Hospodářská povaha činnosti nezávisí na vnitrostátním právním statusu poskytovatele nebo dotyčné služby. Soud má například za to, že činnosti vykonávané členy náboženských nebo filosofických společenství mohou být hospodářskou činností stejně, jako jí mohou být činnosti vykonávané amatérským sportovním sdružením .

Komise obdržela řadu stížností ze strany občanů, z nichž většina se týká individuálních případů údajné diskriminace při provádění úkonů mezi soukromými stranami bez zapojení členských států. V těchto případech nejde o nesprávné provedení směrnice do vnitrostátního práva a uplatňování směrnice členským státem. Prostředky nápravy jsou v těchto situacích k dispozici pouze podle vnitrostátního práva a prostřednictvím vnitrostátních soudů. V současnosti nejsou žádné nedořešené postupy při porušení právních předpisů v návaznosti na stížnost odhalující nesprávné zapracování směrnice do vnitrostátního práva nebo nesprávné provádění členskými státy.

Soudní dvůr Evropské unie (dále jen „Soudní dvůr EU“) zrušil čl. 5 odst. 2 této směrnice ve svém rozsudku ve věci Test-Achats z roku 2011 . Podle tohoto ustanovení bylo přípustné používat pojistněmatematických faktorů týkajících se pohlaví v pojistných smlouvách. Rozsudek členským státům uložil zavést do 21. prosince 2012 zásadu stejné výše pojistného a pojistného plnění pro obě pohlaví. V roce 2011 přijala Komise pokyny, v nichž se zabývá důsledky tohoto rozsudku . Tato zpráva na tyto pokyny navazuje a zabývá se prováděním rozsudku v členských státech. Neomezuje se však pouze na oblast finančních služeb, ale komplexně zkoumá provádění směrnice jako celku.

Směrnice 2004/113/ES (dále jen „směrnice“) rozšiřuje ochranu proti diskriminaci na základě pohlaví nad tradiční rámec trhu práce také na oblast přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování. Povinnost rovného zacházení zavádí do většiny každodenních hospodářských úkonů, které se dotýkají života občanů v EU.

Jelikož jde o výjimku ze zásady rovného zacházení, musí být tato odchylka úzce vymezena . Měla by se vztahovat pouze na situace, v nichž jsou zboží a služby dostupné výlučně nebo přednostně členům jednoho pohlaví, aniž by byla dána možnost nabízet zboží a služby široké veřejnosti. V případě, že mají ke zboží nebo službám přístup obě pohlaví, platí pro ženy a muže odlišné podmínky.

Správné provádění této odchylky se jeví jako jeden z hlavních problémů provádění směrnice, pokud jde o její zapracování do vnitrostátního práva, jakož i co se týče výkladu směrnice v jednotlivých případech. Z informací, které poskytla řada členských států a zúčastněných subjektů , vyplývá, že panují určité obtíže s výkladem a prováděním v praxi u čl. 4 odst. 5 a s tím související právní nejistota, neboť k výkladu tohoto ustanovení se zřejmě uplatňují různé přístupy .

V menší míře byly hlášeny obtíže těhotných žen v oblasti finančních služeb nebo bydlení. Litva zmiňuje odepření úvěrových služeb kvůli těhotenství a související ztrátě příjmu. Z Rakouska byl hlášen případ studentky, jíž byla po té, co otěhotněla, vypovězena nájemní smlouva s ubytovacím zařízením pro studenty provozovaným církví.

V souvislosti s prováděním zákazu obtěžování na základě pohlaví v oblasti rovného přístupu ke zboží a službám nebyly zmíněny žádné konkrétní obtíže. V některých členských státech však vyvstaly otázky týkající se provádění v praxi v situacích, kdy je obtěžovatelem třetí strana, která není poskytovatelem zboží a služeb, a otázkou odpovědnosti v těchto situacích. Otázka odpovědnosti poskytovatele služeb za obtěžování od třetí strany by mohla být významná zvláště tam, kde hlavní služba zajišťuje platformu pro komunikaci mezi klienty, při jejímž používání k obtěžování dochází, například na internetu.

Ustanovení čl. 4 odst. 3 směrnice jasně uvádí, že se obtěžování a sexuální obtěžování definované v čl. 2 písm. c) a d) považují za zakázaný druh diskriminace.

Soudní dvůr EU dosud rozhodoval pouze o změně příslušnosti na základě pohlaví. Neexistuje žádná judikatura týkající se pohlavní identity v obecnějším smyslu, jak se na ni vztahuje ochrana proti diskriminaci na základě pohlaví, ale Komise se domnívá, že přístup by měl být v zásadě podobný.

Pouze 5 členských států výslovně začlenilo do svých právních předpisů změnu pohlavní příslušnosti jako zvláštní důvod diskriminace. Ostatní členské státy se změnou pohlavní příslušnosti výslovně nezmiňují, ale uvádějí, že se ochrana proti diskriminaci v této oblasti odvíjí od zákazu diskriminace na základě pohlaví v souladu s judikaturou Soudního dvora EU. Například na Kypru již soudy objasnily, že diskriminace na základě změny pohlavní příslušnosti spadá pod pojem diskriminace na základě pohlaví. V Irsku to tak bylo vysvětleno v případě diskriminace v oblasti zaměstnání.

Pojem „veřejně dostupné služby“ a „služby nabízené mimo oblast soukromého a rodinného života“ by naopak z oblasti působnosti směrnice vyjímaly činnosti probíhajících v poměrech, které spadají výlučně do sféry soukromého a rodinného života a nejsou dostupné veřejnosti. Je tomu tak například v případě, kdy k nabídce zboží nebo služby nedojde ve veřejném prostoru (např. prostřednictvím reklamy v novinách nebo na veřejně přístupné internetové stránce), nýbrž v omezeném okruhu osob (rodinných příslušníků, přátel, kolegů nebo jiných známých). Kromě toho se toto vynětí vztahuje na situace, kdy je význam blízkosti osobní sféry osoby nabízející zboží nebo službu pro výběr smluvního partnera významnější než běžné hospodářské zájmy .

Soudní dvůr EU ve svém rozsudku ve věci Test-Achats zrušil platnost čl. 5 odst. 2, který povoloval zachování rozdílů na základě pohlaví při poskytování pojistných služeb, pokud jsou založeny na relevantních a přesných pojistněmatematických a statistických údajích. Soud měl za to, že povolit členským státům, aby bez časového omezení zachovaly výjimku z pravidla stejného přístupu k oběma pohlavím stanoveného v čl. 5 odst. 1 a 2, je v rozporu s dosažením cíle stejného zacházení s ženami a muži, pokud jde o výpočet výše pojistného a pojistného plnění, což je cílem směrnice v oblasti pojišťovnictví. Ustanovení čl. 5 odst. 2 je tudíž neslučitelné s články 21 a 23 Listiny základních práv. Soud dospěl k závěru, že od 21. prosince 2012 musí v nových smlouvách platit pravidlo stejného přístupu k oběma pohlavím bez odchylky ve vztahu k výpočtu pojistného a pojistného plnění jednotlivců.

O existenci zvláštních ustanovení týkajících se pozitivních opatření, která poskytovatelům umožňují rozlišovat mezi ženami a muži, aby dosáhli vyváženosti v přístupu obou pohlaví ke zboží a službám, informovaly pouze některé členské státy. Například na Slovensku mohou veřejné orgány nebo právní subjekty přijímat dočasná pozitivní opatření, která mají odstranit znevýhodnění související s příslušností k určitému genderu nebo pohlaví, a to zejména s cílem zajistit rovné příležitosti v praxi . Ve Spojeném království umožňuje všeobecné pozitivní opatření poskytovatelům zaměřit své dodávky zboží či poskytování služeb na osoby určitého pohlaví nebo je těmto osobám přizpůsobit, pokud dané zboží či služby využívají prokazatelně neúměrně málo .

Rakouský ústavní soud rozhodl, že rozdílná věková hranice pro ženy a muže pro slevy jízdenek veřejné hromadné dopravy pro seniory vázaná na rozdílný zákonem stanovený věk odchodu do důchodu pro ženy a muže v Rakousku je diskriminační a že výjimka odpovídající čl. 4 odst. 5 pro služby, které jsou nabízeny oběma pohlavím, neplatí.

Mezi nejčastěji uváděnými příklady nerovného zacházení patří rozdílné ceny za stejné poskytnuté služby. Tyto praktiky se vyskytují zvláště v oblasti volnočasových aktivit, kdy platí rozdílné ceny pro ženy a muže za vstup na diskotéky (nebo zdarma pro ženy), do klubů a barů , na internetové seznamky , sportovní akce a do lázeňských zařízení a saun . Často také platí rozdílné ceny pro ženy a muže za kadeřnické služby .

V některých odvětvích, v nichž je služba poskytována v zásadě oběma pohlavím, mají poskytovatelé tendenci v zájmu dosažení vyváženého zastoupení žen a mužů vyhradit dočasně přístup příslušníkům jednoho pohlaví. Jedná se zejména o diskotéky, kluby, fitness centra a lázeňské služby. Některými z těchto případů se již zabýval soud. V Německu soudy například několikrát rozhodly, že není odůvodněné dočasně vyhradit vstup do klubu nebo přístup k členství ve fitness centru ženám z toho důvodu, že ještě nebylo dosaženo žádoucího zastoupení žen. Český orgán pro rovnost pohlaví se naopak domnívá, že rozdílné ceny, jejichž cílem je dosáhnout vyváženého počtu uživatelů, mohou být odůvodněné.

V několika případech, kdy byly služby poskytovány jen příslušníkům jednoho pohlaví, byly podány žaloby u vnitrostátních soudů . Například v Belgii bylo považováno za neodůvodněné omezit vstup do fitness centra výhradně na ženy. Podobně v Dánsku bylo považováno za diskriminující, aby hotel vyhradil jedno zařízené podlaží pouze ženám.

Poskytovatelé služeb obvinění z odlišného zacházení s ženami a muži (obecně v podobě odlišných cen) se navíc často zkouší odvolávat na odůvodnění založené na čl. 4 odst. 5, ačkoliv daná služba není poskytována výlučně členům jednoho pohlaví. Platí to například v případě, kdy je cílem dosáhnout vyváženého počtu příslušníků každého pohlaví. Ohledně přípustnosti těchto praktik existují různé výklady.

Rozsudek ve svém vnitrostátním právu provedlo již 27 členských států . Ve všech případech byly vnitrostátní právní předpisy změněny právně závazným způsobem, úpravou stávajících předpisů v pojišťovnictví , rovného zacházení nebo v obou oblastech . Některé členské státy poskytly další pokyny, aby usnadnily změny v pojišťovnictví. Například v Rakousku rozeslaly orgány pro finanční trh oběžník, v němž pojišťovny vyzvaly, aby odůvodnily své pojistněmatematické tabulky přistupující stejně k oběma pohlavím. Ve Spojeném království vydal pokyny orgán pro finanční služby.

Většina členských států provedla rozsudek ve lhůtě, kterou Soudní dvůr EU stanovil . V několika členských státech vstoupily právní předpisy v platnost později . Členské státy zřejmě na porušení zásady stejného přístupu k oběma pohlavím ze strany pojišťoven obdržely jen velmi málo stížností. V Nizozemsku však v nedávném rozsudku (2014-97 ze srpna 2014) orgán pro rovnost pohlaví rozhodl, že pojistitel protiprávně diskriminoval ženu na základě pohlaví tím, že jí po nehodě poskytl náhradu vypočtenou podle předpokladu/statistiky, že jako žena nebude ve věku mezi 27 a 36 lety pracovat a bude pracovat jen na částečný úvazek. O stejném případě rozhodl také jeden nizozemský soud. Dospěl k závěru, že používání pojistněmatematických statistik s ohledem na kulturní prostředí a genderovou příslušnost oběti není v rozporu se zásadou rovnosti. Případ nyní projednává odvolací soud.

Komise ověřila soulad všech právních předpisů oznámených ve spojení s rozsudkem ve věci Test-Achats. Výsledkem těchto posouzení byly dotazy na některé členské státy. Komise může na základě obdržených odpovědí v případě nesouladu vnitrostátních předpisů s rozsudkem zahájit řízení o nesplnění povinnosti.

Jeden členský stát oznámil, že provádění rozsudku probíhá, ale právní předpisy dosud nebyly přijaty . Komise situaci v tomto členském státě pozorně sleduje a v případě nepřijetí nezbytných prováděcích opatření s ním naváže dialog.

Judikatura Soudního dvora EU není v zemích ESVO přímo použitelná. V zájmu zajištění soudržnosti právních předpisů byl dne 30. ledna 2014 zahájen postup za účelem případného přizpůsobení přílohy XVIII Dohody o EHP rozsudku ve věci Test-Achats .

Jak se uvádí v pokynech Komise k rozsudku ve věci Test-Achats, týká se rozsudek pouze smluv soukromého pojištění spadajících do oblasti působnosti směrnice 2004/113/ES. Nemá žádné přímé dopady na zaměstnanecké důchody, jimiž se zabývá směrnice 2006/54/ES. Ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. h) uvedené směrnice umožňuje stanovení rozdílných úrovní dávek mezi ženami a muži, je-li to odůvodněno pojistněmatematickými zásadami.

Aby zajistily rovnost pohlaví ve všech oblastech, rozhodly se některé členské státy uplatňovat pravidlo stejného přístupu k oběma pohlavím také na zaměstnanecké důchodové systémy . Většina členských států však zavedla pravidlo stejného přístupu k oběma pohlavím, jak vyžaduje uvedený rozsudek, pouze u smluv o soukromém pojištění. V těchto členských státech jsou rozdíly založené na pojistněmatematických údajích o střední délce života v případě zaměstnaneckých důchodů stále přípustné.

5.3 Ekonomický dopad rozsudku na trh s pojištěním

Část odvětví pojišťovnictví očekávala, že rozsudek ve věci Test-Achats bude mít výrazný dopad na úroveň cen, což vysvětlovala tím, že ztráta snadno a spolehlivě přidělitelného faktoru pro rozložení rizika, jako je pohlaví, povede k celkovému zvýšení cen za pojistné produkty.

Rozsudek a jeho provádění přineslo pojišťovnictví určité jednorázové náklady, neboť bylo nutné vytvořit pojistněmatematické tabulky se stejným přístupem k oběma pohlavím, změnit cenu produktů a znovu je uvést na trh tak, aby byly z hlediska pohlaví neutrální. Odhadované počáteční náklady spojené s dosažením souladu pro Španělsko činily 14 milionů EUR a pro Nizozemsko 7,7 milionů EUR.

Pokud jde o vývoj tvorby cen v pojišťovnictví, je třeba zdůraznit, že dopad, který rozsudek měl, není doložen žádnými ekonomickými důkazy. Poskytnout spolehlivé, kvantifikovatelné údaje a informace o tom, jaký dopad má přechod ke stejným cenám pro muže i ženy, je z řady důvodů obtížné.

Nedostatek údajů, na nějž upozornily některé členské státy a zúčastněné subjekty, pravděpodobně souvisí se skutečností, že lhůtou pro provedení rozsudku ve věci Test-Achats byl teprve 21. prosinec 2012. Doba, která uplynula, se jeví jako příliš krátká k získání ekonomických důkazů a údajů, jež by přesahovaly rámec velmi krátkodobých účinků.

Navíc je velmi složité rozlišit účinky různých faktorů, které by mohly na vývoj trhu s pojištěním působit, a správně posoudit konkrétní vliv stejného pojistného pro obě pohlaví na vývoj cen nebo produktů. Uplatňovat stejné pojistné pro obě pohlaví, ale také zohledňovat další právní a regulační vývoj ovlivňující ceny na úrovni členských států i EU , museli pojistitelé na většině trhů.

Pojišťovny mohly nad rámec právních požadavků měnit vlastnosti produktů, aby zdokonalily pojistné produkty v běžném cyklu produktů. Také mohly uplatňovat změny v posuzování rizikových faktorů , používat nová kritéria k posouzení produktů a rozlišit pojistné (např. využívat telematiky – také známé jako technologie černé skříňky u pojistitelů motorových vozidel ) nebo vyvíjet nové produkty, aby přilákaly cílené klienty. Například ve Španělsku někteří pojistitelé zavedli nové produkty, jež byly výhodné zejména pro ženy, aby je získali jako klienty. Další nabídky se týkají krytí pro případ krádeže zavazadel z auta nebo konkrétní pomoci těhotným ženám v případě zdravotních potíží při řízení. Všechny tyto změny mohly mít na cenu produktů nebo na poskytované krytí vliv.

Podle dostupných informací se zdá být dopad zavedení zásady stejného přístupu k oběma pohlavím při určování cen pojistných produktů obecně zanedbatelný nebo mírný . U některých druhů pojištění (jako je např. pojištění motorových vozidel) se očekávalo zvýšení cen pojistného pro ženy (a snížení cen pro muže) a bylo také nevyhnutelné. Podle společnosti Insurance Sweden se pojištění motorových vozidel pro mladé ženy zdražilo asi o 10 %, zatímco pro mladé muže, kteří jsou účastníky dopravních nehod výrazně častěji, výše pojistného odpovídajícím způsobem klesla. V Itálii proběhl od července 2012 do ledna 2013 průzkum, který zjistil, že pojistné pro zkušené řidičky ve středním věku bylo do prosince 2012 o 3 % dražší než pro muže ve stejné situaci. V případě mladých řidičů je situace zcela odlišná: do prosince 2012 platily ženy za pojištění motorových vozidel o 18 % méně než muži. Po tomto datu zvýšení jejich pojistného až o 18 % odpovídalo snížení pojistného pro muže o 10 %. V případě další škály produktů došlo ke zvýšení pojistného pro muže (a ke snížení pro ženy). I když situace samozřejmě není všude stejná, zdá se, že celkové byl dopad rozsudku na trh spíše neutrální nebo jen velmi omezený. V každém případě není patrný žádný náznak neodůvodněného vývoje cen.

6.Ochrana obětí diskriminace

Existuje možnost právní ochrany formou soudního řízení a také prostřednictvím vnitrostátních orgánů pro rovnost pohlaví, jejichž úkolem je mimo jiné poskytovat obětem diskriminace nezávislou pomoc. Tato ustanovení jsou v acquis v oblasti rovného zacházení a v oblasti nediskriminace prakticky totožná a zjištění, popsaná v nejnovějších zprávách o jiných směrnicích v souvislosti s hlavními koncepty, jako je přístup ke spravedlnosti, pravidlo důkazního břemene a požadavek účinných, přiměřených a odrazujících sankcí, platí i zde.

Členské státy a zúčastněné subjekty uznaly, že orgány pro rovnost pohlaví jsou při potírání diskriminace a pro rovné zacházení nezbytné, aby došlo k realizaci právních předpisů také v praxi a zajištění, že práva jsou skutečně uplatňována. To je důvodem, proč Komise ve svém sdělení o agendě EU v oblasti spravedlnosti pro rok 2020 zdůraznila klíčovou úlohu, kterou orgány pro rovnost pohlaví mohou mít při zajišťování účinné právní ochrany pro občany . Komise bude i nadále usilovat o to, aby orgány pro rovnost pohlaví skutečně a v plném rozsahu plnily svou úlohu, a to zejména formou monitorování a prosazování platných předpisů. Bude také zkoumat způsoby, jak objasnit požadavky týkající se orgánů pro rovnost pohlaví podle směrnice, zejména pak klíčové pojmy, jako je nezávislost a účinnost.

Komise bude podporovat osvědčené postupy ke zlepšení informovanosti občanů o jejich právech s cílem zaručit uplatňování zásady rovného zacházení v plném rozsahu v celé EU a dále zlepšit ochranu obětí.