Členské státy byly důrazně proti harmonizaci určitých základních požadavků, jelikož ani pouze částečná harmonizace za účelem volného pohybu nezajišťuje přínosy, jež by byly úměrné úrovni byrokracie, kterou to s sebou nese.

Komise představila rovněž možnosti, které mají vnitrostátní orgány podnítit k plnění povinnosti týkající se oznamování správních rozhodnutí o odmítnutí či omezení vzájemného uznávání, jako je větší transparentnost a využití nástroje IT, a možnost vytvořit nový zrychlený mechanismus, který by představoval alternativu nákladných a zdlouhavých soudních řízení, jež je k dispozici v současnosti.

Co se týká případného zavedení prohlášení o shodě, některé členské státy zdůraznily možnou administrativní zátěž uloženou hospodářským subjektům, přičemž však současně uznaly, že by toto prohlášení plnění jejich úkolů zjednodušilo.

Většina respondentů je o nařízení informována a domnívá se, že většina zavedených nástrojů je užitečná a že tyto nástroje jsou dosud zapotřebí. Pokud jde o otázku, zda nařízení splnilo svůj cíl, jen velmi málo hospodářských subjektů se domnívá, že prodej výrobků v ostatních členských státech je od vstupu nařízení v platnost snazší. Většina má za to, že nařízení situaci nezlepšilo, nebo neví, a to z toho důvodu, že vzájemné uznávání neuplatňuje, nebo výrobky v zahraničí neprodává.

Zatímco podniky považují za nejvyšší prioritu potřebu účinných opravných prostředků, členské státy a občané podporují zvýšení informovanosti o vzájemném uznávání.

Možnosti

Všechny předložené možnosti k zajištění snazšího uplatňování vzájemného uznávání a jeho větší spolehlivosti získaly u respondentů vysokou úroveň podpory.

Pokud jde o otázku, co představuje nejvhodnější alternativu vzájemného uznávání, většina respondentů souhlasí s tím, že v případě, že vzájemné uznávání nefunguje řádně, je nejvhodnějším nástrojem použití harmonizace.

2.4Průzkumy provedené externími dodavateli

V rámci externí studie, která hodnotila fungování zásady vzájemného uznávání , byly dne 9. října 2014 zadány čtyři různé průzkumy, jež byly dokončeny dne 5. ledna 2015. Zjištění plynoucí z průzkumů a pohovorů prokazují, že uplatňování zásady vzájemného uznávání je problematické a že dosud přetrvávají překážky bránící volnému pohybu zboží, jež bylo v souladu s právními předpisy uvedeno na trh, a to kvůli dodatečným požadavkům a zkouškám, které existují v určitých členských státech. Problémem jsou i nadále nedostatečné povědomí a informovanost o vzájemném uznávání. Jako nedostatek byla vyzdvižena také nedostatečná komunikace a spolupráce mezi vnitrostátními orgány.

V rámci studie, která posuzovala náklady a přínosy jednotlivých možností k zlepšení vzájemného uznávání, provedl externí dodavatel průzkum a pohovory. Konzultace se zúčastněnými stranami se zaměřila nejen na stávající fungování vzájemného uznávání (a jeho hlavní problémy), nýbrž také na způsob revize nařízení prostřednictvím možností politiky, které navrhla Komise. Cílené průzkumy a pohovory umožnily pochopit stanovisko zúčastněných stran k jednotlivým možnostem politiky. Vnitrostátní orgány vyzdvihují, že: problémy při zavádění jednoznačných postupů k uplatňování vzájemného uznávání může způsobovat široký rozsah, velikost a roztříštěnost trhu, na nějž se vztahuje vzájemné uznávání, a existence mnoha různých vnitrostátních právních předpisů; výrobky spadající do oblastí, v nichž existuje částečná harmonizace a/nebo některé normy EU, způsobují orgánům potíže, jelikož se může uplatňovat kombinace vnitrostátních pravidel a pravidel EU, což z jejich strany vyžaduje větší úsilí při kontrolách a rozhodování; určitá nedostatečná komunikace existuje i v rámci členských států. Podniky zdůraznily překážky související s problémem dosáhnout snadného přístupu k informacím o příslušných právních předpisech a zavedených postupech (jazykové bariéry) a s lhůtou pro odpověď vnitrostátních orgánů. Hospodářské subjekty i vnitrostátní orgány souhlasí s tím, že je nutno přijmout opatření ke zlepšení situace. Zatímco mezi vnitrostátními orgány panuje poměrně široká shoda ohledně potřeby zásahu, a to prostřednictvím nástrojů „měkkého“ práva nebo závazných právních nástrojů, zdá se, že hospodářské subjekty jsou obezřetnější, pokud jde o účinnost navrhovaných možností, jež mají zabránit opožděnému přístupu na trh a snížit jejich náklady. Zdá se však, že hospodářské subjekty i vnitrostátní orgány podporují spíše kombinaci jednotlivých dílčích možností než přijetí jediné, úplné možnosti politiky.

2.5Ostatní obdržené příspěvky (stanoviska nebo e-mail)

Několik zúčastněných stran předložilo samostatná stanoviska, z nichž mnohá požadují větší ambice, pokud jde o zlepšení vzájemného uznávání a zvýšení důvěry mezi členskými státy.

Některé zúčastněné strany uvádějí, že by zásadu vzájemného uznávání bylo možno dále posílit zavedením předpokladu shody s výrobky, jež byly otestovány nezávisle (třetí stranou).

Ostatní zdůrazňují, že je nutné objasnit oblast působnosti nařízení o vzájemném uznávání, vydat pokyny k posouzení přiměřenosti a sdílet osvědčené postupy mezi členskými státy.

Rovněž je třeba zavést odrazující prostředky, aby bylo zajištěno, že členské státy podávají oznámení podle svých povinností stanovených v nařízení. Podniky musí mít mimoto k dispozici účinné opravné prostředky, aby bylo možno rychleji zjednat jasno ohledně rozhodnutí přijatých proti jejich výrobkům na jednotném trhu, včetně větší transparentnosti, pokud jde o rozhodnutí. Je třeba také optimalizovat kontaktní místa pro výrobky a umožnit podnikům snadný přístup k informacím o vnitrostátních rozhodnutích a technických pravidlech. Rovněž je celkově nutné obnovit důvěru a posílit spolupráci mezi orgány členských států na celém jednotném trhu.

Je třeba překonat nedostatečnou důvěru mezi příslušnými orgány a vnitrostátní rozhodnutí by měla být transparentnější. Možným nástrojem je postup rychlého posouzení, který umožňuje rozhodnutí o odepření přístupu na trh vyhodnotit, aniž by bylo vydáno závazné rozhodnutí, což může vést k lepšímu pochopení zásady vzájemného uznávání a lepšímu fungování stávajícího nařízení.

3.ZPĚTNÁ VAZBA PRO ZÚČASTNĚNÉ STRANY

Konzultační postupy poskytly širokou škálu názorů na provádění nařízení, pokud jde o to, co funguje dobře a co nefunguje příliš dobře, z hlediska těchto zúčastněných stran. Schůzky se zúčastněnými stranami poskytly včas příležitost k podpoře zapojení vnitrostátních orgánů, tudíž ke zvýšení šance na náležitou míru odpovědí.

Celkovým cílem této iniciativy je docílit prohloubení jednotného trhu se zbožím prostřednictvím většího a lepšího vzájemného uznávání. To se uskuteční zvyšováním informovanosti o vzájemném uznávání, posílením právní jistoty u podniků a vnitrostátních orgánů při využívání vzájemného uznávání a zvýšením správní spolupráce a důvěry mezi orgány. To povede k uvolnění plného potenciálu vnitřního trhu v důsledku snazšího využívání a uplatňování vzájemného uznávání, snížení rizika pro podniky, že jejich výrobky nezískají přístup na trh nebo budou muset být neoprávněně staženy z trhu, a nabízení většího výběru spotřebitelům za nižší ceny. Ačkoliv očekávané přínosy většího a lepšího vzájemného uznávání nelze přesně odhadnout, nedávná studie týkající se „nákladů vyplývajících z neexistence společného evropského postupu v oblasti jednotného trhu“ (The Cost of Non-Europe in the Single Market) prokazuje, že by snížení překážek obchodu mohlo vést ke zvýšení obchodu uvnitř EU o více než 100 miliard EUR ročně. Pojem překážek obchodu je v této studii širší než pouhé vzájemné uznávání, poskytuje však odhad očekávaných přínosů.

Přidaná hodnota EU této iniciativy spočívá v existenci společného souboru pravidel, která zaručují rovné zacházení a umožňují jednotné, soudržné a náležité uplatňování vzájemného uznávání. Vzájemné uznávání vyplývá z článků 34–36 Smlouvy o fungování EU a z judikatury Soudního dvora a přímo přispívá k dosažení vnitřního trhu se zbožím, což je jeden z hlavních úspěchů EU. Opatření samotných členských států by zásadu vzájemného uznávání oslabila a rozložila by ji na 28 rozdílných a případně protichůdných vnitrostátních postupů.

Zvažovanými možnostmi politiky, které byly zahrnuty v tomto posouzení dopadů, byly:

•Možnost č. 2 – opatření „měkkého“ práva ke zlepšení fungování vzájemného uznávání (zvyšování informovanosti, odborná příprava, výměna úředníků atd.)

•Možnost č. 3 – minimální legislativní změny nařízení (ES) č. 764/2008 (transparentnost správních rozhodnutí, využívání norem EU, větší úloha kontaktních míst pro výrobky)