ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.1

Komise předložila pro období 2014–2020 následující návrhy s cílem urychlit investice do transevropských dopravních, energetických a digitálních komunikačních sítí a navýšit potřebné finanční prostředky jak z veřejného, tak ze soukromého sektoru: — naplánovat potřebné investice do propojení evropských sítí ve výši zhruba 1 000 miliard EUR rozdělených takto: energetika elektřina 140 miliard EUR zemní plyn 70 miliard EUR CO2 2,5 miliardy EUR ropa p.m. doprava (silniční, železniční, námořní, vodní a letové cesty) 500 miliard EUR, z toho 250 miliard na hlavní síť potřebné prostředky budou rozděleny mezi jednotlivé druhy dopravy podle vybraných projektů širokopásmová komunikace 270 miliard EUR — vyčlenit na investiční projekty v oblasti propojení celoevropských sítí částku 50 miliard EUR, z toho 40 miliard z rozpočtu EU a 10 miliard z Fondu soudržnosti na dopravní infrastrukturu. Tyto prostředky budou přiděleny takto: energetika 9,1 miliardy EUR doprava 31,7 miliardy EUR telekomunikace / digitální sítě 9,2 miliardy EUR — spolufinancovat projekty společného zájmu v oblasti propojení transevropských sítí, jež bude vybírat Komise (na návrh členských států). Míra spolufinancování se bude pohybovat od 20 do 75 % způsobilých nákladů, ve výjimečných případech může činit dokonce 80 až 100 % nákladů; — zvýšit potenciál pro přilákání finančních prostředků ze soukromého sektoru zavedením evropských dluhopisů na projekty v oblasti infrastruktury (projektových dluhopisů EU), a snížit tím riziko pro nezávislé investory. Evropské investiční bance tak bude z rozpočtu EU dán k dispozici kapitál určený na pokrytí části rizik, která na sebe bere při spolufinancování způsobilých projektů. Rozpočet EU tedy poskytne určitou záruku, aby mohla EIB financovat příslušné projekty, EIB by ovšem měla převzít zbývající riziko; Během pilotní fáze (2012–2013) zaměřené na 5 až 10 projektů by prostředky, které EU takto poskytne EIB ve výši maximálně 230 milionů EUR a jež budou plně financovány z nevyužitých prostředků ze stávajících investičních programů, měly podle odhadů Komise mobilizovat další investice ve výši až 4,6 miliard EUR; — maximalizovat synergie mezi programy v odvětví energetiky, dopravy a IKT tak, aby financování reagovalo na jednotnou politickou strategii a projekty byly vybírány podle jasných harmonizovaných kritérií a aby byla zajištěna následná kontrola a monitorování projektů pro dobře cílené a efektivní vynakládání prostředků EU; — zavést opatření ke zjednodušení stávajících pravidel, zejména sladění ukazatelů s cíli strategie Evropa 2020, zkrácení lhůt pro schvalování, centralizované řízení všech tří odvětví, případné zřízení výkonné agentury, společná kritéria pro přidělování, společné roční pracovní programy, vytvoření koordinačního výboru pro tento nástroj a zmocnění Komise k přijímání aktů v přenesené pravomoci.
3.3

K usnadnění výkladu informací a ke zlepšení porovnatelnosti informací by mohlo přispět vypracování nyní navrhovaných vzorových dokumentů. Přestože příprava vzorů představuje složitý úkol a hrozí nebezpečí, že obsah by mohl být příliš zjednodušen a vzory by nemusely zohlednit všechny možné situace, jejich používání by mohlo vést ke snížení nákladů, zejména malých a středních podniků. Vzorové dokumenty by dokonce mohly spotřebitelům usnadnit výklad údajů.
2.7

První oblast, vytváření sítí v oblasti lidských zdrojů by měla umožnit výměnu osvědčených postupů a operačních znalostí. To není žádná novinka, neboť stejné téma – a dokonce za použití naprosto stejných slov – se objevovalo ve většině předchozích programů, ne-li dokonce ve všech. Předchozí činnost nebyla vždy zcela úspěšná, a to z mnoha důvodů. Hlavními z nich byly jazykové problémy a odlišné zkušenosti nebo výchozí podmínky zúčastněných. Nové zaměření na spolupráci mezi jednotlivými správami by podle programu FISCUS mělo podnítit výměnu zkušeností a zajistit vynikající odborníky – tedy něco, co by EU měla podporovat.
1.6

EHSV je do určité míry zaskočen jistou nejednoznačností znění čl. 5 odst. 6, jenž Komisi dává rozsáhlou pravomoc přijímat akty, „které mění popis projektů společného zájmu zahrnutých do přílohy“. Je třeba co nejvíce omezit rozhodnutí ovlivněná politickým oportunismem (viz čl. 5 odst. 7 písm. b), kde se hovoří o „nových politických prioritách“) či lobbistickými tlaky, a namísto toho upřednostnit kritéria technických inovací, přidané hodnoty a souladu se stanovenými cíli. EHSV trvá na tom, že akty v přenesené pravomoci by měly mít přesně vymezené lhůty a účely.
2.7

Výbor sdílí cíl napomoci vytváření inovativních a udržitelných systémů zdravotní péče, který si žádá vypracování společných nástrojů a mechanismů, aby bylo možné čelit nedostatku lidských a finančních zdrojů. Je třeba investovat více prostředků do domácí péče a do neakutní ambulantní péče, a přehodnotit tak náklady na zdravotní péči v nemocnicích. To umožní uznat důležitou úlohu rodin pro zachování dobrého zdraví populace a pro lepší udržitelnost systému zdravotní péče.
3.2

Nařízení by zašlo ještě o krok dále než doporučení – a to tím, že by navrhlo přímo použitelná harmonizovaná pravidla, jako je například společný systém registrace dopravců, čímž se odstraní rozdílné systémy používané v členských státech k ohlašování a povolování přepravy RAM a dopravci tak získají přístup na trh EU-27 prostřednictvím jediného „zeštíhleného“ postupu při současném použití odstupňovaného řešení. Aby se umožnila nezbytná výměna údajů, Komise by zřídila zabezpečený internetový registrační systém.
2.7

Z posouzení dopadů vyplývá: — U úrokových plateb by neměly ztráty překročit 200 až 300 milionů EUR a dotkly by se třinácti členských států EU, které na odchozí úrokové platby dosud uplatňují srážkové daně, a sice Belgie, Bulharska, České republiky, Irska, Itálie, Lotyšska, Maďarska, Polska, Portugalska, Rumunska, Řecka, Slovinska a Spojeného království. — V případě licenčních poplatků by ztráty neměly převýšit 100 až 200 milionů EUR a dotkly by se sedmi států s nejvyšší negativní bilancí licenčních poplatků v poměru k HDP, a sice Bulharska, České republiky, Polska, Portugalska, Rumunska, Řecka a Slovenska. Tuto možnost upřednostňovala většina zúčastněných stran, které se podílely na veřejné konzultaci.
1.4

EHSV by rád navrhl dvě další možnosti, jak zlepšit výsledky EFG. První možností je informovat prostřednictvím masivní informační kampaně malé a střední podniky o tom, co EFG nabízí. Druhou možností je zapojit do procesu žádostí o prostředky hned od začátku sociální partnery. EHSV by také rád vyjádřil podivení nad rozhodnutím Rady z prosince 2011 zrušit v posledních dvou letech současného trvání fondu (2012 a 2013) možnost využívat EFG pro boj s nečekanými sociálními důsledky hospodářské krize. Obzvláště z přehledu žádostí o pomoc je totiž zjevné, že fond byl v tomto ohledu poměrně efektivní. EHSV tudíž naléhavě žádá Radu, aby toto rozhodnutí znovu zvážila, a naprosto jasně by chtěl vyjádřit svoje přání, aby byl tento rozměr zapracován do pokračování fondu od roku 2014 do roku 2020.
3.9

EHSV má za to, že koridory by měly být vskutku multimodální. To může někdy znamenat opravdu široké koridory, které zahrnují pozemní či pevné spoje a námořní spoje, např. ve formě námořních dálnic. I silniční doprava by měla dostat patřičný prostor, protože je důležité, aby síť vycházela z reálné současné poptávky: Očekává se, že mezi lety 2005 a 2020 dojde k 34% nárůstu nákladní dopravy, přičemž silniční doprava dnes přepravuje okolo 75 % objemu přepravy. EHSV se domnívá, že je důležité, aby se tento multimodální charakter odrazil i ve výběru projektů, které by měly pokrývat všechny druhy dopravy.
4.4

Zavedení společného vyřizování žádostí o azyl by mohlo být užitečným nástrojem při provádění azylové politiky. Výbor se zájmem očekává výsledky Komisí plánovaného posouzení tohoto problému, který je komplexní z právního i provozního hlediska. Výbor se domnívá, že společné vyřizování by mohlo být odpovídající odezvou na to, jak se vypořádat s proměnlivými toky žadatelů o azyl. Zároveň by se mohlo stát standardním postupem, jenž by členské státy podnítil k vlastní aktivitě. Výbor má za to, že společné vyřizování by mělo být, za předpokladu zohlednění posouzení dopadu, prosazováno souběžně s posilováním kapacit členských států. Tyto kapacity jsou mnohem komplexnější než prosté vyřizování žádostí a členské státy je třeba podporovat, aby byly neustále aktivní ve všech oblastech azylové politiky.
1.10

Široká definice „námořníka“ by mohla zahrnovat různé zaměstnance na palubě plavidel, kteří by mohli být chápáni jako námořníci. EHSV věří, že členské státy by měly při provádění a prosazování úmluvy MLC uznávat vyjasnění MOP a související pokyny a také to, že by měla být respektována výsada členských států vlajky rozhodovat v této věci.
3.5

Vedle toho se Komise a členské státy zavázaly, že u vyčerpaných populací dosáhnou nejpozději do roku 2015 maximálního udržitelného výnosu (MSY), tento cíl však není v plánu uveden. Aby se zabránilo jakékoliv nejednoznačnosti v plánu, měl by do něj být odkaz na MSY začleněn.
3.4

Hlava II harmonizuje opatření k zajištění disciplíny při vypořádání v celé EU. Ta zahrnují opatření ex ante k prevenci selhání vypořádání a opatření ex post po té, co k selhání dojde.
3.11

Správa programu musí být naprosto otevřená a transparentní. EHSV blahopřeje Evropské komisi ke konzultacím, které již provádí v rámci programu. Nicméně vzhledem ke zvláštní povaze programu je třeba stanovit možnost, aby byl do činnosti řídícího výboru programu zapojen Výbor regionů, EHSV a partneři strukturovaného dialogu a byl jim přiznán status experta, plnohodnotného člena, pozorovatele, aktivního pozorovatele či podobný status, anebo aby byla vytvořena formální či neformální interinstitucionální pracovní skupina, jež by se věnovala přípravě ročního programu. Tato ustanovení umožní zavést do praxe myšlenku partnerství a účinné výměny informací již od rané fáze rozhodovacího procesu. Tito zástupci by mimo to měli být zapojeni do všech fází hodnocení programu a jeho dalšího vývoje (10).
4.5

Za účelem uskutečňování strategie rozvoje na evropské úrovni EHSV připomíná to, co již uvedl dříve (2): sociální partneři a organizovaná občanská společnost by se jako celek měli zaměřit na vytvoření sociálně odpovědného území, v němž bude možné uskutečňovat různé následující vzájemně koordinované strategie: — strategii stálosti a přežití, schopnou poskytnout možnost uskutečňovat činnosti na vyspělých trzích prostřednictvím větší specializace na trhu a omezení nákladů nebo díky vysoké diverzifikaci v příbuzných odvětvích; — strategii inovace postupů, výrobků a služeb, na nových trzích, s novými technologiemi a novými materiály, které zajistí vývoj nových výrobků; — nové iniciativy na základě prognóz o nových perspektivních výrobcích a službách (např. na rozhodujících trzích), do nichž musí proudit nové investice; — územní marketing, který by byl na základě úmluv s výzkumnými organizacemi zaměřen na špičkovou kvalitu s cílem zvýšit šíření technologií; — finanční podporu prostřednictvím rozvojové finanční instituce a rovněž s využitím záruky Evropského Investičního Fondu, ale také strukturálních fondů; — úvěrová sdružení za účelem odložení splátek malých a středních podniků, což zejména umožní udržet pracovní místa; — konsolidaci krátkodobých závazků, aby bylo mikropodnikům a malým podnikům umožněno soustředit se na výrobu, prodej a poprodejní služby pro jejich výrobky; — podporu inovačního terciárního sektoru (zelená ekonomika) a osobních služeb (stříbrná ekonomika) s využitím možností inovační odborné přípravy, které nabízí Evropský sociální fond; — rozvoj kvalitních služeb pro občany i díky rozvoji sociálních a zdravotních zařízení (3); — politiky v oblasti infrastruktury, které přispějí k přijímání inovativnějších rozhodnutí, v zájmu nízkouhlíkového hospodářství; — posílení kritérií energetické účinnosti a environmentálních kritérií zejména ve veřejných zakázkách; — lepší přístup k informacím; — vybavení regionů strategiemi inteligentní specializace, se zapojením organizované občanské společnosti a všech hospodářských a sociálních subjektů.
2.1.1

Situace je dnes taková, že emise a snižování skleníkových plynů v sektoru LULUCF se nezapočítávají do cíle snížit emise skleníkových plynů (20 %) EU do roku 2020, avšak započítávají se zčásti do kvantifikovaného cíle Unie omezení a snížení emisí podle čl. 3 odst. 3 Kjótského protokolu. Proto je důležité vypracovat společné metody výpočtu, aby bylo možné vypočítat množství emisí a jejich snížení a zabudovat ho do povinností předkládat zprávy EU.
4.5

Čl. 3 odst. 2 návrhu směrnice má vyjasnit, kdy by se na vyslaného pracovníka mělo pohlížet tak, že dočasně vykonává svou práci v jiném členském státě. Rozlišit mezi dočasně a trvale vykonávanou prací v hostitelském státě je velmi důležité, neboť je to rozhodující pro to, jaké pracovní právo kterého státu má být uplatněno a zda se vůbec jedná o vyslání. EHSV vítá vyjasnění obsažené v návrhu, zejména odkaz na to, že je třeba provést celkové objektivní posouzení.
3.2

Výjimka v odstavci 9.12 přílohy III nařízení (ES) č. 43/2009, která platí do 31. prosince 2012, by měla být prodloužena. Výzkum v hloubkách větších než 600 metrů totiž během posledního čtvrtletí roku 2011 a prvního pololetí roku 2012 prokázal nízkou úroveň vedlejších úlovků žraloků, na jejímž základě by tato výjimka měla být po schválení zprávy Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství udělena pro lov ďasovitých do souboru tenatových sítí.
4.3.2

Kromě toho by se mohlo prozkoumat technické řešení, pomocí něhož se do každého prohlížeče umístil intuitivně pochopitelný grafický symbol, který by se odpovídajícím způsobem propagoval a jenž by měl funkci „tísňového volání“, tj. okamžitého zasílání podezřelého odkazu příslušnému donucovacímu orgánu.
4.1

EHSV doporučuje Komisi, aby zvážila, jak by bylo možné zavést elektronický průkaz totožnosti EU pro všechny občany za současného respektování zásady subsidiarity. Bylo by to možná proveditelné pomocí standardního souboru parametrů, který by mohl být zahrnut do jakéhokoliv vnitrostátního systému elektronické identifikace, čímž by se přiznal status elektronické identifikace EU, a zavedením elektronické identifikace pro blíže určený soubor služeb, již by ověřila EU. Občané by tak mohli dobrovolně požádat o elektronický průkaz totožnosti EU, který by používali v případě, že neexistuje žádný vnitrostátní systém.
4.6

Závěrem by chtěl EHSV upozornit na to, že i v tomto akčním plánu – stejně jako v mnoha dalších dokumentech – se právem poukazuje na to, že je třeba zrušit dotace, které mají negativní účinky na životní prostředí. O to nemilejší je pro EHSV skutečnost, že Komise navzdory jeho četným výzvám dosud nepředložila odpovídající seznam dotací s negativními účinky na životní prostředí, ačkoliv to slibuje již více než pět let. Když mezi slovy a činy zeje taková propast, nezbývá než pochybovat o tom, zda je vůle Komise upřímná.
4.5

ESHV chce poukázat na to, že požadavky obsažené v návrhu Evropské komise týkající se transparentnosti, a zejména s ohledem na externí audit, jsou pro FE přísnější co do rozsahu požadovaného kapitálu než požadavky platné pro vnitrostátní nadace v EU. To by v budoucnu mohlo být překážkou pro FE. Požadavky na audit by měly být účinné pouze při překročení určité prahové hodnoty (např. 150 000 EUR) a/nebo průměrného počtu zaměstnanců (nejméně 50 zaměstnanců). Pro FE s kapitálem nižším než navrhovaných 150 000 EUR by mohl být místo auditora využit nezávislý odborník. Ze stávající praxe je zřejmé, že osm členských států nevyžaduje externí audity, a ve státech, které je vyžadují, se prahová hodnota pohybuje od 15 000 EUR (Estonsko) do více než 2,5 milionů eur (Polsko) a počet zaměstnanců přesahuje 50 osob (3). Tento přiměřený přístup k auditu nezbavuje FE povinnosti splňovat další předpisy týkající se transparentnosti a zodpovědnosti, jak jsou stanoveny v nařízení zejména s ohledem na pravidelné (roční) povinnosti předkládat zprávy veřejnosti.
2.5

Ve snaze vyřešit tyto problémy se ve sdělení a přiloženém doporučení, která zveřejnila Komise, navrhuje toto: — problémy v oblasti zdanění dědictví ze zahraničí lze vyřešit, aniž by bylo zapotřebí harmonizovat pravidla členských států pro dědickou daň; — vícenásobnému zdanění by se zabránilo účinnější vzájemnou interakcí mezi vnitrostátními daňovými rámci díky systému, v němž by jednotlivé členské státy, které by si mohly nárokovat právo na zdanění, poskytovaly daňové úlevy v souvislosti s daní zaplacenou v jiných zemích; — pokud jde o nemovitý majetek, měl by přednostní právo na uplatnění daně členský stát, na jehož území se daný majetek nachází, a ostatní dotčené členské státy by měly poskytnout daňovou úlevu; — u movitého majetku souvisejícího se stálou provozovnou v určitém členském státě by tento členský stát měl přednostní právo na uplatnění daně a ostatní členské státy by poskytly daňovou úlevu s přihlédnutím k výši daně uložené v prvním členském státě; — země zůstavitele, by měla přednostní právo na uplatnění daně před zemí dědice, která by měla započíst výši daně zaplacené v zemi zůstavitele; — v případech, kdy mají zůstavitel nebo dědic vazby k více než jedné zemi, by o tom, ke které zemi jsou tyto vazby užší, rozhodovala pravidla pro řešení nerozhodných situací, a to na základě domicilu, místa obvyklého pobytu a státní příslušnosti; — případy daňové diskriminace se zabývá pracovní dokument útvarů Komise (4), jehož cílem je prostřednictvím příkladů z judikatury informovat občany a členské státy o prvcích, jimiž se má vyznačovat nediskriminační zdanění dědictví, díky čemuž budou moci lépe využívat opravných prostředků.
1.5

Co v návrhu například chybí, je ekonomický nástroj, jenž by Komisi umožnil pozitivně ovlivňovat vývoj situace. V předchozích dokumentech byl takový nástroj ještě zmiňován. Komise rovněž nechala vypracovat studii o možnostech vytvořit fond, do něhož by přispívala jistou částkou každá loď, která zakotví v jednom z evropských přístavů. Výše částky by mohla být určena na základě kombinace nosnosti a toxicity. Využití takového fondu by kromě toho bylo výborně slučitelné se zásadou „znečišťovatel platí“. Část peněz by mohla být využita na zlepšení podmínek práce v jihovýchodní Asii tím, že pracovníci budou vyškoleni v oblasti zdraví a bezpečnosti práce, zvýší se místní povědomí o nebezpečích nešetrné demontáže velkých námořních plavidel a zlepší se místní veřejná infrastruktura.
3.8

EHSV se domnívá, že v dlouhodobějším horizontu nemá smysl zachovávat dočasnou a služební registraci. Služební registrace je pouze dočasné řešení. Zároveň je protichůdné, aby měla nevyhovující vozidla omezené povolení a v některých případech mohla dokonce urazit delší vzdálenosti z jedné země do druhé. Takováto vozidla by měla být naopak převezena, nebo pokud to jejich technický stav dovolí, mohlo by jim být uděleno dočasné povolení. Zároveň by bylo smysluplné, aby měla vozidla s dočasnou registrací zákaz převážet zboží a osoby.
4.1

Ve třetím roce strategie Evropa 2020 je zřejmé, že se četné členské státy zavazují k zapojení sociálních partnerů a organizované občanské společnosti do evropského semestru a zapojily tyto partnery do svých vnitrostátních postupů. Uskutečnění takového závazku je však nesourodé; tyto závazky mají nestejnou úroveň a i tam, kde existují, je různé reálné zapojení partnerů do těchto postupů. Četné členské státy sice informují své partnery a konzultují s nimi; tomuto procesu však často chybí koncentrace a jeho účastníci se mohou cítit opomíjeni nebo nedostatečně zastoupeni v celkové strategii. EHSV i jiné subjekty zejména vyjadřují znepokojení nad velmi časově napjatými termíny, kde často nezbývá v podstatě žádný prostor k řádné diskusi se sociálními partnery, organizacemi občanské společnosti, regionálními zastupitelstvy a parlamenty členských států. Toto znepokojení se projevuje nejen na úrovni členských států. Mnoho organizací na evropské úrovni se táže, zda by nebylo možné zlepšit ve strategii Evropa 2020 proces evropského semestru, správy a monitorování. Evropský parlament vydal politická doporučení, aby lépe definoval vlastní úlohu a svůj možný příspěvek (2), a Výbor regionů připravuje brzké vydání vlastních pokynů.
3.5

V neposlední řadě EHSV upozorňuje na možnost zapojit ho také do fáze plánování tohoto nástroje, zejména co se týče plánování roční a víceleté strategie, přezkumů v polovině období a hodnocení. Mohl by tak předat výsledky činnosti, kterou vykonává společně se svými partnery z občanské společnosti ve třetích zemích, s nimiž udržuje prioritní vztahy (kulatý stůl s Indií, Evropsko-středomořská oblast, státy AKT, Latinská Amerika atd.). Požaduje, aby byl rovněž konzultován v souvislosti s přezkumem nástroje v polovině období a s jeho hodnoceními.
4.1.3

Navíc je nesmírně důležitý okamžik zavedení tohoto opatření. EHSV se domnívá, že zavést záruky pro mladé po třech měsících je pozdě, v ideálním případě by měly být využity co nejdříve, tj. v okamžiku registrace na úřadě práce. Nevydařený přechod totiž škodí ekonomice a zanechává následky na celý život. Výbor doporučuje poskytovat záruky pro mladé i mladým dospělým ve věku od 25 do 29 let. V rámci národních plánů reforem musejí být v tomto ohledu naplánována konkrétní opatření. K tomu bude v mnoha zemích nezbytné rozšířit zvláštní podporu ze strany veřejných služeb zaměstnanosti, přičemž je třeba věnovat zvýšenou pozornost znevýhodněným skupinám.
3.2

Navrhované ukazatele, které jsou uvedeny v čl. 2 odst. 2, by měly být s ohledem na to upraveny tak, aby tyto změny náležitě zohledňovaly. Jedním ukazatelem by tedy měla být míra rozvoje občanské společnosti a kapacity sociálních partnerů a dalších organizací občanské společnosti. Dalším ukazatelem, jenž by měl být do návrhu nařízení začleněn, je dodržování práv osob, které patří do zranitelných skupin.
2.9

Pokud poukázky distribuují osoby povinné k dani jednající vlastním jménem, avšak na účet jiné osoby, bude se mít za to, že osoba povinná k dani sama poukázky obdržela a dodala. Pokud by distribuce zahrnovala víceúčelové poukázky, u nichž dochází ke zdanění až při čerpání poukázky, vedlo by to k úpravám na všech stupních distribučního řetězce a znamenalo by to malý nebo žádný nový daňový příjem. Aby se zabránilo nadměrné administrativní zátěži, osoba povinná k dani distribuující takové poukázky by neměla být brána jako osoba, která sama poukázku obdržela a dodala.
4.9

EHSV důrazně doporučuje, aby byla stanovena určitá rozumná lhůta a aby byla uvedena přímo v nařízení, a nikoli až v navazujících aktech v přenesené pravomoci, které ve finančním odvětví budí nejistotu, pokud jde o provádění. Kromě toho článek 5 stanoví, že sdělení klíčových informací musí být vypracováno před prodejem příslušného produktu a musí být předem zveřejněno na internetu. Není důvod nestanovovat v této fázi závaznou lhůtu, jejíž nedodržení by znamenalo zásadní nesoulad s cíli a požadavky tohoto nařízení. Rozumná se zdá být např. lhůta alespoň 1 týden před uzavřením transakce. Bylo by tak možné shromáždit potřebné informace a vyžádat si rady a vysvětlení. Investorům by to přineslo dostatečnou ochranu a měli by čas porovnat konkurenční nabídky. EHSV nesouhlasí s používáním aktů v přenesené pravomoci v této oblasti. Tyto akty by měly být omezeny na minimum a měly by se formálně a obsahově řídit článkem 290 SFEU, tzn. měly by se týkat nepodstatných prvků, pro něž nelze využít jiných nástrojů.
3.3.3

Existuje několik opatření, které mohou toto riziko snížit na minimum: — Posílení transparentnosti tím, že by členské státy měly povinnost podávat zprávy. Na internetových stránkách Komise by mohla být zveřejněna souhrnná výroční zpráva o provádění pravidla de minimis a blokové výjimky. — Z finančního hlediska se riziko nezákonnosti či neslučitelnosti vztahuje výhradně na příjemce podpory, který je povinen splatit příslušnou částku navýšenou o vzniklé úroky. Je proto možné zvýšit finanční odpovědnost členských států, například uložením pokuty „veřejnému orgánu“, který danou podporu poskytl. — Mohly by vzniknout nezávislé státní agentury, které by odpovídaly za politiku státní podpory. Tyto agentury by sloužily jako kontaktní místo jak pro Komisi, tak pro podniky. — Komise by měla účinněji provádět kontroly ex post a aktivně podporovat osvědčené postupy.