DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

V říjnu 2014 schválila Evropská rada rámec politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030. Rámec stanoví závazek Evropské unie (EU) splnit závazný cíl spočívající ve snížení domácích emisí skleníkových plynů na úrovni celého hospodářství do roku 2030 alespoň o 40 % oproti roku 1990. K dosažení tohoto snížení emisí by měla přispět všechna odvětví. Evropská rada potvrdila, že tento cíl bude Evropská unie plnit kolektivně, a to co nejhospodárnějším způsobem, přičemž odvětví, na něž se vztahuje systém obchodování s emisemi (dále jen „ETS“), sníží v porovnání s rokem 2005 emise do roku 2030 o 43 % a odvětví, na něž se systém ETS nevztahuje, o 30 %.

Při stávajících uplatňovaných politikách se neočekává dostatečné snížení emisí skleníkových plynů, aby bylo dosaženo cíle Evropské unie spočívajícího ve snížení emisí do roku 2030 alespoň o 40 % oproti roku 1990, a zejména snížení emisí skleníkových plynů v odvětvích mimo systém ETS o 30 % v porovnání s rokem 2005. Podle současných trendů a při úplném uplatňování stávajících právně závazných cílů a schválených politik, které se týkají mimo jiné energetické účinnosti, energetické náročnosti budov, snížení emisí CO2 ze silničních vozidel, energie z obnovitelných zdrojů, skládek, oběhového hospodářství nebo fluorovaných skleníkových plynů, se mají emise, na něž se vztahuje rozhodnutí o „sdílení úsilí“, v roce 2030 snížit podle odhadů přibližně o 24 % oproti úrovním z roku 2005. Jsou proto zapotřebí vnitrostátní cíle v oblasti snížení emisí, které poskytují pobídku pro další politiky podněcující k výraznějšímu snižování. Tento návrh stanoví vnitrostátní cíle v souladu se snížením emisí v rámci celé EU v odvětvích mimo systém ETS do roku 2030 o 30 % v porovnání s rokem 2005, a to spravedlivým způsobem a při současném zajištění nákladové efektivnosti, jak schválila Evropská rada. Členské státy přispějí k celkovému snížení emisí v EU v roce 2030 cíli, které se pohybují v rozmezí od 0 % do −40 % oproti úrovním z roku 2005. Snížení podle tohoto nařízení podporuje zlepšení zejména u budov, v zemědělství, při nakládání s odpady a v dopravě.

Tento návrh provádí rovněž závazky EU podle Pařížské dohody o změně klimatu. Dne 10. června 2016 předložila Komise návrh na ratifikaci Pařížské dohody ze strany Evropské unie. Tento návrh vycházel z posouzení Pařížské dohody Komisí.

V prosinci 2015 byla na 21. konferenci smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu (dále jen „úmluva UNFCCC“) přijata Pařížská dohoda. Tato dohoda obsahuje dlouhodobý cíl udržet globální nárůst teploty výrazně pod úrovní 2 °C ve srovnání s úrovní před průmyslovou revolucí a nadále usilovat o to, aby tento nárůst nepřesáhl 1,5 °C. V souladu s vědeckými poznatky Mezinárodního panelu pro změnu klimatu (IPCC) je cílem EU v oblasti klimatu snížení emisí skleníkových plynů do roku 2050 o 80–95 % v porovnání s rokem 1990, a to v souvislosti s nezbytným snížením ze strany rozvinutých zemí jako celku.

Evropská unie a všechny ostatní smluvní strany musí každých pět let oznámit vnitrostátně stanovené příspěvky, přičemž se vychází z výsledků globálního hodnocení dohody, které se uskuteční v roce 2023 a poté jednou za pět let.

K dosažení dlouhodobého cíle Evropské unie spočívajícího ve snížení domácích emisí do roku 2050 alespoň o 80 % je nezbytné dosahovat trvalého pokroku při přechodu na nízkouhlíkové hospodářství. Tento přechod vyžaduje změny obchodního i investičního jednání a pobídek v celém spektru politik. Co je důležité, přechod poskytne Evropské unii příležitosti pro zaměstnanost a růst. Bude stimulovat investice a inovace v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, čímž přispěje k cíli Evropské unie dosáhnout vedoucího postavení ve světě a posílí růst na trzích výrobků a služeb z EU, například v oblasti energetické účinnosti. V souvislosti s přechodem na čistou energii je nutno provést další politiky a opatření ke snížení emisí ze strany členských států. Je nutno důrazně podporovat opatření místních a regionálních samospráv, měst a místních a regionálních organizací. Členské státy by měly zajistit spolupráci mezi ústředními a místními orgány na různých úrovních. Uplatňování důkladného rámce politiky v oblasti klimatu je klíčovým prvkem k vytvoření odolné energetické unie s pomocí progresivní politiky v oblasti změny klimatu. Dosažení tohoto cíle vyžaduje zachování ambiciózních opatření v oblasti klimatu rovněž v odvětvích mimo systém ETS a pokrok s ohledem na všechny aspekty energetické unie k zajištění bezpečné, udržitelné, konkurenceschopné a cenově dostupné energie pro občany.

Norsko a Island vyjádřily úmysl podílet se na společném postupu Unie a jejích členských států. Podmínky upravující možnou účast Norska a Islandu budou stanoveny v doplňujících právních předpisech. Pro období 2021–2030 Norsko uvedlo, že se hodlá plně podílet na úsilí o snížení emisí v odvětvích mimo systém ETS. Jelikož se cíle členských států nacházejí v rozmezí od 0 % do −40 % podle hrubého domácího produktu (HDP) na obyvatele, byl by pro Norsko stanoven odhadovaný kvantitativní cíl pro snížení emisí o 40 % oproti úrovním z roku 2005 a Norsko a Island budou mít stejně jako členské státy k dispozici mechanismy flexibility. Konečné cíle budou stanoveny až po přijetí návrhu. Tímto návrhem není nijak dotčen způsob, jakým se budou Norsko a Island na společném postupu podílet.

•Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

Tento návrh obecně zachovává přístup platných předpisů v této oblasti politiky vztahujících se na odvětví mimo systém ETS, jak je stanoveno v rozhodnutí o „sdílení úsilí“. Evropská rada výslovně požadovala zachování stávající struktury politiky a vydala pokyny ke konkrétním otázkám, jimž má být v období 2021–2030 věnována pozornost, včetně stanovení vnitrostátních cílů v oblasti snížení emisí. Horizontální přístup ke stanovení vnitrostátních cílů v oblasti snížení emisí je v souladu s přístupem přijatým ve stávajícím rozhodnutí o sdílení úsilí a pokyny ze zasedání Evropské rady v říjnu 2014 založen na relativním HDP na obyvatele. U členských států s HDP na obyvatele vyšším než průměr EU jsou cíle dále upraveny za účelem zohlednění nákladové efektivnosti v rámci této skupiny. Tento přístup vyvažuje aspekty spravedlnosti a nákladové efektivnosti, jak potvrdila Evropská rada.

S cílem podnítit skutečná další opatření v odvětví využívání půdy, včetně zemědělství, při současném zajištění spolehlivého započítávání a celkové ekologické vyváženosti zahrnuje tento návrh novou flexibilitu, která umožňuje omezené využití čistých pohlcení z určitých kategorií započítávání pro využívání půdy, změny ve využívání půdy a lesnictví (dále jen „LULUCF“), a současně zajišťuje, aby v odvětví LULUCF neexistovaly žádné pasivní zůstatky, a mohl tak být v případě potřeby započten soulad ze strany členského státu do cílů v odvětvích, na něž se vztahuje rozhodnutí o „sdílení úsilí“.

To je v souladu s pokyny vydanými Evropskou radou vzhledem k nižšímu potenciálu odvětví zemědělství a využívání půdy v oblasti zmírňování změny klimatu a k významu přezkoumání nejlepšího způsobu zajištění optimálního příspěvku tohoto odvětví k omezování emisí skleníkových plynů a jejich ukládání, mimo jiné zalesňováním.

V souladu s pokyny Evropské rady byla zahrnuta rovněž další nová flexibilita pro členské státy, jejichž vnitrostátní cíle v oblasti snížení emisí značně překračují průměrný cíl EU i jejich potenciál pro nákladově efektivní snížení emisí, jakož i pro členské státy, které v roce 2013 neměly bezplatné povolenky pro průmyslová zařízení. Tato flexibilita způsobilým členským státům usnadňuje dostát svým povinnostem podle rozhodnutí o „sdílení úsilí“ zrušením povolenek EU ETS.

•Soulad s ostatními politikami Unie