[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 14.2.2007 KOM(2007) 36 v konečném znění 2007/0028 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se stanoví postupy týkající se uplatňování určitých vnitrostátních technických pravidel u výrobků zákonně uváděných na trh v jiném členském státě a kterým se zrušuje rozhodnutí 3052/95/ES (předložený Komisí){SEK(2007) 112}{SEK(2007) 113} DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU - Odůvodnění a cíle návrhu Základním prvkem evropské integrace je vnitřní trh se zbožím. Integrovaný trh bez hranic je nejlepším způsobem zvýšení konkurenceschopnosti evropského hospodářství. Lépe fungující vnitřní trh je proto základním prvkem obnovené strategie pro zaměstnanost a růst, jež EU umožní konkurovat a uspět v globalizované ekonomice, v rámci které naši hlavní obchodní partneři disponují velkými jednotnými trhy. Články 28 a 30 Smlouvy o ES mimo jiné požadují, aby členské státy určení nesměly na svém území zakázat prodej výrobků, jež jsou zákonně uváděny na trh v jiném členském státě a jež nepodléhají harmonizaci Společenství, ledaže jsou technická omezení stanovená členským státem určení oprávněná z důvodů uvedených v článku 30 Smlouvy ES nebo vycházejí z převažujícího veřejného zájmu uznaného judikaturou Evropského soudního dvora a jsou přiměřená. To je takzvaná „zásada vzájemného uznávání“, jež vznikla na základě analýzy judikatury Soudního dvora (viz známý rozsudek v případu „Cassis de Dijon“ ze dne 20. února 1979 a sdělení Komise o tomto rozsudku vyneseném Soudním dvorem dne 20. února 1979 v případu č. 120/78 (Cassis de Dijon), Úřední věstník C 256 ze dne 3. října 1980). Zavádění „zásady vzájemného uznávání“ podle článků 28 a 30 Smlouvy o ES brání několik problémů: 1. neznalost zásady vzájemného uznávání ze strany podniků a vnitrostátních orgánů; 2. právní nejistota ohledně působnosti této zásady a důkazního břemene. Především je často nejasné, na které kategorie výrobků se tato zásada vzájemného uznávání vztahuje; 3. riziko pro podniky, že jejich výrobky nezískají přístup na trh v členském státě určení; 4. absence pravidelného dialogu mezi příslušnými orgány jednotlivých členských států. Ve svém sdělení Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o strategii vnitřního trhu na období 2003-2006 [KOM(2003)238] Komise uvedla některé problémy týkající se provádění „zásady vzájemného uznávání“ zboží v neharmonizované oblasti a dále uvedla, že bude přezkoumána možnost nového právního nástroje za účelem zajištění volného oběhu zboží v rámci Evropského společenství. Tento návrh je jedním z výstupů strategie vnitřního trhu na období 2003-2006. Jeho cílem je definovat práva a povinnosti vnitrostátních orgánů a práva a povinnosti podniků, které chtějí prodávat v určitém členském státě výrobky, jež jsou zákonně uváděny na trh v jiném členském státě, pokud příslušné orgány hodlají přijmout restriktivní opatření ohledně příslušného výrobku v souladu s vnitrostátními technickými předpisy. Návrh se soustřeďuje zvláště na důkazní břemeno tím, že stanoví procesní požadavky pro odmítnutí vzájemného uznávání. Kromě toho je cílem tohoto návrhu snížení rizika pro podniky, že jejich výrobky nezískají v členském státě určení přístup na trh, a zlepšení pravidelného dialogu mezi příslušnými orgány ustavením jednoho nebo více „kontaktních míst pro výrobky“ v každém členském státě. Jejich hlavním úkolem bude poskytování informací o technických předpisech týkajících se výrobků podnikům a příslušným orgánům jiných členských států, jakož i poskytování kontaktních údajů o příslušných orgánech. To orgánům veřejné správy umožní identifikovat své kolegy v jiných členských státech, aby mohly snadno získat informace od příslušných orgánů jiných členských států a zahájit s nimi dialog. - Obecné souvislosti Různé zdroje informací (stížnosti a případy porušení práva podle článku 226 Smlouvy o ES, oznámení podle směrnice 98/34/ES, průzkumy, případové studie, přehled literatury a konzultace zainteresovaných stran) naznačují, že jsou se prováděním „zásady vzájemného uznávání“ dosud spojeny četné problémy, zvláště u technicky náročných výrobků nebo u výrobků, jež mohou představovat bezpečnostní nebo zdravotní rizika. Komise již zveřejnila výkladová sdělení, ve kterých uvádí, jak by vzájemné uznávání mělo v praxi fungovat. Rovněž uspořádala konference, semináře a besedy u kulatého stolu za účelem zvýšení informovanosti o této zásadě mezi podniky a vnitrostátními orgány. Je však velmi obtížné prostřednictvím těchto akcí kontaktovat podniky, zvláště když jsou organizovány napříč různými průmyslovými odvětvími. Ačkoli se při realizaci stávající politiky podařilo odstranit převážnou část technických překážek bez harmonizačních opatření na úrovni ES, zainteresované strany uvedly, že stávající politika dosáhla hranic svých možností nebo že se dostala do slepé uličky. Kromě toho je fungování zásady vzájemného uznávání již dlouho součástí politického programu. V březnu roku 1998 Rada ve složení pro vnitřní trh zdůraznila potřebu věnovat politickou pozornost účinné aplikaci zásady vzájemného uznávání. Rovněž zdůraznila přímou odpovědnost členských států v tomto ohledu. Rada podpořila Komisi přijetím usnesení Rady o vzájemném uznávání dne 28. října 1999. Podle „Kokovy zprávy“ volnému pohybu zboží i nadále brání řada místních předpisů, často aplikovaných nahodile a v přímém rozporu se zásadou vzájemného uznávání. Autor této zprávy navrhuje, aby tyto překážky již nebyly tolerovány a aby Komise považovala odstranění těchto překážek za svou nejvyšší politickou prioritu. Výsledky veřejné konzultace o budoucnosti vnitřního trhu, kterou Komise uspořádala v dubnu roku 2006 [SEK(2006)1215 ze dne 20.9.2006], potvrzují, že vnitrostátní technická pravidla dosud představují vážné překážky bránící volného obchodu v rámci EU. Respondenti konstatují, že vnitrostátní technické předpisy dosud vedou k značným překážkám ve volném pohybu zboží v rámci EU a jsou důvodem dalších správních kontrol a zkoušek. - Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Neexistují žádné platné předpisy vztahující se na oblast návrhu. - Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nevztahuje se na tento návrh. 2. KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů - Konzultace zúčastněných stran Metody konzultací, hlavní cílová odvětví a obecný profil respondentů Cílem konzultace se zúčastněnými stranami prostřednictvím webových stránek Komise „Váš hlas v Evropě“ bylo zjistit názor členských států, podniků a spotřebitelských organizací na potenciální možnosti zlepšení fungování vzájemného uznávání v oblasti výrobků. Bylo obdrženo 135 odpovědí, což je průměrný počet odpovědí při konzultacích o technických problémech. Profil respondentů: zastupující organizace (22,7 %), podniky (19,7 %), správní orgány (13,6 %) a spotřebitelé (31,1 %). Shrnutí odpovědí a způsob, jakým byly vzaty v úvahu Podle odpovědí v rámci konzultace se zúčastněnými stranami prostřednictvím webových stránek Komise „Váš hlas v Evropě“ by Komise měla udělat více mj. pro zlepšení fungování vzájemného uznávání v neharmonizované oblasti. Přibližně 60 % respondentů se domnívá, že je nezbytný legislativní nástroj, zatímco 33 % respondentů se domnívá, že nikoli. Odpovědí bylo použito pro volbu politických možností při posouzení dopadů. Otevřená konzultace prostřednictvím internetu proběhla ve dnech 17.února 2004 až 30.dubna 2004. Komise obdržela 135 odpovědí. Výsledky jsou k dispozici na webových stránkách http://europa.eu.int/yourvoice/consultations. - Sběr a využití výsledků odborných konzultací Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. - Posouzení dopadů - 1. možnost: status quo, tj. pokračovat ve stávající politice; - 2. možnost: neregulační přístup, tj. doplnit stávající politiku o další opatření: vytvoření zvláštních webových stránek obsahujících seznam výrobků, na něž se vztahuje vzájemné uznávání, všeobecné zkoumání všech vnitrostátních technických předpisů týkajících se určité kategorie výrobků prováděné Komisí a členskými státy a identifikace vnitrostátních orgánů odpovědných za tyto předpisy, systematické zařazování konečného znění všech technických předpisů oznámených podle směrnice 98/34/ES do databáze TRIS, pořádání konferencí a seminářů v členských státech zaměřených na podniky a příslušné orgány, vydávání zvláštních publikací vysvětlujících vzájemné uznávání konkrétních kategorií výrobků, podrobnější „ustanovení o vzájemném uznávání“ a administrativní spolupráce prostřednictvím stávajících výborů ustavených podle sekundárního práva ES. - 3. možnost: regulační přístup, tj. přijetí nařízení o vzájemném uznávání výrobků v neharmonizované oblasti, jež by zavedlo „kontaktní místa pro výrobky“. Předmětem tohoto nařízení by byl seznam výrobků nebo aspektů výrobků, na které se vztahuje vzájemné uznávání. Toto nařízení by definovalo práva a povinnosti vnitrostátních orgánů a práva a povinnosti podniků, jež chtějí prodávat v některém členském státě výrobky zákonně uváděné na trh v jiném členském státě, pokud příslušné orgány hodlají přijmout restriktivní opatření ohledně příslušného výrobku v souladu s vnitrostátními technickými pravidly. Úkolem „kontaktního místa/kontaktních míst pro výrobky“ v každém členském státě by bylo poskytovat informace o technických předpisech týkajících se výrobků podnikům a příslušným orgánům v jiných členských státech a zároveň poskytovat kontaktní údaje o příslušných orgánech. - 4. možnost: vydání nařízení doprovázeného opatřeními mimo legislativní rámec: 4. možnost vychází z nařízení, na kterou odkazuje 3. možnost, s jedním zásadním rozdílem: namísto toho, aby toto nařízení obsahovalo seznam výrobků nebo aspektů výrobků, na něž se vztahuje vzájemné uznávání, 4. možnost spočívá ve vytvoření webových stránek obsahujících seznam výrobků podléhajících vzájemnému uznávání, jak je uvedeno v 2. možnosti. Komise provedla posouzení dopadů, na které odkazuje pracovní program, přičemž zpráva o tomto posouzení je dostupná na webových stránkáchhttp://ec.europa.eu/enterprise/regulation/goods/mutrec_en.htm. 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU - Shrnutí navrhovaného opatření Návrh řeší dva aspekty zajištění volného pohybu zboží v neharmonizované oblasti: stanoví postup, který musí vnitrostátní orgány dodržet, pokud hodlají uplatnit vnitrostátní technický předpis (tj. v případech, kdy z jakéhokoli důvodu není použita zásada vzájemného uznání). Návrh rovněž požaduje ustavení jednoho nebo více kontaktních míst pro výrobky v každém členském státě, jejichž hlavním úkolem je poskytovat informace o platných technických předpisech nebo odkazovat zainteresované osoby na příslušné orgány / organizace. Zároveň s přijetím tohoto návrhu musí být zrušeno rozhodnutí Rady 3052/95/ES, kterým se zavádí postup výměny informací o vnitrostátních opatřeních odchylných od zásady volného pohybu zboží v rámci Společenství (Úř. věst. L 321, 30.12.1995, s. 1.). - Právní základ Články 37 a 95 Smlouvy o ES. - Zásada subsidiarity Zásada subsidiarity se použije, nespadá-li návrh do výlučné působnosti Společenství. Členské státy nemohou uspokojivě dosáhnout cílů návrhu z tohoto důvodu / těchto důvodů. Členské státy nemohou v dostatečné míře dosáhnout odstranění technických překážek volného pohybu zboží mezi členskými státy, přičemž tohoto cíle lze vzhledem k rozsahu tohoto opatření lépe dosáhnout na úrovni Společenství. Je nezbytné stanovit postupy, které minimalizují možnosti, že vnitrostátní technická pravidla budou vytvářet nezákonné překážky bránící volného pohybu zboží mezi členskými státy. Absence těchto postupů v členských státech vytváří další překážky volného pohybu zboží, protože odrazuje podniky od prodeje jejich výrobků, jež jsou zákonně uváděny na trh v jiném členském státě, na území členského státu stanovujícího technické předpisy. Průzkumy ukázaly, že mnohé podniky, zvláště malé a střední podniky buď přizpůsobují své výrobky za účelem dodržení technických předpisů členského státu určení, nebo tam tyto výrobky neprodávají. Vnitrostátní orgány rovněž postrádají vhodné postupy pro uplatňování svých technických předpisů na konkrétní výrobky zákonně uváděné na trh v jiném členském státě. Absence těchto postupů snižuje jejich schopnost určit shodu těchto výrobků v souladu se Smlouvou o ES. Několik členských států stanovilo postupy, které minimalizují možnosti, že vnitrostátní technická pravidla budou vytvářet nezákonné překážky volného pohybu zboží mezi členskými státy. Vzhledem ke skutečnosti, že se tyto překážky týkají v první řadě výrobků zákonně uváděných na trh v jiném členském státě, členské státy možná nemají zájem na stanovení těchto postupů. Cíle návrhu budou lépe dosaženy prostřednictvím opatření na úrovni Společenství z tohoto důvodu / těchto důvodů. Připomínky zainteresovaných stran a přezkoumání situace v členských státech ukazují, že členské státy nemohou v dostatečné míře dosáhnout cíle odstranění technických překážek bránících volnému pohybu zboží a že ke zlepšení volného pohybu zboží mohou vést pouze opatření na úrovni Společenství. Tento návrh v co nejvyšší míře zohledňuje zásadu subsidiarity, protože, bude-li používán správně, lze volného pohybu zboží dosáhnout bez další harmonizace vnitrostátních technických předpisů. V členských státech existuje právní nejistota ohledně uplatňování zásady vzájemného uznávání, jež způsobuje její nepředvídatelné používání, a ohledně zavádění vnitrostátních technických předpisů. Z této nejistoty vyplývají pro podniky i společnost další náklady a může vést rovněž k omezení obchodování v rámci EU tím, že podnikům brání vstoupit na trh jiného členského státu. Všeobecný rámec uplatňování vnitrostátních technických předpisů, na základě kterého příslušné hospodářské subjekty mohou předvídat a pochopit důvody uplatnění určitého vnitrostátního technického pravidla na jejich výrobek, je kvalitativním důkazem toho, že příslušných cílů lze lépe dosáhnout na úrovni Unie. Návrh definuje pro celou EU práva a povinnosti vnitrostátních orgánů a práva a povinnosti podniků, jež chtějí prodávat svůj výrobek, jenž je již zákonně uváděn na trh v jiném členském státě. Návrh se soustřeďuje zvláště na důkazní břemeno tím, že stanovuje procesní požadavky pro odmítnutí vzájemného uznávání. Posouzení dopadů ukazuje, že v oblasti, které se tento návrh týká, existuje mezera ve fungování volného pohybu zboží, jež nemůže být odstraněna bez legislativních opatření Společenství. Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity. - Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z tohoto důvodu / těchto důvodů. Působnost návrhu je omezena na případy, kdy by mohly vzniknout a vznikají technické překážky, a netýká se oblastí, kde volný pohyb zboží funguje dobře a kde neexistuje žádná překážka způsobená vnitrostátními technickými předpisy. Návrh je omezen na základní ustanovení pro dosažení jeho cíle. Vzhledem k tomu, že volný pohyb zboží mezi členskými státy je všeobecnou zásadou a výjimky z ní by měly být přesně vykládány, byla finanční a administrativní zátěž minimalizována omezením působnosti tohoto návrhu na případy, kdy by mohly vzniknout a vznikají technické překážky. Návrh se nevztahuje na oblasti, kde volný pohyb funguje dobře a kde neexistuje žádná překážka způsobená vnitrostátními technickými předpisy. - Volba nástrojů Navrhované nástroje: nařízení. Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu/ těchto důvodů:. Jako právní nástroj pro plánovaná opatření bylo zvoleno nařízení, protože jiné prostředky by nebyly přiměřené. Nařízení je nejvhodnějším nástrojem pro dosažení cíle. Procesní požadavky stanovené v tomto návrhu jsou tak přesné, že je lze okamžitě provést do vnitrostátních právních předpisů. 4. ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY Ačkoli návrh jako takový nemá žádné rozpočtové důsledky, provedení nařízení bude vyžadovat vytvoření seznamu výrobků nebo aspektů výrobků podléhajících vzájemnému uznávání, a vytvoření webových stránek obsahujících seznam výrobků, na které se tato zásada vztahuje. Vytvoření tohoto seznamu a webových stránek bude mít rozpočtové důsledky, jež jsou uvedeny v legislativním finančním výkazu. 5. DALšÍ INFORMACE - Zrušení platných právních předpisů Přijetí tohoto návrhu povede ke zrušení stávajících právních předpisů. - Přezkum / revize / ustanovení o skončení platnosti Návrh obsahuje ustanovení o přezkumu. - Evropský hospodářský prostor Navržený právní akt se týká záležitostí EHP, a proto by měl být rozšířen na Evropský hospodářský prostor. - Podrobné vysvětlení návrhu Články 2 a 3 vymezují působnost tohoto návrhu, jež se v zásadě vztahuje na restriktivní rozhodnutí přijatá ohledně jakýchkoliv průmyslově vyráběných výrobků nebo zemědělských produktů, včetně produktů rybolovu zákonně uváděných na trh v jiném členském státě na základě technického pravidla, jenž není předmětem harmonizace na úrovni Společenství, kde přímým nebo nepřímým účelem takového rozhodnutí je, že výrobek nemůže být ve stávající podobě uveden na trh. Základem tohoto návrhu jsou články 4, 5 a 6, jež stanoví minimální nezbytné požadavky, které musí být dodrženy vnitrostátními orgány předtím, než se v konkrétním případě rozhodnou uplatnit vnitrostátní technické pravidlo (tj. pokud z jakéhokoli důvodu není uplatňována zásada vzájemného uznávání). Důkazní břemeno spočívá na vnitrostátním orgánu, jenž hodlá aplikovat technický předpis omezující přístup výrobku na vnitrostátní trh. Články 7 a 8 vymezují úkoly kontaktních míst pro výrobky. Jejich hlavním úkolem je poskytování informací o technických předpisech podnikům a příslušným orgánům ostatních členských zemí. Článek 9 poskytuje možnost vytvoření telematické sítě v souladu s rozhodnutím 2004/387/ES o interoperabilním poskytování celoevropských služeb elektronické správy (eGovernment) orgánům veřejné správy, podnikům a občanům (IDABC). Plán podávání zpráv je stanoven v článku 10. 2007/0028 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se stanoví postupy týkající se uplatňování určitých vnitrostátních technických pravidel u výrobků zákonně uváděných na trh v jiném členském státě a kterým se zrušuje rozhodnutí 3052/95/ES (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 37 a 95 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[1], s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[2], s ohledem na stanovisko Výboru regionů[3], v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[4], vzhledem k těmto důvodům: (1) Vnitřní trh zahrnuje oblast bez vnitřních hranic, v jejímž rámci je zajištěn volný pohyb zboží podle Smlouvy, která zakazuje opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením dovozu. Tento zákaz se týká všech vnitrostátních opatření, která mohou, přímo nebo nepřímo, skutečně nebo potenciálně, bránit obchodu se zbožím uvnitř Společenství. (2) Při nedostatečné harmonizaci práva mohou vnitrostátní orgány nezákonně vytvářet překážky bránící volnému pohybu zboží mezi členskými státy tak, že u zboží pocházejícího z jiného členského státu, kde je zákonně uvedeno trh, uplatňují technická pravidla, která stanoví požadavky týkající například určení, formy, velikosti, váhy, složení, předvedení, označení a balení, jež toto zboží musí splnit. Uplatňování takových technických pravidel na výrobky zákonně uváděné na trh v jiném členském státě může být v rozporu s články 28 a 30 Smlouvy o ES, i když se tato vnitrostátní pravidla vztahují na všechny výrobky bez rozdílu. (3) Je nezbytné stanovit postupy, aby se minimalizovala možnost, že uvedená vnitrostátní pravidla vytvoří nezákonné překážky bránící volnému pohybu zboží mezi členskými státy. Neexistence takových postupů v členských státech způsobuje dodatečné překážky bránící volnému pohybu zboží, jelikož odrazuje podniky od toho, aby své výrobky zákonně uváděné na trh v jiném členském státě prodávaly na území členského státu, který stanoví technická pravidla. Průzkumy ukázaly, že mnohé podniky, zejména malé a střední podniky buď upravují své výrobky tak, aby splňovaly technická pravidla členského státu určení, nebo od uvedení svých výrobků na tento trh upustí. (4) Vnitrostátním orgánům rovněž chybí vhodné postupy pro uplatňování jejich technických pravidel na určité výrobky zákonně uváděné na trh v jiném členském státě. Neexistence uvedených postupů omezuje jejich schopnost posoudit shodu výrobků podle Smlouvy. (5) Usnesení Rady ze dne 28. října 1999 o vzájemném uznávání[5] uvedlo, že hospodářské subjekty a občané často v plné a náležité míře nevyužívají zásady vzájemného uznávání, jelikož si nejsou dostatečně vědomi této zásady a jejích praktických důsledků. Vyzvalo členské státy, aby vypracovaly vhodná opatření, a poskytly tak hospodářským subjektům a občanům účinný rámec pro vzájemné uznávání mimo jiné prostřednictvím efektivního vyřizování žádostí od hospodářských subjektů a občanů a rychlých odpovědí na tyto žádosti. (6) Evropská rada na zasedání ve dnech 15. a 16. června 2006 zdůraznila význam jednoduchého, transparentního a snadno uplatňovatelného právního prostředí a posílení důvěry spotřebitelů a podnikatelských subjektů ve vnitřní trh. (7) Hladké fungování vnitřního trhu se zbožím vyžaduje vhodné a transparentní prostředky k řešení problémů, které vznikají uplatňováním vnitrostátních technických pravidel na určité výrobky zákonně uváděné na trh v jiném členském státě. (8) S ohledem na zásady proporcionality a subsidiarity není vhodné harmonizovat všechna vnitrostátní technická pravidla pro většinu nebo všechny kategorie výrobků. (9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků[6] stanoví, že na trh smějí být uváděny pouze bezpečné výrobky. Opravňuje orgány, aby zakázaly jakýkoliv nebezpečný výrobek s okamžitým účinkem nebo na dobu nezbytnou pro různá hodnocení bezpečnosti, zkoušky a kontroly a aby dočasně zakázaly výrobek, který by mohl být nebezpečný. Je proto nezbytné vyjmout z oblasti působnosti tohoto nařízení opatření přijatá vnitrostátními orgány v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kterými se provádí směrnice 2001/95/ES. (10) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin[7], zřizuje mimo jiné systém včasné výměny informací pro oznamování přímého nebo nepřímého rizika pro lidské zdraví pocházejícího z potravin nebo krmiv. Toto nařízení zavazuje členské státy, aby neprodleně oznámily Komisi všechna opatření, která přijmou s cílem omezit uvádění potravin nebo krmiv na trh nebo prosadit jejich stažení z trhu nebo zpětné převzetí, pokud již byly dodány spotřebitelům, z důvodu ochrany lidského zdraví před rizikem, které vyžaduje rychlé jednání. Opatření přijatá vnitrostátními orgány podle čl. 50 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 178/2002 by proto měla být vyjmuta z oblasti působnosti tohoto nařízení. (11) Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat[8] stanoví obecná pravidla pro provádění úředních kontrol za účelem ověření, zda jsou dodržována pravidla, jejichž cílem je zejména předcházet rizikům, která přímo nebo prostřednictvím životního prostředí hrozí člověku a zvířatům, tato rizika odstraňovat nebo snižovat na přijatelnou úroveň, a zaručovat poctivé jednání v obchodu s krmivy a potravinami a chránit zájmy spotřebitelů, včetně označování krmiv a potravin a jiných forem informování spotřebitelů. Stanoví zvláštní postup s cílem zajistit, aby hospodářský subjekt zjednal nápravu situace v případě nedodržení pravidel. Je proto nezbytné vyjmout z oblasti působnosti tohoto nařízení opatření přijatá vnitrostátními orgány v souladu s článkem 54 nařízení (ES) č. 882/2004. (12) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic)[9] stanoví postup, kterým se schvaluje uvádění stávajících kolejových vozidel do provozu, přičemž ponechává prostor pro uplatňování určitých vnitrostátních pravidel. Opatření přijatá vnitrostátními orgány podle čl. 14 uvedené směrnice by proto měla být vyjmuta z oblasti působnosti tohoto nařízení. (13) Směrnice Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému[10] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému[11] stanoví postupnou harmonizaci systémů a provozu postupným přijímáním technických specifikací pro interoperabilitu. Systémy a zařízení, které jsou zahrnuty do oblasti působnosti uvedených směrnic, by proto měly být vyjmuty z oblasti působnosti tohoto nařízení. (14) Je na vnitrostátním orgánu, aby v každém případě dokázal, že uplatňování vnitrostátních technických pravidel na určité výrobky zákonně uváděné na trh v jiném členském státě spadá do povolených výjimek. (15) Jakékoliv vnitrostátní rozhodnutí, na které se vztahuje toto nařízení, by mělo stanovit dostupné způsoby opravných prostředků, aby hospodářské subjekty mohly zahájit řízení před příslušným vnitrostátním soudem. (16) Rozsudky vnitrostátních soudů hodnotící zákonnost v případech, kdy výrobkům zákonně uváděným na trh v jiném členském státě není umožněn přístup na vnitrostátní trh z důvodů uplatňování určitého technického pravidla, by měly být vyjmuty z oblasti působnosti tohoto nařízení. (17) Je důležité, aby vnitřní trh se zbožím zajišťoval dostupnost vnitrostátních technických pravidel, aby podniky, a zejména malé a střední podniky mohly získat spolehlivé a přesné informace o platných právních předpisech v členském státě určení. (18) Z tohoto důvodu je nutné provést zjednodušení správních postupů mimo jiné prostřednictvím zavedení systému kontaktních míst pro výrobky. Tento systém by měl být navržen tak, aby podnikům zajišťoval transparentní a korektní přístup k informacím, a tím způsobem by bylo možné se vyhnout zdržením, nákladům a odrazujícím účinkům, které vznikají v souvislosti s vnitrostátními technickými pravidly. (19) Za účelem zjednodušení volného pohybu zboží by mělo být možné, aby kontaktní místa pro výrobky poskytovala vysoce kvalitní informace o vnitrostátních technických pravidlech a jejich provádění. Jelikož by vytvoření kontaktních míst pro výrobky nemělo zasahovat do rozdělení funkcí mezi příslušnými orgány v rámci každého vnitrostátního regulačního systému, mělo by být možné, aby se počet kontaktních míst pro výrobky na členský stát lišil v závislosti na regionálních a místních pravomocích. (20) S cílem nenavyšovat administrativní náklady podniků i příslušných orgánů by členské státy měly být schopné pověřit úkolem kontaktních míst pro výrobky nejen stávající útvary v rámci veřejné správy, ale také obchodní komory, profesní organizace a soukromé subjekty. (21) Členské státy by měly zajistit, aby kontaktní místa pro výrobky byla na požádání schopná zjistit a poskytnout podrobné informace o jakémkoli rozhodnutí, na které se vztahuje toto nařízení, pokud by zveřejnění těchto informací nevedlo k porušení ochrany obchodních zájmů hospodářského subjektu, včetně duševního vlastnictví. (22) Členské státy a Komise by měly úzce spolupracovat, aby usnadnily odbornou přípravu zaměstnanců kontaktních míst pro výrobky a podpořily tato kontaktní místa ve snaze zpřístupnit informace o uplatňování vnitrostátních technických pravidel v dalších jazycích Společenství. (23) Vzhledem na rozvoj a zřizování celoevropských služeb elektronické správy a telematických sítí, které je podporují, je třeba uvažovat o možnosti zřízení elektronického systému pro výměnu informací mezi jednotlivými kontaktními místy pro výrobky v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady 2004/387/ES o interoperabilním poskytování celoevropských služeb elektronické správy (eGovernment) orgánům veřejné správy, podnikům a občanům (IDABC)[12]. (24) S cílem zajistit informace o provádění tohoto nařízení je zapotřebí zavést spolehlivé a účinné monitorovací a hodnotící mechanismy. (25) Monitorovací systém zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady 3052/95/ES ze dne 13. prosince 1995, kterým se zavádí postup výměny informací o vnitrostátních opatřeních odchylných od zásady volného pohybu zboží v rámci Společenství[13], se do značné míry neosvědčil, neboť jeho realizace neposkytla Komisi dostatečné informace pro určení odvětví, ve kterých by mohla být vhodná harmonizace. Zároveň tento systém nezajistil rychlé vyřešení některých problémů spojených s volným pohybem. Rozhodnutí 3052/95/ES by proto mělo být zrušeno. (26) Jelikož cíle navrhované akce, a to odstranění technických překážek bránících volnému pohybu zboží mezi členskými státy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto z důvodu rozsahu akce může být cíle lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné. (27) Opatření potřebná pro provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[14], PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ: Kapitola 1 Předmět a oblast působnosti Článek 1 Toto nařízení stanoví pravidla a postupy, které musí dodržovat vnitrostátní orgány, když přijímají nebo mají v úmyslu přijmout rozhodnutí podle čl. 2 odst. 1, jenž ovlivní volný pohyb výrobků zákonně uváděných na trh v jiném členském státě. Rovněž stanoví zřízení kontaktních míst pro výrobky v každém členském státě za účelem poskytování informací mimo jiné o platných vnitrostátních technických pravidlech. Článek 2 1. Toto nařízení se vztahuje na rozhodnutí přijatá ohledně jakýchkoliv průmyslově vyráběných výrobků nebo zemědělských produktů, včetně produktů rybolovu zákonně uváděných na trh v jiném členském státě na základě technického pravidla, kde přímým nebo nepřímým účelem takového rozhodnutí je: a) zakázat tento výrobek nebo druh výrobku; b) nepovolit uvedení výrobku nebo druhu daného výrobku na trh; c) vyžadovat změnu výrobku nebo druhu daného výrobku předtím, než může být na trh uveden nebo na trhu ponechán; d) požadovat stažení výrobku nebo druhu daného výrobku z trhu. Pro účely prvního pododstavce bodu c) se změnou výrobku nebo druhu daného výrobku rozumí jakákoliv změna jedné nebo více charakteristik konkrétního výrobku nebo konkrétního druhu výrobku, jak je uvedeno v technické specifikaci ve smyslu čl. 1 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES[15]. 2. Pro účely tohoto nařízení se technickým pravidlem rozumí právní nebo správní předpis členského státu, na který se nevztahuje harmonizace na úrovni Společenství, jehož dodržování je povinné při uvádění výrobku nebo druhu daného výrobku na trh nebo při jeho použití na území určitého členského státu, a který stanoví jednu z následujících podmínek: a) požadované charakteristiky výrobku nebo druhu daného výrobku jako jsou úrovně jakosti, ukazatele vlastností, bezpečnost nebo rozměry, včetně požadavků na výrobek, jako jsou obchodní název, terminologie, symboly, zkoušení a zkušební metody, balení, označování výrobků nebo jejich opatřování štítkem s jmenovitými údaji a postupy posuzování shody; b) jakýkoliv jiný požadavek kladený na výrobek nebo na druh daného výrobku zejména z důvodu ochrany spotřebitelů nebo životního prostředí, který má vliv na jeho spotřební cyklus po jeho uvedení na trh, jako jsou podmínky použití, recyklace, opětovné používání nebo zneškodňování, pokud tyto podmínky mohou významně ovlivnit složení nebo charakter výrobku nebo jeho uvedení na trh. Článek 3 1. Toto nařízení se nevztahuje na rozhodnutí právní povahy učiněná vnitrostátními soudy. 2. Toto nařízení se nevztahuje na opatření přijatá vnitrostátními orgány podle: a) ustanovení čl. 8 písm. d), e) nebo f) směrnice 2001/95/ES; b) ustanovení čl. 50 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 178/2002; c) článku 54 nařízení (ES) č. 882/2004; d) článku 14 směrnice 2004/49/ES. 3. Toto nařízení se nevztahuje na systémy a zařízení, které jsou zahrnuty do oblasti působnosti směrnice 96/48/ES a směrnice 2001/16/ES. Kapitola 2 Uplatňování technického pravidla Článek 4 1. Jestliže má vnitrostátní orgán v úmyslu přijmout rozhodnutí podle čl. 2 odst. 1, písemně oznámí svůj úmysl hospodářskému subjektu určenému podle článku 5, specifikuje technické pravidlo, na kterém je rozhodnutí založeno, a uvede dostatečné technické nebo vědecké důkazy, že je zamýšlené rozhodnutí oprávněné z důvodů veřejného zájmu uvedených v článku 30 Smlouvy, nebo odkaz na jiný požadavek převažujícího veřejného zájmu, a že je uvedené rozhodnutí vhodné pro zabezpečení dosažení sledovaného cíle a nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné. Po obdržení oznámení je dotčenému hospodářskému subjektu poskytnuto alespoň dvacet pracovních dní, aby mohl předložit své připomínky. 2. Všechna rozhodnutí uvedená v čl. 2 odst. 1 jsou oznámena dotčenému hospodářskému subjektu a uvádějí důvody, z nichž vychází, včetně důvodů pro odmítnutí jakýchkoli argumentů předložených subjektem. Rozhodnutí rovněž uvede dostupné opravné prostředky podle platných předpisů daného členského státu a lhůty, jež se na tyto opravné prostředky vztahují. 3. V případě, že se vnitrostátní orgán po vydání písemného oznámení v souladu s odstavcem 1 tohoto článku rozhodne, že rozhodnutí podle čl. 2 odst. 1 nepřijme, informuje o tom dotčený hospodářský subjekt. Článek 5 Písemné oznámení uvedené v čl. 4 odst. 1 je zasláno výrobci ve smyslu čl. 2 písm. e) směrnice 2001/95/ES, je-li na obalu, označení výrobku nebo v průvodních dokumentech uvedena jeho identifikace a kontaktní údaje. Písemné oznámení je zasláno distributorovi ve smyslu čl. 2 písm. f) směrnice 2001/95/ES, je-li na obalu, označení výrobku nebo v průvodních dokumentech uvedena jeho identifikace a kontaktní údaje. Nejsou-li identifikace a kontaktní údaje výrobce a distributora uvedeny na obalu, označení výrobku ani v průvodních dokumentech, je písemné oznámení zasláno jakémukoliv výrobci nebo distributorovi ve smyslu ustanovení uvedených v prvním a druhém odstavci. Článek 6 Každé rozhodnutí uvedené v čl. 2 odst. 1 může být přezkoumáno vnitrostátními soudy. Kapitola 3 Kontaktní místa pro výrobky Článek 7 1. Každý členský stát určí jedno nebo více kontaktních míst pro výrobky na svém území a sdělí jejich kontaktní údaje ostatním členským státům a Komisi. 2. Komise zveřejňuje seznam kontaktních míst pro výrobky a pravidelně ho aktualizuje. Článek 8 1. Kontaktní místa pro výrobky poskytnou na požádání tyto informace: a) technická pravidla použitelná pro určitý druh výrobku na území daného státu; b) kontaktní údaje vnitrostátních orgánů umožňující je kontaktovat přímo, včetně podrobností o orgánech odpovědných za dohled nad prováděním zvláštních technických pravidel na území daného státu; c) obecně dostupné opravné prostředky na území daného státu v případě sporu mezi příslušnými orgány a výrobcem nebo distributorem; d) kontaktní údaje všech sdružení nebo organizací, jiných než vnitrostátní orgány, od kterých mohou výrobci nebo distributoři na území daného státu získat praktickou pomoc. 2. Kontaktní místa pro výrobky odpoví na všechny žádosti o poskytnutí informací uvedených v odstavci 1 ve lhůtě dvaceti pracovních dnů od jejich obdržení. 3. Kontaktní místo pro výrobky v členském státě, ve kterém příslušný výrobce a distributor uvedli daný výrobek zákonně na trh, je informováno o písemných oznámeních a rozhodnutích podle článku 4, pokud by zveřejnění těchto informací nevedlo k porušení ochrany obchodních zájmů dotyčného hospodářského subjektu, včetně práv duševního vlastnictví. Uvedené kontaktní místo pro výrobky má právo předkládat příslušnému vnitrostátnímu orgánu své připomínky. Článek 9 Komise může podle tohoto nařízení zřídit telematickou síť pro realizaci výměny informací mezi kontaktními místy pro výrobky postupem podle čl. 11 odst. 2. Kapitola 4 Závěrečná ustanovení Článek 10 1. Členské státy pošlou Komisi na její žádost detailní zprávu o provádění tohoto nařízení, včetně podrobných informací o všech písemných oznámeních nebo rozhodnutích zaslaných podle čl. 4 odst. 1, 2 nebo 3. 2. Do pěti let od data stanoveného v článku 13 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení. Článek 11 1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise. 2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se poradní postup podle článku 3 rozhodnutí 1999/468/ES v souladu s čl. 7 odst. 3 a článkem 8 zmíněného rozhodnutí. Článek 12 Rozhodnutí 3052/95/ES se zrušuje. Článek 13 Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie . Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne Za Evropský parlament Za Radu předseda předseda LEGISLATIVNÍ FINANČNÍ VÝKAZ 1. NÁZEV NÁVRHU: Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví postupy týkající se uplatňování určitých vnitrostátních technických pravidel u výrobků zákonně uváděných na trh v jiném členském státě 2. RÁMEC ABM / ABB Oblast politiky a související aktivity, kterých se návrh týká: ABB2 – Vnitřní trh zboží a odvětvových politik 3. ROZPOČTOVÉ LINIE 3.1. Rozpočtové linie (provozní linie a související linie na technickou a administrativní pomoc) (ex – linie B.A) včetně okruhů: 02.03.01 3.2. Doba trvání akce a finančního dopadu: nepřetržitě 3.3. Rozpočtové charakteristiky: Rozpočtová linie | Druh výdajů | Nové | Příspěvek ESVO | Příspěvky od kandidátských zemí | Okruh ve finančním výhledu | | 2007 |2008 |2009 |2010 |2011 |2012 a násl. |CELKEM | |XX 01 02 11 01 – Služební cesty |0,05 |0,05 |0,05 |0,05 |0,05 |0,05 |0,3 | |XX 01 02 11 02 – Schůze a konference |0 |0 |0,1 |0,1 |0 |0 |0,2 | |XX 01 02 11 03 – Výbory[22] |0 |0 |0 |0,1 |0,1 |0,1 |0,3 | |XX 01 02 11 04 – Studie a konzultace |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | |XX 01 02 11 05 – Informační systémy |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | | 2 Ostatní výdaje na řízení celkem (XX 01 02 11) |0,05 |0,05 |0,15 |0,25 |0,15 |0,15 |0,8 | | 3 Ostatní výdaje administrativního charakteru (upřesněte i s odkazem na rozpočtovou linii) |0 |0 |0 |0 |0 |0 |0 | | Administrativní výdaje celkem, kromě nákladů na lidské zdroje a souvisejících nákladů (NEZAHRNUTÉ do referenční částky) |0,05 |0,05 |0,15 |0,25 |0,15 |0,15 |0,8 | | [1] Úř. věst. C , , s. . [2] Úř. věst. C , , s. . [3] Úř. věst. C , , s. . [4] Úř. věst. C , , s. . [5] Úř. věst. C 141, 19.5.2000, s. 5. [6] Úř. věst. L 11, 15.1.2002, s. 4. [7] Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 575/2006 ze dne 7. dubna 2006 (Úř. věst. L 100, 8.4.2006, s. 3). [8] Úř. věst. L 191, 28.5.2004, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 776/2006 ze dne 23. května 2006 (Úř. věst. L 136, 24.5.2006, s. 3). [9] Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 44. Opravené znění v Úř. věst. L 220, 21.6.2004, s. 16. [10] Úř. věst. L 235, 17.9.1996, s. 6. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/50/ES (Úř. věst. L 164, 30.4.2004, s. 114). [11] Úř. věst. L 110, 20.4.2001, s. 1. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí 2004/50/ES. [12] Úř. věst. L 144, 30.4.2004, s. 62. Opravené znění v Úř. věst. L 181, 18.5.2004, s. 25. [13] Úř. věst. L 321, 30.12.1995, s. 1. [14] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím 2006/512/ES (Úř. věst. L 200, 22.7.2006, s. 11). [15] Úř. věst. L 204, 21.7.1998, s. 37. [16] Výdaje, které nespadají pod kapitolu xx 01 příslušné hlavy xx. [17] Výdaje v rámci článku xx 01 04 hlavy xx. [18] Výdaje v rámci kapitoly xx 01 kromě článků xx 01 04 nebo xx 01 05. [19] Tyto náklady NEJSOU zahrnuty v referenční částce. [20] Tyto náklady NEJSOU zahrnuty v referenční částce. [21] Tyto náklady jsou zahrnuty do referenční částky. [22] Poradní výbor