4.5

EHSV celkově souhlasí s navrženým předpisem, uvádí nicméně několik připomínek k některým důležitým aspektům: 4.5.1 Čl. 111 odst. 1 zmíněný v odstavci 4.3 stanoví jednotný 25% limit a vztahuje se i na mezibankovní vklady. Důvod pro zavedení tohoto pravidla je zcela pochopitelný: i některé z nejsolidnějších bankovních institucí již zkrachovaly téměř ze dne na den. Pravidla by sice v rozumné míře měla zohlednit to, že může dojít k nejhoršímu případu, při jejich stanovování však z „katastrofického scénáře“ nelze vycházet. Stanovení příliš nízkého limitu pro riziko, jak je tomu zřejmě v případě mezibankovních vkladů, obecně omezí likviditu, a to především v době napětí na trzích. Doporučuje se tedy přezkoumat toto pravidlo a zvýšit limit pro krátkodobé mezibankovní úvěry. 25% strop by měl být navíc zaveden bez ohledu na jejich dobu splatnosti. Krátkodobý mezibankovní úvěr by především v dnešní době mohl fungovat jako faktor regulace likvidity na trhu. Tyto úvěry navíc v obecné rovině vykazují nižší stupeň rizikovosti než jiné druhy expozic. Nedávné případy, které vyplývají z výjimečné situace, nevyvracejí tuto zásadu, výjimečné situace je však třeba řešit pomocí výjimečných opatření a běžné situace pomocí „běžných“ pravidel. 4.5.2 Čl. 113 odst. 4 umožňuje členským státům udělit výjimku z působnosti čl. 111 odst. 1. EHSV se drží směru zaujatého v podobných případech a staví se rozhodně proti jakémukoliv opatření, jež by mohlo bránit rovným podmínkám soutěže. Možnost, či dokonce povinnost konat nebo nekonat je brzdou harmonizace. EHSV si jako všichni velmi dobře uvědomuje, že udělení možnosti namísto stanovení povinnosti je nutným pragmatickým řešením v případě rozdílných názorů, domnívá se však, že ustanovení by v každé směrnici měla být navržena čistě jako povinnost nebo zákaz a ponechána k diskusi v Parlamentu a Radě, zda budou změněna ve volbu. Diskuse by v zájmu transparentnosti sociálním partnerům umožnily poznat důvody pro či proti určitému opatření. 4.5.3 Do výše uvedené možnosti by spadala výjimka pro angažovanost jedné instituce vůči mateřské společnosti nebo jiným institucím ze skupiny pod podmínkou (čl. 80 odst. 7 písm. d)), že jsou protistrany usazeny ve stejném členském státě. Toto omezení poškozuje nadnárodní skupiny, aniž by zvýšilo bezpečnost trhů. Centrálně řízená rizika uvnitř skupiny, jež přijímají subjekty podléhající jednotnému konsolidovanému dohledu, by měla být zahrnuta do výjimek. Tomuto řešení brání úvaha, že vnitrostátní zákony o likvidaci a platební neschopnosti neumožňují převod prostředků z jednoho subjektu na druhý v případě, že by došlo k finančním těžkostem či téměř k platební neschopnosti. Účelem směrnice je nicméně posoudit celkový stupeň rizika skupiny bez ohledu na opatření určená pro řešení případných naléhavých situací. 4.5.4 Rozumným řešením by mohlo být stanovení výjimky pro angažovanost vůči mateřské společnosti nebo jiným institucím ze skupiny, které jsou usazeny v jiných členských státech. Povolení by se udělovalo případ od případu, tj. pokud skupina jako celek nevzbuzuje obavy ohledně své solidnosti v blízké budoucnosti. Povolení by se odebralo s okamžitým účinkem, pokud by se podle názoru orgánů dohledu u podniku nebo skupiny objevily známky potíží.