Návrh nařízení Rady kterým se mění nařízení (EHS) č. 386/90 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky /* KOM/2007/0489 konecném znení - CNS 2007/0178 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 31.8.2007 KOM(2007) 489 v konečném znění 2007/0178 (CNS) SDĚLENÍ KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Zjednodušení: Změna nařízení (EHS) č. 386/90 Návrh NAŘÍZENÍ RADY kterým se mění nařízení (EHS) č. 386/90 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky (předložený Komisí) SDĚLENÍ KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Zjednodušení: Změna nařízení (EHS) č. 386/90 V rámci kontrol vývozních náhrad vyžaduje čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 386/90[1], aby orgány členských států prováděly fyzické kontroly zboží s mírou kontroly 5 % na každý celní úřad, na kalendářní rok a na odvětví produktů. Nařízení Rady (ES) č. 163/94[2] přineslo první zjednodušení: pokud členský stát používá analýzu rizika v souladu s (nynějším nařízením (ES) č. 3122/94), minimální míra může být stanovena na 2 % na odvětví produktů a na 5 %, když jsou zahrnuta všechna odvětví. Nyní je navrženo další zjednodušení, dle kterého členský stát používající analýzu rizika v souladu s nařízením (ES) č. 3122/94 na všechny vývozce má možnost používat průměrnou míru 5 % na všechna odvětví na celém území členského státu, místo aby stanovil míru na každý celní úřad. Opatření bylo navrženo několika členskými státy, především těmi, které reorganizovaly své celní služby a postupy, kdy centralizace a elektronizace systémů zpracování vývozních prohlášení a výrazné snížení počtu celních úřadů mělo za následek potřebu lepšího rozdělení kontrolní činnosti v rámci národního území. Určit souhrnnou míru kontroly na celý členský stát je oprávněné pouze v případech, kdy je používána analýza rizika v souladu s nařízením (ES) č. 3122/94, a jedná se o nepovinné opatření, které má umožnit členským státům se složitější celní organizací pokračovat v jejich decentralizovaném řízení kontroly. DŮVODOVÁ ZPRÁVA Nařízení Rady (EHS) č. 386/90. S ohledem na svou příslušnost podle článku 8 nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky[3] Rada stanovila, že členské státy mají vykonávat fyzickou kontrolu zboží, pro které jsou požadovány vývozní náhrady, při plnění celních vývozních formalit a před udělením povolení vyvézt zboží. Tyto kontroly se provádí na vývozním celním úřadě, který je často vnitrozemským úřadem. Minimální norma kontroly je 5 % na celní úřad, na kalendářní rok a na odvětví produktů, nebo může být souhrnně 5 % na všechna odvětví s minimem 2 % na odvětví produktů, pokud je při postupech výběru používána analýza rizika. Pokud jsou navíc vývozní prohlášení přijata vnitřním celním úřadem, fyzické kontroly záměny mohou být provedeny každým celním úřadem výstupu ze Společenství (= na vnější hranici). Od zavedení těchto požadavků v roce 1990 nařízením Rady (EHS) č. 386/90[4] a v roce 1994 nařízením Rady (ES) č. 163/94[5] prošly celní organizace pokračujícím vývojem výpočetních technologií v oblasti vývozních postupů, reorganizací z důvodu otevření vnitřního trhu a rozšíření Unie a získaly více zkušeností s používáním předpisů o kontrole. Tento vývoj měl dopad na počet vývozních celních úřadů a celních úřadů výstupu, jejich organizaci práce a jejich know-how. Ačkoli všechny celní služby používají určitou formu techniky řízení rizika, jenom 7 ze 27 členských států používají analýzu rizika v souladu s nařízením (ES) č. 3122/94[6]. Aby se zlepšilo používání analýzy rizika a zjednodušilo rozdělení fyzických kontrol a kontrol záměny, jsou navržena tato opatření. 5 % fyzických kontrol na členský stát Ustanovení čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 386/90 vyžaduje, aby příslušné orgány členských států vykonávaly fyzické kontroly zboží s mírou kontroly 5 % na celní úřad, na kalendářní rok a na odvětví produktů. V některých případech již není celní úřad dostatečně významným kritériem pro určení roční míry kontroly. V některých členských státech se snížil počet celních úřadů, bylo centralizováno řízení kontrol, a použití technik řízení rizika by mohlo vést k fyzickým kontrolám přiměřeně rozděleným mezi všechny vývozce produktů, pro které jsou poskytovány náhrady. Vzhledem k tomuto vývoji shledaly členské státy, že efektivnímu rozdělení kontrol mezi odvětví či vývozce, kteří by měly být upřednostněni, brání požadavek stanovení minimální normy na úrovni vývozního celního úřadu. Pro některé úřady představuje míra 5 % příliš vysoké správní zatížení vzhledem k malému množství dotčených vývozců a vzhledem k požadované správě, zatímco v jiných úřadech norma 5% stěží pokrývá reálné potřeby kontroly. Pro zefektivnění a zjednodušení a v souladu se zásadou sdíleného řízení kontrol na výdaje rozpočtu by měly členské státy používající analýzu rizika v souladu s nařízením (ES) č. 3122/94 mít možnost používat minimální normu kontroly na národní úrovni, a nikoli na úrovni vývozního celního úřadu. Členské státy, které tuto analýzu rizika nepoužívají, nebudou tuto souhrnnou míru uplatňovat a zůstanou právně vázáni mírou kontroly na vývozní celní úřad. Členské státy, které výše zmíněnou analýzu rizika používají, ale dávají přednost decentralizovanému řízení kontroly prostřednictvím harmonizovaných právně závazných měr, mohou pokračovat v současné praxi používání právně požadované minimální míry kontroly na vývozní celní úřad. 2007/0178 (CNS) Návrh NAŘÍZENÍ RADY kterým se mění nařízení (EHS) č. 386/90 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[7], s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[8], vzhledem k těmto důvodům: 1. Od vstupu nařízení Rady (EHS) č. 386/90[9] v platnost reorganizovaly mnohé členské státy své celní služby, což mělo za následek výrazné snížení počtu celních úřadů. Zavedení elektronického zpracování vývozních celních postupů s centralizovanou kontrolou snížilo významnost celního úřadu jako základní jednotky pro uplatňování kontrolních měr. 2. Používání technik řízení rizika včetně analýzy rizika by navíc mělo vést k rozdělení fyzických kontrol mezi všechny vývozce. Efektivnímu rozdělení kontrol mezi odvětví či vývozce, kteří by měly být upřednostněni, brání nicméně požadavek použití minimálních kontrolních měr na úrovni vývozního celního úřadu. V zájmu zefektivnění a zjednodušení a v souladu se zásadou sdíleného řízení by tedy členské státy používající analýzu rizika v souladu s právem Společenství měly mít možnost použít minimální míru kontroly na národní úrovni, a nikoli na úrovni vývozních celních úřadů. 3. Nařízení (EHS) č. 386/90 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Nařízení (EHS) č. 386/90 se mění takto: V ustanovení čl. 3 odst. 2 se doplňuje třetí pododstavec, který zní: „Pokud členský stát používá druhý pododstavec, má také možnost výběru nahradit míru 5 % na celní úřad mírou 5 % na celé své území. Členský stát oznámí Komisi začátek nebo konec používání uvedeného pododstavce, předtím než tato skutečnost nastane.“ Článek 2 Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské Unie. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne […]. Za Radu předseda/předsedkyně FORMULÁŘ PRO POSOUZENÍ DOPADU DOPAD NÁVRHU NA PODNIKY, ZEJMÉNA NA MALÉ A STŘEDNÍ PODNIKY (MSP) Název návrhu Návrh nařízení, kterým se mění nařízení (EHS) č. 386/90 ze dne 12. února 1990 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky Referenční číslo dokumentu KOM(2007) 489 v konečném znění 2007/0178 (CNS) NÁVRH 1. Proč jsou s ohledem na zásadu subsidiarity právní předpisy Společenství v této oblasti nezbytné a jaké jsou jejich hlavní cíle? Jelikož návrh pouze mění úpravu řízení fyzických kontrol a kontrol záměny celními orgány v rámci vývozních náhrad, nemá na podniky žádný dopad. Právní předpisy Společenství jsou v této oblasti nezbytné, aby byla současná kontrolní opatření přizpůsobena změněnému kontrolnímu prostředí v některých členských státech. Hlavním cílem je zjednodušit centrální rozdělení fyzických kontrol a kontrol záměny celními orgány. Dopad na podniky 2. Koho se návrh dotkne? Žádný dopad na podniky - jakých odvětví podnikání - jak velkých podniků (jaký je podíl MSP) - existují ve Společenství určité zeměpisné oblasti, kde se tyto podniky nacházejí 3. Jak se podniky budou muset přizpůsobit tomuto návrhu? Žádné změny pro podniky 4. Jaký hospodářský dopad bude návrh s největší pravděpodobností mít? - na zaměstnanost - na investice a na zakládání nových podniků - na konkurenceschopnost podniků Žádný dopad 5. Obsahuje návrh nějaká opatření, která by brala v úvahu zvláštní situaci malých a středních podniků (mírnější nebo odlišné požadavky atd.)? Žádný dopad Konzultace 6. Uveďte výčet organizací, jež byly v souvislosti s návrhem konzultovány, a stručně popište jejich hlavní stanoviska. Proběhly rozsáhlé předběžné konzultace technických odborníků ze členských států, kteří byli delegováni do Řídícího výboru pro obchodní mechanismy. Tito odborníci jsou v kontaktu se sdruženími vývozců. Sdružení nereagovala. Hlavním stanoviskem odborníků ze členských států bylo, že souhrnné normy kontroly budou lépe odpovídat modernímu řízení celních kontrol s pomocí výpočetních technologií. Jelikož ale některé (velké) členské státy upřednostňují pokračovat v decentralizovaném řízení prostřednictvím harmonizovaných právně stanovených měr kontroly na celní úřad, je zavedení souhrnných norem možností výběru. [1] Úř. věst. L 42, 16.2.1990, s. 6. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 163/94 (Úř. věst. L 24, 29.1.1994, s. 2). [2] Úř. věst. L 24, 29.1.1994, s. 2. [3] Úř. věst. L 94, 28.4.1970, s. 13, nahrazeno článkem 9 nařízení (ES) č. 1290/2005 (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 1). [4] Úř. věst. L 42, 16.2.1990, s. 6. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 163/94 (Úř. věst. L 24, 29.1.1994, s. 2). [5] Úř. věst. L 24, 29.1.1994, s. 2. [6] Úř. věst. L 330, 21.12.1994, s. 31. [7] Úř. věst C […], […], s. […]. [8] Úř. věst C […], […], s. […]. [9] Úř. věst. L 42, 16.2.1990, s. 6. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 163/94 (Úř. věst. L 24, 29.1.1994, s. 2).