Zpráva Komise Radě - Druhá monitorovací a hodnotící zpráva o provádění společného postoje Rady 2005/69/SVV /* KOM/2008/0502 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 1.8.2008 KOM(2008) 502 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE RADĚ Druhá monitorovací a hodnotící zpráva o provádění společného postoje Rady 2005/69/SVV ZPRÁVA KOMISE RADĚ Druhá monitorovací a hodnotící zpráva o provádění společného postoje Rady 2005/69/SVV Úvod Jedním z klíčových cílů Unie je zajistit občanům vysokou úroveň ochrany v prostoru svobody, bezpečnosti a práva. Aby členské státy dosáhly tohoto cíle, musí úžeji spolupracovat, zejména pokud jde o výměnu informací mezi jejich příslušnými donucovacími orgány a mezi nimi a těmito orgány v třetích zemích. Vydané a nevyplněné odcizené, pohřešované nebo neoprávněně užívané pasy jsou užívány k vyhýbání se trestnímu stíhání a provádění nedovolených činností, které mohou ohrozit bezpečnost Unie a každého členského státu. Z důvodu samotné povahy ohrožení lze smysluplně postupovat pouze na úrovni Unie. Všechny členské státy jsou členy Mezinárodní organizace kriminální policie (dále jen „Interpol“). V rámci svého poslání vytvořil Interpol databázi obsahující údaje o odcizených cestovních dokladech, která členům Interpolu umožňuje sdílet údaje o ztracených a odcizených pasech. Ve společném postoji 2005/69/SVV se členské státy zavazují k tomu, že si jejich příslušné donucovací orgány budou vyměňovat údaje o vydaných a nevyplněných pasech, které byly odcizeny, jsou neoprávněně užívány nebo pohřešovány. Tyto údaje jsou upraveny ve formátu vhodném k jejich integraci do zvláštního informačního systému za současného dodržení základních práv subjektů, o nichž jsou údaje vedeny. 1. HLAVNÍ POžADAVKY UVEDENÉ VE SPOLEčNÉM POSTOJI Společný postoj ukládá členským státům 5 povinností: - vyměňovat si s Interpolem veškeré současné i budoucí údaje o pasech (podle definice), - zajistit okamžitou výměnu uvedených údajů s Interpolem po zanesení údajů do vnitrostátních databází nebo do SIS, - sdílet uvedené údaje pouze s takovými členy Interpolu, jejichž úroveň ochrany osobních údajů je přiměřená, a dodržovat přitom základní práva a svobody v souvislosti s automatickým zpracováním osobních údajů, - zajistit jejich příslušným orgánům prosazujícím právo přístup k těmto informacím prostřednictvím využití databáze Interpolu, jestliže je to vhodné k plnění jejich úkolů, a vytvořit infrastrukturu nezbytnou pro usnadnění konzultace, - zajistit, aby v případě pozitivní identifikace přijaly příslušné orgány nezbytná opatření. 2. ÚčEL ZPRÁVY A METODA HODNOCENÍ V roce 2006 předložila Evropská komise Radě zprávu o provádění společného postoje v členských státech[1] (dále jen „zpráva z roku 2006“). Zpráva z roku 2006 dospěla k závěru, že provádění společného postoje členskými státy je zatím neúplné, a předložila členským státům určitá doporučení. Proto Rada požádala Komisi o druhou zprávu, která posoudí, v jaké míře členské státy mezitím přijaly příslušná opatření[2]. Podle tohoto pověření zaslala Komise dne 1. června 2007 členským státům dotazník s cílem zjistit rozsah, způsob a metodu provádění společného postoje a případná zlepšení, k nimž došlo od zpracování zprávy z roku 2006. Vyplněný dotazník zaslaly zpět všechny členské státy. Některé informace zaslané Komisi byly nejednoznačné, neúplné nebo obsahovaly odkazy na vnitrostátní právní řád a jiná ustanovení bez poskytnutí bližšího vysvětlení. Některé informace byly navíc předloženy na základě různého výkladu dotazů provedeného jednotlivými členskými státy. Komise proto pozvala odborníky z členských států na schůzku, aby objasnili odpovědi na dotazník, a aby tak Komise mohla z těchto odpovědí vyvodit závěry. Schůzka se konala v Bruselu ve dnech 17. a 18. září 2007. Tato zpráva uvádí přehled písemných odpovědí na dotazník i ústní vysvětlení a informace poskytnuté odborníky z jednotlivých členských států na výše uvedené schůzce a na základě toho posuzuje úroveň provádění společného postoje. 3. SHRNUTÍ ODPOVěDÍ 3.1. Byl ve Vašem členském státě proveden společný postoj k výměně některých údajů s Interpolem (2005/69/SVV)? - Pokud ano, jakým způsobem jej Váš členský stát provedl? Zašlete popřípadě příslušné prováděcí opatření. - Pokud ne, hodlá jej Váš členský stát provést? - U členských států, které odpověděly na dotazník o provádění společného postoje, jenž byl zaslán v roce 2006, změnila se Vaše situace v roce 2006/2007? Z odpovědí členských států na tuto otázku vyplývá, že všechny členské státy přijaly kroky k provedení společného postoje, ale nacházejí se v různých etapách. I když v době předložení svých odpovědí na dotazník Lotyšsko a Slovensko společný postoj ještě neprovedly v plném rozsahu, měly tak učinit do konce roku 2007. Podle odpovědí obecně došlo od zpracování zprávy z roku 2006 k výraznému pokroku v provádění společného postoje. 3.2. Vyměňuje si Váš členský stát s Interpolem všechny údaje o vydaných a nevyplněných pasech, které byly odcizeny, jsou neoprávněně užívány nebo pohřešovány, jak požaduje čl. 3 odst. 1 společného postoje 2005/69/SVV? Jestliže si Váš členský stát s Interpolem nevyměňuje všechny údaje o těchto pasech, uveďte přibližný procentuální podíl této výměny. Z odpovědí vyplývá, že 22 členských států si s Interpolem vyměňuje všechny požadované údaje o pasech a 1 členský stát tak bude činit v blízké budoucnosti. Některé členské státy jdou dokonce nad rámec požadavků společného postoje a vyměňují si s Interpolem informace o pohřešovaných nebo odcizených dokladech totožnosti. Kategorie vyměňovaných údajů není ve 3 členských státech vždy úplná, jak se to vyžaduje ve společném postoji. Konkrétněji řečeno, Polsko poskytuje údaje pouze o pasech pohřešovaných nebo odcizených v důsledku spáchání trestného činu, Maďarsko pouze o odcizených pasech a Portugalsko pouze o odcizených nevyplněných dokladech. 3.3. Vyměňuje si Váš členský stát bezprostředně po vložení údajů do příslušné vnitrostátní databáze nebo do SIS (pokud se váš členský stát systému SIS účastní) všechny tyto údaje o pasech také s Interpolem podle čl. 3 odst. 3 společného postoje 2005/69/SVV? U členských států, které zasílání údajů Interpolu odkládají, popište pracovní postupy, které způsobují interval mezi zaznamenáním údajů do vaší příslušné databáze nebo případně do SIS a jejich zasláním Interpolu. Ustanovení čl. 3 odst. 3 společného postoje vyžadují, aby bezprostředně po vložení údajů do příslušné vnitrostátní databáze nebo do SIS byly tyto údaje vyměněny i s Interpolem. Upozorňujeme, že cílem společného postoje není upravovat období mezi oznámením o pohřešovaném pasu a vložením této informace do vnitrostátní databáze. Z odpovědí na dotazník vyplývá, že pouze 11 členských států vkládá tyto údaje bezprostředně a 2 členské státy tak budou činit, jakmile budou mít funkční infrastrukturu. 8 členských států si vyměňuje tyto údaje s Interpolem jednou denně, což sice není ideální, ale je to přijatelné. Itálie a Maďarsko si údaje vyměňují jednou měsíčně a Česká republika jednou týdně. 3.4. Rozlišuje Váš členský stát mezi těmi členy Interpolu, s nimiž jsou údaje sdíleny, a těmi, s nimiž údaje sdíleny nejsou (viz čl. 3 odst. 1 společného postoje 2005/69/SVV)? Na základě čeho se Váš členský stát rozhodl činit tento rozdíl, či nikoliv? Bral v úvahu reciprocitu? Pro členské státy, které odpověděly na tuto otázku obsaženou ve zprávě z roku 2006: Změnili jste svůj přístup? Ustanovení čl. 3 odst. 1 a 5 společného postoje vyžadují, aby členské státy sdílely údaje o pasech pouze s takovými členy Interpolu, jejichž úroveň ochrany osobních údajů je přiměřená, a dodržovaly přitom základní práva a svobody v souvislosti s automatickým zpracováním osobních údajů. Odpovědi na dotazník ukazují, že pouze Nizozemsko rozlišuje mezi členy Interpolu, zatímco všechny ostatní členské státy tento rozdíl nečiní. Členské státy, které tento rozdíl nečiní, uvedly pro svůj přístup dva důvody: a) domnívají se, že informace, které se Interpolu posílají, zejména číslo pasu, neobsahují žádné osobní údaje a b) mají zájem na nalezení každého svého pasu v jakékoliv jiné zemi. Členské státy na schůzce odborníků objasnily, že přiměřenou úroveň ochrany osobních údajů a dodržování základních práv a svobod považují za součást svého hodnocení rizik, když se setkají s žádostí o potvrzení pozitivní identifikace nebo o poskytnutí doplňujících informací. 3.5. Na jakých podmínkách výměny všech dostupných údajů o pasech se Váš členský stát dohodl s Interpolem (viz čl. 3 odst. 2 společného postoje 2005/69/SVV)? U členských států, které se na žádných takovýchto podmínkách nedohodly, považujete předpisy Interpolu za dostatečné? Pro členské státy, které odpověděly na tuto otázku obsaženou ve zprávě z roku 2006: Využili jste dohodnuté podmínky k účinnému předání původních údajů? Žádný členský stát se s Interpolem nedohodl na zvláštních podmínkách výměny údajů o pasech. Členské státy se zřejmě domnívají, že předpisy a systémy Interpolu, jako I-24/7, poskytují dostatečné zajištění. 3.6. Které příslušné donucovací orgány mají právo konzultovat databázi Interpolu za účelem provádění tohoto společného postoje ve Vašem členském státě (viz čl. 3 odst. 4 společného postoje 2005/69/SVV) a pro plnění jakých úkolů? U členských států, které tyto orgány již uvedly v odpovědích na dotazník obsažený ve zprávě z roku 2006, specifikujte úkoly, kvůli kterým tyto orgány konzultují databázi Interpolu. Ve všech případech mají právo konzultovat databázi Interpolu policejní orgány s výjimkou Řecka, kde má toto právo pouze národní ústředna Interpolu. Nutno poznamenat, že ve většině členských států se za součást policejních orgánů považují vnitrostátní zpravodajské služby. Ve většině členských států mají kromě policie právo konzultovat databázi Interpolu další donucovací orgány. Například v Polsku má právo konzultovat databázi pohraniční stráž a celní služba, v Lotyšsku pohraniční stráž a odbor pro migraci, v Itálii pohraniční policie a v Nizozemsku královská vojenská policie. 3.7. Vypracoval Váš členský stát pokyny nebo provádí školení, jak postupovat v případech, kdy je vhodné využít databázi Interpolu? U členských států, které tento vývoj již uvedly v odpovědích na dotazník obsažený ve zprávě z roku 2006, jak Váš členský stát zajišťuje, kdy je vhodné využít databázi? Z odpovědí vyplývá, že 17 členských států vypracovalo určité pokyny nebo provádí školení, jak využívat databázi Interpolu. V některých dalších členských státech jsou úředníkům, kteří mají přístup k databázi, poskytnuty obecné pokyny. Obecně se však členské státy domnívají, že databáze nevyžaduje vysvětlení a že postačuje pouze její dostupnost. Tvrdí, že není zapotřebí, aby se donucovací orgány účastnily školení nebo měly příslušné pokyny, jak využívat databázi Interpolu. 3.8. Vytvořil Váš členský stát infrastrukturu nezbytnou pro usnadnění konzultace (viz čl. 3 odst. 4 společného postoje 2005/69SVV)? - Pokud ano, uveďte popis příslušné infrastruktury. - U členských států, které odpověděly na tuto otázku v dotazníku uvedeném ve zprávě z roku 2006, změnila se Vaše situace od té doby? - Mají Vaše příslušné orgány přímý přístup k databázi Interpolu? Jestliže je přístup nepřímý, popište pracovní postup. Většina členských států používá údaje o pasech v databázi Interpolu výhradně k vyšetřovacím účelům. Pouze několik členských států používá databázi také ke kontrolním účelům. Tyto členské státy poskytly nebo poskytují přístup příslušníkům pohraniční stráže, kteří mohou konzultovat databázi ručně nebo automaticky na hraničních přechodech pomocí nástrojů I-24/7 a MIND & FIND poskytnutých Interpolem. Odpovědi naznačují, že členské státy při výkladu čl. 3 odst. 4 nepostupovaly nijak zvlášť aktivně, a z převážné většiny odpovědí lze získat dojem, že pouhé umožnění případného přístupu příslušným orgánům je dostatečným opatřením ke splnění požadavku stanoveného v článku. To je pravděpodobně v rozporu se zněním článku a především s povinností členských států „zajistit“ , aby příslušné donucovací orgány konzultovaly databázi Interpolu vždy, kdy je to vhodné. 3.9. Kromě toho, že Váš členský stát dodržuje vnitrostátní právní předpisy o ochraně údajů, přijal nějaké další opatření, aby zajistil odpovídající úroveň ochrany osobních údajů v příslušné členské zemi Interpolu a dodržení základních práv a svobod v souvislosti s automatickým zpracováním osobních údajů (viz čl. 3 odst. 5 společného postoje 2005/69/SVV)? Zaznamenali jste stížnosti vyplývající z této výměny údajů? Z odpovědí vyplývá, že členské státy nepřijaly žádná zvláštní opatření, aby zajistily odpovídající úroveň ochrany osobních údajů v příslušné členské zemi Interpolu a dodržení základních práv a svobod v souvislosti s automatickým zpracováním osobních údajů, kromě Nizozemska, které omezuje zóny, kde jsou jeho údaje dostupné. Všechny členské státy se domnívají, že jejich vnitrostátní právní předpisy jsou dostatečné. Belgie, Kypr, Bulharsko, Řecko a Portugalsko mají za to, že údaje o pasech, které si vyměňují s Interpolem, nejsou osobní údaje. Členské státy neoznámily žádné stížnosti občanů v souvislosti s výměnou údajů s Interpolem. 3.10. Poskytněte prosím statistiku počtu úspěšných identifikací, které Vaše příslušné orgány provedly v průběhu posledních 12 měsíců po konzultaci databáze Interpolu. Jaká je průměrná doba, po kterou musí Vaše příslušné orgány čekat na potvrzení úspěšné identifikace a na doplňující informace po pozitivní identifikaci? Většina členských států nevede statistiku počtu pozitivních identifikací, které jejich příslušné orgány provedly po konzultaci databáze Interpolu, a nebyly schopny poskytnout žádná čísla. Tyto údaje poskytl Interpol a ukázalo se, že v EU došlo od ledna do srpna 2007 k 1 599 pozitivním identifikacím v porovnání se 191 těmito identifikacemi za totéž období v roce 2005. Podle odpovědí na dotazník se průměrná doba, po kterou musí příslušné orgány čekat na potvrzení úspěšné identifikace, lišila od „vteřin“ až po „měsíce“, nebo dokonce nebylo zasláno „vůbec žádné potvrzení“, i když 13 členských států nebylo schopno tento průměr poskytnout vůbec. Průměrná doba, po kterou příslušné orgány musí čekat na doplňující informace po úspěšné identifikaci, činila „24 hodin“ až „10 dnů“ včetně odpovědi „vůbec žádné doplňující informace“. 17 členských států nebylo schopno poskytnout tuto statistiku buď proto, že ji nemá, nebo proto, že se doba reakce značně liší v závislosti na dotčené třetí zemi. 3.11. Poskytněte prosím statistiku průměrného počtu žádostí o potvrzení úspěšné identifikace, které podaly příslušné orgány jiného členského státu v průběhu posledních 12 měsíců po pozitivní identifikaci na základě konzultace databáze Interpolu. Jaká je průměrná doba, za kterou odpovíte na tuto žádost o potvrzení a o poskytnutí doplňujících informací po pozitivní identifikaci? Odpovědi ukázaly, že 18 členských států nevede statistiku o počtu žádostí o potvrzení úspěšné identifikace, které obdrží od jiných členských států nebo od jiných členských zemí Interpolu. Průměrná doba odpovědi na žádosti o potvrzení úspěšné identifikace činila „minuty“ až „několik hodin“, zatímco průměrná doba pro poskytnutí doplňujících informací byla podstatně delší, přičemž jeden členský stát uvedl, že může trvat až 4 týdny. 4. KONKRÉTNÍ ZÁVěRY Aby mohl být předložen obecný přehled o provádění společného postoje, je třeba se znovu vrátit k 5 hlavním povinnostem členských států uvedeným dříve. 4.1. Výměna všech současných i budoucích údajů o pasech (podle definice) s Interpolem V době psaní této zprávy se má za to, že všechny členské státy provedly společný postoj a vyměňují si s Interpolem údaje o pasech. Tuto skutečnost ověřil Interpol. Tento výsledek ukazuje, že od zpracování zprávy z roku 2006 všechny členské státy přijaly kroky ke splnění svých povinností. 3 členské státy si však s Interpolem nevyměňují všechny požadované kategorie údajů o pasech. Jmenovitě Polsko poskytuje údaje pouze o pasech pohřešovaných nebo odcizených v důsledku spáchání trestného činu, Maďarsko pouze o odcizených pasech a Portugalsko pouze o odcizených nevyplněných dokladech. Na druhou stranu v některých případech členské státy požadavky společného postoje překračují v tom smyslu, že například poskytují údaje o průkazech totožnosti a o řidičských průkazech. Některé členské státy sdělily určité problémy v souvislosti s prováděním společného postoje a s fungováním databáze Interpolu. Lotyšsko uvedlo, že v databázi Interpolu není zvláštní kolonka pro „cizí pas“ a že to představuje problém, kdykoliv je zapotřebí vložit tento údaj. Portugalsko vzneslo podobné obavy v souvislosti s padělanými pasy a Německo v souvislosti s neoprávněně užívanými doklady, které nejsou pohřešovány ani odcizeny. Členské státy navrhly řešení těchto problémů – přijmout pro účely společného postoje a databáze Interpolu slovník/seznam FADO. Bez ohledu na zjištěné problémy statistika Interpolu ukazuje, že státy EU vložily do jeho databáze v období leden až srpen 2007 11 237 207 údajů v porovnání s 6 150 494 za totéž období v roce 2005. Tato čísla dokazují podstatné zlepšení výměny údajů od zpracování zprávy z roku 2006. Údaje vložené členskými státy EU za výše uvedené období navíc představují více než dvě třetiny z celkového počtu vložených údajů, což svědčí o obrovském nárůstu účasti na tomto systému i o klíčové úloze, kterou státy EU nyní hrají ve zlepšování schopností Interpolu. 4.2. Zajistit okamžitou výměnu uvedených údajů s Interpolem po zanesení údajů do vnitrostátních databází SIS Přestože odpovědi členských států ukazují pozitivní vývoj od zpracování zprávy z roku 2006, existuje prostor pro lepší provádění členskými státy. Pouze 11 členských států zajišťuje bezprostřední vložení údajů do databáze Interpolu po zanesení do vnitrostátní databáze a další 2 členské státy tak mají činit velmi brzy. 8 členských států si tyto údaje vyměňuje jednou denně. V oblasti vynucování práva je však čas rozhodující a nic jiného než bezprostřední vložení údajů nelze považovat za dostatečné. Poskytování údajů jednou měsíčně nebo týdně je pro účely tohoto společného postoje zcela nevhodné. Je důležité, aby si členské státy vyměňovaly údaje s Interpolem bezprostředně, poněvadž tím stoupne hodnota informací a obecně i hodnota celého mechanismu výměny informací. Doporučuje se, aby dotčené členské státy přijaly kroky k nápravě nedodržování tohoto požadavku společného postoje. 4.3. Sdílet uvedené údaje pouze s takovými členy Interpolu, jejichž úroveň ochrany osobních údajů je přiměřená Ustanovení čl. 3 odst. 1 a 5 společného postoje vyžadují, aby členské státy zajistily, že výměna údajů o pasech podléhá požadavku, aby přijímající země Interpolu měla přiměřenou úroveň ochrany osobních údajů a dodržovala přitom základní práva a svobody v souvislosti s automatickým zpracováním osobních údajů. Ze všech členských států se pouze Nizozemsko rozhodlo omezit příjemce svých údajů o pasech, aby splnilo výše uvedenou povinnost uloženou společným postojem. Všechny ostatní členské státy se odvolávaly na dva důvody, proč neomezují přístup ke svým údajům o pasech. Zaprvé, většina členských států uvedla, že nepovažuje čísla pasů za „osobní údaje“. Domnívají se tedy, že příspěvky do databáze Interpolu nebo její konzultace nepovedou k výměně osobních údajů. Na základě toho většina členských států nemá za to, že porušuje své povinnosti podle společného postoje, když neomezuje přístup ke svým údajům o pasech. Zadruhé se domnívají, že z hlediska vynucování práva a pro dobro svých občanů mají zájem vědět, když je jejich pas zachycen v jiné části světa. Všechny členské státy jsou přesvědčeny, že ohled na přiměřenost ochrany údajů a na základní práva by měl vstoupit do hry pouze ve fázi po pozitivní identifikaci, ať už jde o její potvrzení nebo o poskytnutí doplňujících informací. Tyto návazné činnosti probíhají případ od případu po posouzení rizik situace na základě přiměřenosti a nutnosti. V případě nevyplněných pasů příspěvek do nebo konzultace databáze Interpolu nepovede k výměně osobních údajů, a proto v tomto případě otázka zajištění přiměřené úrovně ochrany údajů příjemce nepřipadá v úvahu. V případě vydaných pasů, i když příspěvek nebo konzultace bude zahrnovat pouze čísla pasů, jsou opatření na ochranu osobních údajů zapotřebí, neboť údaje o vydaném pase jsou informace o identifikovatelné osobě. Ze skutečnosti, že se pouze jeden členský stát snaží rozlišovat země, se kterými sdílí údaje o pasech, vyplývá, že členské státy chtějí mít poměrnou volnost při výměně svých údajů a že projevují nezájem o to, zda země, se kterými údaje sdílejí, zajišťují odpovídající ochranu osobních údajů, či nikoliv. Pokud nedochází k výměně osobních údajů, je tato praxe samozřejmě přijatelná. Ve všech ostatních případech Komise členským státům doporučuje, aby zajistily dodržování požadavků, pokud jde o ochranu osobních údajů, již na samém začátku příspěvku do databáze Interpolu nebo její konzultace a aby omezily příjemce svých údajů o vydaných pasech, a splnily tak svou povinnost podle čl. 3 odst. 1 a 5 společného postoje. Kromě toho čl. 3 odst. 1 umožňuje členským státům vyměňovat si údaje o pasech pouze s ostatními zeměmi Interpolu, které si tyto údaje také vyměňují. I když se většina členských států domnívala, že tento vzájemný přístup je důležitý, měla opět za to, že přichází v úvahu až ve fázi po pozitivní identifikaci. 4.4. Zajistit svým příslušným orgánům prosazujícím právo přístup k těmto informacím prostřednictvím využití databáze Interpolu, jestliže je to vhodné k plnění jejich úkolů, a vytvořit infrastrukturu nezbytnou pro usnadnění konzultace Přestože společný postoj ukládá členským státům aktivní povinnost vytvořit požadovanou infrastrukturu a zajistit, aby jejich příslušné donucovací orgány konzultovaly databázi Interpolu vždy, kdy je to vhodné, nezdá se, že by podnikly vážné kroky ke splnění této povinnosti. Z odpovědí vyplývá, že členské státy využívají údaje o pasech v databázi Interpolu výhradně k vyšetřovacím účelům, což odráží převládající postoj, že pouhým poskytnutím přístupu k databázi Interpolu svým donucovacím orgánům „zajišťují“, že se tento cenný informační zdroj skutečně využívá. V některých členských státech je databáze přístupná pouze přes národní ústředny Interpolu, zatímco jiné poskytují přístup některým policejním pracovníkům se zvláštním oprávněním a výcvikem. Pokud však členské státy jednají takto, tak se kromě toho, že neplní společný postoj, připravují o skutečné výhody této databáze při boji proti závažné a organizované trestné činnosti a terorismu. Pouze několik členských států rozšířilo využívání databáze ke kontrolním účelům. Je nezbytné poskytnout přímý přístup k databázi příslušníkům hraniční kontroly, mají-li být výhody společného postoje maximalizovány, neboť hledaný pas se pravděpodobně objeví právě při hraniční kontrole . Rakousko, Francie, Německo, Švédsko, Kypr, Finsko, Polsko, Litva, Lucembursko a Irsko poskytly nebo se chystají poskytovat přístup příslušníkům pohraniční stráže, kteří mohou konzultovat databázi ručně nebo automaticky na hraničních přechodech. Přístup je obvykle zajištěn pomocí nástrojů I-24/7 a MIND&FIND poskytnutých Interpolem. Tato praxe se doporučuje jako optimální využívání databáze Interpolu. Komise členským státům dále doporučuje poskytnout Komisi seznam „příslušných donucovacích orgánů“ podle vnitrostátního práva ve smyslu článků 1 a 3 společného postoje. I když je jasné, že k tomu, aby povinnost poskytnout přístup k databázi Interpolu v plném rozsahu plnily všechny členské státy, zbývá ještě dlouhá cesta, statistiky Interpolu ukazují, že došlo k pozoruhodnému zvýšení počtu vyhledávání v databázi členskými státy. V období leden až srpen 2007 provedly členské státy 4 202 000 vyhledání v porovnání s 6 692 vyhledáními za totéž období v roce 2005. 4.5. Zajistit, aby v případě pozitivní identifikace přijaly příslušné orgány nezbytná opatření Přestože statistiky a průměry bylo ve svých odpovědích schopno poskytnout málo členských států, byly na vyhrazené poradě v průběhu schůzky odborníků označeny určité problémy a navržena určitá doporučení v této záležitosti. Členské státy rozlišovaly mezi žádostmi o potvrzení pozitivní identifikace a o poskytnutí doplňujících informací, pokud žádost přišla v důsledku vyšetřování, nebo v důsledku hraniční kontroly. Všechny se shodly, že rychlost odpovědi na žádost je nejdůležitější v druhém případě, kdy mohou být dotčena práva občanů. Jednou z klíčových otázek, kterou členské státy označily v souvislosti s účinnou a rychlou reakcí po úspěšných identifikacích za nanejvýš důležitou, je zvýšit počet zaměstnanců národních ústředen Interpolu, aby mohly pracovat 24 hodin denně a 7 dní v týdnu, a poskytnout národním ústřednám Interpolu přístup k vnitrostátním databázím pasů a k fotografiím držitelů pasů. Tyto dva kroky by pomohly dramaticky zvýšit rychlé a účinné reakce na žádosti o potvrzení úspěšných identifikací. Členské státy také uvedly, že by uvítaly přijetí určitých norem v souvislosti s odpověďmi, například aby se dohodla maximální doba reakce. Tato norma by mohla být nejdříve přijata mezi členskými státy a později by mohla být rozšířena na všechny členské země Interpolu. 5. OBECNÝ ZÁVěR Zaznamenali jsme podstatné zlepšení při provádění společného postoje od zpracování zprávy z roku 2006. Členské státy přijaly různé kroky, aby splnily své povinnosti. Provádění společného postoje v jeho plném rozsahu je však zatím neúplné a vyžaduje, aby členské státy vyvinuly iniciativní a angažované úsilí. Příloha 1 STATISTIKY INTERPOLU 1. Účast členských států na databázi odcizených cestovních dokladů 2005 | 2007 | 18 | 27 | 2. Příspěvky jednotlivých členských států do databáze odcizených cestovních dokladů Členský stát | Počet vložených dokladů | Rakousko | 113 769 | Belgie | 342 104 | Bulharsko | 63 | Kypr | 3 743 | Česká republika | 611 814 | Dánsko | 120 | Estonsko | 100 126 | Finsko | 90 251 | Francie | 15 179 | Německo | 1 969 842 | Řecko | 24 194 | Maďarsko | 17 996 | Irsko | 88 021 | Itálie | 3 016 320 | Lotyšsko | 88 095 | Litva | 341 738 | Lucembursko | 4 496 | Malta | 1 652 | Nizozemsko | 1 641 360 | Polsko | 626 826 | Portugalsko | 10 386 | Rumunsko | 832 927 | Slovensko | 65 | Slovinsko | 90 054 | Španělsko | 224 | Švédsko | 163 541 | Spojené království | 1 042 301 | CELKEM | 11 237 207 | 3. Počet dokladů zaevidovaných v databázi odcizených cestovních dokladů 2005 | 2007 | Členské státy EU | 6 394 305 | 11 237 207 | Státy mimo EU | 2 449 300 | 4 484 545 | Celkem | 8 843 605 | 15 721 752 | 4. Počet vyhledání provedených v databázi odcizených cestovních dokladů 2005 | 2007 | Členské státy EU | 8 520 | 4 202 000 | Státy mimo EU | 34 796 | 6 232 469 | Celkem | 43 316 | 10 434 469 | 5. Počet úspěšných identifikací v databázi odcizených cestovních dokladů 2005 | 2007 | Členské státy EU | 381 | 1 599 | Státy mimo EU | 457 | 2 180 | Celkem | 838 | 3 779 | [1] KOM(2006) 167. [2] 910/1/06 ENFOPOL 108 SIRIS 108, 8. června 2006.