Zpráva Komise Radě a Evropskému parlamentu - Čtvrtá zpráva o sledování restrukturalizace ocelářství v České republice a Polsku /* KOM/2009/0141 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 26.3.2009 KOM(2009) 141 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Čtvrtá zpráva o sledování restrukturalizace ocelářství v České republice a Polsku ÚVOD Tato zpráva zahrnuje výsledky získané během posledního roku restrukturalizace českého a polského ocelářského průmyslu. Byla připravena v souladu s požadavky na monitorování stanovenými ve zvláštním protokolu č. 2[1] a protokolu č. 8[2], které jsou součástí smlouvy o přistoupení České republiky a Polska. Výše zmíněné protokoly stanovují přechodné období k dokončení restrukturalizace ocelářského průmyslu a klíčové hodnoty k posouzení její úspěšnosti. Komise přijala zprávy o sledování v letech 2004[3], 2005[4] a 2006[5]. Tato čtvrtá a závěrečná zpráva o sledování doplňuje předchozí zprávy Komise a hodnotí výsledky dosažené v posledním roce přechodného období 2006, přičemž bere v úvahu odpovídající informace poskytnuté v letech 2007 a 2008. RESTRUKTURALIZACE ČESKÉHO OCELÁŘSKÉHO PRŮMYSLU Ustanovení protokolu č. 2 se týkají těchto společností: Ispat Nová Huť (nyní Mittal Steel Ostrava, dále jen „MSO“), Válcovny plechu Frýdek–Místek (dále jen „VPFM“) a Vítkovice Steel (dále jen „VS“). V roce 2006 představovaly tyto společnosti 57 % výroby české surové oceli. Státní podpora na restrukturalizaci Na základě dostupných informací Komise dospěla k závěru, že ve věci státní podpory dodržela Česká republika závazky stanovené protokolem. Závěrečné hodnocení ukázalo, že celková částka státní podpory poskytnutá přijímajícím společnostem na restrukturalizaci činila 8,3 miliardy CZK, tedy 59 % nejvyšší přípustné částky podpory stanovené protokolem na 14,15 miliardy CZK. Tato podpora byla poskytována do konce roku 2003. Komise dále usoudila, že nižší než protokolem stanovená částka skutečně poskytnuté podpory neměla negativní vliv na finanční výkonnost společností. Tato podpora byla zaměřena zejména na finanční restrukturalizaci. Snížením dluhového zatížení se přijímající společnosti staly způsobilejší k akvizici strategickými investory a dostaly přístup k finančním prostředkům, ze kterých byly financovány modernizační programy. Výše poskytnuté podpory byla stanovena na základě schváleného vnitrostátního restrukturalizačního plánu a jednotlivých obchodních plánů, jejichž cílem je zvýšit provozní zisky společností prostřednictvím investic, jakožto hlavního nástroje při snižování nákladů a zlepšování jakosti hotových výrobků. Ve svém závěrečném hodnocení se Komise zaměřila především na vztah mezi poskytnutou státní podporou a uskutečněnými investicemi. Analýza ukázala, že jednotlivé společnosti dosáhly těchto výsledků: a) Společnost MSO obdržela 86 % nejvyšší přípustné částky restrukturalizační podpory stanovené protokolem, z toho největší část byla poskytnuta v roce 2003 a vztahovala se na odpis dluhu. b) Společnost VPFM obdržela v roce 2003 částku odpovídající 99 % nejvyšší přípustné částky státní podpory stanovené protokolem, která byla určena především na výměnu dluhu za kmenové akcie se státními privatizačními agenturami. Část této podpory byla navrácena (viz níže, bod 3.4.2.). c) Společnost VS obdržela 37 % nejvyšší přípustné částky státní podpory stanovené protokolem, a to především v období 1997–2001, zatímco po roce 2002 již neobdržela žádnou restrukturalizační podporu. Cílem podpory bylo snížit zadluženost společnosti vůči hlavním věřitelům a pokrýt některé provozní náklady. Protokol neumožňuje poskytnutí restrukturalizační podpory společnostem, které nejsou uvedeny ve vnitrostátním restrukturalizačním plánu. Komise zahájila šetření ve věci české ocelářské společnosti Třinecké železárny, na kterou se protokol nevztahuje, avšak dospěla k závěru, že této společnosti protiprávní státní podpora poskytnuta nebyla.[6] Snížení výrobní kapacity Za účelem vyrovnání konkurenční výhody, která přijímajícím společnostem plynula z restrukturalizační podpory, vyžaduje příloha 2 protokolu uzavření několika výrobních zařízení. Čisté snížení výrobní kapacity, kterého měla Česká republika dosáhnout pro hotové výrobky v období 1997–2006, bylo stanoveno na 590 000 tun. Tato zařízení byla zastaralá a jejich uzavřením došlo ke zlepšení finančních výsledků společností, ke snížení spotřeby energie a k nižším emisím znečišťujících látek do ovzduší. Sledování ukázalo, že všechna uzavření byla provedena v souladu s příslušným rozhodnutím Komise[7]. Trvalé uzavření válcoven za tepla č. 1 a 2 společnosti VPFM, které bylo odloženo o šest měsíců, jak uvádí třetí zpráva o pokroku[8], bylo uskutečněno během prvního semestru 2006. Společnost MSO provedla změnu výrobní kapacity profilové válcovací trati v souladu s rozhodnutím Komise[9]. Změna spočívala v modernizaci stávající válcovací trati namísto stavby nové, což si vyžádalo mnohem méně kapitálových výdajů, než se předpokládalo. Komise dospěla k závěru, že vzhledem k neplánovaně nízké částce státní podpory, kterou společnost obdržela, je tato změna z hlediska státní podpory neutrální. Další klíčové hodnoty restrukturalizace Životaschopnost a finanční výkonnost V souladu s ustanoveními protokolu[10] prošly všechny společnosti ke konci restrukturalizačního období v roce 2006 testem životaschopnosti, který stanovila Komise. Společnosti dosáhly hrubého hospodářského výsledku EBITDA v rozmezí 20,2 % a 23,4 % (cílová hodnota byla původně stanovena na 10,0 %) a hrubého hospodářského výsledku EBIT v rozmezí 17,1 % a 23,0 % (cílová hodnota byla původně stanovena na 1,5 %). Tyto výsledky jsou lepší, než se očekávalo v předchozí zprávě o pokroku[11]. Produktivita a zaměstnanost Během roku 2006 snížily přijímající společnosti počet pracovních míst více, než se očekávalo (průměrná roční hladina zaměstnanosti činila 11 905 pracovních míst oproti cílům vnitrostátního restrukturalizačního plánu, který počítal s 12 222 místy). Tohoto stavu bylo většinou dosaženo outsourcingem, předčasným odchodem do důchodu a programem dobrovolného odchodu zaměstnanců. V důsledku zpoždění při provádění svých investičních programů však dvě přijímající společnosti nedosáhly požadované úrovně zaměstnanosti na konci roku 2006, ale až na konci roku 2007. Snížení zaměstnanosti, kterého bylo dosaženo během sledovacího období, a zvýšení objemu výroby přijímajících společností zvýšilo úroveň produktivity. Přestože je závěrečná produktivita (cca 365 tun na osobu) stále lehce pod úrovní průměru EU, tyto společnosti, s výjimkou společnosti VPFM, dalece přesáhly předběžné odhady jednotlivých obchodních plánů. Snižování nákladů Výrobní procesy byly racionalizovány a ke snížení nákladů přispěly osvědčené postupy řízení, jako např. sestavování skupin zabývajících se snižováním nákladů nebo investice do nových informačních technologií. K dosažení tohoto cíle restrukturalizace přispěl rozsáhlý počet drobných iniciativ zaměřených na údržbu a opravu. Jakmile noví strategičtí soukromí investoři převzali bývalé státní společnosti, bylo v důsledku snižování nákladů coby široce rozšířeného prvku podnikatelské kultury zaznamenáno pronikavé zlepšení. Také lepší využívání kapacit zařízení přispělo ke snížení nákladů na energii na vyrobenou jednotku. Jedná se o významnou nákladovou položku, která je zásadní pro ekologickou a ekonomickou výkonnost společností. Jiné požadavky protokolu Obchodní a tržní strategie Obchodní strategie přijímajících společností doznaly významných změn. Nejvýznamnější změnu představovalo zrušení výměnného obchodu. Proces privatizace a zvláště příznivý vývoj trhu umožnil přijímajícím společnostem, aby přehodnotily svůj sortiment, zlepšily jakost hotových výrobků a vstupovaly na trhy s vyšší přidanou hodnotou, a mohly tak konkurovat spíše kvalitou než cenou. Tento směr budou společnosti nadále udržovat, v čemž je podpoří uskutečnění budoucích modernizací kompletací, které umožní zlepšení kvality finálních výrobků. Investice Žádná společnost, na kterou se vztahují ustanovení protokolu, neuskutečnila všechny investice uváděné ve svých obchodních plánech. Společnosti pak v konečném výsledku do konce roku 2006 realizovaly či se neodvolatelně zavázaly k realizaci pouze 22 % až 71 % cílů. Komise však vzala v potaz, že částka poskytnuté státní podpory nedosáhla nejvyšší přípustné míry, a proto dospěla k závěru, že restrukturalizace byla provedena s náležitou intenzitou podpory a že poskytnutá státní podpora nepřesáhla nezbytné minimum. Pouze v případě společnosti VPFM vedlo srovnání úrovně uskutečněných investic s částkou přijaté restrukturalizační podpory Komisi k tomu, aby zahájila šetření a nařídila částečné navrácení podpory[12]. Příjemce tedy vrátil částku 24,88 milionu CZK. Komise nadále sledovala provádění neuskutečněných, avšak neodvolatelně přislíbených investic, které měly být dokončeny během let 2007 a 2008. Vzhledem k tomu, že by se některé investice měly uskutečnit po roce 2008, Komise může přijmout vhodná opatření pro případ, že se investice neuskuteční. Ochrana životního prostředí Protokol požaduje, aby přijímající společnosti dosáhly souladu s odpovídajícími právními předpisy Společenství v oblasti ochrany životního prostředí do přistoupení. V souladu se směrnicí Rady 96/61/ES[13] o integrované prevenci a omezování znečištění byla již všem ocelářským zařízením v odvětví udělena integrovaná povolení. RESTRUKTURALIZACE POLSKÉHO OCELÁŘSKÉHO PRŮMYSLU Ustanovení protokolu 8 se týkají těchto společností: Polskie Huty Stali (nyní Mittal Steel Poland, dále jen „MSP“), Huta Andrzej, Huta Bankowa, Huta Batory, Huta Buczek (nyní Technologie Buczek), Huta L.W. (nyní Arcelor Huta Warszawa, dále jen „AHW“), Huta Łabędy a Huta Pokój. Dvě společnosti však byly z příslušného vnitrostátního restrukturalizačního plánu vyňaty, a to Huta Andrzej a Huta Batory, neboť na ně byla uvalena nucená správa. Tyto přijímající společnosti představovaly 70 % polské výroby surové oceli. Státní podpora na restrukturalizaci Na základě dostupných informací Komise dospěla k závěru, že ve věci státní podpory dodrželo Polsko závazky vyplývající z protokolu. Částka podpory poskytnuté na restrukturalizaci činila 2,73 miliardy PLN, tedy 82 % nejvyšší přípustné částky stanovené protokolem na 3,38 miliardy PLN. Tato podpora byla v souladu s protokolem poskytnuta do konce roku 2003. Hodnocení také ukázalo, že nižší částka neměla negativní vliv na finanční výkonnost společností. Podobně jako v případě českých společností, také státní podpora pro polské ocelářské společnosti byla zaměřena především na finanční restrukturalizaci. Přesnější údaje o rozdělení státní podpory jednotlivým společnostem jsou uvedeny ve schváleném polském restrukturalizačním plánu. Na základě dostupných údajů došla Komise k závěru, že výše a intenzita podpory představovala naprosté minimum nezbytné k zajištění životaschopnosti společností. Jednotlivé přijímající společnosti dosáhly těchto výsledků: a) Společnost MSP obdržela 85 % nejvyšší přípustné částky, která činí 3,14 miliardy PLN, přičemž největší část se vztahovala na odpis dluhu nebo na záruky na úvěr. Její dceřiná společnost Huta Bankowa, která se v roce 2006 v důsledku rozhodnutí Komise ve věci spojování podniků[14] oddělila od skupiny Arcelor-Mittal, obdržela 92 % dohodnuté nejvyšší přípustné částky. b) Společnost AHW obdržela 63 % nejvyšší přípustné částky státní podpory. Tato skutečnost byla potvrzena v rámci řízení o státní podpoře, které Komise zahájila za účelem prošetření možného zneužití podpory společností AHW[15]. Komise ve svém šetření dospěla k závěru, že záruka na částku 31,2 milionu EUR byla částečně zneužita, a nařídila její částečné navrácení. V listopadu 2007 společnost AHW dobrovolně zaplatila částku ve výši 2,09 milionu EUR. c) Společnost Huta Łabędy obdržela 40 % a společnost Huta Pokój 66 % nejvyšší přípustné částky. Komise proto dospěla k závěru, že výše a intenzita podpory představuje navzdory nízké úrovni investic společností naprosté minimum nezbytné k pokrytí restrukturalizačních nákladů. d) Společnost Technologie Buczek obdržela 41% nejvyšší přípustné částky státní podpory. V důsledku úpadkového řízení, které bylo vyhlášeno v roce 2006, vydala Komise rozhodnutí[16] ve věci zneužití státní podpory a nařídila její navrácení. Snížení výrobní kapacity Protokol stanovil počet kompletací, které měly být uzavřeny za účelem vyrovnání možné konkurenční výhody, která přijímajícím společnostem plynula z restrukturalizační podpory, a vyplývajících narušujících účinků na hospodářskou soutěž. Čisté snížení výrobní kapacity, kterého mělo Polsko dosáhnout pro hotové výrobky v období 1997–2006, bylo stanoveno na 1 231 000 tun. Komise v souladu s příslušným rozhodnutím[17] kontrolovala snižování kapacity prostřednictvím dokladů o uzavření a na základě ověřování, které prováděl nezávislý poradce. Pouze v případě společnosti MSP a schválených změn v jejích obchodních plánech[18] měla být stávající válcovna za tepla uzavřena teprve poté, co bude zřízena nová válcovna za tepla v prostorách společnosti v Krakově, což se plánovalo na konec roku 2008. Na základě dostupných informací dospěla Komise k závěru, že všechna uzavření proběhla v souladu se schválenými plány. Nad rámec povinností stanovených protokolem se polské ocelářské společnosti rozhodly, že dobrovolně zruší určitý počet nevýkonných zařízení jako koksárenské baterie, předválcovací a blokové válcovací tratě a elektrolytické galvanizační linky. Další klíčové hodnoty restrukturalizace V návaznosti na úpadkové řízení společnosti Technologie Buczek dospěla Komise k závěru, že společnost nesplnila cíle restrukturalizace, a proto vydala rozhodnutí ve věci zneužití státní podpory a nařídila její navrácení. Životaschopnost a finanční výkonnost Všechny společnosti s výjimkou společnosti Huta Bankowa na konci restrukturalizačního období v roce 2006 bez problému prošly testem životaschopnosti, který vypracovala Evropská komise. Hrubý hospodářský výsledek EBITDA společností se pohyboval v rozmezí 10,1% a 21,6% (cílová hodnota byla původně stanovena na 10,0 %), a hrubý hospodářský výsledek EBIT v rozmezí 5,2% a 16,6% (cílová hodnota byla původně stanovena na 1,5 %). Společnost Huta Bankowa testem životaschopnosti, který vypracovala Komise, v roce 2006 neprošla, a to z důvodu neočekávaných technologických problémů. Na základě kladných výsledků z roku 2005 a posléze i z roku 2007 však lze soudit, že výhody plynoucí z provedených restrukturalizačních činností umožnily společnosti Huta Bankowa dosáhnout udržitelé životaschopnosti. Produktivita a zaměstnanost Konečná úroveň zaměstnanosti dosáhla ve dvou společnostech nižší než plánované úrovně, v jedné společnosti předpokládané úrovně a ve dvou společnostech mnohem vyšší úrovně, než se plánovalo. Také celkový počet pracovních míst byl vyšší, než bylo plánováno (hladina průměrné roční zaměstnanosti činila 15 564 pracovních míst v porovnání s 13 702 místy stanovenými polským restrukturalizačním plánem), k čemuž došlo především v důsledku opožděného uzavření prostor a dokončování významných investic. Pokračující modernizace by však v blízké budoucnosti měla tuto situaci změnit. Přestože se celková úroveň produktivity přijímajících společností zlepšila, je stále hluboko pod průměrem EU, který je uveden v protokolu. Na konci roku 2006 dosahovala průměrná úroveň produktivity cca 321 tun na osobu. Výsledky jednotlivých společností se od sebe značně liší: společnost AHW dosáhla mnohem vyšší a společnost MSP mnohem nižší úrovně, než bylo stanoveno v jednotlivých obchodních plánech. Snižování nákladů Je zjevné, že přijímající společnosti uskutečnily změny v podnikové kultuře, což vedlo ke snížení nákladů. Výsledky jednotlivých společností ukazují, že byla podniknuta řada kroků s cílem snížit provozní náklady. Zvláštní pozornost věnovaly společnosti novým nástrojům informačních technologií, které v průběhu výrobního procesu sledují a řídí náklady. Byly uskutečněny technologické investice do modernizace a náhrady stávajících zařízení, jež měly zásadní podíl na snižování nákladů. Po finanční stránce byly nově dohodnuty bankovní poplatky a došlo k přehodnocení smluv o koupi surovin. Jiné požadavky protokolu Obchodní a tržní strategie Společnosti dosáhly cílů stanovených v jednotlivých obchodních plánech, které se týkaly reorganizace výrobních zařízení a zlepšení organizačních struktur. Společnosti také přehodnotily svoji strukturu prodeje a dosáhly vyšších úrovní přímého prodeje. Společnosti změnily sortiment, a když bylo třeba, vstupovaly na trh s vyšší přidanou hodnotou. Investice Dvě přijímající společnosti Huta Pokój a Huta Bankowa splnily své investiční cíle. Huta Łabędy úspěšně provedla kolem 75% schválených investic. Společnost AHW uskutečnila 37 % původního schváleného plánu, ale protože v roce 2005 došlo k jejímu převzetí, investovala do nové válcovny a dosáhla tedy 170 % původně stanovené částky. Společnost MSP uskutečnila v souladu s požadavky protokolu investice spojené se změnou sortimentu a zlepšováním jakosti výrobků. Protože však došlo ke změnám v obchodním plánu, nemohla společnost v roce 2006 splnit cíle v oblasti energetické účinnosti a zisků a došlo k odkladu na rok 2008. Ochrana životního prostředí Na rozdíl od požadavků na český ocelářský průmysl nepožadoval protokol po polských přijímajících společnostech, aby dosáhly souladu s odpovídajícími právními předpisy Společenství v oblasti ochrany životního prostředí do přistoupení. Z toho důvodu nemusí některá ocelárenská zařízení během přechodného režimu pro přijetí acquis v oblasti životního prostředí stanoveného pro Polsko v souladu se smlouvou o přistoupení[19] dosáhnout souladu se směrnicí Rady 96/61/ES o integrované prevenci a omezování znečištění. Odchylně od ustanovení směrnice Rady 96/61/ES o integrované prevenci a omezování znečištění se požadavky na udělení povolení pro stávající zařízení nevztahují na společnosti Huta Sendzimira (nyní součást společnosti MSP), Huta Andrzej, Huta Częstochowa, Huta Batory, Huta Jedność a Huta Łaziska, a to až do prosince 2010. Pro tato zařízení byla vydána přechodná povolení obsahující individuálně závazné harmonogramy pro dosažení plného souladu. ZÁVěRY Toto je poslední zpráva o sledování týkající se restrukturalizace ocelářského průmyslu v České republice a Polsku. S ohledem na dosažené výsledky Komise stanovila, že ustanovení protokolů č. 2 a 8 smlouvy o přistoupení byla dodržena, neboť: – celková restrukturalizační podpora poskytnutá přijímajícím společnostem nepřesáhla nejvyšší přípustnou míru podpory, – bylo dosaženo čistého snížení výrobní kapacity, – bylo dosaženo klíčových hodnot restrukturalizace stanovených v příloze 3 protokolů (životaschopnosti, produktivity a snížení nákladů). Komise došla k závěru, že restrukturalizační proces v rámci přechodného období proběhl všeobecně úspěšně. Od roku 2007 pracují výrobci ocele v Polsku a České republice za stejných podmínek jako všechny ostatní ocelárenské společnosti na evropském trhu. Restrukturalizační proces byl usnadněn zejména díky dvěma faktorům: privatizaci a obecným tržním podmínkám během přechodného období (2003–2006). Český i polský ocelářský průmysl prošel v dotčeném období významnými změnami v oblasti vlastnictví. Zatímco v roce 2002 patřila ještě většina ocelářských společností státu, v roce 2008 již byly akcie převedeny na strategické investory a privatizace byla ukončena. Komise se také domnívá, že nejvýznamnější průpravou na budoucí úkoly byla pro společnosti změna podnikatelské kultury a důsledné provádění obchodních plánů. Významnou podporu však znamenal také rozmach trhu s ocelí a související nárůst prodejních cen, v jehož důsledku docházelo od roku 2003 až do poloviny roku 2008 k značnému zlepšení výkonnosti společností. Zvláště vysoké tempo růstu domácích trhů s ocelí v obou členských státech zásadně podpořilo přijímající společnosti v dosažení životaschopnosti. Sledování restrukturalizace ocelářského průmyslu vyžadovalo úzkou a pravidelnou spolupráci mezi Komisí, vnitrostátními orgány a společnostmi. Díky tomu byly povinnosti stanovené protokoly náležitě splněny. [1] Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 934. [2] Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 948. [3] KOM(2004)443 v konečném znění. [4] KOM(2005)359 v konečném znění. [5] KOM(2006)814 v konečném znění. [6] Rozhodnutí Komise 2007/319/ES ze dne 8. září 2006 o státní podpoře C 45/04 (ex NN 62/04) ve prospěch českého výrobce oceli Třinecké železárny, a. s., Úř. věst. L 119, 9.5.2007, s. 37–44. [7] Rozhodnutí 3010/91/ESUO, Úř. věst. L 286, 16.10.1991, s. 20. [8] KOM(2006)814 v konečném znění. [9] Státní podpora č. N 350/06 – Změna restrukturalizačního plánu společnosti MSO – Česká republika ze dne 13. září 2006, Úř. věst. C 280, 18.11.2006, s. 4. [10] Společnosti by měly dosáhnout:– ročního hrubého provozního výsledku obratu: tj. EBITDA (provozní hospodářský výsledek před úroky, zdaněním, odpisem a amortizací) činí alespoň 10 % obratu pro neintegrované ocelárny a 13,5 % pro integrované válcovny oceli),– přeměny obratu na vlastní kapitál: tj. EBIT (provozní hospodářský výsledek před úroky a zdaněním) musí být nejméně 1,5 % obratu. [11] KOM(2006)814 v konečném znění. [12] Státní podpora č. N 350b/06 – Změna restrukturalizačního plánu společnosti VPFM – Česká republika ze dne 8. června 2007, Úř. věst. C 200, 28.8.2007, s. 1. [13] Směrnice 96/61/ES, Úř. věst. L 257, 10.10.1996, s. 26. [14] Věc č. COMP/M.4137 - Mittal/Arcelor, oznámení ze dne 7. dubna 2006 v souladu s článkem 4 nařízení Rady č. 139/20041. [15] Rozhodnutí Komise ze dne 11. prosince 2007 o státní podpoře C 51/06 (ex N 748/06), kterou Polsko poskytlo společnosti Arcelor Huta Warszawa, Úř. věst. L 143, 3.6.2008. [16] Rozhodnutí Komise ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 23/06 (ex NN 35/06), kterou Polsko poskytlo výrobci oceli skupině Technologie Buczek, Úř. věst. L 116, 30.4.2008. [17] Rozhodnutí 3010/91/ESUO, Úř. věst. L 286, 16.10.1991, s. 20. [18] Státní podpora č. N 186/05 – Změna obchodního plánu společnosti MSP ze dne 20. července 2005, Úř. věst. C 12, 18.1.2006, s. 2. [19] Úř. věst. L 236, 23.9.2003, s. 875–905.