Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ke sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 Navrácení přírody do našeho života

[COM(2020) 380 final]

(2020/C 429/33)

Zpravodaj: Antonello PEZZINI (IT-I) Spoluzpravodaj: Lutz RIBBE (DE-III)

Konzultace Evropská komise, 17. 6. 2020 Právní základ článek 304 Smlouvy o fungování Evropské unie Rozhodnutí předsednictva 21. 1. 2020 Odpovědná sekce Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí Přijato v sekci 31. 8. 2020 Přijato na plenárním zasedání 18. 9. 2020 Plenární zasedání č. 554 Výsledek hlasování (pro/proti/zdrželi se hlasování) 209/5/4

1. Závěry a doporučení

1.1 EHSV vítá úsilí Evropské komise na poli přípravy strategie v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 jako jedné z cest k Zelené dohodě pro Evropu a ke globálnímu rámci pro biologickou rozmanitost, navrženému Úmluvou o biologické rozmanitosti.

1.1.1 Zároveň však lituje toho, že nebyla přijata nepřetržitá doporučení Evropského účetního dvora ke včasnějšímu provádění politiky v oblasti biologické rozmanitosti.

1.2 EHSV se domnívá, že strategie v oblasti biologické rozmanitosti je správnou cestou, jak učinit z evropské biologické rozmanitosti ústřední bod oživení po skončení pandemie COVID-19, což bude ku prospěchu lidí, klimatu i planety.

1.3 V EU je zapotřebí významně zvýšit snahy o ochranu stávajících přírodních zdrojů, a to prostřednictvím trvalého úsilí v oblasti osvěty a informování společnosti, především mladých lidí, kdy se zdůrazní pozitivní aspekty ochranných opatření.

1.4 EHSV se domnívá, že pro dosažení tohoto cíle je nezbytné rozšířit po dohodě s Evropskou komisí chráněná území, a zejména přísně chráněná území, tak aby dopad na zemědělství a lesnictví byl pokud možno co nejmenší, ačkoli to v žádném případě nedostačuje k zastavení úbytku biologické rozmanitosti a musí se to učinit.

1.5 Proto se EHSV domnívá, že je zapotřebí výrazně zintenzivnit úsilí o obnovu přírodních stanovišť a posílit boj proti úbytku druhů, způsobenému především nedostatečným prováděním právního rámce a nedostatečným financováním nezbytných opatření.

1.6 Podle EHSV je potřeba zdůraznit význam ekologické konektivity a za tímto účelem je potřeba vytvořit transevropskou síť ochrany přírody, čímž by se napravily metodické nedostatky směrnice o ochraně přírodních stanovišť.

1.7 EHSV uznává, že provádění cílů obnovy vyžaduje nové, právně závazné cíle a přiměřené autonomní financování. Je však třeba podporovat i dobrovolně přijímaná opatření.

1.8 EHSV s politováním konstatuje, že v novém finančním plánu na období 2021–2027 chybí plné, účinné a soudržné začlenění biologické rozmanitosti, a domnívá se, že to představuje znepokojivý signál toho, že opět existují výrazné nesrovnalosti mezi slovy a činy. Vyplývá to i z různých zpráv Evropského účetního dvora týkajících se neslučitelnosti zemědělské politiky, politiky v oblasti klimatu a politiky v oblasti biologické rozmanitosti, které byly zveřejněny v posledních dvou letech.

1.9 EHSV zdůrazňuje, že ekonomické náklady na ochranu biologické rozmanitosti nemohou nést zemědělci a vlastníci lesů. Poskytování tohoto „veřejného statku a hodnoty“ se pro zemědělce musí stát spíše zajímavou příležitostí k výdělku. Domnívá se, že konkrétní pozornost k této problematice je možné začlenit do nového plánu na podporu hospodářského oživení, a sice v podobě investic zaměřených na ochranu (prostřednictvím personálu a prostředků) toho, co je obsaženo ve strategii.

1.10 EHSV považuje za zásadní, aby část chráněných území podléhala přísné ochraně, což znamená řízené upuštění od využívání. Pouze takto mohou probíhat čistě přírodní (neřízené) procesy.

1.11 EHSV podotýká, že cíl ve výši 10 % prioritních oblastí v zemědělském sektoru není potvrzen v návrhu reformy SZP, který se v současné době projednává a který zmiňuje pouze „minimální procento“, avšak neuvádí konkrétní číslo. Výbor doporučuje, aby byl jakýkoliv stanovené cíl realistický a sdílený.

1.12 EHSV vřele vítá posílení zelené infrastruktury a vyzývá Komisi a členské státy k vypracování a provádění soudržné strategie v této oblasti.

1.13 EU by měla učinit investiční prioritu ze zelených transevropských sítí TEN-G a zajistit náležité financování se specifickým určením.

1.14 EHSV vyzývá Komisi, aby vypracovala pádnou a komplexní strategii pro lesy a lesní hospodářství.

2. Souvislosti stanoviska

2.1 Strategie v oblasti biologické rozmanitosti, definované jako rozmanitost života na Zemi, zahrnující ekosystémy, společenství, druhy a genetické zdroje, je základním předpokladem udržitelného blahobytu a blahobytu lidstva. Představuje zdroj sama o sobě a přináší společnosti širokou škálu zásadních ekosystémových služeb, od poskytování potravy a sladké vody po opylování a ochranu před povodněmi. Pro ochranu biologické rozmanitosti existují kromě čistě materiálních důvodů i důvody eticko-morální.

2.2 Činnosti EU v oblasti biologické rozmanitosti vycházejí z různých článků SFEU: — čl. 4 odst. 2 písm. e), který stanoví sdílenou pravomoc EU v oblasti životního prostředí, — článku 11, který zahrnuje požadavky na ochranu životního prostředí, — článku 191, který upravuje činnost EU v oblasti životního prostředí. Kromě toho přistoupila EU k Úmluvě OSN o biologické rozmanitosti, podepsané v červnu 1992 v Riu de Janeiro (1).

2.3 Pokud jde o sekundární právo, disponuje EU řadou právních předpisů zaměřených na ochranu a udržitelné řízení přírodních stanovišť a ohrožených druhů i na začleňování biologické rozmanitosti do politik a činností Unie.

2.4 Natura 2000 – systém chráněných území rozšířený v celé EU a zřízený na základě směrnice o ochraně přírodních stanovišť zvláště chráněné oblasti (ZCHO) zřízené na základě směrnice o ochraně volně žijících ptáků ( 3 ), rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí ( 4 ) a nařízení o invazních nepůvodních druzích ( 5 ). Významná je zejména soustava– systém chráněných území rozšířený v celé EU a zřízený na základě ( 2 ) , který zahrnuje i(ZCHO) zřízené na základě

2.5 Navzdory existujícím právním nástrojům a mnohým politickým slibům ohledně zastavení úbytku biologické rozmanitosti je však biologická rozmanitost vážně ohrožena: — již v roce 1998 byla předložena strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti a v roce 2001 se hlavy států či předsedové vlád států EU v rámci Göteborské strategie zavázali, že do roku 2010 zastaví úbytek biologické rozmanitosti, který již do té doby zaznamenal v Evropě drastické zrychlení, a obnoví přírodní stanoviště a systémy; — v roce 2006 předložila Komise akční plán pro biologickou rozmanitost (6), který obsahuje 160 opatření zaměřených na dosažení cíle stanoveného pro rok 2010. Tohoto cíle však nebylo dosaženo, jelikož mezi ambicemi a realitou byla a je zjevně velká propast, což EHSV opakovaně kritizoval v řadě svých stanovisek; — v květnu 2011 předložila EU v návaznosti na Úmluvu o biologické rozmanitosti, která zdůrazňuje potřebu stále lépe informovat veřejnost o přínosech ochrany biologické rozmanitosti (článek 13), další strategii v oblasti biologické rozmanitosti, jež obsahovala velmi podobná opatření jako předchozí strategie, a různé akční programy EU v oblasti životního prostředí, které byly v mezičase přijaty. Tato strategie měla ukončit úbytek biologické rozmanitosti a degradaci ekosystémových služeb v Evropské unii v nové lhůtě do roku 2020; — v roce 2017 přijala Evropská komise akční plán s cílem pomoci členským státům chránit druhy a stanoviště: šlo o 15 opatření, která měla být provedena do roku 2019 za účelem provedení směrnic o ochraně přírody.

2.6 Všechny programy EU v oblasti biologické rozmanitosti vždy stanovily vysoce ambiciózní cíle, které EHSV vždy podpořil. Jejich výsledky však byly příliš skromné. Důsledky: téměř čtvrtině volně žijících druhů živočichů a planě rostoucích druhů rostlin v Evropě hrozí v současné době vyhynutí, dochází k rychlému úbytku hmyzu a opylovačů a podmínky většiny ekosystémů se zhoršily natolik, že tyto ekosystémy již nejsou schopny plně poskytovat své cenné služby. Tato degradace způsobuje zemím EU obrovské socioekonomické ztráty.

2.7 Pět hlavních příčin úbytku biologické rozmanitosti – změny ve využívání půdy a moře, nadměrné využívání přírodních zdrojů, znečištění, změna klimatu a introdukce a šíření invazních nepůvodních druhů – se ještě více prohloubilo a do velké míry neutralizovalo částečné pozitivní dopady opatření, která byla přijata k zastavení tohoto problému.

2.8 EU má velkou odpovědnost, zejména prostřednictvím zemědělské a rybářské politiky, v rámci kterých definuje strategický rámec a dává k dispozici miliardy eur. Přestože se již více než 20 let stále zdůrazňuje a uznává, že tyto sektory je potřeba reformovat, doposud nebylo učiněno téměř nic. V této souvislosti by EHSV rád poukázal na různé zprávy Evropského účetního dvora ( 7 ) , z nichž část pochází z velmi nedávné doby, a zdůraznil, že příslušné dokumenty Komise, Rady a Parlamentu je bohužel téměř ignorují.

2.9 Zpráva Mezivládní vědecko-politické platformy pro biologickou rozmanitost a ekosystémové služby (IPBES) z roku 2019 konstatuje, že se zrychluje vymírání druhů a zhoršuje zdraví ekosystémů na globální úrovni. Kromě toho naléhavým způsobem objasňuje, že úbytek biologické rozmanitosti nelze zastavit ani omezit bez zásadních strukturálních změn ve společnosti. Autoři zprávy očekávají, že potřebná transformace narazí na silný odpor těch, kteří mají prospěch ze současné situace. Napravit situaci je však možné a ve veřejném zájmu nezbytné ( 8 ) . Podle průzkumu Eurobarometr provedeného v členských státech EU v prosinci 2018 (více než 27 000 respondentů) roste povědomí občanů EU o významu a důležitosti biologické rozmanitosti.

2.10 Bylo by vhodné začlenit důraznou zmínku o ochraně biologické rozmanitosti do Územní agendy EU, o níž se zmiňuje i program německého předsednictví Rady ( 9 )

3. Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030

3.1 Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 do velké míry sleduje cíle stanovené v předchozích strategiích.

3.2 Tato strategie následuje doporučení Rady, podle nichž musí EU a její členské státy jít příkladem a znásobit své úsilí v boji proti úbytku biologické rozmanitosti a o obnovu ekosystémů. V prosinci 2019 Rada poskytla strategické pokyny v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030, a to v souladu se Zelenou dohodou pro Evropu. Rada zdůraznila, že je nezbytné přijmout na všech úrovních ve světovém měřítku opatření s cílem zastavit úbytek biologické rozmanitosti, a zavázala se: — začlenit biologickou rozmanitost do všech příslušných politik EU, zejména do nové společné zemědělské politiky (SZP), — zrušit dotace, které poškozují biologickou rozmanitost, — zlepšit přezkum provádění politik, opatření a závazků v oblasti přírody a biologické rozmanitosti a podávání zpráv o těchto politikách, opatřeních a závazcích, — dosáhnout plného, účinného a soudržného začlenění biologické rozmanitosti do koncipování a provádění víceletého finančního rámce EU na období 2021–2027, — urychlit přechod k bezpečnému oběhovému a klimaticky neutrálnímu hospodářství účinně využívajícímu zdroje, které by chránilo a obnovovalo biologickou rozmanitost a ekosystémové služby, — zajistit soulad vnitrostátních a mezinárodních finančních toků – zejména v oblasti veřejných zakázek – s globálním rámcem pro biologickou rozmanitost.

3.3 EHSV se k politice v oblasti biologické rozmanitosti vyjádřil již několikrát ( 10 ) a znovu podotýká, že tím, čeho se nedostává, není právní základ, ale politická vůle. Opatření, o nichž Rada rozhodla v prosinci 2019 a která se zčásti odrážejí ve strategii, nejsou totiž nová, a hrozí, že opět nebudou uskutečněna.

3.4 Nová strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti je zaměřena nejen na ochranu a obnovu přírody v Evropě, ale ve srovnání s předchozími strategiemi také s větší rozhodností řeší otázku ekosystémových služeb. Je navíc jasnější, pokud jde o cíle obnovy ztracených přírodních stanovišť, a stanoví směr pro cíle EU v oblasti biologické rozmanitosti pro rozhodující konferenci smluvních stran Úmluvy o biologické rozmanitosti (COP 15), naplánovanou na rok 2021.

3.5 Strategie v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 stanoví tři cíle pro soudržnou síť chráněných území: — právně chránit nejméně 30 % půdy EU a 30 % mořských oblastí EU a propojit ekologické koridory do skutečné transevropské přírodní sítě, — přísně chránit třetinu výše uvedených území, tj. 10 % půdy a 10 % mořských oblastí EU, — účinně spravovat všechna chráněná území, definovat jasné cíle a opatření v oblasti ochrany a přiměřeně daná území sledovat.

3.6 S cílem obnovit křehké a poškozené ekosystémy (na které se doposud nevztahuje žádný účinný právní rámec) a snížit tlak na biologickou rozmanitost je plánována řada činností, jejichž cílem je mimo jiné: — vypracovat návrh nového právního rámce pro obnovu přírody, — do roku 2030 obnovit rozsáhlé plochy degradovaných ekosystémů bohatých na uhlík, předejít klesavé tendenci a zhoršování stavu ochrany přírodních stanovišť a druhů a zajistit, aby alespoň 30 % těchto přírodních stanovišť a druhů bylo chráněno uspokojivým způsobem nebo přinejmenším tato ochrana vykazovala pozitivní tendenci, — zastavit a zvrátit úbytek ptáků a hmyzu, především opylovačů, v oblastech se zemědělskou půdou, — omezit používání pesticidů a s nimi spojených rizik o 50 % a kromě toho opatrně zacházet s nejnebezpečnějšími pesticidy, — vyčlenit nejméně 10 % zemědělské půdy jako „plochy využívané v ekologickém zájmu“, které obsahují krajinné prvky a je na nich vysoká biologická rozmanitost, — využívat nejméně 25 % zemědělské půdy na ekologické zemědělství a výrazně zvýšit používání agroekologických postupů, — vysadit nejméně 3 miliardy stromů při dodržení ekologických zásad a chránit dosud existující pralesy a staré lesy, — výrazně pokročit v rekultivaci kontaminované půdy, — obnovit volný tok nejméně 25 000 km řek, — snížit počet druhů na červeném seznamu ohrožených invazními nepůvodními druhy o 50 %, snížit ztrátu živin obsažených ve hnojivech alespoň o 50 % a používání hnojiv alespoň o 20 %, — pro města s alespoň 20 000 obyvateli vytvořit ambiciózní plán pro městskou zeleň, — vyloučit používání chemických pesticidů v citlivých oblastech, např. na plochách městské zeleně v EU, — podstatně snížit negativní dopady, mj. rybolovu a těžebních činností na mořském dně, na citlivé druhy a citlivá přírodní stanoviště s cílem obnovit dobrý stav životního prostředí, — předejít vedlejším úlovkům chráněných druhů, případně je snížit na úroveň, která umožňuje úplnou obnovu populací a neohrožuje jejich zachování.

3.7 Těchto cílů má být dosaženo mimo jiné provedením následujících opatření: — vytvoření podmínek pro zásadní změnu spuštěním nového procesu zaměřeného na zlepšení správy biologické rozmanitosti a zaručení toho, aby členské státy začlenily závazky vymezené ve strategii do svých vnitrostátních politik, — zvýšení úsilí v oblasti provádění a uplatňování právních předpisů EU v oblasti životního prostředí, — uvolnění 20 miliard eur ročně na biologickou rozmanitost z různých zdrojů, včetně fondů EU a vnitrostátních a soukromých finančních prostředků, a zahrnutí zřetelů k přírodnímu kapitálu a biologické rozmanitosti do obchodních praktik, — zajištění vedoucího postavení EU ve světě v rámci řešení globální krize biologické rozmanitosti a zmobilizování všech nástrojů vnější činnosti a mezinárodních partnerství za účelem vytvoření nového ambiciózního globálního rámce OSN pro biologickou rozmanitost, — posílení civilní ochrany definováním politiky EU zaměřené na zlepšení možnosti okamžité reakce v případě lesních požárů v celé Evropě, — vytvoření regionálních hasičských sborů v jednotlivých členských státech s cílem zvýšit flexibilitu zásahu v případě lesních požárů, — podpora formování občanské společnosti ve všech členských státech s využitím regionální základny a vytváření malých týmů umožňujících rychlý zásah.

3.8 Aby bylo možné dosáhnout této potřebné hluboké změny, zamýšlí Komise vytvořit nový evropský rámec správy biologické rozmanitosti. V této souvislosti bude zaveden mechanismus sledování a přezkumu založený na souboru jasných, předem dohodnutých ukazatelů. V roce 2023 bude posouzena potřeba zavést právně závazný postup v oblasti správy.

3.9 Ústředním bodem strategie Komise je provádění a uplatňování právních předpisů EU v oblasti životního prostředí. Předpokládá se, že bude jednak prohloubena spolupráce s členskými státy a s evropskými sítěmi, inspektory, policejními sbory a státními zástupci a že bude rovněž posílena úloha občanské společnosti.

3.10 Předložená strategie se týká EU, Komise však zdůrazňuje, že větší pozornost se ochraně biologické rozmanitosti bude věnovat i na bilaterální a multilaterální úrovni, a dodává, že EU je připravena udávat na 15. konferenci smluvních stran Úmluvy o biologické rozmanitosti směr v rámci vysoce ambiciózní koalice pro biologickou rozmanitost.

3.11 Akční plán nové strategie do roku 2030 definuje zhruba 40 opatření, která mají být přijata během nadcházejících čtyř let, jak je uvedeno v orientačním harmonogramu připojeném k návrhu nové strategie.

4. Obecné připomínky

4.1 EHSV vítá úsilí Evropské komise v oblasti přípravy strategie pro biologickou rozmanitost do roku 2030 jako jednu z cest k Zelené dohodě pro Evropu a ke globálnímu rámci pro biologickou rozmanitost, navrženému Úmluvou o biologické rozmanitosti.

4.2 Bezprecedentní ztráta biologické rozmanitosti a šíření zničujících pandemií vysílají jasný signál: je třeba přehodnotit náš vztah s přírodou. EHSV se domnívá, že strategie v oblasti biologické rozmanitosti je správnou cestou, jak učinit z evropské biologické rozmanitosti ústřední bod oživení po skončení pandemie COVID-19, což bude ku prospěchu lidí, klimatu i planety. Ztráta biologické rozmanitosti a klimatická krize spolu úzce souvisejí a vzájemně se ovlivňují. Soudržná ochrana a obnova lesů, půd a mokřadů a vytváření zelených ploch ve městech jsou zásadní pro dosažení cíle v podobě zmírnění změny klimatu do roku 2030.

4.3 Strategie v oblasti biologické rozmanitosti uznává následující souvislost: v EU je třeba významným způsobem zvýšit úsilí v oblasti ochrany existujících přírodních zdrojů, a proto je nezbytné a) rozšířit chráněná území, a zejména přísně chráněná území. To však k zastavení úbytku biologické rozmanitosti v žádném případě nestačí (nejen z hlediska počtu druhů, ale zejména pokud jde o velikost populací v případě druhů, u kterých dochází k dramatickým úbytkům, jak ukazuje úhyn hmyzích druhů na velkých územích). Proto je také nezbytné b) vyvinout značné úsilí v oblasti obnovy přírodních stanovišť. EHSV zcela podporuje oba tyto cíle.

4.4 EHSV sdílí názor Evropské komise, že úbytek chráněných druhů a přírodních stanovišť je způsoben především nedostatečným prováděním právního rámce a nedostatečným financováním. Stávající právní rámec (především směrnice o ochraně volně žijících ptáků a směrnice o ochraně přírodních stanovišť) se soustředí na ohrožené druhy a ohrožená stanoviště, avšak ochrana biologické rozmanitosti sahá mnohem dále, což dokládá skutečnost, že se zmíněné směrnice nevztahují na hmyz či opylovače a neřeší ani „ekosystémové služby“ a „zelenou infrastrukturu“.

4.5 Proto EHSV podporuje Komisi, která navrhuje zvážit zavedení dalších právních nástrojů, pokud členské státy v nejbližších letech nepřistoupí k rychlému plnění nových cílů. Rovněž zdůrazňuje, že by měla být uznávána a podporována kvalita ochrany a osvědčené postupy na úrovni členských států, jako např. dobrovolná ochranná opatření.

4.6 EHSV poukazuje na to, že kromě již uvedených faktorů existují další faktory, které jsou příčinou zhoršování stavu, mj. lidské chování.

4.7 EHSV souhlasí s analýzou Komise, podle níž je vzhledem k pokračujícímu dramatickému úbytku biologické rozmanitosti nezbytné významným způsobem rozšířit soustavu chráněných území. Zvláště je potřeba připomenout, že dosud nebyla věnována nezbytná pozornost ochraně přírodních procesů. Nový cíl v podobě 10 % přísně chráněných území tuto situaci změní. Tato opatření by měla pozitivní dopad na klima, ochranu opylovačů a hmyzu a zlepšení zadržování vody na území. Trváním na vytvoření transevropské sítě ochrany přírody se Komise snaží napravit metodické nedostatky směrnice o ochraně přírodních stanovišť a správně zdůrazňuje význam ekologické konektivity. Vrací se tak rovněž k otázce zelené infrastruktury, v níž se po zveřejnění sdělení Komise COM(2013) 249 bohužel nepokračovalo s dostatečným odhodláním.

4.8 EHSV uznává, že provádění cílů obnovy vyžaduje nové právně závazné cíle. Strategie v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2020 stanovila cíl obnovit 15 % poškozených ekosystémů. Plnění tohoto cíle bylo zcela nedostatečné, zejména protože nebyl právně závazný.

4.9 EHSV vítá skutečnost, že se nová strategie jasněji zabývá otázkou finančních požadavků. Již dlouho je známo, že chybí odpovídající financování: v současné době je pokryto pouze 20 % potřeb přírodních chráněných území, včetně těch, která jsou součástí soustavy Natura 2000 ( 11 ) , přičemž finanční odhady EHSV vždy byly výrazně vyšší než odhady Komise.

4.10 Kromě toho se Výbor jasně vyjádřil ve prospěch zvláštního rozpočtu odděleného od zemědělského rozpočtu, jak uvádí rovněž Evropský účetní dvůr.

4.11 Evropský účetní dvůr ve svém stanovisku uvádí, že podíl výdajů na biologickou rozmanitost zahrnutý do SZP není zřejmý. Podle Komise bylo na ochranu biologické rozmanitosti vynaloženo přibližně 8 % rozpočtu EU (86 miliard EUR v období 2014–2020). Účetní dvůr kritizuje skutečnost, že navzdory tomu nelze jasně prokázat pozitivní dopady.

4.12 To je způsobeno také tím, že programy 2. pilíře, které jsou obzvlášť účinné v oblasti biologické rozmanitosti, jsou nejen podfinancované, ale většinou i koncipované takovým způsobem, který je pro zemědělce v řadě členských států málo atraktivní. EHSV již řadu let podporuje také řešení, která zemědělcům například usnadňují přijímání opatření na podporu biologické rozmanitosti, mj. včetně dostatečného stimulačního prvku. EHSV zdůrazňuje, že ochranu biologické rozmanitosti je nutné požadovat i od zemědělců a vlastníků lesů, ti ale nesmí nést ekonomické náklady s ní spojené. Poskytování tohoto „veřejného statku“ se pro ně musí stát spíše zajímavou příležitostí k výdělku.

4.13 Komise zmiňuje potřebu uvolnit 20 miliard eur ročně. K největším slabinám strategie v oblasti biologické rozmanitosti patří to, že není upřesněno, a) jak byla tato částka 20 miliard eur vypočtena a b) jakým způsobem by měla být pokryta.

4.14 V novém víceletém finančním rámci tato částka nefiguruje, což je překvapivé, protože v prosinci 2019 Rada žádala „plné, účinné a soudržné začlenění biologické rozmanitosti do koncipování a provádění nového víceletého finančního rámce (VFR) EU na období 2021–2027“ (viz odstavec 3.2). EHSV každopádně zmínku o výše uvedeném nenašel a domnívá se, že to představuje znepokojivý signál toho, že opět existují výrazné nesrovnalosti mezi slovy a činy.

4.15 EHSV kritizuje Komisi za to, že ve strategii v oblasti biologické rozmanitosti opět neprovádí doporučení Rady z prosince 2019 týkající se finanční podpory pro opatření na ochranu biologické rozmanitosti a nenavrhuje účinná opatření, která by zrušila všechny dotace, jež biologickou rozmanitost poškozují. Komise doposud nenavrhla odpovídající nástroje ani v souvislosti s požadavkem Rady na zlepšení kontroly provádění politik, činností a závazků v oblasti ochrany přírody a zachování biologické rozmanitosti a podávání zpráv o nich.

4.16 EHSV sdílí názor Komise, že udržitelná správa je pro velkou část chráněných území vhodným řešením, které umožňuje zachovat či podporovat vysokou míru biologické rozmanitosti. EHSV však považuje za zásadní, aby část chráněných území podléhala přísné ochraně, což znamená nezasahování. Pouze takto je možné účinně chránit přírodní procesy.

4.17 EHSV tudíž vítá návrh na výrazné zvýšení procentního podílu přísně chráněných území a zdůrazňuje, že ochrana přírodních procesů má pro zachování biologické rozmanitosti zásadní význam, zejména v době, kdy dochází k dramatickým změnám klimatu. Velmi také vítá zvláštní důraz kladený na přísnou ochranu, která v tomto případě znamená řízené upuštění od využívání pralesů a starých lesů. EHSV však zdůrazňuje, že účinně chránit zejména pralesy a staré lesy, které jsou v soukromém vlastnictví, bude obtížné bez vysokých finančních kompenzací. EHSV v této souvislosti zdůrazňuje chvályhodnou činnost ekologických nevládních organizací, které jsou strážkyněmi životního prostředí, a vytrvalé zásahy hasičů, kteří se podílejí na ochraně území, jež často vykazují významnou biologickou rozmanitost. Pokud jde o pralesy a staré lesy ve státním vlastnictví, EHSV by uvítal, kdyby Komise doporučila zastavit kácení. Současné spory týkající se ochrany lesů v různých členských státech EU ukazují, že i oblasti ve státním vlastnictví jsou pod značným ekonomickým tlakem.

4.18 EHSV zdůrazňuje, že společná zemědělská politika musí odpovídat strategickým cílům v oblasti biologické rozmanitosti ( 12 ) , evropským právním předpisům v oblasti klimatu, strategii od výrobce ke spotřebiteli a cílům Zelené dohody pro Evropu.

4.19 EHSV se staví velmi kriticky k tomu, že poslední návrh víceletého finančního rámce, stejně jako evropský plán na podporu oživení, nepředpokládá žádné dodatečné náklady na ochranu biologické rozmanitosti.

4.20 EHSV považuje za důležité vypracovat pádnou a komplexní strategii pro lesy a lesní hospodářství. Ta je nezbytná zejména proto, že EU nemá společnou politiku v oblasti lesnictví, jež by byla založena na právních předpisech.

4.21 EHSV podotýká, že cíl ve výši 10 % prioritních oblastí v zemědělském sektoru není potvrzen v návrhu reformy druhého pilíře SZP, který se v současné době projednává a který zmiňuje pouze „minimální procento“, avšak neuvádí konkrétní číslo. Je to velmi negativním znamením toho, že Komise tento požadavek na jedné straně uznává, ale na druhé straně ho nezohledňuje v paralelním procesu reformy SZP.

4.22 EHSV vřele vítá posílení zelené infrastruktury a vyzývá Komisi a členské státy k vypracování a provádění soudržné strategie v této oblasti. EU by měla učinit investiční prioritu ze zelených transevropských sítí TEN-G a zajistit náležité financování se specifickým určením.

4.23 Kromě právně závazných cílů na poli obnovy je ohlášena nová regulační iniciativa k rozšíření chráněných lokalit, pokud by členské státy nedodržely pokyny a doporučení Komise. EHSV se domnívá, že regulační zásahy budou zásadní, pokud členské státy neučiní v oblasti ochrany biologické rozmanitosti radikální obrat. Legislativní iniciativa oznámená na rok 2024 by tedy měla vyústit ve vypracování směrnice s dalekosáhlými dopady na biologickou rozmanitost, která by řešila i ostatní nedostatky zmíněné v tomto stanovisku a již by mělo doplnit posouzení dopadů, s jehož pomocí bude možné lépe posoudit komerční aspekty.

V Bruselu dne 18. září 2020. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Luca JAHIER

(1) Úmluva o biologické rozmanitosti.

(2) Směrnice Rady 92/43/ES (Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7).

(3) Směrnice Rady 79/409/EHS (Úř. věst. L 103, 25.4.1979, s. 1) o ochraně volně žijících ptáků a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES (Úř. věst. L 20, 26.1.2010, s. 7)..

(4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/56/ES (Úř. věst. L 164, 25.6.2008, s. 19).

(5) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1143/2014 (Úř. věst. L 317, 4.11.2014, s. 35).

(6) COM(2006) 216 final.

(7) Viz např. stanovisko č. 7/2018 k návrhům Komise na nařízení týkající se společné zemědělské politiky v období po roce 2020 (Úř. věst. C 41, 1.2.2019, s. 1) a Zvláštní zpráva 13/2020: Biologická rozmanitost v zemědělství: přínos SZP úbytek nezastavil.

(8) IPBES (2018). Summary for policymakers of the global assessment report on biodiversity and ecosystem services (Shrnutí zprávy o globálním posouzení biologické rozmanitosti a ekosystémových služeb pro tvůrce politik).

(9) Leipzig Charter and the Urban Agenda for the UE (Lipská charta a městská agenda EU).

(10) Úř. věst. C 195, 18.8.2006, s. 96, Úř. věst. C 97, 28.4.2007, s. 6, Úř. věst. C 161, 13.7.2007, s. 48, Úř. věst. C 317, 23.12.2009, s. 75, Úř. věst. C 306, 16.12.2009, s. 42, Úř. věst. C 48, 15.2.2011, s. 150, Úř. věst. C 24, 28.1.2012, s. 111, Úř. věst. C 67, 6.3.2014, s. 153, Úř. věst. C 487, 28.12.2016, s. 14, Úř. věst. C 129, 11.4.2018, s. 90, Úř. věst. C 62, 15.2.2019, s. 226 a Úř. věst. C 47, 11.2.2020, s. 87.

(11) Viz COM(2010) 548 final, s. 13.

(12) Evropský účetní dvůr v listopadu 2018 ostře kritizoval návrhy komisaře Hogana na reformu společné zemědělské politiky po roce 2020, o nichž se domníval, že nejsou v souladu s cíli v oblasti životního prostředí.