1.Úvod

Rozhodnutí č. 406/2009/ES (nazývané též rozhodnutí o „sdílení úsilí“, dále jen „rozhodnutí“), které bylo přijato v roce 2009 jako součást klimaticko-energetického balíčku, stanoví pro všechny členské státy mezní hodnoty emisí skleníkových plynů do roku 2020. Vztahuje se na emise v odvětví dopravy, budov, zemědělství, průmyslové malovýroby a odpadů. Na tato odvětví připadalo v roce 2013 více než 55 % celkových emisí skleníkových plynů v EU. Cílem rozhodnutí je snížení emisí skleníkových plynů v EU do roku 2020 o 10 % v porovnání s rokem 2005 a prosazování snížení emisí skleníkových plynů, které spadají do jeho oblasti působnosti, spravedlivým a nákladově efektivním způsobem. Rozhodnutí vstoupilo v platnost v červnu 2009.

Tato zpráva splňuje článek 14 rozhodnutí o „sdílení úsilí“, který vyžaduje, aby Komise vypracovala hodnotící zprávu o provádění tohoto rozhodnutí a do 31. října 2016 ji předložila Evropskému parlamentu a Radě. Tato zpráva uvádí, jak je doposud rozhodnutí o „sdílení úsilí“ prováděno a jaké poznatky lze vyvodit, pokud jde o opatření, která členské státy přijaly k omezení emisí skleníkových plynů v odvětvích, na něž se rozhodnutí vztahuje, a dopady na emise na vnitrostátní úrovni. Výsledky hodnocení jsou podrobněji představeny v pracovním dokumentu útvarů Komise doprovázejícím tuto zprávu.

Ačkoliv prvním rokem pro podání zpráv členskými státy podle rozhodnutí byl rok 2015, nebyla v době hodnocení většina ustanovení rozhodnutí dosud uplatňována, což ztěžuje vyvození závěrů ohledně jejich vhodnosti a uvážení případných změn na základě získaných poznatků. Hodnocení však mohlo využít cenné důkazy vyplývající z procesu právního provádění rozhodnutí a přípravné práce provedené členskými státy.

2.Souvislosti

Klimaticko-energetický balíček stanoví cíle pro rok 2020 a vyžaduje snížení emisí skleníkových plynů o 20 % oproti úrovním z roku 1990, podíl konečné spotřeby energie z obnovitelných zdrojů v EU ve výši 20 % a zvýšení energetické účinnosti o 20 %.

Cíl Evropské unie týkající se snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 o 20 % v porovnání s rokem 1990 odpovídá 14% snížení oproti roku 2005. Toto úsilí je rozděleno mezi odvětví, na něž se vztahuje systém obchodování s emisemi (dále jen „ETS“), a odvětví spadající do oblasti působnosti rozhodnutí. V odvětvích, na něž se vztahuje systém EU ETS, se mají emise snížit o 21 % v poměru k úrovním z roku 2005, zatímco u odvětví, na něž se vztahuje rozhodnutí, se vyžaduje snížení o 10 % oproti roku 2005.

Za účelem sdílení požadovaného úsilí v rámci celé EU, pokud jde o snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 o 10 %, byly vnitrostátní cíle do roku 2020 pro jednotlivé členské státy stanoveny podle hospodářské kapacity na základě jejich relativního bohatství (měřeného hrubým domácím produktem na obyvatele v roce 2005). Tyto cíle sahají od snížení emisí do roku 2020 o 20 % (oproti úrovním z roku 2005) u nejbohatších členských států po 20% navýšení u nejméně bohatého státu (viz obr. 1).

Rozhodnutí nestanoví konkrétní cíle v oblasti emisí pro jednotlivá odvětví, na něž se vztahuje, nýbrž ponechává na členských státech, aby rozhodly o tom, kde a jak dosáhnou potřebného snížení. Emise a pohlcení v důsledku LULUCF nejsou do rozhodnutí zahrnuty.

Předpokládá se, že k dodržení svých závazků omezí členské státy emise skleníkových plynů v odvětvích, na něž se vztahuje rozhodnutí, a očekává se, že ke splnění svých povinností zavedou vnitrostátní politiky a opatření. Členské státy mohou ke splnění svých povinností a ke zvýšení nákladové efektivnosti v případě potřeby využít i nástroje flexibility.

Rozhodnutí stanoví pro každý rok v období 2013–2020 rovněž lineární trajektorii odpovídajících závazných mezních hodnot emisí (roční emisní příděly). Pokrok při plnění cílů do roku 2020 je zajištěn prostřednictvím povinností týkajících se podávání výročních zpráv a prostřednictvím kontrol souladu. Členské státy musí podávat zprávy o svých emisích skleníkových plynů a o předpokládaném pokroku při plnění svých povinností podle rozhodnutí.

Členské státy odpovídají za provádění politik a opatření ke splnění svých povinností podle rozhodnutí a jsou podporovány řadou opatření EU, přičemž u některých z nich se rovněž očekává, že napomohou ke splnění cílů EU týkajících se obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti. Tyto podpůrné politiky EU jsou důležité, neboť motivují ke snižování emisí v rámci celé EU v odvětvích, na něž se vztahuje rozhodnutí. Je však zřejmé, že snížení emisí musí být zajištěno prostřednictvím vnitrostátních politik a opatření, zejména v odvětvích, jako je doprava a budovy.

Mezní hodnoty emisí v roce 2020 stanovené ve vztahu k mezním hodnotám emisí v roce 2005. Zdroj: rozhodnutí č. 406/2009/ES.

S cílem poskytnout členským státům flexibilitu při provádění jejich závazků a zvýšit celkovou nákladovou efektivnost dosažení cíle stanoveného do roku 2020 pro celou EU se v rozhodnutí předpokládá řada nástrojů flexibility. Ty se týkají možnosti členských států spravovat své roční emisní příděly v období souladu a účastnit se převodů ročních emisních přídělů mezi jednotlivými členskými státy. Pokud emise skleníkových plynů v určitém členském státě překročí jeho roční emisní příděly pro daný rok, může si za účelem dodržení svých ročních mezních hodnot vypůjčit 5 % svých ročních emisních přídělů na následující rok nebo si koupit roční emisní příděly od jiných členských států či využít kredity z mezinárodních projektů. Pokud určitý členský stát sníží své emise více, než je zapotřebí, a překročí tudíž svůj cíl pro daný rok, může si nadbytečné roční emisní příděly ponechat pro pozdější použití v rámci kontrolního období, nebo je převést na jiné členské státy.

Rozhodnutí stanoví roční cyklus podávání zpráv a zajištění souladu, sestávající ze zpráv členských států o jejich emisích skleníkových plynů uvedených ve zprávách o národních inventurách, z přezkumů inventur emisí za účelem potvrzení vykázaných emisí a z kontrol souladu (tj. porovnání skutečných emisí členských států s jejich ročními emisními příděly pro daný rok). Pokud emise určitého členského státu překročí jeho roční emisní příděl, a to i po započítání nástrojů flexibility, jsou vůči němu uplatněny určité sankce a tento členský stát musí přijmout nápravná opatření.

3.Rozsah a metoda hodnocení