Provozovatelé námořní dopravy se potýkají se širokým spektrem právních požadavků na podávání zpráv pokaždé, když loď připlouvá do přístavu nebo jej opouští (vplutí do přístavu). Skutečnost, že požadavky na podávání zpráv nejsou harmonizovány buď mezi různými oblastmi politiky v členských státech, nebo mezi členskými státy, má za následek velkou administrativní zátěž provozovatelů. V EU se každý rok uskuteční více než dva miliony vplutí do přístavů. Zaměstnanci v odvětví lodní dopravy stráví v současné době celkem zhruba 4,6 milionů hodin ročně podáváním zpráv.

Není pravděpodobné, že by se prostředí EU pro podávání hlášení provozovateli lodní dopravy při vplutí do přístavu podařilo harmonizovat přijetím opatření výlučně na vnitrostátní nebo mezinárodní úrovni. Neexistuje mezinárodní fórum, které by umožňovalo přijetí takových rozsáhlých a závazných předpisů.

Jednotný trh je pro námořní dopravu mimořádně důležitý; pouze 9 % obchodu přepravovaného po moři v EU je vnitrostátní obchod, zatímco 25 % spadá do kategorie obchodu uvnitř EU a 66 % do kategorie obchodu mimo EU. Kromě toho přístavy nejsou konečným místem určení zboží přepravovaného po moři. Prostřednictvím spojení s vnitrozemím velká část obchodu procházejícího přístavy pochází z jiného členského státu, nebo pokračuje do jiného členského státu. Je proto v zájmu EU zabezpečit, aby zastávky v přístavech probíhaly plynule, a to v zájmu širšího mezinárodního dopravního trhu i zvýšení ziskovosti značných hospodářských investicí a přeshraničních obchodních zájmů spojených s tímto odvětvím.

b)harmonizované brány pro podávání zpráv jako uživatelské rozhraní k vnitrostátním jednotným portálům založené na společném modulu řešení IT vyvinutém na úrovni EU a začleněném do každého vnitrostátního jednotného portálu (společná odpovědnost EU/členských států); nebo

Konzultace se zúčastněnými stranami potvrdily analýzu problému a vysvětlily, jakým možnostem dávají jednotlivé skupiny zúčastněných stran přednost. Většina kategorií zúčastněných stran uvedla, že upřednostňuje integrované, ucelené prostředí pro podávání zpráv, včetně celních a dopravních hlášení. 82 % respondentů, kteří se zúčastnili otevřené veřejné konzultace, uvedlo, že nejefektivnější by bylo řešit tyto otázky na úrovni EU. Většina zúčastněných stran viděla jako hlavní prioritu harmonizaci na úrovni EU, neboť by mohla mít značné přínosy a snížit administrativní zátěž. Dalšími zdůrazňovanými prioritami byla jasnost při ochraně údajů, efektivnější toky údajů a jejich sdílení.

Prvním krokem by měla být zpráva o monitorování na základě ukazatelů určených v posouzení dopadů. Po něm by měla následovat fáze hodnocení. Pět let od data zahájení provádění návrhu začne Komise s kontrolou plnění cílů iniciativy. Bude provedena na základě zpráv členských států, průzkumu mezi zúčastněnými stranami a dalších podnětů (např. stížností) od provozovatelů lodní dopravy. Hodnocení následně podpoří budoucí rozhodovací postupy za účelem úprav potřebných k dosažení stanovených cílů.

Upřednostňovaná možnost bude mít rozpočtové důsledky pro Komisi. Očekávané náklady na služby IT a vývoj systémů IT dosáhnou 13,5 milionů EUR v období 11 let od roku 2020 do roku 2030. Komise navrhuje, aby se tyto náklady uhradily z rozpočtové položky Činnosti na podporu evropské dopravní politiky a práv cestujících, včetně komunikace (referenční rozpočtová položka 06.02.05).

Jelikož se jedná o revizi již existujícího právního předpisu spadajícího do Programu Komise pro účelnost a účinnost právních předpisů (REFIT), zabývala se Komise příležitostmi ke zjednodušení a snížení zátěže. Analýza ukazuje, že značné zjednodušení a zvýšená efektivnost je možná snížením administrativní zátěže pro provozovatele lodní dopravy, kteří jsou povinni plnit právní požadavky při vplutí do přístavu.

Možnost B2 by sice byla nejlevnější na provádění, měla by však podstatně menší přínosy pro provozovatele lodní dopravy (kompromis). Možnost B1 vykazuje nejlepší poměr nákladové efektivnosti. Výsledky posouzení nákladů a přínosů jsou u všech možností jednoznačně kladné.

(1)Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/65/EU od členských států požaduje, aby přijímaly plnění ohlašovacích povinností lodí připlouvajících do přístavů Unie a odplouvajících z nich v elektronickém formátu a zajistily přenos hlášení prostřednictvím jednotného portálu s cílem usnadnit námořní dopravu.

(2)Námořní doprava je základem obchodu a komunikací v rámci jednotného trhu a mimo něj. Pro usnadnění námořní dopravy a v zájmu dalšího snížení administrativní zátěže pro lodní společnosti by se měly dále zjednodušit a harmonizovat postupy informování pro plnění ohlašovacích povinností, které jsou lodním společnostem uloženy v právních aktech Unie a vnitrostátních právních předpisech členských států.

(3)Cílem tohoto nařízení je usnadnit přenos informací. Uplatňováním tohoto nařízení by se neměla změnit podstata ohlašovacích povinností a nemělo by být dotčeno následné ukládání a zpracovávání informací na úrovni Unie nebo na vnitrostátní úrovni.

(4)Existující vnitrostátní jednotné portály v každém členském státě by se měly zachovat jako základ pro prostředí jednotného evropského námořního portálu (dále jen „EMSWe“). Vnitrostátní jednotné portály by měly tvořit komplexní vstupní bod pro podávání zpráv provozovatelů námořní dopravy, který plní funkce sběru údajů od deklarantů a rozesílání údajů všem odpovídajícím příslušným orgánům.

(5)Uživatelská rozhraní těchto vnitrostátních jednotných portálů by se měla ze strany deklarantů harmonizovat na úrovni Unie, aby se usnadnilo podávání zpráv a dále snížila administrativní zátěž. Této harmonizace by mělo být dosaženo tím, že se v každém vnitrostátním jednotném portálu bude používat společný software rozhraní pro výměnu informací mezi systémy vyvinutý na úrovni Unie. Členské státy by měly odpovídat za integraci a správu tohoto modulu rozhraní a za pravidelnou a včasnou aktualizaci softwaru, jakmile Komise poskytne nové verze. Komise by měla vyvinout modul a v případě potřeby zajišťovat jeho aktualizace.

(6)Nové digitální technologie představují stále větší příležitost ke zvýšení efektivnosti odvětví námořní dopravy a snížení administrativní zátěže. Aby se přínosy těchto nových technologií projevily co nejdříve, měla by být Komisi svěřena pravomoc měnit prostřednictvím prováděcích aktů technické specifikace, normy a postupy harmonizovaného prostředí pro podávání zpráv. Nové technologie by měly být zohledněny také při revizích tohoto nařízení.

(7)Odpovídající podpora a informace o postupech a technických požadavcích týkajících se používání vnitrostátních jednotných portálů by se měly deklarantům poskytovat prostřednictvím snadno dostupných a uživatelsky vstřícných vnitrostátních internetových stránek se společnými normami pro vzhled programu („look and feel“).

(8)Úmluva o usnadnění mezinárodní námořní dopravy (dále jen „úmluva FAL“) stanoví, že veřejné orgány by měly ve všech případech vyžadovat oznamování pouze nezbytných informací a udržovat počet položek na minimu.

(9)Aby prostředí jednotného evropského námořního portálu (EMSWe) mohlo fungovat, je třeba vytvořit komplexní soubor údajů EMSWe s veškerými prvky informací, jež by mohly požadovat vnitrostátní orgány nebo provozovatelé přístavů pro administrativní a provozní účely, když loď vplouvá do přístavu. Jelikož rozsah ohlašovacích povinností se v členských státech liší, vnitrostátní jednotný portál v daném členském státě by měl být nastaven tak, aby soubor údajů EMSWe přijímal bez jakýchkoli změn a bez ohledu na to, že se některé informace tohoto členského státu netýkají.

(10)Příslušné ohlašovací povinnosti obsažené v unijních a mezinárodních právních aktech by měly být uvedeny v příloze tohoto nařízení. Tyto ohlašovací povinnosti by měly poskytovat základ pro vytvoření komplexního souboru údajů EMSWe. Příloha by měla také obsahovat odkaz na příslušné kategorie ohlašovacích povinností na vnitrostátní úrovni a členské státy by měly mít možnost požádat Komisi o změnu souboru údajů EMSWe na základě ohlašovacích povinností obsažených v jejich vnitrostátních právních předpisech. Právní akt Unie, kterým se mění soubor údajů EMSWe na základě ohlašovací povinnosti obsažené ve vnitrostátních právních předpisech, by měl zahrnovat výslovný odkaz na vnitrostátní právní předpisy.

(11)Kdykoli se informace z vnitrostátních jednotných portálů rozesílají příslušným orgánům, musí se při přenosu dodržet společné požadavky na údaje, formáty a kódy pro ohlašovací povinnosti a formality stanovené v právních předpisech Unie, které jsou uvedeny v příloze, a přenos se musí uskutečnit prostřednictvím systémů IT stanovených v těchto právních předpisech, například metody elektronického zpracování dat uvedené v čl. 6 odst. 1 nařízení (EU) č. 952/2013.

(12)Při provádění tohoto nařízení by se měly zohlednit systémy SafeSeaNet vytvořené na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie, které by měly i nadále usnadňovat výměnu a rozesílání informací obdržených prostřednictvím vnitrostátního jednotného portálu mezi členskými státy v souladu se směrnicí 2002/59/ES.

(13)Přístavy nejsou konečným místem určení zboží. Efektivnost zastávek lodí v přístavech má vliv na celý logistický řetězec přepravy nákladu a cestujících do přístavů a z nich. Aby se zajistila interoperabilita, multimodálnost a plynulé začlenění námořní dopravy do celkového logistického řetězce a usnadnily jiné druhy dopravy, vnitrostátní jednotné portály by měly mít možnost vyměňovat si příslušné informace, například doby připlutí a odplutí, s podobnými rámci pro jiné druhy dopravy.

(14)S cílem zlepšit efektivnost námořní dopravy a omezit duplicitu informací, které se musí předkládat pro provozní účely, když má loď zastávku v přístavu, informace poskytované deklarantem pro vnitrostátní jednotné portály by měly sdílet také některé další subjekty jako provozovatelé přístavů nebo terminálů.

(15)Nařízení (EU) č. 952/2013 stanoví, že na zboží dovezené na celní území Unie se vztahuje vstupní souhrnné prohlášení, které se musí celním orgánům předložit elektronicky. Vzhledem k důležitosti informací vstupního souhrnného prohlášení pro řízení bezpečnostních a finančních rizik se v současné době vyvíjí zvláštní elektronický systém pro předkládání a správu vstupních souhrnných prohlášení na celním území Unie. Vstupní souhrnné prohlášení proto nebude možné předložit prostřednictvím vnitrostátních jednotných portálů. Avšak vzhledem k tomu, že určité prvky údajů předkládaných se vstupním souhrnným prohlášením jsou potřebné rovněž k plnění dalších celních formalit a formalit hlášení v námořní dopravě, když má loď zastávku v přístavu Unie, prostředí jednotného evropského námořního portálu pro námořní dopravu by mělo dokázat zpracovávat prvky údajů vstupního souhrnného prohlášení. Mělo by se počítat i s možností, že by vnitrostátní jednotné portály vyhledávaly příslušné informace, které už byly předloženy prostřednictvím vstupního souhrnného prohlášení.

(16)Aby se mohly opakovaně používat informace poskytnuté prostřednictvím vnitrostátních jednotných portálů a usnadnilo se předkládání informací deklarantem, je třeba zavést společné databáze. Lodní databáze EMSWe by měla obsahovat referenční seznam údajů o lodi a výjimkách z hlášení, které pro ni platí, jak byly nahlášeny příslušným vnitrostátním jednotným portálům. Aby se usnadnilo předkládání informací deklarantem, měla by společná databáze míst (CLD – Common Location Databaze) obsahovat referenční seznam kódů míst, který zahrnuje kód OSN pro lokality obchodu a dopravy (UN/LOCODE), specifické kódy SafeSeaNet a rovněž kódy přístavních zařízení registrovaných v Globálním integrovaném námořním informačním systému Mezinárodní námořní organizace (GISIS). Společná databáze nebezpečného zboží by kromě toho měla obsahovat seznam nebezpečného a znečišťujícího zboží, které se musí oznamovat vnitrostátním jednotným portálům v souladu se směrnicí 2002/59/ES v platném znění a formulářem č. 7 FAL IMO s přihlédnutím k příslušným prvkům údajů z úmluv a předpisů IMO.

(17)Příslušné orgány by při zpracování osobních údajů na základě tohoto nařízení měly dodržovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679. Komise by při zpracování osobních údajů na základě tohoto nařízení měla dodržovat ustanovení nařízení [nové nařízení nahrazující nařízení č. 45/2001 o zpracovávání osobních údajů orgány Společenství].

(18)EMSWe a vnitrostátní jednotné portály by neměly zavdávat další důvody k jakémukoli zpracovávání osobních údajů kromě těch, které jsou nutné k jejich fungování, a neměly by se používat k udělování nových přístupových práv k osobním údajům.

(19)Pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie by se měla delegovat na Komisi, aby toto nařízení mohla doplnit o soubor údajů EMSWe a definice, kategorie a specifikace údajů pro datové prvky. Stejná pravomoc by se měla delegovat na Komisi za účelem změn přílohy, aby se začlenily ohlašovací povinnosti existující na vnitrostátní úrovni a rovněž zohlednily veškeré nové ohlašovací povinnosti přijaté v právních aktech Unie. Komise by měla zajistit dodržování společných požadavků na údaje, formáty a kódy stanovených v právních aktech Unie a mezinárodních právních aktech. Je rovněž obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni, a aby tyto konzultace probíhaly v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě o zdokonalení tvorby právních předpisů ze dne 13. dubna 2016. Pro zajištění rovné účasti na vypracovávání aktů v přenesené pravomoci obdrží Evropský parlament a Rada zejména veškeré dokumenty současně s odborníky z členských států a jejich odborníci mají systematicky přístup na setkání skupin odborníků Komise, jež se věnují přípravě aktů v přenesené pravomoci.

(20)Aby byly zajištěny jednotné podmínky pro provádění tohoto nařízení, měly by být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011.