Zpracovateli odpadních vod jsou převážně (z 60 %) veřejné společnosti vlastněné příslušnými veřejnými orgány. Mohou to být také soukromé společnosti pracující pro příslušný orgán veřejné moci nebo se může jednat o smíšené společnosti. Jsou součástí „závislého“ trhu, na němž jsou lidé a podniky připojeni k veřejné síti, aniž by si mohli zvolit jejího provozovatele. Jak hodnocení, tak konzultace potvrdily, že odvětví reaguje především na právní požadavky.

V neposlední řadě pak hodnocení ukázalo, že normy EU jsou hlavní hnací silou rozvoje celosvětově konkurenceschopného vodohospodářství v EU. Od přijetí směrnice vzniklo několik významných světových lídrů v oblasti čištění odpadních vod, kteří své služby vyvážejí do celého světa. Další modernizace norem EU, například zavedení nových požadavků na mikropolutanty nebo spotřebu energie, by podnítila další inovace a v konečném důsledku i úspory z rozsahu.

Všichni, kdo žijí v EU, by měli mít co nejlepší přístup k sanitárním zařízením a službám. Stejně tak by všichni měli mít zajištěný rovný přístup ke klíčovým informacím (o hospodářské a environmentální výkonnosti zpracovatelů odpadních vod). Důsledkům změny klimatu čelí všechny členské státy, zejména jejich hydrologické režimy. Srážkové režimy se změnily, což kromě rizika povodní zvyšuje riziko znečištění způsobeného nečištěnými dešťovými vodami (odlehčením přívalových vod a městským srážkovým odtokem). Podobně se ve všech členských státech vyskytují nové znečišťující látky, jako jsou mikropolutanty nebo mikroplasty. Stejně je tomu i u většiny přetrvávajícího znečištění z městských zdrojů, které ve všech členských státech ovlivňuje kvalitu vody. Velké rozdíly mezi členskými státy nepanují, ani pokud jde o příčiny zjištěných problémů.

Uvedený cíl je plně v souladu s cílem klimatické neutrality EU stanoveným v evropském právním rámci pro klima a s nařízením o „sdílení úsilí“, podle něhož mají členské státy snížit své emise skleníkových plynů z odvětví mimo systém obchodování s emisemi v souladu s vnitrostátními cíli. Je také v souladu s nedávným návrhem přepracovaného znění směrnice o energetické účinnosti, který zahrnuje roční cíl snížení spotřeby energie ze strany všech veřejných subjektů o 1,7 %, s návrhem revize směrnice o obnovitelných zdrojích energie z roku 2021 a s plánem REPowerEU, který zahrnuje navýšený cíl 45% podílu energie z obnovitelných zdrojů do roku 2030. Dále by iniciativa mohla pomoci splnit cíl plánu REPowerEU zvýšit výrobu biometanu v EU do roku 2030 na 35 miliard metrů krychlových a cíl stanovený v návrhu nařízení Komise COM(2021) 805 o snižování emisí methanu z roku 2021.

Akční plán pro oběhové hospodářství jasně uvádí, že odvětví čištění městských odpadních vod musí být více propojeno s oběhovým hospodářstvím. To je obzvláště důležité pro směrnici o kalech z čistíren odpadních vod, která reguluje používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství a promítá se do návrhu týkajícího se zdraví půdy, jenž byl oznámen ve Strategii EU pro půdu do roku 2030.

Zúčastněné strany se například do značné míry shodly na nutnosti zabývat se otázkou mikropolutantů z odpadních vod. Kromě několika zúčastněných stran z řad podniků (chemického a farmaceutického průmyslu) všechny zúčastněné strany, včetně podniků z odvětví souvisejících s vodou, podpořily požadavek na odstraňování mikropolutantů. Většina zúčastněných stran také trvala na tom, že je důležité přijmout opatření u zdroje, ale také na tom, že je třeba lépe uplatňovat zásadu „znečišťovatel platí“, a sice zavedením finanční odpovědnosti výrobců za náklady spojené s dodatečným čištěním, které je k odstranění mikropolutantů nezbytné. Systém rozšířené odpovědnosti výrobce získal širokou podporu většiny zúčastněných stran, s výjimkou farmaceutického a chemického průmyslu, které obecně s takovým systémem nesouhlasí s tím, že finanční odpovědnost by měla být buď rozdělena mezi všechny subjekty v daném řetězci (od průmyslových podniků po spotřebitele), nebo by ji měly převzít veřejné orgány.

Konzultace s členskými státy byly vedeny při několika příležitostech. Zvláštní setkání s odborníky z členských států na začátku procesu pomohlo identifikovat osvědčené postupy a možné varianty. To vše bylo v roce 2020 doplněno zvláštní konzultací s jednotlivými členskými státy, z níž měl vzejít pevný základ (viz níže). Kromě toho se v roce 2021 konaly čtyři tematické online semináře o i) monitorování a podávání zpráv; ii) odpadních vodách a kalech; iii) nákladech a přínosech a iv) integrovaném monitorování vod. Dne 26. října 2021 se konala virtuální závěrečná konference zúčastněných stran, na níž byly představeny hlavní varianty a první výsledky posouzení dopadů (312 účastníků z 226 organizací a 27 členských států).

Veřejná online konzultace probíhala po dobu 12 týdnů, od 28. dubna do 21. července 2021. Přišlo k ní celkem 285 odpovědí a 57 stanovisek. Ve veřejné online konzultaci byly získány názory respondentů na problémy související se znečištěním odpadních vod a na to, jak je nejlépe řešit. V otázkách měli respondenti ohodnotit výroky nebo navrhovaná opatření na stupnici od jedné (naprostý nesouhlas / nejméně účinné) do pěti (naprostý souhlas / nejvíce účinné).

Posouzení přidané hodnoty EU, které zahrnovalo posouzení toho, zda je směrnice o čištění městských odpadních vod v souladu se zásadou subsidiarity, ukázalo, že zúčastněné strany do značné míry uznávají, že směrnice je stále zapotřebí a že její zrušení by mělo negativní dopady. Směrnice pomáhá chránit před nepříznivými účinky vypouštění odpadních vod přibližně 60 % přeshraničních povodí v EU. Konečně pak hodnocení identifikovalo a přezkum směrnice zahrnoval i různé možnosti zjednodušení a lepšího využití digitalizace.

V souladu se závěry hodnocení REFIT budou do revidované směrnice zahrnuta určitá vyjasnění a zjednodušení. Tak je tomu například v případě dešťových vod a individuálních nebo jiných vhodných systémů, u nichž nové požadavky objasní, co se od členských států očekává. Několik zastaralých článků bude z textu vypuštěno, například možnost vymezit „méně citlivé oblasti“ nebo zmírnit požadavky na pobřežní oblasti – tyto dvě možnosti byly využity pouze v jednom regionu v jednom členském státě. Byla také vyvinuta snaha omezit podávání zpráv na podstatné prvky, které se následně použijí k posouzení souladu s právními předpisy nebo ke sledování pokroku ve snižování emisí. Spolu s využitím digitálních nástrojů by to mělo omezit administrativní zátěž a zároveň zlepšit kvalitu a rychlost shromažďování údajů.

·Celkové náklady by od roku 2040 činily 3,848 miliardy EUR ročně, což je méně než očekávané přínosy v peněžním vyjádření (do roku 2040 6,643 miliardy EUR ročně). To platí jak pro EU jako celek, tak pro jednotlivé členské státy. Tyto dodatečné náklady by se měly pokrýt z kombinace poplatků za vodu (51 %), veřejných rozpočtů (22 %) a nového systému odpovědnosti výrobce za odstraňování mikropolutantů (27 %).

·Emise skleníkových plynů by díky opatřením plánovaným k dosažení energetické neutrality a dodatečnému odstraňování dusíku klesly o 4,86 milionu tun (tedy o 37,32 % emisí, jimž se lze v tomuto odvětví vyhnout), což je v souladu s cíli právního rámce EU pro klima a klimatického balíčku „Fit for 55“.

·Celkové znečištění vody ve srovnání se základním scénářem by kleslo o 4,8 milionu PE (neboli 105 014 tun) v případě biochemické spotřeby kyslíku, o 56,4 milionu PE (neboli 229 999 tun) v případě dusíku, o 49,6 milionu PE (neboli 29 678 tun) v případě fosforu, o 77,4 milionu PE v případě toxického zatížení mikropolutanty a o 24,8 milionu PE v případě E. coli. Emise mikroplastů by se snížily o 9 %, zejména díky opatřením zaměřeným na lepší nakládání s dešťovými vodami.

Hlavní dopady upřednostňované varianty do roku 2040, kdy by již měla být všechna opatření provedena, lze shrnout takto:

První hloubkové hodnocení revidované směrnice lze očekávat do roku 2030, kdy by již většina investic ve větších zařízeních měla být provedena. První hodnocení umožní posoudit úspěch revidované směrnice a přetrvávající problémy spojené s jejím prováděním. V případě potřeby by mohla být zvážena nápravná opatření, která zajistí plné provedení revidované směrnice. Další hodnocení by mohlo být zváženo do roku 2040, tak aby mohl být připraven případný přezkum směrnice.

Tento nový článek zavádí povinnost provádět dodatečné čištění městských odpadních vod s cílem odstranit z nich co nejširší spektrum mikropolutantů. Toto čištění se bude provádět ve všech čistírnách městských odpadních vod, které zpracovávají zatížení odpovídající populačnímu ekvivalentu 100 000 PE a více, a to nejpozději od 31. prosince 2035. Do 31. prosince 2040 se začne provádět rovněž ve všech aglomeracích s populačním ekvivalentem v rozmezí 10 000 až 100 000 PE v oblastech, kde koncentrace nebo akumulace mikropolutantů představuje riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí. Členské státy budou muset tyto oblasti na svém území určit podle kritérií stanovených v tomto článku.

Povinnost provádět před jejich vypuštěním do životního prostředí sekundární čištění městských odpadních vod se rozšiřuje na všechny aglomerace s populačním ekvivalentem 1 000 PE nebo vyšším (podle stávající směrnice je to 2 000 PE a více).

Tento článek byl pozměněn tak, aby se zajistilo, že příslušné orgány před vydáním povolení k vypouštění ostatních odpadních vod do stokových soustav městských odpadních vod konzultují provozovatele čistíren městských odpadních vod, jichž se vypouštění týká. Kromě toho musí být zajištěno pravidelné monitorování znečištění pocházejícího z jiných než domovních zdrojů na vtoku do čistíren městských odpadních vod a na odtoku z nich, aby mohla být přijata vhodná opatření k identifikaci a odstranění zdroje (zdrojů) možného znečištění. Mezi ně patří, je-li to nutné, odnětí vydaného povolení.

Jedná se o nový článek. Členské státy budou muset zajistit, aby byly k dispozici online adekvátní a aktuální informace o odvádění a čištění městských odpadních vod. Nejméně jednou ročně musí být všem osobám připojeným ke stokové soustavě dostupné také klíčové informace, jako je míra souladu infrastruktur čištění městských odpadních vod s požadavky této směrnice, roční objem odváděných a čištěných městských odpadních vod na domácnost apod., a to v co nejvhodnější podobě, například na faktuře.

Byly zavedeny nové povinnosti: Členské státy budou nyní muset monitorovat znečištění způsobované městským srážkovým odtokem a odlehčením přívalových vod, koncentrace a množství znečišťujících látek regulovaných podle této směrnice na odtoku z čistíren městských odpadních vod a přítomnost mikroplastů (a to i v kalech). Kromě toho budou muset být v souladu s článkem 13 na vtoku do čistíren odpadních vod a na odtoku z nich pravidelně monitorovány některé znečišťující látky z jiných než domovních zdrojů.

Nejméně každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění této směrnice, k níž v případě, že to považuje za vhodné, připojí příslušné legislativní návrhy.

vzhledem k tomu, že by měla být podporována recyklace kalů vznikajících při čištění odpadních vod; že by mělo být postupně zamezováno vypouštění kalů do povrchových vod;

vzhledem k tomu, že vypouštění biologicky odbouratelných průmyslových odpadních vod z některých průmyslových odvětví, které před vypuštěním do recipientu neprocházejí čistírnami městských odpadních vod, by měla podléhat příslušným požadavkům;

vzhledem k tomu, že vypouštění průmyslových odpadních vod do stokových soustav, jakož i vypouštění odpadních vod a zneškodňování kalů z čistíren městských odpadních vod by měla podléhat obecným pravidlům či předpisům nebo zvláštním povolením;

vzhledem k tomu, že by členské státy měly vytvořit státní programy provádění této směrnice a předložit je Komisi;

🡻 91/271/EHS 11. bod odůvodnění

vzhledem k tomu, že by měl být zřízen výbor pomáhající Komisi při provádění této směrnice a při jejím přizpůsobování technickému pokroku,

⇩ nový

(2)Směrnice 91/271/EHS stanoví právní rámec pro odvádění, čištění a vypouštění městských odpadních vod a vypouštění biologicky odbouratelných odpadních vod z určitých průmyslových odvětví. Jeho cílem je chránit životní prostředí před nepříznivými účinky, které má vypouštění nedostatečně vyčištěných městských odpadních vod. Směrnice by měla i nadále sledovat stejný cíl a zároveň přispívat i k ochraně veřejného zdraví, jsou-li například městské odpadní vody vypouštěny do vod ke koupání nebo do vodních útvarů využívaných k odběru pitné vody nebo jsou-li městské odpadní vody využívány jako ukazatel parametrů relevantních pro veřejné zdraví. Měla by rovněž zlepšit přístup k sanitárním zařízením a službám a ke klíčovým informacím o správě v oblasti odvádění a čištění městských odpadních vod. V neposlední řadě by směrnice měla přispět k postupné eliminaci emisí skleníkových plynů z činností v oblasti odvádění a čištění městských odpadních vod, zejména dalším snižováním emisí dusíku, ale také podporou energetické účinnosti a výroby energie z obnovitelných zdrojů, a měla by tak přispět k dosažení cíle klimatické neutrality do roku 2050 stanoveného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/1119.

(3)V roce 2019 provedla Komise v rámci Programu pro účelnost a účinnost právních předpisů hodnocení směrnice Rady 91/271/EHS (dále jen „hodnocení“). Z něj vyplynulo, že některá ustanovení směrnice je nutné aktualizovat. Byly určeny tři důležité zdroje přetrvávajícího znečištění způsobovaného městskými odpadními vodami, jemuž by bylo možné se vyhnout, a sice odlehčení přívalových vod a městský srážkový odtok, potenciálně špatně fungující individuální systémy (tj. systémy čištění odpadních vod z domácností, které nevstupují do stokové soustavy) a malé aglomerace, na něž se v současné době směrnice 91/271/EHS plně nevztahuje. Tyto tři zdroje znečištění představují významné ohrožení útvarů povrchových vod v Unii. Zpráva o hodnocení navíc také zdůraznila, že je třeba zlepšit transparentnost a řízení činností souvisejících s městskými odpadními vodami, využít příležitosti, kterou nabízí odvětví čištění městských odpadních vod, a využít jeho potenciál k rozvoji energie z obnovitelných zdrojů a k podniknutí konkrétních kroků k energetické neutralitě jako příspěvku ke klimatické neutralitě, a dále v rámci podpory opatření v oblasti veřejného zdraví harmonizovat sledování zdravotních parametrů, jako je výskyt viru COVID-19 a jeho variant, prostřednictvím dohledu nad městskými odpadními vodami.

(4)Malé aglomerace vytvářejí významný tlak na 11 % útvarů povrchových vod v Unii. Aby bylo možné znečištění z těchto aglomerací lépe řešit a zabránit vypouštění nevyčištěných městských odpadních vod do životního prostředí, měla by oblast působnosti této směrnice zahrnovat všechny aglomerace s populačním ekvivalentem 1 000 PE a vyšším.

(5)V zájmu zajištění účinného čištění městských odpadních vod před jejich vypuštěním do životního prostředí by všechny městské odpadní vody z aglomerací s populačním ekvivalentem 1 000 PE a vyšším měly být zachycovány v centralizovaných stokových soustavách. Pokud již takové systémy existují, měly by členské státy zajistit, aby k nim byly připojeny všechny zdroje městských odpadních vod.

(6)Ve výjimečných případech, kdy lze prokázat, že zřízení centralizované stokové soustavy městských odpadních vod by nemělo žádný přínos pro životní prostředí nebo by vyžadovalo nadměrné náklady, by členským státům mělo být umožněno používat k čištění městských odpadních vod individuální systémy, za předpokladu, že zajistí stejnou úroveň čištění jako sekundární a terciární čištění. Za tím účelem by členské státy měly zřídit vnitrostátní registry pro identifikaci individuálních systémů používaných na jejich území a přijmout veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby systémy byly adekvátně projektovány, byly řádně udržovány a podléhaly pravidelné kontrole souladu s příslušnými požadavky. Zejména by členské státy měly zajistit, aby individuální systémy používané k odvádění a uchovávání městských odpadních vod byly vodotěsné a nepropustné a aby byly v pravidelných a pevně stanovených intervalech monitorovány a kontrolovány.

(7)Významným zdrojem znečištění vypouštěného do životního prostředí zůstávají během srážek odlehčení přívalových vod a městský srážkový odtok. Očekává se, že tyto emise vlivem kombinovaných účinků urbanizace a postupné změny srážkového režimu spojeného se změnou klimatu ještě vzrostou. Řešení, jež by tento zdroj znečištění zmenšila, by měla být definována na místní úrovni s přihlédnutím ke specifickým místním podmínkám. Jejich základem by mělo být integrované kvantitativní a kvalitativní vodní hospodářství v městských oblastech. Členské státy by proto měly zajistit vypracování místních integrovaných plánů pro nakládání s městskými odpadními vodami ve všech aglomeracích s populačním ekvivalentem 100 000 PE a vyšším, neboť tyto aglomerace mají na emitovaném znečištění významný podíl. Integrované plány pro nakládání s městskými odpadními vodami by dále měly být vypracovány i pro aglomerace s populačním ekvivalentem v rozmezí 10 000 až 100 000 PE, v nichž odlehčení přívalových vod nebo městský srážkový odtok ohrožují životní prostředí nebo veřejné zdraví.

(8)Aby byly integrované plány pro nakládání s městskými odpadními vodami nákladově efektivní, musí vycházet z postupů, které se osvědčily ve vyspělých městských oblastech. Zvažovaná opatření by proto měla vycházet z důkladné analýzy místních podmínek a měla by upřednostňovat preventivní přístup zaměřený na omezení zachycování neznečištěné dešťové vody a optimalizaci využívání stávajících infrastruktur. Jelikož přednost má ekologický rozvoj, měla by se nová šedá infrastruktura plánovat pouze tam, kde je to naprosto nezbytné. V zájmu ochrany životního prostředí, zejména pobřežního a mořského prostředí, a veřejného zdraví před nepříznivým vlivem vypouštění nedostatečně vyčištěných městských odpadních vod by veškeré městské odpadní vody vypouštěné z aglomerací s populačním ekvivalentem 1 000 PE a vyšším měly být podrobovány sekundárnímu čištění.

(9)Hodnocení ukázalo, že provedením směrnice 91/271/EHS se dosáhlo výrazného snížení emisí dusíku a fosforu. Nicméně čistírny městských odpadních vod jsou podle hodnocení i nadále důležitou cestou, kterou tyto znečišťující látky pronikají do životního prostředí a přímo způsobují eutrofizaci vodních útvarů a moří v Unii. Tomuto znečištění lze částečně zabránit, neboť technologický pokrok a zavedené osvědčené postupy ukazují, že mezní hodnoty emisí dusíku a fosforu podle směrnice 91/271/EHS jsou zastaralé, a měly by se zpřísnit. Významný přetrvávající zdroj vypouštění dusíku a fosforu představují čistírny městských odpadních vod s populačním ekvivalentem 100 000 PE a vyšším, a všem by proto mělo být systematicky ukládáno terciární čištění.

(10)Terciární čištění by mělo být povinné i v aglomeracích s populačním ekvivalentem 10 000 PE a vyšším, které vypouštějí odpadní vody v oblastech, v nichž dochází k eutrofizaci nebo v nich eutrofizace hrozí. Aby se zajistilo, že se snahy o omezení eutrofizace budou pro celé povodí koordinovat na úrovni příslušných dílčích povodí, měly by být oblasti, v nichž je podle aktuálně dostupných údajů eutrofizace považována za problém, v této směrnici vyjmenovány. Aby se zajistila soudržnost mezi příslušnými právními předpisy Unie, měly by členské státy na svém území určit další oblasti, v nichž k eutrofizaci dochází nebo u nichž eutrofizace hrozí, zejména podle údajů shromážděných na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/56/ES a směrnice Rady 91/676/EHS. Zpřísnění mezních hodnot, ucelenější a inkluzivnější vymezení oblastí citlivých na eutrofizaci a povinnost zajistit terciární čištění ve všech velkých zařízeních společně pomohou eutrofizaci omezit. Jelikož si to vyžádá další investice na vnitrostátní úrovni, měl by být členským státům poskytnut dostatek času na vybudování potřebné infrastruktury.

(11)Nedávné vědecké poznatky, o něž se opírá několik strategií Komise, zdůrazňují potřebu přijmout opatření k řešení problému mikropolutantů, které jsou nyní detekovány ve všech vodách Unie. Některé z těchto mikropolutantů jsou nebezpečné pro veřejné zdraví a životní prostředí, a to i v malých množstvích. Proto by mělo být zavedeno další čištění, tj. kvartérní čištění, kterým by se rozsáhlé spektrum mikropolutantů z městských odpadních vod odstraňovalo. Kvartérní čištění by se mělo nejprve zaměřit na organické mikropolutanty, které tvoří velkou část znečištění a k jejichž odstraňování již byly navrženy odpovídající technologie. Čištění by mělo být povinné v rámci zásady obezřetnosti v kombinaci s přístupem založeným na posouzení rizik. Kvartérní čištění by měly provádět všechny čistírny městských odpadních vod zpracovávající zatížení odpovídající populačnímu ekvivalentu 100 000 PE a více, neboť právě ty se na vypouštění mikropolutantů do životního prostředí významnou měrou podílejí a odstraňování mikropolutantů v čistírnách městských odpadních vod v takovém rozsahu je nákladově efektivní. U aglomerací s populačním ekvivalentem v rozmezí 10 000 až 100 000 PE by členské státy měly uložit povinné kvartérní čištění ve všech oblastech, jež budou na základě jasných kritérií, která by měla být upřesněna, označeny jako citlivé vůči znečištění mikropolutanty. Tyto oblasti by měly zahrnovat místa, kde vypouštění vyčištěných městských odpadních vod do vodních útvarů vede k nízkým ředicím poměrům nebo kde jsou vodní recipienty využívány k výrobě pitné vody nebo jako vody ke koupání. Povinnému kvartérnímu čištění v aglomeracích s populačním ekvivalentem v rozmezí 10 000 až 100 000 PE se členské státy mohou vyhnout, pokud formou standardizovaného posouzení rizik prokáží absenci rizik pro životní prostředí nebo veřejné zdraví. Aby měly členské státy na plánování a výstavbu nezbytné infrastruktury dostatek času, měla by se povinnost kvartérního čištění zavádět postupně až do roku 2040 s jasnými dílčími cíli.

(12)Aby byl zajištěn trvalý soulad vypouštění z čistíren odpadních vod s požadavky na sekundární, terciární a kvartérní čištění, měly by být vzorky odebírány v souladu s požadavky této směrnice a měly by splňovat hodnoty ukazatelů v ní stanovených. Aby se zohlednily případné technické odchylky ve výsledcích těchto vzorků, měl by být stanoven maximální počet vzorků, které dané hodnoty ukazatelů nesplňují.

(13)Kvartérní čištění nezbytné k odstranění mikropolutantů z městských odpadních vod povede ke vzniku dodatečných nákladů, například k nákladům spojeným s monitorováním a novými pokročilými zařízeními, která budou instalována v některých čistírnách městských odpadních vod. Za účelem pokrytí těchto dodatečných nákladů a v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ vyjádřenou v čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) je nezbytné, aby výrobci, kteří uvádějí na trh Unie výrobky obsahující látky, které jsou na konci své životnosti nacházeny coby mikropolutanty v městských odpadních vodách, převzali za dodatečné čištění nezbytné k odstranění těchto látek vznikajících v rámci jejich obchodní činnosti odpovědnost. Nejvhodnějším způsobem jak toho dosáhnout je systém rozšířené odpovědnosti výrobce, neboť ten by omezil finanční dopad na daňové poplatníky a na poplatky za vodu a zároveň by motivoval k vývoji ekologičtějších výrobků. Hlavním zdrojem mikropolutantů vyskytujících se v městských odpadních vodách, které vyžadují další (kvartérní) čištění, jsou v současné době rezidua léčivých a kosmetických přípravků. Proto by se na tyto dvě skupiny výrobků měla vztahovat rozšířená odpovědnost výrobce.

(14)Od povinností rozšířené odpovědnosti výrobce by však mělo být možné se osvobodit, pokud jsou výrobky uváděny na trh v malých množstvích, tj. méně než 2 tuny výrobků, neboť dodatečná administrativní zátěž pro výrobce by v takových případech byla ve srovnání s přínosy pro životní prostředí nepřiměřená. Osvobození by mělo být možné i tehdy, pokud výrobce prokáže, že na konci životnosti výrobku žádné mikropolutanty nevznikají. Tak tomu může být například v případě, kdy lze prokázat, že rezidua výrobku jsou v odpadních vodách a životním prostředí rychle biologicky rozložitelná nebo se nedostávají do čistíren městských odpadních vod. Komisi by měla být svěřena pravomoc přijímat prováděcí akty za účelem stanovení podrobných kritérií určování výrobků uváděných na trh, které na konci své životnosti nevytvářejí mikropolutanty v odpadních vodách. Při vypracovávání těchto kritérií by Komise měla zohlednit vědecké nebo jiné dostupné odborné informace, včetně příslušných mezinárodních norem.

(15)Aby se zabránilo možnému narušení vnitřního trhu, měly by být v této směrnici stanoveny minimální požadavky na uplatňování rozšířené odpovědnosti výrobce, přičemž o praktické organizaci systému by mělo být rozhodnuto na vnitrostátní úrovni. Příspěvky výrobců by měly být úměrné množství výrobků, které uvádějí na trh, a nebezpečnosti jejich reziduí. Příspěvky by měly pokrývat, ale nepřesáhnout náklady na činnosti spočívající v monitorování mikropolutantů, shromažďování, vykazování a nestranné ověřování statistických údajů o množství a nebezpečnosti výrobků uváděných na trh a na účinné kvartérní čištění městských odpadních vod v souladu s touto směrnicí. Vzhledem k tomu, že městské odpadní vody se čistí kolektivně, je vhodné zavést požadavek, aby se výrobci připojili k centralizované organizaci, která by jejich povinnosti vyplývající z rozšířené odpovědnosti výrobce plnila jejich jménem.