CS Úřední věstník Evropské unie C 229/7

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Daňové a finanční ráje: hrozba pro vnitřní trh EU (stanovisko z vlastní iniciativy)

2012/C 229/02

Zpravodaj: pan IOZIA

Spoluzpravodaj: pan HERNÁNDEZ BATALLER

Dne 14. července 2011 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s čl. 29 odst. 2 jednacího řádu, rozhodl vypracovat stanovisko z vlastní iniciativy k tématu

Daňové a finanční ráje: hrozba pro vnitřní trh EU.

Specializovaná sekce Jednotný trh, výroba a spotřeba, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 8. května 2012.

Na 481. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 23. a 24. května 2012 (jednání dne 24. května), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 144 hlasy pro, 30 hlasů bylo proti a 13 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 EU musí všemi možnými prostředky zintenzívnit svoji činnost v rámci G20, OECD a FATF (Finanční akční výbor), aby se v krátké době vymýtily neprůhledné daňové jurisdikce, a přinutit členské státy, aby bojovaly proti trestné činnosti, k níž v mnoha těchto jurisdikcích dochází.

1.2 Pokroky v oblasti správy daňových záležitostí, k nimž došlo na mezinárodních fórech, jako je OECD a G20, nesmí Evropské unii zabránit v zavádění přísnějších předpisů, které usnadní návrat finančních prostředků, jež byly k újmě vnitřního trhu nelegálně převedeny do zahraničí.

1.3 EHSV vyzývá instituce EU, aby přijaly opatření, která by zabránila zneužívání „zásady trvalého sídla“ prostřednictvím fiktivních systémů sídel a vlastnictví, které umožňují holdingovým společnostem, jež nevykazují žádnou činnost, a fiktivním společnostem chránit své skutečné vlastníky před placením daní v zemi, kde mají své bydliště. Výbor vítá rozhodnutí Komise předložit do roka nový návrh týkající se daňových a finančních rájů a doufá, že bude překonán odpor některých členských států vůči účinným a ostrým krokům proti vyhýbání se daňové povinnosti a daňovým únikům ve vnitrostátních daňových systémech.

1.4 Komise zveřejnila návrh směrnice COM(2012) 85 final, jenž je prvním právním předpisem zabývajícím se zmrazováním a konfiskací výnosů z trestné činnosti v Evropské unii. EHSV vřele doporučuje, aby se zvážilo zahrnutí trestných činů daňové povahy spojených s využíváním daňovými rájů do ustanovení této směrnice. Tento návrh je součástí širší politické iniciativy, jejímž cílem je chránit legální ekonomiku před průnikem trestné činnosti, a vychází z čl. 82 odst. 2 a z čl. 83 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).

1.5 Jak je známo, daňové ráje představují velký počet území (celkem 44), která jsou buď vázána na jurisdikci nějakého svrchovaného státu nebo jsou sama svrchovanými státy. I v případě, že nejsou svrchovanými státy, však mají velkou správní autonomii, používají režimy snížení daně nebo osvobození od daně a neprůhlednosti informací týkajících se vlastnictví a původu finančních prostředků a fungování finančních subjektů a obchodních společností se sídlem na jejich území.

1.6 Výbor se domnívá, že obzvláště politováníhodné a vážné jsou praktiky právních a daňových poradců některých poradenských společností, kteří i prostřednictvím reklamy nabízejí zřízení právnických osob za účelem využití daňových a finančních rájů k vyhnutí se povinnostem, jež mají společnosti provozující činnost v Unii, zejména co se týče daňových povinností v oblasti platby daně z příjmu právnických osob, transparentnosti operací společnosti a transparentnosti jejího financování.

1.7 Daňové ráje narušují vnitřní trh, a proto je třeba, aby Unie vyvinula rozhodnou činnost, pomocí níž bude schopná zajistit spravedlivé zdanění a předejít destabilizující neprůhlednosti, nelegálním daňovým únikům a korupci, k nimž v daňových rájích dochází. Vyloučit nelze ani to, že se v této oblasti zavedou trestné činy.

1.8 Je třeba odstranit všechny překážky automatické výměny bankovních informací, aby se zjednodušila identifikace skutečných subjektů provádějících bankovní operace a majitelů bankovních účtů. Je nutné vyžadovat po nadnárodních společnostech, aby pro každou zemi předložily vyúčtování činnosti, v němž bude konkrétně uvedena povaha činnosti, počet zaměstnanců a výše zisku v dané zemi.

1.9 To vše je třeba provádět bez ohledu na poslední pokrok, k němuž může dojít v důsledku globálních iniciativ v rámci mnohostranných mezinárodních organizací, zejména OSN a OECD. To vše je třeba provádět v rámci důvěry a ve snaze o sblížení právních předpisů a o nalezení nových, vyšších norem mezinárodní spolupráce v oblasti daňových rájů.

1.10 EHSV doufá, že bude zavedena koordinovaná strategie za účasti hlavních zemí, na prvním místě USA, za účelem zaujetí co nejglobálnějšího přístupu k právním předpisům v této oblasti. EHSV však zároveň připomíná, že potíže s vytvořením mezinárodně dohodnutého akčního plánu rozhodně nesmějí brzdit nebo zpozdit kroky Evropské unie. Evropské normy, např. ty stanovené ve směrnici o evropských úsporách, patří mezi nejlepší na světě. Důležitým krokem v úsilí USA o zvýšení dodržování daňových právních předpisů pro americké občany, kteří vlastní zahraniční finanční nástroje a účty v zahraničí, je The Foreign Account Tax Compliance Act (FATCA). Americká finanční správa vyžaduje od zahraničních finančních institucí, aby automaticky poskytly jména občanů, kteří mají zahraniční aktivity.

1.11 Mezi evropskými zeměmi je to Belgie, jež má velmi vyspělou legislativu založenou na zásadě „důvěrnost stojí proti politice boje proti trestné činnosti“. Tzn., že tajnost představuje alibi, které snižuje význam daňových otázek a omezuje rozvoj politiky boje proti nelegálním daňovým únikům.

1.12 Je třeba rozvinout integrované politiky a vzájemně propojit různé oblasti činnosti. Mezinárodní účetní standardy byly koncipovány za účelem ochrany zájmů investorů a trhu. Nyní nadešel čas zaměřit se rovněž na zájmy občanů. Je potřeba přehodnotit úlohu ISAB, jež je soukromým orgánem, a její funkci v určování účetních pravidel, která by měla být mnohem jednodušší a jasněji a transparentněji formulována.

1.13 EHSV s politováním konstatuje, že právní, hospodářské a policejní subjekty již dlouho uznávají, že k většině případů korupce s využitím veřejných prostředků, ilegální činnosti poškozující veřejné finance, prováděné v daňových rájích, zatajování zboží prostřednictvím nepravého jména, praní peněz či korupce veřejných činitelů by nemohlo docházet, pokud by se sítě, jež jsou za ně zodpovědné, nemohly spoléhat na technicko-právní strukturu, jež jim poskytuje krytí výměnou za značné výhody a jež se v některých případech může dostat na vrchol těchto sítí. Unie musí v tomto směru zasáhnout.

1.14 EHSV žádá, aby se prosadila koordinovaná strategie, pomocí níž dojde ke zlepšení boje proti daňovým podvodům a zejména nekalým praktikám a omezí se právo usazování v případě čistě umělé konstrukce pouze za daňovými účely.

2. Úvod

2.1 Daňové ráje jsou místa, kde vysocí úředníci nejvýznamnějších světových finančních a průmyslových společností, umělecká či společenská smetánka a multimilionáři, kteří spojují obchod s volným časem, přicházejí do styku s víceméně podezřelými osobami, které využívají stejné finanční zdroje, díky nimž mohou zviditelnit a použít kapitál získaný nejen legálním způsobem, ale také prostřednictvím hospodářských trestných činů či jiné trestné činnosti, počínaje nejzávažnějšími trestnými činy, jako jsou vraždy, a konče vydíráním, obchodováním s omamnými látkami a zbraněmi, falšováním, podvody, lichvou, obchodováním s lidmi a hazardními hrami. Tato území vykazují některé společné rysy, např. neprůhledné fungování či nízkou úroveň zdanění pro osoby, které zde nemají trvalý pobyt, a tedy zde ani nevykonávají žádnou činnost. Vzniká tak škodlivá konkurence, jež má tajnou strukturu a vytváří zcela neprůhledný právní subjekt.

2.2 Fenomén daňových rájů je třeba analyzovat z hlediska tří hlavních otázek: fiskální disciplína a související možné daňové úniky; vytvoření mezer ve struktuře finančních právních předpisů s následným ohrožením finanční stability; neprůhlednost informací a související možnost vzniku trestné činnosti v těchto rájích. Společným prvkem těchto otázek, jež spadají do působnosti OECD, FSB resp. FATF, jsou tajné nebo obtížně přístupné informace. Pokud by se neprůhlednost informací odstranila nebo snížila, bylo by možné značně omezit problémy a hrozby daňových rájů. Probíhající diskuse o normách OECD by měla zůstat otevřená a jejím cílem by mělo být snížení zátěže pro daňové a soudní orgány. Existuje totiž reálné riziko toho, že ve snaze vyhovět veřejnosti budou dohodnuté normy příliš nízké a složité (window dressing). Nejjednodušším řešením těchto problémů by byla automatická výměna informací.

2.3 Fenomén daňových a finančních rájů souvisí s rozvojem kapitalismu. Příklady se datují od pozdního středověku. Klíčovými body pro urychlení zrodu a rozmachu daňových rájů byly francouzská a průmyslová revoluce.

2.4 Tento fenomén dosáhl obrovských rozměrů v období po druhé světové válce a rozšířil se do všech oblastí světa: Pacifiku, Karibiku, na ostrovy v Atlantském oceánu, ale také do malých a trpasličích evropských států. Odhaduje se, že jen v daňových, finančních a společenských rájích ležících na území Evropy byl vytvořen 1 milion společností a dvojnásobný počet trustů. Podle ředitele Global Finance Integrity Raymonda Bakera je jen na Britských Panenských ostrovech registrováno 619 916 společností, tj. 20 na každého obyvatele.

2.5 Stávající hospodářský rámec je charakterizován globalizací obchodu se zbožím a službami, volným pohybem kapitálu a masovým používáním nových technologií, a to rovněž v mezinárodních finančních transakcích a v obchodních transakcích. Ve většině finančních institucí sice jsou oddělení zabývající se ověřováním, nicméně neexistuje dostatek pravidel pro transakce, kterých se denně provádí nesmírný počet.

2.6 Evropský vnitřní trh, řádné fungování finančních a komerčních trhů a řádný rozvoj ekonomiky, která je v souladu se společnými pravidly přijatými za účelem ochrany obecného zájmu, se musejí vypořádat s ohromnými sumami peněz, jež jsou uloženy ve vyhovujících oblastech a zemích a jsou chráněny rozsáhlými zájmy a schopností zkorumpovat celé veřejné orgány a podrobit je vlastním zájmům.

2.7 Daňové ráje způsobují narušení jak na makroekonomické, tak na mikroekonomické úrovni. Jak bylo již uvedeno, na makroekonomické úrovni mohou ohrožovat stabilitu finančních systémů. Možnost vyhýbání se daňovým povinnostem a daňových úniků v oblasti daní z reálných či finančních investic navíc státům snižuje výnosy, které je pak nevyhnutelně třeba získat prostřednictvím zdanění příjmů z pracovní činnosti. Daňové ráje jsou tedy původcem narušení správné rovnováhy mezi zdaněním kapitálu a pracovní činnosti. Na mikroekonomické úrovni se jedná o narušení mezi velkými, malými a mikropodniky. U těchto subjektů se šance profitovat z úniků nebo přinejmenším z agresivního daňového plánování totiž postupně snižuje.

2.8 V prvním desetiletí 21. století byla v důsledku dvou katastrof, jejichž ohniskem byly USA, tj. newyorské a washingtonské vražedné atentáty 11. září 2001 a finanční krize odstartovaná krachem Lehman Brothers v září 2008, zavedena opatření na regulaci fungování tzv. daňových a finančních rájů, na nichž se dohodlo mezinárodní společenství.

3. Daňové a finanční ráje

3.1 Nežádoucí důsledky těchto režimů vedly v mnoha případech k trestním řízením v souvislosti s financováním mezinárodního terorismu a organizovaného zločinu, s daňovými úniky a praním peněz, což vedlo mj. k systémovým rizikům na finančních trzích a poškodilo základní zásady volné hospodářské soutěže.

3.2 Jak bylo uvedeno výše, byla v posledních letech následně přijata celosvětová opatření a bylo rozhodnuto vytvořit struktury a mechanismy společné reakce na hrozby, jež se vznáší nad národní bezpečností států a blahobytem jejich občanů.

Mezi různými rozhodnutími přijatými na mezinárodní úrovni bude snad dohoda dosažená na londýnském summitu G20 dne 2. dubna 2009 představovat zásadní změnu předchozích přístupů.

3.3 EHSV souhlasí se zavedením opatření na boj proti podvodům a jiným nezákonným činnostem poškozujícím finanční zájmy EU a jejích členských států, která zaručí administrativní spolupráci prostřednictvím výměny informací o daňových záležitostech. Souhlasí rovněž s tím, aby byla EU pověřena zahájením jednání směřujících k uzavření dohody mezi Unií a Švýcarskou konfederací, která by se týkala boje proti přímým finančním podvodům a přímým daňovým únikům a která by zajistila správní spolupráci na základě výměny informací v oblasti daní.

3.4 Po výše uvedeném summitu G20 se přestává používat metoda analýzy a doporučení, jež byla typická pro předchozí jednání orgánů a fór zabývajících se touto otázkou, a požaduje se, aby tzv. „nespolupracující jurisdikce“, mezi něž spadají všechny daňové a finanční ráje, byly trestány. Spadá sem prezentace návrhů jednostranných, dvoustranných a mnohostranných sankcí, postupné odstraňování bankovního tajemství a pravidelné zveřejňování seznamu území, která nedodržují pravidla.

3.5 Následné provádění těchto závazků G20 je však velkým zklamáním. Je pro to vícero důvodů.

3.6 Mnoho oblastí vypadlo ze seznamu nespolupracujících jurisdikcí jednoduše tak, že mezi sebou vzájemně podepsaly nejméně 12 dvoustranných daňových dohod (např. dohoda mezi Lichtenštejnskem a Monakem).

3.7 Zkrátka, stačí na žádost orgánů provádějících náležitá opatření (daňová, trestní atp.) zaručit výměnu informací, aniž by se tomu orgány území, jemuž je žádost určena, mohly postavit s odkazem na národní zájem, bankovní tajemství a jiné podobné důvody.

3.8 V těchto případech jasně vychází najevo neúčinnost modelu dvoustranné činnosti, a je tedy třeba naléhat na zlepšení mezinárodní (mnohostranné) a nadnárodní činnosti.

To dokládá zpráva, již 4. října 2011 zveřejnila Síť pro daňovou spravedlnost (Tax Justice Network) a v níž jsou téměř všechny dvoustranné dohody podepsané od roku 2009 považovány za zbytečné. Tato organizace tedy sestavila seznam daňové neprůhlednosti založený na dvou kritériích: překážkách v žádostech o informace pocházejících od příslušných orgánů z jiných zemí a významu jurisdikcí podezřelých z neprůhlednosti na světovém trhu.

3.9 Jak navíc ukazují rovněž různé specializované zprávy (např. zpráva, již vypracovala organizace Global Financial Integrity), nezákonné toky kapitálu neustále meziročně rostou, a to více než 10 % tempem. To má devastující důsledky, které kromě krize státního dluhu prohlubují např. i jiné krize, jež zažívá mnoho zemí na celém světě a zejména některé členské státy Evropské unie.

3.10 Bohužel se jenom EU rozhodla vymezit věrohodný rámec činnosti v této oblasti, který navíc není dostatečně prováděn.

3.11 Jasným příkladem je provádění směrnice 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor v podobě úrokových plateb, které mají osoby (fyzické osoby) nemající v daném státě bydliště.

3.12 Od jejího vstupu v platnost byly každopádně zavedeny systémy automatické výměny informací o daňových záležitostech mezi všemi členskými státy a podpořilo se podepsání dohod se čtyřmi evropskými zeměmi, které byly dříve považovány za finanční a daňové ráje – Andorrou, Lichtenštejnskem, Monackým knížectvím a San Marinem.

3.13 Tyto evropské země však mají stejně jako Švýcarsko různé vazby na Evropskou unii, v jejichž důsledku je provádění těchto dohod velmi složité. Například Lichtenštejnsko přistoupilo k dohodě o Evropském hospodářském prostoru, nemá však povinnost spolupracovat na stejné úrovni s příslušnými veřejnými orgány v občanských a obchodních věcech, neboť není členem Luganské úmluvy z 30. října 2007, která se týká příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech.

3.14 Doufejme, že tato úprava právního statutu brzy přinese očekávané změny, vzhledem k tomu, že vstoupila v platnost Lisabonská smlouva, podle níž se v čl. 8 odst. 2 Smlouvy o EU (a v přiloženém prohlášení č. 3) podporují strukturální vztahy s malými zeměmi v sousedství.

3.15 Ideálním nástrojem na řešení této otázky by samozřejmě bylo uzavření mnohostranné dohody, s cílem zahrnout prostřednictvím jednotného modelu nespolupracující jurisdikce do přirozeného geopolitického a právně ekonomického prostoru.

3.16 Komise podobně postavila před Soudní dvůr čtyři členské státy za neprovedení směrnice 2005/60/ES o zmrazení finančních prostředků.

3.17 Za účelem nastartování činnosti, která by měla skutečný nadnárodní dopad, musí EHSV podpořit energický postoj, jejž Evropský parlament vyjádřil v usnesení z dubna 2011 (1), v němž se mimo jiné zasadil o zlepšení boje proti neprůhledným informacím týkajícím se nadnárodních finančních transakcí. Za účelem podpory upozorňování na toto jednání by se rovněž mohl vytvořit nástroj pro oznamování podobný zmírnění v oblasti volné hospodářské soutěže, kdy by byl oznamující subjekt ekonomicky zvýhodněn tím, že by se snížil trest, jež má být uložen.

3.18 Jako doplněk k předchozímu opatření je navíc třeba okamžitě zavést mechanismy odstranění nedostatků v zahraničních právních předpisech, na kterých se dohodne G20. Díky těmto nedostatkům se totiž obchází zákony platné ve světových finančních centrech.

3.19 Uvnitř přísného rámce pravomocí Evropské unie je naléhavě nutné přijmout závazné sekundární právní předpisy ad hoc, které budou mj. zahrnovat ustanovení zakazující jakékoliv fyzické či právnické osobě, která řídí fondy nebo subjekty usazené v daňových a finančních rájích, přijímat veřejné prostředky.

3.20 OECD v roce 2009 odhadovala, že kapitál uložený v těchto rájích se pohybuje mezi 1,7 a 11 bilióny dolarů, a vypracovala tedy seznam sloužící jako základ pro tvrdý konflikt se zeměmi, které neuplatňují žádnou nebo pouze některé mezinárodní dohody o bankovní a daňové transparentnosti. Tento seznam přijala G20.

3.21 Zpráva OECD vyvolala vlnu protestů, zejména ze strany Švýcarska, Lucemburska a samozřejmě Uruguaye. Proběhly žhavé diskuse o případu státu Delaware v USA.

3.22 Američané dobře vědí, že Delaware je určitým druhem daňového ráje: téměř polovina společností kotovaných na Wall Street a NASDAQ mají sídlo v domovském státě amerického viceprezidenta Joa Bidena, kde platí nižší místní daně a kde zisky nejsou zdaněny. Mnohem méně lidí však ví, že tento malý stát na jih od Pensylvánie poskytuje ohromné výhody zahraničním společnostem a je tak alternativou Kajmanských ostrovů nebo Bermud. Ti, kdo jsou činní v tomto odvětví, to ale vědí již dlouho. Zisky společností usazených ve státu Delaware daní z důvodu transparentnosti jejich majitelé. Pokud jimi nejsou američtí občané a pokud jejich společnost provádí svoji činnost mimo USA, nepodléhají v USA zdanění.

3.23 Nejdůležitějšími a nejrozšířenějšími praktikami těchto rájů jsou praní špinavých peněz, nelegální daňové úniky a opatření pro korupční činnost nebo přesun prostředků do vlastních společností. Odtud pramení útoky na problémové státní dluhy a rozsáhlé kampaně na obranu volného pohybu kapitálu zapojující sdělovací prostředky, politické strany a představitele institucí.

3.24 Špatná správa daňových záležitostí je podnětem k podvodům a nelegálním daňovým únikům a má vážné důsledky pro státní rozpočty a systém vlastních zdrojů EU.

3.25 Velká část nadnárodních společností je strukturována tak, aby mohly využít vyhýbání se daňovým povinnostem v různých jurisdikcích, v nichž provozují činnost. Rozdíly ve zdanění vyskytující se mezi jurisdikcemi jsou výhodou pro velké společnosti, mezinárodní společnosti nebo společnosti s pevným postavením ve srovnání s malými podniky, domácími podniky nebo novými podniky (v počáteční fázi). Tyto strategie vyhýbání se daňovým povinnostem nejsou v souladu se zásadou korektní hospodářské soutěže a s odpovědností podniků. Tato území se navíc stávají operační základnou organizací a společností, které uvádějí na vnitřní trh zboží bez náležitých osvědčení původu a záruk, jež vyžaduje EU, čímž vážně poškozují zájmy spotřebitelů a někdy i veřejné zdraví. Za tímto účelem se používá systém transferových cen, kdy se stanovení cen transakcí uvnitř skupiny posuzuje na základě parametrů, které souvisejí s požadavky na zdanění skupiny, namísto toho, aby se braly v úvahu normální podmínky na trhu.

3.26 Nadnárodní společnosti mají jistě zdroje na to, aby bez vážné administrativní zátěže vypracovávaly pro jednotlivé země zprávy týkající se prodeje, výnosů z činnosti, operací uvnitř skupiny, zisku před zdaněním a výše daně. Kdyby se tyto informace zveřejnily, bylo by jasnější, kdo zneužívá transferových cen a používá agresivní daňové plánování.

3.27 Chybějící daňové kontroly, slabé předpisy v oblasti obezřetnostního dohledu, neprůhlednost informací pro identifikaci fyzických a právnických osob či jakákoliv jiná okolnost právního nebo správního charakteru umožňují společnostem, které provozují svoji činnost ze svého území, profitovat z prakticky úplné beztrestnosti a využívat netolerovatelných konkurenčních výhod a ochrany proti činnosti soudních a správních orgánů třetích zemí.

3.28 EHSV výslovně odsuzuje roli daňových rájů, jež vybízejí k vyhýbání se daňovým povinnostem, k daňovým únikům a k úniku kapitálu a profitují z nich. EU musí posílit boj proti těmto jevům a přijmout konkrétní sankční opatření.

3.29 Mezinárodní společenství si uvědomuje, že existence těchto území vážně poškozuje mezinárodní obchod, zájmy státních pokladen, bezpečnost a veřejný pořádek, a jak ukazuje krize z roku 2008, také rovnováhu finančních systémů, a nesměle se pustilo do jejich identifikace a postupného odstraňování.

3.30 Výsledky společného úsilí G20 a OSN a činnosti OECD ani nadále nestačí ke zvládnutí výzev, které představují daňové ráje a extrateritoriální finanční centra. Na toto úsilí musí navázat rozhodné, účinné a důsledné kroky.

3.31 Nicméně činnost G20, FATF a OECD a dalších dosud pouze snížila tíživé břemeno škod způsobených daňovými a finančními ráji.

3.32 Je třeba označit nespolupracující jurisdikce, vyhodnotit dodržování předpisů a uplatňovat odrazující opatření usilující o jejich dodržování. EHSV se kromě toho domnívá, že rámec OECD pro boj proti daňovým rájům není uspokojivý a že je třeba zlepšit ukazatel, na jehož základě se přisuzuje status spolupracující jurisdikce, a vyjádřit ho kvalitativně. Dále se domnívá, že OECD nesmí škrtat vlády ze své černé listiny jen za to, že prostě slíbí, že budou dodržovat zásady výměny informací, aniž by tento slib dodržely v praxi.

3.33 Lze dostatečně doložit tvrzení, že finanční krizi zčásti způsobily složité a málo transparentní operace finančních subjektů se sídlem v jurisdikcích, jež používají daňové tajemství, čímž vážně poškozují investory a ty, kdo tyto finanční produkty kupují. V daňových rájích probíhají operace, které stojí mimo rozpočet finančních institucí, a původ zde mají rovněž složité finanční produkty, které nepřispěly k inovaci finančnictví a způsobují finanční nestabilitu. Jsou dostatečné důkazy pro to, že zejména v rozvojových zemích pochází řada investic z daňových rájů.

3.34 Evropská unie si je této situace vědoma a v pravou chvíli dané režimy prostřednictvím svých institucionálních orgánů odsoudila. Nebyla bohužel schopna prosadit nadnárodní právní a správní rámec, jenž by přispěl k omezení beztrestnosti.

3.35 Činnost EU se zaměřila na vymýcení zhruba stovky škodlivých daňových režimů nacházejících se buď v jurisdikci členských států s malým finančním dohledem nebo na území třetích států mimo EU. Komise v tomto směru přijala v letech 2009 a 2010 dvě sdělení o řádné správě daňových záležitostí a jeden kodex chování, v platnosti jsou tři směrnice: o výnosech z nelegálních daňových úniků, o administrativní spolupráci a o zdanění úspor (právě se provádí její revize). Kromě toho se stalo běžným zahrnovat do dohod o přidružení, obchodu a spolupráci, které EU uzavřela se třetími zeměmi, rozhodčí doložky o dodržování osvědčených postupů a řádné správy daňových záležitostí.

3.36 Nicméně, pokrok je malý, neboť pravomoci v oblasti vyšetřování a ukládání sankcí mají členské státy.

3.37 Podle bankovních ústavů uvedené právní předpisy USA prokázaly, že jednostranné přijetí tohoto typu opatření způsobuje finančním institucím problémy kvůli neslučitelnosti povinností souvisejících s poskytováním informací, obstavením a uzavřením účtů, které vyplývají z FATCA, s právními předpisy EU a/nebo s vnitrostátními předpisy státu, v němž má finanční instituce své sídlo.

3.38 4. března 2009 pronesl tehdejší britský ministerský předseda důležitý projev v americkém Kongresu, v němž vyzval svého spojence k přijetí společného závazku ve prospěch globálně řízeného ekonomického systému a k boji proti využívání finančních systémů k výhradně osobnímu obohacení.

V Bruselu dne 24. května 2012. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 6. dubna 2011 o ochraně finančních zájmů Společenství a boji proti podvodům – výroční zpráva za rok 2009 (2010/2247(INI)).