/* KOM/2011/0858 v konečném znění */ ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ o dosažených výsledcích a o kvalitativních a kvantitativních aspektech provádění Evropského návratového fondu za období 2007–2009 (zpráva podaná v souladu s čl. 50 odst. 3 písm. b) rozhodnutí Rady č. 575/2007/ES ze dne 23. května 2007)





ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ o dosažených výsledcích a o kvalitativních a kvantitativních aspektech provádění Evropského návratového fondu za období 2007–2009 (zpráva podaná v souladu s čl. 50 odst. 3 písm. b) rozhodnutí Rady č. 575/2007/ES ze dne 23. května 2007) ÚVOD Evropská unie vytvořila pro období 2007–2013 obecný program „Solidarita a řízení migračních toků“ s celkovými přidělenými prostředky na současné programy ve výši 4 032,23 milionu EUR. Program se skládá ze čtyř fondů a má za cíl spravedlivé rozdílení úkolů mezi členské státy, pokud jde o finanční zatížení v důsledku zavádění integrovaného řízení vnějších hranic Unie a provádění společných politik v oblasti azylu a imigrace[1]. Jedním z těchto čtyř fondů je Evropský návratový fond[2] na období 2008–2013 s celkovým rozpočtem 676 milionů EUR. Základní akt, kterým se fond zřizuje, vyžaduje, aby Komise předložila průběžnou zprávu o dosažených výsledcích a o kvalitativních a kvantitativních aspektech provádění fondu[3]. Zpráva přináší výsledky, jichž bylo dosaženo v ročních programech 2008–2009, shromážděné na základě zpráv podaných členskými státy v první polovině roku 2010[4] a doplněné o informace, které měla Komise k dispozici v prvním čtvrtletí roku 2011. Tyto výsledky jsou předběžné až do schválení závěrečných zpráv o provádění programů[5]. OBLASTI PŮSOBNOSTI A ÚČEL FONDU Cílem fondu je podporovat snahu členských států zlepšit řízení návratů ve všech jeho rozměrech („ucelené řízení návratů“), a to i prostřednictvím spolupráce mezi členskými státy za účelem úspor z rozsahu. Cílové skupiny v rámci fondu zahrnují státní příslušníky třetích zemí, kteří obdrželi negativní rozhodnutí v azylovém nebo imigračním řízení, a ilegální migranty zadržené na hranicích nebo na území členských států. Pro zvýšení účinnosti v řízení návratů na vnitrostátní úrovni fond rovněž zahrnuje dobrovolný návrat osob, které nejsou povinny opustit území, jako jsou žadatelé o azyl, kteří dosud neobdrželi negativní rozhodnutí, nebo osoby požívající mezinárodní ochrany. V tomto ohledu fond převzal kategorii opatření, kterou podporoval do roku 2007 Evropský uprchlický fond[6]. Fond se rovněž zaměřuje na podporu správného a jednotného uplatňování acquis EU o navracení , zejména směrnice 2008/115 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí („směrnice o navracení“)[7]. Členské státy většinou využívají fondu metodou sdíleného řízení . Prostřednictvím ročních programů členských států se rozpočet EU snaží podporovat v členských státech strukturovanou intervenci (budování kapacit), jakož i specifické činnosti podle vnitrostátních nebo místních okolností v oblasti navracení. Tyto akce jsou spolufinancovány ve strategickém rámci EU týkajícím se čtyř priorit v oblasti navracení[8] . Těmito prioritami jsou 1) rozvoj strategického přístupu; 2) spolupráce mezi členskými státy; 3) specifické inovační nástroje a 4) normy EU a osvědčené postupy. Členské státy musí provést nejméně tři z těchto čtyř priorit, ale mnoho členských států se rozhodlo provést všechny čtyři. Zdroje se rozdělují mezi 26 členských států, jelikož v souladu se svým protokolem se Dánsko fondu neúčastní. Maximální příspěvek fondu na projekty ve členských státech je stanoven na 50 % celkových nákladů na akci a na 75 % pro členské státy, které mohou čerpat z fondu soudržnosti, a pro akce zahrnující zvláštní priority uvedené ve strategických zásadách. Kromě programů může Komise až 7 % zdrojů EU, které má ročně k dispozici, využít přímo prostřednictvím „ akcí Společenství “ pro nadnárodní projekty, studie a další druhy aktivit v zájmu EU v oblasti návratové politiky a opatření zaměřených na cílové skupiny. V rozpočtových letech 2005–2007 byly z rozpočtu EU financovány přípravné akce, a to „Přípravná opatření pro návrat“ v období 2005–2006 a „Přípravná akce – Řízení migrace, Solidarita v akci 2007 – návrat a znovuzačlenění navrácených osob“. Tyto nástroje přinesly první praktické zkušenosti s nadnárodními projekty, a pomohly tak členským státům připravit se na spuštění návratového fondu v roce 2008[9]. VKLADY UNIE V LETECH 2008–2009 Zdroje EU pro členské státy a odpovídající vnitrostátní financování Vykazované období pokrývá 18 % celkové referenční částky fondu . V období 2008–2009 dosáhly závazky na prostředky EU 122 milionů EUR jak pro sdílené, tak pro přímé řízení akcí. Tabulka č. 1 – Rozpočet EU pro návratový fond na období 2008–2013 1. Strategické řízení návratů | 26 členských států | 25 kromě Irska | 26 | 2. Spolupráce s dalšími členskými státy | 23 kromě Litvy, Slovenska, Švédska | 13 kromě Estonska, Maďarska, Litvy, Lucemburska, Malty, Německa, Nizozemska, Portugalska, Rakouska, Řecka, Slovenska, Španělska a Švédska | 15 kromě Finska, Litvy, Maďarska, Malty, Německa, Nizozemska, Portugalska, Rakouska, Slovenska, Španělska a Švédska | 3. Specifické inovační nástroje | 25 kromě Estonska | 20 kromě Estonska, Irska, Kypru, Lotyšska, Lucemburska a Malty | 22 kromě Estonska, Kypru, Lotyšska a Malty | 4. Normy EU a osvědčené postupy | 23 kromě České republiky, Irska a Spojeného království | 15 kromě Bulharska, České republiky, Estonska, Irska, Lucemburska, Malty, Nizozemska, Polska, Rakouska, Spojeného království a Španělska | 17 kromě České republiky, Finska, Francie, Irska, Lucemburska, Malty, Spojeného království, Španělska a Švédska | Počet akcí - Pokud jde o počet akcí, priorita 1 tolik nepřevažuje. To znamená, že rozpočtové výdaje na jednu akci v rámci priorit 2, 3 a 4 činí v průměru mnohem méně než v rámci priority 1. Tabulka č. 4: Počet akcí podle priorit Priority | 2008 | 2009 | Celkem 2008-2009 | Procentní podíl 2008–2009 | 1. Strategické řízení návratů | 75 | 79 | 154 | 45,4 % | 2. Spolupráce s dalšími členskými státy | 14 | 19 | 33 | 9,7 % | 3. Specifické inovační nástroje | 46 | 54 | 100 | 29,5 % | 4. Normy EU a osvědčené postupy | 19 | 33 | 52 | 15,3 % | Celkem | 154 | 185 | 339 | 100,0 % | Míry spolufinancování Země spadající pod Fond soudržnosti využily všechny v plném rozsahu možnosti 75% míry spolufinancování z EU, s jednou důležitou výjimkou: Španělskem, kde je procentní podíl spolufinancování ročních programů 2008 a 2009 menší než 25% a akce jsou předkládány v kontextu celkového vnitrostátního rozpočtu v oblasti navracení. U ostatních členských států se míra spolufinancování z roku na rok liší. Pohybuje se v rozmezí od 38 % do 73 %. V Belgii, Finsku, Německu a Švédsku přesahují sazby spolufinancování vždy 60 % díky velkému počtu akcí odpovídajících zvláštním prioritám (především v rámci priority 3). V letech 2008 a 2009 činila průměrná míra 50 %. Při vyloučení Španělska by však celková míra činila více než 68 %. Graf č. 3: Rozdělení celkových zdrojů podle jejich původu v období 2008–2009 [pic] Výběrové postupy používané v letech 2008 a 2009 Plánované akce se provádějí prostřednictvím (jednoho nebo více) programů zvolených buď v rámci metody veřejného zadavatele, nebo v rámci metody vykonávajícího orgánu. V rámci metody veřejného zadavatele zveřejnily téměř všechny členské státy alespoň jednu otevřenou výzvu k předkládání návrhů pro každý roční program . Žádnou takovou výzvu pro program na rok 2008 nezveřejnily pouze Francie, Irsko, Kypr a Lucembursko. Na druhé straně několik členských států muselo zveřejnit více než jednu výzvu kvůli nedostatku zájmu nebo potřebě nových žádostí o projekt. Většina členských států obdržela méně než deset návrhů na každou výzvu. Pouze ve Španělsku a Německu byl mnohem větší zájem (za rok 2008 26 a 60, za rok 2009 36 a 33). Za rok 2008 byly v patnácti členských státech vybrány pro financování všechny návrhy. Za rok 2009 byly všechny návrhy vybrány ve čtyřech členských státech a ve třech dalších byly vybrány více než dvě třetiny návrhů. Žádný členský stát neuvedl, že by financoval nějaký projekt bez výzvy k předkládání návrhů. Tabulka č. 5: Výběr v rámci metody veřejného zadavatele Roční program | Přijaté návrhy projektů | Projekty vybrané pro financování | Míra úspěšnosti | 2008 | 185 | 146 | 80 % | 2009 | 134 | 97 | 72 % | V rámci metody výkonného orgánu zveřejnily téměř všechny členské státy nejméně jednu výzvu k projevení zájmu orgánům veřejné moci v oblasti navracení , ačkoli některé členské státy, po konzultacích se zainteresovanými subjekty o návrhu ročního programu, buď nezveřejnily výzvu samostatně (zejména Itálie a Řecko), nebo obecně vybíraly projekty mimo rámec výzvy (Španělsko). Některé členské státy zveřejnily řadu po sobě jdoucích výzev k projevení zájmu (zejména Francie a Kypr). V roce 2008 byly v deseti ze šestnácti členských států, které zveřejnily výzvy, vybrány všechny projekty. V roce 2009 tomu tak bylo ve 12 ze 14 členských států. Tabulka č. 6: Výběr v rámci metody výkonného orgánu Roční program | Přijaté návrhy projektů | Projekty vybrané pro financování | Míra úspěšnosti | 2008 | 72 | 55 | 76 % | 2009 | 43 | 39 | 91 % | Navíc v 9 členských státech (Estonsko, Finsko, Itálie, Lucembursko, Malta, Německo, Rumunsko, Řecko a Španělsko) bylo celkem 81 projektů financováno bez výzvy k projevení zájmu, přičemž nejvyšší počet takovýchto projektů se vyskytl v Řecku (47). Pokud jde o zastoupení metody výkonného orgánu v programech celkově , podle (neúplných) informací poskytnutých členskými státy bylo v roce 2008 provedeno touto metodou 49 % akcí. V roce 2009 se tato hodnota snížila mírně pod 40 % . Podíl těchto vládních projektů představujících součást příspěvku členského státu EU se významně liší od země k zemi: - Ve dvou hlavních přijímajících státech je procento těchto projektů velmi nízké: ve Spojeném království, kde bylo v průměru 93 % přidělených prostředků použito na opatření k asistovanému dobrovolnému návratu a znovuzačlenění, která byla vybrána na širokém, otevřeném základě, a v Německu, kde bylo více než 95 % přidělených prostředků věnováno na projekty nevládních organizací v oblasti poradenství, znovuzačlenění a plánů dobrovolného návratu. - Ve většině ostatních členských států činí tento podíl 10–50 %, zatímco v omezeném počtu členských států je průměrná hodnota vyšší (nad 70 % v Bulharsku, Itálii, Polsku, Slovinsku a Španělsku, a dokonce i nad 90 % ve Francii a Řecku), zejména vzhledem k zaměření na nucené návraty a vysoké výdaje u takových projektů. - V některých případech se tento podíl meziročně výrazně liší. Například v Rumunsku se v roce 2008 vyskytly pouze takové projekty, zatímco v roce 2009 bylo přibližně 37 % projektů provedeno metodou veřejného zadavatele. Svoji roli mohou hrát i jiné faktory než přednost projektů týkajících se nuceného návratu, neboť podíl financovaných projektů provedených metodou veřejného zadavatele obvykle závisí na počtu žádostí obdržených v každém roce. V případě, že míra odpovědí je nízká nebo že málo žádostí splňuje podmínky, může se odpovědný orgán rozhodnout, že zveřejní další výzvu, ale rovněž může mít tendenci přijmout místo toho větší podíl projektů v rámci metody výkonného orgánu (z rezervy), aby zajistil, že časový harmonogram pro jejich účinné provádění bude uskutečnitelný. Konečně, je třeba vzít v úvahu, že v některých členských státech se metoda výkonného orgánu nepoužívá pouze u projektů v oblasti nucených návratů, ale rovněž u vládních projektů zvláštní strategické hodnoty v rámci vnitrostátního návratového systému, jako jsou například studie, spolupráce, budování sítí nebo režimy školení. Kvalitativní aspekty provádění členskými státy Kategorie opatření vymezené v rámci fondu K získání souhrnného přehledu o povaze opatření v rámci návratového fondu vypracovala Komise analytický model pro klasifikaci intervencí. Má dvoustupňovou strukturu: 1. Zaprvé stanoví, zda se intervence zaměřují především na dobrovolný, či na nucený návrat. Kategorie „smíšené“ se používá v případě akce, již nelze klasifikovat jako spadající převážně do jedné nebo druhé kategorie (například některé vzdělávací aktivity). Projekty týkající se totožnosti a cestovních dokladů se považují za zaměřené na nucený návrat. 2. Model poté klasifikuje akci podle její povahy: od výzkumu a/nebo rozvoje strategie po operace, budování kapacit, spolupráci atd. Pokud se zdá, že byla akce multifunkční, byly určeny až tři kategorie včetně odhadované váhy přidělené příslušné akci. Po uplatnění tohoto modelu na finanční údaje, které byly o akcích v rámci ročních programů 2008–2009 k dispozici na základě zpráv z roku 2010, byly vyvozeny následující závěry o kvalitativních aspektech provádění fondu v rámci těchto programů, bez ohledu na revize z roku 2009, které bylo třeba schválit do konce období způsobilosti dne 30. června 2011: - na základě analýzy prvního stupně : téměř 53 % zdrojů bylo v rozpočtu vyčleněno na opatření týkající se nuceného návratu, 43 % bylo využito na podporu činností týkajících se dobrovolného návratu a 4 % se skládala z činností přispívajících k oběma druhům odjezdu, - na základě analýzy druhého stupně : přibližně 77 % zdrojů bylo vloženo do konkrétních a individuálních návratových operací a pomoci cílovým skupinám (operace dobrovolných návratů, operace nucených návratů, poradenství a poskytování informací, pomoc zranitelným osobám); spolupráce se třetími zeměmi zaměřená na stanovení základních podmínek pro vyhoštění a/nebo repatriaci (identifikace a získávání cestovních dokladů) činila 3 % a spolupráce mezi členskými státy 2 % a na obecná opatření k budování kapacit (rozvoj strategie, zaměstnanci, infrastruktura a nástroje, výzkum/osvědčené postupy) připadla zbývající část (18 %). Tabulka č. 7: Analýza prvního stupně 2008–2009 (podle zdrojů) První klasifikační stupeň | 2008 | procentní podíl v roce 2008 | 2009 | procentní podíl v roce 2009 | průměr 2008–2009 | dobrovolný návrat | 44 156 100 | 42,6 % | 47 333 822 | 41,2 % | 41,9 % (91 489 922) | nucený návrat | 55 685 887 | 53,7 % | 59 236 649 | 51,6 % | 52,6 % (114 922 536) | smíšená kategorie | 3 770 382 | 3,6 % | 8 251 176 | 7,2 % | 5,5 % (12 021 558) | celkem | 103 612 369 | 114 821 647 | 218 434 016 | Tabulka č. 8: Analýza druhého stupně 2008–2009 (podle počtu opatření) Druhý klasifikační stupeň | 2008 | 2009 | 2008+2009 | počet akcí | procentní podíl | počet akcí | procentní podíl | celkový průměr | 1. řízení návratů (strategie) | 23 | 4 | 22 | 1 | 45 | 2. dobrovolný návrat (operace) | 41 | 24 | 51 | 26 | 92 | 3. nucený návrat (operace) | 32 | 42 | 36 | 33 | 68 | 4. poradenství a informace | 38 | 12 | 43 | 12 | 81 | 5. pomoc zranitelným osobám | 24 | 3 | 25 | 4 | 49 | 6. budování personálních kapacit | 42 | 3 | 45 | 3 | 87 | 7. budování kapacit – infrastruktura a nástroje | 18 | 3 | 19 | 11 | 37 | 8. budování kapacit – výzkum/osvědčené postupy | 31 | 4 | 47 | 4 | 78 | 9. spolupráce mezi členskými státy | 25 | 2 | 32 | 2 | 57 | 10. spolupráce se třetími zeměmi | 33 | 2 | 38 | 3 | 71 | Graf č. 4: Analýza druhého stupně 2008–2009 – rozdělení akcí do čtyř hlavních kategorií [pic] Typy příjemců příspěvku EU Příspěvky přidělené z fondu na akce prováděné orgány veřejné moci činily v roce 2008 54,5 % (v roce 2009 to bylo 53,2 %), pro nevládní organizace 19,8 % v roce 2008 (19,2 % v roce 2009) a pro mezinárodní organizace (zejména Mezinárodní organizaci pro migraci, dále jen „IOM“) 25,7 % v roce 2008 (27,6 % v roce 2009). Příklady projektů prováděných v rámci priority 1 A. Programy asistovaného dobrovolného návratu Stockholmský program vyzývá členské státy, aby podporovaly dobrovolný návrat, a to i prostřednictvím rozvoje systému pobídek, školení, znovuzačlenění a subvencí a s využitím možností, které nabízejí finanční nástroje EU. Podle programů bylo na tento účel v rozpočtu vyčleněno asi 55,5 milionu EUR. Členské státy jsou na různé úrovni rozvoje asistovaného dobrovolného návratu, jak dokládá nedávná studie zaměřená na EMS[13] a základní popis ve víceletých programech. Úsilí v této oblasti by podle nich mohlo být klasifikováno takto: 1. absence (trvalých) režimů, vývoj pilotních projektů a/nebo zavádění programu asistovaného dobrovolného návratu (Estonsko, Finsko, Kypr, Litva, Lotyšsko, Malta Slovinsko a Řecko); 2. konsolidace nedávno zavedených (základních) služeb nebo programů prodloužením trvání a/nebo postupně rostoucím počtem osob, které mohou pomoci využít (Slovensko); 3. (systematické) rozšiřování dobře zavedených programů zahrnutím vyšší cílové populace, nových (specifických) cílových skupin, jako jsou zranitelné osoby, a/nebo rozšířením povahy poskytované pomoci (zejména čtyři hlavní přijímající členské státy, jmenovitě Francie, Itálie, Spojené království a Španělsko); 4. zavedení konkrétních a inovativních opatření na míru , zaměřených zejména na udržitelnější návrat a rozvoj jednotlivých složek znovuzačlenění (Belgie, Německo a Nizozemsko). V Lotyšsku bylo v rámci vypracování dlouhodobé strategie pro řízení návratů financováno z programu na rok 2008 několik výzkumných projektů týkajících se rozvoje modelů pro dobrovolný návrat a znovuzačlenění, které jsou pro Lotyšsko nejvhodnější, s přihlédnutím k velikosti cílové populace, právním předpisům EU a osvědčeným postupům v jiných zemích. Ve stejném duchu byly v Estonsku díky řadě projektů v rámci programů na roky 2008 a 2009 učiněny první kroky k zavedení programu asistovaného dobrovolného návratu a konzultační a podpůrné struktury pro navracené osoby. Na Maltě posloužily dva projekty v rámci programů na rok 2008 a 2009 k posílení aktivit týkajících se asistovaného dobrovolného návratu. Jiný projekt se snažil posílit dlouhodobé schopnosti Malty v oblasti řízení návratů. Ve všech třech zemích byla IOM mezi příjemci projektu. Ve Finsku se jeden víceletý projekt, který byl započat v roce 2009, zaměřil na vytvoření komplexního systému dobrovolného návratu. Dosud v této zemi národní program asistovaného dobrovolného návratu není a účelem tohoto projektu je poskytovat cestovní pomoc a finanční podporu pro znovuzačlenění, aby se zlepšila spolupráce mezi subjekty zabývajícími se dobrovolným návratem a posílila dostupnost informací pro osoby, které mohou být navráceny. Mnoho zemí využívalo zkušeností IOM s cílem poskytnout obecnější balíček opatření týkajících se návratu. Například na Slovensku IOM jako součást opatření v oblasti asistovaného dobrovolného návratu a znovuzačlenění uspořádala kampaň zaměřenou na neregistrované migranty se zaměřením na oblasti jejich pravděpodobného bydliště. Výsledkem kampaně byl návrat 47 osob, zatímco za předcházející rok nebyla vrácena žádná. V Nizozemsku realizovala IOM projekt zaměřený na poskytování informací a poradenství pro zadržené osoby a zároveň na zvýšení kapacity pro asistovaný dobrovolný návrat v zadržovacích střediscích obecně. V Portugalsku v rámci programu na rok 2008 IOM pomohla zřídit síť vnitrostátních a mezinárodních partnerů, především nevládních organizací v Latinské Americe, s cílem dále rozvíjet strukturu asistovaného dobrovolného návratu. V nástupnickém projektu, kromě zachování základních služeb a poskytování podpůrných balíčků pro přibližně 550 osob, IOM dále rozvinula síť, vypracovala jasnou komunikační strategii a posílila služby pro znovuzačlenění a sledování a podporu po příjezdu. V Polsku IOM poskytla úplnou škálu služeb s financováním za roky 2008 a 2009: podporu, cestovní pomoc a pomoc při znovuzačleňování, školení pro zaměstnance přijímacích středisek, podporu zranitelných osob, registraci a údržbu databáze a organizaci konference na podporu myšlenky dobrovolného návratu mezi nevládními organizacemi a orgány. V mnoha jiných zemích, současně s opatřeními ke konsolidaci nebo rozšíření stávajících režimů, byl fond použit k testování nebo zavedení nových specifických prvků. Na Slovensku akce spočívaly v rozšíření stávajících režimů zahrnutím, kromě běžných nákladů, rovněž podpory při přípravě plánů na znovuzačlenění a pomoci při znovuzačleňování v zemi návratu. V Itálii, po opatření na podporu pravidelného režimu v roce 2008, byl v roce 2009 kladen důraz na opatření ke znovuzačlenění. Navíc byly v několika členských státech (např. v Bulharsku, Finsku, Itálii, Polsku, Rakousku a Španělsku) financovány projekty zvláštní pomoci zranitelným osobám, jako jsou rodiny, nezletilé osoby nebo oběti obchodování s lidmi. Ve Francii se podporuje nouzová lékařská péče, náležité ubytování ve smyslu směrnice a návratová opatření pro nezletilé osoby bez doprovodu, které zůstaly v průjezdní zóně na letišti Roissy. V Maďarsku proběhl projekt „Home again“, při němž bylo několik obyvatel Bosny se zdravotními problémy repatriováno s veškerou náležitou péčí v úzké spolupráci s příslušnými bosenskými protistranami. V Nizozemsku malé nevládní organizace pomáhaly migrantům v rozvoji hospodářské činnosti v zemi návratu. Dobrovolníci vyvinuli nástroje a podpořili návrat 23 státních příslušníků třetích zemí s rozpočtem ve výši 120 000 EUR. Francie použila příspěvky EU strategicky k řadě doplňkových činností v této oblasti, které zasahovaly od poradenství a poskytování informací po finanční pobídky pro zvláštní informační a reintegrační opatření. Jednou z akcí bylo rozšíření finančních příspěvků na podporu návratu neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí nad rámec stávajícího programu (3,5 milionu EUR, 39 % programu na rok 2008). Jiná akce měla za cíl pomoci osobám v regionu Calais při návratu do jejich země původu, mimo jiné zvýšením povědomí o rizicích spojených s pokusem o přechod do Spojeného království, o nejistých podmínkách, které je tam mohou čekat, a o rizicích spojených s jejich dalším neoprávněným pobytem ve Francii (0,9 milionu EUR). Obecně fond umožnil Francii rozšířit využívání finančních pobídek (v roce 2008 jich využilo 2227 migrantů, 9% nárůst oproti roku 2007), jakož i zvýšit velikost pobídky na hlavu. Ve vykazovaném období přidělilo Spojené království nejvyšší příspěvek EU z fondu, 14 milionů EUR, opatřením týkajícím se asistovaného dobrovolného návratu. Fond podpořil program asistovaného dobrovolného návratu a znovuzačlenění, dobrovolný návrat a opětovné začlenění zadržených přistěhovalců a režim zjednodušeného návratu (platby v hotovosti). První uvedený program, provedený v rámci programu na rok 2008, byl vyhodnocen jako úspěšný: sledované údaje naznačovaly značné nárůsty, v porovnání s předchozími lety, počtu žádostí, skutečných odjezdů a využití pomoci při znovuzačleňování. Respondenti hodnotili pozitivně zejména rozvoj individuálních návratových plánů a obsah pomoci při znovuzačleňování. B. Poradenství a informace Podle programů bylo na tento účel v rozpočtu vyčleněno asi 25,8 milionu EUR. Mnoho členských států rozvíjelo akce zaměřené na informace a poradenství (např. Belgie, Bulharsko, Česká republika, Estonsko, Francie, Itálie, Malta, Německo, Nizozemsko, Polsko, Rakousko, Řecko, Slovensko a Španělsko )[14]. Jako příklady akcí v této oblasti ovlivňující podstatné části cílové populace mohou sloužit tyto: - V rámci řeckého programu na rok 2009 bylo placeno využívání tlumočníků, sociálních pracovníků a psychologů, kteří poskytovali služby navraceným osobám, a to i v Aténách a na Krétě, z příspěvku EU ve výši 1 milion EUR. - V Nizozemsku bylo v roce 2009 podpořeno rozšíření zeměpisného pokrytí sítěmi „domorodých poradců“ i mimo velká města a posílení spolupráce s místními orgány, přičemž příspěvek z EU činil přibližně 1 milion EUR. - V Rakousku poskytovaly čtyři nevládní organizace poradenství státním příslušníkům třetích zemí v zadržovacích zařízeních i mimo ně; oslovených státních příslušníků třetích zemí v zadržovacích střediscích bylo více než 6 000, z nichž se asi 19 % rozhodlo vrátit se dobrovolně, a mimo tato zařízení se z více než 6 000 státních příslušníků třetích zemí rozhodlo vrátit se dobrovolně asi 58 %. Příspěvek z EU na projekty v letech 2008 a 2009 dohromady činil asi 1,8 milionu EUR. - V Německu umožnily programy v letech 2008 a 2009 různým nevládním organizacím, aby poskytly poradenství a informace v jednotlivých spolkových zemích v rámci asi 25 projektů o celkové výši 2,2 milionu EUR (příspěvek EU). Díky projektům v roce 2008 proběhlo 10 402 poradních schůzek a 1382 osob bylo dobrovolně repatriováno. Pokud jde o program na rok 2008, posílily aktivity zcela jistě struktury pro poradenství a pro spolupráci a vytváření sítí mezi různými aktéry s tímto cílem. Navíc vzhledem k doplňkovosti se službami, které jsou k dispozici v rámci programu REAG/GARP, přinesly tyto činnosti financované z fondu větší úspěch asistovaného dobrovolného programu pro uprchlíky a (odmítnuté) žadatele o azyl. C. Nucené návraty Podle programů bylo na tento účel v rozpočtu vyčleněno asi 81 milionů EUR. Všechny členské státy spolufinancovaly nucené návraty (tj. letové řízení, náklady na dopravu a pobyt členů doprovodu a cestovní náklady pro navracené osoby), s výjimkou Finska, Německa, Nizozemska, Portugalska, Rakouska a Švédska. Ve Spojeném království proběhl pouze malý projekt zaměřený na podporu větší spolupráce s ostatními členskými státy v oblasti nucených návratů, který slouží jako model využívaný mj. v rámci společných letů za účelem navracení osob; program se povětšinou týkal dobrovolného návratu. Ve většině členských států činí podíl výdajů na nucené návraty v poměru k celkovému rozpočtu mezi 10–30 %. V absolutním vyjádření byla jistě významná součást příspěvku EU vynaložena na tyto operace v rámci dvou programů ve čtyřech hlavních přijímajících členských státech, jmenovitě ve Francii (2,8 mil. EUR), v Řecku (7,8 mil. EUR), v Itálii (6,9 mil. EUR) a ve Španělsku (6,3 mil. EUR). Relativní podíl výdajů z rozpočtu byl rovněž vysoký v zemích s nižšími přidělenými prostředky jako Kypr , Lucembursko a Polsko . Kromě pravidelných návratových operací bylo financováno několik inovačních projektů, mimo jiné tyto: - V Belgii prováděly orgány dva projekty („Návrat rodin“ a „Návrat osob se zvláštními potřebami“) s cílem rozvinout alternativy k zadržení. Oba projekty spočívaly v přizpůsobení rodinných domů / přijímacího zařízení, aby se o rodiny / osoby se zvláštními potřebami mohlo pečovat odděleně od ostatních obyvatelů uzavřených středisek. Za účelem přípravy návratu a možného znovuzačlenění v zemích původu byli zaměstnáni vyškolení asistenti, kteří provedli dotčené osoby řízením o návratu a každodenně jim pomáhali. V rané fázi je stále nabízena možnost dobrovolného návratu. Druhý projekt rovněž zahrnoval poskytování přizpůsobené lékařské a psychologické pomoci. Některé nevládní organizace již první projekt pozitivně ohodnotily. - Ve Španělsku byl policejní doprovod, zapojený do návratových operací na charterových letech, pravidelných lodních linkách a obchodních letech, kde cestují navracené osoby samy, proškolen v první pomoci. Příklady projektů prováděných v rámci priority 2 Podíl výdajů týkajících se této priority byl zpravidla velmi malý, s výjimkou Irska . Tento členský stát použil 70 % svých zdrojů na úhradu společných letů za účelem navracení osob, včetně všech prostředků v roce 2008. Členské státy buď financovaly výhradně společné lety za účelem navracení osob ( Belgie, Francie, Irsko, Itálie, Kypr, Lucembursko, Rumunsko ), směs společných letů a opatření ke spolupráci a budování kapacit ( Bulharsko, Polsko, Slovinsko ), nebo se primárně zaměřily na výměnu osvědčených postupů s ostatními členskými státy, včetně přípravných opatření pro lepší spolupráci se třetími zeměmi ( Česká republika, Lotyšsko a Spojené království ). A. Společné lety za účelem navracení osob Obecně členské státy financovaly pouze jeden nebo nemnoho letů. Celkový příspěvek EU na společné lety z rozpočtu představoval přibližně 3,6 mil. EUR. Tyto lety byly doplňkem letů, které by koordinovala agentura Frontex. B. Jiné formy spolupráce V Estonsku byl financován projekt na zvýšení operační spolupráce v oblasti získávání cestovních dokladů mezi konzulárními službami v Lotyšsku, Litvě a Estonsku na jedné straně a imigračními službami třetích zemí na straně druhé. Příklady projektů prováděných v rámci priority 3 A. Inovativní způsoby a prostředky poskytování poradenství a informování potenciálních navracených osob Bulharsko díky dvěma projektům na rok 2008 provedlo informační kampaň na podporu dobrovolného návratu (videoklipy, dokumentární pořad, 53 000 informačních materiálů (letáků, billboardů a brožur)) a zlepšilo spolupráci mezi nevládními organizacemi, IOM a orgány činnými v této oblasti. Podobně proběhla v České republice celostátní kampaň s využitím zdrojů na rok 2008 a 2009. S ohledem na zjištění, že možnosti poskytování informací a poradenství o navracení nebyly nikdy systematicky sdíleny v celé Itálii , byl fond použit k vytvoření „záchytné sítě“ místních orgánů a nevládních organizací po celém jejím území s cílem zorganizovat informační a osvětové akce a vypracovat a široce distribuovat informační materiály v mnoha jazycích. Navíc byla během následného projektu v rámci programu na rok 2009 uskutečněna školení zaměstnanců záchytné sítě a proběhly semináře se zástupci třetích zemí. Společně s mapováním komunit migrantů, které mělo přispět k zavedení účinnějších metod šíření informací mezi cílovou populaci, a jednání za účelem výměny postupů a zkušeností o navracení mezi všemi různými subjekty v rámci priority 4 umožnily tyto projekty položit základy pro rozvoj asistovaného dobrovolného návratu v Itálii. V Řecku podpořil program na rok 2009 kromě studijních pobytů v jiných členských státech rovněž strategický rozvoj asistovaného dobrovolného návratu díky spolufinancování informační kampaně a poskytování cestovní pomoci pro 300–400 osob. S ohledem na pozitivní výsledky tohoto pilotního projektu byly zdroje uvolněné v rámci přepracovaného programu využity k poskytnutí podobné podpory a určité pomoci po příjezdu v podobě kapesného dalším několika stovkám osob. Záměrem řeckých orgánů je výrazně zvyšovat, za pomoci prostředků z fondu, veřejnou podporu takových dobrovolných návratových operací v nadcházejících letech. B. Inovativní pobídky pro zvýšení počtu dobrovolných návratů založených na důstojnosti dotčených osob (zejména znovuzačlenění) V rámci priority 3 byly v Belgii, České republice, Francii, Litvě, Maďarsku, Německu, Rakousku a Španělsku financovány projekty na pomoc při znovuzačleňování (včetně školení, zakládání podnikatelských projektů, podpory při zahájení činnosti a následná hodnocení v zemi návratu apod.). Ve Francii byla opatření ke znovuzačlenění podporována v rámci každého programu s cílem posílit udržitelnost návratů do některých afrických zemí. V závislosti na příjmech a návratových plánech jednotlivců měly navracené osoby příležitost rozvinout ekonomické aktivity a obdržet podporu při zakládání podniků na místě. Ve Švédsku podporovalo 9 ze 13 projektů v rámci obou programů prioritu 3. Mají společné zaměření na nové způsoby spolupráce mezi různými subjekty. V rámci jednoho projektu byla založena spolupráce mezi obchodní komorou a imigračním orgánem v jedné africké zemi. Pro 200 státních příslušníků dané země byla zorganizována informační a školicí setkání; byly vypracovány jednotlivé obchodní plány a proběhla návštěva pro 15 osob s cílem připravit se na místě. Jako součást projektu byla poskytnuta podpora vzdělávacím zařízením v dotčené zemi. V Belgii podporovalo prioritu 3 v rámci obou programů 22 z 35 projektů. Některé projekty usilovaly o zlepšení strategie návratu a podporu budování kapacit obecně v dané zemi, např. studijní program pro jednotlivé návratové poradce. Během obou programů v rámci této priority byla podporována zvláštní opatření za účelem znovuzačlenění s celkovým rozpočtem ve výši 2,5 milionu EUR, spočívající v: - opatření k budování kapacit (v rámci vývoje nových metodik výzkumný projekt týkající se osvědčených postupů při návratu a znovuzačlenění osob s duševním a tělesným postižením v šesti členských státech, na straně jedné, a projekty týkající se nápravy nedostatků ve schopnostech nevládních partnerů v oblasti znovuzačleňování, kteří hrají roli v národních strategiích asistovaného dobrovolného návratu, na straně druhé); a dále - podpoře jednotlivých návratových operací s rozšířením stávajících přístupů ke znovuzačlenění kombinované s vývojem nových metodik (čtyři projekty IOM na rozvíjení individuálních balíčků pomoci jako inovativní doplněk stávajícího generického programu znovuzačlenění a dva projekty Caritas pro zvláštní cílové skupiny/země na komplexnější program asistovaného dobrovolného návratu, včetně dlouhodobé podpory znovuzačlenění v zemi určení). V Německu podporovalo prioritu 3 v rámci obou programů 44 z 99 projektů za celkem 5,6 milionu EUR (přibližně 41 % celkového rozpočtu přiděleného fondu). S výjimkou dvou projektů v oblasti cestovních dokladů byly spolufinancovány inovativní návratové plány a jiná opatření ke zvýšení počtu dobrovolných návratů. U některých projektů byl kladen důraz na zvláštní cílové skupiny a/nebo země návratu, u jiných na nové formy pomoci při znovuzačleňování. C. Zkoušení nových pracovních metod k urychlení procesu vybavování navracených osob dokumenty Zhruba 5,5 milionu EUR bylo v rozpočtu vyčleněno na spolupráci s třetími zeměmi podle programů, ale tato částka se vztahuje také na projekty v rámci jiných priorit. Podle priority 3 provedly mnohé členské státy projekty na vybudování účinné, stabilní a trvalé operativní spolupráce s orgány ve třetích zemích za účelem získání cestovních dokladů a zajištění rychlého a úspěšného vyhoštění. Pro dokreslení jsou níže uvedeny příklady, v jakém rozsahu byla finanční podpora použita inovativním způsobem a přinesla přímé výsledky: - V Rumunsku byl vyvinut nový mechanismus spolupráce s diplomatickými zastoupeními třetích zemí, které v zemi nemají velvyslanectví. V přibližně 15 zastoupeních mohli zaměstnanci orgánů poprvé diskutovat o konkrétních případech s imigračními orgány třetích zemí. Jednání vedla k urychlení postupů a zlepšení pracovních vztahů. - V Polsku byly zdroje v rámci programů na rok 2008 a 2009 použity k vypracování zvláštního programu pro zjednodušení pracovních vztahů s imigračními orgány jedné klíčové třetí země, jenž byl založen na pravidelných návštěvách odborníků z těchto orgánů v Polsku, které polské orgány opětovaly. Hrazeny byly cestovní náklady a příspěvky, jakož i přeprava osob, které by mohly být navráceny, ze zadržovacích zařízení do prostor využívaných k identifikaci. Vytvořením přímých a pravidelných kontaktů byl značně zjednodušen proces zpětného přebírání a byl položen základ pro účinnou, stabilní a dlouhodobou spolupráci. - Ve Slovinsku , jako součást akce směřující ke zlepšení spolupráce s třetími zeměmi ohledně identifikace, byla založena spolupráce s nevládními organizacemi a síť překladatelů za účelem poskytování pomoci orgánům při komunikaci s osobami, které by mohly být navráceny. - Ve Španělsku byl fond použit na systematickou podporu řady odborných seminářů pro imigrační orgány z přibližně deseti různých afrických zemí původu, a to jak v jejich zemích, tak ve Španělsku. V důsledku vzájemné důvěry vytvořené v přehledném provozním prostředí se zlepšila komunikace a spolupráce. - Ve Švédsku se jeden projekt zaměřil na zvýšení počtu způsobů, jimiž se identifikují státní příslušníci třetích zemí, prostřednictvím setkání mezi zástupci orgánů a imigračním orgánem sídlícím na mezinárodním letišti země původu, která je pro Švédsko klíčová a pro kterou bylo dosud zpětné přebírání obtížné. D. Jiná inovativní opatření Řecké orgány podnikly studijní návštěvy jiných členských států, financované z prostředků na rok 2009, aby podnítily vnitrostátní přístup k podpoře dobrovolných návratů. Maďarsko provedlo dvě pozorovatelské mise do třetí země zvláštního významu a vypracovalo komplexní tematickou zprávu o zemi s cílem zlepšit kvalitu poradenství. Mise byly připraveny společně s odborníky z jiných členských států a IOM. V některých zemích se akce zaměřily na správu informací v rámci této priority. V Belgii byly vyvinuty nástroje IT pro správu případů v uzavřených střediscích, k urychlení spolupráce mezi imigračními a policejními orgány a pro centrální shromažďování a analýzu údajů o nedovoleném pobytu. Ve Španělsku se týkaly integrovaného IT systému pro řízení programu dobrovolného návratu. Příklady projektů prováděných v rámci priority 4 A. Hodnocení a výzkum V rámci této priority některé členské státy provedly studie: - Rakousko financovalo projekt na srovnání stávajících vnitrostátních činností týkajících se dobrovolného návratu z hlediska cílové populace, nákladů a mechanismů spolupráce a na rozvoj synergií a úspor z rozsahu. - Bulharsko vypracovalo integrovanou strategii sloužící jako základ pro jeho národní strategický program integrovaného řízení návratů 2011–2013. Byl vytvořen akční plán k jejímu provedení a pracovní skupina zahrnující rovněž nevládní organizace provedla další průzkum osvědčených postupů v jiných členských státech. - Portugalsko na základě rozhovorů se zúčastněnými stranami mapovalo komunity přistěhovalců a jejich způsoby získávání informací, s cílem lépe šířit možnosti svého programu návratů mezi komunitami migrantů. B. Školení a výměnné aktivity Vzdělávací projekty se obecně týkaly buď školení příslušníků policie (doprovodu) o normách a osvědčených postupech týkajících se nucených návratů ( Itálie, Kypr, Litva, Rumunsko, Slovensko ), zaměstnanců různých vnitrostátních orgánů v souvislosti s řízením návratů obecně ( Lotyšsko, Litva, Polsko, Slovensko ), jazykového vzdělávání ( Lotyšsko, Slovensko a Slovinsko ) nebo norem v oblasti lidských práv a/nebo v oblasti navracení ( Bulharsko, Maďarsko ). V Řecku se uskutečnila řada vzdělávacích seminářů pro příslušníky policie o různých aspektech řízení návratů, včetně postupů při doprovodu, postupů při zpětném přebírání osob, norem v oblasti lidských práv a zacházení se zranitelnými osobami. Přestože se jednalo o relativně malou částku, systematický a komplexní přístup byl inovativní. V Polsku jedna nadace organizovala školení pracovníků s cílem zlepšit služby v malých střediscích v určité oblasti hraničící s Ukrajinou a vydala příručku osvědčených postupů. Členské státy používaly fond k tomu, aby umožnily pracovníkům poučit se ze zkušeností v jiných členských státech. Maďarsko financovalo studijní návštěvy do několika členských států pro zaměstnance jak výkonných, tak soudních subjektů pracujících v oblasti navracení, zatímco Litva financovala tyto návštěvy u pracovníků doprovodu a orgánů v oblasti navracení. Lotyšsko upotřebilo 53 % svých zdrojů na rok 2008 na tři projekty v rámci této priority: jeden na semináře o osvědčených postupech a návštěvy v jiných členských státech, druhý na vzdělávání v oblasti řízení návratů pro příslušníky pohraniční stráže a imigrační orgány a třetí na jazykové vzdělávání pro zaměstnance podílející se na řízení návratů. Kromě toho různé vzdělávací projekty zahrnovaly účast nebo vstup odborníků z jiných členských států. Zatím nebyl fond využit k organizaci zvláštních vnitrostátních školení pro právníky o uplatňování směrnice o navracení osob, i když Maďarsko uspořádalo konferenci mezi členskými státy týkající se směrnice. Bylo pravděpodobně příliš brzy vzhledem k termínu provedení dne 24. prosince 2010. CELKOVÉ PŘEDBĚŽNÉ HODNOCENÍ PROVÁDĚNÍ Připomínky členských států Pokud jde o dosažené výsledky Členské státy vyjádřily (částečně) kladné celkové hodnocení týkající se provádění fondu. Podle jejich zpráv, alespoň pro program na rok 2008, ukončený ve vykazovaném období, se žádoucích výsledků, které byly definovány ve víceleté strategii, obecně podařilo dosáhnout. Několik členských států zdůrazňuje v této souvislosti zejména výsledky týkající se dobrovolného návratu: rozvoj holistického přístupu v národních politikách podporujících dobrovolný návrat (Itálie); větší kapacita pro činnosti v oblasti asistovaného dobrovolného návratu (Estonsko, Malta a Rumunsko); provádění programů asistovaného dobrovolného návratu, včetně zavedení nových nástrojů, internetových stránek a bezplatných telefonních služeb, jakož i hodnocení programů (Maďarsko); posilování poradenských struktur, které zvyšují účinnost stávajícího programu asistovaného dobrovolného návratu (Německo); skutečnost, že fond jednoduše umožnil většímu počtu migrantů dobrovolný návrat (Španělsko) nebo velkému počtu státních příslušníků třetích zemí důstojný, řádný a udržitelný návrat a pomoc při znovuzačlenění po příjezdu zpět (Spojené království). Navíc několik členských států zmínilo užitečnost fondu v pomoci občanské společnosti, aby přispěla k dobrovolnému návratu. Polsko zdůraznilo, že bez fondu by nevládní organizace neměly dostatečné zdroje k provádění činností spojených s dobrovolným návratem, Rumunsko uvedlo první kroky při rozvoji partnerství s nevládními organizacemi v rámci fondu a Portugalsko možnost díky fondu i nadále zlepšovat síť pro dobrovolný návrat v zemi. Pokud jde o problémy, které vyvstaly během provádění Zároveň mnohé členské státy zdůraznily problémy, které vyvstaly během provádění prvních dvou programů. - Za prvé, určitě pro program na rok 2008, zpoždění při schvalování ročních programů ovlivnilo období provádění a v některých členských státech výši přidělených prostředků, které byly skutečně přiděleny na závazky a vyčerpány. Činnosti během prvních dvou programů často probíhaly souběžně a ve zkráceném období provádění. Členským státům, které plánovaly dobře a/nebo dopředu, se podařilo vyčerpat celý příspěvek z EU. - Za druhé, prováděcí pravidla, a zejména pravidla pro způsobilost výdajů byla vnímána jako příliš komplikovaná. Pro mnoho členských států bylo výsledné administrativní pracovní zatížení, co do vedení, řízení ověřování a auditů, považováno za neúměrné vzhledem k cíli provádět program účinného financování s ohledem na výši jejich přidělených prostředků. - Za třetí, výsledkem otevřených a širokých výběrových řízení nebyly vždy vhodné žádosti o projekt. To mohlo být důsledkem vnitrostátních faktorů, jako je omezený počet potenciálních subjektů kvalifikovaných a/nebo ochotných realizovat projekty financované z fondu, zvláštní omezení týkající se administrativy a podávání zpráv, vyplývající z vnitrostátních pravidel, časový rámec pro účinné provádění projektů atd. Nicméně potenciální žadatelské organizace mohly vnímat jako těžkopádná rovněž pravidla EU, zejména požadavky na audit se zaměřením na finanční toky a dokumentaci nebo omezení způsobilosti. Například náklady vynaložené na pomoc při znovuzačlenění po návratu byly omezeny na dobu šesti měsíců, a to v některých případech bránilo využití na míru přizpůsobených řešení. V souvislosti s tím pociťovaly členské státy tlak na revizi ročních programů k zajištění optimálního využití příspěvku z EU. Během ročního programu 2008 Komise schválila deset revidovaných programů, z nichž nejméně pět bylo převážně míněno jako přizpůsobení programu s ohledem na výsledek otevřené výzvy k předkládání návrhů, zatímco tři další byly výsledkem změn v plánování vnitrostátního rozpočtu. Ke zmírnění těchto problémů a s přihlédnutím ke zpětné vazbě od členských států Komise značně zjednodušila celkový rámec pro pravidla způsobilosti výdajů, prodloužila dobu pro financování pomoci při znovuzačlenění po návratu na jeden rok a prodloužila období způsobilosti ze dvou na dva a půl roku a poskytla více času pro předložení revizí programů, čímž umožnila lépe využít příspěvek z EU. Navíc vzhledem k tomu, že fond byl novým finančním nástrojem EU, dostávaly jednotlivé členské státy, které se zezačátku potýkaly s obtížemi, od Komise soustavnější pokyny. Účinky těchto změn budou jistě viditelnější při provádění programů na rok 2010 a dále. Posouzení Komise Po přezkoumání zpráv členských států a s přihlédnutím k dalším informacím, včetně z těch kontrolních misí, se Komise domnívá, že i přes počáteční potíže a některé specifické problémy s pravidly a prováděním fond pravděpodobně splní svůj cíl, kterým je podpora integrovaného řízení návratů v členských státech. - V řadě členských států byly díky zvláštním informačním kampaním zpřístupněny další informace o možnostech navracení a byly šířeny v komunitách migrantů v členských státech. V některých případech bylo toto rozsáhlé úsilí založeno na praktických zkušenostech osob, které se vrátily a podařilo se jim úspěšně se znovuzačlenit v jejich zemích původu. - Fond podporoval zavádění či upevňování postupů při řízení návratů, které v mnoha členských státech dříve téměř neexistovaly. Projekty úspěšně posílily schopnosti útvarů státní správy, ve spolupráci s nevládními organizacemi a/nebo IOM, podporovat dobrovolný návrat migrantů a žadatelů o azyl. Programy asistovaného dobrovolného návratu byly konsolidovány nebo rozšířeny , aby poskytly podporu většímu počtu státních příslušníků třetích zemí. Několik projektů na poradenství a znovuzačlenění podpořilo vývoj inovativních a lépe uzpůsobených nástrojů pro řízení návratů, které lze v nadcházejících letech komplexněji rozvinout . - Kromě toho byly členské státy díky fondu schopny nabídnout více nebo vyšší finanční pobídky a/nebo podporu navraceným osobám pro zahájení výdělečných činností, což vedlo k udržitelným návratům . - V oblasti nuceného návratu byla činnost fondu v souladu s činnostmi agentury Frontex při koordinaci společných návratových operací . Členské státy úspěšně využily zdrojů v rámci fondu na vnitrostátní a společné lety za účelem navracení, které doplnily úsilí vyvíjené agenturou. - Navíc, projekty spolupráce mezi členskými státy a zeměmi návratu vyústily ve zvýšení počtu vyhoštění díky zlepšení pracovních ujednání se třetími zeměmi o identifikaci a vydávání cestovních dokladů . - Konečně, fond také vytvářel příležitosti pro další výměnu zkušeností mezi členskými státy . Méně zkušené členské státy využívají těchto financí k tomu, aby se učily od členských států, které mají zkušenosti dlouhodobé. Pokud jde o výsledky, fond tedy již bezpochyby napomohl k optimalizaci opatření týkajících se asistovaného dobrovolného návratu, ke snížení délky pobytu v přijímacích a/nebo zadržovacích střediscích, k lepšímu šíření informací o možnostech navracení mezi cílovou populaci a ke zvýšení počtu státních příslušníků třetích zemí, kteří skutečně možnosti dobrovolného návratu využili, což jim přineslo větší důstojnost a lepší vyhlídky, než by je čekaly, kdyby byli nuceně vyhoštěni. ZÁVĚRČNÉ POZNÁMKY A DOPORUČENÍ Možná zlepšení pro zbytek víceletého období Výše uvedené hodnocení bylo založeno pouze na prvních dvou programových letech fondu, aniž by byla k dispozici zpráva o uzavření programů. Předložení této zprávy bylo načasováno tak, aby pomohlo Evropskému parlamentu a Radě při přípravě na příští víceletý finanční rámec, nikoli k poskytnutí komplexního a závěrečného hodnocení. Výsledky nejsou nutně reprezentativní. První dva roční programy byly navrženy a prováděny pod značným časovým tlakem a s omezenými zkušenostmi v oblasti sdíleného řízení s projekty dobrovolného návratu pro zvláštní cílové skupiny v rámci programů ERF (2000–2007), jakož i s určitými zkušenostmi s nadnárodními projekty v rámci přímého řízení (2005–2007). Programování na rok 2010 probíhalo mnohem rychleji. Se zkušenostmi získanými v této první fázi a na základě změn prováděcích pravidel jsou členské státy v dobré výchozí pozici k optimalizaci dalšího využívání fondů. V budoucnu by programy mohly podpořit strategičtější zaměření na normy EU a systematičtěji se snažit posílit spolupráci mezi členskými státy. Provádění akcí by prospělo stabilnější financování a dlouhodobé plánování a úsilí sdělovat účinněji výsledky zúčastněným stranám a okolnímu světu. - Poté, co lhůta pro provedení směrnice o navracení uplynula, jsou hlavní dva stavební kameny návratové politiky EU, fond a směrnice, na svém místě. Díky zvýšení objemu prostředků v příštím období bude fond poskytovat členským státům prostředky k zajištění souladu s klíčovými požadavky podle směrnice a uvedení dvou souvisejících zásad nadřazenosti dobrovolného návratu a humánního a důstojného zacházení s osobami, které mohou být navráceny, jako úhelných kamenů v oblasti řízení návratů do konkrétní reality v celé EU . Členské státy tak mohou zvýšit úsilí v oblasti dobrovolného navracení, rekonstruovat a modernizovat zadržovací zařízení pro nezletilé osoby a rodiny, vyvinout vzdělávací programy zabývající se normami EU, novým monitorováním a nástroji pro hodnocení a během lhůty pro dobrovolné opuštění území stanovenou směrnicí, a případně i dále, poskytovat nejlepší možné služby v oblasti poradenství a asistovaného dobrovolného návratu. - S využitím fondu by členské státy mohly učinit mnohem více pro podporu praktické spolupráce a snížit zdvojení úsilí ve spolupráci s třetími zeměmi, vzdělávacích aktivitách a shromažďování informací o situaci v zemích návratu. Obecně členské státy opakovaně požadují větší spolupráci, pokud jde o cestovní dokumenty, styky s třetími zeměmi, procesy zpětného přebírání osob atd. Relativně malá velikost přidělených prostředků věnovaných prioritě 2 nedostačuje potřebám. Žádné členské státy dosud neprovedly projekty, které společně zavádějí individuálně uzpůsobené návratové plány, politiky v oblasti znovuzačlenění, sledování misí nebo spolupráci s konzulárními službami pro konkrétní země návratu. Zatímco tyto projekty mohou vyžadovat více koordinace a/nebo vyvažování různých vnitrostátních režimů financování, potřebu spolupráce nelze řešit pouze prostřednictvím akcí Společenství a rozpočtu agentury Frontex na společné lety za účelem navracení. Členské státy se vyzývají, aby lépe hledaly všechny možnosti fondu vedoucí k aktivnější spolupráci. Pak se projeví úspory z rozsahu a dále prokáží přidanou hodnotu zdrojů EU v této oblasti. - Panuje shoda v názoru, že prováděcí mechanismus fondu, roční programy, které se musí schvalovat každý rok, nemusí nutně dobře sloužit k podpoře opakujících se aktivit, jako jsou dobrovolné a nucené (společné) návratové operace. Členské státy by se mohly do větší míry zabývat možností zavedení víceletých projektů , např. programů asistovaného dobrovolného návratu a složky znovuzačlenění, v souladu s regulačním rámcem, čímž se sníží počet výběrových řízení a povede to ke stabilnímu víceletému finančnímu plánování. - Lze dále posílit vzdělávací účinky fondu . K podněcování inovačních a úspěšných projektů a podpoře potenciálu pro výměnu informací by členské státy měly sdílet více informací o projektech na dvoustranném a mnohostranném základě. To by mělo být úkolem dotčených ministerstev a jít nad rámec působnosti „příslušných orgánů“ a/nebo příjemců projektu. Zejména v oblasti znovuzačleňování je třeba daleko více vytěžit z výměny informací, neboť úspěšnějšími projekty jsou ty, které se odklání od čistě peněžních pobídek (paušálních částek) a směřují k osobnějšímu, individuálně přizpůsobenému přístupu k zásadním změnám v životě navracených osob. K usnadnění tohoto procesu Komise do roku 2012 mimo jiné vytvoří síť pro dobrovolný návrat s využitím akcí Společenství z roku 2010, sestaví pro členské státy databázi financovaných projektů a připraví komunikační materiál a akce týkající se fondu. - Konečně vzhledem k důležité úloze, kterou v podpůrných aktivitách souvisejících s fondem v členských státech hraje IOM, bude Komise pokračovat ve svém úsilí, aby s IOM posílila své pracovní vztahy v rámci probíhajícího dialogu o politice v oblasti migrace a rozvoje globálního přístupu k migraci. 7.2. Příprava na první hodnocení ex-post (2012) Dalším milníkem pro fond je hodnotící zpráva ex-post za období 2008–2010[15]. Podle základního aktu je třeba zprávu Komise předložit do 31. prosince 2012. Předložení této zprávy se připravuje. Bohužel nelze předpokládat, že by členské státy mohly podat zprávy o výstupech ročního programu na rok 2010 do 30. června 2012, jak je uvedeno v základním aktu, neboť období způsobilosti pro rok 2010 trvá do druhé poloviny roku 2012. S cílem poskytnout úplné údaje o roce 2010 se bude po členských státech požadovat, aby své příspěvky namísto toho předložily do konce října 2012. V návaznosti na tuto prozatímní zprávu by hodnocení ex-post za období 2008–2010 mohlo být globálnějším obrazem zásahů financovaných z fondu na vnitrostátní úrovni a na úrovni EU, pokud jde o jejich výstupy, výsledky a jejich celkový dopad na uplatňování norem EU v oblasti navracení a integrovaného řízení návratů ve členských státech. Za tím účelem by jeho obecným cílem mělo být toto: - určit konkrétní výsledky, jako je počet státních příslušníků třetích zemí, jichž se operace nebo pomoc z fondu přímo dotýkaly, a počet státních příslušníků třetích zemí ovlivněných přímo a nepřímo veškerými financovanými činnostmi (tj. včetně obecných opatření k budování kapacit, spolupráce se třetími zeměmi a spolupráce s ostatními členskými státy), a to s využitím společné metodiky; - jasně rozlišit výsledky dosažené při operacích v rámci nuceného a dobrovolného návratu, a rovněž pro různé kategorie cílových skupin, např. rozlišením mezi (odmítnutými) žadateli o azyl a uprchlíky na jedné straně a ilegálními migranty, včetně osob překračujících povolenou délku pobytu, na straně druhé; - zhodnotit, do jaké míry intervence financované z fondu přispěly k celkovému rozvoji každého vnitrostátního návratového systému, s ohledem na strategii vytyčenou ve víceletém programu a definované specifické národní cíle; - posoudit, do jaké míry intervence financované z fondu přispěly k uplatňování norem EU, zejména směrnice o navracení; a - konečně, změřit hodnoty získané ve vztahu k podílu přidělených prostředků EU v rámci fondu k celkovým vnitrostátním (finančním či jiným) vstupům a zjistit jakékoli jiné relevantní činitele, které měly na intervence dopad. [1] KOM(2005) 123 v konečném znění. [2] Rozhodnutí č. 575/2007/ES, Úř. věst. L 144, 6.6.2007, s. 45. [3] Ustanovení čl. 50 odst. 3 písm. a) základního aktu. [4] Souhrn a zprávy jednotlivých zemí jsou k dispozici na adrese http://ec.europa.eu/home-affairs/funding/integration/funding_integration_en.htm. [5] Článek 51 základního aktu. [6] Viz mimo jiné konečné hodnocení Evropského uprchlického fondu za období 2005–2007, KOM(2011) 2 v konečném znění. [7] Úř. věst. L 348, 24.12.2008, s. 98. [8] Úř. věst. L 330, 15.12.2007, s. 48. [9] Hodnocení přípravných akcí je k dispozici na internetové adrese http://ec.europa.eu/home-affairs/funding/2004_2007/solidarity/funding_solidarity_en.htm. [10] Pro další informace viz KOM (2011) 448 a SEK (2011) 940 o uplatňování kritérií pro rozdělování prostředků mezi členské státy z Evropského fondu pro vnější hranice, Evropského fondu pro integraci státních příslušníků třetích zemí a Evropského návratového fondu. [11] Rozhodnutí č. 458/2008/ES, Úř. věst. L 167, 27.6.2008, s. 135. [12] Údaje za rok 2011 se zakládají na návrzích programů, jejichž schvalování probíhá. [13] http://emn.intrasoft-intl.com/Downloads/prepareShowFiles.do?entryTitle=3%2E%20EMN%20Studies [14] Některé z těchto projektů jsou však inovativními projekty v rámci priority 3. [15] Ustanovení čl. 50 odst. 3 písm. c) základního aktu návratového fondu.