Bez ohledu na to, zda jsou projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů vyvíjeny prostřednictvím veřejných výběrových řízení, smluv o nákupu energie z obnovitelných zdrojů právnickými osobami nebo na obchodním základě, překážky související s udělováním povolení a jinými správními postupy brzdí projekty, zvyšují nejistotu a náklady a odrazují investory, což ohrožuje dosažení cílů EU v oblasti dekarbonizace a navrhovaného cíle v oblasti energie z obnovitelných zdrojů do roku 2030. Mezi tyto překážky, které se nacházejí většinou na vnitrostátní, regionální nebo dokonce místní úrovni, patří složitost platných pravidel pro výběr lokalit a správní povolení pro projekty, problémy s připojením k síti, omezení týkající se úpravy technologických specifikací během povolovacího postupu nebo personální otázky orgánů udělujících povolení či provozovatelů sítí. V důsledku toho může doba realizace projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů trvat až deset let. Důvody pro odstranění těchto překážek jsou nyní silnější než kdy jindy.

Spolu s opatřeními k zajištění dostatečných dodávek plynu a plánu úspor energie v rámci přípravy na příští zimu přispěje co nejrychlejší přidání nových kapacit z obnovitelných zdrojů k dlouhodobějším opatřením ke zmírnění krize. Sdělení REPowerEU navazující na sdělení o souboru opatření z října 2021 nastínilo plán zbavit Evropu závislosti na ruských fosilních palivech, počínaje plynem, dlouho před koncem tohoto desetiletí. V tomto sdělení bylo rovněž navrženo, aby spolunormotvůrci zvážili stanovení vyšších nebo dřívějších cílů ohledně energie z obnovitelných zdrojů, a bylo zde uvedeno, že do roku 2030 dojde k urychlenému zavádění větrné a solární energie, jakož i tepelných čerpadel, zvýšení průměrné míry zavádění o 20 % a vybudování dalšího výkonu ve výši 80 GW pro zvýšení výroby vodíku z obnovitelných zdrojů.

V důsledku ruské invaze na Ukrajinu se z nejrychlejšího možného zavádění obnovitelných zdrojů energie stala strategická priorita EU, neboť to povede ke snížení naší závislosti na (především dovážených) fosilních palivech a pomůže nám to znovu zajistit cenovou dostupnost energie.

Pokud jde o monitorování a podávání zpráv o vnitrostátních předpisech, v integrovaných vnitrostátních zprávách o pokroku v oblasti energetiky a klimatu, které mají být předloženy Komisi do 15. března 2023 a poté mají být předkládány každé dva roky, jsou členské státy povinny informovat o konkrétních opatřeních vedoucích ke splnění požadavků stanovených v článcích 15 až 17 směrnice RED II, aby povolovací postupy byly jednodušší, kratší a transparentnější. Kromě toho by soudržné celounijní monitorování a posuzování správních povolovacích postupů pro projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů poskytlo Komisi, členským státům a předkladatelům projektů přehled o délce různých fází udělování oprávnění projektům, jejich rozsahu, požadavcích a zúčastněných orgánech, jakož i o možných společných rysech průtahů a dalších problematických míst v rámci všech technologií výroby energie z obnovitelných zdrojů nebo fází udělování oprávnění.

Doba trvání povolovacích postupů se mezi jednotlivými technologiemi energie z obnovitelných zdrojů a mezi členskými státy značně liší. U projektů v oblasti větrné energie na moři může realizace probíhat až deset let, i když nedávno dokončené nizozemské větrné elektrárny na moři, jako jsou elektrárny Borssele III a IV, byly uvedeny do provozu čtyři až pět let po udělení veřejné zakázky. Pokud jde o větrnou energii na pevnině, vykázaná doba trvání povolovacího řízení se pohybuje mezi třemi a devíti lety a existují značné rozdíly nejen mezi členskými státy, ale někdy i mezi jednotlivými regiony v rámci stejného státu. U pozemních solárních projektů se vykazovaná délka pohybuje od přibližně jednoho roku do více než čtyř a půl let.

Komise podotýká, že v současné době existují mezi členskými státy značné rozdíly ve vnitrostátních nebo regionálních pravidlech povolovacích řízení co do délky a složitosti jejich správních postupů. Z toho vyplývá, že je zde značný potenciál pro zlepšení a že se členské státy od sebe mohou učit navzájem. Zúčastněné strany požádaly Komisi o vyjasnění ustanovení směrnice RED II týkajících se správních postupů a o šíření osvědčených postupů s cílem poskytnout orgánům udělujícím povolení vodítko při jejich uplatňování.

Délka povolovacích postupů nebo průtahy při povolování mohou vést v případech, kdy jsou oznamovatelé projektů povinni realizovat technické specifikace přesně tak, jak byly uvedeny v původní žádosti, k instalaci technologií, která není optimální. V případech, kdy udělení povolení trvá tak dlouho, že mezitím schválené technologické řešení zastaralo, by předkladatel projektu musel požádat o nové povolení nebo provést nové posouzení vlivů na životní prostředí, aby mohl využít nejnovější dostupné technologie. Větší flexibilita, tzn. že oznamovatelé budou moci podávat žádosti týkající se řady technologických parametrů, pomáhá rychlejšímu zavádění nejúčinnějších technologií, aniž by to nutně znamenalo větší dopad na životní prostředí.

A konečně lze posuzování ze strany orgánů udělujících povolení v rámci řízení týkajících se životního prostředí urychlit stanovením konkrétních lhůt. Vyžaduje-li se posouzení vlivů na životní prostředí, měly by členské státy omezit délku různých kroků v rámci postupu posuzování vlivů na životní prostředí zavedením závazných maximálních lhůt, a to zejména pro:

Zpracování stoupajícího počtu povolení k projektům bude vyžadovat dostatečný počet náležitě kvalifikovaných pracovníků orgánů udělujících povolení a provozovatelů sítí, jakož i pracovníků odpovědných za posuzování vlivů na životní prostředí a zaměstnanců vnitrostátních soudů, před nimiž jsou vedena odvolací řízení. Jak je vysvětleno v průběžné zprávě RES Simplify a potvrzeno konzultacemi, které Komise v souvislosti s touto iniciativou uskutečnila, nedostatek pracovníků orgánů udělujících povolení v současné době představuje významnou překážku pro zavádění projektů v mnoha členských státech – pracovníků je buď nedostatek, nebo tito pracovníci nemají pro zpracování projektových žádostí potřebné odborné znalosti či dovednosti. Podle zjištění uvedené zprávy je nedostatek pracovníků údajně výraznější ve velkých členských státech, kde je problém větší na celostátní úrovni než na regionální úrovni, zatímco nedostatek odborných znalostí je častější na trzích s menším povědomím o určité technologii a menším počtem dokončených projektů. K nedostatku odborných znalostí často dochází na místní úrovni, kde mají pracovníci méně příležitostí se specializovat, nebo souvisí se složitými technickými a právními otázkami. To je běžné zejména ve venkovských oblastech, které mají malé správní kapacity, ale ve kterých jsou navrhovány rozsáhlé projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů. Personální problémy mají dopad na další překážky, neboť úřady nemají kapacitu pro vzájemnou koordinaci své pracovní činnosti, což by umožnilo hladší provádění správních řízení. To zahrnuje i zavedení jednotného kontaktního místa, kde může nedostatek pracovníků či příslušných odborných znalostí vytvářet další problematická místa ve správních postupech. Je proto klíčové zajistit odpovídající dovednosti a atraktivní pracovní místa v dotčených odvětvích, a to na různých úrovních správy, zejména v rámci orgánů udělujících povolení.

Kypr v tomto ohledu do svého plánu pro oživení a odolnost zahrnul reformu, kterou se zřizuje digitální jednotné kontaktní místo s cílem zefektivnit povolování pro projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů. Podle plánu pro oživení a odolnost Kypr rovněž požádal GŘ REFORM o technickou pomoc s navrhováním metodiky potřebné pro vytvoření jednotného kontaktního místa. Německá spolková země Dolní Sasko zavedla elektronický formulář žádosti o povolení pro žádosti týkající se ochrany proti imisím (ELiA), který používá osm německých spolkových zemí a který nabízí možnost šifrovaného předkládání dokumentů k žádosti. V Nizozemsku existuje on-line platforma pro podávání žádostí o „univerzální povolení pro fyzické aspekty“ pro větrnou energii na pevnině a pozemní fotovoltaiku. On-line platforma je přístupná jak odpovědnému orgánu, tak oznamovateli projektu, a to bez ohledu na to, zda je odpovědným orgánem v rámci povolovacího postupu obec, provincie, nebo národní vláda. Kromě toho některé provincie využívají on-line platformu k podávání žádostí o vydání povolení pro činnosti v chráněných oblastech.

Pokud jde o širší využití digitálních nástrojů a řešení v rámci povolovacích postupů, směrnice RED II požaduje, aby žadatelé mohli předložit příslušné dokumenty rovněž v digitální podobě. Kromě toho by používání elektronické komunikace za účelem nahrazení papírových formulářů a platforem digitální komunikace sjednocujících různé procesy podávání žádostí mohlo rovněž pomoci pracovníkům orgánů udělujících povolení při vyřizování žádostí a dále vytvořit základ pro sledování a zlepšování postupů. To by rovněž zvýšilo transparentnost pro předkladatele projektů, pokud jde o aktuální stav jejich žádosti, a všem zúčastněným orgánům by to umožnilo přístup ke stejnému centralizovanému záznamu týkajícímu se daného projektu.

V případech, kdy je potřeba, aby různé správní orgány koordinovaly svou činnost a vydaly souhlas, by mohla být absence odpovědi ze strany jednoho správního orgánu, která zdržuje další kroky, zmírněna zavedením principu kladného rozhodnutí vyplývajícího z nečinnosti správního orgánu za jasně vymezených podmínek, a pokud odpověď nevyžadují právní předpisy EU nebo vnitrostátní právní předpisy. Španělsko nedávno zavedlo princip kladného rozhodnutí vyplývajícího z nečinnosti správního orgánu pro konkrétní správní kroky vyhláškou z roku 2020 pro zařízení sloužící pro vlastní spotřebu a fotovoltaické elektrárny. Pokud si několik zúčastněných správních orgánů musí vzájemně odpovědět a neučiní tak do 30 dnů, považuje se konkrétní správní krok za schválený.

Existují různé možnosti, jak navrhnout jednotné kontaktní místo. Čistě správní jednotné kontaktní místo zajišťuje komunikaci mezi předkladatelem projektu v oblasti obnovitelných zdrojů energie a příslušnými orgány zapojenými do udělování různých povolení nezbytných pro výstavbu elektrárny a její připojení k síti. Lze rovněž uvažovat o rozšíření mandátu správního kontaktního místa, které by tak mohlo být pověřeno vydáváním všech nezbytných povolení. Pro projekty různých velikostí zahrnující různé technologie obnovitelných zdrojů energie nebo spadající pod různé jednotky správního členění v rámci členského státu lze zřídit více jednotných kontaktních míst, pokud má každý žadatel jednotné kontaktní místo, na které se může při řešení konkrétního projektu spolehnout.

V závislosti na členském státě musí předkladatelé projektů spolupracovat se správními orgány na celostátní, regionální a obecní úrovni nebo s různými útvary či ministerstvy. Několik vrstev místy protichůdných celostátních a regionálních právních předpisů a postupů, jakož i chybějící jasné rozdělení pravomocí mezi celostátními, regionálními nebo místními orgány představují zbytečnou komplikaci a mohou vést k průtahům v povolovacím řízení. Podle zúčastněných stran není vždy jasné, zda je zapojení některých orgánů do správního povolovacího řízení povinné a zda je jejich stanovisko závazné. Pokud je navíc do udělování povolení zapojeno několik veřejných subjektů, často chybí transparentnost, pokud jde o stav projektové žádosti a fázi, která je problematická. Zavádění digitálních nástrojů a řešení je kromě toho v rámci různých správních orgánů nerovnoměrné.

Zahrnutí těchto souborů údajů do mapovacího nástroje nepřináší žádná omezení ani překážky pro zavádění infrastruktur obnovitelných zdrojů energie v souladu s příslušnými právními předpisy a současně usnadňuje jejich zavádění a zároveň minimalizuje konflikty. Mapovací nástroj je tedy zamýšlen jako podpůrný a posilující nástroj sloužící k podpoře rozhodnutí v oblasti plánování učiněných vnitrostátními a regionálními orgány, které by jinak nemusely mít okamžitý přístup k celé škále dostupných údajů, se zvláštním přínosem pro projekty, u nichž je pravděpodobné, že budou mít přeshraniční dopady. To by mělo vést a podporovat investiční rozhodnutí hospodářských subjektů na základě předvídatelnosti a jasnosti. Komise má v úmyslu tento mapovací nástroj dále rozvinout začleněním dalších souborů údajů a propojením s digitálními nástroji územního plánování členských států.

Kromě podpůrného rámce pro územní plánování mohou digitální nástroje, jako jsou on-line databáze a katastry geografického informačního systému (GIS), rovněž usnadnit identifikaci vhodné půdy (např. zobrazení potenciálu podle jednotlivých technologií, omezených oblastí, znehodnocené půdy, která není použitelná pro zemědělství, dostupnosti sítě, stávajících projektů a údajů/studií či předběžných posouzení dopadů na životní prostředí). Na unijní úrovni provádí vizualizaci některých z těchto údajů geografická laboratoř pro energetiku a průmysl (EIGL). Komise právě dokončila začlenění souborů údajů do nástroje EIGL, které mohou členským státům pomoci určit vhodné oblasti pro projekty v oblasti větrné a solární energie. Ačkoli relevantní soubory údajů závisí na posuzovaném obnovitelném zdroji energie, do nástroje EIGL již byly zahrnuty tyto údaje: lokality sítě Natura 2000, vnitrostátně vymezené oblasti, oblasti klíčové z hlediska biologické rozmanitosti a významné ptačí oblasti, jakož i údaje o půdě.

Důležité je, že v rámci spravedlivé transformace by se uhelné doly v uhelných regionech procházejících transformací mohly v závislosti na své poloze a okolním průmyslovém ekosystému stát atraktivními lokalitami pro přeměnu na větrné a solární fotovoltaické elektrárny, nebo dokonce pro výrobu geotermální energie či energie z vodíku. Obecněji řečeno, uhelné regiony mají významný potenciál pro zavádění obnovitelných zdrojů energie – odhaduje se na přibližně 1,4 GW větrné energie a 2,7 GW solární energie. Další výhodou lokalit bývalé těžby fosilních paliv je to, že často mají dobré připojení k síti a na místě je dostupná pracovní síla. Příklady existují ve Španělsku, Řecku nebo Maďarsku a Německo zkoumá způsoby využití plovoucích fotovoltaických elektráren na jezerech vzniklých v rámci rekultivačních opatření v oblastech bývalé těžby hnědého uhlí.

V tomto ohledu by bylo přínosné prozkoumat možnost využití znehodnocených oblastí, jako jsou staré lomy, uzavřené doly, skládky nebo staré průmyslové oblasti, parkoviště a území podél dopravních koridorů, jako jsou dálnice a železniční tratě. V některých případech může využití brownfieldů pro obnovitelnou energii přinést další výhody, jako je blízkost městských oblastí a silničních sítí či připojení k síti. Na druhé straně by to vyžadovalo řešení souvisejících problémů, jako je kontaminace, nevyřešené otázky vlastnictví nebo nedostatek pobídek pro obnovu brownfieldů.

Strategičtější přístup k určování lokalit pro zavádění obnovitelných zdrojů energie prostřednictvím územního plánování bude mít zásadní význam pro zajištění dostatečného prostoru pro umístění dodatečných kapacit v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, které jsou nezbytné pro splnění cílů EU. To se týká technologií pro výrobu energie z obnovitelných zdrojů na moři i na pevnině, jakož i odvětví vytápění z obnovitelných zdrojů. Příslušná správní úroveň těchto plánů se může u jednotlivých technologií lišit – například vhodné lokality pro umístění větrných elektráren by bylo třeba určit spíše na regionální úrovni, zatímco lokality pro umístění malých solárních fotovoltaických elektráren mohou být určeny na obecní úrovni. Územní plány námořních prostor se vypracovávají na celostátní úrovni a stále častěji ve spolupráci se sousedními zeměmi v rámci téže přímořské oblasti. Strategie pro energii na moři objasnila, že klíčovým pilířem zavádění těchto technologií je územní plánování námořních prostor. Revidované nařízení o transevropských energetických sítích ukládá členským státům povinnost, aby spolupracovaly při stanovování svých cílů pro zavádění energie z obnovitelných zdrojů na moři do roku 2050, s mezistupni v letech 2030 a 2040. Sdělení REPowerEU vyzvalo členské státy k urychlené identifikaci vhodných pevninských a mořských oblastí pro projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů odpovídající jejich vnitrostátním plánům v oblasti energetiky a klimatu a jejich příspěvku k dosažení revidovaného cíle v oblasti energie z obnovitelných zdrojů pro rok 2030. V rámci tohoto mapování by měly být identifikovány omezené a jasně definované oblasti jako obzvláště vhodné oblasti pro rozvoj obnovitelných zdrojů energie (vhodné oblasti), přičemž je třeba se pokud možno vyhnout oblastem s významem pro životní prostředí a upřednostňovat mimo jiné znehodnocenou půdu, kterou nelze využít pro zemědělské účely.

S cílem usnadnit výměnu informací, snížit složitost zavádění velkých projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů a zmírnit naléhavou potřebu budování kapacit by členské státy mohly rovněž zvážit zřízení dobrovolných platforem pro orgány udělující povolení. Tyto platformy by mohly fungovat jako úložiště pro sdílení znalostí poskytující osvědčené postupy s cílem zvýšit účinnost nebo nacházet součinnost v různých postupech členských států. Kromě toho, jak se ukázalo i u projektů v oblasti infrastruktury, by mohli předkladatelé projektů těžit z iniciativ zaměřených na budování kapacit, jejichž cílem je odstraňování průtahů v důsledku nízké kvality dokumentů a studií předkládaných orgánům udělujícím povolení.

Pokud jde o zajištění toho, aby pracovníci orgánů odpovědných za posuzování povolení pro projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů měli odpovídající odborné znalosti týkající se právních a technických záležitostí, jedním z možných prvních kroků směřujících k řešení současných nedostatků v oblasti kvalifikace by mohlo být vytvoření Erasmus+ Aliance pro odvětvovou spolupráci v oblasti dovedností mezi veřejnými orgány, průmyslem, sociálními partnery, vzdělávacími institucemi a institucemi odborné přípravy. V roce 2021 se konal kulatý stůl na vysoké úrovni v rámci Evropského paktu pro dovednosti, na němž se sešly zúčastněné strany z odvětví obnovitelné energie, který byl součástí řady kulatých stolů s průmyslovými ekosystémy, jejichž cílem je mobilizovat zapojení zúčastněných stran do Paktu pro dovednosti. Pakt pro dovednosti je nový model, jak se zapojit do řešení výzev v oblasti dovedností nezbytných pro hospodářské oživení a jak realizovat průmyslovou strategii EU a ekologickou a digitální transformaci. Jeho cílem je řešit nedostatky týkající se dovedností napříč průmyslovými ekosystémy tím, že mobilizuje společnosti, pracovníky, celostátní, regionální a místní orgány, sociální partnery, průmyslové organizace, poskytovatele odborného vzdělávání a přípravy, obchodní komory a služby zaměstnanosti, aby investovali do opatření na prohlubování dovedností a změnu kvalifikace. V návaznosti na kulatý stůl je Komise připravena usnadnit přípravu rozsáhlého partnerství v oblasti dovedností pro obnovitelnou energii na pevnině. Kromě toho jsou k dispozici příslušné možnosti financování ze strany EU (např. program LIFE, fondy politiky soudržnosti, nástroje technické pomoci). V této souvislosti je rovněž klíčové vzájemné uznávání diplomů, dovedností a kvalifikací v rámci celé EU, což je obzvláště důležité v příhraničních regionech EU.

Výše uvedený mapovací nástroj EIGL nyní rovněž zahrnuje soubor údajů o stávajících čistírnách odpadních vod, v nichž by se daly realizovat projekty v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, a bude dále rozvíjen s cílem usnadnit multifunkční využívání prostoru.

Několik členských států (včetně Německa, Itálie, Francie, Španělska a Polska) se zabývá pokyny pro iniciativy týkající se agrofotovoltaiky, což je praxe kombinující zemědělskou výrobu a výrobu energie pomocí solárních fotovoltaických elektráren, která se v posledních několika letech začala rozšiřovat. Dvojí užití prostřednictvím agrofotovoltaiky může pomoci zlepšit postoj veřejnosti a přinést přímý prospěch zemědělcům a venkovským komunitám. Vědecký výzkum ukazuje, že tyto přístupy mohou rovněž přinést i vedlejší přínosy, jako je lepší zadržování vody v suchých oblastech a celkově lepší produktivita. Bylo by prospěšné dosáhnout na vnitrostátní a regionální úrovni shody ohledně definic a kritérií dopadu. Tím by se připravila půda pro systematičtější povolování agrofotovoltaiky v územních plánech a pomohlo by se zabránit negativním dopadům na zemědělce.

Podobný postup se objevil i v námořním prostoru, kde Belgie ve svém územním plánu námořních prostor určila místa, kde budou současně probíhat různé činnosti, tj. produkce potravin (rybolov, akvakultura) a výroba energie z obnovitelných zdrojů na moři, čímž záměrně podpořila synergie a multifunkční využití. Multifunkční využití se může rovněž rozvíjet přidáním nových činností ke stávajícím činnostem. Dále lze kombinovat mořskou hospodářskou činnost s ochranou přírody (např. lokality sítě Natura 2000) nebo obnovou.

c.Přijetí ze strany komunit a jejich zapojení

Centrálně stanovené cíle v oblasti zavádění nebo využívání prostoru mohou být důležité v závislosti na vnitrostátním kontextu, neboť obce často vnímají rozvoj energie z obnovitelných zdrojů z místního hlediska a ne vždy zohledňují vnitrostátní cíle v oblasti energie z obnovitelných zdrojů. Na druhou stranu by rozvoj obnovitelných zdrojů energie měl být na místní úrovni podporován a neměl by být vnímán jako něco, co je místním komunitám vnucováno na jejich úkor. Včasné zapojení veřejnosti do přípravy regionálních nebo místních územních plánů má proto zásadní význam, stejně jako opatření, která místním komunitám umožní využívat zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů v jejich okolí, a to i v rámci širšího kontextu sociálně spravedlivé ekologické transformace. Toho lze dosáhnout prostřednictvím energetických společenství, snížení nákladů na elektřinu nebo systémů finanční spoluúčasti („spoluvlastnictví“ nebo „spolupodílnictví“) či plánů průmyslového rozvoje regionu.

Takové systémy mohou být organizovány v různých formách, např. financování z vnitrostátních nebo regionálních zdrojů přidělované místním orgánům za účelem poskytování lokalit a zdrojů, provozovatelé elektráren, kteří přímo platí místním orgánům určitý poplatek nebo daň, nebo provozovatelé elektráren, kteří dobrovolně platí regionálnímu sdružení za účelem zlepšení místní situace. Tyto platby by měly být vázány na konkrétní účely, jejichž cílem je zvýšení sociálního přínosu pro občany, jako jsou sociální služby (např. mateřské školy a zdravotní služby) nebo infrastruktura (např. ulice nebo veřejná doprava). Jasný regulační rámec zamezuje individuálním vyjednáváním, která by mohla vést k nerovným výsledkům a představovat vyšší riziko zneužití pravomoci veřejného činitele.

Příklady systémů zavedených na vnitrostátní úrovni zahrnují „systém ekologických fondů“ pro obce, v nichž se realizují projekty v oblasti větrné energie v Dánsku, systém dotací pro obce v Lucembursku nebo minimální míru účasti místních obyvatel předpokládanou pro různé regionální energetické strategie v Nizozemsku. Zákon o změně klimatu španělských Baleárských ostrovů obsahuje zvláštní ustanovení o tom, že všechny projekty v oblasti obnovitelných zdrojů energie s výkonem nad 5 MW musí otevřít alespoň 20 % příslušné investice místnímu obyvatelstvu. Další možností, jak posílit účast místní ekonomiky jsou možnosti investování do podílů na projektech v oblasti energie z obnovitelných zdrojů, jak to například propaguje označení „Crowdfunding for Green Growth“ ve Francii. Tyto přístupy skupinového financování, jakož i některé další systémy finanční účasti však vytvářejí výhody pouze pro ty občany, kteří jsou schopni do projektů investovat („spoluvlastnictví“ s účastí na řízení či bez ní).

Společenství pro obnovitelné zdroje představují velmi účinné nástroje ke zvýšení aktivní účasti místního obyvatelstva v oblasti transformace energetiky a přínosů pro něj. Mohou rovněž pomoci řešit energetickou chudobu. V Řecku definice energetických společenství stanoví, že se aktivně podílejí na snižování energetické chudoby a na podpoře výroby a skladování energie a energetické soběstačnosti ostrovů. Za tímto účelem mají zranitelní spotřebitelé a občané žijící pod hranicí chudoby rovněž nárok na virtuální čisté měření a mohou využívat energii vyrobenou společenstvím, aniž by byli jeho součástí (pokud se nacházejí ze zeměpisného hlediska v jeho blízkosti). V Belgii vyvinuly společnosti působící v oblasti sociálního bydlení inovativní obchodní model, v jehož rámci investují do solárních panelů umístěných na střechách budov určených pro sociální bydlení a náklady na využívání fotovoltaických panelů a vyrobené elektřiny jsou zahrnuty do nájemného. Díky významnému rozsahu projektu jsou náklady na pronájem nižší než současné ceny elektřiny.

V příhraničních regionech EU mohou hrát významnou úlohu přeshraniční energetická společenství. V tomto směru je průkopníkem projekt SEREH – The Smart Energy Region of Emmen-Haren (Chytrý energetický region Emmen-Haren) v rámci programu Interreg pro přeshraniční spolupráci mezi Německem a Nizozemskem. Rozvíjí decentralizovaný přeshraniční trh s elektřinou a energií a ostatní příhraniční regiony budou moci vycházet z jeho poznatků a doporučení.

Pokud jde o zapojení komunit do transformace energetiky, v roce 2021 zahájili irský provozovatel přenosové soustavy EirGrid, organizace Friends of the Earth a iniciativa Renewables Grid Initiative společný tříletý projekt, jehož cílem je zapojení komunit do dialogu o výzvách a příležitostech spojených s transformací energetiky v Irsku.

Blízkost větrných turbín k obytným budovám je v některých případech také důvodem, proč se veřejnost staví proti těmto projektům. V těchto případech občané vyjadřují své obavy z nepříjemných dopadů, jako je hluk a vizuální stránka věci.

Předpisy týkající se vzdálenosti větrných turbín od obytných budov se v jednotlivých členských státech liší – v některých případech závisí velikost odstupu na daném regionu či obci, případně na hustotě osídlení v oblasti, kde se turbíny nacházejí. V jiných případech určuje velikost odstupu výška konce listu větrné turbíny v nejvyšším bodě a průměr rotoru.

Velmi velké odstupy mohou vést pouze k nepatrným dodatečným přínosům z hlediska snížení hluku a zároveň zvyšují náklady spojené s obslužnými komunikacemi a podpůrnou infrastrukturou a vzdalují výrobu elektřiny od poptávky. Předpisy, které jsou v tomto ohledu restriktivní, mohou rovněž způsobit to, že pro projekty nebude k dispozici velký podíl půdy nebo se omezí možnosti modernizace stávajících větrných parků pomocí nejmodernější technologie. V důsledku toho musí oznamovatelé někdy instalovat zastaralá zařízení ve formě menších a méně účinných větrných turbín, aby splnili požadavky na vzdálenost. Oznamovatelé projektů se rovněž mohou rozhodnout pro prodloužení životnosti namísto modernizace stávajících lokalit.

Pravidla týkající se vzdálenosti od obytných budov by měla být věcně podložená a založená na důkazech, např. ve vztahu k hluku a vizuálnímu rušení, a měla by být stanovena na nezbytnou minimální vzdálenost. Při stanovování pravidel musí členské státy vyvážit potřebu minimalizovat negativní účinky větrných turbín a maximalizovat dostupnost půdy pro rozvoj projektů, a to i s přihlédnutím k dalším omezením územního plánování. Kromě toho jsou za účelem zajištění investiční jistoty oznamovatelů projektů zapotřebí jasné a transparentní informace o omezeních týkajících se vzdálenosti od obytných budov.

d.Hlediska týkající se životního prostředí

Mezi nejčastější problémy spojené s výběrem lokalit, jimž oznamovatelé projektů v oblasti obnovitelných zdrojů energie čelí, patří délka a složitost postupů, které je třeba provést pro dodržení právních předpisů v oblasti životního prostředí, jakož i střety s ekologickými zájmovými skupinami nebo občany. Povolení a související posouzení dopadů jsou nástrojem k vyvážení různých společenských zájmů, zároveň však mohou přispívat ke zvyšování složitosti a zavádění dalších překážek v oblasti správy a soudnictví. Jakmile je potřeba posoudit a vyvážit různé společenské zájmy, proces jejich zvažování a rozhodování si nutně vyžádá určitý čas. Proto je nezbytné začlenit environmentální aspekty do procesů plánování v oblasti energie z obnovitelných zdrojů od samého počátku. To umožňuje určit pravděpodobné významné vlivy na životní prostředí a zamýšlená opatření k jejich co největší prevenci, snížení a kompenzaci. Kromě toho existují možnosti, které by členským státům umožnily zefektivnit postupy s cílem zajistit soulad s právními předpisy v oblasti životního prostředí a usnadnit předkladatelům výběr vhodných lokalit. To rovněž pomůže omezit případné konflikty s ekologickými skupinami a dotčenými jedinci, ale také s orgány na různých úrovních veřejné správy. Tyto konflikty se týkají zejména větrné energie, geotermální energie a hydroelektrické energie, ale také velkých solárních fotovoltaických zařízení. Zatímco přístup ke spravedlnosti je základním právem, tyto konflikty lze rychleji vyřešit pomocí mechanismů alternativního řešení sporů a mediace.

I.Požadavky vyplývající z právních předpisů EU v oblasti životního prostředí a způsoby, jak zefektivnit dodržování předpisů

Z práva Unie může vyplývat povinnost vypracovat u jednoho projektu několik posouzení vlivů na životní prostředí. Specifické dodatečné požadavky v rámci povolovacích řízení jsou často zaváděny na vnitrostátní úrovni (např. v souvislosti s otázkami týkajícími se vlastnictví, územního plánování nebo kulturního dědictví). Četné právní požadavky a souběžná posouzení u jednoho projektu mohou zvyšovat náklady na administrativu a provádění a mohou vést ke zpožděním, nesrovnalostem a nejistotě ve správním řízení při jejich uplatňování. Článek 2 směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí (směrnice EIA) výslovně stanoví, že posuzování vlivů na životní prostředí může být začleněno do jiných postupů. To nabízí značný potenciál pro zjednodušení udělování environmentálních povolení, pokud je vyžadováno několik posouzení vlivů na životní prostředí vyplývajících z několika různých směrnic (směrnice EIA, směrnice SEA, směrnice o ochraně přírodních stanovišť a směrnice o ochraně ptáků, směrnice o průmyslových emisích, rámcové směrnice o vodě, směrnice Seveso atd.) a pokud je zapojeno několik různých orgánů. V rámci přístupu založeného na „jednotném kontaktním místě“ lze výše uvedená posouzení a jejich schválení vypracovat odděleně, avšak koordinovaně; posouzení však mohou být také spojena v rámci jednoho postupu.