CS Úřední věstník Evropské unie C 339/34

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k nařízení Evropského parlamentu a Rady o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Společenství a o zřízení Evropského výboru pro systémová rizika

KOM(2009) 499 v konečném znění – 2009/0140 (COD)

nařízení Evropského parlamentu a Rady o zřízení Evropského orgánu pro bankovnictví

KOM(2009) 501 v konečném znění – 2009/0142 (COD)

nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění

KOM(2009) 502 v konečném znění – 2009/0143 (COD)

nařízení Evropského parlamentu a Rady o zřízení Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy

KOM(2009) 503 v konečném znění – 2009/0144 (COD)

(2010/C 339/08)

Zpravodaj: pan NYBERG

Dne 6. října 2009 se Rada Evropské unie, v souladu s článkem 95 Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

nařízení Evropského parlamentu a Rady o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Společenství a o zřízení Evropského výboru pro systémová rizika

KOM(2009) 499 v konečném znění – 2009/0140 (COD)

nařízení Evropského parlamentu a Rady o zřízení Evropského orgánu pro bankovnictví

KOM(2009) 501 v konečném znění – 2009/0142 (COD)

nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění

KOM(2009) 502 v konečném znění – 2009/0143 (COD)

nařízení Evropského parlamentu a Rady o zřízení Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy

KOM(2009) 503 v konečném znění – 2009/0144 (COD).

Specializovaná sekce Hospodářská a měnová unie, hospodářská a sociální soudržnost, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 8. ledna 2010.

Na 459. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 20. a 21. ledna 2010 (jednání dne 21. ledna 2010), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 169 hlasy pro, 2 hlasy byly proti a 15 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 Dne 23. září Evropská komise předložila návrhy nařízení o zřízení Evropského výboru pro systémová rizika a tři nařízení o zřízení Evropského orgánu pro bankovnictví, Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy. Všechna tato nařízení plynule navazují na zprávu, kterou připravila de Larosièrova skupina začátkem roku 2009.

1.2 Ve stanovisku ke zprávě de Larosièrovy skupiny EHSV pojednal o důvodech finanční a ekonomické krize, regulaci finančního trhu a režimech dohledu. Kromě všeobecného odkazu na toto stanovisko chceme zopakovat jedno v něm uvedené tvrzení: „Z pohledu EHSV má dohled zásadní význam, aby se již nemohla takováto finanční krize opakovat. Dohled však předpokládá, že budou existovat pravidla. Stejně tak důležité jsou proto návrhy na změněné, přísnější předpisy (…).“ (1)

Skupiny zúčastněných stran

Výbor prosazoval širší zastoupení v radách tří nových evropských orgánů dohledu. Komise namísto toho navrhuje využít speciální skupiny zúčastněných stran.

Evropský výbor pro systémová rizika (ESRB) „si při plnění svých úkolů v případě potřeby vyžádá poradenství příslušných zúčastněných stran ze soukromého sektoru“. Jako příklad jsou uvedeni zástupci finančního sektoru, sdružení spotřebitelů a určité skupiny zřízené Komisí. Text by měl zmiňovat, že zástupci finančního sektoru by měli pocházet jak z řad zaměstnavatelů, tak z řad odborů v tomto sektoru. Systémová rizika se navíc netýkají pouze finančního trhu, ale celé ekonomiky, proto by měli být konzultováni také zaměstnavatelé a odbory v evropském měřítku.

1.3.1.1 Forma a četnost těchto konzultací nejsou blíže specifikovány. Bude však třeba je stanovit, neboť v článku se uvádí, že si ESRB konzultace „vyžádá“. Termín „v případě potřeby“ je příliš obecný.

Ve skupinách zúčastněných stran pro tři evropské orgány dohledu by podle Komise měli být zastoupeni zaměstnavatelé a zaměstnanci z příslušné části finančního trhu a také spotřebitelé a uživatelé služeb tohoto sektoru. Navrhovaných 30 zástupců by mělo být rovnoměrně rozděleno mezi všechny druhy zástupců.

1.3.2.1 Tyto skupiny se budou scházet alespoň dvakrát za rok, mohou předkládat stanoviska a rady a mít podporu sekretariátu. Stanoviska a rady by měly být zveřejňovány. Je zde riziko, že činnost těchto skupin bude soustředěna pouze na tyto dvě schůze. Měly by mít možnost sledovat činnost příslušného evropského orgánu dohledu trvale.

Makroobezřetnostní dohled

V návrhu na vytvoření ESRB chybí definice systémových rizik. Tento pojem musí být projednán veřejně, a nikoli pouze za zavřenými dveřmi nového ESRB.

1.4.1 EHSV je přesvědčen, že ESRB musí mít jasný mandát, aby mohl jednat v situaci ohrožení finanční stability. Nařízení by to mělo zajistit, a proto by formulace některých pasáží měly být znovu uváženy.

— Jednotlivé verze by měly být sjednoceny použitím termínu „kontrola“.

— Varování a doporučení ESRB by měla být Radě pouze jako v čl. 16 odst. 3 a nikoli Rady, jak se uvádí v bodě odůvodnění č. 9, neboť by to mohlo omezit jeho nezávislost.

— Použití formulace „měla by“ u zmíněných doporučení znamená, že se jedná o více méně povinný postup. Zda je určitý postup povinný či ne, musí záviset na tom, kdo má pravomoc určovat pravidla – členské státy nebo EU.

— ESRB má „přispívat k řádnému fungování vnitřního trhu“ (článek 3). Do pravomoci ESRB spadají rizika na finančním trhu, zde se však zdá, že jeho pole působnosti je širší.

V Generální radě ESRB bude 29 členů Generální rady ECB. Tuto vazbu mezi ESCB a novým ESRB Výbor podporuje.

1.4.2.1 Článek 11 o řídícím výboru neobsahuje žádná pravidla o hlasovacích právech. EHSV doporučuje, aby součástí řídícího výboru bylo pět členů Generální rady ECB, což by umožnilo zajistit lepší geografické zastoupení, rozdělení mezi malé a velké státy a mezi státy uvnitř eurozóny a mimo ni. Navíc vzhledem k tomu, že všichni členové řídícího výboru by zřejmě měli mít hlasovací právo, musí být v tomto výboru přítomen významný počet zástupců centrální banky.

1.4.3 Parlament je zmíněn pouze v té souvislosti, že ESRB má alespoň jednou za rok podávat zprávy Parlamentu a Radě. Podle článku 20 Rada nařízení o ESRB po třech letech přezkoumá. Parlament by do tohoto kroku měl samozřejmě být rovněž zapojen.

Mikroobezřetnostní dohled

Cíl evropských orgánů dohledu je ve všech třech nařízeních téměř shodný (čl. 1 odst. 4): fungování vnitřního trhu, stabilita finančního systému a posílená koordinace dohledu na mezinárodní úrovni. Tyto orgány se liší svým zaměřením: orgán pro cenné papíry a trhy by měl chránit investory, orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění pojistníky a ostatní oprávněné osoby a orgán pro bankovnictví zase vkladatele a investory.

Hlavní činnost tří evropských orgánů dohledu se bude týkat existujících předpisů a optimalizace postupů vnitrostátních orgánů, především pomocí pokynů a doporučení. Evropské orgány dohledu budou rovněž pověřeny vypracováním nových technických norem.

1.5.1.1 V souladu s čl. 7 odst. 2 nemohou mít jimi předložené návrhy na nové technické normy formu směrnic, ale pouze nařízení a rozhodnutí. Jsou-li technické normy definovány jako nepolitické dokumenty, není možné použít ani nařízení. Technické normy by měly být určeny pouze vnitrostátním orgánům dohledu a finančním institucím, nikoli členským státům, a měly by tedy mít formu rozhodnutí, a ne nařízení či směrnic. Ty jsou vyhrazeny pro politické předpisy navrhované Komisí.

Evropské orgány dohledu provádějí dohled nad vnitrostátními orgány dohledu, a ne přímo nad účastníky finančního trhu. Výjimkou z tohoto pravidla je případ, kdy se vnitrostátní orgán dohledu neřídí vydanými doporučeními (články 9 a 11). Evropský orgán dohledu poté nakonec přijme rozhodnutí určené účastníkům finančního trhu.

1.5.2.1 Nastane-li mimořádná situace (článek 10), evropský orgán dohledu může taková rozhodnutí přijmout nezávisle na Komisi. O existenci mimořádné situace by nicméně nadále měla rozhodovat Rada. EHSV se domnívá, že důvody pro vyhlášení mimořádné situace musí vycházet z trhů obecně. Problémem individuální finanční instituce v mimořádné situaci se musí zabývat vnitrostátní orgán dohledu.

1.5.2.2 Článek 23 popisuje ochranná opatření, která mohou použít vlády, pokud jsou přesvědčeny, že nové technické normy mají dopad na jejich fiskální povinnosti. Tato ochranná opatření se zdají být přiměřená, ačkoli normy sotva kdy mívají dopad na fiskální oblast. Vzhledem k tomu, že se ochranná opatření týkají pouze článků 10 a 11, měl by tento článek být umístěn přímo za článek 11.

1.5.3 EHSV navrhuje, že před zavedením nových finančních nástrojů by s nimi vnitrostátní orgán dohledu měl předem vyslovit souhlas, jako je tomu ve Španělsku. Jelikož se tento postup v ostatních členských státech nepoužívá, prvním krokem by bylo prozkoumat nástroje používané v jiných zemích než ve Španělsku. Komise by tedy také měla pozměnit nařízení o Evropském orgánu pro cenné papíry a trhy nařízením obsahujícím tento úkol.

1.5.4 Pole působnosti Evropského orgánu pro bankovnictví by podle názoru EHSV mělo být co nejširší. Obecným cílem by měly být rovné podmínky pro všechny finanční instituce. Definice použitá v tomto nařízení odkazuje na starší směrnice. EHSV by si přál rozproudit novou diskusi o definicích použitých v těchto směrnicích ve snaze začlenit do nich zkušenosti získané během finanční krize a co nejvíce tyto definice rozšířit.

1.5.5 Podle čl. 20 odst. 3 mohou evropské orgány dohledu používat důvěrné informace získané od finančních institucí pouze pro účely plnění svých povinností přímo stanovených nařízením. Tento výrok by měl být doplněn pravidlem o tom, jak musí být důvěrnost chráněna.

Navrhuje se, že v řídící radě těchto evropských orgánů dohledu by měli být čtyři členové z vnitrostátních orgánů dohledu. Zdá se však přirozenější držet se návrhu na ESRB a mít členů pět.

1.5.6.1 V radě orgánů dohledu budou mít hlasovací právo pouze vedoucí představitelé vnitrostátních orgánů dohledu. Rada orgánů dohledu, které dohlížejí samy na sebe, představuje určité riziko. Pak narůstá význam dalších aspektů. Nezávislost předsedy je věcí zásadního významu a předseda/předsedkyně by měl/a mít hlasovací právo. Stejně důležitá je otevřenost vůči skupině zúčastněných stran a její vliv. Je rovněž nutné jednat transparentně a rozhodnutí evropských orgánů dohledu zveřejňovat.

1.5.7 Zahájí-li evropské orgány dohledu činnost v roce 2011, bude trvat přes dva roky, než budou plně funkční. Tuto expanzi je nutné urychlit a rychle řešit všechny problémy odhalené během krize.

2. Souvislosti

2.1 Dne 23. září 2009 Evropská komise předložila celý balíček právních předpisů pro finanční trhy, který se skládal z návrhu nařízení o zřízení Evropského výboru pro systémová rizika (ESRB), ze speciálního rozhodnutí ukládajícího ECB konkrétní úkoly v souvislosti s tímto ESRB a tří nařízení o zřízení Evropského orgánu pro bankovnictví, Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy. Později, 28. října, byla předložena směrnice obsahující změny existujících směrnic, jež zřízení nových orgánů vyžaduje. Touto otázkou se bude zabývat samostatné stanovisko.

2.2 Všechny tyto návrhy plynule navazují na zprávu, kterou připravila de Larosièrova skupina začátkem roku 2009. Zprávu EHSV projednal ve stanovisku z vlastní iniciativy přijatém na plenárním zasedání v září 2009. Toto stanovisko pojednává o důvodech finanční a ekonomické krize, nutnosti nové či zlepšené regulace finančního trhu a nových a zlepšených režimech dohledu. Proto se tedy kromě aktuálních konkrétních návrhů právních předpisů odkazujeme na zmíněné stanovisko.

2.3 Nehledě na tento všeobecný odkaz chceme zopakovat jedno z tvrzení v něm uvedených: „Z pohledu EHSV má dohled zásadní význam, aby se již nemohla takováto finanční krize opakovat. Dohled však předpokládá, že budou existovat pravidla. Stejně tak důležité jsou proto návrhy na změněné, přísnější předpisy uvedené v prvním díle zprávy.“ Zřejmá omezení obsažená v návrzích na mikroobezřetnostní dohled nad stávajícími předpisy nás o to více nutí trvat na tom, aby byly pozměněny a posíleny.

2.4 Některé právní předpisy o pravidlech na finančních trzích také navrhla Komise. EHSV dosud projednal stanoviska o ratingových agenturách (2), správcích alternativních investičních fondů a kapitálových požadavcích. Jinou oblastí pro nové právní předpisy, kterou na rozdíl od EHSV dosud Komise nenavrhla, je nechat vnitrostátním orgánem dohledu přezkoumat všechny nové nástroje na finančních trzích před jejich povolením, což je systém již uplatňovaný ve Španělsku.

3. Obecné připomínky

3.1 Oddělit makro a mikroúroveň dohledu nad finančním trhem se jeví jako nutnost. Přitom je stejně důležité zaručit úzkou spolupráci mezi všemi navrhovanými orgány. Všeobecné problémy odhalené v rámci mikroúrovně dohledu jsou relevantní pro celý finanční trh a při zjištění rizik na makroúrovni dohledu lze řešení často nalézt na mikroúrovni. Na tuto vzájemnou závislost se také v nařízeních na několika místech odkazuje.

3.2 Hlavní činnost tří evropských orgánů dohledu se bude týkat existujících předpisů a optimalizace postupů vnitrostátních orgánů, především pomocí pokynů a doporučení. Tyto orgány však budou mít rovněž za úkol vytvořit nové technické normy pro formální návrhy předkládané Komisí.

Ve stanovisku ke zprávě de Larosièrovy skupiny Výbor prosazoval širší zastoupení v radách tří nových evropských orgánů dohledu. Tuto myšlenku Komise nezohlednila ani v nařízeních o evropských orgánech dohledu ani v nařízení o ESRB. Komise namísto toho navrhuje využít speciální skupiny zúčastněných stran.

ESRB „si při plnění svých úkolů v případě potřeby vyžádá poradenství příslušných zúčastněných stran ze soukromého sektoru“. V úvodní části tohoto návrhu jsou uvedeny příklady zúčastněných stran: zástupci finančního sektoru, sdružení spotřebitelů a určité skupiny zřízené Komisí. Tento popis není dostatečně informativní. Text by měl zmiňovat, že zástupci finančního sektoru by měli pocházet jak z řad zaměstnavatelů, tak z řad odborů v tomto sektoru.

3.3.1.1 Systémová rizika se navíc netýkají pouze finančního trhu, ale celé ekonomiky, proto je širší zastoupení nutností. Z tohoto důvodu by měli být konzultováni také zástupci zaměstnavatelů a odborů na evropské úrovni.

3.3.1.2 Forma a četnost těchto konzultací rovněž nejsou blíže specifikovány. Bude však třeba je stanovit, neboť v článku se uvádí, že si ESRB konzultace „vyžádá“. Termín „v případě potřeby“ je také příliš obecný. Text by měl obsahovat přesnější vymezení případů, kdy jsou tyto konzultace povinné.

Zdá se, že Komise má prakticky stejný názor jako EHSV na složení skupin zúčastněných stran ve třech evropských orgánech dohledu: měli by v nich být zastoupeni zaměstnavatelé a zaměstnanci v příslušné části finančního trhu a také spotřebitelé a uživatelé služeb tohoto sektoru.

3.3.2.1 S největší pravděpodobností se problémy vynoří při rozhodování, ze kterých zemí by tito zástupci měli pocházet. Předpokládáme, že důvodem návrhu na přítomnost 30 zástupců není myšlenka, že by ve skupinách měli být přítomni zástupci finančních institucí ze všech zemí. 30 zástupců by mělo být rovnoměrně rozděleno mezi všechny druhy zástupců, v souladu s úvodní částí nařízení.

3.3.2.2 Tyto skupiny se budou scházet alespoň dvakrát ročně. Mohou předkládat stanoviska a rady a budou mít podporu sekretariátu. Stanoviska a rady by měly být zveřejňovány. Všechny dosud uvedené body se zdají přiměřené, ale existuje zde riziko, že činnost těchto skupin bude soustředěna pouze na tyto dvě schůze. Měly by mít možnost sledovat činnost příslušného evropského orgánu dohledu trvale. Splnění této nutné podmínky zaručí, aby evropské orgány dohledu, v nichž orgány dohledu mají dohlížet samy na sebe, fungovaly účinně.

4. Konkrétní připomínky

Evropský výbor pro systémová rizika

4.1 V souvislosti s makroobezřetnostním dohledem povážlivě neexistuje diskuse o tom, co by mohlo být systémovým rizikem. Zavedení některých nových nástrojů by mohlo být považováno za systémové riziko pro současnou krizi. Metody používané ratingovými agenturami pro výpočet rizik a hodnot by také mohly být nazvány systémovým rizikem. Otázkou je, zda lze za systémová rizika považovat pravidla pro manažery finančních institucí, která vedou k příliš riskantnímu jednání. To je několik možných příkladů. Pojem systémového rizika musí být projednán veřejně, a nikoli pouze za zavřenými dveřmi nového ESRB.

EHSV je přesvědčen, že ESRB musí mít jasný mandát, aby mohl jednat v situaci ohrožení finanční stability. Nařízení by to mělo zajistit, a proto by formulace některých pasáží měly být znovu uváženy.

4.2.1 V úvodu k návrhu nařízení se uvádí, že úkolem ESRB je finanční dohled (supervision, bod odůvodnění č. 1), což je také termín používaný v diskusích o hledání řešení pro překonání finanční krize. V pozdějších částech dokumentu se uvádí, že Společenství potřebuje orgán pro makroobezřetnostní dohled (oversight, bod odůvodnění č. 7, pozn. překl.: v českém znění nařízení se pro oba anglické termíny používá slovo „dohled“). Použití takového termínu omezuje skutečné pravomoci tohoto orgánu: dohled je prvním krokem, po něm by měla následovat kontrola se skutečnou pravomocí zasáhnout. Nejedná se o synonyma a v některých dalších jazykových verzích se používá pouze jedno slovo odpovídající anglickému supervision. Jednotlivé verze by měly být sjednoceny a používat termín „kontrola“.

4.2.2 Jasně se uvádí, že ESRB musí být nezávislý orgán. Avšak podle nařízení by jeho varování a doporučení měla být předávána prostřednictvím Rady nebo tří evropských orgánů dohledu, aby získala na váze (bod odůvodnění č. 9), což do jisté míry zpochybňuje jeho nezávislost. EHSV se domnívá, že celý postup je správně popsán v čl. 16 odst. 3, podle něhož by varování či doporučení měla být předávána Radě.

4.2.3 Adresáti doporučení by na ně „měli“ reagovat a v případě, že tak nemohou učinit, by svůj postoj měli odůvodnit. Použití formulace „měli by“ znamená, že tato doporučení jsou víceméně povinná, ale zda je určitý postup povinný či ne, musí záviset na tom, kdo má pravomoc určovat pravidla – členské státy nebo EU. Proto je třeba tento odstavec formulovat konkrétněji.

4.2.4 V článku 3 nařízení možná zachází až příliš daleko. ESRB má „přispívat k řádnému fungování vnitřního trhu“. Do pravomoci ESRB spadají rizika na finančním trhu, zde se však zdá, že jeho pole působnosti je širší. Cílem Komise jsou běžné právní předpisy pro finanční trh. V zájmu snížení rizika budoucích sporů o pravomoci by tato formulace měla být změněna a pole působnosti ESRB omezeno na systémová rizika.

ESRB se bude skládat z generální rady, řídícího výboru a sekretariátu. Jeho propojení s Evropským systémem centrálních bank (ESCB) je zcela zřejmé, neboť v generální radě ESRB bude 29 členů Generální rady ECB. Tuto vazbu mezi ESCB a novým ESRB Výbor podpořil ve svém stanovisku k de Larosièrově zprávě. Z těchto 29 členů bude na pět let zvolen předseda a místopředseda. Kromě zmíněných 29 členů budou členy s hlasovacím právem také člen Evropské komise a tři předsedové evropských orgánů dohledu. Členy generální rady bez hlasovacího práva bude 27 zástupců vnitrostátních orgánů dohledu a předseda Hospodářského a finančního výboru.

Článek 11 o řídícím výboru neobsahuje žádná pravidla o hlasovacích právech. V souladu s návrhem Komise se řídící výbor skládá z předsedy a místopředsedy generální rady a z pěti dalších členů Generální rady ECB, tří předsedů nových evropských orgánů dohledu, zástupce Komise a předsedy Hospodářského a finančního výboru.

4.3.1.1 První zprávy z diskusí v Radě o těchto nařízeních se týkaly počtu členů Generální rady ECB v řídícím výboru. Měli by být tři nebo by jich mělo být pět? EHSV doporučuje, aby jich v souladu s doporučením obsaženým ve stanovisku ECB bylo pět, což by usnadnilo lepší geografické zastoupení, rozdělení mezi malé a velké státy a mezi státy uvnitř eurozóny a mimo ni. Navíc vzhledem k tomu, že všichni členové řídícího výboru by zřejmě měli mít hlasovací právo, musí být v tomto výboru přítomen významný počet zástupců centrální banky. Složení řídícího výboru by mělo odpovídajícím způsobem odrážet složení generální rady ESRB, kde je 29 členů zástupců centrální banky.

4.3.2 Do čl. 4 odst. 1, kde se uvádějí všechny orgány ESRB, by měl být zahrnut poradní technický výbor.

4.4 Ve zvláštním článku se určuje, zda by varování a doporučení měla být zveřejněna. EHSV si je vědom všech aspektů, jež je třeba před takovým zveřejněním zohlednit, avšak nechápe, proč se jedná o jediné rozhodnutí, pro něž je zapotřebí dvoutřetinová většina rady. Pokud jsou členové generální rady dostatečně kompetentní k tomu, aby přijímali rozhodnutí o systémových rizicích a vydávali varování a doporučení, měli by také být dostatečně kompetentní k přijetí rozhodnutí, zda mají tato rozhodnutí být zveřejněna či nikoli.

4.5 Zapojení Evropského parlamentu lze označit za skromné. Rozhodnutí o všech těchto návrzích Komise musí být přijata Radou a Evropským parlamentem. Kromě této skutečnosti je Parlament zmíněn pouze v té souvislosti, že ESRB má alespoň jednou za rok podávat zprávy Parlamentu a Radě. Podle článku 20 Rada nařízení o ESRB po třech letech přezkoumá. Parlament zde není zmíněn, přestože jeho pravomoc je v tomto předpisu na stejné úrovni jako pravomoc Rady. EHSV se domnívá, že nařízení by v těchto otázkách mělo Evropskému parlamentu přiznat větší roli.

5. Konkrétní připomínky

Mikroobezřetnostní dohled

Podle odstavce 6.6 důvodové zprávy doprovázející jednotlivé návrhy spočívají jediné rozdíly mezi nařízeními v cílech, působnosti a definicích.

5.1.1 Cíl evropských orgánů dohledu je ve všech třech nařízeních téměř shodný (čl. 1 odst. 4): fungování vnitřního trhu, stabilita finančního systému a posílená koordinace dohledu na mezinárodní úrovni. Liší se pouze svým zaměřením: orgán pro cenné papíry a trhy by měl chránit investory, orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění pak pojistníky a ostatní oprávněné osoby a orgán pro bankovnictví zase vkladatele a investory.

EHSV považuje formulaci tohoto článku za jasnou, co se týče rozlišování mezi těmito evropskými orgány dohledu a legislativními pravomocemi institucí EU. Pokud rozumíme znění nařízení, jsou skutečné pravomoci evropských orgánů dohledu omezeny na dohled nad stávajícími předpisy. Co se týče změn regulačních předpisů, jejich role spočívá pouze ve vydávání stanovisek určených Komisi, Radě a Evropskému parlamentu.

5.1.2.1 Návrhy evropských orgánů dohledu na nové technické normy by v souladu s čl. 7 odst. 2 nemohly mít formu směrnic, ale pouze nařízení a rozhodnutí. Jsou-li technické normy definovány jako nepolitické dokumenty, zdá se vhodné vyloučit také formu nařízení. Technické normy by měly být určeny pouze vnitrostátním orgánům dohledu a finančním institucím, nikoli členským státům, a měly by tedy mít formu rozhodnutí, a nikoli nařízení či směrnic. Ty jsou vyhrazeny pro politické předpisy navrhované Komisí. V tomto článku se také uvádí, že Komise přijme návrh technických norem, což se nemůže vztahovat na nařízení a směrnice, které musí být přijaty Radou a Evropským parlamentem.

Články podrobně popisující úkoly evropských orgánů dohledu se zdají být přiměřené. Evropské orgány dohledu provádějí dohled nad vnitrostátními orgány dohledu, a ne přímo nad účastníky finančního trhu. Výjimkou z tohoto pravidla je případ, kdy se vnitrostátní orgán dohledu neřídí vydanými doporučeními (články 9 a 11). Evropský orgán dohledu poté nakonec přijme rozhodnutí určené účastníkům finančního trhu.

5.1.3.1 EHSV vítá úmluvu, že pravomoc stanovit existenci mimořádné situace by měla být svěřena Radě, která tak učiní po konzultacích s Komisí, ESRB a v náležitých případech s evropskými orgány dohledu.

5.1.3.2 V návrhu na zřízení Evropského orgánu pro bankovnictví chybí jasná definice mimořádné situace a kritéria pro její vyhlášení. Text by měl explicitněji uvádět důvody pro vyhlášení mimořádné situace. EHSV se domnívá, že tyto důvody musí vycházet z trhů obecně. Problémem individuální finanční instituce v mimořádné situaci se musí zabývat vnitrostátní orgán dohledu.

5.1.3.3 Článek 23 popisuje ochranná opatření, která mohou použít vlády, pokud jsou přesvědčeny, že nové technické normy mají dopad na jejich fiskální povinnosti. Tato ochranná opatření se zdají být přiměřená, ačkoli normy sotva kdy mívají dopad na fiskální oblast. Vzhledem k tomu, že se ochranná opatření týkají pouze článků 10 a 11, měl by tento článek být umístěn přímo za článek 11.

5.1.4 Finanční instituce a účastníci trhu by měli mít možnost odvolat se v případě nesouhlasu s vnitrostátním orgánem dohledu k Evropskému orgánu pro bankovnictví.

Speciálním úkolem Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy bude dohled nad ratingovými agenturami. V jejich pravomoci bude odejmout těmto agenturám registraci a provádět šetření či kontroly na místě. Tyto činnosti nejsou popsány v tomto nařízení, ale budou uvedeny v chystaném pozměňujícím nařízení. Svěřit tuto dohlížecí pravomoc Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy se jeví jako vhodné. Půjde o jeden z jeho nejdůležitějších úkolů.

5.1.5.1 Jedním ze závěrů uvedených ve stanovisku EHSV k de Larosièrově zprávě bylo konstatování, že by měly existovat vnitrostátní orgány jako ve Španělsku pověřené úkolem, aby před zavedením nových finančních nástrojů s nimi vyslovily souhlas. Se zřízením tří evropských orgánů dohledu by nyní bylo možné tento návrh realizovat. Jelikož se tento postup v ostatních členských státech prozatím nepoužívá, prvním krokem by bylo prozkoumat nástroje používané v jiných zemích než ve Španělsku. Komise by tedy také měla pozměnit nařízení o Evropském orgánu pro cenné papíry a trhy pomocí nařízení určujícího tento úkol.

5.1.6 V souvislosti s definováním Evropského orgánu pro bankovnictví je hlavním problémem určení, na jak velkou část finančního sektoru by měl dohlížet. S ohledem na zkušenosti s finanční krizí musí být tato definice co nejobsáhlejší. Existence finančních institucí mimo dohled tohoto orgánu může těmto institucím přinést výhodu při hledání možných zisků, neboť pravidla určující jejich chování a dohled nad ním budou mimo dosah činnosti orgánu dohledu. Obecným cílem by měly být rovné podmínky pro všechny finanční instituce. Definice použitá v tomto nařízení odkazuje na starší směrnice o úvěrových institucích, investičních podnicích a finančních konglomerátech. EHSV by si přál rozproudit novou diskusi o definicích použitých v těchto směrnicích ve snaze začlenit do nich zkušenosti získané během finanční krize a tyto definice co nejvíce rozšířit.

5.1.7 V případě Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění se rovněž odkazuje na existující směrnice. Zde by EHSV chtěl poukázat na to, že zejména v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění se v členských státech používají různé modely. Proto je obzvláště důležité v tomto případě ujasnit, že rozsah působnosti se týká pouze dohledu. Možnost navrhovat nové předpisy zůstává nadále výlučně Komisi.

5.1.8 V souvislosti s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy se uvádí, že účastníkem finančního trhu je „osoba“. Předpokládáme, že toto označení zahrnuje jak fyzické, tak právnické osoby, ale tento aspekt by měl být ujasněn v čl. 2 odst. 1 nařízení.

5.1.9 Podle čl. 20 odst. 3 mohou evropské orgány dohledu používat důvěrné informace získané od finančních institucí pouze pro účely plnění svých povinností přímo stanovených nařízením. Tento výrok by měl být doplněn pravidlem o tom, že důvěrnost musí být chráněna.

Všechny tři evropské orgány dohledu mají stejnou strukturu: radu orgánů dohledu, řídící radu, předsedu, výkonného ředitele a odvolací senát. V evropských orgánech dohledu předseda nepochází z vnitrostátních orgánů dohledu. Podle nařízení by mělo jít o nezávislou osobu pracující na plný úvazek.

5.2.1 Navrhuje se, aby v řídící radě evropských orgánů dohledu byli zastoupeni čtyři členové z vnitrostátních orgánů dohledu. Návrh na čtyři členy není nijak odůvodněn. Naproti tomu se zdá přirozenější držet se návrhu na ESRB a mít členů pět.

5.2.2 V radě orgánů dohledu budou mít hlasovací právo pouze vedoucí představitelé vnitrostátních orgánů dohledu. Zástupce Komise ani zástupce ESRB hlasovací právo mít nebudou. To znamená, že veškerá pravomoc v orgánu dohledu je svěřena vnitrostátním orgánům dohledu, nad nimiž je dohled vykonáván. Za takových okolností zde existuje riziko nečinnosti i přes všechna v nařízení obsažená ustanovení o tom, jak má dohled probíhat, jak mají být vnitrostátní orgány dohledu kritizovány, a dokonce situace, kdy budou rozhodnutí převzata evropským orgánem dohledu a s krajní možností rozhodnutí přijatého Komisí. Vnitrostátní orgány dohledu musí samozřejmě s evropskými orgány dohledu kolegiálně spolupracovat. Otázkou zůstává, zda tato spolupráce může být až příliš kolegiální.

5.2.3 Riziko obsažené v postupu, kdy orgány zastoupené v radě orgánů dohledu dohlížejí samy na sebe, nás přivádí ke zdůraznění významu některých dalších aspektů evropských orgánů dohledu. Nezávislost předsedy je věcí zásadního významu a předseda/předsedkyně by měl/a mít hlasovací právo. Stejně důležitá je otevřenost vůči skupině zúčastněných stran a její vliv. Navíc je nutné jednat transparentně a rozhodnutí evropských orgánů dohledu zveřejňovat. Nehledě na prosazování tohoto všeobecného pravidla si je EHSV samozřejmě vědom faktu, že určitá rozhodnutí nelze zveřejnit okamžitě, neboť by způsobila chaos na finančním trhu.

Pro zahájení činnosti evropských orgánů dohledu návrh počítá se zdvojnásobením počtu zaměstnanců ve srovnání se současnými třemi výbory. Až jejich činnost dosáhne plné kapacity, měly by mít přibližně čtyřikrát tolik zaměstnanců než stávající výbory. Vzhledem k tomu, že tato činnost je zcela odlišné povahy a rozsahu, považuje EHSV takové obsazení zaměstnanci za přiměřené.

5.3.1 Naše pochyby se týkají doby nutné k plnému zprovoznění evropských orgánů dohledu. Zahájí-li činnost v roce 2011, bude trvat přes dva roky, než budou plně funkční. Tuto expanzi by bylo možné urychlit, což je vskutku nutné, aby se mohly rychle vyřešit všechny problémy odhalené během krize.

5.4 EHSV považuje vytvoření Smíšeného výboru evropských orgánů dohledu, jenž bude zřízen spolu se třemi evropskými orgány dohledu, za nutný doplněk. Se zřízením tohoto výboru pro spolupráci mezi evropskými orgány dohledu se alespoň prozatím nejeví jako nutné zřizovat společný orgán pro tyto tři oblasti dohledu.

5.5 Článek 33 obsahuje některé drobné chyby. V čl. 33 odst. 2 by slova „v jeho nepřítomnosti“ měla být nahrazena formulací „v jeho/její nepřítomnosti“. V tomtéž čl. 33 odst. 5 se používá slovo chairperson, které je náhle změněno na chairman, což by mělo být rovněž změněno (pozn. překl.: v českém znění se pro oba výrazy používá slovo „předseda“).

V Bruselu dne 21. ledna 2010 Předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Mario SEPI

(1) Viz odstavec 1.4 stanoviska EHSV ke Zprávě de Larosièrovy skupiny, Úř. věst. C 318, 23.12.2009, s. 57.

(2) Viz stanovisko EHSV Ratingové agentury, Úř. věst. C 277, 17.11.2009, s. 117.