EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 11.10.2021 COM(2021) 623 final ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o provádění určitých ustanovení nařízení (ES) č. 1071/2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě, v období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2018





ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o provádění určitých ustanovení nařízení (ES) č. 1071/2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě, v období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2018

o provádění určitých ustanovení nařízení (ES) č. 1071/2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě, v období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2018 Úvod Tato zpráva se týká výkonu povolání podnikatele v silniční dopravě v členských státech. Jejím cílem je zajistit důkladnou kontrolu uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 ze dne 21. října 2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a zrušuje směrnice Rady 96/26/ES (dále jen „nařízení (ES) č. 1071/2009“). Uvedené nařízení se vztahuje na všechny podniky usazené v EU, které vykonávají povolání podnikatele v silniční dopravě, a rovněž podniky, které toto povolání hodlají vykonávat. Povoláním podnikatele v silniční dopravě se rozumí povolání podnikatele v silniční nákladní dopravě i povolání podnikatele v silniční osobní dopravě. Určité kategorie podniků, například podnikatelé používající motorová vozidla s největší přípustnou hmotností do 3,5 tuny, do oblasti působnosti nařízení nespadají. Nařízení (ES) č. 1071/2009 stanoví společná pravidla upravující přístup k povolání podnikatele v silniční nákladní dopravě a v silniční osobní dopravě. V souladu s článkem 3 nařízení by podniky, které vykonávají povolání podnikatele v silniční dopravě, měly být řádně a trvale usazeny v členském státě, mít dobrou pověst, být finančně způsobilé a vykazovat požadované odborné způsobilosti. Článek 4 tohoto nařízení dále ukládá podnikům silniční dopravy povinnost jmenovat odpovědného zástupce pro dopravu. Uvedený odpovědný zástupce musí být držitelem osvědčení o odborné způsobilosti, které potvrzuje, že má dovednosti a znalosti potřebné pro účinné a nepřetržité řízení dopravních činností v souladu se všemi právními požadavky a požadavky odvětví. Odpovědnost za ověření toho, zda dopravní podniky splňují podmínky stanovené v nařízení (ES) č. 1071/2009, mají členské státy. Klíčovou úlohu ve zlepšování účinnosti dohledu nad podniky působícími v Evropské unii hraje dobře organizovaná správní spolupráce mezi členskými státy. V čl. 26 odst. 1 nařízení (ES) č. 1071/2009 jsou stanoveny lhůty pro povinné podávání zpráv členskými státy a Evropskou komisí: ·členské státy mají každé dva roky ode dne použitelnosti nařízení vypracovat zprávy o činnosti příslušných orgánů a předložit je Komisi, ·na základě zpráv předložených členskými státy vypracuje Komise jednou za dva roky zprávu, která bude předložena Evropskému parlamentu a Radě. Zásadními podklady pro zprávu Komise jsou zprávy předložené členskými státy. V článku 26 nařízení je stanoveno, které údaje by měly být ve zprávách členských států obsaženy: „a) přehled daného odvětví s ohledem na dobrou pověst, finanční způsobilost a odbornou způsobilost; b) počet vydaných povolení podle typu a podle roku vydání, počet pozastavených a odejmutých povolení, počet prohlášení nezpůsobilosti a příslušné důvody; c) počet osvědčení o odborné způsobilosti vydaných každý rok; d) klíčové statistiky o vnitrostátních elektronických rejstřících a jejich využití příslušnými orgány; a e) přehled výměny informací s jinými členskými státy v souladu s čl. 18 odst. 2, která zahrnuje zejména počet ročně zjištěných porušení předpisů oznámených jinému členskému státu a obdržených odpovědí, jakož i roční počet žádostí a obdržených odpovědí v souladu s čl. 18 odst. 3.“ Tato zpráva se zabývá kvalitou údajů od členských států a včasností jejich předložení (oddíl II) a analýzou zpráv členských států (oddíl II). V oddíle III jsou předloženy závěry. I.Předkládání údajů Toto je čtvrtá zpráva podle nařízení (ES) č. 1071/2009 a vztahuje se k období od 1. ledna 2017 do 31. prosince 2018. První zpráva zahrnovala období od 4. prosince 2011 (tímto dnem se nařízení začalo používat) do 31. prosince 2012. Druhá zpráva zahrnovala období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2014. Třetí zpráva zahrnovala období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2016. Aktuální vykazované období bylo časově sladěno se zprávou o provádění předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, jak stanoví čl. 26 odst. 2 nařízení (ES) č. 1071/2009. Díky tomu členské státy a zúčastněné strany získají v tomtéž vykazovaném období ucelený přehled o odvětví ve vztahu k vnitřnímu trhu a pravidlům v sociální oblasti.

Podle článku 26 nařízení (ES) č. 1071/2009 mají členské státy povinnost podávat zprávy. Dva členské státy však tuto povinnost nesplnily, zatímco některé poskytly pouze popisné informace. To představuje nárůst oproti předchozímu období, za které všechny členské státy své povinnosti splnily. Některé členské státy poskytly údaje se značným zpožděním vůči lhůtě 30. září 2019, přičemž poslední zpráva byla obdržena v říjnu 2020. To mělo dopad na načasování této zprávy Komise. V několika zprávách nebyly uvedeny některé z požadovaných informací, což znemožnilo komplexní analýzu. V zájmu jednotnosti a s cílem napomoci příslušným vnitrostátním orgánům při plnění jejich povinnosti týkající se předkládání zpráv navrhly v roce 2015 útvary Komise členským státům standardní formulář. Ten by měl být používán od druhého vykazovaného období. Téměř všechny zúčastněné členské státy pro své vnitrostátní zprávy tento standardní formulář použily. Jelikož v aktuálním vykazovaném období byly předloženy zprávy jinými státy než za předchozí vykazovaná období a jelikož předložené informace nejsou ucelené, je třeba opatrnosti při srovnávání obou vykazovaných období. II.Analýza údajů o výkonu povolání podnikatele v silniční dopravě 1. Přehled odvětví silniční dopravy s ohledem na dobrou pověst, finanční způsobilost a odbornou způsobilost Tato část zprávy vychází z informací předložených členskými státy, které se týkají vnitrostátních požadavků, organizace kontrol, míry dodržování a potíží, jež vyvstaly. Vzhledem k neucelenosti zpráv podaných členskými státy není tento přehled co do rozsahu vyčerpávající. Zprávy členských států byly dle potřeby doplněny údaji ze zmíněné hodnotící studie. Způsoby, jakými členské státy kontrolují dodržování čtyř požadavků týkajících se přístupu k povolání provozovatele silniční dopravy stanovených v nařízení, jakož i počet prováděných kontrol jsou velmi odlišné. Různé způsoby kontroly dodržování požadavků se pohybují od bodových systémů v Německu až po každoroční kontroly v Lotyšsku a prověřování na základě odsouzení v Irsku. Několik členských států v souladu s čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1071/2009 za splnění určitých podmínek využilo možnost zavést vnitrostátní požadavky, které podniky kromě čtyř požadavků stanovených tímto nařízením (řádné a stálé sídlo v členském státě, dobrá pověst, finanční způsobilost a požadovaná odborná způsobilost) musí navíc splňovat, aby získaly přístup k povolání podnikatele v silniční dopravě. Například Dánsko a Estonsko mají další vnitrostátní požadavky týkající se finanční způsobilosti a jiné příklady představují dodatečné požadavky např. na parkovací prostory. Estonsko uvedlo, že kontroly dodržování požadavků nařízení se provádějí podle systému založeného na rizicích, který se zaměřuje především na podniky s vyšším rizikem závažného nebo častého porušování pravidel silniční dopravy. Kromě toho se kontroly provádějí, pokud vlastník licence Společenství požádá o opis. V období 2017–2018 požádalo o opis 65 % držitelů licence Společenství a každý zmíněný případ byl zkontrolován. Kromě kontrolování řádného sídla po udělení licence Společenství provádějí estonské orgány jednou nebo dvakrát ročně kontroly na základě rejstříku. Kromě uvedených čtyř kritérií Estonsko požaduje, aby žadatel o licenci Společenství neměl žádné nerozložené nedoplatky na dani, které by převyšovaly částku stanovenou v jejich daňovém zákoně, a žadatel rovněž nesmí vyhlásit úpadek. V Irsku jsou u každého podniku prověřovány dobrá pověst, finanční způsobilost a odborná způsobilost nejméně jednou za pět let v rámci procesu prodlužování platnosti povolení. U některých podnikatelů, kteří jsou považováni za vysoce rizikové nebo na něž je příslušný orgán upozorněn, mohou být tyto kontroly prováděny i častěji. Dobrá pověst se ověřuje prověřením odpovědného zástupce pro dopravu a jiných příslušných osob v rejstříku trestů při irském národním policejním sboru. Rejstřík trestů poskytne příslušnému orgánu seznam odsouzení, který lze použít k posouzení dobré pověsti. Podnikatel zpravidla nemusí po celých pět let platnosti své licence poskytovat orgánu vydávajícímu licence žádné dodatečné informace. Poskytuje je pouze v případě, že daný orgán u konkrétního operátora zjistí určité riziko. V Lotyšsku jsou kontroly dodržování požadavku na finanční způsobilost prováděny prostřednictvím informací z výročních zpráv poskytovaných rejstříkem podniků. Kontrola splnění všech čtyř požadavků mimo to předchází vydání povolení k provozování dopravní činnosti. K pozastavení povolení ve většině případů došlo na žádost Státní daňové inspekce, která rozhodla o pozastavení ekonomické činnosti dopravce. Opisy licencí Společenství a licencí pro vnitrostátní dopravu se vydávají pro každé konkrétní vozidlo a pouze na dobu nejvýše dvanácti měsíců. Proto v případě nedodržení těchto čtyř požadavků nejsou obnoveny opisy licencí Společenství a licencí pro vnitrostátní přepravu. Ověřuje se dobrá pověst odpovědného zástupce pro dopravu, podniku a členů vedení podniku. Pokud dojde k výměně odpovědného zástupce pro dopravu či členů vedení podniku, ověří se dobrá pověst každého nového člena. Lotyšské donucovací orgány zaznamenaly určité potíže při kontrolách dodržování požadavku na finanční způsobilost v souvislosti s pojištěním, jelikož nařízení (ES) č. 1071/2009 podrobně nepopisuje rizika, pro která musí být dopravce pojištěn. Ve Španělsku se ke kontrole splnění podmínek pro přístup k povolání používají dvě metody. V rámci první metody se po podnicích požaduje, aby předložily dokumentaci prokazující, že splňují uvedené čtyři požadavky. Druhá metoda spočívá v tom, že inspektoři provedou kontrolu přímo v prostorách podniku. Ve Španělsku musí podniky silniční dopravy požádat o obnovení svého povolení každé dva roky. Dodržování uvedených čtyř požadavků je proto kontrolováno každé dva roky. Kromě toho se každý rok řadou kontrol ověřuje, že podniky, jimž povolení nebylo prodlouženo, neprovozují dopravní činnost. V Polsku působí 400 inspektorů, kteří provádějí silniční kontroly a kontroly v prostorách silničních nákladních dopravců. Získané informace se předávají Mezinárodnímu úřadu pro dopravu a místním orgánům, které vydávají licence Společenství a provádějí kontroly toho, zda jsou splněny čtyři požadavky stanovené v nařízení (ES) č. 1071/2009. Za řádné a stálé sídlo se považují prostory s příslušným technickým vybavením a zařízením k provozování organizované a nepřetržité dopravní činnosti. Ty zahrnují alespoň jednu z těchto součástí: parkovací plochu, plochu pro vykládku, zařízení na údržbu vozidel. V Německu existoval systém hodnocení rizik pouze na regionální úrovni, v červenci 2014 byl však zaveden systém celostátní. Za porušení předpisů se přidělují body, konkrétně 5 bodů za nejzávažnější porušení, 3 body za závažnější či závažná porušení a 1 bod za méně závažná porušení. Pokud podnik nasbírá 5 bodů (u podniků provozujících do 10 vozidel), 8 bodů (u podniků provozujících do 50 vozidel) nebo 11 bodů (u podniků provozujících více než 50 vozidel), je vyhodnocen jako podnik představující zvýšené riziko. Britská Agentura pro normy v oblasti silniční dopravy (DVSA) uplatňuje od roku 2006 systém OCRS. Tento systém byl v roce 2012 vyladěn, aby se zvýšila spolehlivost jeho předpovědí. Systém OCRS navíc využívá informace o porušení pravidel týkajících se způsobilosti vozidel, která jsou vztažena na porušení jiných předpisů. V Dánsku se u všech nových žadatelů o vnitrostátní licenci nebo licenci Společenství provádějí kontroly s ohledem na finanční způsobilost, odbornou způsobilost, dluhové závazky a trvalé sídlo. Prověřování dobré pověsti se provádí pouze v případě, že byla policií oznámena nějaká nesrovnalost nebo existuje podezření na možnou nesrovnalost z jiného důvodu. Záznamy o porušení předpisů se uchovávají po dobu pěti let a jsou do nich zahrnuta porušení, která jsou zjištěna policií při silniční kontrole. Příslušný dánský orgán obvykle kontroluje všechny nové žadatele a dále pak přibližně 250 zavedených podnikatelů ročně. Ti jsou vybíráni na základě systému hodnocení rizika. Pro získání prvních dvou licencí musí podnikatelé splnit požadavek na počáteční úroveň finanční způsobilosti, která je stanovena na 150 000 DKK (zhruba 20 000 EUR), ačkoli čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1071/2009 po nich požaduje pouze rezervy ve výši 9 000 EUR na první vozidlo a 5 000 EUR na každé další vozidlo. V Dánsku se na každé další vozidlo vyžaduje rezerva ve výši 40 000 DKK (zhruba 5 400 EUR). Podnik kromě toho nesmí mít nedoplatky vůči dánské vládě, které by přesahovaly 50 000 DKK (zhruba 6 700 EUR). Úřad pro pozemní, námořní a leteckou dopravu tuto skutečnost ověří u dánských daňových orgánů v rámci ověřování finanční způsobilosti podniku. Rumunsko má systém hodnocení rizika, pomocí něhož se u každého dopravce určuje zaměření kontroly, která se obecně vztahuje na porušení jakýchkoli pravidel v oblasti silniční dopravy. Pokud si společnost otevře pobočku, provede se kontrola toho, zda má řádné a stálé sídlo. V Lucembursku provádí Ministerstvo hospodářství kontroly před vydáním povolení, aby se ověřilo dodržování všech čtyř požadavků. Kontroly dobré pověsti se rovněž provádějí, když se držitel povolení potýká s finančními potížemi, jako je platební neschopnost nebo úpadek, a sice za účelem ochrany dalších smluvních stran. Prověřování dobré pověsti, finanční způsobilosti, odborné způsobilosti a řádného a stálého sídla se rovněž provádí, když držitel povolení žádá o nové povolení, například v případě rozšíření rozsahu činností na jiné odvětví, pro něž potřebuje dodatečné povolení.

Několik donucovacích orgánů zdůraznilo, že kontroly řádného a stálého sídla jsou náročné. Členské státy zaznamenaly obtíže mimo jiné v důsledku nedostatečné správní kapacity, která neumožňuje kontrolovat všechny podniky silniční dopravy registrované v daném členském státě. Tyto kontroly jsou v porovnání s ostatními kontrolami považovány za náročnější na zdroje, Pouze jeden členský stát předložil údaje o počtu kontrol provedených s ohledem na čtyři požadavky týkající se přístupu k povolání podnikatele v silniční dopravě. V Rumunsku bylo v letech 2017 a 2018 provedeno 10 984 kontrol splnění podmínek pro přístup na trh a dobré pověsti. Pokud jde o kontroly, Estonsko uvádí, že v období 2017–2018 bylo provedeno 90 správních řízení týkajících se závažných porušení předpisů podnikateli v silniční dopravě. 2. Oprávnění V článku 2 nařízení (ES) č. 1071/2009 se povolení k výkonu povolání podnikatele v silniční dopravě definuje jako „správní rozhodnutí, které opravňuje podnik splňující podmínky stanovené tímto nařízením k výkonu povolání podnikatele v silniční dopravě“. Právní povaha „správního rozhodnutí“ se v jednotlivých členských státech liší. Správní rozhodnutí může být předpokladem k získání licence pro vnitrostátní dopravu a/nebo licence Společenství k provozování mezinárodní přepravy, může být rovnocenné licenci pouze pro vnitrostátní dopravu nebo může znamenat licenci pro vnitrostátní i mezinárodní dopravu, která je udělena v rámci jednoho povolení. V Bulharsku a Litvě například existují čtyři druhy licencí (licence pro vnitrostátní osobní dopravu, licence pro vnitrostátní nákladní dopravu, licence Společenství pro osobní dopravu a licence Společenství pro nákladní dopravu). V Bulharsku se však pro vnitrostátní i mezinárodní dopravu vydává pouze jeden dokument, tj. povolení. Podniky usazené v Estonsku, které hodlají působit na trhu silniční dopravy, mají od roku 2012 povinnost zažádat o licenci Společenství. Ta je v daném členském státě jediným druhem povolení. V Lucembursku existují pouze dva druhy licencí – licence pro vnitrostátní dopravu a licence pro mezinárodní dopravu. V Rumunsku se jako povolení k provozování jak osobní, tak nákladní dopravy vydávají pouze licence Společenství. Ve Spojeném království existují dva základní druhy povolení pro podniky silniční osobní a nákladní dopravy. Jedná se o standardní vnitrostátní licenci a mezinárodní licenci. Mezinárodní licence je určena pro podniky provozující mezinárodní dopravu a staví je na úroveň držitelů licence Společenství. Spojené království má kromě toho ještě další kategorie podnikatelů v silniční dopravě provozujících dopravu pro vlastní potřebu, které jsou mimo oblast působnosti nařízení (ES) č. 1071/2009. Dále jsou klasifikovány organizace provozující osobní přepravu, které nejsou podniky. Ty nejsou považovány za dopravce provozující přepravu pro cizí potřebu a výdělečně, jako například školy, charitativní organizace a komunitní spolky. Vzhledem k tomu, že existují různé typy povolení pro podniky k výkonu povolání v odvětví silniční dopravy lze údaje předložené členskými státy srovnávat pouze zhruba. Většina členských států nicméně uvedla celkový počet oprávněných podnikatelů ke dni 31. prosince 2018, jenž představuje referenční bod pro údaje o počtu vydaných, pozastavených nebo odejmutých povolení pro osobní a nákladní dopravu. Rakousko má 11 402 oprávněných podnikatelů, Belgie 9 726, Bulharsko 13 683, Kypr 3 101, Česká republika 24 713, Německo 57 348, Dánsko 6 499, Estonsko 3 693, Finsko 15 824, Řecko 12 616, Španělsko 95 521, Francie 65 057, Maďarsko 14 180, Chorvatsko 564, Irsko 5 594, Itálie 102 804, Litva 5 164, Lotyšsko 4 721, Malta 53, Polsko 87 603, Švédsko 17 616, Slovinsko 5 859, Slovensko 8 895 a Spojené království 41 128. V EU bylo celkem 545 258 podnikatelů v nákladní dopravě a 68 106 podnikatelů v osobní dopravě. Sedm členských států neoznámilo počet podnikatelů v osobní dopravě a čtyři neoznámily počet podnikatelů v nákladní dopravě. Počet provozovatelů nákladní a osobní dopravy je o něco nižší než v posledním vykazovaném období, což může být způsobeno tím, že některé členské státy zprávy nepředložily, zatímco za období 2015–2016 je předložily všechny členské státy. Převážnou většinu povolených podniků tvoří silniční nákladní dopravci. Procentní podíl oprávněných silničních nákladních dopravců na celkovém počtu oprávněných podnikatelů v členských státech, které poskytly údaje, byl ke dni 31. prosince 2018 celkem 89 % (89 % ke dni 31. prosince 2016), zatímco podnikatelé v silniční osobní dopravě tvořili pouze 11 %. 2.1 Vydaná povolení Na základě údajů poskytnutých jedenadvaceti členskými státy bylo během vykazovaného období uděleno 238 661 povolení k výkonu povolání provozovatele v osobní (12 514) a nákladní dopravě (226 147). To je o něco méně než v posledním vykazovaném období, což však může souviset s absencí zpráv od některých členských států. Počet vydaných povolení se pohyboval v rozmezí od 199 v Dánsku do 131 690 ve Španělsku. Podrobná tabulka s předloženými informacemi je uvedena v příloze I této zprávy. Většina povolení udělených v letech 2017 a 2018 se vztahovala na silniční nákladní dopravce (celkem 95 %) a pouze malá část povolení byla vydána podnikatelům v osobní dopravě (5 %). Pouze Rakousko vydalo více povolení pro osobní než pro nákladní dopravu.

2.2 Odejmutá a pozastavená povolení Podle údajů předložených dvaceti pěti členskými státy bylo za období 2017–2018 odňato nebo pozastaveno celkem 163 202 povolení. To je o něco více než v posledním vykazovaném období. Lze konstatovat, že nejvyšší počet odnětí a pozastavení povolení byl nahlášen ve Španělsku, a to téměř 142 983 v osobní i nákladní dopravě. Na opačném konci žebříčku bylo v Irsku zaznamenáno pouze jedno odnětí nebo pozastavení a v některých členských státech žádná. Podrobné informace o odnětí a pozastavení povolení jsou uvedeny v příloze II této zprávy. V převážné části členských států, které uvedly důvody odnětí či pozastavení povolení, k nim ve většině případů došlo na základě vypršení platnosti povolení nebo licence Společenství, likvidace společnosti nebo na žádost podnikatele. Španělsko však uvedlo, že hlavním důvodem pro odnětí nebo pozastavení povolení bylo nedodržení čtyř požadavků týkajících se přístupu k povolání (116 263 odnětí z tohoto důvodu). Ve Švédsku bylo hlavním důvodem pro odnětí nedodržení požadavku řádného a stálého sídla (1 438 odnětí z tohoto důvodu). V některých členských státech bylo hlavním důvodem to, že hospodářský subjekt nebyl dostatečně finančně způsobilý, přičemž tuto skutečnost oznámily Dánsko (142) a Francie (147). Řada členských států uvedla jako hlavní „jiný“ důvod odnětí nebo pozastavení povolení, aniž by upřesnila, co znamená. 3. Osvědčení o odborné způsobilosti Osvědčení o odborné způsobilosti dokládající, že uchazeč o práci řidiče úspěšně složil písemnou a ústní zkoušku, jsou vydávána příslušnými orgány a představují důkaz odborné způsobilosti, jak je stanoveno v článku 8 nařízení (ES) č. 1071/2009. Podle informací, které poskytlo dvacet tři členských států, bylo během vykazovaného období vydáno 552 313 osvědčení o odborné způsobilosti. Tento počet zahrnuje osvědčení, která byla vydána na základě zkoušky, jak stanoví článek 8 nařízení (ES) č. 1071/2009, a na základě uznání praxe podle výjimky stanovené v článku 9 uvedeného nařízení. Největší podíl osvědčení vydaných v EU během tohoto vykazovaného období připadá na Španělsko (428 606), za ním následuje Maďarsko (68 341), Litva (9 936) a Rumunsko (9 603). Podrobné údaje jsou uvedeny v příloze III této zprávy. 4. Prohlášení odpovědných zástupců pro dopravu nezpůsobilými Podle článku 14 nařízení (ES) č. 1071/2009 by příslušný orgán měl v případě, že odpovědný zástupce pro dopravu pozbude dobré pověsti, prohlásit tohoto odpovědného zástupce pro dopravu za nezpůsobilého k řízení dopravní činnosti podniku. Prohlášení o nezpůsobilosti byla vydána v devíti členských státech, které zprávu podaly: Rakousko (5), Dánsko (63), Německo (202), Estonsko (6), Finsko (13), Itálie (84), Polsko (10), Švédsko (75) a Spojené království (88). Údaje, které poskytly členské státy, jsou k dispozici v příloze II této zprávy. 5. Výměna informací Podle článku 16 nařízení (ES) č. 1071/2009 by měl každý členský stát vést vnitrostátní rejstřík podniků silniční dopravy, které jsou oprávněny k výkonu povolání podnikatele v silniční dopravě. Minimální požadavky na údaje, které mají být do těchto rejstříků zadávány, a společná pravidla pro propojení těchto rejstříků prostřednictvím evropského rejstříku podniků silniční dopravy (ERRU) jsou stanoveny v rozhodnutí Komise (EU) 2016/480. Zmíněné údaje se vztahují především k dobré pověsti podniků silniční dopravy, závažným porušením, k nimž došlo, a licencím Společenství. Zřízení evropského rejstříku podniků silniční dopravy (ERRU) se předpokládalo jako další krok k usnadnění spolupráce mezi vnitrostátními orgány v zájmu dalšího posílení přeshraničního vymáhání evropských právních předpisů v oblasti silniční dopravy v souladu s čl. 16 odst. 5 nařízení (ES) č. 1071/2009. Rejstřík ERRU by měl zjednodušit přeshraniční vymáhání a zajistit jeho větší nákladovou efektivitu za předpokladu, že k rejstříku budou připojeny všechny členské státy, které budou systém účinně využívat k výměně kvalitních údajů obsažených v jejich databázích. Propojení vnitrostátních rejstříků mělo být dokončeno do 31. prosince 2012. Některé členské státy uvádějí, že zapojení do rejstříku ERRU vede k lepší spolupráci díky výměně informací mezi členskými státy, a považují ji za zásadní nástroj pro prosazování právních předpisů EU v oblasti silniční dopravy. Byly však oznámeny i určité technické potíže, jako je obdržení žádostí v jiných jazycích a to, že některé členské státy nepoužívají webového klienta. Členské státy zaslaly 31 214 oznámení o závažných porušeních předpisů a 27 439 oznámení obdržely. Bylo zaregistrováno 819 622 odeslaných žádostí o kontroly dobré pověsti, zatímco členské státy uvedly, že obdržely celkem 2 301 671 žádostí. To ukazuje na nesrovnalost v počtu. Údaje, které poskytly členské státy o výměně informací s dalšími členskými státy, jsou k dispozici v příloze IV této zprávy. III.Závěry Z údajů poskytnutých členskými státy lze vyvozovat následující. Několik členských států zavedlo kromě čtyř požadavků stanovených nařízením (řádné a stálé sídlo v členském státě, dobrá pověst, finanční způsobilost a požadovaná odborná způsobilost) také vnitrostátní požadavky pro získání povolání podnikatele v silniční dopravě. Ty se většinou týkají požadavků na finanční způsobilost. Pokud jde o kontroly, jsou prováděny v různých intervalech a různými metodami. Některé členské státy mají systém založený na posouzení rizik zaměřený na podniky, u kterých je zvýšené riziko porušení předpisů, zatímco jiné provádějí kontroly především v ročních intervalech nebo v případech, kdy jsou požadována nová povolení. Několik donucovacích orgánů zdůraznilo, že kontroly jsou náročné z důvodu tlaku na správní kapacitu. Pouze dvě země oznámily počet kontrol nebo správních řízení týkajících se závažných porušení předpisů, jichž se dopustili podnikatelé v silniční dopravě.