CS    CS  KOMISE EVROPSKÝCH SPOLE ČENSTVÍ 
V Bruselu dne 10.8.2004 
KOM(2004) 547 v kone čném znění 
  
SDĚLENÍ KOMISE RAD Ě 
k zahájení konzultací s Pob řežím slonoviny 
na základ ě článku 96 Dohody z Cotonou 
 
CS 2   CS 1. Mírová dohoda podepsaná v Marcou ssis dne 24. ledna 2003 stanoví ur čitý počet závazk ů, 
které tato zem ě přijala a jejichž cílem je zajistit obnov ení míru a stability a dosáhnout 
věrohodných, otev řených a transparentních voleb do konce roku 2005. Tyto závazky se 
dotýkají r ůzných oblastí, jež sledují podstatné prvky, zmín ěné v článcích 9 a 96 Dohody z 
Cotonou vztahující se k lidským práv ům, demokratickým princip ům a právnímu státu. 
V projevu p ředneseném na konferenci hlav stát ů a šéfů vlád v Pa říži-Kléber dne 26. ledna 
2003, během které mezinárodní spole čenství ratifikovalo Dohodu z Marcoussis, jež následn ě 
Rada bezpe čnosti OSN formáln ě uznala ve své rezolu ci 1464 ze 4. února 2003, p ředseda 
Evropské komise vyjád řil ochotu této instituce „zmobilizovat pot řebné prost ředky pro Pob řeží 
slonoviny k nalezení stability a k obnov ě ekonomického rozvoje ", avšak pod jasnou 
podmínkou, že závazky p řijaté v Marcoussis a slavnostn ě přednesené na konferenci v Pa říži-
Kléber „budou opravdu uskute čněny a pokud mír, stabilita a bezpe čnost budou trvale 
obnoveny za p řísného zachování lidských práv ". Předseda Evropské unie ve svém projevu 
vyjádřil podobné myšlenky ohledn ě nutnosti, aby stávající síly Pob řeží slonoviny dodržely 
závazky p řijaté v Marcoussis. 
2. Pokud jde o lidská práva, Evropská unie byla n ěkolikrát od ne čekaného p říchodu těžké 
politicko-vojenské krize, jež zemi sužuje od 19. zá ří 2002, znepokojena násilím páchaným na 
jedné či na druhé stran ě, a to zejména p řed podpisem Dohody z Ma rcoussis dne 24. ledna 
2003. 
V několika prohlášeních, která od po čátku konfliktu vydala, EU vyjád řila své znepokojení ve 
věci lidských práv v Pob řeží slonoviny. Své znepokojení ohledn ě dodržování lidských práv 
vyjádřila EU v prohlášení z 21. října 2002 u p říležitosti klidu zbraní, které uvítala. V 
prohlášení z 15. listopadu 2002 EU, jež tehd y vyzývala k podpisu mírové dohody, rovn ěž 
odsoudila porušování lidských práv, které bylo možné doložit a ilustrovat zavražd ěním 
doktora Benoîta Dacoury-Tableyho. Dále EU  17. prosince 2002 po objevení hromadných 
hrobů opětovně odsoudila porušování lidských práv, k n ěmuž v zemi docházelo. 
Situace se následn ě zlepšila alespo ň do té doby, než byl zavražd ěn novinář Jean Hélène, což 
EU odsoudila ve svém prohlášení z 27. října 2003, které odpov ědné orgány vyzývalo, aby 
vzaly bezpe čnostní síly do svých rukou. Po n ěkolika měsících klidu EU ve svém prohlášení z 
25. března 2004 op ětovně vyjádřila své politování nad novou vlnou násilí v Pob řeží slonoviny 
a v prohlášení z 8. dubna 2004 vyjád řila své politování nad událostmi z 25. b řezna a 
znepokojení nad dalším závažným porušováním lid ských práv v následujících dnech a nad 
bezpečím místního obyvat elstva a cizinc ů. 
Ostatně závěry zprávy zvláštní vyšet řovací komise OSN o událostech z 25. b řezna 2004, 
zveřejněné dne 13. kv ětna 2004, jsou výmluvné: „To, co se událo 25. a 26. b řezna je masakr 
nevinných civilist ů, během kterého bylo pácháno masivní porušování lidských práv. Pochod 
byl záminkou k tomu, co se ukázalo být plánem, který pe člivě připravily a uskute čnily 
bezpečnostní síly, tedy policie, strážníci, armáda i zvláštní jednotky a takz vané paralelní síly 
pod vedením a na odpov ědnost vysokých státních orgán ů". Podle zprávy „bylo 120 mrtvých, 
274 raněných a 20 nezv ěstných ". 
Od té doby se ješt ě udály další znepokojující události z hlediska lidských práv. Od pátku 16. 
dubna 2004 je nezv ěstný francouzsko-kanadský noviná ř Guy-André Kieffer a 7. června v 
ulicích Abidjanu následoval „hon na obyvatele ze západu", z ni chž byly desítky napadeny 
extrémisty, „mladými patrioty". Dále byl 25. června 2004 nekontrolovanou složkou armády 
 
CS 3   CS Pobřeží slonoviny zavražd ěn jeden francouzský voják ú častnící se operace Licorne. A 28. 
června byl nalezen na okraji jedné vozovky v Abidjanu šéf mládežnického hnutí Revolu ční 
komunistické strany Pob řeží slonoviny (PCRCI), Habib Dodo, student práv, v zavázaném 
pytli a s provazem kolem krku, který byl unesen v Abidjanu 23. června mladými extrémisty, 
hlásícími se ke studentské federaci FESCI. 
A konečně je nutné poznamenat, vzhledem k vytvo ření Národní komise pro lidská práva, jak 
stanoví Dohoda z Marcoussis, že zákon p řijatý v tomto smyslu parlamentem na mimo řádném 
zasedání v dubnu 2004 není v souladu s ustanove ními Dohody z Marcoussis. V této komisi 
totiž nejsou p řítomny tři prvky Nových sil, které Dohodu z Marcoussis podepsaly, jak je 
uvedeno v p říloze VI bod ě 1, který totiž  stanoví, že „Komise bude složena ze zástupc ů všech 
stran". 
3. Co se tý če demokratických princip ů, tedy dalšího zásadního prvku Dohody z Cotonou, je 
nutné konstatovat velké zpožd ění a odchylky od dodržování závazk ů přijatých v Marcoussis. 
Značné obavy se vztahují p ředevším k možnosti uspo řádat volby v roce 2005 za uspokojivých 
podmínek. Z d ůvodu zpožd ění v provád ění Dohody z Marcoussis již nebude možné provést 
ustanovení p říloh I a II dohody vztahujících se k identifikaci a k seznamu voli čů. 
Projednávání ožehavé otázky volby  prezidenta, jež je obsahem p řílohy III dohody se také 
velmi zpozdilo. 
V prvé řadě co se týče identifikace, kterou se zabývá koncesovaná spole čnost SITEL, je ve 
značném zpožd ění: začala až v červnu 2004 a pouze v oblastech pod vládní kontrolou. 
Národní komise pro kontrolu nad identifikací (CNSI), vytvo řená v lednu 2004 v souladu s 
Dohodou z Marcoussis s cílem dohlížet na Národní ú řad pro identifikaci , jenž byl vytvo řen v 
roce 2001 jako jediný orgán zp ůsobilý vydávat pr ůkazy totožnosti, dosud neobdržela žádné 
finanční prostředky. O p říspěvku pro Národní komisi pro kont rolu nad identifikací bylo 
rozhodnuto až na za čátku července 2004. Zcela nepochybn ě už tedy není technicky možné 
seznamy voli čů přepracovat na základ ě provedené identifikace: obojí se bude muset provést 
odděleně, aniž by v tomto okamžiku bylo jasné, na čem je možné toto s čítání lidu zakládat, 
které by podle stávající volební komise m ělo trvat dva m ěsíce (od poloviny ledna do poloviny 
března 2005), když chybí řádně provedená identifikace. 
Pozměňovací návrah zákona o státní p říslušnosti nebyl dosud p řijat, byl pouze p ředložen 
Národnímu shromážd ění v červnu 2004. 
A konečně zákon ze 3. kv ětna 2004 o identifikaci, p řijatý na mimo řádném dubnovém 
zasedání, p ůsobí velmi vážný problém, jelikož z jeho čl. 3 odst. 5 totiž vyplývá, že v 
národním pr ůkazu totožnosti bude uvedeno, zda je státní p říslušnost dána p ůvodem nebo zda 
byla získána. Tato poznámka, jejíž užite čnost nebyla dokázána, se m ůže stát příčinou mnoha 
odchylek nebo šikanování b ěhem kontrol. P řináší ohromné potenciální  riziko, jak bylo možné 
vidět při tragických událostech v nedávných d ějinách jiných zemí. 
V druhé řadě co se tý če volebního systému, jeho zm ěny rovněž proběhly ve zna čném 
zpoždění. Návrh zákona, jímž se m ění složení Nezávislé volební komise (CEI), vytvo řené v 
roce 2001, jejíž úloha je zás adní, jelikož je odpov ědná za po řádání voleb a referend, byl 
zapsán na program jednání Narodního shromážd ění až pro řádné zasedání, které bylo 
zahájeno 28. dubna 2004.  
 
CS 4   CS Během jednání poslanci stojící proti Dohod ě z Marcoussis zpochybnili složení Nezávislé 
volební komise, zatímco zn ění předložené vládou bylo vypracováno v souladu s liniemi 
Dohody z Marcoussis tak, aby odráželo celé politické spektrum Pob řeží slonoviny. 24. června 
ministr pro územní správu rad ěji svůj návrh stáhl, aby nebyl odhlasován stejn ě zkresleným 
způsobem jako v dubnu výše jmenovaný zákon o Národní komisi pro lidská práva. Pokud jde 
o Nezávislou volební komisi, Lidová fronta Pob řeží slonoviny (FPI) cht ěla podmínit vstup 
Nových sil do úst ředního orgánu složením zbraní a p řála si také, aby jejich ú čast byla časově 
omezena. 
Dále hrozí nebezpe čí problému se složením Ústavní rady,  která má ve volebních otázkách 
hlavní roli, protože rozhoduje spory ve v ěci voleb a vyhlašuje výsledky voleb. Generální 
tajemník OSN ve své zpráv ě Radě bezpečnosti ze 6. ledna 2004 sám rovn ěž vyzdvihl otázku 
jmenování členů této Rady v srpnu 2003. Rada se skládá z osmi členů: bývalého prezidenta 
republiky, t ří členů jmenovaných p ředsedou Národního shromážd ění a tří členů jmenovaných 
prezidentem republiky, který také jmenuje p ředsedu Rady. Jmenování v srpnu 2003 prob ěhlo 
bez předběžné dohody mezi stranami na rozdíl od D ohody z Marcoussis, která však Ústavní 
radu nezmi ňuje. Okolnosti pr ůběhu tohoto jmenování vedou k obavám, že nelze vylou čit 
určitá partyzánská rozhodnutí Rady, jako to v roce 2000 u činil Nejvyšší soud, jenž byl od té 
doby nahrazen n ěkolika institucemi, mezi n ěž patří i Ústavní rada. 
Stejně tak ani volební rozpo čet dosud nemohl být p ředmětem podrobného hodnocení OSN, 
která z důvodu přetrvávajících politických p řekážek a problém ů bezpečnosti dosud nemohla 
vyslat příslušnou misi. 
Co se týče ve třetí řadě krajně citlivého tématu volitelnos ti prezidenta republiky, nejv ětší 
nejistota spo čívá i nadále v dodržování závazk ů přijatých v této v ěci v Marcoussis. Je nutno 
konstatovat, že návrh na zm ěnu článku 35 ústavy, který podle článku 126 ústavy musí být 
schválen referendem, dosud nebyl p ředložen Národnímu shromážd ění, které podle článku 125 
ústavy musí nejd říve znění odhlasovat dvout řetinovou v ětšinou, než bude zákon p ředložen 
referendu. 
4. Co se tý če právního státu, dalšího zásadní ho prvku Dohody z Cotonou, problém p ůsobí to, 
že stát zjevn ě nemá právní prost ředky k p řekonání potíží vzniklých p ři provádění auditu 
odvětví výroby kakaa, jehož financování vláda národní jednoty žádala Evropskou unii v roce 
2003. 
První část auditu skon čila na podzim lo ňského roku a byla napsána p ředběžná zpráva s datem 
9. října 2003. Tato zpráva nemohla zahrnou t veškerá hlediska sledovaných prvk ů, jelikož 
shromážd ěné informace byly neúplné, protože n ěkteré subjekty nespolupracovaly a odmítaly 
vyhovět požadavk ům auditu: zpráva zd ůrazňuje, že dv ě nejdůležitější instituce 
shromažďování dat odmítly na tomto auditu spolupracovat. 
Tato předběžná zpráva podtrhla ur čité problémy, mezi které pat ří: 
– zmatek na úrovni institucí odv ětví, které byly vytvo řen z různých právních status ů, jež 
měly čtyři subjekty, které nahrad ily CAISTAB v roce 1999. Čtyři orgány, tedy Regula ční 
agentura pro kávu a kakao (ARCC), Burza kávy a kakaa (BCC), Fond pro rozvoj a podporu družstev na výrobu kávy a kakaa (FDPCC) a Regula ční fond pro výrobu kakaa 
(FRC), navíc n ěkolik ministerstev a meziminister ský výbor jsou tedy nyní kompetentní za 
řízení a regulaci tohoto odv ětví; 
 
CS 5   CS – nemožnost provést syntézu kapitálových tok ů vzhledem k nedostate čným a/nebo 
chybějícím údaj ům o příspěvcích, jež dostal Fond pro rozvoj  a podporu družstev na výrobu 
kávy a kakaa, a o poplatcích na Rezervní fondy (které by podle p ředběžné zprávy m ěly 
vykazovat saldo více než 100 miliard FCFA, jejichž použití nebylo up řesněno); 
– soulad mezi vybranými prost ředky a jejich použitím: obtížný p řístup k informacím 
auditorům znemožnil zodpov ědět tuto zásadní otázku; 
– vysoká hladina dávek uvalených na toto odv ětví: během jednání s tichými spole čníky v 
roce 2001, p ředevším se Sv ětovou bankou a s Mezinárodním m ěnovým fondem, bylo 
dohodnuto, že celkové poplatky by nem ěly přesáhnout 30%, p řičemž 20% by činily daně a 
10% poplatky: p ředběžná zpráva uvádí, že dávky celkem se pohybují kolem 37%.  
Po této předběžné zpráv ě tiší spole čníci zaslali v listopadu 2003 memorandum premiérovi, s 
nímž se sešli v lednu 2004, aby potvrdili nutnost p řistoupit ke druhé části auditu a p řijmout 
napříště opatření o zachování práv, jak požaduhe p ředběžná zpráva. 
Vláda uvedla, že „soukromý status" t ěchto čtyř orgánů brání státu v tom, aby je donutil k 
provedení auditu jejich kapitálových tok ů. V memorandu tichých spole čníků se uvádí, že: 
- všechny poplatky byly stanoveny minist erskou vyhláškou a nikoliv na základ ě 
dobrovolných p říspěvků ze strany rolník ů; 
- v každém p ředsednictvu nebo správní rad ě je vládní komisa ř, jehož úkolem je dohlížet na 
dodržování p ředpisů, radit stranám a urovnat p řípadné spory v názorech.  
Druhá část auditu nemohla být do dnešního dne zahájena, protože auditorské orgány byly 
neustále odmítány, i když Komise v Abidjanu  i v Bruselu neustále  naléhala na odpov ědné 
orgány Pob řeží slonoviny, že je nutné audit řádně provést. V Bruselu tento bod n ěkolikrát 
Komise p řipomněla na vysoké úrovni, zejména p ři setkání s ministrem zem ědělství 13. února 
2004, s premiérem 25. února 2004 a s ministrem pro národní usmí ření 29. června 2004. 
Zdá se, že opakované odmítání auditorských orgán ů nelze sankcionovat právní cestou. 
Skutečnost, že schází ú činný právní opravný prost ředek, zakládá nerespektování právního 
státu. 
5. Vzhledem k tomu, co bylo uvedeno, se Ko mise domnívá, že je nutné v souladu s články 9 a 
96 Dohody z Cotonou zahájit konzultace s Pob řežím slonoviny. 
Cílem těchto konzultací je: 
• připomenout obavy Evropské unie ve v ěci porušování lidských práv a seznámit se se 
záměry Pobřeží slonoviny s cílem odstranit klim a beztrestnosti, které napomáhá 
přetrvávání násilí, a s cílem položit dl ouhodbé základy pro ozdravení této situace 
především na úrovni legislativní, regula ční a soudní; 
• zdůraznit ohromnou d ůležitost, jež Evropská unie p řipisuje konání voleb v roce 2005 za 
uspokojivých podmínek, kdy se nebudou opakova t stejné nedostatky jako v roce 2000, z 
jejichž důvodu byly zahájeny p ředcházející konzultace podle článku 96 v únoru 2001, a 
seznámit se se zám ěry Pobřeží slonoviny ohledn ě snahy toho dosáhnout v daných 
termínech;  
 
CS 6   CS • připomenout nutnost, jež EU a tiší spole čníci mezinárodních fond ů považují za zásadní, a 
sice aby stát Pob řeží slonoviny p řijal nezbytná opat ření pro výkon svých pravomocí tak, 
aby umožnil řádný průběh druhé části auditu odv ětví výroby kakaa, zahájeného na jeho 
vlastní žádost v roce 2003; 
• určit, zda je nutné p řijmout příslušná opat ření podle článku 96 Dohody z Cotonou. 
6. Z těchto důvodů Komise Rad ě navrhuje, aby Pob řeží slonoviny vyzvala ke konzultacím na 
základě článků 9 a 96 Dohody z Cotonou v souladu s p řiloženým návrhem dopisu. 
 
CS 7   CS PŘÍLOHA  
Brusel, dne 
 
J. E. Laurent Gbagbo  
Prezident Republiky Pob řeží slonoviny  
Kancelář prezidenta republiky 
Abidjan  
Pobřeží slonoviny  
NÁVRH 
 
Vážený pane prezidente, 
 
Evropská unie vyjád řila opakovan ě své znepokojení nad situací v Pob řeží slonoviny, a to 
zejména v prohlášeních p ředsednictví a rovn ěž při každém setkání na vysoké úrovni s 
kompetentními orgány Pob řeží slonoviny v rámci politického dialogu vedeného s Vaší zemí. 
Četné obavy EU se vztahují p ředevším na situaci ve v ěci lidských práv, na d ůsledky zpožd ění 
v provád ění Dohody z Marcoussis a na možnost uspo řádat za uspokojivých podmínek 
důvěryhodné, otev řené a transparentní volby v roce 2005 a na více než p ůl roku trvající 
nemožnost pokra čovat v auditu odv ětví výroby kávy a kakaa, jenž  je financován EU a byl 
zahájen v roce 2003 na žádost vlády národní jednoty Pob řeží slonoviny. 
Na základ ě článku 96 Dohody z Cotonou mám tu čest jménem Spole čenství a členských stát ů 
Evropské unie Vaši zemi vyzvat v souladu s dohodou ke konzultacím, jejichž sílem je podrobně prověřit situaci a v p řípadě potřeby ji napravit. 
Navrhuji, aby se tyto konzultace konaly v brzké dob ě ve spole čně dohodnutém termínu v 
sídle Rady Evropské unie. 
Přijměte prosím, vážený pane prezidente, ujišt ění o mé nejhlubší úct ě. 
 
 Za Radu Za Komisi 
Kopie: Vážený pan p ředseda Výboru velvyslanc ů AKT  
 Vážený pan generální tajemník Skupiny stát ů AKT