Pandemie COVID-19 měla dopad na fungování systému soudnictví. Zúčastněné strany vyjádřily určité obavy ohledně účinného zabezpečení práva na spravedlivý proces a kvality soudnictví během pandemie COVID-19 , přičemž počet trestních případů, které čekají na slyšení, se kvůli krizi významně zvýšil. V tomto ohledu státní zastupitelství oznámilo plány, že hodlají po konzultaci se soudy více využívat své pravomoci rozhodovat samostatně o některých trestních věcech. To by mohlo mít dopad na právo na spravedlivý proces, zejména pokud občané nebudou dostatečně informováni. Na druhé straně pandemie COVID-19 vedla k většímu využívání digitálních nástrojů v řízeních, včetně živých přenosů a on-line soudních jednání.

Předpokládá se, že reforma systému právní pomoci bude dokončena do roku 2024. Systém právní pomoci je víceúrovňový. Kromě informací na internetu, které mají občané k dispozici, existují střediska právního poradenství, která nabízejí bezplatné poradenství („první linie“) a mohou předat případ soukromým právníkům a mediátorům („druhá linie“), kterým Rada pro právní pomoc hradí pevně stanovený poplatek podle druhu případu. Občané mohou rovněž přímo zažádat o dotovaného právníka nebo mediátora. Právní pomoc je financována především z veřejných prostředků a přibližně 38 % občanů by mělo nárok na bezplatnou právní pomoc. Plánovaná reforma systému právní pomoci předpokládá další zlepšení v poskytování informací občanům i rozšíření počtu středisek právního poradenství. Reforma rovněž předpokládá větší zaměření na mimosoudní řešení a otevření „druhé linie“ i dalším poskytovatelům služeb, kromě právníků nebo mediátorů. Třebaže cílem reformy je přizpůsobit právní pomoc potřebám občanů, může mít zavedení poradního orgánu, jenž může přezkoumávat, které případy jsou pro dotovanou právní pomoc způsobilé, nepříznivý dopad na přístup ke spravedlnosti . Zúčastněné strany včetně advokátní komory a asociace pro soudnictví plánovanou reformu kritizovaly a zdůraznily, že je třeba zachovat právo na přístup ke spravedlnosti. Kromě toho byly vyjádřeny určité obavy ohledně financování, které má být tomuto systému právní pomoci poskytnuto.

Pokračuje zvažování postupů pro jmenování členů Rady pro soudnictví a správních rad soudů. Rada pro soudnictví plní klíčovou úlohu při zajišťování nezávislosti soudnictví. Probíhají diskuse o tom, zda by soudci neměli mít větší vliv na postup jmenování členů správních rad soudů a členů Rady pro soudnictví. Byla zřízena pracovní skupina tvořená Radou a asociací soudců, která projednala nominace do správních rad soudů a zapojení soudců do tohoto postupu. Pokud jde o Radu, ministr pro právní ochranu oznámil právní předpisy, které mají změnit postup jmenování členů Rady. V současné době ministr a Rada pro soudnictví společně sestavují seznam nejvýše šesti osob, které mají nastoupit na uvolněné místo. Tento seznam se předkládá doporučujícímu výboru , který sestaví seznam nejvýše tří osob a předloží jej ministrovi, který poté nominuje nového člena Rady, jenž je následně jmenován orgánem výkonné moci na šest let . Ohlášené právní předpisy by omezily úlohu ministra v postupu jmenování, který by již nejmenoval členy výboru ani se nepodílel na sestavování seznamu šesti osob. Parlamentní návrh dále vyzval vládu, aby si vyžádala stanovisko Státní rady k možným nedostatkům v právním rámci, pokud jde o jmenování členů Rady pro soudnictví a členů soudních rad, a aby o tom podala zprávu senátu. V únoru 2020 požádal ministr v této souvislosti Státní radu o posudek. Cílem těchto úvah je dále omezit vliv výkonné nebo zákonodárné moci na jmenování členů Rady pro soudnictví, což je v souladu s doporučeními Rady Evropy .

Vláda oznámila plány na změnu postupu jmenování soudců Nejvyššího soudu. Na základě doporučení nezávislé státní komise z roku 2018 vláda oznámila přípravu změny ústavy, která má změnit postup jmenování soudců Nejvyššího soudu. V současné době sestavuje výbor soudců Nejvyššího soudu seznam šesti kandidátů a předkládá jej Sněmovně reprezentantů, která vybírá tři kandidáty a přiřadí jim hodnocení, přičemž prvního z nich pozve na pohovor. Vybraný kandidát je poté nominován ministrem spravedlnosti ke jmenování orgánem výkonné moci. Státní komise doporučila zřídit výbor tvořený jedním členem parlamentu jmenovaným Sněmovnou reprezentantů, členem Nejvyššího soudu jmenovaným jeho předsedou a odborníkem jmenovaným společně Sněmovnou reprezentantů a Nejvyšším soudem . Tento výbor by byl pověřen nominováním nových soudců Nejvyššího soudu, což je v současné době výsada Sněmovny reprezentantů. Nominace by byla předložena ke jmenování orgánem výkonné moci, který by byl touto nominací vázán. Vláda vypracovala návrh koncepce změny ústavy za účelem provedení tohoto doporučení. Návrh byl zveřejněn pro on-line konzultaci se zúčastněnými stranami od prosince 2019 do března 2020. Cílem této plánované reformy je dále omezit úlohu výkonné i zákonodárné moci při jmenování soudců Nejvyššího soudu, což je v souladu s doporučeními Rady Evropy.

Systém soudnictví se vyznačuje trvale vysokou úrovní účinnosti. Účinnost systému soudnictví byla v posledních letech trvale vysoká. Doba vyřizování je krátká zejména u občanskoprávních a obchodních případů prvního stupně a setrvalá míra uzavřených případů kolem 100 % je dokladem toho, že systém soudnictví je obecně schopen účinně zvládat množství příchozích případů. To potvrzuje i skutečnost, že v občanskoprávních, obchodních a správních věcech nebyly celkově žádné závažné nevyřešené případy. Účinnost soudnictví dále podporují projekty jako „Doba vyřizování v pohybu“, který pomohl nalézt možné cesty ke zvýšení účinnosti soudnictví. Míra účinnosti v případech týkajících se práva hospodářské soutěže je vysoká, zatímco délka soudního přezkumu v případech týkajících se elektronických komunikací, ochrany spotřebitele a praní peněz je průměrná. Rada pro veřejnou správu však zdůrazňuje, že existují určité obavy, pokud jde o pracovní tlak, jemuž je soudnictví vystaveno.

II.Protikorupční rámec

Pravomoci vyšetřovat a stíhat korupci jsou rozděleny mezi několik orgánů. Odbor interního vyšetřování národní policie vyšetřuje protiprávní jednání ve veřejné správě. Za vyšetřování finančních trestných činů, včetně podplácení zahraničních veřejných činitelů a korupce v obchodním styku, odpovídá fiskální zpravodajská a vyšetřovací jednotka. Celostátní zastupitelství se zaměřuje na vnitrostátní korupci veřejných činitelů a Celostátní zastupitelství pro závažné podvody, trestnou činnost proti životnímu prostředí a konfiskaci majetku je odpovědné za vyšetřování podplácení zahraničních veřejných činitelů a korupci v obchodním styku. Orgán pro oznamovatele poskytuje podporu a poradenství osobám, které chtějí oznámit zneužívání, k němuž dochází v rámci zaměstnání ve veřejném či soukromém sektoru. Nové iniciativy se zaměřují na posílení rámců profesní bezúhonnosti, které se vztahují na poslance, a zákon o financování politických stran je v současné době revidován.

V posledním indexu vnímání korupce organizace Transparency International dosáhlo Nizozemsko 82/100 a umístilo se na čtvrtém místě v Evropské unii a celosvětově na osmém místě. I když si 47 % dotázaných v průzkumu Eurobarometr v Nizozemsku myslí, že korupce je v jejich zemi rozšířená (průměr EU je 71 %), pouze 4 % dotázaných v Nizozemsku jsou toho názoru, že korupce ovlivňuje jejich každodenní život (průměr EU je 26 %). Stejně tak pouze 12 % podniků považuje korupci za problém při podnikání v Nizozemsku (průměr EU je 37 %). Kromě toho má 53 % osob za to, že je dostatek úspěšných trestních stíhání, které mohou odrazovat od korupčních praktik (průměr EU je 36 %), zatímco 38 % společností se domnívá, že osoby a podniky přistižené při podplácení vysoce postaveného státního úředníka jsou náležitě potrestány (průměr EU je 31 %).

Právní rámec pro boj proti korupci je do značné míry zaveden. Trestní povaha jednotlivých činů korupce je stanovena trestním zákoníkem. Všechna doporučení výboru Skupiny států proti korupci (GRECO) týkající se obvinění byla provedena do roku 2010. Možnost trestního stíhání poslanců parlamentu, ministrů a státních tajemníků v souvislosti s trestnými činy souvisejícími s výkonem úřadu byla zakotvena v právních předpisech. V případě porušení zákona, kterého se dopustí ministři, poslanci a státní tajemníci během výkonu funkce, se uplatňuje zvláštní postup podle článku 119 ústavy. Vztahuje se na řadu trestných činů, jako např. pasivní korupce či zneužití funkce. V takových situacích mohou být ministři, poslanci parlamentu a státní tajemníci souzeni pouze na základě rozhodnutí vlády nebo parlamentu a tyto případy projednává Nejvyšší soud. V roce 2018 vydala skupina GRECO doporučení, aby bylo zajištěno, že tento postup nebude bránit trestnímu řízení, pokud jde o trestné činy související s korupcí. V současné době provádí zvláštní výbor přezkum tohoto postupu.

Za vyšetřování a stíhání trestných činů korupce je odpovědných několik orgánů. Odbor interního vyšetřování národní policie vyšetřuje protiprávní jednání ve veřejné správě, včetně případů, kdy je z trestného činu, jako např. podvod nebo podplácení, podezřelý státní zaměstnanec nebo policista. Jedná pod dohledem kolegia zástupců Nejvyššího státního zastupitelství. Fiskální zpravodajská a vyšetřovací jednotka je specializovaná vyšetřovací služba daňové a celní správy a je odpovědná za vyšetřování finančních trestných činů, včetně podplácení zahraničních veřejných činitelů a korupce v obchodním styku. Státní zastupitelství je vedeno kolegiem zástupců Nejvyššího státního zastupitelství a je odpovědné za vyšetřování a stíhání trestních věcí. Celostátní zastupitelství se zaměřuje na mezinárodní formy organizované trestné činnosti a na vnitrostátní korupci veřejných činitelů. Celostátní zastupitelství pro závažné podvody, trestnou činnost proti životnímu prostředí a konfiskaci majetku je odpovědné za vyšetřování podvodů a trestné činnosti proti životnímu prostředí, včetně podplácení zahraničních veřejných činitelů a korupce v obchodním styku.

Orgán pro oznamovatele působí jako centralizovaný úřad pro veřejný i soukromý sektor a poskytuje podporu a poradenství osobám, které chtějí oznámit zneužívání, k němuž dochází v rámci zaměstnání. Tento orgán, vytvořený v roce 2016, může rovněž provádět vyšetřování protiprávního jednání. Poskytování služby je důvěrné a bezplatné. V prvních letech svého fungování se však orgán potýkal s některými problémy, jako jsou např. zdlouhavé či neúčinné postupy, což bylo údajně způsobeno především starými a komplikovanými případy, jež orgán na začátku svého fungování zdědil. V roce 2019 zahájil orgán pro oznamovatele zkoumání 331 žádostí o poradenství, z nichž 27 vyhodnotil jako skutečné případy oznamovatelů s důvodným podezřením na zneužití. Více než polovina (57 %) dotázaných v průzkumu Eurobarometr v Nizozemsku uvedla, že by nevěděli, kde nahlásit případ korupce, pokud by se s ní setkali nebo byli jejími svědky, a 49 % zdůraznilo, že by se mohli rozhodnout případ korupce neoznámit kvůli nedostatečné ochraně. V současné době probíhá hodnocení zákona o oznamovatelích . Zatímco závěrečná zpráva již byla předložena, další výzkumná zpráva má být zveřejněna v září. To by mohlo vést k revizi mandátu orgánu pro oznamovatele.

Cílem několika nedávných iniciativ je zlepšit institucionální kapacitu pro boj s korupcí. Z výroční zprávy státního zastupitelství za rok 2019 vyplývá, že odbor interního vyšetřování národní policie provedl 61 šetření trestných činů pracovníků veřejné správy v souvislosti s korupcí. Některá vyšetřování se týkala úniku citlivých informací a kontaktů se skupinami organizovaného zločinu. V posledních letech byla posílena institucionální kapacita pro boj proti korupci. Vláda od roku 2016 mimo jiné navýšila finanční prostředky, což od roku 2018 vedlo k dodatečnému ročnímu objemu prostředků ve výši 20 milionů EUR pro státní zastupitelství a fiskální zpravodajskou a vyšetřovací jednotku v oblasti korupce a praní peněz. V září 2016 bylo v rámci fiskální zpravodajské a vyšetřovací jednotky zřízeno specializované Protikorupční centrum. V roce 2017 byl v rámci Celostátního zastupitelství pro závažné podvody, trestnou činnost proti životnímu prostředí a konfiskaci majetku zřízen „protikorupční tým“, který se zaměřuje na vyšetřování případů podplácení zahraničních veřejných činitelů a korupce v obchodním styku. Legislativní akt přijatý v listopadu 2019 umožňuje shromažďování „měkkých údajů“ o korupci veřejných činitelů v centrálním registru. Účelem nového rejstříku je umožnit uchovávání policejních údajů a jejich používat po delší dobu. To umožní odboru interního vyšetřování národní policie (NPIID) tyto údaje později použít při vyšetřování nebo zahájit nové vyšetřování na základě četných signálů.

K účinnějšímu boji proti korupci byly zavedeny inovativní nástroje, včetně projektu osvědčených postupů v případě oznámení podezřelého obchodu. Protikorupční centrum fiskální zpravodajské a vyšetřovací jednotky zahájilo za účelem odhalení obvyklých vodítek a opakujících se schémat projekt založený na přístupu křížové kontroly daní, bankovních a účetních údajů a toků. Příkladem osvědčeného postupu je společná analýza souborů Protikorupčním centrem a finanční zpravodajské jednotky, která zajišťuje sdílení know-how a účinnější a širší analýzu neobvyklých transakcí souvisejících s korupcí. Hlavní přidanou hodnotou projektu „oznámení podezřelého obchodu“ je zvyšování povědomí o různých formách, ukazatelích a vlastnostech korupce s cílem zvýšit počet oznámení a zlepšit jejich kvalitu, a tím zlepšit i účinnost a účelnost celého řetězce oznamování.

Za účelem posílení profesní bezúhonnosti v rámci finančního sektoru bylo vytvořeno partnerství veřejného a soukromého sektoru. Třebaže je celková míra vnímané korupce nízká, finanční sektor je považován za vysoce rizikový. Cílem partnerství mezi orgány pověřenými úkoly v oblasti dohledu, kontroly, stíhání nebo vyšetřování ve finančním sektoru je přijímání preventivních opatření za účelem určování a potírání hrozeb pro profesní bezúhonnost v rámci odvětví. Odborné centrum pro finanční sektor rovněž plní klíčovou úlohu při šíření informací. V ročním plánu centra na rok 2020 je uvedena korupce jako jedno z prioritních témat a připomíná se zde konkrétní projekt, jehož cílem je posílení prevence a odhalování korupce ze strany bank.

Profesní bezúhonnost je jednou z klíčových součástí rámce pro řízení veřejné správy. Zákon o státní službě stanoví kodex chování pro pracovníky ve veřejné správě a pravidla pro majetkové přiznání. Pravidla profesní bezúhonnosti pro státní zaměstnance jsou obsažena v Kodexu chování sektoru vládních institucí pro profesní bezúhonnost. Kromě toho se v současné době čeká na přijetí nového zákona na podporu bezúhonnosti (kandidátů na členy) členů decentralizovaných, regionálních nebo místních samospráv. Mezirezortní platforma pro řízení profesní bezúhonnosti se zaměřuje na mezivládní politiku v oblasti profesní bezúhonnosti, monitorování a registraci porušování a vývoj nových nástrojů ve veřejné správě. Od roku 2015 poskytuje poradní tým pro vyšetřování profesní bezúhonnosti nezávislé poradenství politicky odpovědným úředníkům. Avšak 50 % dotázaných v rámci Eurobarometru je toho názoru, že korupce a zneužívání moci k osobnímu prospěchu jsou rozšířeny mezi úředníky, kteří udělují veřejné zakázky, a 55 % dotázaných je toho názoru, že jsou rozšířeny mezi úředníky vydávajícími stavební povolení. Na místní úrovni byly zřízeny inovativní nástroje na podporu profesní bezúhonnosti. Například Úřad pro profesní bezúhonnost (odbor správy města Amsterdam) podporuje profesní bezúhonnost na místní politické a administrativní úrovni, ale také mezi poskytovateli služeb a podniky. Je to příklad osvědčeného postupu, zejména vzhledem k tomu, že zúčastněné strany uvádí, že proces decentralizace by měl být pečlivě posuzován s ohledem na možná rizika korupce.

I když nové iniciativy mají za cíl posílit rámce profesní bezúhonnosti platné pro poslance parlamentu, přetrvávají obavy ohledně osob, které vykonávají vrcholné výkonné funkce. Pro obě komory parlamentu byla zavedena nová opatření k zajištění profesní bezúhonnosti. V roce 2019 přijal Senát pro senátory kodex chování, který stanoví pokyny pro kontakty s třetími stranami, včetně lobbistů. Sněmovna reprezentantů právě v současnosti přijímá kodex chování a zavádí systém dohledu, pokud jde o požadavky na majetková přiznání. Byly zjištěny určité nedostatky v oblasti profesní bezúhonnosti, pokud jde o osoby pověřené nejvyššími výkonnými funkcemi. Na tento problém upozornila také skupina GRECO, která doporučuje vydat vhodné pokyny pro účely záležitostí střetu zájmů a profesní bezúhonnosti a doporučuje, aby osoby pověřené vrcholnými výkonnými funkcemi zasílaly ad hoc prohlášení o jakémkoli střetu mezi soukromými zájmy a úředními funkcemi a rovněž aby pravidelně zveřejňovaly své finanční zájmy.

Donucovací orgány se v oblasti boje proti korupci těší značné důvěře. Pokud jde o řešení případů korupce, 60 % dotázaných v rámci Eurobarometru nejvíce důvěřuje policii, 34 % dotázaných se však domnívá, že korupce a zneužívání moci k osobnímu prospěchu jsou mezi policií a celními orgány časté. V tomto ohledu ze studie z roku 2017 vyplývá, že v boji proti korupci a dalšímu porušování profesní bezúhonnosti v rámci donucovacích orgánů by bylo možné udělat více. Skupina GRECO například doporučila, aby prověřování a kontroly pracovníků donucovacích orgánů probíhaly v pravidelných intervalech v průběhu celé služby a aby byla posílena kontrolní opatření v souvislosti s přístupem k důvěrným informacím a jejich použitím s cílem zabránit neoprávněnému přístupu k informacím a jejich úniku. Očekává se přijetí návrhu zákona, který rozšiřuje prověřování policistů a externích poradců před jmenováním i během výkonu povolání.

Pravidla, která mají zabránit „efektu otáčivých dveří“, zahrnují lobbing pro bývalé vysoké úředníky. Bývalí ministři a státní tajemníci nesmí po dobu dvou let po skončení své funkce žádným způsobem spolupracovat se zaměstnanci svého bývalého ministerstva jako lobbisté jménem žádné společnosti, poloveřejné organizace nebo lobbistické organizace. Nemohou také jednat jako zprostředkovatelé nebo agenti v obchodním styku s ministerstvem. Zúčastněné strany však poukazují na to, že neexistují žádná obecná pravidla pro jednání s lobbisty ani omezení po skončení pracovního poměru, pokud osoby vykonávající nejvyšší výkonné funkce usilují o zaměstnání v soukromém sektoru. Na to upozorňuje i skupina GRECO.

Existuje jen málo omezení financování politických stran, a ta se nevztahují na místní strany nebo místní pobočky celostátních stran. To vyvolává otázky ohledně potřeby registrace darů a jejich kontroly. Probíhá diskuse o financování politických stran a zákon o financování politických stran je v současné době revidován. Cílem pozměňovacích návrhů je například posílit transparentnost darů pro strany a zakázat dary pocházející ze zemí mimo Evropský hospodářský prostor. Předpokládá se, že dary pocházející ze zemí Evropského hospodářského prostoru budou zveřejněny bez prahové hodnoty. Prahová hodnota pro dary pocházející z Nizozemska, které je třeba zveřejnit, by byla i nadále 4 500 EUR. Revize zákona nezahrnuje pravidla financování místních a regionálních poboček politických stran. Některé z těchto problémů byly zmíněny i ve zprávách skupiny GRECO o transparentnosti financování stran. V tomto ohledu se připravuje nový zákon o politických stranách. Očekává se, že návrh zákona bude obsahovat pravidla transparentnosti týkající se financování místních stran nebo místních orgánů celostátních stran. Polovina (50 %) dotázaných v průzkumu Eurobarometr v Nizozemsku zastává názor, že financování politických stran není dostatečně transparentní a chybí nad ním dostatečný dohled, a 43 % dotázaných se domnívá, že u politických stran je rozšířena korupce a zneužívání moci k osobnímu prospěchu.

III.Pluralita sdělovacích prostředků

Právní rámec týkající se plurality sdělovacích prostředků je založen na souboru ústavních a legislativních záruk. Právo na informace je zakotveno v ústavě a zákon o otevřenosti veřejné správy upravuje právo veřejnosti na přístup ke správním dokumentům v držení orgánů veřejné moci. Nezávislý regulační orgán pro audiovizuální sdělovací prostředky zajišťuje transparentnost vlastnictví sdělovacích prostředků. Úřady usilují o posílení ochrany novinářů před násilím a agresí, zejména prostřednictvím specializované řídící skupiny.

Regulační orgán pro audiovizuální mediální služby Commissariaat voor de Media (CvDM) je nezávislý správní orgán zřízený zákonem podle zákona o sdělovacích prostředcích z roku 2008 jako veřejný subjekt s právní subjektivitou. Orgán má ze zákona povinnost zveřejňovat svá rozhodnutí a je považován za transparentní. Nástroj pro sledování plurality sdělovacích prostředků (MPM) ohodnotil jeho nezávislost v letech 2018 a 2019 jako málo rizikovou. Podle rámcového zákona o nezávislých správních orgánech jmenuje předsedu a členy kolektivního orgánu pro sdělovací prostředky ministr školství, kultury a vědy. Připravované právní předpisy, které jsou v současnosti projednávány v parlamentu, navrhují revizi postupu jmenování: ministr by jmenoval předsedu a členy kolektivního orgánu na základě jednomyslného doporučení nezávislého jmenovacího výboru zřízeného orgánem pro sdělovací prostředky. Ministr by se od tohoto doporučení mohl odchýlit pouze v případě porušení jednacího řádu nebo pokud by jmenování bylo v rozporu se zákonem. K pozastavení výkonu funkce a propuštění může dojít pouze z důvodu nezpůsobilosti k výkonu funkce, nekompetentnosti nebo jiných závažných důvodů na straně dotčené osoby. Toto posílení záruk nezávislosti dále přispívá ke snížení rizika pro pluralitu sdělovacích prostředků. Kromě toho je Rada pro žurnalistiku, působící jako samoregulační mechanismus, oprávněna vydávat stanoviska ke stížnostem týkajícím se činnosti novinářů. Rada se skládá rovným dílem z novinářů a dalších členů, zejména právních odborníků, a působí samostatně.

Vzhledem k tomu, že neexistují právní předpisy týkající se sdělovacích prostředků, které by zajišťovaly zveřejnění údajů o vlastnictví, jsou informace o vlastnictví sdělovacích prostředků poskytovány veřejnosti prostřednictvím platformy pro sledování sdělovacích prostředků, kterou zveřejňuje orgán Commissariaat voor de Media. Nástroj pro sledování plurality sdělovacích prostředků vyhodnotil riziko pro transparentnost vlastnictví sdělovacích prostředků v Nizozemsku jako střední z důvodu neexistence konkrétních ustanovení v oblasti sdělovacích prostředků, jež by vyžadovaly zveřejnění podrobných údajů o vlastnictví. V praxi jsou informace o vlastnictví sdělovacích prostředků poskytovány prostřednictvím každoroční platformy pro sledování sdělovacích prostředků, kterou zveřejňuje orgán Commissariaat voor de Media. Kromě toho může po zaplacení malého poplatku veřejnost nahlédnout do záznamů obchodní a průmyslové komory a získat příslušné informace. Jak uvedly zúčastněné strany , tato transparentnost je o to důležitější, že vlastnictví sdělovacích prostředků je vysoce koncentrované, zejména v odvětví tisku. Orgán pro sdělovací prostředky sleduje dopad vývoje finančního a hospodářského trhu a konsolidace vlastnictví na pluralitu sdělovacích prostředků a nezávislost poskytování informací v Nizozemsku. Vláda přispívá k podpoře nezávislé žurnalistiky. Podpora je poskytována prostřednictvím Fondu žurnalistiky, spravovaného ministerstvem školství, kultury a vědy, které je odpovědné za politiku v oblasti sdělovacích prostředků, a prostřednictvím Fondu pro hloubkovou žurnalistiku a Fondu na podporu žurnalistiky .

Právo na přístup k informacím je stanoveno zákonem. Právo veřejnosti na přístup ke správním dokumentům v držení orgánů veřejné moci je vymezeno v zákoně o otevřenosti vlády. Absolutní důvody pro odepření přístupu k dokumentům uvedené v zákoně vyvolávají určité pochybnosti o jejich souladu se zásadami proporcionality a nezbytnosti. Některé zúčastněné strany uvádějí, že žádosti o přístup k informacím předkládané veřejným orgánům jsou vyřizovány rychle a že neexistují žádné zvláštní problémy. Zástupci novinářů však vyjadřují kritiku, pokud jde o dobu, v níž orgány veřejné moci reagují na žádosti o informace. Některé veřejné orgány uplatňují aktivní politiku transparentnosti a proaktivně zveřejňují informace o své činnosti.