V červnu 2014 vydaly útvary Komise pokyny týkající se směrnice o právech spotřebitelů (dále jen „pokyny ke směrnici“), a to po konzultacích s orgány členských států, které jsou pověřeny provedením a prosazováním směrnice, odvětvím a zúčastněnými stranami z řad spotřebitelů. Pokyny ke směrnici mají vnitrostátním orgánům a soudům pomoci při uplatňování směrnice jednotným a soudržným způsobem a poskytnout vodítko ke klíčovým pojmům a ustanovením směrnice. Obsahují rovněž praktické příklady, které ukazují, jak by měla směrnice fungovat.

·zahrnutí digitálního obsahu do oblasti působnosti se zvláštními ustanoveními, která se ho týkají, jako jsou informace o funkčnosti a interoperabilitě a právu odstoupit od smlouvy (čl. 5 odst. 1 písm. g) a h); čl. 6 odst. 1 písm. r) a s); čl. 9 odst. 2 písm. c); čl. 14 odst. 4 písm. b) a čl. 16 písm. m)),

V roce 2015 koordinovala Komise kontrolní akci 26 členských států, Norska a Islandu, jež měla ověřit, zda obchodníci dodržují s ohledem na výrobky nabízené na internetu požadavky na informace poskytované před uzavřením smluv, které jsou stanoveny ve směrnici o právech spotřebitelů. Bylo zjištěno, že zatímco před kontrolní akcí bylo v souladu pouze 37 % internetových stránek, po kontrolní akci dodržovalo předpisy 88 % internetových stránek.

V období od jara 2014 do jara 2016 uspořádala Komise kampaň ke zvýšení informovanosti o právech spotřebitelů, která usilovala o zlepšení obecných znalostí obchodníků a spotřebitelů ohledně práv spotřebitelů v EU, která vyplývají z řady směrnic EU týkajících se spotřebitelského práva, včetně práva odstoupit od smlouvy podle směrnice o právech spotřebitelů.

4. Hlavní výsledky hodnocení

4.1 Účelnost

Přezkum vnitrostátních právních předpisů v členských státech před prováděním směrnice ukázal značné rozdíly, pokud jde o pravidla na ochranu spotřebitele, která se týkají smluv uzavíraných mezi obchodníky a spotřebiteli. S výjimkou omezených oblastí, u nichž dosud existují možnosti regulace na vnitrostátní úrovni, směrnice o právech spotřebitelů tyto rozdíly mezi členskými státy velkou měrou odstranila, a přispěla tudíž k větší právní jistotě u obchodníků a spotřebitelů, zejména v přeshraničních situacích.

Srovnávací analýza právní situace ve všech členských státech před provedením směrnice ve vnitrostátním právu a posléze vyzdvihla rovněž skutečnost, že ochrana spotřebitele byla ve většině členských států (ne-li ve všech) posílena. To v souladu s cíli směrnice pravděpodobně podpoří důvěru spotřebitelů v domácí i přeshraniční nákupy, zejména na internetu. Analýza Eurostatu ukazuje nárůst přeshraničních nákupů na internetu mezi roky 2012 a 2016 . Pokud jde o dosažení větší důvěry spotřebitelů a posílení jejich postavení, údaje z průzkumu Eurobarometr prokazují, že procentní podíl spotřebitelů, kteří souhlasí s tím, že maloobchodníci a poskytovatelé služeb obecně dodržují pravidla a předpisy spotřebitelského práva, v roce 2016 činil 76 %, což v porovnání s rokem 2006 představuje nárůst o 14 procentních bodů.

Hodnocení však vyzdvihlo některé faktory, které účelnost směrnice omezily. Jednalo se o tyto faktory:

·nedostatečné povědomí spotřebitelů a obchodníků o ustanoveních směrnice,

·potíže při výkladu některých ustanovení, jako jsou mimo jiné definice „běžné sazby“ (článek 21), pojem „mimo obchodní prostory“ v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory (čl. 2 bod 8), rozlišování mezi smlouvou týkající se digitálního obsahu a smlouvou o placených on-line službách, okamžik, od něhož začíná běžet čtrnáctidenní lhůta na rozmyšlenou, pokud jde o smlouvy obsahující prvky kupních smluv i smluv o poskytování služeb (článek 9), a výpočet snížené hodnoty zboží v případech, kdy spotřebitelé uplatní právo odstoupit od smlouvy poté, co bylo se zbožím nakládáno více, než je nutné k obeznámení se s jeho povahou, vlastnostmi a funkčností (čl. 14 odst. 2),

·nedodržování ze strany obchodníků a

·problémy související s prosazováním, zejména co se týká nízké úrovně vnitrostátních donucovacích opatření a rozdílů ve způsobu prosazování pravidel,

·problematická může být i rozdílná výše sankcí, jež členské státy zavedly za porušení směrnice, jelikož se maximální sankce v řadě členských států nezdají být dostatečně „účinné, přiměřené a odrazující“ (článek 24) pro obchodníky jakékoli velikosti.

4.2 Efektivnost

Dosud neexistuje jednoznačný názor na celkový dopad směrnice na náklady podniků, jelikož nebylo možné shromáždit kvantitativní odhady nákladů a přínosů plynoucích z jejího provádění. Zúčastněné strany, které byly v rámci hodnocení konzultovány, neposkytly kvantitativní odhady dopadů směrnice a nebylo možno zjistit přímou příčinnou souvislost mezi zvýšením prodeje a vstupem směrnice o právech spotřebitelů v platnost. Údaje o skutečných nákladech a přínosech jsou velmi omezené rovněž kvůli krátké době, která uplynula od provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Analýza byla proto založena na kvalitativních údajích. Omezené dostupné údaje znamenají, že není možné vyvodit konečné závěry ohledně výše nákladů, které musí podniky hradit při zajišťování souladu se směrnicí. Podniky, u kterých byl prováděn průzkum, nebyly ochotné poskytnout finanční odhady těchto nákladů a dále nebyly k dispozici dostatečné peněžní údaje. Co se však týká kvalitativního hodnocení, byla udávána určitá zvláštní zátěž, zejména u malých a středních podniků. Tato zátěž se týká především požadavků na informace poskytované před uzavřením smluv, zejména co se týká překrývajících se požadavků na informace, a práva odstoupit od smlouvy. Zúčastněné strany uváděly mimo jiné ztráty spojené s vráceným zbožím, které bylo použito více, než je nutné k obeznámení se s jeho povahou, vlastnostmi a funkčností, a to kvůli problémům obchodníků spojeným s posouzením snížené hodnoty vráceného zboží a jeho dalším prodejem. Problémy byly uváděny rovněž v souvislosti se skutečností, že obchodníci musí spotřebitelům vrátit platby, jakmile spotřebitel předložil doklad o jeho zaslání zpět, aniž by měli možnost vrácené zboží zkontrolovat (čl. 13 odst. 1).

4.3 Soudržnost

Celkově se má za to, že směrnice je soudržná s ostatními právními předpisy EU, a nebyly zjištěny žádné významné problémy. Mezi směrnicí a ostatními předpisy spotřebitelského a marketingového práva, ostatními horizontálními a odvětvovými právními předpisy (zejména směrnicí o elektronickém obchodu a směrnicí o službách) a novými návrhy však existují zvláštní vzájemné vztahy, které by mohly být v budoucnu dále zefektivněny a objasněny. Některé požadavky na informace obsažené ve „výzvě ke koupi“ (čl. 7 odst. 4 směrnice o nekalých obchodních praktikách) se například překrývají s požadavky na informace poskytované před uzavřením smluv, které jsou stanoveny ve směrnici o právech spotřebitelů: těmito záležitostmi se lze zabývat v případných legislativních opatřeních přijatých v návaznosti na kontrolu účelnosti v rámci programu REFIT a hodnocení směrnice o právech spotřebitelů. Při případné změně ustanovení směrnice o právech spotřebitelů, která se zabývají digitálním obsahem, je nutno vzít v úvahu i výsledek jednání o navrhované směrnici týkající se poskytování digitálního obsahu (viz rovněž níže oddíl 5).

4.4 Relevance

Hodnocení dospělo k závěru, že původní cíle směrnice jsou v současnosti platné stejně jako v době, kdy byla směrnice poprvé navržena. I nadále jsou velmi relevantní zejména cíle spočívající v zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitele a rovných podmínek pro podniky v souvislosti se smlouvami uzavíranými mezi podniky a spotřebiteli on-line, obzvláště v rámci politiky v oblasti jednotného digitálního trhu. Ustanovení o smlouvách uzavřených na dálku budou v budoucnu pravděpodobně ještě důležitější, jelikož se počet on-line nákupů uskutečněných spotřebiteli neustále zvyšuje.

Bylo zjištěno, že ustanovení směrnice týkající se požadavků na informace jsou i nadále relevantní s výjimkou požadavku stanoveného v čl. 6 odst. 1 písm. c), který se týká poskytnutí čísla faxu a e-mailové adresy obchodníka, jelikož spotřebiteli by umožnily kontaktovat efektivně obchodníka a uchovávat o tom doklad na trvalém nosiči i jiné, modernější komunikační prostředky (např. internetové formuláře). Z hodnocení rovněž vyplývá, že existuje prostor pro prověření možnosti zjednodušení předkládání informací poskytovaných před uzavřením smluv a standardních podmínek. S rostoucí úlohou online platforem se důrazně požaduje, zejména ze strany sdružení spotřebitelů a některých hospodářských sdružení, zavedení zvláštních požadavků na transparentnost, jež se vztahují na elektronické trhy. Cílem je zajistit, aby byli spotřebitelé informováni o totožnosti a povaze („obchodník“ či „spotřebitel“) dodavatele, o rozdílech v úrovni ochrany spotřebitele při uzavírání smlouvy s obchodníkem místo s jiným spotřebitelem a o kritériích pro výchozí pořadí při předkládání nabídek.

4.5 Přidaná hodnota EU