Usnesení k návrhům EHSV na rekonstrukci a oživení po krizi způsobené pandemií COVID-19: „EU se musí řídit tím, že je považována za společenství se společným osudem.“, podklady připravil Podvýbor pro oživení a rekonstrukci po skončení pandemie COVID-19

(2020/C 311/01)

Zpravodajové: Petr ZAHRADNÍK (sk. I) Stefano PALMIERI (sk. II) Jan DIRX (sk. III)

Na plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 10. a 11. června 2020 (jednání dne 11. června 2020), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující usnesení 221 hlasy pro, žádný hlas nebyl proti a 6 členů se zdrželo hlasování.

1. Úvod

1.1. EHSV jednoznačně vítá a podporuje návrhy Evropské komise: plán Next Generation EU a celkový rozpočet EU na období 2021–2027. V tomto dokumentu uvádíme, čeho by měly návrhy na oživení a rekonstrukci po skončení koronavirové krize dle našeho názoru dosáhnout. Za nejdůležitější považujeme následující čtyři body:

1.2. EHSV je přesvědčen, že dopady koronavirové krize lze úspěšně překonat pouze tehdy, pokud bude oživení probíhat spolu s restrukturalizací naší společnosti, a proto se musíme zaměřit na obnovu i na oživení. Nestačí pouze obnovit to, co existovalo v minulosti, ale musíme uskutečnit restrukturalizaci a dosáhnout zlepšení. Podle EHSV budou muset restrukturalizace a zlepšení vycházet ze zásad, jimiž se řídí veškerá naše činnost: ochrana lidských a sociálních práv, demokratických hodnot a právního státu, plné rozvinutí potenciálu jednotného trhu, splnění cílů udržitelného rozvoje, vytvoření oběhového hospodářství a dosažení klimatické neutrality v EU nejpozději do roku 2050. Musíme rovněž zajistit řádnou správu věcí veřejných a demokratickou odpovědnost. Je rovněž nezbytné pochopit, proč zůstaly během krize některé sociální skupiny zranitelnější, a to z hlediska nedostatečné ochrany před nákazou a ztrátou obživy, a usilovat o to, aby se v budoucnu tato zranitelnost snížila.

1.3. Proces evropského semestru bude mít stále důležitější úlohu při sledování a hodnocení intervencí zaváděných v rámci nástroje Next Generation EU . V této souvislosti se EHSV domnívá, že by měla být uznána významná úloha hospodářských a sociálních partnerů a organizací občanské společnosti v tomto procesu.

1.4. Co se týče tohoto nového procesu oživení a rekonstrukce, EHSV doufá, že nadcházející konference o budoucnosti Evropy by mohla být příležitostí k posílení a prohloubení institucionální struktury EU a ke skutečné obnově projektu EU, tak aby dokázal čelit výzvám příštích desetiletí.

1.5. Investice uskutečňované v rámci krátkodobých hospodářských pobídek by měly být vůči strukturálnímu přechodu evropského hospodářství k nulovému znečištění, obnovení biologické rozmanitosti a klimatické neutrality do roku 2050 buď neutrální, nebo by měly tento přechod urychlit.

1.6. Reforma hospodářství a společnosti bude možná, pokud do ní budou zapojeni všichni občané prostřednictvím organizací sociálních partnerů a občanské společnosti. Členské státy a EU proto musí zajistit, aby v tomto komplexním procesu nebyl nikdo opomenut.

1.7. Jedním z hlavních ponaučení plynoucích z koronavirové krize je především to, že je nutné posílit systémy zdravotní péče v téměř všech evropských zemích vytvořením „zdravotní unie EU“.

2. Krize COVID-19: vnější symetrický otřes s odlišnými účinky na jednotlivé členské státy EU

2.1. Krize COVID-19 a její dopady na EU

2.1.1. Ačkoli bylo v době přípravy tohoto usnesení ještě příliš brzy na posouzení plného dopadu pandemie COVID-19, je již zřejmé, že se jedná o nejhorší hospodářský otřes, který evropské ekonomiky zasáhl od druhé světové války. Cesta k oživení bude pravděpodobně dlouhá a obtížná. Prognózy MMF a Evropské komise potvrzují, že tato krize postihla všechny členské státy EU s různou mírou intenzity ( 1 ) a že jde o krizi, která zpochybňuje nejen vzorce našeho chování, ale i naše modely výroby, spotřeby a zaměstnanosti.

2.1.2. Jde o vážnou krizi, neboť EU postihla v době velkého hospodářského a politického oslabení. V některých zemích ještě nepolevily negativní účinky předchozí hospodářské a finanční krize (2008–2010), a jejich ekonomiky jsou stále ještě poměrně citlivé, křehké a náchylné k otřesům. Podobně se z dopadů poslední hospodářské krize stále ještě nepodařilo vymanit některým sociálním skupinám, a to i v bohatších členských státech. Týká se to například osob se zdravotním postižením ( 2 ) . Krize kromě toho nastala v okamžiku, který je pro EU klíčový, totiž ve fázi přechodu k digitální ekonomice citlivé na hospodářskou, environmentální a sociální udržitelnost.

2.1.3. Jedná se o krizi, která má rušivý dopad z ekonomického i sociálního hlediska. Nejvyšší prioritou teď je, aby celý soubor činností a politik vrátil naše životy, naše hospodářské, sociální a environmentální systémy a naše organizace k „nové normální situaci“.

2.1.4. Krize bude vážnou zatěžkávací zkouškou pro Evropskou unii jako celek, pro náš hospodářský systém a sociální modely, pro naše hodnoty i pro naši demokracii.

2.2. Hospodářské dopady

2.2.1. Na rozdíl od předchozí krize jsme tentokrát byli vystaveni bezprostřednímu a naprostému zákazu celé řady aktivit, což vedlo k prudkému poklesu výroby, rychlému nárůstu nezaměstnanosti a zhoršení životní úrovně (snížení reálného příjmu, nejistota zaměstnání, omezená mobilita), výraznému snížení obratu zahraničního obchodu jak v rámci EU, tak se třetími zeměmi, a k prudkému zhoršení ukazatelů veřejných financí.

2.2.2. Na základě dostupné analýzy dopadu krize COVID-19 na hospodářský růst, jež předpovídá snížení růstu HDP o přibližně 8 % ( 3 ) , by se měla celosvětová nezaměstnanost zvýšit o 24,7 milionu, přičemž nejistotou by mělo být postiženo 13 až 36 milionů pracovních míst ( 4 ) . V případě EU se očekává, že míra nezaměstnanosti vzroste z 6,7 % (2019) na 9,0 % (2020) ( 5 ) . Tato krize rovněž vážně ohrožuje: i) systém malých a středních podniků, které jsou páteří evropského výrobního systému, ii) konkurenceschopnost systému velkých evropských společností, iii) samotné přežití některých hospodářských odvětví, jako jsou např. pohostinství, cestovní ruch, doprava a kultura.

2.2.3. Odhady pro rok 2021 ( 6 ) jsou mnohem optimističtější a počítají s podmíněným oživením, které však bude záviset na následujících parametrech: omezující opatření již budou zrušena; pandemie zůstane pod kontrolou; bezprecedentní měnová, fiskální a regulační opatření přijatá členskými státy a EU prokáží svou účinnost, pokud jde o zmírnění bezprostředního hospodářského a sociálního dopadu krize a zmírnění dlouhodobých škod na hospodářských a sociálních vztazích a globálních hodnotových řetězcích.

2.2.4. Z pohledu EU byl prakticky ochromen jednotný trh. Krizové balíčky členských států navíc přinesly nebezpečí nerovných podmínek, které je třeba naléhavě řešit. Prudce vzrostla nejistota ohledně budoucích investic a hlavní ukazatele, jako např. PMI, nebo důvěra podniků a spotřebitelů dosáhly svého historického minima.

2.2.5. Nejhlubší hospodářský a sociální dopad bude proto s největší pravděpodobností zaznamenán během druhého čtvrtletí letošního roku, v závislosti na stupni postižení jednotlivých odvětví. Ve druhé polovině roku 2020 můžeme očekávat určité hospodářské oživení, i když druh oživení by se mohl v jednotlivých zemích lišit.

2.2.6. Ještě vážnější však je, že otřesy úplně přerušily a změnily naše obvyklé modely a režimy životního stylu. V rámci procesu oživení a opětovného zahájení činnosti je nutné se zaměřit nejen na obnovení hospodářské výkonnosti, ale možná ještě naléhavěji a především na to, aby bylo možné dát naději a příležitost přizpůsobit naše životy „nové normální situaci“, a to včetně plného souladu se zásadami udržitelného rozvoje.

2.3. Sociální dopady

2.3.1. Pandemie COVID-19 bude mít dalekosáhlé dopady na výsledky na trhu práce. Vedle naléhavých obav o zdraví pracovníků a jejich rodin budou virus a následné hospodářské otřesy třemi zásadními způsoby ovlivňovat svět práce: 1) množství pracovních míst (nezaměstnanost a podzaměstnanost); 2) kvalita práce; 3) dopady na určité skupiny, které mohou ve větší míře pocítit nepříznivé výsledky na trhu práce. Některé kategorie pracovníků jsou postiženy více, protože nemají sociální záchranné sítě: mladí lidé s nejistým zaměstnáním, starší pracovníci, pracovníci se zdravotním postižením, ženy (protože jsou výrazně zastoupeny v nejpostiženějších odvětvích nebo proto, že zůstávají doma, aby se staraly o rodinné příslušníky), osoby samostatně výdělečně činné nebo pracovníci platforem, pracovníci s nízkými mzdami, migrující pracovníci a lidé označovaní jako „neviditelní“ pracovníci, tj. ti, kteří vykonávají nehlášenou práci. Je rovněž pravděpodobné, že značně vzroste chudoba pracujících ( 7 )

2.3.2. Prioritou je zachování zaměstnanosti a příjmů pro všechny pracovníky. Současné politiky musíme utvářet s ohledem na dlouhodobou perspektivu. EU potřebuje silnou evropskou strategii v oblasti sociálního oživení a rekonstrukce na unijní i vnitrostátní úrovni, jíž se budou aktivně účastnit sociální partneři, aby se posílila ekonomika, zabezpečila práva pracovníků a zajistily dobré životní podmínky pro všechny. Jsou zapotřebí hlubší institucionální a politické reformy, aby bylo možné posílit oživení a vybudovat odolnost prostřednictvím stabilních a univerzálních systémů sociální ochrany, jež mohou působit jako automatické hospodářské a sociální stabilizátory při řešení krizí. Pomůže to rovněž obnovit důvěru v instituce a vlády.

2.3.3. Dvoustranný a třístranný sociální dialog mezi vládami a organizacemi zaměstnanců a zaměstnavatelů je klíčovým nástrojem pro vypracovávání a zavádění udržitelných řešení, od komunitní úrovně po úroveň celosvětovou. To vyžaduje silné, nezávislé a demokratické organizace sociálních partnerů.

2.3.4. Je třeba věnovat zvláštní pozornost tomu, aby oživení z této krize neprobíhalo dvourychlostním způsobem, jak tomu bylo při poslední krizi. Podpora musí být poskytnuta všem skupinám, aby se mohly zotavit současně, aniž by zranitelnější sociální skupiny musely trpělivě čekat, než se jim dostane stejných zlepšení v oblasti zaměstnanosti a životní úrovně jako zbytku populace. Týká se to zejména mladých lidí, osob se zdravotním postižením, příslušníků etnických menšin, migrantů a uprchlíků.

2.3.5. Zvláštní pozornost a opatření je třeba zaměřit také na skupiny mimo trhy práce, které se již potýkají s chudobou, jakož i na nové skupiny postižené chudobou, jež mají vzniknout. Tyto skupiny čelí nebezpečí další marginalizace doprovázené řadou sociálních a zdravotních problémů.

2.3.6. Organizace občanské společnosti samy patří mezi oběti nerovností a nedostatků v systému. Jejich současnou i budoucí schopnost reagovat na potřeby ohrožují často nedostatečné a kolísavé zdroje. To je třeba řešit zajištěním mechanismů pro financování organizací občanské společnosti.

3. Hodnocení reakce EU na krizi COVID-19

3.1. Mimořádná opatření

3.1.1. Pandemie koronaviru v současné době v Evropě (a podobně i na celém světě) určuje veškeré parametry našeho života, včetně hospodářské činnosti, organizace a systémů. Hospodářství a nástroje hospodářské politiky jsou zcela podřízeny úspěšnému řešení krize a významně přispívají k jejímu ukončení. I v tomto kritickém období je však vhodné zaručit, že: — mobilizované finanční zdroje budou využívány účinně a budou řádně zacíleny v závislosti na potřebách, — všechny způsobilé subjekty (fyzické osoby, firmy a podniky, neziskové organizace, poskytovatelé veřejných služeb atd.) postižené pandemií obdrží spravedlivou kompenzaci, — hospodářství bude připraveno po překonání pandemie znovu zahájit svou činnost, přičemž bude třeba vzít si ze současné pandemie ponaučení týkající se sociálních otázek, které je třeba naléhavě řešit.

3.1.2. Ačkoli trh a hospodářství nemohou hrát při řešení problému neznámého zdravotního problému úlohu diagnostika a hodnotitele, bylo by zároveň prakticky nemožné problém pandemie řešit bez náležitého přihlédnutí k souvisejícím hospodářským a finančním nákladům a důsledkům.

3.1.3. Členské státy i příslušné orgány EU již v reakci na krizi přijaly celý soubor mimořádných, preventivních, stabilizačních a kompenzačních opatření. Ta můžeme podle jejich druhu rozdělit do několika kategorií, např. na měnová a stabilizační, fiskální, založená na zárukách a úvěrech či týkající se předpisů a postupů. Tato opatření jsou zaměřena na celou oblast života, ačkoliv hlavně na hospodářství a podnikání a na sociální otázky (viz příloha I).

3.1.4. Představují komplexní kombinaci hospodářských politik, včetně reakce měnové politiky, a to zejména prostřednictvím nové vlny kvantitativního uvolňování, doplněné o nový systém nákupu cenných papírů s cílem podpořit likviditu finančního trhu v rámci odpovědnosti ECB, funkce makroekonomické stabilizace ze strany ESM, souboru fiskálních opatření sahajících od dočasného přijetí flexibilních fiskálních pravidel a pravidel státní podpory až po rozsáhlé fiskální injekce na podporu podniků a jednotlivců postižených pandemií, odložení platebních závazků a masivní přerozdělování rozpočtových toků EU. Velmi důležitý je rovněž balíček regulačních a procesních opatření různého druhu.

3.1.5. Objem finančních zdrojů souvisejících s opatřeními na podporu evropské společnosti se odhaduje na téměř 3 000 miliard EUR (16 % HDP EU v roce 2019). Doposud se jednalo o soubor opatření v oblasti hospodářské politiky prováděných na úrovni EU a – především – na úrovni členských států. V rámci prvotního plánu hospodářské reakce na koronavirus EU souvisí pouze 165 miliard EUR přímo se společnými zdroji financování EU v podobě dotací a finančních nástrojů. K dalším krokům iniciovaným EU patří opatření na podporu likvidity, na zavedení pružnějších pravidel nebo na zavedení záručních finančních nástrojů. Veškerá ostatní přímá opatření fiskálního charakteru spočívala v krocích, které učinily nebo zavádějí členské státy. Podíl kroků, jež připravila EU, následně vzrostl.

3.1.6. Nedávno přijatý balíček Evropské komise týkající se budoucího financování EU, jehož součástí je návrh na dočasný nouzový evropský nástroj na podporu oživení (tzv. Next Generation EU ) a podstatná úprava původního návrhu víceletého finančního rámce EU na období 2021–2027 představují skutečnou revoluci v této oblasti.

3.1.7. Taktéž komplexní balíček, který byl oznámen na samém konci května, představuje významný příspěvek Evropské komise k řešení současné situace. Je spojen s účinným a adekvátně zacíleným novým nástrojem zaměřeným výhradně na ukončování mimořádných opatření, nový start a oživení po skončení pandemie COVID-19. Snaží se zaměřit na skutečné potřeby s cílem zachovat homogenní a funkční jednotný trh. Zdá se, že model financování je celkem přiměřený, neboť představuje inovaci a svědčí o solidaritě vůči členským státům. Fungování budoucího nástroje Next Generation EU musí být kompatibilní s novým víceletým finančním rámcem, kde musí být dostatečně zohledněny i další priority EU, jež nejsou nutně spojeny s pandemií (například Zelená dohoda pro Evropu, zlepšení jednotného trhu a podmínek pro konkurenceschopnost EU, evropský pilíř sociálních práv a postupné přizpůsobování zásadám udržitelného rozvoje, jakož i veškeré mezinárodní smlouvy a úmluvy podepisované a ratifikované EU a členskými státy).

3.2. Analýza a závěry týkající se přiměřenosti a (ne)dostatečnosti opatření

3.2.1. Jak bylo uvedeno výše, toto téma je natolik komplexní, že správné řešení je možné nalézt pouze na základě dobře koordinovaného souboru politik a jasných pravomocí jednotlivých subjektů, jakož i odpovídajícího zaměření a harmonogramu opatření. V rámci souboru přijatých opatření nalezneme několik nových inovativních přístupů, které lze použít i pro následující období.

3.2.2. Je to poprvé od poslední krize a jejích důsledků, kdy má nově zřízený Evropský mechanismus stability (ESM) příležitost, aby stabilizoval makroekonomické prostředí eurozóny. Reakce v rámci měnové politiky byla rovněž velmi důležitá pro to, aby finančnímu sektoru umožnila zachovat funkčnost a výkonnost, jakož i dostatečnou likviditu. Velmi důležitá jsou také opatření zavádějící flexibilnější pravidla státní podpory a fiskální kázně, díky čemuž je možné udržet v oběhu finanční zdroje i v případě růstu rizika snížení agregované poptávky. Bylo nezbytné co nejrychleji poskytnout kompenzace všem subjektům zasaženým krizí – jednotlivcům, podnikům i neziskovým organizacím – v podobě odložení jejich povinností a poskytnutí náhrady škod vzniklých v období omezení volného pohybu osob.

3.2.3. Rovněž mimořádná opatření byla velmi přiměřená. Skutečnost v praxi ukázala, že v době fatálních nebezpečí se členské státy stále raději spoléhají samy na sebe. Určitá koordinovaná opatření související s dodávkou základního zdravotnického materiálu a vybavení by byla nutná nejen z praktických důvodů, ale také proto, aby dala smysl hodnotám jednotného trhu EU. Slouží to rovněž jako inspirace pro zavádění opatření v rámci strategie ukončování mimořádných opatření a rušení omezení, která je třeba pečlivě koordinovat. Tato mimořádná situace rovněž otevírá rozsáhlý prostor pro nástroje založené na zárukách a úvěrech vycházející tentokrát především ze souboru nástrojů EIB. Zohledňuje potřebu zapojit více soukromého kapitálu podle pravidel pro přidělování, pokud jde o veřejný zájem. Pokud skutečná potřeba výrazně převyšuje omezené zdroje veřejných financí, je to jediné řešení, které lze dále rozvíjet i v „nové normální situaci“.

3.2.4. Stejně jako během krize před deseti lety se i v tomto období ukázala závažná omezení rozpočtu EU, pokud jde o to, jak reaguje na nečekané otřesy, zejména když k nim dojde na konci stávajícího finančního rámce. Flexibilita rozpočtu EU opakovaně odhaluje jednu z hlavních slabých stránek finanční architektury EU. V případě potřeby mobilizovat skutečně obrovské množství finančních prostředků bude nezbytné vytvořit nový nástroj (jako je např. Next Generation EU ), jinak bude nutné se v tomto ohledu spolehnout na členské státy. Tato situace jasně ukazuje potřebu dalšího zlepšení finančního systému EU, a to zejména v případě neočekávaných otřesů. Současný model neposkytuje dostatečnou společnou finanční základnu EU pro podporu makroekonomické stability EU a eurozóny.

3.3. Hodnocení pravomocí orgánů EU k zavádění takových opatření

3.3.1. V návaznosti na výše uvedený popis a analýzu velmi oceňujeme relevantní a včasnou reakci ECB a Euroskupiny ohledně aktivace ESM. Mimořádně důležitá byla také reakce Evropské komise, zejména pokud jde o přijetí flexibilnějších pravidel a mimořádných opatření na podporu dodavatelských řetězců materiálu a vybavení, jež byly nesmírně důležité pro reakci na vypuknutí a šíření pandemie. Po určité době začala vedoucí úlohu přebírat Komise, jež v květnu zavedla a začala provádět komplexní balíček, jehož součástí je i upravený nový návrh víceletého finančního rámce a nástroj New Generation EU . Nyní je důležité získat podporu členských států, aby bylo možné dosáhnout ohledně tohoto balíčku shody a co nejdříve začít s jeho praktickým prováděním. Největším ponaučením, jež bychom si měli odnést, je skutečnost, že EU jako celek je v případě rozsáhlých vnějších otřesů stále ještě poměrně zranitelná a navzdory neustálému zlepšování je na jejich řešení v některých ohledech dosud vybavena špatně. Nejnázornějším příkladem v tomto ohledu je velmi omezená flexibilita a připravenost rozpočtu EU reagovat.

3.3.2. Kromě toho začaly orgány EU a členské státy teprve po určité době přijímat opatření k zajištění integrity, homogenity a účinnosti jednotného trhu, který je nejdůležitějším hospodářským úspěchem procesu integrace EU.

3.4. Scénáře a výzvy do budoucna

3.4.1. Nejpravděpodobnějším scénářem do budoucna je, že během druhého čtvrtletí roku 2020 bude dosaženo dna hospodářského cyklu, přičemž ve druhé polovině roku se začnou ukazovat známky oživení. Pokud nenastane druhá vlna pandemie a ukončování mimořádných opatření a pokud budou strategie hospodářského oživení přiměřené a účinné, lze očekávat, že vzestup bude pokračovat i v průběhu roku 2021, přičemž v roce 2022 dosáhne úrovně z období před pandemií COVID-19, pokud jde o hospodářskou výkonnost, resp. v roce 2023, pokud jde o investiční aktivitu. Tento scénář lze považovat za realistický, ač mírně optimistický. Nicméně vzhledem k tomu, že je nejistota stále velmi vysoká, by EU měla být připravena rovněž na méně pozitivní vývoj, mj. možná i na znovuzavádění omezujících opatření, na další mimořádné kroky, na větší zapojení do zmírňování následků a na cílenější kompenzace pro podniky a jednotlivce v nouzi.

3.4.2. Současná situace není pouze fází cyklu hospodářského vývoje, ale také důležitým a rozhodujícím okamžikem, pokud jde o strukturální a reformní změny hospodářských a sociálních systémů a organizace Evropy. Cílem současného období není jen v praxi znovuoživit hospodářství (návrat cyklu na úroveň před pandemií COVID-19), ale také – což je možná ještě důležitější – navrhnout a provést zásadní kvantitativní a kvalitativní změny. Cílem je provést celkové hodnocení našeho sociálně-ekonomicko-ekologického modelu a identifikovat jeho klady a zápory. Tuto radikální rekonstrukci je třeba zohlednit nejen v rámci nových nebo upravených politik, ale také v rámci nových kompetencí, jež by měly zahrnovat všechny subjekty (ve vztazích mezi členskými státy a orgány EU i interně mezi orgány EU), v souladu se zásadou subsidiarity. Je také načase zhodnotit, proč naše stávající sociální a ekonomické struktury nechávají tolik lidí vystavených rizikům plynoucím z takových otřesů. Současná pandemie upozornila na zvláštní zranitelnost osob, jejichž nejisté postavení v zaměstnání jim odpírá sociální ochranu a možnost vzít si v obtížné době dovolenou, jakož i osob izolovaných od svých komunit a podpůrných sítí, které v nich existují.

3.4.3. K hlavním oblastem procesu oživení a rekonstrukce patří: — plné rozvinutí potenciálu jednotného trhu s cílem zachovat jeho integritu, funkčnost a účinnost v zájmu obnovení jeho konkurenceschopnosti, — doplnění jednotného trhu o ambiciózní sociální agendu, zejména o plné provádění evropského pilíře sociálních práv s cílem zajistit vzestupnou sociální konvergenci, — pokračování provádění nezbytných strukturálních změn a souvisejících investičních aktivit, zejména pokud jde o digitální, inteligentní a sociální inovace a ekologickou transformaci, — trvalé zlepšování konkurenceschopnosti EU, — vytvoření podmínek pro posílení soběstačnosti a odolnosti EU při řešení globálních dopadů, — vytvoření podmínek pro zachování kontroly nad strategickými aktivy a odvětvími EU, — podpora přístupu na trh práce pro všechny s cílem vybudovat inkluzivní a odolnou pracovní sílu, — investice do začlenění určitých marginalizovaných komunit s cílem zajistit jejich plné sociální a ekonomické zapojení, — podstatné zlepšení dodavatelských řetězců EU v případě nebezpečí a mimořádných událostí.

4. Krize po skončení pandemie COVID-19: příležitost a nutnost změn v Evropské unii

4.1. „Černá labuť“

4.1.1. „výjimečnou a nepředvídatelnou událost, neboť nespadá do oblasti běžných lidských očekávání, ale je tak přelomová, protože dokáže narušit životy, změnit vnímání a navždy proměnit společenství, která jsou tímto jevem zasažena“ Mnoho pozorovatelů srovnává krizi COVID-19 s „černé labutě“, jak ji definuje libanonský matematik Nassim Nicholas Taleb a podle níž jde o ( 8 ) . Máme ale při řešení mimořádné situace související s pandemií COVID-19 skutečně co do činění s černou labutí? Jde o tak nečekanou událost? Nebo jsme naše systémy zdravotní péče, strategickou výrobu a sociální struktury oslabili řadou nesprávných rozhodnutí? Pokračování v obvyklém postupu už nemůže být politickou možností, jak řešit dopady krize. Evropa má možnost a příležitost budovat nový svět a EU při tom musí hrát hlavní úlohu.

4.1.2. K překonání této krize je proto zapotřebí jiná kombinace a jiné načasování politických reakcí. Zvolíme-li správné řešení, můžeme tuto situaci společně zvládnout, zachránit životy a zachovat společenský blahobyt, transformovat naše sociálně ekonomické modely na modely, které budou ještě více zaměřené na lidi a přírodu, a posílit celosvětové partnerství pro udržitelný rozvoj.

4.1.3. Proto se nyní musíme zaměřit na to, co je pro všechny zásadně důležité: poskytování podpory podnikům, aby překonaly krizi a mohly nabízet důstojnou práci, dobré životní a pracovní podmínky, rovný přístup ke zdravotní péči, zdravým potravinám, čisté vodě a vzduchu a bezpečnému spotřebnímu zboží, přírodu v dobrém stavu, bezpečné klimatické podmínky pro příští generaci, stále inkluzivnější společnost, která bude přístupná všem, a silnou a fungující demokracii, která nás bude v případě potřeby chránit. Abychom toho dosáhli, musíme mít vysoké ambice a učinit v pravý čas správná rozhodnutí, tj. „plán rekonstrukce a oživení EU“.

4.1.4. Evropská komise musí přijmout konkrétní opatření, aby zabránila tomu, že by vlády přijaly „nouzový stav“, který by narušoval lidská práva a právní stát. Vlády by neměly zneužívat koronavirové krize a zavádět opatření, která nejsou v rámci reakce na krizi naprosto nezbytná – např. opatření, která narušují soukromí, řádný legislativní proces, soudní pravomoci a úlohu soudů či práva občanů a občanské společnosti. Veškerá přijatá opatření musí být přiměřená a jejich cílem musí být zajištění bezpečnosti pro veřejnost. Musí být zejména zaručena svoboda projevu pro ty, kteří upozorňují na problémy způsobené současnou situací.

4.2. Pokyny pro plán oživení a rekonstrukce EU

4.2.1. EHSV je přesvědčen, že dopady koronavirové krize lze úspěšně překonat pouze tehdy, pokud bude oživení probíhat spolu s restrukturalizací společnosti, a proto se musíme zaměřit na rekonstrukci i na oživení. Nestačí pouze obnovit to, co existovalo v minulosti, ale musíme provést restrukturalizaci a dosáhnout zlepšení. Podle EHSV budou muset restrukturalizace a zlepšení vycházet ze zásad, jimiž se řídí veškerá naše činnost: umožnění plného fungování jednotného trhu, ochrana lidských práv, demokratických hodnot a právního státu, splnění cílů udržitelného rozvoje, vytvoření oběhového hospodářství a dosažení klimatické neutrality v EU nejpozději do roku 2050. Musíme rovněž zajistit řádnou správu věcí veřejných a demokratickou odpovědnost.

4.2.2. Opatření mohou být jakkoli dobrá a rozsáhlá, avšak budou účinná a dostane se jim podpory pouze tehdy, pokud budou fungovat v praxi a dostanou se k osobám, jimž jsou určeny. Je proto nezbytné usilovat o to, aby bylo zajištěno jejich účinné provádění, a to jak ze strany orgánů EU, tak ze strany členských států.

4.2.3. Zásadní je, abychom se poučili ze selhání společnosti, které v průběhu této pandemie způsobilo neúměrně vysoké množství úmrtí. Máme na mysli rezidenční zařízení pro osoby se zdravotním postižením a starší osoby. Tato zařízení se během krize stala ohniskem nákazy a úmrtí. To se musí stát varovným signálem v tom smyslu, že finanční prostředky EU nelze investovat do zařízení, která nejen upírají lidem právo na svobodnou volbu ohledně vlastního způsobu života, ale jsou ze strukturálního hlediska rovněž nevhodná k tomu, aby v případě vyšší moci poskytovala lidem ochranu.

4.2.4. Koronavirová krize bohužel jasně ukázala, že je v celé EU nezbytně nutná intenzivní osvěta, pokud jde o občanskou kulturu lidských práv a demokratického soužití na základě zásad a hodnot uvedených v článku 2 SFEU. Znovu opakujeme, že se důrazně a trvale zasazujeme o základní hodnoty, jako jsou lidská práva, demokracie a právní stát, jak jsou uvedeny v zakládajících smlouvách EU.

4.2.5. Při řešení krize je klíčovým pojmem solidarita. Solidarita s poskytovateli péče v nemocnicích a pečovatelských domech. Solidarita s pracovníky, kteří nedostávají mzdy, a zaměstnavateli, kteří se kvůli záchraně svých podniků rovněž vzdali nároku na odměnu a prémie. Solidarita ze strany orgánů veřejné správy s hospodářskými, ale i kulturními a dalšími složkami společnosti, které se neobejdou bez podpory. A především solidarita mezi zeměmi, zejména v rámci EU, protože země v EU jsou tak úzce hospodářsky spjaty, že jen společný a podpůrný přístup jim umožní účinně čelit dopadům krize.

4.2.6. Nezbytnou ekonomickou motivaci poskytne rozsáhlý plán zelených investic, který umožní vybudovat odolnost vůči budoucím otřesům. Tento ambiciózní úkol, který má docílit hlubokých změn, lze splnit pouze za určitých specifických podmínek, které je třeba výslovně uznat. V plánu EU na oživení po koronavirové krizi by tedy měly být propojeny ekonomické a environmentální cíle, aby byl oboustranně výhodný. Za tímto účelem je nutné pečlivě vybírat investiční programy, zaměřit se na odvětví s vysokým potenciálem pro stimulaci hospodářství, na vytváření pracovních míst a ekologickou transformaci (ekologický impuls).

4.2.7. Evropský ekologický impuls by proto měl být uzpůsoben tak, aby byly splněny dva zastřešující cíle. Zaprvé se jedná o to, stimulovat hospodářství a vytvářet pracovní místa, přičemž je třeba zároveň zabezpečit ta pracovní místa, jež jsou ohrožena. Zadruhé je nutné podporovat přechod evropského hospodářství k ekologické a odolné budoucnosti. Neboli, jak se vyjádřil místopředseda Komise Frans Timmermans na Twitteru: „Prostřednictvím oživení, které navrhujeme, vznikne společnost, kterou potřebuje tato generace i generace příští a jež bude ekologická, prosperující a odolná. V této společnosti nebude nikdo opomenut.“

4.2.8. Jedním z požadavků se stane vzájemnost. Když jsou veřejné zdroje využívány k tomu, aby poskytovaly soukromému sektoru perspektivu do budoucna, má společnost právo očekávat, že se jí to zúročí. To platí pro dohody o placení daní, možnost být dobrým sociálním zaměstnavatelem, zadržování dividend a prémií a povinnost usilovat o snížení emisí CO 2 , dodržování právních předpisů v oblasti životního prostředí a zvýšení udržitelnosti politik mobility společností.

4.2.9. Stávající hospodářský model má jako svou referenční hodnotu (symbol) HDP, což je ukazatel, který nikdy nebyl schopen vyčíslit, co je pro občany skutečně důležité. Chceme-li nyní pojmout model hospodářského a sociálního rozvoje v EU nově, musíme podle EHSV tento důležitý hospodářský ukazatel doplnit o jiný, stejně důležitý ukazatel, jímž je blahobyt společnosti.

4.2.10. EHSV se domnívá, že plán rekonstrukce a oživení se musí zaměřit především na lidi a budoucnost naší planety. V tomto ohledu je v krátkodobém horizontu klíčové zachovat co nejvyšší čistou zaměstnanost. Je však také důležité myslet na budoucnost. Jedná se o ekonomiku, která obstojí v budoucnu a která bude plnit potřeby společnosti, nebude zhoršovat změnu klimatu, bude inteligentně využívat zdroje, zajistí výdělečnou schopnost v Evropě a zároveň vytvoří zdravé životní prostředí a dobrou zaměstnanost. V zájmu udržitelné budoucnosti o to musíme usilovat. Ekonomika, která obstojí v budoucnu, se rovněž vyznačuje tím, že je co nejdostupnější pro všechny druhy pracovníků a všem umožňuje, aby byli prospěšní svým komunitám a společnosti jako celku. Musíme se poučit z nových opatření zaměřených na flexibilitu, která v průběhu krize zavedli zaměstnavatelé, abychom uspokojili potřeby těch, kteří jsou nejvíce vzdáleni trhu práce (osoby se zdravotním postižením, dlouhodobě nezaměstnaní, starší pracovníci), a usnadnilo se tak jejich zapojení do nového, ekologičtějšího hospodářství. Snažme se dosáhnout tohoto cíle, jímž je udržitelná budoucnost.

4.2.11. EU a její členské státy by měly zajistit, že podniky v nové ekologické ekonomice, zejména začínající podniky a malé a střední podniky, budou mít přístup ke kapitálu, který potřebují k dalšímu rozvoji řešení do budoucna.

4.2.12. Do vytváření a posilování podpůrných opatření musí být zapojeni sociální partneři, aby se kompenzovala nedostatečná hospodářská činnost v mnoha odvětvích a byly chráněny všechny druhy pracovníků a malých podniků. Jsou nezbytné přiměřené a udržitelné dávky v nezaměstnanosti a další formy pomoci, včetně evropských minimálních norem týkajících se čistého náhradového poměru, doby trvání nároku na dávky v nezaměstnanosti a jejich rozsahu. V odvětvích, kde je to proveditelné, mohou být po konzultaci se sociálními partnery zavedeny režimy zkrácené pracovní doby. V některých členských státech mohou být pracovníkům v karanténě vypláceny dávky v nemoci. Další možností, jak usnadnit situaci podniků, zaměstnanců a osob samostatně výdělečně činných, je v konzultaci se sociálními partnery zjednodušit přístup k práci na dálku. Kromě toho by orgány veřejné správy mohly malým a středním podnikům poskytnout finanční pomoc a technickou podporu, aby jim pomohly rychle vytvořit kapacity pro práci na dálku.

4.2.13. Reforma hospodářství a společnosti bude možná, pokud do ní budou zapojeni všichni občané prostřednictvím organizací sociálních partnerů a občanské společnosti. Členské státy a EU proto musí zajistit, aby v tomto složitém procesu nikdo nezůstal opomenut, a to zejména nejohroženější pracovníci, osoby v předdůchodovém věku, osoby se zdravotním postižním, ženy pracující na nejméně ceněných pozicích a mladí lidé, zejména ti, kteří patří k viditelným menšinám a ti, kteří jsou z přistěhovaleckého prostředí, a zvláště ti, kteří patří k několika takovým skupinám.

5. Plán oživení

EHSV vyzývá k ekologickému oživení a důraznému sociálnímu i silnému ekonomickému oživení a zastává názor, že tento ambiciózní program, který přinese zásadní změnu, může být úspěšný, pokud bude vycházet z šesti zásad: solidarity, konkurenceschopnosti, udržitelnosti, zachování pracovních míst, zachování příjmu a angažovanosti. Čím důraznější jsou opatření zaměřená na oživení a čím více jsou uzpůsobena situaci v členských státech a jejich obyvatelům, tím větší důvěru si Evropa získá a o to více bude schopna prokázat, že dokáže čelit bezprecedentním výzvám, jež v této krizi řešíme.

5.1. Jednotný trh

5.1.1. Strategie pro jednotný trh je ústředním bodem evropského projektu, který umožňuje volnější pohyb osob, služeb, zboží a kapitálu a poskytuje příležitosti evropským podnikům, spotřebitelům a pracovníkům. Je třeba přijmout opatření, která umožní plně rozvinout celý jeho potenciál pro odstranění překážek. Po krizi a dalších změnách, k nimž došlo, jako je například digitalizace, je třeba, aby se jednotný trh plně přizpůsobil novým myšlenkám a podnikatelským modelům. Cílem je proto obnovit, oživit a přebudovat jednotný trh tak, aby se stal nástrojem pro oživení. Mezi krátkodobá opatření patří okamžité otevření hranic. Kromě toho potřebujeme krátkodobá opatření ve dvou oblastech:

Řešení napětí. V této oblasti panují vážné obavy týkající se nově vznikajících „nerovných“ podmínek. Stimulační balíčky členských států jsou velmi různorodé a vytvořily (vedeny chválihodným záměrem absorbovat část šoku na straně poptávky) nerovné podmínky mezi členskými státy. Dále je třeba řešit státní podporu, analyzovat ji z hlediska jednotlivých odvětví a zaměřit se na to, jak tato opatření naruší z krátkodobého a dlouhodobého hlediska hospodářskou soutěž a rovné podmínky.

Nastartování ekonomiky a produktivity. Potřebujeme, aby reálná ekonomika byla produktivní (to znamená, že potřebujeme pracovní místa, kupní sílu a základní produkty a služby). Tato produktivita může mít různou formu a může se opírat o různé podnikatelské modely, avšak chceme-li se vyhnout dalšímu prohlubování nerovností, musíme v této oblasti přijmout opatření. Toto nastartování znamená vytvořit podpůrné balíčky a příznivé prostředí pro malé a střední podniky a průmysl. Jak je známo, malé a střední podniky jsou páteří evropského hospodářství a potřebují zvláštní podporu, avšak bez další zátěže nebo byrokracie. Oživení bude pro malé a střední podniky možné pouze tehdy, pokud bude na úrovni EU a na vnitrostátní úrovni k dispozici finanční podpora. Zásadní význam budou mít dotace, úvěry, zajištění likvidity, daňové pobídky, výhodné podmínky pro udržení a zaměstnávání pracovníků, přezkum právních předpisů v oblasti platební neschopnosti a další podpora. Pokud jde o právní předpisy o platební neschopnosti, EU by měla přijmout legislativní opatření, které umožní, aby malé podniky, které v důsledku COVID-19 zkrachovaly, mohly znovu rychle začít svou činnost. Tato opatření by měla být časově omezená.

5.2. Průmyslová strategie

5.2.1. Je nutná správně koordinovaná evropská průmyslová politika, která by zohledňovala jak aktuální problémy související s pandemií COVID-19, tak situaci v období po pandemii a aspekty digitalizace a udržitelnosti. To je třeba podpořit rozsáhlými investicemi do udržitelných hospodářských a podnikových struktur a vytvářením vysoce kvalitních regulérních stálých pracovních smluv. Realizace inovačního potenciálu malých a středních podniků a přechod na inkluzivní oběhovou a klimaticky neutrální ekonomiku by mohly zajistit dlouhodobé zabezpečení zdrojů i krátkodobé dodávky důležité pro budoucí výzvy.

5.2.2. Je třeba určit a podpořit klíčová průmyslová odvětví a sektory, a to od lidských zdrojů po výzkum, v důsledku čehož bude evropská průmyslová politika tato strategická odvětví chránit před trhem a zajistí bezpečné dodávky klíčového vybavení, jako jsou respirátory, roušky a další produkty potřebné při pandemii. To musí znamenat, že budou podporovány podniky, které přemístí výrobní kapacitu do Evropy, což EU umožní znovu získat kontrolu nad výrobou a zajistit nezávislost na světovém trhu, a to vždy v souladu se spravedlivým ekologickým přechodem. Tyto podniky a společnosti musí být udržitelné a jejich zaměstnanci musí mít možnost se silně angažovat. Tyto podniky se také musí zapojit do Zelené dohody pro Evropu jako rámce pro plány oživení a rekonstrukce.

5.2.3. Pojetí podniků jako subjektů poskytujících služby znamená rozvíjet podniky, které nejvíce přispívají ke společné prosperitě, což znamená např. oblast zdravotnictví, sociální péče, vzdělávání, renovací, kultury, řemesel a tvořivosti, a jež mají prospěch ze spravedlivého konkurenčního a udržitelného podnikatelského prostředí a přispívají k němu. Mimořádná sociální a ekologická situace spolu samozřejmě souvisejí, ale ekologické požadavky se musí více než kdy jindy stát součástí všech opatření a politik, aby bylo možné čelit ničení našeho (eko)systému. V této souvislosti musí být například finanční podpora poskytovaná společnostem v odvětvích znečišťujících životní prostředí stanovena na základě skutečného přechodu na sociální a ekologický způsob výroby.

5.2.4. Evropa musí financovat činnosti, které splňují dvě kritéria: přesun strategické výroby zpět do Evropy, aby se stala nezávislou, zejména co se týče ochrany zdraví a řešení zdravotních problémů, a poskytovala kvalitní pracovní místa, a zaměření na udržitelné investice, které jsou sociálně odpovědné a šetrné k životnímu prostředí. Malé a střední podniky by stejně jako velké podniky a sociální podniky mohly hrát klíčovou úlohu při restrukturalizaci evropského systému výroby.

5.3. Zelená dohoda pro Evropu

5.3.1. Ekologický impuls musí při podpoře přechodu k udržitelnějšímu a odolnějšímu evropskému hospodářství zajistit oživení, které podpoří začlenění a při němž nebude žádný Evropan opomenut.

5.3.2. V souladu se zásadou „neškodit“ by měly být investice uskutečňované v rámci krátkodobých hospodářských pobídek buď neutrální vůči strukturálnímu přechodu evropského hospodářství k nulovému znečištění, obnovení biologické rozmanitosti a klimatické neutralitě do roku 2050, nebo by měly tento přechod urychlit. Za tímto účelem by se měl ekologický impuls zaměřit zejména na opatření, která pozitivně ovlivňují účinnější využívání zdrojů, ochranu přírodního kapitálu a střednědobé a dlouhodobé snižování emisí skleníkových plynů v souladu s klimatickou neutralitou.

5.3.3. Je zásadní, aby byl ekologický impuls cílený a poskytoval hospodářskou podporu a pobídky odvětvím s maximálním pozitivním dopadem na celkovou poptávku. Ekologický impuls by měl usilovat o maximální hospodářskou výkonnost a měl by se zaměřit na odvětví, která mají značný potenciál pro vytváření pracovních míst, a to za podmínky, že jsou k dispozici odpovídající dovednosti. Proto je třeba zohlednit asymetrický dopad koronavirové krize, který nepřiměřeně postihuje ekonomiky členských států na jihu EU.

5.3.4. Evropská unie zahájila prostřednictvím Zelené dohody pro Evropu přechod na udržitelné hospodářství. Je tedy logické, aby byla opatření hospodářské podpory kombinována s další podporou tohoto přechodu. Veřejné prostředky musí být používány tak, aby měly pozitivní sociální a environmentální dopad. V oblasti zaměstnanosti to nutně neznamená, že by bylo třeba zachovat či zachránit stejná pracovní místa nebo stejné hospodářské činnosti. Pokud nemá určitý podnik nebo odvětví v rámci udržitelného hospodářství realistické vyhlídky, lze balíček pomoci řádně využít k uskutečnění změn v rámci odvětví nebo k přesunu mezi odvětvími.

5.3.5. Zelená dohoda vyžaduje, aby byly budoucí podnikatelské síly odolné a odhodlané uspět. Evropské podniky, které působí za hranicemi, jsou relevantní a důležité sociální subjekty. Při svém podnikání by se měly řídit politickým pojmem „spravedlivého přechodu“. „Udržitelný podnik“, v němž existuje silná „angažovanost pracovníků“, je klíčovým politickým aktérem, který zaručuje povinné právo na informace a konzultace a účast ve správní radě, a tak propojuje makroekonomickou politiku s kolektivními smlouvami. Bude-li zaměstnancům, odborovým svazům a radám zaměstnanců umožněno aktivně se zapojit do provádění plánu podnikové strategie založeném na konceptu „udržitelného podniku pro spravedlivý přechod“, bude možné vytvořit důstojné pracovní prostředí, důstojné pracovní podmínky ve zdravém životním prostředí a vzniknou regiony atraktivní pro život.

5.3.6. Je třeba postupně vytvářet podpůrné balíčky, protože nikdo nemůže předvídat, jak se bude hospodářství po koronavirové krizi vyvíjet. Proto se zasazujeme o to, aby byla podpůrná opatření prováděna v několika fázích, a tak mohly být v závislosti na pokroku a hodnocení daného odvětví prováděny úpravy, a to částečně na základě pozitivního dopadu na klima a přírodu.

5.3.7. Zelená dohoda bude muset zachovat evropský model zemědělství založený na kvalitě a udržitelnosti. Plán oživení bude muset podporovat: — udržitelnější potravinové systémy, co se týče výroby i spotřeby, a to v souladu se záměry Komise týkajícími se strategie pro udržitelné potraviny „od zemědělce ke spotřebiteli“, — potravinovou soběstačnost EU v duchu solidarity mezi různými druhy evropského zemědělství a začlenění ekonomických, sociálních a environmentálních aspektů, — ambiciózní návrh plynoucí z nové strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti: tato strategie musí být klíčovou součástí veškerého úsilí o rekonstrukci. Ambiciózní strategie by vyslala silný a jednotný signál pro provádění opatření v oblasti životního prostředí, klimatu, veřejného zdraví a v sociální oblasti. To by prospělo jak SZP, tak i evropskému potravinovému systému, a mohlo by to tedy nadále zvyšovat jejich udržitelnost.

5.4. Investiční priority

5.4.1. Udržitelné investice do komunit, přístupných veřejných prostor, zdravotní péče, inkluzivního vzdělávání, sociálních služeb, bydlení a infrastruktury s nulovými emisemi uhlíku a do ochrany a obnovy biologické rozmanitosti a decentralizace výroby energie budou mít zásadní význam pro vytvoření ekonomiky „blahobytu“. Jednou z těchto oblastí, které by měla být dána priorita, je energetická renovace budov. Tato vlna renovací by měla být rovněž příležitostí k souběžným úpravám fondu budov tak, aby obstál v budoucnosti, a to zlepšováním jeho přístupnosti stárnoucí populaci a rostoucímu množství osob se zdravotním postižením.

5.4.2. 2 v Evropě. Jedná se o obrovský úkol, protože 75 % obytných a komerčních budov bylo postaveno před tím, než byla zavedena pravidla EU pro spotřebu energie. Renovace bytů lidí žijících v energetické chudobě v EU by vedla k výraznému snížení výdajů na veřejné zdraví, přičemž minulé studie naznačují, že náklady na řešení energetické chudoby by byly v moderním systému zdravotní péče v průměru pravděpodobně třikrát vyšší než náklady na opatření na obnovu bydlení Důležité je stavebnictví: renovace milionů domů s cílem zajistit jejich energetickou účinnost a udržitelnost bude pro toto odvětví stimulační a přiblíží nás ke klimatické neutralitě. Stavebnictví je náročné na pracovní sílu a spotřeba energie v budovách (osvětlení, vytápění) způsobuje třetinu emisí COv Evropě. Jedná se o obrovský úkol, protože 75 % obytných a komerčních budov bylo postaveno před tím, než byla zavedena pravidla EU pro spotřebu energie. Renovace bytů lidí žijících v energetické chudobě v EU by vedla k výraznému snížení výdajů na veřejné zdraví, přičemž minulé studie naznačují, že náklady na řešení energetické chudoby by byly v moderním systému zdravotní péče v průměru pravděpodobně třikrát vyšší než náklady na opatření na obnovu bydlení ( 9 )

5.4.3. EHSV s ohledem na stárnutí bytového, architektonického a infrastrukturálního dědictví upozorňuje na to, že je důležité aktivovat přiměřený objem investic zaměřený na zajištění (v seizmických oblastech) a restrukturalizaci bydlení, uměleckého dědictví (v metropolitních oblastech, městech a vesnicích) a aktiv dopravní infrastruktury (přístavů, mostů, dálnic atd.).

5.4.4. Větší využívání energie z obnovitelných a nízkouhlíkových zdrojů nevyžaduje pouze instalaci vhodných zařízení, ale také modernizaci celé evropské elektrické rozvodné sítě a možností skladování.

5.4.5. Plán oživení je příležitostí k investicím do velice potřebné veřejné dopravy a ke skutečnému přechodu na jiné druhy dopravy, což sníží znečištění ovzduší a přispěje k opatřením v oblasti klimatu. To znamená více tramvají, více klasických autobusů i autobusů s nulovými emisemi a skutečnou intermodalitu v našich městech, akční plán EU a rozsáhlou finanční podporu modernizace, rozšiřování a údržby železnic, investice do vlaků, nočních vlaků, přeshraničních železničních spojení a dalších inovací v oblasti železniční dopravy. Měla by existovat koordinace na úrovni EU, aby se zajistilo, že lety na krátké vzdálenosti budou nahrazeny udržitelnými alternativami. V rámci omezení silniční dopravy musí být větší objem nákladu přepravován po železnici, po vnitrozemských vodních cestách a po moři (např. pomocí udržitelné námořní dopravy na krátké vzdálenosti).

5.4.6. Je třeba budovat základy evropského odvětví mobility s nulovými emisemi, která by byla schopna uspokojit rostoucí poptávku po alternativách ke spalovacím motorům a po dobíjecí infrastruktuře pro automobily, dodávky, autobusy a nákladní vozidla, ale také zvýšit dodávky pro železniční odvětví. To rovněž znamená vybudovat rozsáhlou síť elektrických dobíjecích stanic po celé Evropě a vytvořit udržitelné a účinnější baterie. To vše budou provázet rekvalifikační programy, které poskytnou nové profesní příležitosti pracovníkům, kteří odejdou z odvětví dopravy založené na fosilních palivech.

5.4.7. Jak jsme již viděli v několika městech, období omezení volného pohybu osob zpochybňuje tradiční využívání městského prostoru a mobility a podporuje experimentování. Během období oživení lze dále těžit z rozvoje cyklistiky, neboť tento způsob dopravy může podpořit dodržování bezpečného odstupu, odlehčit přeplněné veřejné dopravě a poskytnout více prostoru a snadnější přístup k místním obchodům. Investice do zlepšení cyklistické infrastruktury mohou mít ve městech a mezi městy rychlý pozitivní přínos a mohou stimulovat rozvoj cyklistického prostředí.

5.4.8. Pro úspěch Zelené dohody má zásadní význam přechod na oběhové hospodářství. Z toho důvodu je třeba nově koncipovat například ocelářský a cementářský průmysl (což jsou největší spotřebitelé energie) a chemický průmysl.

5.4.9. Balíček opatření sloužící k oživení může díky přechodu na oběhové hospodářství, který je jeho hlavním pilířem, výrazně urychlit nezbytný rozvoj infrastruktury a podpořit inovace v oblasti alternativních materiálů a nových technologií. Aby se zabránilo plýtvání, měla by EU především podporovat iniciativy zaměřené na působení startupů a podniků sociální ekonomiky v oblasti oprav a opětovného využití a dále by měla podporovat odpovídající odborné vzdělávání a rekvalifikaci osob, které přišly v období hospodářského poklesu o zaměstnání. Tato podpora by mohla být zaměřena zejména na „oblasti, které právě procházejí přechodem“, čímž by se v regionech umožnil přechod od tradičního využívání surovin k získávání hodnotných látek z městských odpadů.

5.4.10. Za druhé je tříděný sběr komunálního odpadu zásadně důležitou podmínkou pro hodnotné využití odpadů prostřednictvím recyklace. EU by proto měla podporovat místní orgány, aby jim v průběhu příštích pěti let umožnila získat chybějící investice pro infrastruktury určené ke sběru, třídění a recyklaci komunálního odpadu.

5.4.11. Koronavirová krize ukázala, že při zvyšování odolnosti naší společnosti vůči krizím hraje důležitou roli digitální revoluce. Je mimořádně důležité investovat do digitalizace základních služeb a posílit schopnost vlád, zákonodárných orgánů a veřejných institucí poskytovat služby během krizí. Zároveň je nutné si uvědomit, že digitální technologie jsou nástrojem, nikoli konečným cílem. Musíme zajistit veřejnou kontrolu nad rámcem týkajícím se digitálních technologií a vést ho směrem k přísným normám udržitelnosti, včetně silných demokratických a technologických záruk, a zároveň přijmout opatření finanční a znalostní podpory, při nichž nebude nikdo opomenut. V souladu s Evropským aktem přístupnosti je tudíž nezbytné zajistit v rámci digitální revoluce přístupnost pro více než 100 milionů osob se zdravotním postižením v EU.

5.4.12. Je třeba, aby strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ dala po skončení současné zdravotní krize jasný směr potravinovému systému EU a podnítila k zavedení opatření, která umožní vybudovat udržitelnější, odolnější a spravedlivější potravinové řetězce. Musí být přijata krátkodobá opatření s cílem zamezit sezónnímu nedostatku pracovníků a narušení dodavatelského řetězce. V dlouhodobějším horizontu musí strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ a společná zemědělská politika zvýšit odolnost a udržitelnost našeho potravinového systému tím, že zajistí návrat k diverzifikovanějším modelům zemědělské produkce, podpoří lokální centra pro distribuci potravin a kratší dodavatelské řetězce a poskytnou drobným zemědělcům, rybářům, jejichž činnost má malý dopad, a producentům v oblasti akvakultury lepší přístup na trh.

5.4.13. Je nutné investovat do rekvalifikačních programů v odvětvích, které zřejmě nebudou perspektivní (například z toho důvodu, že jsou do značné míry závislá na fosilních palivech). To znamená, že budou muset prozkoumat, jak snížit spotřebu fosilních paliv a být šetrnější k životnímu prostředí. Vyslovujeme se pro zavedení cílené investiční politiky, která umožní plynule převést zaniklá pracovní místa do odvětví, v nichž je pracovníků nedostatek, zejména do sociálních a ekologických odvětví.

5.4.14. Je nezbytné, aby členské státy ve větší míře investovaly do veřejných služeb, neboť – jak ukázala současná krize – tyto služby hrají stěžejní roli při záchraně lidských životů a překonávání pandemie. Evropští vedoucí představitelé by tudíž měli zvážit zavedení tzv. zlatého pravidla při uplatňování fiskálních pravidel EU, díky němuž by byly veřejné investice vyňaty z výpočtu schodku a přihlíželo by se k udržitelnosti stávající míry zadlužení. EU by měla důkladně posoudit liberalizaci strategických veřejných služeb v souladu s pravidly hospodářské soutěže. Mimoto je třeba zlepšit dostupnost veřejných služeb.

5.5. Sociální opatření

5.5.1. Je důležité provádět na evropské úrovni a ve všech členských státech evropský pilíř sociálních práv, aby bylo možné proaktivně zahájit proces sociální konvergence. Tento pilíř je nástrojem, který poslouží k vypracování nového, vylepšeného srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů.

5.5.2. Je nutné zaměřit v rámci strategie EU hlavní pozornost na pracovní místa a posílit v celém systému všeobecného a odborného vzdělávání a celoživotního učení význam know-how a jeho soustavného uplatňování, díky němuž se evropští pracovníci mohou přizpůsobovat změnám, které ve výrobním systému vyvolává digitální a ekologická transformace.

5.5.3. V procesu oživení po krizi COVID-19 bude hrát zásadní roli nová organizace práce. V důsledku toho, že se v soukromých i veřejných zdravotnických a pečovatelských službách usilovalo o zvyšování produktivity, poklesla kvalita těchto služeb a zhoršily se pracovní podmínky, což mělo během zdravotní krize ve většině členských států EU dramatický dopad. Přechod k činnosti založené na službách by dal vzniknout hospodářství s vyšším podílem lidské práce, což by vyvážilo nejistý charakter zaměstnaneckých poměrů v těchto odvětvích, podpořilo vyšší míru zaměstnanosti a zaručilo navrácení pracovních míst do reálné ekonomiky. Z tohoto důvodu mají zásadní význam opatření na podporu kvalitní práce v odvětvích s vysokým podílem lidské práce, v nichž jsou poskytovány vysoce kvalitní služby.

5.5.4. EHSV vítá upravený pracovní program Evropské komise na rok 2020 ( 10 ) , jelikož se jedná o kompromis, který umožní zachovat ve strategii pro oživení po krizi sociální rozměr. Je v něm několik legislativních a nelegislativních iniciativ, které nelze prodloužit ani odložit, jelikož se jedná o pilíře sociální agendy. Patří sem provedení přijatých směrnic podle již dohodnutého časového plánu (směrnice o rovnováze mezi pracovním a soukromým životem, směrnice o vysílání pracovníků a směrnice o transparentních a předvídatelných pracovních podmínkách). Komise rovněž potvrdila veškeré iniciativy, které by podpořily spravedlivý a sociálně udržitelný proces oživení. Jde mj. o iniciativy týkající se transparentnosti odměňování, minimálních mezd, spravedlivého zdanění, nezaměstnanosti mladých lidí, evropského systému zajištění v nezaměstnanosti, agendy dovedností a digitálního vzdělávání, práce prostřednictvím platforem a pravidel správy ekonomických záležitostí v EU. V pracovním programu naopak chybí posílení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci zavedením účinných preventivních opatření na pracovištích.

5.5.5. V rámci výrazného sociálního oživení je rovněž nutné zajistit lepší přístup k odborovým organizacím a lepší ochranu. Musíme podpořit kolektivní vyjednávání a demokratické postupy na pracovišti. EU a její členské státy musí sociálním partnerům pomoci výrazně rozšířit působnost kolektivního vyjednávání.

5.5.6. Je třeba se zabývat genderovými otázkami. Hospodářský útlum, jejž probíhající pandemie COVID-19 způsobila, má podstatný dopad z hlediska rovnosti žen a mužů, a to jak během tohoto útlumu, tak v rámci následného procesu oživení. Na rozdíl od „běžných“ recesí, které závažněji ovlivňují zaměstnanost mužů, má pokles zaměstnanosti v souvislosti s opatřeními k omezení fyzického kontaktu značný dopad na odvětví, v nichž pracuje větší podíl žen. Mimoto se v důsledku uzavření škol a zařízení denní péče prudce zvýšila nutnost pečovat o děti, což se ve zvlášť silné míře dotýká pracujících matek. Je pravděpodobné, že budou pracující matky následky této krize pociťovat i nadále, vzhledem k významu jejich zkušeností na trhu práce.

5.6. Systémy zdravotní péče

5.6.1. Jedním z hlavních ponaučení plynoucích z koronavirové krize je především to, že je nutné posílit systémy zdravotní péče v téměř všech evropských zemích a v prvé řadě se při tom zaměřit na prevenci. V důsledku koronavirové pandemie jsou v celé Evropě tyto systémy vystaveny enormnímu tlaku, přičemž některé země jsou na tom hůře než jiné, v nichž panuje odlišná situace, co se týče pracovníků (lékařů a ošetřovatelů), vysoce kvalifikovaných odborníků, zdravotnických prostředků a kapacity nemocnic. Oblast zdravotní péče sice spadá do pravomoci členských států, virus se však šíří bez ohledu na státní hranice. Postihuje celou Evropu (v rámci našich hranic i mimo ně) ve zdravotní, sociální a hospodářské oblasti, a proto je naléhavě nutná společná reakce na evropské úrovni.

5.6.2. V souvislosti s koronavirovou krizí vyšlo najevo, nakolik je EU závislá na dovozu zdravotnického vybavení ze třetích zemí. Je nutné učinit investice do služeb v oblasti ochrany zdraví, zdravotní péče a dlouhodobé péče, do preventivní zdravotní péče a do opatření týkajících se bezpečnosti a ochrany zdraví při práci (se zohledněním celého životního cyklu). Orgány EU musí tyto investice podporovat.

5.6.3. Koronavirová krize zřetelně ukázala, že nadnárodní farmaceutické společnosti mají velkou moc. Je tedy rovněž nezbytné zřídit rozsáhlý evropský výzkumný fond, z něhož by se financoval vývoj nových léčivých přípravků a očkovacích látek, aby se tak posílila nezávislost farmaceutického průmyslu. Orgány EU by měly mít potřebné pravomoci, aby mohly koordinovat dodávky, distribuci a ceny základního zdravotnického vybavení a ochranných prostředků na jednotném trhu.

5.7. Mezinárodní vztahy

5.7.1. Evropská unie je založena na společných evropských hodnotách, které nelze za žádných okolností zpochybňovat ( 11 ) . Jsou to úcta k lidské důstojnosti, dodržování lidských práv, svoboda, demokracie, rovnost a právní stát. Na tyto hodnoty nelze zapomínat ani v situaci, kdy EU a její členské státy čelí mimořádné situaci a z ní plynoucím hospodářským a sociálním problémům. Přestože reakce na současnou krizi musí být rychlá a opravňuje k určitým výjimečným a časově omezeným opatřením, není možné, aby tato opatření narušovala zásady právního státu a ohrožovala demokracii, dělbu moci a základní práva evropských občanů. EHSV požaduje, aby veškerá politická opatření v tomto směru byla zcela v souladu se společnými hodnotami stanovenými v článku 2 SEU.

5.7.2. Koronavirová krize odhalila, že mezinárodní volný obchod nezaručuje zabezpečení dodávek, a to ani v případě existujících zásob potravin, léčivých přípravků a průmyslových výrobků. Navíc v tomto ohledu panuje nedostatečná transparentnost a sledovatelnost.

5.7.3. Je třeba pobídnout některé evropské podniky, které si vybudovaly průmyslovou kapacitu na území třetích zemí, aby tuto kapacitu přemístily do EU. Přemístění hospodářských činností v odvětví průmyslu, zemědělství a služeb by mělo umožnit, aby se docílilo větší nezávislosti na mezinárodních trzích, byla opětovně získána kontrola nad výrobními postupy a byl dán podnět k environmentální a sociální transformaci těchto činností. Za této situace by mělo být možné, aby jim vlády členských států poskytovaly finanční podporu, na niž se nebudou vztahovat předpisy o státní podpoře.

5.7.4. Krize rovněž poukázala na závažná rizika spojená s tím, že je EU v oblasti výroby do značné míry závislá na Číně, zejména ve zdravotnictví (například co se týče ochranných prostředků). Aby bylo možné posílit systémy zdravotní péče v téměř všech evropských zemích, je velice důležité snížit tuto závislost u klíčových výrobků. Toho lze dosáhnout rozšířením výroby v EU (výrobní/dodavatelský řetězec v EU) a rozvíjením výrobní kapacity ve spolupráci s jinými zeměmi, například v Africe (výrobní/dodavatelský řetězec EU-Afrika). To by navíc přispělo k tomu, že by i nejméně rozvinuté země mohly rozvíjet nové hospodářské činnosti a posílit své systémy zdravotní péče.

5.7.5. Po skončení pandemie by měl ve světě vzniknout nový systém mezinárodních vztahů, globální ekonomiky a solidarity, v jehož rámci se bude usilovat o sdílení světového bohatství a záchranu životů a také o ochranu výsledků v oblasti zdraví a vědecké, intelektuální a průmyslové činnosti. EU by v tomto novém systému mezinárodních vztahů založeném na solidaritě a rozvojové spolupráci měla hrát vedoucí úlohu. Kromě toho by EU měla zachovat a případně posílit své závazky v oblasti rozvojové spolupráce.

5.7.6. Vytvoření rovných podmínek v globální ekonomice by mohlo zajistit, aby se na jedné straně skoncovalo s vykořisťováním pracovníků a na straně druhé s neopodstatněnými a přemrštěně vysokými zisky podniků. Pokud by byly do pravidel WTO a dalších agentur OSN začleněny normy MOP a udržitelného rozvoje, mohlo by to výrazně přispět k vytvoření nového, spravedlivého ekonomického řádu a dosažení spravedlivé a inteligentní globalizace. Je třeba odpovídajícím způsobem upravit pravidla a v budoucnu je důsledněji uplatňovat, aby bylo možné nasměrovat veškeré prostředky a dostupné lidské zdroje tam, kde jsou nejvíce zapotřebí.

5.7.7. Jakékoliv porušení základních práv musí být objektivně zdůvodněno a časově omezeno stanovením, do kdy daná opatření platí. Je naprosto nezbytné zajistit, aby byla na celém světě v co nejkratší lhůtě opětovně nastolena normální situace a byly respektovány všechny základní demokratické principy. Omezování lidských práv, jako je právo na shromažďování, svoboda tisku, právo na soukromí a další práva, se v žádném případě nesmí stát novou normální situací.

5.7.8. EU se musí znovu zhostit své geopoliticky strategické úlohy při podpoře globálních mírových procesů, aby tak vznikly nové příležitosti pro rozvoj hospodářství v sousedství EU, tj. v zemích západního Balkánu, zemích evropsko-středomořského partnerství a Východního partnerství a v dalších oblastech, které jsou sužovány konflikty.

5.7.8.1. V tomto ohledu je nezbytné, aby se evropsko-středomořský region a západní Balkán znovu staly oblastmi s rozvojovými příležitostmi, jako v minulosti, kdy byly ohniskem kontaktů mezi lidmi, obchodu se zbožím a výměny poznatků. Je tudíž nezbytné věnovat těmto regionům ústřední pozornost v evropské strategické politice týkající se integrace a propojování v oblasti dopravy a obchodních a kulturních výměn a vypracovat pro ně zvláštní makroregionální strategii. V této souvislosti je nutné dát nový podnět k vypracování makroregionálních strategií ve Středomoří a evropské městské strategie.

5.8. Migrace a doba po skončení pandemie COVID-19

5.8.1. Zdá se, že s vypuknutím pandemie COVID-19, následnou zcela katastrofální situací ve vnitrostátních systémech zdravotní péče a zhroucením ekonomiky ve všech zemích přestala být otázka migrace na pořadu dne, byla zatlačena do pozadí a občané vůči ní jeví určitou lhostejnost. Je ovšem nutné, aby se kvůli současné krizi nezapomínalo na žadatele o azyl. Základní práva na ochranu patří ke stěžejním evropským hodnotám a nelze od nich upouštět, jakmile nejsou vhod. Je nutné opětovně zavést následující opatření: — obnovit postupy udělování povolení k pobytu a uznávání práva na azyl v téměř všech evropských zemích, — vyřešit zdravotní situaci v přeplněných střediscích pro přijímání migrantů, — vyřešit problém nejistoty zaměstnání (v jehož důsledku se již snížily či zcela přestaly být zasílány tzv. remitence, které jsou často jediným zdrojem obživy pro rodiny migrantů, které zůstaly v zemi původu), — legalizovat pobyt migrantů, kteří pracují v odvětví péče nebo zemědělství, — rozvíjet společný evropský azylový systém, který bude povinný, bezpečný a účinný a umožní, aby všechny členské státy EU neprodleně sdílely společné úkoly, — navrhnout a vytvořit realistické, legální, bezpečné a použitelné způsoby pracovní migrace do EU, — navázat trvalý a účinný dialog se zeměmi původu migrantů s cílem rozvíjet struktury a rámce pro komunikaci, — poskytovat agentuře Frontex rozsáhlejší finanční a technickou podporu, — v krátkodobém horizontu usilovat o to, aby se rovněž zvážilo přerozdělení všech prostředků ve víceletém rozpočtovém rámci EU na období 2021–2027.

6. Plán obnovy

6.1. V souvislosti se všemi výše uvedenými opatřeními bude nutné navrhnout nový systém správy ekonomických záležitostí zahrnující strategickou průmyslovou, sociální a obchodní politiku a politiku v oblasti konkurenceschopnosti a životního prostředí.

6.2. Je třeba podpořit reformu správy ekonomických záležitostí v Evropské unii přepracováním Paktu o stabilitě a růstu, aby bylo možné zajistit zároveň stabilitu i růst.

6.3. V souladu s nástrojem na podporu oživení Next Generation EU bude nutné postupně navýšit vlastní zdroje EU, a to zavedením příslušných a vhodných zdrojů příjmů, z nichž bude možné zvolit: například systému EU pro obchodování s emisemi, společného konsolidovaného základu daně z příjmů právnických osob, digitální daně, daně z finančních transakcí, poplatku z emisí CO 2 nebo ražebného.

6.4. EU musí neprodleně aktivovat koordinační mechanismus, který bude schopen neutralizovat agresivní daňové plánování a zamezit v 27 členských státech daňovým únikům, které v letech 2001 až 2016 členské státy EU v průměru ročně připravily o daňové příjmy ve výši 46 miliard EUR (tj. 0,46 % HDP) ( 12 ) . Současně musí EU zavést účinnou strategii, která umožní zakročit proti praní peněz, jež může negativně postihnout výrobní systém v EU a narušit jednotný trh nedodržením rovných podmínek.

6.5. Je důležité zachovat evropský model práv, norem a spotřebitelské politiky. Jedná se o to, co EU činí jedinečnou. Například v oblasti digitalizace se EU odlišuje od ostatních částí světa etickou zásadou, kterou uplatňuje v oblasti umělé inteligence a jež vyžaduje, aby byla kontrola ponechána v lidských rukou. Tento přístup vycházející ze základních práv a svobod je součástí modelu EU a měl by zůstat zachován, i když v současnosti panuje stále ostřejší konkurence.

6.6. Je nutné plně využít nově vznikajících, udržitelnějších obchodních modelů (oběhové hospodářství, ekonomika sdílení, sociální ekonomika atd.). Tyto modely jsou rovněž znakem společenského modelu EU a vytvářejí dvojí hodnotu – hospodářskou a sociální – a slouží také k provádění Zelené dohody pro Evropu a cílů udržitelného rozvoje. Díky nim je možné podpořit oživení ekonomiky a současně se zabývat společenskými otázkami. V tomto ohledu bude hrát zásadní roli akční plán EU pro oběhové hospodářství, jakož i přislíbený akční plán EU pro sociální ekonomiku (který má být zveřejněn na jaře 2021). Je třeba sdílet podnětné příklady, jakým je například Evropské sdružení klastrů.

6.7. Digitalizace představuje z hlediska procesu oživení příležitost i riziko. EU se může dostat do popředí díky inovacím, například v oblasti technologie blockchain, v níž zaujímá vedoucí postavení. Technologie blockchain (nikoli bitcoiny) zprostředkovává demokratické hodnoty, skýtá transparentnost a zlepšuje struktury správy. Je však nutné se zabývat riziky, která jsou s digitalizací spojena a k nimž patří například zvýšení nezaměstnanosti, marginalizace v digitální oblasti a sociální vyloučení. Mimoto je nezbytné nalézt způsoby, jak využít příležitostí a zároveň vyvážit rizika. To vše za situace, kdy se EU snaží udržet si globální konkurenceschopnost.

6.8. Je možné podpořit sociální inovace jakožto model pro proces oživení prostřednictvím společné tvorby, společné koncepce a společné výroby. Ve složitém sociálním prostředí, v němž dochází k obrovským změnám ve společnosti, toho lze dosáhnout jedině tím, že budou zmobilizovány veškeré zdroje ve společnosti a s využitím meziodvětvového a mezioborového přístupu budou hledána řešení. Organizovaná občanská společnost je katalyzátorem sociálních inovací. Toto úsilí přispělo k vytvoření sociálních systémů, které přinesly nové politiky, struktury, výrobky, služby a pracovní postupy. Účast občanské společnosti je nyní zapotřebí více než kdy dříve. Skutečných sociálních inovací však lze dosáhnout pouze se zapojením organizované občanské společnosti.

6.9. Vznikne nový společenský model? Proces oživení lze realizovat jen prostřednictvím produktivity, fiskálních stimulů a rozdělování bohatství. Možná je opět načase oživit koncepci balíčku týkajícího se sociálních investic, aby bylo možné proaktivně a preventivně snížit budoucí společenské náklady. V souladu s tím by EU měla navýšit investice do sociální infrastruktury: i) do vzdělávání a celoživotního učení, ii) do zdravotní, dlouhodobé a sociální péče a iii) do cenově dostupného bydlení ( 13 ) . Spolu s tím je nutné provádět na všech úrovních evropský pilíř sociálních práv a zavést systém sledování evropského semestru založený na cílech udržitelného rozvoje, naplnit Zelenou dohodu pro Evropu a uskutečnit spravedlivou digitální transformaci v souladu s hodnotami EU. Jejich spojením by mohl vzniknout nový společenský model EU.

V Bruselu dne 11. června 2020. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Luca JAHIER

(1) Georgieva, C., The Great Lockdown: Worst Economic Downturn Since the Great Depression (Rozsáhlé omezení volného pohybu osob – nejhorší hospodářský propad od velké hospodářské krize), tisková zpráva MMF č. 20/98, 2020.

(2) Statistické údaje EU týkající se příjmů a životních podmínek (EU-SILC) ukazují vzestup chudoby a sociálního vyloučení u osob se zdravotním postižením mezi lety 2010 a 2018 v Estonsku, Lucembursku, Německu, Švédsku, Irsku, České republice, Litvě, Itálii, Nizozemsku, na Maltě a ve Španělsku.

(3) Evropská komise, GŘ ECFIN.

(4) Mezinárodní organizace práce, COVID-19 and the world of work: Impact and policy responses (Pandemie COVID-19 a svět práce: dopad a politické reakce), březen 2020.

(5) Evropská komise, jaro 2020, Evropská hospodářská prognóza, institucionální dokument č. 125, květen 2020.

(6) Evropská komise, GŘ ECFIN.

(7) První zjištění nadace Eurofound týkající se života, práce a pandemie COVID-19, duben 2020: „Výsledky průzkumu ukazují, že v důsledku ekonomických dopadů krize způsobené pandemií COVID-19 je pod finančním tlakem více domácností než před začátkem krize. Téměř polovina všech respondentů (47 %) uvádí, že má jejich domácnost potíže vyjít s příjmem. (…) Z respondentů, kteří během krize natrvalo ztratili práci, 90 % uvedlo, že se finanční situace jejich domácnosti zhoršila, 44 % nemá žádné úspory a 35 % má jen takové úspory, aby si udrželo současnou životní úroveň po tři měsíce.“

(8) Nassim Nicholas Taleb (2007), The Black Swan: the impact of the highly improbable (Černá labuť: dopad vysoce nepravděpodobného).

(9) Host S., Grange D., Mettetal L, Dubois U. 2014. Précarité énergétique et santé: état des connaissances et situation en Île-de-France (Energetická chudoba a zdraví: současné znalosti a situace v regionu Île-de-France), Regional Health Observatory Île-de-France, Paříž, s. 14.

(10) https://ec.europa.eu/info/publications/2020-commission-work-programme-key-documents_en.

(11) Stanovisko EHSV SC/052 Budoucnost EU: přínos pro občany a respektování evropských hodnot.

(12) Estimating International Tax Evasion by Individuals (Odhad mezinárodních daňových úniků u jednotlivců), Evropská komise, pracovní dokument č. 76, 2019.

(13) Zpráva pracovní skupiny na vysoké úrovni o investování do sociální infrastruktury v Evropě Boosting Investment in Social Infrastructure in Europe (Posílení investic do sociální infrastruktury v Evropě), Diskusní dokument o evropské ekonomice č. 074, leden 2018.