Tato iniciativa má zabránit dovozu kulturních statků nelegálně vyvezených ze třetí země do EU a jejich uskladnění v EU, což zajistí omezení nedovoleného obchodu s kulturními statky, boj proti financování terorismu a ochranu kulturního dědictví, zejména v případě archeologických předmětů v zemích původu, které jsou postiženy ozbrojeným konfliktem. Za tímto účelem se navrhuje: stanovit společnou definici kulturních statků při dovozu; zajistit, aby dovozci postupovali při pořizování kulturních statků ze třetích zemí s náležitou péčí; určit standardizované informace k osvědčení legálního původu kulturních statků; poskytnout účinné prostředky odrazující od nedovoleného obchodu a prosazovat aktivní zapojení zúčastněných stran do ochrany kulturního dědictví.

Upřednostňovaná volba politiky spojuje regulační a neregulační možnosti politiky. Oblast působnosti navrhovaného regulačního opatření zahrnuje širokou typologii kulturních statků, aniž by bylo bráněno legálnímu obchodu, a to v důsledku požadavku, aby jejich stáří bylo minimálně 250 let. Tento požadavek na minimální stáří kulturních statků je přiměřený a v souladu s předpisy platnými v některých jiných jurisdikcích a pomůže zajistit, aby se na mezinárodní úrovni uplatňoval konzistentní přístup. Mimoto se liší úroveň kontroly před vstupem na celní území Unie, a to podle vnímaného rizika drancování u určitých kategorií kulturních statků, jako jsou archeologické nálezy nebo části památek.

Zvolením definice kulturních statků podle úmluvy UNIDROIT z roku 1995 spolu s požadavkem na minimální stáří 250 let zavádí tato možnost společnou definici kulturních statků v rámci dovozu, která je přiměřená s ohledem na potřebnou ochranu (široká typologie kulturních statků), aniž by bylo bráněno legálnímu obchodu. Požadavek na poskytnutí informací o kulturním statku a jeho původu, a to podáním žádosti o dovozní licenci nebo vyplněním formuláře jednotného dokladu Object ID, zajišťuje, aby kupující a dovozci v EU postupovali s náležitou péčí, pokud jde o legální původ kulturních statků dovážených do EU. Požadavky na jednotnou dokumentaci při dovozu, pokud jde o totožnost kulturních statků dovážených do EU, současně značně usnadní celní kontroly. Stanovení sankcí za porušení předpisů (přijatých členskými státy) představuje účinnější prostředek odrazující od nedovoleného obchodu s kulturními statky.

2. nařízení, které stanoví opatření celní kontroly vztahující se na kulturní statky, jež jsou v celním prohlášení navrženy na propuštění do volného oběhu nebo jiného zvláštního celního režimu (např. svobodného pásma), s výjimkou zboží v tranzitu. Kontroly se týkají kulturních statků, jak jsou vymezeny v Úmluvě Mezinárodního ústavu pro sjednocení soukromého práva UNIDROIT o kradených nebo protiprávně vyvezených kulturních statcích z roku 1995, s minimálním stářím 250 let. U těchto kulturních statků musí osoba, která je chce dovézt na celní území Unie, předložit níže uvedené doklady k prokázání jejich legálního původu, tj. legálního vývozu ze země původu:

Možnosti, které byly zvoleny k řešení zjištěných problémů, jsou slučitelné a zabrání dovozu kulturních statků vyvezených ze třetí země nelegálně a jejich uskladnění v EU; zajistí tudíž omezení nedovoleného obchodu s kulturními statky, boj proti financování terorismu a ochranu kulturního dědictví, zejména v zemích původu, které jsou postiženy ozbrojeným konfliktem. Očekává se, že tohoto hlavního cíle bude dosaženo, aniž by vznikla zbytečná administrativní zátěž. Konkrétně to bude zajištěno prostřednictvím:

Co se týká požadavků na doklady k prokázání legálního původu, zdá se, že podniky podporují většinou formu autocertifikace (přísežné prohlášení), zatímco orgány veřejné moci upřednostňují vývozní osvědčení (ve skutečnosti z písemných podání vyplývá, že by upřednostňovaly vydávání dovozních licencí na základě vývozních osvědčení).

Ačkoliv přijetí celních předpisů týkajících se dovozu ze strany Unie je silně podporováno, pokud jde o otázku, zda tato opatření přispějí k boji proti organizované trestné činnosti a financování terorismu, jsou názory rozdílnější; podniky se většinou domnívají, že nikoli. Za nedostatek stávajícího systému se považují problémy při zjišťování legálního původu. Za hlavní kritéria pro vymezení kulturních statků, na něž by se mělo opatření vztahovat, se považuje vzácnost, historická/vzdělávací hodnota, stáří a to, zda dotyčný kulturní statek pochází z oblasti, ve které probíhá konflikt. Zdá se, že podniky upřednostňují opatření, která na ochranu svého dědictví přijmou především vyvážející země, a to s pomocí EU, zatímco orgány veřejné moci a občanská společnost důrazně podporují právní předpisy Unie, které celním orgánům umožní zabránit vstupu nelegálních kulturních statků do EU.

1. Otevřenou veřejnou konzultaci na portálu Europa, v jejímž rámci mohly všechny zúčastněné strany zasílat své příspěvky v období od 23. října 2016 do 23. ledna 2017. Dotazník byl navržen tak, aby zjistil názory a stanoviska těchto kategorií zúčastněných stran: občané, podniky, profesní sdružení a zástupci zájmových skupin, nevládní organizace a občanská společnost, orgány veřejné moci. Dotazník se zaměřoval na otázku nedovoleného obchodu s kulturními statky; opatření, která by měla být s ohledem na dovoz kulturních statků přijata v rámci boje proti nedovolenému obchodu a financování terorismu, dopady a parametry možných legislativních opatření. Komise obdržela celkem 305 příspěvků:

Komise vypracuje na základě informací poskytnutých členskými státy hodnotící zprávu, která bude předložena Evropskému parlamentu a Radě, a to po třech letech ode dne použitelnosti tohoto nařízení a poté každých pět let. V rámci hodnocení nařízení by mělo být posouzeno, nakolik byly cíle splněny. Výsledky hodnocení by mohly být sděleny ostatním evropským orgánům ve formě zprávy.

Článek 15 upravuje vstup nařízení v platnost.

2017/0158 (COD)

Návrh

NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY

o dovozu kulturních statků

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 207 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise,

po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,

v souladu s řádným legislativním postupem,

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Na základě závěrů Rady ze dne 12. února 2016 o boji proti financování terorismu, sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě o akčním plánu pro zesílení boje proti financování terorismu a směrnice o boji proti terorismu je nutno přijmout společná pravidla týkající se obchodu se třetími zeměmi, aby byla zajištěna účinná ochrana kulturních statků před ztrátou, zachování kulturního dědictví lidstva a zabránění financování terorismu prodejem uloupeného kulturního dědictví kupujícím v Unii.

(2)Kulturní dědictví představuje jednu ze základních součástí civilizace, obohacuje kulturní život všech lidí, a proto by mělo být chráněno před neoprávněným přisvojováním a drancováním. Unie by tudíž měla zakázat vstup kulturních statků, které byly vyvezeny ze třetích zemí nelegálně, na celní území Unie.

(3)Vzhledem k rozdílným pravidlům, která se v členských státech uplatňují s ohledem na vstup kulturních statků na celní území Unie, je nutno přijmout opatření zejména k zajištění toho, aby dovoz kulturních statků podléhal při vstupu jednotným kontrolám.

(4)Společná pravidla by se měla vztahovat na celní zacházení s kulturními statky pocházejícími ze zemí mimo Unii, které vstupují na celní území Unie, tj. jejich propuštění do volného oběhu a do jiného zvláštního režimu, než je tranzit.

(5)Vzhledem k známému potenciálu svobodných pásem (a tzv. „svobodných přístavů“) pro účely uskladnění kulturních statků by kontrolní opatření, která budou zavedena, měla mít co nejširší oblast působnosti, pokud jde o dotčené celní režimy. Tato kontrolní opatření by se proto měla týkat nejen kulturních statků propuštěných do volného oběhu, nýbrž také kulturních statků propuštěných do zvláštního celního režimu. Tato široká oblast působnosti by však neměla být v rozporu se zásadou volného tranzitu zboží, ani jít nad rámec cíle spočívajícího v zabránění vstupu nelegálně vyvezených kulturních statků na celní území Unie. Kontrolní opatření by proto sice měla zahrnovat zvláštní celní režimy, do nichž lze propustit kulturní statky vstupující na celní území Unie, tranzit by však měl být vyloučen.

(6)V nařízení by měly být použity definice vycházející z definic, jež jsou obsaženy v Úmluvě UNESCO o opatřeních k zákazu a zamezení nedovoleného dovozu, vývozu a převodu vlastnictví kulturních statků podepsané v Paříži dne 14. listopadu 1970 a v Úmluvě UNIDROIT o kradených nebo protiprávně vyvezených kulturních statcích podepsané v Římě dne 24. června 1995, jejichž smluvní stranou je řada členských států a s jejichž ustanoveními je mnoho třetích zemí a většina členských států obeznámena.

(7)Zákonnost vývozu je nutno posoudit na základě právních předpisů země, ve které byly kulturní statky nalezeny nebo vytvořeny („země původu“). Aby se zamezilo obcházení, měla by v případě vstupu kulturních statků do Unie z jiné třetí země osoba, která je chce dovézt na celní území Unie, prokázat, že byly z dané země vyvezeny legálně – pokud je dotyčná třetí země signatářským státem úmluvy UNESCO z roku 1970 a tedy státem, který se zavázal bojovat proti nedovolenému obchodu s kulturními statky. V ostatních případech by tato osoba měla prokázat zákonnost jejich vývozu ze země původu.

(8)Aby nebylo neúměrně bráněno obchodování s kulturními statky přes vnější hranice, mělo by se toto nařízení vztahovat pouze na kulturní statky, které splňují určitý požadavek na stáří. Za tímto účelem se zdá být vhodné stanovit pro všechny kategorie kulturních statků požadavek na minimální stáří 250 let. Tento požadavek na minimální stáří zajistí, aby se opatření stanovená tímto nařízením soustředila na kulturní statky, na něž se s největší pravděpodobnosti zaměřují plenitelé v oblastech, v nichž probíhá konflikt, aniž by byly vyloučeny ostatní kulturní statky, u nichž je nezbytná kontrola k zajištění ochrany kulturního dědictví.

(9)Nedovolený obchod s uloupenými artefakty a starožitnostmi byl v rámci nadnárodního posouzení rizik praní peněz a financování terorismu, která mají dopad na vnitřní trh, určen jako možný zdroj financování terorismu a praní peněz.