také mateřských společností. 4.2.2.Zřízení příslušných orgánů a kolegií k řešení krize Orgány příslušné k řešení krize ústředních protistran jsou zřízeny a vybaveny harmonizovanou sadou pravomocí umožňujících jim provádět všechny příslušné přípravné akce i opatření k řešení krize uvedené níže. Tyto orgány mohou být centrální banky, příslušná ministerstva, příslušné orgány (tj. orgány dohledu) pro ústřední protistrany nebo jiné veřejné úřední orgány. Pokud jsou pravomoci přiděleny existujícímu orgánu, měl by být tento orgán vybaven přiměřenou operační nezávislostí k provádění funkcí řešení krize. Pokud jsou pravomoci svěřeny více orgánům, měly by být úkoly jasně přiřazeny. Jmenovaný orgán nebo orgány by měly mít zákonné úkoly zaručující řádné řešení krize ústředních protistran, pokud dojde ke splnění podmínek pro řešení krize, způsobem zajišťujícím ochranu finanční stability a daňových poplatníků. Není vyloučeno, že daný orgán může mít podobné povinnosti týkající se dalších finančních institucí. Pokud to vyžaduje vnitrostátní zákon v daném členském státě, mohou být do schvalování rozhodnutí o řešení krize ústřední protistrany zapojeny soudy, jejich postup však musí být rychlý. S ohledem na úlohu a precedens stanovený nařízením EMIR ohledně kolegií a jejich úkolů, stejně jako na dopad, který mohou mít opatření k řešení krize na členy clearingového systému a další zúčastněné strany, je od orgánů příslušných k řešení krize ústředních protistran požadováno, aby pro každou ústřední protistranu vytvořily a obsadily kolegium k řešení krize. Tato kolegia by měla do velké míry odrážet složení kolegií stanovených nařízením EMIR. Členy kolegia by tedy měly být kromě orgánu příslušného k řešení krize ústřední protistrany také příslušné orgány členů clearingového systému, ústřední protistrany, centrální depozitáře cenných papírů a obchodní systémy, které zasedají v kolegiích nařízení EMIR, jakož i příslušná centrální banka a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy. Dalšími členy by měly být orgány příslušné k řešení krize členů clearingového systému, jejichž příslušné orgány jsou také členy kolegia (pokud jde o jiné orgány), příslušný orgán jakéhokoli mateřského podniku, na který by se vztahovaly ozdravné plány, jakož i jakákoli příslušná ministerstva, která plní konkrétní úlohu při řešení krize ústředních protistran, a Evropský orgán pro bankovnictví. Stávající kolegia ustanovená nařízením EMIR i nově zřízená kolegia k řešení krize by měla společně pracovat na specifických úkolech, které jsou jim přiděleny podle tohoto nařízení, jak je popsáno níže. 4.2.3.Příprava – ozdravné plány Ústřední protistrany musí připravit ozdravné plány umožňující překonat jakoukoli formu finančních problémů, které by přesahovaly jejich běžné zdroje řízení a další požadavky vyplývající z nařízení EMIR. To by mělo zahrnovat scénáře týkající se selhání ze strany členů clearingového systému (tj. události selhání), jakož i naplnění jiných rizik a ztrát (tj. jiné události (nesouvisející se selháním)). Konkrétní okolnosti pro zahájení realizace plánů by nebyly zakotveny v právních předpisech, ústřední protistrany však musí vytvořit vhodné indikátory, které informují účastníky clearingového systému i orgány o spuštění těchto plánů. Plány by neměly spoléhat na neobvyklou veřejnou finanční pomoc, měly by však nastínit způsoby zajištění možného přístupu k prostředkům centrální banky za běžných podmínek. V souladu s pokyny Výboru pro platební a tržní infrastrukturu a Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry by měly být plány komplexní, efektivní, transparentní a měřitelné pro subjekty, kterých se mohou týkat, stanovit přiměřené pobídky a minimalizovat záporný dopad na všechny zúčastněné strany i širší finanční systém. Ústřední protistrana může při dodržení těchto principů určit vhodný rozsah možností a nástrojů ozdravení. To zahrnuje nástroje na opětovné sladění účetnictví ústřední protistrany prostřednictvím vypovězení smluv, které povede k ukončení smluv a jasnému vyčíslení ztrát a příjmů, vytvoření dobrovolných dohod, například formou dražby, se zbývajícími členy clearingového systému, kteří dobrovolně zaujmou pozice, nebo získání dodatečných prostředků prostřednictvím požádání členů clearingového systému o dodatečné prostředky s určenou horní hranicí („žádosti o hotovost“), jakož i uplatněním srážky na platby pro členy clearingového systému v důsledku hospodářského zisku v derivátové smlouvě („srážky variační marže“). Nařízení neurčuje konkrétní možnosti, které by měly ozdravné plány obsahovat, ani žádné možnosti nevylučuje. Vyžaduje však, aby tyto plány představovaly dohody mezi ústředními protistranami a jejich členy clearingového systému za účelem posílení jejich účinnosti za všech okolností, a aby zavazovaly členy clearingového systému k dodržení předem domluvených provozních pravidel v případě jejich spuštění, bez ohledu na jurisdikci, ve které jsou tito členové usazeni. Členové clearingového systému jsou povinni plně informovat své klienty o způsobu, jakým by přenášeli případné ztráty nebo náklady vyplývající z aktivace nástrojů na ozdravení ze strany ústřední protistrany na tyto klienty. Ozdravné plány podléhají kontrole příslušného orgánu pro danou ústřední protistranu. S ohledem na možné dopady plánu na členy clearingového systému a další zúčastněné strany by mělo být kolegium zřízené podle nařízení EMIR zapojené do procesu. Posouzení přiměřenosti plánu by mělo podléhat společnému rozhodnutí kolegia. Pokud nelze dospět ke společnému rozhodnutí, může Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) plnit závaznou úlohu zprostředkovatele v souladu se svým mandátem (čl. 19 odst. 3 nařízení (EU) č. 1095/2010). 4.2.4.Příprava – plány řešení krize a posouzení způsobilosti k řešení krize Orgány příslušné k řešení krize musí vytvořit plány řešení krize pro restrukturalizaci ústředních protistran a zachování jejich klíčových funkcí v případě jejich selhání. Stejně jako v případě ozdravných plánů by měly tyto plány pokrývat scénáře událostí selhání i jiných událostí (nesouvisejících se selháním), a neměly by počítat se žádnou výjimečnou veřejnou podporou s výjimkou přístupu k prostředkům centrální banky za běžných podmínek. Tyto plány by měly nastínit rozsah pravomocí a nástrojů řešení krize, které by orgány použily v případě, že ústřední protistrana splní podmínky pro řešení krize, přiměřené a s úplným zohledněním obchodního modelu, podílu na trhu a systémové důležitosti dané ústřední protistrany jak v jurisdikci, ve které je usazená, tak i v jiných členských státech a třetích stranách. Tento plán není závazný, jakákoli odchylka od něj v době řešení krize by však měla být příslušným orgánem přiměřeně odůvodněna. V rámci plánování řešení krize by měly orgány příslušné k řešení krize také posoudit celkovou způsobilost ústřední protistrany k řešení krize a vyřešit jakékoli případné překážky. Z tohoto důvodu by měly mít orgány například pravomoci vyžadovat od ústřední protistrany v konkrétních případech změnu specifických obchodních postupů, provozní nebo právní struktury, revizi jakékoli dohody v rámci skupiny, která by mohla představovat překážku pro řešení krize, nebo zvýšit předem financované rezervy určené k absorpci ztrát. Stejně jako v případě ozdravných plánů možné dopady opatření na členy clearingového systému a zúčastněné strany znamenají, že by měla být kolegia k řešení krize zapojena do vytváření plánů řešení krize a do schvalování jakýchkoli opatření zajišťujících způsobilost k řešení krize. Kolegium k řešení krize by například mělo v obou případech dospět ke společnému rozhodnutí – pokud to nelze, může Evropský orgán pro cenné papíry a trhy plnit závaznou úlohu zprostředkovatele. 4.2.5.Včasná intervence

Příslušným orgánům jsou svěřeny konkrétní pravomoci umožňující jim zasáhnout do provozu ústředních protistran, pokud je ohrožena životaschopnost těchto protistran, avšak ještě před tím, než dosáhnou bodu selhání, nebo než by mohly jejich aktivity poškodit celkovou finanční stabilitu. Tyto pravomoci by doplnily pravomoci svěřené v souladu s nařízením EMIR a představovaly by za daných okolností konkrétní možnosti dohledu. Příslušné orgány by mohly zejména požadovat od ústředních protistran, aby provedly konkrétní akce uvedené v jejich ozdravných plánech, nebo aby se zdržely takové akce. 4.2.6.Podněty vedoucí k řešení krize Ústřední protistrana by měla být podrobena řešení krize v případě, že dochází k jejímu selhání nebo je takové selhání pravděpodobné, pokud nelze toto selhání odvrátit pomocí alternativ soukromého sektoru, a pokud by její selhání ohrozilo veřejný zájem a finanční stabilitu. Kromě toho by mohla být ústřední protistrana podrobena řešení krize v souladu s pokyny Klíčové vlastnosti účinných režimů řešení krize vydanými Radou pro finanční stabilitu v případech, kdy nedochází ke splnění všech těchto podmínek, pokud by uplatnění dalších opatření ozdravení ze strany ústřední protistrany zabránilo úpadku, avšak zároveň by mohlo ohrozit finanční stabilitu. S výjimkou velice specifických okolností lze také považovat ústřední protistranu za selhávající nebo její selhání za pravděpodobné, pokud daná ústřední protistrana potřebuje výjimečnou veřejnou finanční podporu. Orgán příslušný k řešení krize by vyhodnotil, zda byly splněny všechny podmínky. Posouzení první podmínky (zda dochází k selhání ústřední protistrany nebo je takové selhání pravděpodobné) by však mělo být hlavní povinností příslušného orgánu. Obecně se má za to, že příslušné orgány pravděpodobněji dosáhnou podrobné porozumění finančního zdraví ústřední protistrany až do bodu, kdy dojde k jejímu selhání. Toto posouzení však může také provést orgán příslušný k řešení krize, pokud má všechna nezbytná data a informace. 4.2.7.Nástroje a pravomoci k řešení krize Protože je opatření k řešení krize předem stanoveno v plánu řešení krize, mělo by být provedeno způsobem, který nenarušuje fungování zbytku širší skupiny, součástí které může ústřední protistrana být. Jakékoli nevypořádané smluvní závazky týkající se finanční podpory pro ústřední protistranu, například záruky ze strany mateřské společnosti, by však měl uplatňovat orgán příslušný k řešení krize v souladu s tím, jak by byly uplatňovány v rámci běžného úpadkového řízení. Řešení krize by mělo být prováděno pomocí několika nástrojů, které lze použít samostatně nebo současně: (i) prodej celé ústřední protistrany nebo jejích zásadních funkcí vhodné konkurenci, (ii) vytvoření veřejně kontrolované přemosťovací ústřední protistrany a (iii) alokace ztrát a pozic mezi členy clearingového systému. Nařízení neukládá, které nástroje a pravomoci by měly být použity v různých scénářích, ale ponechává výběr vhodných nástrojů na příslušném orgánu na základě okolností – uplatněné možnosti by však měly být v souladu s plánem řešení krize dohodnutým kolegiem k řešení krize. Různé možnosti alokace ztrát a pozic by poskytly orgánu příslušnému k řešení prostředky k opětovnému sladění účetnictví ústřední protistrany, zabránění dalších ztrát a získání dodatečných prostředků za účelem rekapitalizace ústřední protistrany. V závislosti na možnostech zvolených ústřední protistranou a schválených kolegiem nařízení EMIR v rámci ozdravných plánů, může dojít v rámci řešení krize k překrývání nástrojů k alokaci ztrát a pozic, které má k dispozici ústřední protistrana a orgán příslušný k řešení krize. Řešení krize může mít například podobu dalších dražeb pozic účastníků neplnících své závazky mezi zbývajícími členy clearingového systému, částečného nebo úplného vypovězení smluv, dalších srážek vyplácených variačních marží, uskutečnění jakýchkoli dalších žádostí o hotovost uvedených v ozdravných plánech, nebo žádosti o hotovost vyhrazené konkrétně pro orgán příslušný k řešení krize v rámci interních (provozních) pravidel ústřední protistrany, odpisu kapitálových a dluhových nástrojů emitovaných ústřední protistranou nebo jiných nezajištěných závazků, jakož i převedení jakýchkoli dluhových nástrojů nebo jiných nezajištěných závazků na podíly. Konečně, nařízení nevylučuje možnost, že orgány příslušné k řešení krize uplatní jiné možnosti v souladu s principy řešení krize, včetně úplného zohlednění hierarchie nároků, aby se předešlo veřejné pomoci, morálnímu hazardu atd., bez ohledu na záruku, že by neměl být žádný věřitel čelit horší situaci, než kdyby došlo k úpadkovému řízení. Orgány mohou tedy žádat o další osobní prostředky, buď v rámci ústřední protistrany (např. použití fondů pro případ selhání z nezasažených produktů) nebo od jiných stran (např. požádat členy clearingového systému o dobrovolné přijetí dalšího přiřazení pozic). Pokud nebudou tyto možnosti k dispozici nebo budou viditelně nedostačující k zajištění finanční stability, může být jako poslední možnost zvážena vládní účast v podobě kapitálové podpory nebo dočasného veřejného vlastnictví. Takové kroky ze strany vlády by však musely splňovat příslušná pravidla týkající se vládní pomoci, včetně restrukturalizace provozu ústřední protistrany, a umožňovat postupné zpětné získání prostředků vložených do ústřední protistrany. Proces řešení krize by také mohl být samostatně podpořen dočasnou podporou likvidity ze strany centrální banky, i když nejde o nástroj k řešení krize. Taková podpora by musela splňovat scénáře stanovené v plánech řešení krize, podle kterých by mohla řešená ústřední protistrana předpokládat přístup k likviditě centrální banky, a v konečném důsledku by záležela na rozhodnutí samotných centrálních bank. 4.2.8.Doplňková ustanovení týkající se řešení krize V zájmu zajištění, že budou rozhodnutí o řešení krize přijímána v souladu s klíčovými principy týkajícími se vlastnických práv, souladu s příslušným právem týkajícím se cenných papírů a obchodních společností, jakož i vnitrostátními ústavními předpisy, zahrnuje nařízení nezbytná ustanovení a kroky, které by musely orgány příslušné k řešení krize splňovat před tím, než přistoupí k rozhodnutím o řešení krize, stejně jako v průběhu těchto rozhodnutí. Tyto podmínky zahrnují například zajištění přesného vyhodnocení rozvahy ústřední protistrany, záruk pro zasažené zúčastněné strany týkajících se kompenzace v případě, že bude jejich situace horší, než kdyby nedošlo k řešení krize ústřední protistrany a místo toho by byly vystaveny dalším možným akcím podle provozních pravidel ústřední protistrany týkajících se alokace ztrát, nebo pokud by bylo pro ústřední protistranu zahájeno úpadkové řízení, jakož i postupné kroky, pomocí kterých by měly orgány informovat ústřední protistranu a další zúčastněné orgány o rozhodnutích týkajících se řešení krize. Rámec také obsahuje za účelem umožnění řešení krize a dosažení cíle týkajícího se zajištění finanční stability dočasné moratorium pro některé povinnosti ústřední protistrany a pozdržení běžných práv protistran týkajících se ukončení smluv a transakcí v neprospěch ústřední protistrany vyplývajícího pouze z uplatnění pravomocí řešení krize v souvislosti s ústřední protistranou. Tyto kroky jsou doprovázeny příslušnou ochranou plateb, které mají být vyplaceny jiným infrastrukturám finančního trhu, jakož i dohod o kolaterálu a zúčtování v souladu s ochranami uvedenými ve směrnici BRRD. 4.2.9.Třetí země Dopad finančních problémů nebo selhání ústředních protistran se může rozšířit do jiných zemí, zejména v případech, kdy jsou členové clearingového systému usazeni v jiných jurisdikcích, než je jurisdikce, ve které je usazena ústřední protistrana. Klíčové vlastnosti vydané Radou pro finanční stabilitu uvádějí, že by měly orgány v různých jurisdikcích spolupracovat na případech řešení krize a měly by uznávat a vymáhat vzájemná opatření k řešení krize s ohledem na relevantní účastníky, aktiva nebo závazky nacházející se na jejich území. Za účelem zlepšení vymahatelnosti opatření orgánu EU vůči členům clearingového systému nacházejícím se ve třetích zemích by musely ústřední protistrany zajistit, aby opatření obsažená v jejich ozdravných plánech byla závazná napříč jurisdikcemi. To znamená zajistit, že možnosti ozdravení představují smluvní povinnosti podle právních předpisů země, ve které je usazená ústřední protistrana, nebo jinak prokázat ke spokojenosti příslušných orgánů, jakož i orgánů příslušných k řešení krize, že jsou ustanovení plánu vymahatelná, například podle právních předpisů třetí země. To by pomohlo orgánům příslušným k řešení krize vymáhat v průběhu řešení krize jakékoli nevyřízené povinnosti uvedené v těchto plánech. Orgány by navíc měly navázat spolupráci s orgánem ve třetí zemi, aby uznaly a vykonaly jeho rozhodnutí s ohledem na jakákoli relevantní aktiva nebo smlouvy, které se řídí právem příslušné země. Orgány příslušné k řešení krize by měly uzavřít dohody o spolupráci s orgány ve třetích zemích, ve kterých budou uvedeny podrobnosti o příslušné spolupráci. Pro jakoukoli danou ústřední protistranu může existovat několik členských států nebo třetích zemí, ve kterých mohou se mohou členové clearingového systému nacházet, nebo podle jejichž práva se mohou řídit relevantní aktiva nebo smlouvy. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy by proto měl vydat pokyny týkající se relevantního obsahu daných dohod s příslušnými třetími zeměmi za účelem stanovení společného uplatňování podmínek v těchto případech. K usnadnění vymáhání opatření orgánu příslušného k řešení krize ve třetí zemi vůči členům clearingového systému, smlouvám nebo jiným aktivům nebo závazkům nacházejícím se v EU by měly mít relevantní vnitrostátní orgány za úkol uznat a uplatnit daná opatření, případně odmítnout takového uznání a uplatnění za specifických podmínek. K uznání by mělo dojít za podmínek, že daná opatření negativně neovlivní finanční stabilitu členského státu, věřitelům ústřední protistrany se dostane stejného zacházení jako jiným věřitelům bez ohledu na umístění, a tato opatření nebudou mít významné finanční následky pro daný členský stát. 4.2.10.Změny ve směrnicích týkajících práva obchodních společností, směrnici BRRD, nařízeních EMIR a ESMA a vytvoření výboru ESMA pro řešení krize Směrnice Unie o právu obchodních společností obsahují pravidla pro ochranu akcionářů a věřitelů. Některá z těchto pravidel mohou bránit rychlé akci ze strany orgánů příslušných k řešení krize. Tato pravidla již byla změněna s ohledem na banky pomocí směrnice 2014/59/EU a podle návrhu Komise na změnu směrnice 2014/59/EU (COM(2016) 852) je nyní navrhováno, aby bylo uplatnění těchto změn v rámci vnitrostátního práva rozšířeno také na ústřední protistrany.

Podle návrhu Komise na změnu směrnice 2014/59/EU (COM(2016) 852) budou ústřední protistrany, kterým byly uděleny bankovní licence, v době uplatnění tohoto nařízení vyčleněny z rozsahu působnosti uvedené směrnice a zahrnuty výlučně pod ustanovení a podmínky tohoto nařízení. Aby mohly orgány ukládat postihy za nedodržení ustanovení navrhovaného nařízení, návrh Komise na změnu směrnice 2014/59/EU (COM(2016) 852) dále navrhuje rozšíření rozsahu působnosti hlavy VIII dané směrnice také na ústřední protistrany. Toto rozšíření zaručí jednotnost sankčních pravomocí týkajících se ozdravení a řešení krize finančních institucí. Nařízení EMIR se mění tak, aby zahrnovalo možnost dočasného pozastavení povinnosti clearingu v kontextu řešení krize ústřední protistrany, pokud je to nezbytné k zachování finanční stability a důvěry na trhu, zejména za účelem zabránění rozšíření krize a vysokých a nejistých rizikových expozic investorů vůči ústřední protistraně. Role rizikového výboru ústřední protistrany je také zvýrazněna za účelem podpory obezřetného řízení rizik ze strany ústřední protistrany. Aby bylo možné zajistit, že budou orgány příslušné k řešení krize moci poskytovat připomínky k práci Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy podle tohoto nařízení, měly by se tyto orgány zúčastňovat spolu s příslušnými orgány na schůzkách rady orgánů dohledu Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy bez hlasovacích práv. Za účelem přípravy svých rozhodnutí podle tohoto nařízení a zajištění úplných připomínek členů Evropského orgánu pro bankovnictví v rámci tohoto procesu musí Evropský orgán pro cenné papíry a trhy zřídit výbor, do kterého budou jisté příslušné orgány podle nařízení 1093/2010 přizvány jako pozorovatelé. 2016/0365 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o rámci pro ozdravné postupy a řešení krize ústředních protistran a změně nařízení (EU) č. 1095/2010, (EU) č. 648/2012 a (EU) 2015/2365 (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, S ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy, S ohledem na návrh Evropské komise, Po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, S ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, S ohledem na stanovisko Evropské centrální banky, V souladu s řádným legislativním postupem, Vzhledem k tomu, že: (1)Finanční trhy jsou pro funkci moderních hospodářství klíčové. Čím větší jej jejich integrace, tím efektivnější bude přiřazení hospodářských zdrojů, které bude přispívat k hospodářské výkonnosti. Aby však bylo možné vylepšit funkci jednotného trhu v oblasti finančních služeb, je důležité stanovit postupy zajišťující, že pokud dojde k finančním problémům nebo k hrozícímu selhání finanční instituce nebo infrastruktury finančního trhu aktivní na trhu, nepovede tato situace k destabilizaci celého finančního trhu a poškození růstu napříč širším hospodářstvím. (2)Ústřední protistrany představují klíčové prvky finančních trhů, které vstupují mezi účastníky a plní roli kupujícího pro každého prodávajícího a prodávajícího pro každého kupujícího. Zároveň sehrávají ústřední roli při zpracování finančních transakcí a řízení expozic vůči různým rizikům spojeným s příslušnými transakcemi. Ústřední protistrany soustřeďují zpracování transakcí a pozic protistran a zajišťují dodržení povinností vytvořených těmito transakcemi a rovněž přijímají marži a příspěvky do fondů proti selhání od svých členů v podobě odpovídajícího kolaterálu. (3)Integrace finančních trhů Unie znamenala, že se ústřední protistrany z institucí sloužících zejména domácím potřebám a trhům rozvinuly v klíčové uzly širších finančních trhů v rámci Unie. Ústřední protistrany, které mají v současnosti povolení nabízet v Unii svoje služby, provádějí clearing různých kategorií produktů, od kotovaných a OTC finančních a komoditních derivátů až po hotovostní kapitál, dluhopisy či jiné produkty, například repo operace. Tyto instituce poskytují služby ve více zemích širokému spektru finančních i jiných institucí napříč celou Unií. I když jsou některé ústřední protistrany, které mají povolení nabízet svoje služby v Unii, nadále soustředěny na domácí trhy, všechny jsou systémově důležité minimálně na svých domácích trzích.

(4)Protože je významné množství finančního rizika ve finančním systému Unie spravováno a soustředěno v ústředních protistranách jménem členů clearingového systému a jejich klientů, je klíčové zajistit účinnou regulaci a spolehlivý dohled nad ústředními protistranami. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012 platné od srpna 2012 vyžaduje, aby ústřední protistrany dodržovaly přísné obezřetnostní a organizační normy, stejně jako normy týkající se obchodních postupů. Úkolem příslušných orgánů je poskytovat úplný dohled nad činností těchto institucí ve spolupráci s kolegii, která sdružují příslušné orgány pro dané úkoly, které jsou jim přiřazeny. V souladu se závazky přijatými představiteli skupiny G20 od finanční krize, nařízení (EU) č. 648/2012 také vyžaduje centrální clearing standardizovaných OTC derivátů prostřednictvím ústřední protistrany. Se vstupem povinnosti týkající se centrálního clearingu OTC derivátů v platnost lze očekávat, že se objem a rozsah transakcí prováděných ústředními protistranami zvýší, což bude představovat dodatečnou výzvu pro strategie řízení rizik ústředních protistran. (5)Nařízení (EU) č. 648/2012 přispělo ke zvýšení odolnosti ústředních protistran a širších finančních trhů vůči širokému spektru rizik, která jsou zpracovávána a soustředěna v ústředních protistranách. Žádný systém pravidel a postupů však nedokáže zabránit tomu, aby byly stávající prostředky nedostatečné k řízení rizik snášených ústředními protistranami, včetně rizika selhání ze strany jednoho nebo více členů clearingového systému. Pokud finanční instituce čelí scénáři vážných finančních problémů nebo hrozícího selhání, v principu by se na ně mělo vztahovat běžné úpadkové řízení. Jak však ukázala finanční krize, zejména v době déle trvající ekonomické nestability a nejistoty mohou taková řízení narušit funkce klíčové pro hospodářství a ohrozit finanční stabilitu. Běžné postupy uplatňované při platební neschopnosti podniků nemusí vždy zajistit dostatečně rychlý zásah nebo dostatečně upřednostňovat zachování klíčových funkcí finančních institucí v zájmu zachování finanční stability. Abychom předešli těmto negativním důsledkům běžného úpadkového řízení, je nezbytné vytvořit pro ústřední protistrany zvláštní rámec řešení krize. (6)Krize také zvýraznila nedostatek přiměřených nástrojů umožňujících zachovat klíčové funkce poskytované krachujícími finančními institucemi. Dále také prokázala nedostatek rámců, které by umožňovaly spolupráci a společný postup mezi orgány, zejména mezi těmi, které se nacházejí v různých členských státech nebo jurisdikcích, za účelem zajištění implementace rychlé a rozhodné akce. Bez těchto nástrojů a při nedostatku rámců pro spolupráci a společný postup byly členské státy přinuceny zachraňovat finanční instituce pomocí prostředků daňových poplatníků, aby předešly šíření krize a snížily míru paniky. I když ústřední protistrany nebyly přímými příjemci výjimečné veřejné finanční podpory v průběhu krize, nepřímo těžily ze záchranných opatření provedenými ve prospěch bank a byly chráněny před následky, které by pro ně mělo, kdyby příslušné banky přestaly plnit svoje závazky vůči daným protistranám. Rámec pro ozdravné postupy a řešení krize pro ústřední protistrany je proto nezbytný k zabránění spoléhání se na prostředky daňových poplatníků v případě neřízeného úpadku. (7)Cílem důvěryhodného rámce pro ozdravné postupy a řešení krize je zajistit v co nejvyšší možné míře, aby ústřední protistrany stanovily opatření umožňující ozdravení v případě finančních problémů, aby byly zachovány klíčové funkce ústřední protistrany, která selhává nebo které hrozí selhání, při ukončení zbývajících aktivit prostřednictvím běžného úpadkového řízení, a aby byla zachována finanční stabilita při minimalizaci nákladů na krach ústřední protistrany pro daňové poplatníky. Rámec pro ozdravné postupy a řešení krize dále posilňuje připravenost ústředních protistran i orgánů týkající se zmírnění finančních problémů a poskytuje orgánům lepší představu o přípravách ústředních protistran na scénáře finančních problémů. Také poskytuje orgánům pravomoci, které jim umožní připravit se na možné řešení krize ústřední protistrany a řešit klesající finanční zdraví ústřední protistrany koordinovaným způsobem, a tím přispět k hladkému fungování finančních trhů. (8)Momentálně neexistují žádná harmonizovaná ustanovení pro ozdravení a řešení krize ústředních protistran pro celou Unii. Některé členské státy již provedly legislativní změny, které vyžadují, aby ústřední protistrany vytvořily ozdravné plány, a které zavádějí mechanismy pro řešení krize krachujících ústředních protistran. Mezi právními a správními předpisy, jakož i nařízeními, jimiž se platební neschopnost ústředních protistran v jednotlivých členských státech řídí, dále panují velké hmotné i procesní rozdíly. Je pravděpodobné, že neexistence společných podmínek, pravomocí a procesů k ozdravení a řešení krize ústředních protistran bude překážkou řádného fungování vnitřního trhu a spolupráce vnitrostátních orgánů při postupu v případě selhání ústřední protistrany a uplatnění příslušných mechanismů alokace ztrát mezi členy dané protistrany v rámci Unie i globálně. To platí zejména tam, kde v důsledku různých přístupů nemají vnitrostátní orgány stejnou úroveň kontroly či stejnou schopnost řešit krizi ústřední protistrany. Tyto rozdíly v režimech ozdravení a řešení krize mohou mít různý dopad na ústřední protistrany a jejich členy v různých členských státech, což může vést k vytvoření nerovných konkurenčních podmínek v rámci vnitřního trhu. Nepřítomnost společných pravidel a nástrojů týkajících se řešení finančních problémů nebo selhání ústředních protistran může ovlivnit volbu účastníků týkající se clearingu, stejně jako volbu ústředních protistran týkající se jejich sídla, a tím zabránit ústředním protistranám v plném uplatnění svých základních svobod v rámci jednotného trhu. To by zase mohlo odradit účastníky od přístupu k ústředním protistranám v zahraničí v rámci jednotného trhu a zpomalit další integraci evropských kapitálových trhů. Z tohoto důvodu jsou společná pravidla ozdravení a řešení krize pro všechny členské státy nezbytná k zajištění toho, aby nebyly ústřední protistrany omezovány v uplatňování svých svobod souvisejících s vnitřním trhem v důsledku finančních možností členských států a jejich orgánů při řízení případného selhání daných ústředních protistran. (9)Díky kontrole regulačního rámce uplatňovaného na banky a další finanční instituce, která proběhla po finanční krizi, a zejména posílení kapitálových a likvidních rezerv bank, vytvoření lepších nástrojů pro makroobezřetnostní politiky a komplexních pravidel týkajících se ozdravení a řešení krize bank, došlo ke snížení pravděpodobnosti budoucí krize a vylepšení odolnosti všech finančních institucí a trhových infrastruktur, včetně ústředních protistran, vůči finančním problémům, zda už jsou způsobeny systémovými potížemi nebo událostmi specifickými pro jednotlivé instituce. Od 1. ledna 2015 platí ve všech členských státech režim ozdravení a řešení krize pro banky podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU. (10)Orgány členských států by měly stavět na přístupu k ozdravení a řešení krize bank a měly by být připraveny a mít k dispozici přiměřené nástroje k ozdravení a k řešení krize, které jim umožní řešit situace zahrnující selhání ústředních protistran. V důsledku odlišných funkcí a obchodních modelů jsou však rizika spojená s bankami a ústředními protistranami odlišná. Z tohoto důvodu jsou potřebné konkrétní nástroje a pravomoci pro scénáře selhání ústřední protistrany způsobené selháním členů clearingového systému ústřední protistrany nebo v důsledku událostí nesouvisejících se selháním. (11)Použití nařízení je nezbytné k doplnění a dalšímu stavění na přístupu stanoveném nařízením (EU) č. 648/2012, které poskytuje jednotné obezřetnostní požadavky platné pro ústřední protistrany. Stanovení požadavků týkajících se ozdravení a řešení krize pomocí směrnice by mohlo vést k nejednotnému přijetí potenciálně odlišných vnitrostátních právních předpisů s ohledem na oblast, která je jinak řízena přímo uplatnitelnými právními předpisy Unie a ve stále větší míře charakterizována mezinárodním poskytováním služeb ústředních protistran. Proto je vhodné také přijmout jednotná a přímo uplatnitelná pravidla týkající se ozdravení a řešení krize ústředních protistran. (12)Je třeba zajistit soudržnost s platnou právní úpravou Unie v oblasti finančních služeb a také maximální možnou finanční stabilitu napříč Unií, a proto by se měl režim ozdravení a řešení krize vztahovat na všechny ústřední protistrany podléhající požadavkům obezřetnosti stanoveným nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012, bez ohledu na to, zda jim byly uděleny bankovní licence či nikoliv. Platební neschopnost ústřední protistrany přidružené ke skupině by mohla rychle ovlivnit platební schopnost celé skupiny a způsobit další finanční nestabilitu. I když nemusí být pro skupiny, kterých je ústřední protistrana součástí, uplatněn celý rozsah režimu, některá ustanovení by se měla také vztahovat na mateřské společnosti. Uplatnění těchto ustanovení na dané úrovni by umožnilo účinnější ozdravení a řešení krize. Orgány by proto měly být vybaveny možnostmi cílené akce týkající se mateřské společnosti v zájmu zajištění účinného ozdravení a řešení krize ústřední protistrany a snížení možnosti rozšíření krize na další subjekty ve skupině. (13)Členské státy by měly k zajištění účinného a účelného provádění opatření k řešení krize a v souladu s cíli řešení krize jmenovat veřejné orgány nebo orgány, kterým byly svěřeny veřejné pravomoci k vykonávání funkcí a úkolů týkajících se řešení krize. Členské státy by také měly zajistit, aby byly těmto orgánům příslušným k řešení krize přiděleny odpovídající zdroje. Pokud členský stát určí jako orgán příslušný k řešení krize orgán odpovědný za obezřetnostní dohled nad ústředními protistranami, měla by být přijata náležitá strukturální opatření pro oddělení funkce dohledu a funkce řešení krize, aby se předešlo jakýmkoli konfliktům zájmů a rizikům regulační shovívavosti. (14)S ohledem na dopady, které může mít selhání ústřední protistrany a následující opatření na finanční systém a ekonomiku členského státu, i případnou krajní potřebu využít k řešení krize veřejných finančních prostředků by do procesu ozdravení a řešení krize měla být již v počáteční fázi zapojena ministerstva financí i další dotčená ministerstva členských států. (15)Protože ústřední protistrany často poskytují služby v rámci celé Unie, účinné ozdravení a řešení krize vyžaduje spolupráci mezi příslušnými orgány a orgány příslušnými k řešení krize v rámci kolegií k řešení krize a kolegií dohledu, zejména v přípravných fázích ozdravení a řešení krize. To zahrnuje posouzení ozdravných plánů vytvořených ústřední protistranou, přípravu a údržbu plánů řešení krize a řešení jakýchkoli překážek týkajících se způsobilosti k řešení krize. (16)Řešení krize ústředních protistran by mělo dosáhnout rovnováhy mezi potřebou toho, aby postupy zohledňovaly naléhavost situace a umožňovaly účinná, spravedlivá a včasná řešení na jedné straně, jakož i nezbytností ochrany finanční stability ve všech členských státech, v nichž ústřední protistrana poskytuje služby, na straně druhé. Orgány, jejichž oblasti působnosti by byly ovlivněny selháním ústřední protistrany, by se měly podělit o svoje názory v rámci kolegií k řešení krize za účelem dosažení těchto cílů. Podobně platí, že za účelem zajištění pravidelné výměny názorů a koordinace s relevantními orgány třetích zemí by měly být příslušné orgány v případě potřeby přizvány, aby se účastnily kolegií k řešení krize jako pozorovatelé. Orgány by měly vždy zohlednit dopad svých rozhodnutí na finanční stabilitu členských států, pro které je provoz dané ústřední protistrany klíčový nebo důležitý z hlediska místních finančních trhů, včetně států, ve kterých se nacházejí členové clearingového systému a kde jsou usazeny propojené obchodní systémy a infrastruktury finančního trhu. (17)Za účelem přípravy rozhodnutí Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy týkajících se úkolů svěřených příslušnému orgánu a zajištění komplexního zapojení Evropského orgánu pro bankovnictví a jeho členů do těchto rozhodnutí by měl Evropský orgán pro cenné papíry a trhy vytvořit interní výbor pro řešení krize a přizvat do něj jako pozorovatele příslušné orgány Evropského orgánu pro bankovnictví. (18)Aby bylo možné řešit případné selhání ústřední protistrany účinným a přiměřeným způsobem, měly by orgány zohlednit při uplatňování svých pravomocí týkajících se ozdravení a řešení krize několik faktorů, například podstatu obchodních transakcí ústřední protistrany, její vlastnickou strukturu, právní formu, rizikový profil, velikost, právní postavení a propojení s finančním systémem. Orgány by také měly zohlednit, zda je pravděpodobné, že by její selhání a následná likvidace v běžném úpadkovém řízení měly výrazně nepříznivý dopad na finanční trhy, na jiné finanční instituce nebo na širší hospodářství. (19)V zájmu účinného jednání s ústředními protistranami, kterým hrozí krize, by příslušné orgány měly mít pravomoc ukládat ústředním protistranám přípravná opatření. Měly by být stanoveny minimální normy týkající se obsahu a informací zahrnutých v ozdravných plánech, aby se zajistilo, že mají všechny ústřední protistrany v Unii dostatečně podrobné ozdravné plány pro případ finančních problémů. Tyto plány by měly být založeny na realistických předpokladech, které lze uplatnit v různých stabilních i závažných scénářích, včetně zhoršení v důsledku události selhání nebo události nesouvisející se selháním. Ozdravný plán by měl být součástí provozních pravidel ústřední protistrany, která jsou smluvně dohodnuta se členy clearingového systému. Tato provozní pravidla by dále měla obsahovat ustanovení zajišťující vymahatelnost opatření pro ozdravení uvedených v plánu pro všechny příslušné scénáře. Ozdravné plány ozdravných postupů by neměly předpokládat přístup k mimořádné veřejné finanční podpoře nebo vystavovat riziku ztrát daňové poplatníky. (20)Ústřední protistrany by měly připravit ozdravné plány a pravidelně je aktualizovat. Požadavek na vypracování ozdravného plánu by však měl být používán přiměřeně s ohledem na systémový význam ústřední protistrany a její propojení s finančním systémem. Fáze ozdravení by měla být s ohledem na uvedené spuštěna, pokud dojde k významnému zhoršení finanční situace ústřední protistrany nebo pokud hrozí porušení obezřetnostních požadavků stanovených v nařízení (EU) 648/2012. To by mělo být posouzeno s ohledem na rámec kvalitativních i kvantitativních indikátorů zahrnutých v ozdravném plánu. (21)Ústřední protistrana by měla předložit svůj ozdravný plán příslušným orgánům a kolegiu pro dohled vytvořenému podle nařízení (EU) č. 648/2012 k úplnému posouzení, které má být dosaženo pomocí společného rozhodnutí kolegia. Posouzení by mělo zahrnovat, zda plán je komplexní a zda by snadno mohl obnovit životaschopnost ústřední protistrany, včas, a to i v období vážného finančního napětí. (22)Plány obnovy by měly komplexně stanovit opatření, která by ústřední protistrana měla přijmout, aby se zabývala jakýmikoliv neuzavřenými nesplacenými závazky, nekrytou ztrátou, nedostatkem likvidity nebo kapitálovou nedostatečností, jakož i opatření k doplnění jakýchkoliv vyčerpaných předem financovaných finančních zdrojů a opatření likvidity za účelem obnovení životaschopnosti ústřední protistrany a její pokračující schopnosti plnit své požadavky na povolení. (23)Ústřední protistrany by měly zajistit, aby plány byly nediskriminační a vyvážené z hlediska dopadů a pobídky, které vytvoří. Neměly by nepřiměřeným způsobem znevýhodnit členy clearingového systému ani klienty. Zejména v souladu s nařízením (EU) č. 648/2012 by měly ústřední protistrany zajistit, aby jejich členové clearingového systému měli omezenou expozici vůči ústřední protistraně. Ústřední protistrany by měly zajistit, aby všechny zúčastněné strany byly konzultovány ohledně ozdravného plánu prostřednictvím svého zapojení do rizikového výboru ústřední protistrany, a tím, že se podílí na vývoji ozdravného plánu.

(24)Aby byla zajištěna schopnost ústřední protistrany použít možnosti obnovy v případě potřeby na smlouvy nebo aktiva, které se řídí právem třetí země, nebo subjekty usazené ve třetích zemích, měla by provozní pravidla ústřední protistrany zahrnovat smluvní ustanovení k tomuto účelu. (25)Pokud ústřední protistrana nepředloží adekvátní ozdravný plán, měly by mít příslušné orgány možnost požadovat, aby ústřední protistrana přijala opatření nezbytná k nápravě závažných nedostatků plánu s cílem posílit obchodní činnost ústřední protistrany a zajistit, aby ústřední protistrana mohly obnovit svůj kapitál nebo vyrovnat své účetnictví v případě selhání. Toto oprávnění by mělo umožnit příslušným orgánům, aby přijaly preventivní opatření do té míry, ve které je třeba k řešení případných nedostatků, a tudíž ke splnění cílů finanční stability. (26)Nezbytnou složkou účinného řešení krize je jeho plán. Plány by měly být vypracovány orgánem ústřední protistrany příslušným k řešení krize a společně dohodnuty příslušnými orgány kolegia k řešení krize. Orgány by měly mít k dispozici veškeré informace, které potřebují k určení a zajištění kontinuity zásadních funkcí. Obsah plánu řešení krize by však měl být úměrný systémovému významu ústřední protistrany a založený mimo jiné na informacích jí poskytnutými. (27)Orgány příslušné k řešení krize by na základě posouzení způsobilosti k řešení krize měly mít pravomoc požadovat přímo či nepřímo, prostřednictvím příslušného orgánu, změny struktury a organizace ústřední protistrany a přijímat nezbytná a přiměřená opatření ke snížení nebo odstranění věcných překážek pro používání nástrojů k řešení krize a k zajištění způsobilosti dotčených subjektů k řešení krize. (28)Plány řešení krize a hodnocení způsobilosti k řešení krize představují oblasti, kde mají každodenní úvahy týkající se dohledu tendenci urychlit a zajistit rychlé kroky restrukturalizace s cílem zajistit zásadní funkce ústřední protistrany a finanční stabilitu. V případě neshody mezi jednotlivými členy kolegia k řešení krize o rozhodnutích, která mají být přijata s ohledem na plán řešení krize ústřední protistrany, posouzení způsobilosti ústřední protistrany k řešení krize a rozhodnutí odstranit všechny překážky, by ESMA měl hrát mediační roli v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1095/2010. Taková závazná mediace ESMA by měla být nicméně připravena k projednání vnitřním výborem ESMA, s ohledem na kompetence členů ESMA k zajištění finanční stability a dohledu na členy clearingového systému v několika členských státech. Některé příslušné orgány by podle nařízení o Evropském orgánu pro bankovnictví měly být přizváni k účasti jako pozorovatelé k tomuto internímu výboru ESMA s ohledem na skutečnost, že tyto orgány provádějí podobné úkoly podle směrnice 2014/59/EU. Uvedené závazné zprostředkování by nemělo bránit provádění nezávazného zprostředkování v souladu s článkem 31 nařízení (EU) č. 1095/2010 v jiných případech. (29)V případě vhodnosti k dosažení cíle, kterým je řádné ozdravení a řešení krize, by měly příslušné orgány a orgány příslušné k řešení krize identifikovat konkrétní opatření ve vztahu k mateřskému podniku. V závislosti na struktuře skupiny, do které ústřední protistrana patří, může být nezbytné, aby ozdravný plán ústřední protistrany stanovil podmínky, za nichž by bylo aktivováno poskytnutí případné finanční podpory, záruk nebo jiných forem provozní podpory ústřední protistraně od mateřského podniku nebo jiného subjektu skupiny v rámci stejné skupiny. Průhlednost takových ujednání by zmírnila rizika pro likviditu a solventnost subjektu skupiny poskytujícího podporu ústřední protistraně čelící finančním potížím. Jakákoli změna těchto opatření by měla být považována za podstatnou změnu ohledně účelu kontroly ozdravného plánu. (30)S ohledem na citlivost informací, které ozdravné plány a plány řešení krize obsahují, by se na tyto plány měla vztahovat příslušná ustanovení o důvěrnosti. (31)Příslušné orgány by měly předat ozdravné plány a jejich veškeré změny relevantním orgánům příslušným k řešení krize a ty by měly dále předat plány řešení krize a jejich veškeré změny příslušným orgánům, aby byly všechny relevantní orgány neustále plně informovány. (32)Pro zachování finanční stability je nezbytné, aby příslušné orgány dokázaly napravit narušenou finanční a hospodářskou situaci ústřední protistrany dříve, než se ústřední protistrana dostane do bodu, kdy již orgány nemají jinou možnost než přistoupit k řešení krize nebo nařídit ústřední protistraně změnu kurzu, pokud by její akce mohly být škodlivé pro celkovou finanční stabilitu. Proto by příslušným orgánům měly být poskytnuty pravomoci k včasnému zásahu, aby se zabránilo negativním dopadům na finanční stabilitu, které by mohly vyplynout z implementace určitých opatření ústřední protistranou, nebo aby se tyto minimalizovaly. Pravomoci rané intervence by měly být svěřeny příslušným orgánům navíc k jejich pravomocem stanoveným ve vnitrostátním právu členských států nebo podle nařízení (EU) č. 648/2012 pro jiné okolnosti, než které se považují za včasnou intervenci. (33)V průběhu fází obnovy a rané intervence fáze by si akcionáři měli zcela ponechat svá práva. Neměli by si již plně zachovat taková práva, jakmile by ústřední strana byla dána do režimu řešení krize. (34)Rámec pro řešení krize by měl zajistit včasný vstupu do řešení krize předtím, než se ústřední strana ocitne v platební neschopnosti. Ústřední strana by měla být považována za ústřední protistranu, jež je v úpadku nebo u níž úpadek pravděpodobný, pokud porušuje nebo je pravděpodobné, že v blízké budoucnosti poruší požadavky pro pokračující povolení, pokud její ozdravení selhalo v obnovení její životaschopnosti, kdy aktiva ústřední protistrany jsou nebo pravděpodobně v blízké budoucnosti budou menší než její závazky, pokud ústřední protistrana není nebo pravděpodobně v blízké budoucnosti nebude schopna splácet své splatné závazky, nebo pokud ústřední protistrana požaduje mimořádnou veřejnou finanční podporu. Nicméně skutečnost, že ústřední protistrana nesplňuje všechny požadavky pro udělení povolení, by neměla být sama sama o sobě odůvodněním pro zahájení řešení krize. (35)Poskytnutí nouzové asistence na zvýšení likvidity ústřední protistraně od centrální banky – kde taková možnost existuje – by neměla být podmínkou, která prokazuje, že instituce není nebo v blízké budoucnosti nebude schopna splácet své splatné závazky. V zájmu zachování finanční stability, zejména v případě systémového nedostatku likvidity, by neměly státní záruky za likviditní facility poskytnuté centrálními bankami nebo státní záruky za nově vydané závazky za účelem nápravy závažného narušení ekonomiky členského státu vyvolat řešení krize, pokud je splněna řada podmínek. (36)Pokud ústřední protistrana splňuje podmínky pro řešení krize, orgán příslušný k řešení krize ústřední protistrany by měl mít k dispozici harmonizovaný soubor nástrojů a pravomocí k řešení krize. Na jejich uplatňování by se měly vztahovat společné podmínky, cíle a obecné zásady. Používání dalších nástrojů a pravomocí orgány příslušnými k řešení krize by mělo být v souladu se zásadami a cíli. Použitím takových nástrojů a pravomocí by zejména nemělo být dotčeno účinné řešení krize přeshraničních skupin. (37)Prvořadým účelem řešení krize by mělo být zajištění kontinuity zásadních funkcí, zabránění nepříznivým dopadům na finanční stabilitu a ochrana veřejných finančních prostředků minimalizováním toho, aby se ústřední strany v úpadku spoléhaly na mimořádnou veřejnou finanční podporu. (38)Zásadní funkce selhávající ústřední protistrany by měly být zachovány, i když ve vhodných případech restrukturalizovány pomocí změn v řízení prostřednictvím použití nástrojů k řešení krize za předpokladu pokračování činnosti s použitím soukromých fondů v největším možném rozsahu. Toho by mohlo být dosaženo buď prodejem nebo sloučením se solventní třetí stranou, nebo po restrukturalizaci či odepsání smluv a závazků ústřední protistrany prostřednictvím alokace ztrát a pozic, nebo po odepsání akcií nebo odepsání a přeměně dluhu na vlastní kapitál za účelem provedení rekapitalizace. V souladu s tímto cílem, ještě před těmito opatřeními, by orgán příslušný k řešení krize měl zvážit vymáhání jakýchkoliv stávajících a nesplacených smluvních závazků ústřední protistrany v souladu s tím, jak by bylo požadováno v rámci běžného úpadkového řízení. (39)K zachování důvěry trhů a minimalizaci dalšího šíření krize je nutné rychlé a rozhodné jednání. Poté, co byly splněny podmínky pro řešení krize, by orgán příslušný k řešení krize ústřední protistrany neměl otálet při přijímání vhodného a koordinovaného opatření k řešení krize ve veřejném zájmu. K selhání ústřední protistrany může dojít za okolností, které vyžadují okamžitou reakci ze strany orgánu příslušného k řešení krize. Tomuto orgánu by proto mělo být umožněno, aby přijal opatření k řešení krize i bez ohledu na provádění opatření k ozdravení ústřední protistrany nebo bez ukládání povinnosti nejprve využít pravomoci včasné intervence. (40)Při přijímání opatření k řešení krize by měl vzít orgán příslušný k řešení krize ústřední protistrany v úvahu opatření stanovená v plánech řešení krize vyvinutých v rámci kolegia k řešení krize a podle těchto opatření postupovat, pokud s ohledem na okolnosti případu nevyhodnotí, že účelu řešení krize bude účinněji dosaženo prostřednictvím opatření, která v plánech řešení krize stanovena nejsou. Orgán příslušný k řešení krize by měl neprodleně informovat kolegium k řešení krize o opatřeních k řešení krize, která hodlá podniknout, zejména tam, kde se toto opatření odchyluje od plánu. (41)Zasahování do vlastnických práv by mělo být úměrné riziku finanční stability. Nástroje k řešení krize by proto měly být uplatněny pouze na ústřední protistrany, které splňují podmínky k řešení krize, zejména tam, kde je to nezbytné ke splnění cíle finanční stability ve veřejném zájmu. Vzhledem k tomu, že nástroje a pravomoci k řešení krize mohou narušit práva akcionářů, účastníků a věřitelů clearingového systému, by měla být přijatá opatření k řešení krize pouze v případě potřeby ve veřejném zájmu, a jakýkoli zásah do těchto práv by měl být slučitelný s Listinou. Zejména v případech, kdy se věřitelům patřícím do téže třídy dostane v souvislosti s opatřením k řešení krize rozdílného zacházení, mělo by být takové rozlišení odůvodněno veřejným zájmem a úměrné rizikům, na něž jsou tato opatření zacílena, a nemělo by být přímo ani nepřímo diskriminační na základě státní příslušnosti. (42)Postiženým akcionářům, účastníkům a věřitelům clearingového systému by neměly vzniknout ztráty větší než ty, které by vznikly v případě, že by orgán příslušný k řešení krize neučinil kroky k řešení krize ve vztahu k ústřední protistraně a oni by byli místo toho vystaveni případným nevyrovnaným závazkům podle ozdravného plánu ústřední protistrany nebo jiných ujednání v jejích provozních předpisech či při likvidaci ústřední protistrany v běžném úpadkovém řízení. V případě částečného převodu aktiv ústřední protistrany v režimu řešení krize na soukromého kupujícího nebo překlenovací ústřední protistranu by zbývající část takové ústřední protistrany měla být likvidována v běžném úpadkovém řízení. (43)Na ochranu práva akcionářů, protistran a věřitelů by měly být stanoveny jasné povinnosti ohledně ocenění aktiv a závazků ústřední protistrany a ohledně ocenění zacházení, jehož by se akcionářům a věřitelům dostalo, pokud by orgán příslušný k řešení krize neučinil opatření k řešení krize. Mělo by být možné zahájit ocenění již ve fázi ozdravení. Před přijetím jakýchkoli opatření k řešení krize by mělo být provedeno spravedlivé a realistické ocenění aktiv a závazků ústřední protistrany. Takové ocenění by mělo podléhat soudnímu přezkumu pouze společně s rozhodnutím o řešení krize. Kromě toho, v určitých případech, by mělo být po použití nástrojů k řešení krize provedeno ex post srovnání mezi zacházením, které bylo akcionářům a věřitelům skutečně poskytované, a zacházením, které by obdrželi, pokud by orgán příslušný k řešení krize neučinil kroky k řešení krize ve vztahu k ústřední protistraně a oni místo toho byli vystaveni případným nevyrovnaným závazkům podle ozdravného plánu ústřední protistrany nebo jiných ujednání v jejích provozních předpisech či při běžném úpadkovém řízení. Tam, kde akcionáři a věřitelé obdrželi jako kompenzaci za své požadavky méně než částku, kterou by obdrželi, pokud by orgán příslušný k řešení krize neučinil kroky k řešení krize ve vztahu k ústřední protistraně a oni místo toho by podléhali případným nevyrovnaným závazkům podle ozdravného plánu ústřední protistrany nebo jiných ujednání v jejích provozních předpisech či při běžném úpadkovém řízení, měli by mít v určitých případech právo na vyplacení rozdílu. Na rozdíl od ocenění před přijetím opatření k řešení krize by toto srovnání mělo být možné napadnout odděleně od rozhodnutí o řešení krize. Členské státy by měly mít volnost rozhodnout o postupu pro úhradu jakéhokoli rozdílu v zacházení s akcionáři a věřiteli, jenž byl zjištěn.

(44)Aby se zajistilo účinné řešení krize, postup oceňování by měl stanovit co nejpřesněji případné ztráty, které musí být přiděleny ústřední protistraně ke znovuvytvoření odpovídajícího portfolia nesplacených pozic a ke splnění probíhajících platebních povinností. Ocenění aktiv a závazků ústřední protistrany v úpadku by mělo vycházet ze spravedlivých, obezřetných a realistických předpokladů v okamžiku použití nástrojů k řešení krize. Při oceňování by však neměla být ovlivněna hodnota závazků finanční situace ústřední protistrany. V naléhavých případech by mělo být možné, aby orgány příslušné k řešení provedly rychlé ocenění aktiv a závazků ústřední protistrany v úpadku. Takové ocenění by mělo být prozatímní a mělo by se použít do doby, než bude provedeno nezávislé ocenění. (45)Po vstupu do řešení krize by veškeré nezaplacené smluvní závazky stanovené v provozních pravidlech smluvní protistrany, včetně nesplacených ozdravných opatření, měly být uznány s výjimkou případů, kdy je výkon jiné pravomoci nebo nástroje k řešení krize vhodnější, aby se zabránilo nežádoucím dopadům na finanční stabilitu a zajistily se zásadní funkce ústřední protistrany včas. Ztráty by měly být pak absorbovány nástroji regulačního kapitálu a měly by být přiděleny akcionářům do jejich kapacity buď zrušením či převodem nástrojů vlastnického práva, nebo silným rozmělněním podílů. Tam, kde nejsou tyto nástroje dostatečné, by měly mít orgány příslušné k řešení krize pravomoc odepsat podřízený nezajištěný dluh a přednostní nezajištěné závazky, v nezbytné míře, aniž by byla ohrožena širší finanční stabilita, v souladu s pořadím v rámci platného vnitrostátního úpadkového práva. (46)V případě, že provádění ozdravných opatření ústřední protistranou neuspělo v zastavení ztrát, obnovení do vyrovnaného stavu, což znamená mít odpovídající portfolio nesplacených pozic nebo komplexního doplnění předfinancovaných zdrojů, nebo tam, kde orgán příslušný k řešení shledá, že by výkon těchto opatření ústřední protistranou byl škodlivý pro finanční stabilitu, by mělo být provedení pravomocí k alokaci ztrát a pozic ze strany orgánu zaměřeno na alokaci zbývajících ztrát, což zajistí návrat ústřední protistrany do vyrovnaného stavu a doplnění požadovaných předfinancovaných zdrojů buď prostřednictvím pokračujícího provádění nástrojů v provozních předpisech ústřední protistrany nebo prostřednictvím jiných opatření. (47)Orgány příslušné k řešení krize by měly rovněž zajistit, aby byly náklady na řešení krize ústřední protistrany minimalizovány a aby se s věřiteli stejné třídy zacházelo spravedlivým způsobem. Pokud se věřitelům patřícím do téže třídy dostane v souvislosti s opatřením k řešení krize rozdílného zacházení, mělo by být takové rozlišení odůvodněno veřejným zájmem a nemělo by být přímo ani nepřímo diskriminační na základě státní příslušnosti nebo jakéhokoliv jiného důvodu. (48)Nástroje k řešení krize by měly být použity v nejširším možném rozsahu před poskytnutím jakékoli kapitálové injekce veřejného sektoru nebo odpovídající mimořádné veřejné finanční podpory ústřední protistraně. Využití veřejné finanční podpory k řešení krize selhávajících institucí by mělo být v souladu s příslušnými předpisy o státní podpoře. (49)Účinný režim řešení krize by měl minimalizovat náklady řešení krize ústřední protistrany v úpadku, které nesou daňoví poplatníci. Měl by zajistit, aby bylo možné řešit krizi ústředních protistran bez ohrožení finanční stability. Nástroje k alokaci ztrát a pozic tohoto cíle dosahují tím, že zajišťují, aby akcionáře a protistrany, kteří jsou mezi věřiteli ústřední protistrany v úpadku, postihly odpovídající ztráty a aby nesli příslušnou část nákladů vzniklých v důsledku selhání ústřední protistrany. Nástroje k alokaci ztrát a pozic proto poskytují akcionářům a protistranám ústředních protistran silnější pobídku pro sledování zdraví ústřední protistrany za normálních okolností v souladu s doporučeními Rady pro finanční stabilitu. (50)Aby se zajistilo, že orgány příslušné k řešení krize mají potřebnou pružnost k alokaci ztrát a pozic protistranám za různých okolností, je vhodné, aby tyto orgány mohly uplatnit nástroje k alokaci ztrát a pozic, kde cílem je zachovat provoz selhávající ústřední protistrany a kde jsou zásadní služby převedeny na překlenovací ústřední protistranu nebo třetí stranu a zbytkové část ústřední protistrany ukončí svůj provoz a je zlikvidována. (51)Jsou-li nástroje k alokaci ztrát a pozic použity s cílem obnovit životaschopnost ústřední protistrany v úpadku, aby mohla dále fungovat jako fungující podnik, měla by řešení krize doprovázet výměna vedení s výjimkou případů, kdy je zachování vedení vhodné a nezbytné pro dosažení účelu řešení krize, a následné restrukturalizace ústřední protistrany a jejích činností, směřující k odstranění příčin selhání. Takové restrukturalizace by mělo být dosaženo prostřednictvím realizace reorganizačního plánu podniku, který by měl být v souladu s plánem restrukturalizace, jehož předložení by po ústřední protistraně mohlo být požadováno v souladu s rámcem státní podpory. (52)Nástroje k alokaci ztrát a pozic by měly být využívány s cílem obnovit odpovídající portfolio ústřední protistrany, zastavit jakékoliv další ztráty a získat dodatečné zdroje na pomoc rekapitalizovat ústřední protistranu a doplnit její předfinancované zdroje. Aby bylo zajištěno, že jsou účinné a dosahují svého cíle, měly by být schopny použití na co nejširší škálu smluv, které vedou k nezajištěným závazkům nebo vytvoření neodpovídajícího portfolia pro selhávající ústřední protistranu, jak je to jen možné. Měly by zajistit možnost dražit pozice neplatičů mezi zbývajícími členy clearingového systému, násilně je rozdělit do té míry, že dobrovolné dohody uzavřené v rámci ozdravného plánu nejsou vyčerpány po vstupu do řešení krize, zčásti nebo zcela rozdělit smlouvy neplatících členů clearingového systému, produktové řady a ústřední protistrany, dále snižovat hodnotu odchozích plateb variační marže, uplatňovat všechny nevyřízené výzvy k peněžnímu příspěvku stanovené v ozdravných plánech, uplatňovat dodatečné výzvy k peněžnímu příspěvku speciálně vyčleněné pro orgán příslušný k řešení krize a odepisovat kapitálové a dluhové nástroje emitované ústřední protistranou nebo jiné nezajištěné závazky a konverzi jakýchkoliv dluhových nástrojů do akcií. (53)Orgány příslušné k řešení krize by měly mít možnost vyloučit nebo částečně vyloučit určité smlouvy z alokace ztrát a pozic v celé řadě okolností. Při uplatnění těchto vyloučení může být zvýšena úroveň použité ztráty nebo expozice aplikovaná na jiné smlouvy, aby brala v úvahu taková vyloučení podléhající respektování zásady, „že se žádný věřitel nesmí dostat do méně výhodného postavení“. (54)Jestliže byly nástroje k řešení krize využity k převodu zásadních funkcí či životaschopné podnikatelské činnosti ústřední protistrany na zdravý subjekt, kterým je kupující ze soukromého sektoru nebo překlenovací ústřední protistrana, měla by být zbylá část ústřední protistrany zlikvidována v přiměřené lhůtě s ohledem na nutnost toho, aby ústřední protistrana v úpadku poskytla služby nebo podporu tak, aby kupující či překlenovací ústřední protistrana mohly provozovat činnosti či poskytovat služby, které na ně v důsledku daného převodu přešly. (55)Nástroj převodu činnosti by měl umožnit orgánům prodat ústřední protistranu nebo část její podnikatelské činnosti jednomu či více kupujícím bez svolení akcionářů. Při použití nástroje převodu činnosti by příslušné orgány měly provést kroky k uvedení ústřední protistrany nebo části jejích podnikatelských činností na trh v otevřeném, transparentním a nediskriminačním procesu a usilovat o dosažení co nejvyšší prodejní ceny. (56)Veškeré čisté výnosy z převodu aktiv nebo závazků ú