Zpráva Komise - Zpráva o politice hospodářské soutěže za rok 2005 /* SEK/2006/0761 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 15.6.2006 SEC(2006)761 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE Zpráva o politice hospodářské soutěže za rok 2005 OBSAH Úvod 7 I – Antimonopolní politika – články 81, 82 a 86 Smlouvy o ES 11 A – Legislativní, interpretační a procesní předpisy 11 1. Zneužití dominantního postavení 11 2. Dohody a jednání ve vzájemné shodě 12 2.1. Nařízení o blokové výjimce pro dopravu 12 2.1.1. Námořní doprava 12 2.1.2. Letecká doprava 13 2.2. Nařízení o blokové výjimce pro distribuci motorových vozidel 13 3. Procesní pravidla 15 3.1. Nahlížení do spisů 15 3.2. Zacházení s informacemi o trhu a stížnostmi 15 Box 1: Články 81 a 82 Smlouvy o ES: Zájem Společenství zabývat se údajným porušováním a stanovení priorit 17 4. Monitorování právních předpisů EU z hlediska hospodářské soutěže 19 5. Zelená kniha o žalobách o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel ES 19 B – Použití článků 81, 82 a 86 21 1. Energetika, těžký průmysl, chemikálie a léčiva 21 1.1. Energetika 21 1.2. Těžký průmysl 26 1.3. Chemikálie 27 1.4. Léčiva 28 Box 2: AstraZeneca: zneužití správních řízení ve farmaceutickém odvětví 29 2. Informace, komunikace a sdělovací prostředky 30 2.1. Elektronické komunikace a poštovní služby 30 2.2. Sdělovací prostředky 36 2.3. Informační odvětví, internet a spotřební elektronika 38 3. Služby 40 3.1. Finanční služby 40 3.2. Doprava 42 3.2.1. Letecká doprava 42 3.2.2. Vnitrozemská doprava 44 3.3. Obchod a jiné služby 44 3.3.1. Svobodná povolání 44 3.3.2. Nakládání s odpady 46 4. Průmysl, spotřební zboží a zpracovatelský průmysl 47 4.1. Spotřební zboží a potraviny 47 4.2. Strojírenská a jiná zpracovatelská průmyslová odvětví včetně dopravních prostředků 49 5. Kartely 52 5.1. Přehled vývoje kartelové politiky 52 5.1.1. Nové ředitelství 52 5.1.2. Leniency program Komise 53 5.2. Případy 55 C – Evropská síť pro hospodářskou soutěž: Přehled spolupráce 59 1. Obecný přehled 59 1.1. Spolupráce na otázkách hospodářské politihky 59 1.2. Přizpůsobování vnitrostátních zákonů za účelem zajištění účinného vynucování vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž 60 1.3. Spolupráce na jednotlivých případech 60 2. Používání pravidel hospodářské soutěže EU vnitrostátními soudy v EU: zpráva o provádění článku 15 nařízení (ES) č. 1/2003 63 2.1. Pomoc v podobě informací nebo v podobě stanoviska 63 2.2. Rozsudky vnitrostátních soudů 63 2.3. Zásah amicus curiae 64 2.4. Financování odborného vzdělávání vnitrostátních soudců v právních předpisech EU v oblasti hospodářské soutěže 64 2.5. Shrnutí stanovisek vydaných Komisí podle čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003 64 3. Spolupráce v Evropské síti pro hospodářskou soutěž v různých odvětvích 66 D – Vybrané soudní případy 69 E – Statistika 75 II – Kontrola spojování 78 A – Legislativní a interpretační předpisy 79 1. Studie opravných prostředků 79 2. Nové pokyny k upuštění od spojení 81 3. Zjednodušené přidělování případů v akci – zkušenosti v průběhu roku 2005 82 3.1. Statistický přehled 82 3.2. Praktické aspekty postoupení před podáním oznámení 82 B – Rozhodnutí Komise 84 1. Rozhodnutí podle článku 8 84 2. Rozhodnutí podle čl. 6 odst. 1 písm. b) a čl. 6 odst. 2 89 3. Postoupení 92 4. Stažená oznámení / operace, od nichž se upustilo 97 C – Vybrané soudní případy 100 D – Statistika 105 III – Kontrola státní podpory 107 A – Legislativní a interpretační předpisy 107 1. Nařízení, pokyny a sdělení 107 1.1. Akční plán pro státní podpory 107 Box 3: Akční plán pro státní podpory 107 1.2. Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře na období 2007-2013 108 1.3. Budoucí rámec pro výzkum,vývoj a inovace 109 1.4. Sdělení o státní podpoře pojištění vývozních úvěrů 111 1.5. Revize pokynů k podpoře na ochranu životního prostředí 111 1.6. Služby obecného hospodářského zájmu 112 Box 4: Služby obecného hospodářského zájmu 112 2. Zemědělství 113 2.1. Nové roční zprávy o státní podpoře 113 2.2. Průhlednost 113 3. Uhlí 114 4. Doprava 114 5. Průhlednost 116 6. Rozšíření 116 6.1. Stávající podpora v nových členských státech 116 6.2. Přistoupení Bulharska a Rumunska 117 B – Případy 118 1. Podpora na záchranu a restrukturalizaci 118 1.1. Podpora na záchranu 118 1.2. Podpora na restrukturalizaci 119 2. Stavba lodí 124 3. Ocel 126 4. Veřejnoprávní vysílání, široké pásmo a filmový průmysl 128 5. Bankovnictví 132 6. Regionální podpora 133 7. Podpora výzkumu a vývoje, podpora inovací 136 8. Podpora na ochranu životního prostředí a úspory energie 140 9. Podpora odborného vzdělávání, zaměstnanosti a malých a středních podniků 143 10. Fiskální podpora 145 11. Podpora na nápravu škod způsobených přírodními katastrofami 149 12. Jiné: zdravotnictví, poštovní služby, obrana 150 13. Zemědělství 152 14. Rybolov 155 15. Uhlí 156 16. Doprava 157 16.1. Železniční doprava 157 16.2. Kombinovaná doprava 157 16.3. Silniční doprava 158 16.4. Letecká doprava 158 C – Prosazování rozhodnutí o státní podpoře 161 1. Úvod 161 2. Jednotlivé případy 162 D – Vybrané soudní případy 164 E – Statistika 170 V – Mezinárodní činnosti 172 A – Rozšíření a západní Balkán 172 B – Dvoustranná spolupráce 173 1. Úvod 173 2. Dohody s USA, Kanadou a Japonskem 173 3. Spolupráce s jinými zeměmi a regiony 176 C – Mnohostranná spolupráce 179 1. Mezinárodní síť pro hospodářskou soutěž 179 2. OECD 181 V – Výhled na rok 2006 185 1. Antimonopolní politika 185 2. Spojování podniků 186 3. Státní podpora 186 4. Mezinárodní činnosti 187 Příloha – případy probírané ve zprávě 188 1. Články 81, 82 a 86 Smlouvy o ES 188 2. Kontrola spojování podniků 190 3. Státní podpora 191 Úvod ÚVOD GENERÁLNÍHO ŘEDITELE PRO HOSPODÁŘSKOU SOUTĚŽ V roce 2005 generální ředitelství pro hospodářskou soutěž učinilo značný pokrok k účinnějšímu a cílenějšímu používání pravidel hospodářské soutěže ve všech oblastech naší činnosti. Bylo svědkem zahájení akčního plánu pro státní podpory, což je dalekosáhlý balíček reforem, který má přinést zaměřenější pravidla státní podpory, aby se prosadila lépe zacílená podpora, například podpora, jejímž cílem je prosazování inovací, rizikového kapitálu, výzkumu a vývoje. Konečným cílem akčního plánu pro státní podpory je zajistit větší předvídatelnost při kontrole státní podpory, lepší hospodářské výsledky a lepší řízení. V rámci kontroly státní podpory také došlo k významnému zvýšení pracovního zatížení při vyřizování případů, jelikož v roce 2005 bylo zaregistrováno 676 nových případů (8% nárůst v porovnání s předchozím rokem). V rámci vynucování antimonopolní politiky přikládalo generální ředitelství pro hospodářskou soutěž nejvyšší prioritu zachycování, odstraňování a sankcionování kartelů, což je nejškodlivější podoba protisoutěžního chování. Kartely uměle zvyšují ceny zboží a služeb, omezují nabídku a brání inovacím (takže spotřebitelé nakonec zaplatí více za nižší kvalitu) a mohou významně zvyšovat náklady vstupů pro evropské podniky. Úspěch programu shovívavosti (leniency) Komise, který vedl k rostoucímu počtu šetření kartelů, je povzbudivou známkou účinnosti naší politiky. V roce 2005 přijala Komise pět rozhodnutí proti kartelům; uložené pokuty činily celkem 683,029 milionu EUR. Za účelem posílení schopností bojovat proti kartelům bylo na generálním ředitelství pro hospodářskou soutěž vytvořeno specializované ředitelství pro kartely. Další činnost generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž v rámci vynucování antimonopolní politiky se vyznačovala rostoucím zaměřením na řešení případů, které zahrnují praktiky, jež jsou pro spotřebitele nejškodlivější. Komise například sankcionovala společnost AstraZeneca za zneužití regulačního systému k tomu, aby pozdržela vstup na trh generických léků, které konkurují jejímu úspěšnému výrobku Losec. Kromě formálních řízení pro porušení pravidel byla také využita možnost zakotvená v nařízení (ES) č. 1/2003, totiž přijímat od podniků závazky za účelem odstranění problémů týkajících se hospodářské soutěže. Týkalo se to například obchodní politiky společnosti Coca-Cola. Milníkem v provádění nařízení (ES) č. 1/2003 bylo zahájení prvních dvou odvětvových šetření podle článku 17: jednoho v odvětví finančních služeb a jednoho v energetice (plyn a elektřina), přičemž obě jsou klíčová pro dosažení širších politických cílů Komise týkajících se růstu a pracovních míst. Těmito odvětvovými šetřeními splnila Komise svůj závazek vynucovat pravidla hospodářské soutěže aktivněji a s větším důrazem na ekonomickou analýzu. Komise použije výsledky těchto šetření k určení toho, zda a jaká vynucovací a regulační opatření jsou v těchto odvětvích zapotřebí, aby se zajistilo řádné fungování vnitřního trhu. Analýza výsledků těchto odvětvových šetření a stanovení vhodných návazných kroků budou hlavními úkoly pro ředitelství pro hospodářskou soutěž v roce 2006 a v následujících letech. V oblasti spojování podniků došlov roce 2005 k nárůstu činnosti v důsledku současného vzestupného trendu spojování podniků a akvizic. Bylo oznámeno 313 případů spojení, což představovalo zvýšení o 25% v porovnání s rokem 2004. Šetření generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž se také opírají o stále důkladnější zjištění skutečností. Zaměřujeme se na zjišťování obav z narušení hospodářské soutěže, které odpovídají solidní ekonomické analýze a zakládají se na faktech. Zvláštní pozornost byla věnována spojením, která by mohla zbrzdit splnění liberalizačních cílů EU. Zlepšení účinnosti pravidel hospodářské soutěže EU bylo hlavním cílem modernizace, kterého lze dosáhnout pouze zajištěním řádného fungování Evropské sítě pro hospodářskou soutěž, jež spojuje Komisi a vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž z členských států. Jejím hlavním cílem je zajistit koherentní a jednotné používání pravidel hospodářské soutěže EU v rozšířené EU. V této souvislosti byla Komise podle čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003 informována téměř o 80 případech, kdy vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž měly v úmyslu přijmout rozhodnutí podle článku 81 a/nebo 82. Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž spolu s generálním ředitelstvím pro informační společnost hraje významnou úlohu při provádění regulačního rámce pro elektronické komunikace přijatého Komisí v roce 2002, který je založen na zásadách práva hospodářské soutěže EU. Podle tohoto rámce je generální ředitelství pro hospodářskou soutěž spolu s generálním ředitelstvím pro informační společnost spoluzodpovědné za přezkumy oznámení vnitrostátních regulačních orgánů, která se týkají regulačních opatření pro trhy elektronických komunikací. V roce 2005 bylo zkoumáno 201 takových oznámení (což je více než dvojnásobek odpovídajícího čísla za rok 2004: 89). Rozhodnutí přijatá Komisí o těchto oznámeních se v roce 2005 také téměř zdvojnásobila v porovnání s rokem 2004, a to z 64 na 117. V roce 2005 jsme také učinili významné kroky k zajištění účinného provádění rozhodnutí Komise v oblasti hospodářské soutěže, jak ukazuje zahájení formálního řízení pro nedodržování předpisů ve věci Microsoft (prosinec). Také v oblasti státní podpory se snížila částka protiprávní a neslučitelné státní podpory, která má být navrácena na základě rozhodnutí přijatých v období 2000 až polovina roku 2005: do konce června 2005 bylo z celkem 9,4 miliardy EUR skutečně navráceno přibližně 7,9 miliardy EUR. Kromě akčního plánu pro státní podpory učinilo generální ředitelství pro hospodářskou soutěž významný pokrok ve svém ambiciózním přezkumném procesu v politice hospodářské soutěže, jehož cílem je rozšířit vynucování hospodářské soutěže, a to jak ve smyslu posíleníúčinnosti pravidel hospodářské soutěže EU, tak ve smyslu zvýšení konkurenceschopnosti. Diskusní dokument generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž o aplikaci článku 82 Smlouvy o ES na případy vylučovacího zneužití dominantního postavení a přijetí Zelené knihy o žalobách na náhradu škody přispějí k posílení soutěžní kultury v EU. Dalším příkladem je návrh Komise na zrušení blokové výjimky pro liniové konference ze zákazu restriktivních obchodních praktik dle pravidel hospodářské soutěže EU. Zrušení výjimky prospěje vývozcům v EU, neboť se sníží ceny za dopravu, a zároveň se zachovají spolehlivé služby, čímž se zlepší konkurenceschopnost výrobních odvětví EU. Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž konečně také v roce 2005 investovalo značné zdroje do podpory lepších regulačních iniciativ. Patřilo sem zejména monitorování nových iniciativ Komisí za účelem posouzení jejich dopadu na hospodářskou soutěž a soutěžní advokacie vůči členským státům. Spolu s naší vlastní prací na vývoji politiky přispěla tato opatření ke zlepšení účinnosti pravidel hospodářské soutěže a k zajištění průhlednosti a předvídatelnosti pro podnikatelskou obec a spotřebitele. Celkově byl rok 2005 ve znamení významného pokroku, a to jak ve smyslu konsolidace reformovaného systému pravidel hospodářské soutěže v oblastiantimonopolní politiky a spojování podniků, tak ve smyslu dalekosáhlé reformy v oblasti státní podpory. Rok 2005 také přinesl významný pokrok v aplikaci stávajících nástrojů na problémy hospodářské soutěže způsobem, který je více orientovaný na dopad a je založený na ekonomii. A konečně, v roce 2005 zahájilo generální ředitelství pro hospodářskou soutěž významné nové projekty – zejména odvětvová šetření – jejichž výsledky povedou k novým iniciativám nebo vynucovacím opatřením v následujících letech. Prospěje to spotřebitelům v EU, ať se jedná o jednotlivce nebo podniky, a přispěje ke konkurenceschopnosti EU. SDĚLENÍ ÚŘEDNÍKA PRO SLYŠENÍ Komise vytvořila místo úředníka pro slyšení (hearing officer) s cílem svěřit vedení správních řízení v případech spadajících do oblasti antimonopolního práva a spojování podniků nezávislé a bezúhonné osobě se zkušenostmi v oblasti hospodářské soutěže tak, aby byla zajištěna objektivita, průhlednost a efektivnost těchto řízení. Úředník pro slyšení tento úkol vykonává v souladu s mandátem. Důvěrnost versus nahlédnutí do spisu v souvislosti s oznámením o pravidlech pro nahlédnutí do spisu V roce 2005 se v řadě případů vyskytly složité otázky týkající se nahlédnutí do spisu. Konkrétně v některých případech, kdy spis případu obsahoval tisíce dokumentů, pro něž byla odůvodněně požadována důvěrnost, vedly žádosti o nahlédnutí k prodlením v řízení. Vzhledem k nutnosti ověřit u každého dokumentu, zda nárokovaný zájem o nahlédnutí za účelem práv na obhajobu převládá nad zájmem na ochraně důvěrnosti, je pro efektivní řízení nezbytná důkladná příprava nahlédnutí do spisu. Je v zájmu všech účastníků, aby řízení postupovalo rychle a spěšně. Poskytovatelé informací a osoby, které požadují přístup k důvěrným informacím, by tedy měli dodržovat některé zásady týkající se důvěrnosti, a to zejména: - Poskytovatelé informací by měli podávat žádosti o důvěrnost, které jsou dostatečně odůvodněné a omezené na konkrétní pasáže, u nichž lze důvodně tvrdit nebezpečí vážné újmy. Musí být poskytnuto nedůvěrné znění informací, které by mělo zahrnovat stručný popis každé vypuštěné informace. Je důležité, aby nedůvěrná znění a popisy vypuštěných informací byly sestaveny způsobem, který jakékoliv straně s právem na nahlédnutí do spisu umožní určit, zda jsou vypuštěné informace pravděpodobně významné pro její obhajobu, a tedy zda existují dostatečné důvody požádat Komisi o poskytnutí přístupu k dotyčným nárokovaným informacím. - Strany požadující přístup k důvěrným informacím by měly podat podrobnou odůvodněnou žádost, která zřetelně prokazuje jejich zájem na konkrétních dokumentech, pokud jde o právo na obhajobu. Rozhodnutí úředníků pro slyšení V průběhu své činnosti, kdy se úředníci pro slyšení zabývají jednotlivými žádostmi o nahlédnutí do spisu, přijali v roce 2005 v sedmi případech 13 rozhodnutí podle článku 8 svého mandátu. Podle článku 8 mohou strany požadovat přístup k dokumentům, o kterých se domnívají, že jsou nezbytné k řádnému výkonu jejich práva na slyšení, a které jim nebyly sděleny z důvodů důvěrnosti. Úředník pro slyšení může rozhodnout o zamítnutí, nebo o poskytnutí plného či částečného přístupu k těmto dokumentům. V roce 2005 úředníci pro slyšení nemuseli přijmout žádné rozhodnutí podle článku 9. Podle tohoto článku mandátu úředníci pro slyšení rozhodují, že Komise může zveřejnit informace, i když má podnik proti tomuto zveřejnění námitky, jestliže zjistí, že informace nejsou chráněné, nebo jestliže se rovnováha mezi zájmem na zveřejnění informací a škodou, která by zveřejněním mohla vzniknout, přikloní na stranu zveřejnění. Proti tomuto rozhodnutí se lze odvolat k evropským soudům, přičemž takové řízení je obvykle označováno jako řízení Akzo. Aby úředníci pro slyšení předešli obtížnému řízení, zavedli praxi zasílání tzv. „dopisů před článkem 9“. Ty podniky informují o předběžném postoji úředníků pro slyšení před přijetím konečného a právně závazného rozhodnutí podle článku 9. V roce 2005 byla rozeslána řada těchto dopisů. Rozsah spisu V průběhu roku 2005 úředníci pro slyšení uznali, že v souladu s judikaturou by strany měly mít na požádání nárok na přístup ke všem dokumentům, které se objektivně týkají údajného porušení pravidel, s výhradou běžných výjimek z důvodů důvěrnosti nebo interní povahy dotčených dokumentů. Příslušné útvary Komise však disponují určitou mírou vlastního uvážení při rozhodování, zda spojí šetření, která považují za dostatečně příbuzná. Objektivní důvody mohou vést příslušné útvary Komise k rozhodnutí, že komplexní a důkladná analýza prošetřovaného protisoutěžního chování vyžaduje zároveň šetření na různých výrobkových nebo geografických trzích, či nikoliv. Zprávy úředníků pro slyšení a ústní slyšení Úředníci pro slyšení v roce 2005 zpracovali předběžné nebo konečné zprávy ve třech případech spojení podniků a dvanácti antimonopolních případech, přičemž slyšení pro některé z nich se konala v roce 2004. V roce 2005 byla požadována ústní slyšení v osmi antimonopolních případech. V případech spojení podniků se žádná slyšení nekonala. Klesající zájem o ústní slyšení v případech spojení podniků možná pramení z přání stran využít dostupný omezený čas k jednání o závazcích, místo aby zpochybňovaly posouzení Komise před širším publikem, které by mohlo také zahrnovat společnosti vůči spojení nepřátelské. Postup pro ústní prohlášení V roce 2005 byl zaveden nový postup, který zajišťuje, že podniky, jež chtějí spolupracovat s Komisí podle oznámení o shovívavosti (leniency), od toho nebudou odrazeny v důsledku povinnosti předložit dokumenty (discovery) v občanskoprávních řízeních o náhradu škody vedených před soudy mimo EU. Postup spočívá v tom, že ostatní členové podezíraného kartelu nemají přístup ke korporátním prohlášením obvyklým způsobem (tj. na CD-ROMu/DVD nebo v tištěné podobě). Místo toho si strany smějí pořídit poznámky ze záznamu prohlášení žadatele o shovívavost. I – Antimonopolní politika – články 81, 82 a 86 Smlouvy o ES A – Legislativní, interpretační a procesní předpisy 1. ZNEUžITÍ DOMINANTNÍHO POSTAVENÍ 1. Dne 19. prosince generální ředitelství pro hospodářskou soutěž zveřejnilo diskusní dokument o používání pravidel hospodářské soutěže EU pro zneužívání dominantního postavení (článek 82 Smlouvy o ES)[1]. Diskusní dokument má podpořit debatu, jak jsou trhy EU nejlépe chráněny před vylučovacím jednáním dominantních společností, které pravděpodobně omezuje zbývající konkurenční omezení na trzích. Dokument navrhuje rámec pro trvalé přísné vynucování článku 82 Smlouvy o ES, staví na ekonomické analýze provedené v nedávných případech a vymezuje jednu možnou metodiku pro posuzování některých nejběžnějších zneužití, jako je stanovení neúměrně vysokých cen, nákup jedné značky, vázání a odmítnutí dodávek. Další formy zneužívání, jako je diskriminační a vykořisťovatelské jednání, budou předmětem další práce Komise v roce 2006. Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž vyzvalo k zaslání připomínek k tomuto diskusnímu dokumentu do 31. března 2006. 2. Článek 82 Smlouvy o ES zakazuje zneužívání dominantního postavení. Zneužívání se obvykle rozděluje na vylučovací zneužívání, které vylučuje konkurenty z trhu, a vykořisťovatelské zneužívání, kdy dominantní společnost zneužívá svou tržní sílu – například – účtováním nadměrných cen. Diskusní dokument se zabývá pouze vylučovacím zneužíváním. 3. Dokument popisuje obecný rámec pro analýzu vylučovacího zneužívání dominantní společností. Tam, kde je na trhu přítomna dominantní společnost, je již hospodářská soutěž na trhu slabá. Předmětem pravidel hospodářské soutěže je tedy zabránit jednání této dominantní společnosti, které hrozí dalším oslabováním hospodářské soutěže a poškozením spotřebitelů, ať již k tomuto poškození pravděpodobně dojde v krátkodobém, střednědobém nebo dlouhodobém horizontu. U jednání založeného na cenách, jako jsou rabaty, dokument zvažuje, zda by se za zneužívání mělo považovat pouze jednání, které by hrozilo vyloučením stejně efektivních soutěžitelů. Dokument také uvažuje, zda by se v rámci článku 82 Smlouvy o ES mělo vzít v úvahu zvýšení efektivnosti , a pokud ano, jak. Má-li být nárokované zvýšení efektivnosti vzato v úvahu, muselo by vyvážit restriktivní účinek dotyčného jednání. 4. Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž diskusní dokument široce konzultuje. Projednalo jej již v Evropské síti pro hospodářskou soutěž a nyní zahájilo konzultaci s veřejností. V rámci této konzultace Komise na jaře 2006 uspořádá veřejné slyšení o zneužívání dominantního postavení, které se bude zejména týkat navrhovaného rámce uvedeného v diskusním dokumentu. 2. Dohody a jednání ve vzájemné shodě 2.1. Nařízení o blokové výjimce pro dopravu 2.1.1. Námořní doprava Zrušení nařízení Rady (EHS) č. 4056/86 – bloková výjimka pro liniové konference 5. Dne 14. prosince přijala Komise návrh[2] nařízení Rady, kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 4056/86, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článkům 85 a 86 Smlouvy v námořní dopravě[3]. Rada o tomto návrh rozhodne kvalifikovanou většinou po konzultaci s Evropským parlamentem. 6. Cílem je ukončit blokovou výjimku pro liniové konference, která umožňuje dopravcům setkávat se na konferencích za účelem stanovení dopravného a regulace kapacity. Po tříletém přezkumu provedené posouzení dopadu ukazuje, že liniové konference nesplňují čtyři kumulativní podmínky čl. 81 odst. 3 a že zrušení blokové výjimky pravděpodobně sníží ceny za dopravu, a zároveň zachová spolehlivé služby a zlepší konkurenceschopnost evropských výrobních odvětví, zejména vývozců v EU. Pro ustanovení, která se týkají blokové výjimky pro liniové konference, návrh předpokládá dvouleté přechodné období od doby přijetí nařízení Radou. 7. Cílem návrhu je také pozměnit nařízení Rady (ES) č. 1/2003[4] a rozšířit rozsah jeho působnosti na kabotáž a trampovou dopravu a použít tak stejná obecná prováděcí pravidla hospodářské soutěže na všechna odvětví hospodářské činnosti. 8. Aby Komise usnadnila přechod na plně soutěžní systém, plánuje vydat v roce 2007 příslušné pokyny k hospodářské soutěži v námořním odvětví. Prodloužení a změny nařízení Komise (ES) č. 823/2000 – nařízení o blokové výjimce pro konsorcia 9. Dne 20. dubna přijala Komise nařízení (ES) č. 611/2005, kterým se mění stávající nařízení o blokové výjimce pro konsorcia společností liniové dopravy[5]. Prodlužuje nařízení Komise (ES) č. 823/2000 do 25. dubna 2010 a zavádí dvě menší změny. Změny povolují členovi konsorcia odstoupit od dohody o konsorciu bez penále po počátečním období až 24 měsíců, což představuje prodloužení o šest měsíců v porovnání s předchozím systémem. Kromě toho se toto počáteční období nyní také použije, jestliže se strany stávající dohody dohodly na podstatných nových investicích do služeb námořní dopravy nabízených konsorciem. Tato investice musí činit alespoň polovinu celkových investic učiněných členy konsorcia. A konečně byla změněna jedna ze základních podmínek pro výjimku, a to existence účinné cenové soutěže v konsorciu: k prokázání existence této soutěže mohou být nyní brány v úvahu také „jednotlivé důvěrné smlouvy“. 10. Bloková výjimka pro konsorcia úzce souvisí s blokovou výjimkou pro konference společností liniové dopravy (nařízení Rady (EHS) č. 4056/86). Vzhledem k úzkému propojení těchto dvou blokových výjimek se Komise domnívala, že není nutné ani vhodné zavádět do blokové výjimky pro konsorcia podstatné úpravy, než skončí přezkum nařízení Rady (EHS) č. 4056/86. 2.1.2. Letecká doprava Nahrazení nařízení Komise o blokové výjimce (EHS) č. 1617/93 11. Komise pokračovala v procesu konzultace zahájeném v roce 2004, který se týkal revize nařízení Komise (EHS) č. 1617/93[6], a dne 2. března zveřejnila dokument, který se zabývá podáními obdrženými v rámci této konzultace. 12. Dne 15. listopadu přijala Komise předběžný návrh nařízení o blokové výjimce s cílem nahradit nařízení Komise (EHS) č. 1617/93. Návrh má projednat Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení. Předběžný návrh nařízení o blokové výjimce stanoví, že: 13. konzultace o tarifech osobní dopravy pro letecké služby uvnitř EU by blokovou výjimku využívaly do 31. prosince 2006; tato výjimka by po tomto datu nebyla prodloužena; 14. konzultace o přidělování letištních časů a o tvorbě letových řádů letišť by blokovou výjimku využívaly do 31. prosince 2006; tato výjimka by po tomto datu nebyla prodloužena; 15. konzultace o tarifech pro osobní letecké služby mezi EU a třetími zeměmi by blokovou výjimku využívaly do 31. prosince 2008, s povinností poskytování souvisejících statistických údajů. 16. Zároveň s přípravou nového nařízení o blokové výjimce zahájily útvary Komise konzultace s Mezinárodním sdružením leteckých dopravců (IATA) a s několika samostatnými leteckými společnostmi o budoucnosti vzájemného propojení. 2.2. Nařízení o blokové výjimce pro distribuci motorových vozidel Klauzule o umístění v dohodách o distribuci automobilů již nejsou blokově vyňaty 17. Dne 1. října vstoupila v platnost závěrečná část reformy Komise, která se týkala pravidel hospodářské soutěže použitelných na distribuci motorových vozidel: na „klauzule o umístění“ ve smlouvách o distribuci mezi výrobci automobilů a obchodníky se nyní již nevztahuje nařízení Komise o blokové výjimce pro motorová vozidla (ES) č. 1400/2002. Klauzule o umístění jsou ustanovení v dohodách o distribuci automobilů, která obchodníkovi připisují konkrétní hlavní místo a zakazují mu provozovat další prodejní nebo dodávková místa na jiných místech. 18. Nové pravidlo se týká osobních vozů a lehkých užitkových vozidel. Nepoužije se na výlučný distribuční systém ani na dohody, které mají na trh jen minimální účinek[7]. Pro selektivní distribuční dohody nové pravidlo znamená, že klauzule o umístění, která obchodníkům zakazují otevřít další prodejní nebo dodávková místa, budou spadat mimo „bezpečné útočiště“ vytvořené nařízením o blokové výjimce. 19. Základní cíl nového pravidla z hlediska soutěžní politiky je dvojí[8]: 20. omezit územní omezení, aby spotřebitelé mohli využít účinnou hospodářskou soutěž mezi obchodníky, zejména pokud jde o ceny a o oblasti, kde nemají skutečnou příležitost vybírat si mezi obchodníky stejné značky; a 21. usnadnit rozvoj inovačních podob distribuce, jako jsou místa nabízející více značek. 22. Když se Komise zabývala klauzulemi o umístění podle článku 5 nařízení, přiznala větší rozsah individuálnímu posouzení případ od případu, zda klauzule splňuje všechny podmínky nutné k odůvodnění výjimky podle čl. 81 odst. 3. Nejpravděpodobnějšími potenciálními příznivými účinky klauzulí o umístění v systémech selektivní distribuce je, že mohou zabránit parazitování na investicích jiných obchodníků a podpořit úsilí zavedených obchodníků. 23. Pokud jde o první typ klauzulí o umístění uvedený v nařízení – tj. klauzule zakazující další prodejní místa – je obtížné poznat, jak by výrobci automobilů mohli vyžadovat omezení dalších prodejních míst, aby zabránili parazitování. Nařízení výrobcům automobilů umožňuje požadovat, aby sekundární prodejní místa dodržovala všechny jakostní normy použitelné na obchodní zastoupení v oblasti, ke má být místo otevřeno, a zkontrolovat toto dodržování předem. Tak se obvykle předejde nebezpečí nepoctivého parazitování na investicích a podpoří se úsilí zavedených obchodníků. Sekundární prodejní místa navíc pravděpodobně nezvýší transakční výdaje a logistické náklady výrobců automobilů, jelikož platná smlouva s obchodníkem bude nadále určovat, zda výrobce automobilů musí dodávat vozy objednané obchodníkem. To znamená, že když obchodníci otevřou sekundární místo v jiném členském státě, není zapotřebí další smlouva s místním dovozcem, ačkoliv výrobce automobilů samozřejmě může delegovat na místního dovozce funkce, jako je kontrola dodržování jakostních kritérií. Nákupní podmínky a prodejní cíle zůstanou takové, jak bylo určeno v souladu se stávající dohodou o obchodním zastoupení. 24. Pokud jde o druhý typ klauzulí o umístění uvedený v nařízení – tj. o klauzule zakazující obchodníkům zřizovat další dodávková místa – mohlo by být pravděpodobnější, že individuální analýza podle článku 81 Smlouvy o ES povede k jinému výsledku. Může hrozit větší riziko, že tato dodávková místa budou (zne)užívána k parazitování na investicích, marketingovém úsilí a dobrém jméně obchodníka usazeného na cílovém území. Jestliže se v praxi dodávková místa fakticky využívají k provádění „prodeje“ (oproti pouhým „předávacím službám“), mohl by se výrobce úspěšně dovolat výjimky podle čl. 81 odst. 3 za předpokladu, že omezení otevření dodávkových míst je jediným způsobem jak zabránit tomuto riziku parazitování, které by mohlo vést k destabilizaci jeho distribuční sítě. 3. Procesní pravidla 3.1 . Nahlížení do spisů 25. Dne 13. prosince přijala Komise oznámení o pravidlech pro přístup do spisu Komise v antimonopolních případech a případech spojování[9]. Oznámení stanoví rámec pro uplatnění práva nahlédnout do spisu v souladu s ustanoveními, na která se v oznámení výslovně odkazuje. Neupravuje možnost poskytování dokumentů v souvislosti s jiným řízením. Právo nahlédnout do spisu popsané v oznámení – které se liší od obecného práva na přístup k dokumentům podle nařízení (ES) č. 1049/2001[10] – umožňuje osobám, kterým Komise adresovala oznámení námitek, účinně vykonávat jejich práva na obhajobu. 26. Účelem oznámení – které nahrazuje oznámení o nahlédnutí do spisů přijaté v roce 1997 – je zlepšit průhlednost a zřetelnost postupu Komise při zpracovávání žádostí o nahlédnutí do spisu v antimonopolních případech a případech spojování. Za tímto účelem oznámení uvádí, že adresáti námitek Komise mají právo nahlédnout do spisu, buď v elektronické, nebo papírové podobě. Oznámení uvádí, kdy se nahlédnutí do spisu stranám povolí. Specifikuje, že „spis Komise“ zahrnuje všechny dokumenty související s konkrétním řízením, které vedly k oznámení námitek Komise. Interní dokumenty Komise (které zahrnují dokumenty vyměněné s členskými státy), obchodní tajemství a jiné důvěrné informace však pro strany přístupné nejsou. Komise vykládá pojem interní dokumenty tak, že v zásadě zahrnuje veškerou korespondenci mezi Komisí a jejími externími odborníky. Výsledky studie zadané v souvislosti s řízením i dokumenty, které jsou nezbytné k pochopení metodiky použité ve studii nebo k ověření její technické správnosti, jsou však přístupné. 27. Oznámení zahrnuje důkladný popis postupů pro nakládání s důvěrnými informacemi a pro provádění nahlédnutí do spisu. Popisuje také postup pro řešení neshod u nároků na důvěrnost, včetně úlohy úředníků pro slyšení. 28. Oznámení také upravuje související otázku přístupu ke konkrétním dokumentům pro stěžovatele v antimonopolních řízeních a pro jiné strany zúčastněné v řízení o spojování podniků. Toto právo je však ve svém rozsahu omezenější než právo nahlédnout do spisu. 3.2. Z acházení s informacemi o trhu a stížnostmi 29. Komise si cení informací poskytnutých podniky a spotřebiteli, jelikož tyto informace pomáhají zajistit účinné vynucování pravidel hospodářské soutěže. Komise vítá informace o oblastech, kde trh nefunguje správně, a o podezřeních na porušování pravidel hospodářské soutěže. 30. Tyto informace lze Komisi poskytnout různě: 31. Nejvyšší priorita se přiřazuje žádostem o shovívavost (leniency)[11]. Kartely jsou nejhorší podobou protisoutěžní činnosti a Komise věnuje značné zdroje, aby proti nim zakročila. 32. Informace o trhu[12] jsou vždy vítány, ať již vedou k šetření v jednotlivém případě, či ne. Pouze shromažďováním řady informací z mnoha zdrojů může Komise souvisle porozumět trhu. 33. Vítány jsou také formální stížnosti[13], které se zabývají zřetelnými otázkami zájmu Společenství a obsahují příslušné podkladové informace. Mnohá významná rozhodnutí Komise by nebyla možná bez informací a aktivní podpory poskytnuté stěžovatelem. Před podáním formální stížnosti obvykle pomáhá spojit se s generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž. Neformální styky před podáním stížnosti umožňují první diskuse týkající se informací, které má případný stěžovatel k dispozici, a mohou pomoci objasnit, zda případ bude pravděpodobně pro Komisi prioritou. 34. Každý z těchto způsobů poskytování informací je významný a může vést k vynucovacím opatřením. Komise pečlivě zváží a odpoví na každé obdržené podání. Box 1: Články 81 a 82 Smlouvy o ES: Zájem Společenství zabývat se údajným porušováním a stanovení priorit Než případní stěžovatelé podají Komisi formální stížnost, vyzýváme je, aby zvážili tyto skutečnosti. Orgány pro hospodářskou soutěž a soudy členských států Když spotřebitelé a podniky uvažují, zda Komisi zašlou formální stížnost, neměli by zapomínat, že také orgány pro hospodářskou soutěž členských států používají právní předpisy v oblasti hospodářské soutěže a spolupracují s Komisí v Evropské síti pro hospodářskou soutěž. Případní stěžovatelé by tedy měli zvážit, zda nemůže zasáhnout orgán pro hospodářskou soutěž nějakého členského státu. Například jestliže údajné porušování ovlivňuje hospodářskou soutěž hlavně na území jednoho členského státu, bude se případem pravděpodobně chtít zabývat uvedený vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž této země. I když případ ovlivňuje hospodářskou soutěž ve více než jednom členském státě, mohou vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž spolupracovat při shromažďování důkazů pro daný soutěžní případ a případem se mohou zabývat orgány pro hospodářskou soutěž dvou nebo tří členských států. Podrobnější pokyny k dělbě práce v rámci Evropské sítě pro hospodářskou soutěž jsou k dispozici na internetové stránce Komise[14]. Případní stěžovatelé by také měli zvážit podání žaloby k vnitrostátnímu soudu. Mnoha případy se mohou vhodně zabývat vnitrostátní soudy včetně nároků na plnění smluvních závazků, použití civilní sankce zneplatnění v čl. 81 odst. 2 nebo žádostí o předběžná opatření[15]. Komise také velmi podporuje právo osob poškozených protisoutěžním jednáním na přiznání odškodného vnitrostátními soudy[16] a vydala zelenou knihu[17], která se zabývá možnostmi usnadnění žalob o náhradu škody. Priority Každý případný stěžovatel, který uvažuje o podání formální stížnosti Komisi, by také neměl zapomínat, že ačkoliv Komise bere všechny informace, které jsou jí poskytnuty, velmi vážně, nemá zdroje na šetření každého problému, na který je upozorněna. Komise si musí stanovit priority a zaměřit své omezené zdroje na šetření a stíhání nejzávažnějších porušování a na vyřizování případů, které jsou důležité pro rozvoj politiky hospodářské soutěže EU a pro zajištění koherentního používání článků 81/82 Smlouvy o ES[18]. Na základě dostupných informací používá Komise jedno nebo několik z následujících kritérií, podle jednotlivých případů, aby rozhodla, zda existuje dostatečný zájem Společenství provést hloubkové šetření stížnosti, či ne[19]: význam dopadu na fungování hospodářské soutěže na vnitřním trhu, který se vyznačuje zejména: zeměpisným rozsahem jednání, proti němuž byla stížnost podána, nebo hospodářským významem jednání, proti němuž byla stížnost podána, nebo velikostí trhu nebo významem pro koncového spotřebitele dotčených výrobků nebo jednání, proti němuž byla stížnost podána; nebo postavením na trhu podniků, které jsou předmětem stížnosti, nebo celkovým fungováním dotyčného trhu; rozsah nebo složitost nutného šetření, pravděpodobnost zjištění porušování, a zda ve světle těchto prvků je vhodné provést hloubkové šetření; možnost stěžovatele předat případ vnitrostátnímu soudu v jakémkoliv členském státě, zejména s ohledem na to, zda případ je nebo již byl předmětem soukromoprávního vynucování nebo je to takový typ, který lze vhodným způsobem takto vyřídit; vhodnost projednat danou stížnost, která se týká konkrétní právní otázky/otázek, jimiž se Komise již zabývá v jednom nebo několika jiných případech či jimiž se již zabývala nebo které jsou předmětem řízení u soudů Společenství; zastavení nebo změna jednání, proti němuž byla stížnost podána, zejména tehdy, když Komise svým rozhodnutím podle článku 9 nařízení (ES) č. 1/2003 uložila závazky nebo když podnik(y), proti nimž byla stížnost podána, změnily své jednání z jiných důvodů za předpokladu, že ani významné přetrvávající protisoutěžní účinky nebo závažnost údajného porušování nečiní ze stížnosti zájem Společenství i navzdory zastavení nebo změně daného jednání; význam jiných oblastí právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů dotčených jednáním, proti němuž byla stížnost podána, v porovnání s významem obav o hospodářskou soutěž vzbuzených stížností. Tato kritéria se však používají flexibilně. Je nemožné definovat abstraktní pravidla, zda by bylo správné, aby Komise zasáhla, či ne. Vždy budou existovat faktory, které nejsou uvedeny v odstavcích výše, jež mohou zvýšit, nebo snížit stupeň priority konkrétního případu. Komise navíc není povinna odložit případ, neboť není v zájmu Společenství. Ale jestliže se Komise nedomnívá, že existuje dostatečný zájem Společenství, který vyžaduje hloubkové šetření, obvykle stížnost zamítne s odkazem na jedno nebo více těchto kritérií. Komise se snaží informovat stěžovatele do čtyř měsíců od obdržení stížnosti, zda hodlá případ šetřit, či ne. | - 4. MONITOROVÁNÍ PRÁVNÍCH PřEDPISů EU Z HLEDISKA HOSPODÁřSKÉ SOUTěžE 35. Hlavním úkolem uvedeným v Lisabonské strategii, která byla znovu zahájena ve dnech 22.–23. března, bylo zlepšit regulační prostředí na úrovni EU i na vnitrostátní úrovni za účelem zvýšení konkurenceschopnosti. Práce zaměřená na dosažení „lepší regulace“ začala v roce 2002 podle akčního plánu Komise, který byl zrevidován dne 16. března. Týká se všech dosud neprojednaných legislativních návrhů EU, stávajících předpisů (zjednodušení) a nových legislativních a politických návrhů. V souladu s akčním plánem přijala Komise v červnu revidované pokyny k posuzování dopadu[20], které se vztahují na všechny legislativní a politické iniciativy zahrnuté v ročním pracovním programu Komise. Toto posuzování zkoumá alternativní možnosti vyřešení definovaného problému a vyhodnocuje jejich hospodářský, ekologický a sociální dopad. 36. Pokyny k posuzování dopadu uznávají, že „dynamická hospodářská soutěž v příznivém podnikatelském prostředí je klíčovým hnacím faktorem produktivity, růstu a konkurenceschopnosti“[21]. Monitorování z hlediska hospodářské soutěže je tedy nedílnou součástí posuzování dopadu. Pokyny k posouzení dopadu uvádějí – nikoliv vyčerpávajícím způsobem – typy návrhů, které je potřeba sledovat kvůli možným nepříznivým dopadům na hospodářskou soutěž (například předpisy o liberalizovaných síťových odvětvích, opatření, která mají dopad na překážky vstupu a výstupu, výjimky z pravidel hospodářské soutěže atd.)[22]. 37. Základní „test z hlediska hospodářské soutěže“ používaný v souvislosti s monitorováním z hlediska politiky hospodářské soutěže zahrnuje na samém počátku položení dvou zásadních otázek. Zaprvé: jaká omezení hospodářské soutěže mohou přímo či nepřímo z návrhu vyplynout (zavádí omezení vstupu na trh, ovlivňuje podnikatelské chování atd.)? Zadruhé: jsou k dosažení dotyčného politického cíle k dispozici méně restriktivní prostředky ? Monitorování z hlediska hospodářské soutěže může vést k volbě méně restriktivních regulačních metod nebo metod založených na trhu za účelem dosažení některých cílů, čímž se předejde zbytečným nebo nepřiměřeným omezením hospodářské soutěže. Je to v zájmu spotřebitelů i podniků. 5. Zelená kniha o žalobách o náhradu škody ZPůSOBENÉ PORUšENÍM ANTIMONOPOLNÍCH PRAVIDEL ES 38. Pravidla hospodářské soutěže stanovená v článcích 81 a 82 Smlouvy o ES mohou vynucovat orgány pro hospodářskou soutěž (veřejnoprávní vynucování) i soukromé strany, které zahájí řízení u vnitrostátního soudu (soukromoprávní vynucování). Jedním z cílů modernizace antimonopolních pravidel ES bylo oživit úlohu vnitrostátních soudů a vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž ve vynucování těchto předpisů. Nařízení (ES) č. 1/2003 zdůrazňuje společnou zodpovědnost Komise, vnitrostátních soudů a vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž v této souvislosti a stanoví nástroje potřebné k dosažení lepšího a koherentního vynucování antimonopolních pravidel ES. Pokud jde o veřejné vynucování, Komise a vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž nyní úzce spolupracují v Evropské síti pro hospodářskou soutěž na používání antimonopolních pravidel ES. Pokud jde o soukromoprávní vynucování, nařízení (ES) č. 1/2003 zrušilo monopol Komise na používání čl. 81 odst. 3 a zmocnilo tak vnitrostátní soudy k používání článků 81 a 82 Smlouvy o ES v celém jejich rozsahu. Uvedené vnitrostátní soudy mají výlučnou pravomoc přiznávat náhradu škody obětem porušování právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže. 39. Na antimonopolní žaloby o náhradu škody se zaměřuje zelená kniha přijatá Komisí dne 19. prosince[23]. Komise chce tento druh žalob, kterých dosud bylo velmi málo[24], podporovat, protože slouží dvojímu účelu. Nejen že žaloby o náhradu škody umožňují obětem porušování antimonopolních právních předpisů ES získat odškodnění, ale tvoří také další motivaci pro podniky dodržovat antimonopolní pravidla ES. Žaloby o náhradu škody jen neposilují účinky zjištění porušování uskutečněných orgány pro hospodářskou soutěž, měly by být také samostatným vynucovacím prostředkem. Soukromoprávní vynucování antimonopolních pravidel ES se tedy stává nástrojem, který rozšiřuje rozsah vynucování článků 81 a 82 Smlouvy o ES. Navíc jestliže jednotlivé firmy nebo spotřebitelé v Evropě dokáží účinně podávat žaloby o náhradu škody, přímo se zapojí do vynucování pravidel hospodářské soutěže. Tato zkušenost z první ruky zvyšuje přímý význam pravidel hospodářské soutěže pro firmy i spotřebitele. Jelikož žaloby o náhradu škody zvyšují úroveň vynucování antimonopolních pravidel ES, přispívají k dodržování uvedených pravidel, a tedy k účinné hospodářské soutěži v Evropě. Jedná se tak o významné nástroje při tvorbě a udržování soutěžní ekonomiky, což je klíčový prvek Lisabonské strategie, jejímž cílem je podpořit ekonomiku Evropské unie, aby rostla a vytvářela pracovní místa pro evropské občany. 40. Ve svém rozsudku z roku 2001 ve věci Courage versus Crehan Soudní dvůr potvrdil, že oběti porušování antimonopolních pravidel ES mají právo na žalobu o náhradu škody a že členské státy musí zajistit procesní rámec, který umožňuje účinný systém nápravy[25]. Hlavním cílem zelené knihy je určit hlavní překážky účinnějšího systému žalob o náhradu škody a stanovit různé možnosti k dalšímu uvažování a možné kroky k usnadnění žalob o náhradu škody způsobené porušení antimonopolních předpisů ES. 41. Zelená kniha se zabývá řadou klíčových otázek, jako je přístup k důkazům, nutnost dokázat vinu, výpočet náhrady škody, možnost dovolat se obhajoby založené na „přenesení“, právo nepřímých odběratelů podat žalobu, možnost zástupné a hromadné žaloby, náklady řízení, koordinace veřejnoprávního a soukromoprávního vynucování a pravidla příslušnosti soudu a rozhodného práva. 42. Účelem zelené knihy je vyvolat diskusi o tom jak zvýšit počet úspěšných žalob o náhradu škody, které se týkají porušování antimonopolních pravidel ES. Na základě obdržených reakcí na zelenou knihu Komise posoudí, jaké kroky jsou případně zapotřebí k další podpoře těchto žalob. B – POUžITÍ čLÁNKů 81, 82 A 86 1. ENERGETIKA, TěžKÝ PRůMYSL, CHEMIKÁLIE A LÉčIVA 1.1. Energetika Odvětvová šetření v plynárenství a elektroenergetice 43. Co se týče použití antimonopolních pravidel EU v odvětví energetiky, bylo v roce 2005 nejvýznamnějším krokem zahájení odvětvových šetření v plynárenství a elektroenergetiky. Dne 13. června přijala Komise rozhodnutí[26], kterým zahájila odvětvová šetření v plynárenství a elektroenergetice podle pravomocí Komise dle článku 17 nařízení Rady (ES) č. 1/2003. Odůvodnění pro odvětvové šetření bylo uvedeno ve sdělení komisařky pro hospodářskou soutěž ve shodě s komisařem pro energetiku[27]. 44. Odvětvová šetření jsou součástí úsilí Komise znovu zahájit Lisabonskou strategii s jejími cíli podpořit hospodářský růst, zvýšit zaměstnanost a přetvořit Evropskou unii v „nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější ekonomiku na světě založenou na znalostech“. Aby Komise pomohla vrátit Lisabonskou strategii na správnou cestu, rozhodla se uplatňovat proaktivnější používání pravidel hospodářské soutěže, zejména prostřednictvím odvětvových monitorování, aby zajistila otevřené a konkurenceschopné trhy v Evropě, zejména v odvětví energetiky[28]. 45. Šetření se zaměřují na nedávno liberalizovaná odvětví elektroenergetiky a plynárenství. Integrace trhu je neuspokojivě pomalá a dosud se nepodařilo výrazně snížit často vysoké úrovně koncentrace, které jsou pro obě odvětví charakteristické. V letech 2004 a 2005 došlo k významnému zvýšení cen a odběratelé si čím dál tím víc stěžují na neschopnost zajistit si od dodavatelů konkurenceschopné nabídky. Tyto prvky svědčily o tom, že tyto trhy nefungují optimálně, a odůvodnily zahájení šetření podle článku 17 nařízení (ES) č. 1/2003 a použití vyšetřovacích nástrojů, které má Komise k dispozici. 46. V odvětví elektroenergetiky se šetření zaměřuje na mechanismy tvorby cen na velkoobchodních trzích elektřiny, na výrobu a dodávky elektřiny a na faktory, které určují dodávkové a nabídkové strategie výrobců elektrické energie. Zvláštní pozornost je věnována tomu, zda výrobci elektřiny mají významnou tržní sílu a mohou ovlivňovat velkoobchodní ceny elektřiny. Součástí tohoto posuzování budou pravděpodobně ekonometrické analýzy. Kromě toho budou podrobně zkoumány překážky vstupu a překážky přeshraničních toků, které mohou například vyplývat z dlouhodobých dohod o dodávkách v některých členských státech a z právních a provozních režimů pro propojovací zařízení, která spojují vnitrostátní elektrické rozvodné sítě. 47. V plynárenství se šetření zaměřuje na dlouhodobé smlouvy o dovozu, swapové dohody a překážky přeshraničních toků plynu. Budou také pečlivě prošetřeny požadavky na vyrovnanost pro uživatele plynových sítí a skladování plynu i navazující dlouhodobé smlouvy a účinky, které mohou mít na náklady spojené se změnou dodavatele a vstup na trh. 48. Šetření v plynárenství a elektroenergetice zkoumají rozdílné otázky, protože hospodářská soutěž v těchto odvětvích je v rozdílné fázi vývoje a protože mají zcela rozdílné výrobní struktury. Nicméně vazby mezi těmito odvětvími budou zohledněny. Plyn je totiž čím dál tím významnějším primární palivem pro výrobu elektřiny a konkurenceschopnější trhy plynu by mohly mít okamžitý blahodárný dopad na trhy elektřiny. 49. Cílem generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž je zjistit, zda je za zjevně špatné fungování trhů elektřiny a plynu zodpovědné porušování článků 81, 82 a 86 Smlouvy o ES, v kterémžto případě by Komise mohla přijmout proaktivní nápravná opatření. Na základě skutečností shromážděných při šetření a následných priorit pro vynucování se generální ředitelství pro hospodářskou soutěž bude zabývat případy podle článku 81, 82 nebo 86 Smlouvy o ES, jakmile vyjdou najevo. Předpokládá se také, že výsledky šetření budou hrát roli při posuzování účinnosti současného legislativního rámce v liberalizaci trhů plynu a elektřiny. 50. Při přípravě šetření generální ředitelství pro hospodářskou soutěž konzultovalo podnikatelské svazy, spotřebitelská seskupení, jiné útvary Komise (včetně generálního ředitelství pro dopravu a energetiku), vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž a vnitrostátní regulační orgány a jejich evropské zástupce, aby přesně zaměřilo šetření a zajistilo jeho účinnost. Cílem generálního ředitelství je zajistit průhlednost celého procesu. Komise představila soubor otázek vyplývající z první analýzy reakcí řadě fór a zejména Radě ve složení pro energetiku dne 1. prosince, kdy Komise také podala zprávu o provádění legislativního balíčku pro liberalizaci energetiky. Hlavní obavy uvedené v dokumentu[29] generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž se týkají přetrvávajících úrovní koncentrace, vertikálního uzavření, nedostatečné integrace trhu, nedostatečné průhlednosti a mechanismu tvorby cen. Předběžná zpráva má být předložena na počátku roku 2006, následovat bude intenzivní veřejná konzultace o této zprávě. Závěrečná zpráva o šetření v odvětví energetiky má být hotová na konci roku 2006. 51. Odvětvová šetření výrazně posilují schopnost Komise proaktivně podporovat hospodářskou soutěž v nedávno liberalizovaných odvětvích plynárenství a elektroenergetiky, ale v roce 2005 se také důsledně pokračovalo ve vynucovací činnosti v konkrétních případech na podporu liberalizačního procesu. Dlouhodobé dohody o dodávkách plynu na navazujících trzích 52. Obzvlášť velkým problémem, který vznikl po otevření odvětví plynárenství hospodářské soutěži v roce 2005, je možné uzavření navazujícího trhu prostřednictvím dlouhodobých smluv o dodávkách plynu mezi tradičními dodavateli na jedné straně a distribučními společnostmi a průmyslovými a obchodními uživateli na straně druhé. 53. Dlouhodobé smlouvy brání odběratelům přejít k alternativním dodavatelům připraveným nabídnout lepší hodnotu za peníze. V některých případech smlouvy, které jsou v současnosti v platnosti, mají skončit až za mnoho let, a tito odběratelé tedy nemohou využít rozvíjející se hospodářské soutěže v tomto odvětví. Na trhu dodávek plynu existují také významné úspory z rozsahu způsobené například vysokými náklady na vyrovnání a pružnost, které se relativně snižují s rostoucími objemy dodaného plynu. Dlouhodobé smlouvy na navazujícím trhu plynu mohou tedy také oddálit schopnost alternativních dodavatelů vybudovat si dostatečný podíl na trhu, aby mohli účinně soutěžit. Tyto dlouhodobé smlouvy tak mohou uzavřít trhy a vyvolat obavy o hospodářskou soutěž, pokud nejsou nezbytné k vytvoření vyvažujících výhod pro spotřebitele. 54. Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž, vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž a vnitrostátní regulační orgány se otázkou dlouhodobých smluv na navazujících trzích zabývaly v Podskupině Evropské sítě pro hospodářskou soutěž pro energetiku při dvou příležitostech. Spolkový kartelový úřad zveřejnil zprávu o otázce dlouhodobých smluv na trhu pro dodávky plynu městským podnikům („Stadtwerke“) v Německu. Poté zahájil jednání s 15 největšími dodavateli na tomto trhu za účelem zavedení jednoznačného omezení trvání jejich dodavatelských smluv. Tato jednání začala v září a Spolkový kartelový úřad oznámil, že zahájí formální řízení o zákazu[30]. Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž také šetří případ, který se týká dlouhodobých smluv o dodávkách plynu na belgickém trhu. Případy územních omezení 55. V průběhu roku 2005 generální ředitelství pro hospodářskou soutěž pokračovalo ve své snaze zajistit, aby obchodní praktiky před liberalizací na energetických trzích nepodrývaly liberalizační proces. Tato snaha byla odměněna odstraněním územních omezení ze smluv o dodávkách plynu uzavřených společností Gazprom s řadou významných historických velkoobchodníků v EU. Územní omezení brání dovozcům plynu vyvážet plyn do jiných členských států nebo omezují jejich motivaci tak učinit a tím maří integraci trhu a hospodářskou soutěž mezi bývalými monopolními podniky. 56. V roce 2003 generální ředitelství pro hospodářskou soutěž zajistilo, že společnost Gazprom a italská ropná a plynárenská společnost Eni Spa[31] upustí od těchto praktik. V únoru[32] generální ředitelství pro hospodářskou soutěž zajistilo zlepšení smluv o dodávkách plynu mezi bývalým monopolním rakouským velkoobchodníkem s plynem OMV a ruským producentem plynu Gazprom. OMV se již zejména nebude bránit v dalším prodeji plynu mimo Rakousko, který koupí od společnosti Gazprom, a společnost Gazprom bude moci prodávat jiným odběratelům v Rakousku, aniž by nejdříve musela nabídnout plyn OMV (tzv. předkupní právo). Společnost OMV také souhlasila, že přispěje ke zvýšení kapacity plynovodu TAG, který přepravuje ruský plyn přes Rakousko do Itálie. Tento výsledek se podobá výsledku dosaženému v souvislosti s Eni v roce 2003. Dané závazky jsou ve své podstatě totožné se závazky, které v říjnu 2003 dala Komisi společnost Eni, další podílník na plynovodu TAG. Ve světle tohoto vývoje bylo rozhodnuto uzavřít šetření. 57. V červnu[33] generální ředitelství pro hospodářskou soutěž uzavřelo šetření smluv o dodávkách plynu mezi společností Gazprom a největší německou velkoobchodní společností E.on Ruhrgas AG, která je součástí skupiny E.on, když dosáhlo odstranění územních omezení z těchto smluv. Společnost Gazprom již navíc nebude vázána ustanovením o „nejvíce zvýhodněném odběrateli“, které bylo v těchto smlouvách dříve zahrnuto. Tyto doložky společnost Gazprom zavazovaly, aby společnosti Ruhrgas nabízela podobné podmínky jako jejím konkurentům na velkoobchodním trhu v Německu. 58. Z uzavření těchto dvou případů vyplývá, že všechny případy Komise otevřené v roce 2001, které se týkaly omezení vývozu ruského plynu (Rakousko, Francie, Německo, Itálie a Nizozemsko), jsou nyní uzavřeny. Šetření týkající se dovozů alžírského plynu italskými a španělskými subjekty, rovněž zahájena v roce 2001, nadále pokračují. Regulační rámec 59. V průběhu roku 2005 byl dále rozpracován regulační rámec pro vnitřní trh v elektroenergetice a plynárenství. Dne 28. září Rada a Parlament přijaly nařízení o podmínkách pro přístup třetích stran k plynárenským přepravním soustavám, které má zlepšit příležitosti přeshraničního obchodu pro nové účastníky[34]. Na počátku roku 2006 bude přijata směrnice o zabezpečení dodávek elektřiny a o rozvoji infrastruktury[35]. Očekává se, že zajistí spolehlivý regulační rámec, který povede k novým investicím do výroby elektřiny a do elektroenergetické infrastruktury. 60. V průběhu roku 2005 Komise pokračovala ve svém úsilí zajistit, aby členské státy prováděly druhou směrnici o plynu[36] a druhou směrnici o elektřině[37], které tvoří regulační úhelné kameny procesu liberalizace energetických trhů. Došlo k výraznému pokroku. Druhá směrnice o plynu a druhá směrnice o elektřině také Komisi zavázaly podat do konce roku 2005 zprávu o pokroku učiněném při vytváření vnitřního trhu plynu a elektřiny. Komise svou zprávu předložila Radě ve složení pro energetiku dne 1. prosince. Je v souladu s analýzou generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž týkající se jeho odvětvových šetření a navrhuje provést přezkumy v jednotlivých zemích, než se na konci roku 2006 rozhodne o nutnosti třetího liberalizačního balíčku. 61. Soudní dvůr také objasnil některé důležité aspekty regulačního rámce, když dne 7. června vydal rozsudek ve věci VEMW [38]. Ačkoliv případ se konkrétně týkal dlouhodobých rezervací propojovací kapacity do Nizozemska, má významné důsledky pro mnoho historických dlouhodobých rezervací kapacity v propojovacích zařízeních, které po vstupu v platnost první směrnice o elektřině[39] nadále existovaly. 62. Soudní dvůr shledal, že přednostní přístup poskytovaný nizozemskými právními a regulačními předpisy historickým smlouvám o dodávkách (23% celkové propojovací kapacity v tomto konkrétním případě) je diskriminací zakázanou směrnicí o elektřině z roku 1996, protože články 7 a 16 této směrnice vyžadují, aby se se všemi starými i novými uživateli sítě zacházelo stejně. Soud uplatnil tento přístup na základě odůvodnění, že jakýkoliv jiný výklad by ohrozil přechod z monopolního a uzavřeného trhu k trhu otevřenému a soutěžnímu. Soudní dvůr měl také za to, že Nizozemsko mohlo požádat o výjimku pro stávající smlouvy podle směrnice, ale neučinilo tak včas. 63. Po tomto rozsudku mohou následovat další soudní případy na vnitrostátní úrovni a opatření vnitrostátních regulačních orgánů. Pokud jde o antimonopolní vynucování, otevírá rozsudek dveře možným případům, které by mohly být otevřeny generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž, i když se rozsudek Soudního dvora těmito otázkami hospodářské soutěže výslovně nezabýval. 64. Odvětvové šetření generálnímu ředitelství pro hospodářskou soutěž pravděpodobně poskytne dobrý přehled o faktických otázkách souvisejících s dlouhodobými rezervacemi a o nutnosti jakýchkoliv návazných šetření. 65. A konečně v roce 2005 bylo také zahájeno obchodování s emisními právy na CO2[40]. Ačkoliv se netýká pouze odvětví energetiky, lze její účinky možná nejvíce pocítit na trzích elektřiny. Zdá se, že systém obchodování s emisemi má účinek na ceny elektřiny, jelikož výrobci elektřiny cenu emisních práv částečně promítají do cen, které účtují koncovým spotřebitelům. Někteří spotřebitelé elektřiny si stěžovali, že by nemělo docházet ke zvyšování cen, jelikož emisní práva se většinou přidělují zdarma. REPSOL 66. Ačkoliv Komise v průběhu roku 2005 upřednostňovala nedávno liberalizovaná odvětví plynárenství a elektroenergetiky, pokračovala opatření proti porušování v jiných energetických odvětvích, jako je distribuce motorových paliv. 67. Dne 20. října 2004 Komise zveřejnila oznámení[41] podle čl. 27 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003, aby na trhu otestovala závazky předložené společností REPSOL C.P.P. („REPSOL“) ve smyslu čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003. Předmětem šetření Komise podle článku 81 Smlouvy o ES je využívání doložek o výlučnosti pro dodávky motorových paliv ve smlouvách o distribuci podepsaných společností REPSOL, což vedlo k uzavření španělského trhu pro velkoobchodní i maloobchodní prodej motorových paliv. Smlouvy byly Komisi původně oznámeny, ale platnost tohoto oznámení skončila dne 1. května 2004. 68. Dne 17. června 2004 bylo společnosti REPSOL zasláno předběžné posouzení ve smyslu čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003. 69. Toto předběžné posouzení konstatuje, že přístup na trh je obtížný a že smlouvy společnosti REPSOL významně přispívají k možnému uzavření trhu, protože v kombinaci se svým dlouhým trváním svazují velkou část trhu se společností REPSOL (zejména „nájemní“ smlouvy a smlouvy o „užívání“, kde má REPSOL časově omezené věcné právo, trvají 25 až 40 let). 70. Závazky nabídnuté společností REPSOL poskytují řadě obchodníků s „nájemními“ smlouvami nebo smlouvami o „užívání“ právo na předčasné ukončení v závislosti na zaplacení kompenzace společnosti REPSOL. Společnost REPSOL by také neuzavřela žádnou novou dohodu se stanicemi DODO[42] delší než pět let; a do konce roku 2006 by nekoupila žádnou novou stanici DODO. Provádění navržených závazků by sledoval správce jmenovaný společností REPSOL. 71. Po výsledku testu navržených závazků na trhu předložila společnost REPSOL revidované závazky a Komise plánuje řízení na přijetí rozhodnutí podle čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003, které by učinilo tyto revidované závazky závaznými. 1.2. Těžký průmysl Obchodní dohoda ALROSA – De Beers 72. Dne 3. června Komise zveřejnila oznámení[43] podle čl. 27 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003 o závazcích[44] předložených společnostmi ALROSA a De Beers ve smyslu čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003. Předmětem šetření Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES a článků 53 a 54 Dohody o EHP je obchodní dohoda mezi těmito dvěma společnostmi, které obě působí v oblasti těžby a dodávky surových diamantů. Dohoda byla Komisi původně oznámena, ale platnost tohoto oznámení skončila dne 1. května 2004. 73. Sdělení výhrad adresovaná těmto společnostem v lednu a červenci 2003 představovala předběžné posouzení ze strany Komise ve smyslu čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003. 74. Předběžné posouzení naznačuje, že De Beers zaujímá dominantní postavení na světovém trhu pro surové diamanty. Uzavřením obchodní dohody se společností ALROSA, svým největším konkurentem, by společnost De Beers získala kontrolu nad významným zdrojem nabídky na trhu surových diamantů a přístup k většímu sortimentu diamantů, které by pro ni jinak přístupné nebyly. To by na jedné straně odstranilo společnost ALROSA jako zdroj nabídky na trhu mimo Rusko a zvýšilo již stávající tržní sílu společnosti De Beers s účinkem zabránění růstu nebo zachování hospodářské soutěže na trhu pro surové diamanty. 75. Předběžné posouzení také upozornilo, že podle obchodní dohody by De Beers, největší producent diamantů na světě, působil jako distributor přibližně pro polovinu produkce svého největšího konkurenta. Vzhledem ke skutečnosti, že obchodovaná množství by byla podstatná a že dohoda byla uzavřena mezi dvěma největšími podniky působícími v obchodování se surovými diamanty, by hospodářská soutěž na trhu v důsledku obchodní dohody byla značně oslabena. 76. Závazky nabídnuté společnostmi ALROSA a De Beers navrhly postupně snižovat hodnotu prodeje surových diamantů mezi nimi na 700 milionů USD v roce 2005, 625 milionů USD v roce 2006, 550 milionů USD v roce 2007, 475 milionů USD v roce 2008, 400 milionů USD v roce 2009 a 275 milionů USD v roce 2010 a později. S ohledem na stanovení cen, třídění a oceňování by společnosti ALROSA a De Beers uzavřely dohodu podobnou obchodní dohodě. Provádění navržených závazků by sledovali správci jmenovaní společností ALROSA, respektive De Beers. 77. V návaznosti na výsledek veřejné konzultace navržených závazků Komise zvažuje, zda přikročit k přijetí rozhodnutí podle čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003, které by učinilo tyto revidované závazky závaznými. 1.3. Chemikálie 78. V průběhu roku 2005 generální ředitelství pro hospodářskou soutěž prověřilo z hlediska hospodářské soutěže řadu legislativních návrhů v odvětví chemikálií, jako například plánovanou revizi směrnice 91/414/EHS o ochraně rostlin[45], která reguluje uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, a návrh nařízení Komise o registraci, hodnocení, autorizaci a omezení chemikálií[46] („REACH“), které stanoví registraci přibližně 30 000 již existujících chemikálií i jakýchkoliv budoucích. 79. Analýza z hlediska hospodářské soutěže, která stále pokračuje vzhledem ke změnám, jež mohou být ve znění návrhů provedeny v průběhu legislativního procesu, se zaměřuje na zajištění toho, aby tyto legislativní návrhy, a zejména náklady z nich vyplývající pro toto výrobní odvětví, nevedly k narušení hospodářské soutěže. 1.4. Léčiva Hospodářská soutěž v oblasti generických léčiv 80. Konkurenceschopný evropský farmaceutický průmysl je na předních místech pořadu jednání Komise, zejména s ohledem na lisabonskou strategii. Je nezbytné zajistit, aby inovační výrobky požívaly silné ochrany duševního vlastnictví, aby společnosti mohly získat zpět výdaje na výzkum a vývoj a byly odměněny za své inovační úsilí. Ale jestliže se společnosti pokoušejí nezákonně prodloužit tuto ochranu, působí to jako překážka inovace a může se jednat o vážné porušování pravidel hospodářské soutěže EU. Konkurence představovaná generickými výrobky vyrobenými třetími stranami poté, co skončila platnost patentu, obvykle podporuje další inovaci v oblasti léčiv. 81. V rámci případu AstraZeneca (viz box 2 níže) a současně s ním si generální ředitelství pro hospodářskou soutěž uvědomilo existenci potenciálně protisoutěžního chování s cílem vyloučit nebo oddálit konkurenci ze strany generických léčiv. Tyto náznaky vedly k intenzivnějšímu sledování hospodářské soutěže v odvětví generických léčiv. Paralelní obchod s léčivy 82. Komise považuje paralelní obchod s farmaceutickými výrobky za prostředek cenové arbitráže mezi členskými státy s vysokými a nízkými cenami, který přispívá k vytvoření společného trhu farmaceutických výrobků. Evropské soudy zaujaly restriktivní postoj k použitelnosti článku 81 Smlouvy o ES na systémy dodávacích kvót, které omezují nebo znemožňují obchod mezi členskými státy, a to z toho důvodu, že tyto systémy představují jednostranné chování podniků. 83. Jednostranné systémy dodávacích kvót by nicméně mohly být zkoumány z hlediska článku 82 Smlouvy o ES. Je však třeba vzít v potaz možná objektivní odůvodnění existence těchto systémů. Box 2: AstraZeneca: ZNEUžITÍ SPRÁVNÍCH řÍZENÍ VE FARMACEUTICKÉM ODVěTVÍ Dne 15. června přijala Komise rozhodnutí, kterým uložila společnostem AstraZeneca AB a AstraZeneca Plc (dále jen „AZ“) pokutu ve výši 60 milionů EUR za porušení článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP zneužíváním správních řízení a předpisů v řadě států EHP s cílem vyloučit výrobce generických léčiv a paralelní obchodníky ze soutěže s antiulcerózním výrobkem AZ Losec[47]. Pokuta vzala v úvahu skutečnost, že některé rysy zneužívání – tj. zneužívání správních řízení – lze považovat za nové. 1. Relevantní trh Relevantní trh zahrnuje vnitrostátní trhy pro tzv. inhibitory protonové pumpy prodávané na předpis, které se používají pro nemoci týkající se žaludečních kyselin (jako jsou žaludeční vředy). Losec AZ byl prvním inhibitorem protonové pumpy. 2. Dominantní postavení AZ na dotčených vnitrostátních trzích inhibitorů protonové pumpy Zjištění Komise týkající se dominantního postavení v průběhu příslušných let v dotčených zemích vycházejí mj. z vysokých podílů AZ na trhu a jejího postavení jako incumbenta na trhu inhibitorů protonové pumpy. Soutěžitel, který jako první vstoupí na farmaceutický trh, obvykle může požadovat a udržovat vyšší ceny než soutěžitelé, kteří na trh vstoupí později. Rozhodnutí se také zabývá otázkou monopsonních kupujících (tj. národních systémů zdravotnictví) a cenovou regulací. Konstatuje se v něm, že vyjednávací síla monopsonních kupujících je značně omezená vůči společnostem, které nabízejí ryze inovační nové výrobky (jako je Losec). Monopsonní kupující navíc nemohou kontrolovat vstup na trh. 3. Zneužití regulačního systému První zneužití dominantního postavení AZ spočívalo ve zneužití nařízení Rady, přijatého v roce 1992[48], o zavedení dodatkových ochranných osvědčení, podle kterého lze prodloužit základní patentovou ochranu farmaceutických výrobků. Zneužití v podstatě spočívalo v tom, že společnost AZ od poloviny roku 1993 opakovaně předkládala patentovým úřadům v řadě zemí EHP zavádějící prohlášení v souvislosti s žádostmi o dodatkové ochranné osvědčení pro omeprazol (účinná látka výrobku AZ Losec). V důsledku těchto zavádějících informací společnost AZ získala dodatečnou ochranu v několika zemích. Došlo tedy k oddálení vstupu levnějších generických verzí výrobku Losec na trh, což s sebou neslo náklady pro systémy zdravotnictví i pro spotřebitele. Komise shledala, že využívání takových řízení a předpisů může být za zvláštních okolností zneužíváním, zejména když úřady nebo orgány, které taková řízení vedou, mají malou nebo žádnou možnost vlastního uvážení. Existence opravných prostředků podle jiných právních ustanovení nemůže sama o sobě vyloučit použití článku 82 Smlouvy o ES, i když se týkají aspektů vylučovacího jednání. Komise ve svém rozhodnutí shledala, že neexistuje důvod pro omezení použitelnosti právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže na situace, kdy předmětné jednání neporušuje jiné zákony a kdy neexistují žádné jiné opravné prostředky. 4. Zneužití řízení o povolování léků K druhému zneužití došlo ke konci 90. let a spočívalo v žádostech společnosti AZ o zrušení registrace jejího povolení k uvedení na trh pro kapsle Losec v Dánsku, Norsku a Švédsku v kontextu, kdy byly kapsle Losec z trhu staženy a v uvedených třech zemích byly uvedeny na trh tablety Losec MUPS. Selektivní zrušení registrace odstranilo referenční povolení k uvedení na trh, o které se výrobci generických léčiv a paralelní obchodníci pravděpodobně potřebovali opřít v době vstupu na trh nebo setrvání na něm. Komise shledala, že tímto jednáním se společnost AZ snažila - do určité míry úspěšně - prodloužit faktickou ochranu, a to na dobu významně překračující dobu stanovenou v příslušných předpisech. Toto druhé zneužití je také charakterizováno vylučovacím záměrem v regulačním kontextu, pro který je charakteristická omezená nebo žádná možnost vlastního uvážení na straně dotčených orgánů. Dominantní společnosti mají zvláštní povinnost využívat zvláštní práva, ať soukromé či veřejné povahy, přiměřeně, pokud jde o přístup na trh pro jiné subjekty. Komise se ve svém rozhodnutí vyjádřila, že samostatná jednání týkající se žádosti o uvedení, stažení nebo zrušení registrace by obvykle zneužitím sama o sobě nebyla. | 2. Informace, komunikace a sdělovací prostředky 2.1. Elektronické komunikace a poštovní služby Poplatky za roaming v oblasti mobilní telefonie 84. V souvislosti s roamingem (tj. s poplatky za používání mobilních telefonů při cestách do zahraničí) zaslala Komise dne 10. února sdělení výhrad německým provozovatelům mobilní sítě T-Mobile International AG & Co. KG (T-Mobile) a Vodafone D2 GmbH (Vodafone). Výhrady se týkají sazeb, které společnosti T-Mobile i Vodafone účtovaly zahraničním provozovatelům mobilních sítí za mezinárodní roaming na velkoobchodní úrovni (tarify mezi operátory – tzv. IOT). Předběžné závěry šetření Komise, které se týkalo společnosti T-Mobile, zněly, že společnost T-Mobile zneužila své dominantní postavení na německém trhu pro poskytování mezinárodních roamingových služeb na velkoobchodní úrovni ve vlastní síti od roku 1997 alespoň do konce roku 2003 účtováním nepřiměřeně vysokých cen. Komise dospěla ke stejným předběžným závěrům, pokud jde o tarify účtované společností Vodafone v období od roku 2000 nejméně do konce roku 2003. Širokopásmové služby 85. Co se týče širokopásmových služeb, přijala Komise v roce 2004 závazky společnosti Deutsche Telekom AG (DT) ukončit chování v podobě „margin squeeze“, pokud jde o sdílený přístup k místní smyčce (sdílení linek) v Německu, u kterého se předběžně mělo za to, že představuje zneužití dominantního postavení[49]. Výsledné narovnání vycházelo z metodiky kalkulace margin squeeze stanovené v rozhodnutí ve věci Deutsche Telekom[50]. Po konzultaci s německým vnitrostátním regulačním orgánem – Spolkovou síťovou agenturou (Bundesnetzagentur – BNetzA) – bylo narovnání Komisí přijato a vedlo k podstatnému snížení poplatků za sdílení linek. Následně začalo několik společností zavádět nové sítě za účelem poskytování širokopásmových služeb na základě sdílení linek. V žádosti adresované BNetzA ze dne 24. května však společnost DT oznámila svůj záměr poplatky za sdílení linek opět zvýšit. Poté, co útvary Komise ověřily, že by to vedlo k opakování problému margin squeeze, k němuž docházelo před narovnáním, zasáhly a požádaly společnost DT o plnění jejích závazků. Aby společnost DT zabránila Komisi zahájit formální řízení, podala k agentuře BNetzA novou žádost, v níž žádala o stejné tarify jako v roce 2004. Agentura BNetzA – s níž útvary Komise v tomto případě úzce spolupracovaly – nakonec schválila velkoobchodní tarify, které byly nižší než požadované tarify a zároveň nižší, než bylo nutné ke splnění závazků DT[51]. Komise očekává, že lepší podmínky pro poskytování širokopásmových služeb na bázi sdílení linek příznivě ovlivní hospodářskou soutěž a zvýší širokopásmové pokrytí v Německu, čímž se v konečném důsledku zvýší výběr pro spotřebitele a sníží spotřebitelské ceny. Odvětvové šetření v oblasti 3G 86. V září uzavřela Komise své odvětvové šetření soutěžní situace na trhu pro nové systémy mobilní komunikace, které mohou přenášet audiovizuální obsah (3G). Zjištění odvětvového šetření byla předmětem veřejné prezentace konané dne 27. května a účastníci trhu se k nim podali svá vyjádření. 87. Odvětvové šetření, které bylo společnou iniciativou Komise a Kontrolního úřadu ESVO, bylo provedeno v roce 2004 a v první polovině roku 2005 a bylo zahájeno, protože Komise chtěla zajistit, aby dostupnost sportovního obsahu, který má pro nástup nových mobilních služeb zásadní význam, nebyla omezována protisoutěžním jednáním. Zahrnovalo komplexní zkoumání chování všech aktérů podílejících se na akvizici, dalším prodeji a využívání mobilních práv na sportovní události. 88. Na dotazníky rozeslané v roce 2004 odpovědělo přibližně 230 organizací. V návaznosti na zkoumání shromážděných údajů generální ředitelství pro hospodářskou soutěž rovněž provedlo analýzu 50 situací, ve kterých v souvislosti s prodejem práv 3G vznikly problémy s hospodářskou soutěží. 89. Výsledky odvětvového šetření poskytly Komisi jasný pohled na současný vývoj na trhu a na převládající marketingové modely a vzorce využívání v celém hodnotovém řetězci sportovního obsahu pro mobilní platformy. Zjištění odvětvového šetření a návazné kroky byly popsány ve zprávě, která shrnuje závěry odvětvového šetření[52]. 90. Tato zpráva upozorňuje na řadu potenciálně protisoutěžních obchodních praktik, které byly zjištěny v průběhu odvětvového šetření a které mohou omezit dostupnost inovačních mobilních sportovních služeb pro spotřebitele. Zpráva se zaměřuje na čtyři hlavní oblasti obav o hospodářskou soutěž, které šetření odhalilo: 91. Svazování (bundling): situace, kdy silní provozovatelé sdělovacích prostředků koupili všechna audiovizuální práva na prémiový sport v jednom balíčku, aby si zajistili výlučnost ve vztahu ke všem vysílacím platformám s cílem práva 3G nevyužívat ani na ně neposkytovat další licence. 92. Embarga: situace, kdy se pro mobilní práva ukládají příliš restriktivní podmínky (podstatná časová embarga nebo zbytečná omezení délky klipů), která omezují praktickou dostupnost obsahu 3G. 93. Společný prodej: situace, kdy práva 3G zůstávají nevyužita, protože organizacím uskutečňujícím kolektivní prodej se nepodaří prodat práva 3G jednotlivých sportovních klubů. 94. Výlučnost: výlučné přidělování práv 3G v situacích, které vedou k monopolizaci prémiového obsahu ve prospěch silných subjektů. 95. Zpráva vyzvala účastníky trhu, aby své obchodní praktiky přezkoumali a včas napravili možné protisoutěžní účinky vyplývající z jejich obchodních praktik. Zpráva také oznámila, že generální ředitelství pro hospodářskou soutěž spolu s dotčenými vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž přezkoumá potenciálně škodlivé případy s vnitrostátním rozměrem, které byly zjištěny v průběhu odvětvového šetření. Konzultační řízení podle článku 7 rámcové směrnice (2002/21/ES) 96. Podle regulačního rámce EU pro sítě a služby elektronických komunikací[53] jsou vnitrostátní regulační orgány povinny vymezit relevantní trhy elektronických komunikací podle vnitrostátních podmínek v souladu se zásadami právních předpisů EU v oblasti hospodářské soutěže. 97. Po provedení analýzy trhu jsou vnitrostátní regulační orgány povinny oznámit Komisi všechny návrhy regulačních opatření týkajících se vymezení relevantních trhů, zjištění nebo nezjištění významné tržní síly a případně navrhovaných povinností. Komise může buď vydat připomínky, které musí vnitrostátní regulační orgány v maximální možné míře zohlednit, nebo může vnitrostátní regulační orgán požádat, aby návrhy opatření vzal zpět, jestliže jsou vymezení trhu nebo určení významné tržní síly neslučitelné s právními předpisy Společenství. V roce 2005 obdržela Komise od vnitrostátních regulačních orgánů 201 oznámení (v porovnání s 89 oznámeními v roce 2004 se jedná o čistý nárůst). 98. V roce 2005 přijala Komise jedno rozhodnutí, kterým požadovala zpětvzetí oznámených opatření[54]. V uvedeném případě – který se týkal velkoobchodního ukončení volání v pevných sítích v Německu – vnitrostátní regulační orgán navrhl určit společnost Deutsche Telekom jako podnik s významnou tržní silou na trhu poskytování velkoobchodních služeb ukončení volání v její síti. Vnitrostátní regulační orgán dospěl k závěru, že 53 alternativních provozovatelů pevných sítí v Německu nemá - navzdory jejich monopolnímu postavení při poskytování velkoobchodních služeb ukončení volání v jimi provozovaných sítích - významnou tržní sílu, neboť tato je vyvážena kupní silou společnosti Deutsche Telekom. Komise se však domnívala, že vnitrostátní regulační orgán neposkytl na podporu argumentu vyvažující kupní síly dostatek důkazů. 99. Komise dále posuzovala tři oznámení, ve kterých vnitrostátní regulační orgán shledal dva nebo více subjektů kolektivně dominantními na relevantním trhu. Ve dvou těchto případech vnitrostátní regulační orgán oznámení stáhl předtím, než Komise přijala rozhodnutí, a to na základě předběžných obav vyjádřených útvary Komise[55]. Ve třetím případě – který se týkal trhu pro velkoobchodní mobilní přístup a původ volání v Irsku – neměla Komise proti zjištění kolektivního dominantního postavení vnitrostátním regulačním orgánem námitky. 100. Komise dále akceptovala návrh francouzského vnitrostátního regulačního orgánu zahrnout do relevantního trhu pro pevné hlasové hovory tzv. služby „přenosu hlasu po internetovém protokolu“ (voice over the Internet protocol – VoIP), které zákazníkům umožňují uskutečňovat a přijímat hovory stejným způsobem jako tradiční telefonní služby[56]. Francouzský vnitrostátní regulační orgán rozlišilslužby VoIP založené čistě na internetu, které připomínají instant messaging a jinou vzájemnou komunikaci založenou na internetu, jako je Skype, a služby VoIP, jež poskytují alternativní širokopásmoví operátoři, kteří investovali do zpřístupnění účastnického vedení a jiných produktů pro širokopásmový přístup, a mohou tedy nabízet svým zákazníkům hlasové služby, které mají vyšší kvalitu a stejnou funkčnost jako tradiční telefonie. Řízení pro porušení povinností ve smyslu článku 226 Smlouvy o ES ve vztahu ke směrnici o hospodářské soutěži (2002/77/ES) 101. Kromě pravidel hospodářské soutěže EU a konzultačního řízení podle článku 7 rámcové směrnice, resp. současně s nimi, využívá Komise řízení pro porušení povinností ve smyslu článku 226 Smlouvy o ES, aby zajistila, že členské státy (i) transponujísměrnice ES do vnitrostátního práva a (ii) transponují je správně. Povinností generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž je sledovat, jak členské státy dodržují jednu ze směrnic v regulačním rámci EU pro elektronické komunikace, a to tzv. směrnici o hospodářské soutěži[57]. Účelem směrnice o hospodářské soutěži je v prvé řadě zajistit, aby členské státy neposkytovaly nebo nezachovávaly v platnosti žádná výlučná nebo zvláštní práva na provozování sítí elektronických komunikací a poskytování služeb elektronických komunikací v rozporu s článkem 86 Smlouvy o ES, a tedy zajistit, aby se v celé EU uplatňovaly soutěžní tržní podmínky. 102. Komise pokračovala v řízeních pro porušení povinností proti těm členským státům, které se opozdily s přijímáním vnitrostátních opatření nezbytných pro splnění požadavků směrnice o hospodářské soutěži. V průběhu roku 2005 Komise uzavřela řízení proti Belgii, Estonsku a České republice poté, co tyto členské státy Komisi informovaly o přijetí vnitrostátních opatření. Na druhou stranu rozsudkem ze dne 14. dubna Soudní dvůr shledal, že Řecko dosud nepřijalo opatření nezbytná k dodržování směrnice o hospodářské soutěži[58]. Podobně v rozsudku ze dne 16. června dospěl Soudní dvůr k závěru, že Lucembursko nepřijalo opatření nezbytná ke splnění této směrnice[59]. Dne 23. června však Lucembursko oznámilo Komisi opatření, která uvedou vnitrostátní právní předpisy v soulad se směrnicí o hospodářské soutěži. 103. V roce 2004 byla Komise upozorněna, že ve Švédsku zůstávají v platnosti předpisy, které zavazují televizní stanice získávat pozemní vysílací a přenosové služby výlučně od státem vlastněné společnosti Teracom AB. Komise proto zahájila proti Švédsku řízení pro porušení povinností[60]. Odpověď švédské vlády na formální oznámení Komise – které se týkalo služeb analogového vysílání – neobsahovala jednoznačný závazek ukončit porušování v přiměřeném časovém rámci. Proto dne 16. března přijala Komise proti Švédsku odůvodněné stanovisko podle článku 226 Smlouvy o ES. Komise dospěla k závěru, že požadavek, podle kterého stanice musí získávat analogové vysílací služby výlučně od společnosti Teracom, porušuje směrnici o hospodářské soutěži. Další šetření v roce 2005 ukázalo, že švédská regulace digitálních vysílacích služeb má podobné účinky. Stanice, které chtějí distribuovat svůj program přes digitální pozemní síť ve Švédsku, musí spolupracovat se společností Teracom, pokud jde o určité klíčové aspekty digitálního distribučního řetězce (například multiplexování). Komise dospěla k závěru, že společnosti Teracom bylo fakticky uděleno zvláštní nebo výlučné právo také na digitální vysílací služby, což porušuje směrnici o hospodářské soutěži. Proto Komise zaslala švédské vládě dne 12. října doplňující formální oznámení. 104. Téhož dne zaslala Komise dopis s formálním oznámením maďarské vládě, ve kterém uvedla svůj názor, že maďarský zákon o sdělovacích prostředcích je neslučitelný se směrnicí o hospodářské soutěži. Omezením práv provozovatelů kabelových televizí poskytovat vysílací přenosové služby na území, které nesmí zahrnovat více než jednu třetinu obyvatelstva, maďarský zákon o sdělovacích prostředcích porušuje právo zřizovat nebo poskytovat sítě či služby elektronických komunikací a brání další konsolidaci trhu kabelových televizí. Zrušení omezení by zvýšilo hospodářskou soutěž mezi kabelovými operátory navzájem i mezi kabelovými operátory a operátory, kteří využívají jiné typy infrastruktury. Poštovní služby 105. Politika hospodářské soutěže EU v poštovním odvětví je prováděna v kontextu dosud nedokončené liberalizace poštovních trhů. Poštovní směrnice[61] umožňuje, aby v míře, která je nezbytně nutná k zajištění provozu všeobecné služby za finančně vyvážených podmínek, členské státy vyhradily některé poštovní služby provozovatelům všeobecných služeb, kteří stále tvoří rozsáhlou část trhu. Poštovní směrnice vyžaduje, aby Komise nejpozději do 31. prosince 2006 předložila návrhy, kterými se případně zavede úplná liberalizace poštovního trhu EU do roku 2009. Některé členské státy zrušily své monopoly nebo oznámily, že tak plánují učinit před uvedeným datem. 106. V tomto kontextu se Komise v roce 2005 zabývala návrhy zákonů o poštovních službách v řadě členských států. Komise zaujala stanovisko, že návrh poštovního zákona České republiky obsahuje ustanovení, která by prodloužila monopol incumbentního operátora nad rozsah vyplývající z poštovní směrnice, a tak by znovu monopolizovala trh, který již v uvedeném členském státě byl otevřen hospodářské soutěži. Komise zastává názor, že jestliže rozsah výlučných práv nepřesahuje poštovní služby, které mohou být vyhrazeny, jak je definováno v poštovní směrnici, mohou být taková práva v zásadě ospravedlněna s ohledem na čl. 86 odst. 2[62]. Po neformálních kontaktech mezi Komisí a českou vládou byl zákon pozměněn způsobem, který neprodlužuje monopol a umožňuje další rozvoj hospodářské soutěže na daném trhu. 107. Dále generální ředitelství pro hospodářskou soutěž v současnosti šetří některé praktiky, které mohou bránit hospodářské soutěži v přeshraniční poště uvnitř Společenství, jež byla v zásadě liberalizována podle pravidel EU. Ve většině těchto případů se údajné zneužívání týká praktik, které přenášejí dominantní postavení z trhu monopolních služeb na sousední trhy otevřené hospodářské soutěži. Tyto praktiky budou s postupující liberalizací pravděpodobně čím dál běžnější. Proto musí Komise a vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž zůstat ostražité a zajistit, aby v důsledku protisoutěžního chování nebyly eliminovány výhody postupného liberalizačního procesu, o kterém rozhodla Rada a Parlament. 2.2. Sdělovací prostředky Německá Bundesliga 108. Dne 19. ledna přijala Komise rozhodnutí o německé Bundeslize[63] – první rozhodnutí o závazcích podle článku 9 nařízení (ES) č. 1/2003. Rozhodnutí prohlásilo závazky navržené německou fotbalovou ligou, které se týkají společného a výlučného prodeje mediálních práv na fotbalové zápasy, za právně závazné a ukončilo řízení. 109. Rozhodnutím o Bundeslize potvrdila Komise svou antimonopolní politiku v oblasti sdělovacích prostředků s ohledem na prodej a nabývání cenných audiovizuálních sportovních práv. Kvůli struktuře odvětví sdělovacích prostředků, kde omezený počet subjektů obchoduje s malým množstvím cenných výlučných audiovizuálních sportovních práv, vznikají v tomto odvětví snadno situace vyvolávající obavy z narušení hospodářské soutěže. Na straně nabídky často existuje jen několik poskytovatelů prémiových sportovních práv. Stupeň koncentrace na straně nabídky je zvyšován společným prodejem, tj. sdružováním klubových práv a jejich uváděním na trh jedním subjektem[64]. Rovněž na straně poptávky existuje významný stupeň koncentrace, který může vzbuzovat obavy vzhledem k jeho možným dopadům na přístup k obsahu pro jiné subjekty na trhu[65]. 110. Komise provedla předběžné posouzení dne 18. června 2004 v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003, které bylo dáno k dispozici ligovému svazu a DFB. Podle tohoto předběžného posouzení vzbuzoval společný a výlučný prodej mediálních práv subjektem Liga-Fußballverband řadu obav o hospodářskou soutěž. Klubům Bundesligy mohlo být zabráněno v nezávislém obchodování s provozovateli vysílání nebo se zprostředkovateli sportovních práv, zejména v přijímání nezávislých obchodních rozhodnutí o ceně a obsahu balíčků práv, čímž mohla být vyloučena hospodářská soutěž mezi kluby o prodej práv. Kromě toho, jelikož přístup k fotbalovému obsahu má velký význam pro vysílací stanice a provozovatele nových sdělovacích prostředků, kteří soutěží o příjmy z reklamy a o předplatné, mohl společný prodej práv ligovým svazem hrozit nepříznivým ovlivněním navazujících televizních a nových mediálních trhů v podobě omezení výstupu a zamezení přístupu. 111. Za účelem nápravy těchto obav o hospodářskou soutěž nabídl ligový svaz závazky, které významně změnily jeho politiku společného prodeje[66]. Navržené závazky byly zveřejněny v oznámení podle čl. 27 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003[67]. Aby se zabránilo riziku vylučovacích účinků na navazujících trzích, nabízela by se mediální práva formou nabídkové soutěžeza nediskriminačních a průhledných podmínek. Navíc, i když se uznává potřebnost určitého stupně výlučnosti pro ochranu hodnoty sportovních práv, vyřešilo se riziko dlouhodobého uzavření trhu závazkem omezit trvání výlučných vertikálních licenčních smluv nejvýše na tři sezóny. Delší trvání smluv by podle předběžného posouzení Komise hrozilo vytvořením situace, kdy by si úspěšný kupec mohl vytvořit dominantní postavení na trhu a zmenšit tak prostor pro účinnou hospodářskou soutěž ex ante v kontextu budoucích nabídkových soutěží. 112. Dále, aby se řada potenciálně zainteresovaných kupujících mohla ucházet o audiovizuální práva, zavázal se ligový svaz, že rozsah výlučnosti bude omezen rozdělením audiovizuálních práv do přiměřeného počtu samostatných balíčků, které budou vytvořeny tak, aby každý balíček byl samostatně využitelný jakýmkoliv subjektem. Prodej několika smysluplných balíčků by umožnil méně silným subjektům s menšími finančními prostředky ucházet se o práva, která vyhovují jejich potřebám. Některé balíčky by byly vyčleněny pro zvláštní trhy / platformy: vzhledem k silné asymetrické hodnotě práv pro různé distribuční platformy může být zabráněno v přístupu ke sportovním právům tržním subjektům v některých rozvíjejících se tržních platformách; díky závazku vyčlenit balíčky pro některé distribuční platformy by práva mohli nabývat provozovatelé volně dostupné televize a předplaceného televizního vysílání, mobilní operátoři a poskytovatelé internetových služeb. 113. A konečně, aby se omezilo riziko omezení výstupu způsobené společným prodejem výlučných práv, ponechaly by si kluby právo prodávat některá práva jednotlivě. Doložka pro případ nevyužití práv má zajistit maximální využití práv a předejít existenci nevyužitých práv, tj. všech práv, která ligový svaz neprodá nebo která jejich kupci plně nevyužijí. Nevyužitá práva by podle této doložky připadla zpět klubům pro individuální nevýlučné využití. 114. Komise akceptovala, že závazky nabudou účinnosti postupně v rámci přechodného období[68], aby se zajistilo, že tyto mechanismy budou uvedeny v soulad s pravidly hospodářské soutěže, aniž by ohrozily chod německé fotbalové ligy. 115. Rozhodnutí uvádí, že se zabývá výhradně společnou a výlučnou prodejní politikou ligového svazu ve vztahu k první a druhé německé profesionální fotbalové lize mužů a neupravuje otázky hospodářské soutěže, které vyplývají z jednotlivě uzavřených licenčních smluv. Pro tento účel rozhodnutí zdůrazňuje, že budoucí šetření Komise nejsou vyloučena, zejména jestliže jeden kupující koupí více než jeden balíček práv. 116. Závazky nabídnuté ligovým svazem významně zlepšují dostupnost obsahu pro televizi, rozhlas a zejména pro subjekty na vznikajících trzích nových sdělovacích prostředků. Vyhovují tedy politice Komise spočívající v zajištění maximální dostupnosti obsahu za účelem podpory inovací a utlumení tendencí ke zvyšování koncentrace na trzích sdělovacích prostředků, přičemž se zcela bere ohled na zájmy diváků. Fotbalový svaz Premier League [69] 117. V listopadu Komise oznámila, že obdržela závazky od fotbalového svazu Premier League v souvislosti s jeho společným uváděním mediálních práv na fotbalové zápasy Premier League na trh ve Spojeném království. Tyto závazky byly navrženy v návaznosti na sdělení námitek v roce 2002 a veřejnou konzultaci k prvnímu souboru závazků v dubnu 2004. Závazky se mají týkat prodeje práv na fotbalovou sezónu 2007 a dále. Hlavními prvky závazků je vytvořit menší a rovnoměrněji vyvážené balíčky televizních práv, aby se zajistilo, že si žádný kupující nemůže koupit všechny balíčky a že se prodej uvedených práv bude provádět spravedlivě. Za tímto účelem se fotbalový svaz Premier League zavázal udělovat balíčky samostatným uchazečům, kteří podají nejvyšší nabídku na každý balíček, a zajistit, že na proces bude dohlížet nezávislý správce. Závazky zahrnují různé další prvky, které odstraňují omezení výstupu u různých mediálních práv. Na základě těchto závazků může Komise v roce 2006 přijmout rozhodnutí podle článku 9 nařízení (ES) č. 1/2003. 2.3. Informační odvětví, internet a spotřební elektronika Microsoft 118. Dne 28. července přijala Komise rozhodnutí týkající se dohlížejícího správce v případu Microsoft [70]. Článek 7 rozhodnutí Komise ze dne 24. března 2004 v případu Microsoft (dále jen „rozhodnutí“) předpokládá vytvoření vhodného mechanismu na sledování toho, jak Microsoft rozhodnutí dodržuje, včetně ustanovení dohlížejícího správce, který je na společnosti Microsoft nezávislý. Jedná se o jeden z mála případů, kdy Komise využila nezávislého správce ke sledování dodržování povinnosti ukončit a zdržet se určitého jednání podle článku 82 Smlouvy o ES. Správci se častěji využívají ke sledování dodržování závazků v případech spojení podniků. 119. Prvořadou povinností dohlížejícího správce je poskytnout Komisi odborné poradenství ohledně dodržování rozhodnutí. Správce Komisi zejména informuje, zda (i) Microsoft zpřístupňuje informace o interoperabilitě úplně, přesně a včas a neukládá pro přístup k těmto informacím nebo pro jejich využití nepřiměřená či diskriminační omezení a (ii) zda nesvázaná verze operačního systému Windows pro osobní počítače, kterou Microsoft zpřístupní podle rozhodnutí, je plně funkční a nezahrnuje Windows Media Player a zda konkurenční prodejci přehrávačů médií mají dostatek informací, takže jejich přehrávač médií není znevýhodněn při interoperaci s dominantním operačním systémem společnosti Microsoft pro osobní počítače v porovnání s přehrávačem Windows Media Player. Za tímto účelem bude mít správce přístup ke zdrojovému kódu počítačů a operačních systémů pro servery společnosti Microsoft. Veškeré náklady související se jmenováním a odměnou správce nese Microsoft. Správce byl jmenován dne 4. října ze seznamu kandidátů předloženého společností Microsoft. 120. Po zamítnutí žádosti společnosti Microsoft o předběžná opatření dne 22. prosince 2004 zahájila Komise diskusi se společností Microsoft o tom, jak dodržuje rozhodnutí. Pokud jde o nápravu interoperability (článek 5 rozhodnutí), zaměřila se Komise na povinnost společnosti Microsoft poskytovat úplné a přesné informace, které by jejím konkurentům umožnily vyvíjet produkty operačních systémů s podporou pracovních skupin, jež interoperují s počítači a servery Windows stejně jako produkty operačních systémů pro servery společnosti Microsoft. Za účelem splnění této povinnosti zpřístupnila společnost Microsoft technický popis příslušného programového vybavení („protokoly“) používaného při komunikaci mezi počítači Windows a skupinovými pracovními servery („technická dokumentace“). 121. Tuto technickou dokumentaci přezkoumal správce, techničtí experti Komise i několik dalších subjektů. Všichni dospěli k závěru, že neposkytuje dostatek informací pro vytvoření konkurenceschopných interoperabilních produktů operačních systémů s podporou pracovních skupin. 122. Druhá otázka v souvislosti s plněním požadavku interoperability společností Microsoft, kterou Komise se společností Microsoft v roce 2005 rozsáhle projednala, se týká přiměřenosti podmínek, které Microsoft klade na zájemce o přístup k technické dokumentaci a její využití. Zpočátku společnost Microsoft poskytla soubor dohod obsahujících podmínky, které hodlala klást podnikům se zájmem o využití technické dokumentace. Po diskusích s generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž společnost Microsoft tyto dohody několikrát pozměnila. Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž návrhy společnosti Microsoft rovněž konzultovalo se zainteresovanými podniky. 123. Na základě uvedené konzultace a odborných stanovisek k technické dokumentaci se Komise rozhodla zahájit proti společnosti Microsoft řízení, aby ji přiměla splnit její povinnosti vyplývající z rozhodnutí. Následně dne 10. listopadu přijala Komise rozhodnutí podle čl. 24 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003 (dále jen „rozhodnutí podle čl. 24 odst. 1“). Toto rozhodnutí je prvním krokem v řízení podle článku 24 tohoto nařízení. Prostřednictvím tohoto rozhodnutí bylo společnosti Microsoft od 15. prosince uloženo penále 2 miliony EUR denně v případě, že nedodrží čl. 5 písm. a) a c) rozhodnutí, tj. své povinnosti (i) poskytovat úplné a přesné informace o interoperabilitě a (ii) zpřístupnit uvedené informace za přiměřených podmínek. 124. Dne 21. prosince vydala Komise sdělení výhrad v řízení podle článku 24 ve vztahu k povinnosti společnosti Microsoft poskytovat úplné a přesné informace o interoperabilitě. Námitky Komise se opírají o další zprávy správce, ve kterých dospěl k závěru, že technická dokumentace poskytnutá společností Microsoft v reakci na rozhodnutí podle čl. 24 odst. 1 zůstává neúplná a nepřesná. 3. Služby 3.1. Finanční služby 125. Efektivní trhy finančních služeb jsou životně důležité pro zajištění pružnosti a dynamiky evropského hospodářství, zvýšení produktivity, růst a vytváření zaměstnanosti. Politika hospodářské soutěže a politika vnitřního trhu se vzájemně doplňují a mohou pomoci vytvořit integrovaný a konkurenceschopný trh pro všechny finanční služby. Komise posiluje hospodářskou soutěž ve finančních službách cíleným využíváním odvětvových šetření, šetřením v jednotlivých případech a širším rozvojem politiky hospodářské soutěže v této oblasti. Šetření v odvětví finančních služeb 126. Dne 13. června na základě svých pravomocí podle článku 17 nařízení (ES) č. 1/2003 zahájila Komise šetření v odvětví finančních služeb. Odůvodnění pro zahájení odvětvových šetření bylo uvedeno ve sdělení komisařky pro hospodářskou soutěž, ve shodě s komisařem pro vnitřní trh a služby[71]. 127. Šetření se zabývají dvěma významnými odvětvími finančních služeb, retailovým bankovnictvím a podnikatelským pojištěním. Tato šetření se vedou současně. U retailového bankovnictví se Komise zabývá oblastí platebních karet a základních retailových bankovních služeb, jako jsou běžné účty a financování pro malé a střední podniky[72]. U platebních karet staví šetření na znalosti trhu, kterou Komise již získala v jednotlivých případech. U základních retailových bankovních služeb bude šetření mj. zkoumat nízkou úroveň integrace trhu, účinný výběr na straně poptávky a překážky vstupu na trh. 128. Šetření podnikatelského pojištění se bude zejména zabývat mírou spolupráce mezi pojistiteli a pojistnými sdruženími v oblastech, jako je stanovení jednotných pojistných podmínek[73]. I když v mnoha případech může tato spolupráce zvyšovat efektivitu, některé podoby spolupráce mohou potenciálně narušovat hospodářskou soutěž, bránit inovaci a omezovat možnost subjektů na straně poptávky vyjednávat podmínky pojistného krytí. 129. Analýza odvětvových šetření se bude do značné míry opírat o údaje poskytnuté účastníky trhu. Například v červenci, na základě čl. 18 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003, provedla Komise šetření platebních karet založené na reprezentativním vzorku přibližně 200 podniků z celé EU. MasterCard Europe / International (mnohostranné výměnné poplatky) 130. Šetření Komise týkající se mnohostranných výměnných poplatků (multilateral interchange fees) MasterCard, zahájené dne 24. září 2003, pokračovalo po celý rok 2005. Poté, co obchodníci informovali Komisi, že banky stále nejsou ochotné sdělit úroveň mnohostranných výměnných poplatků, souhlasily společnosti Visa a MasterCard se zlepšením průhlednosti zveřejněním svých mnohostranných výměnných poplatků a kategorií nákladů, které se berou v úvahu pro stanovení těchto poplatků, na svých internetových stránkách[74]. I když společnost MasterCard zrušila některá síťová pravidla[75] a souhlasila se zavedením nové licence pro přeshraniční získávání debetních karet Maestro, nebylo dosaženo dohody ohledně hlavní obavy Komise, a to struktury mnohostranných výměnných poplatků MasterCard. Obchodování s cennými papíry, zúčtování a vypořádání 131. Efektivní kapitálové trhy jsou nezbytné pro dosažení cílů lisabonské strategie – růstu a zaměstnanosti. Jelikož k podpoře efektivity může přispět hospodářská soutěž, je aplikace pravidel hospodářské soutěže v tomto technicky složitém, ale hospodářsky velmi významném odvětví prioritou. 132. Komise šetřila možné porušování článku 82 Smlouvy o ES v souvislosti s reakcí společnosti Euronext na konkurenci ze strany Londýnské burzy cenných papírů při obchodování s nizozemskými cennými papíry. Šetření se týkalo možných rabatů a vylučovacího jednání. V říjnu se generální ředitelství pro hospodářskou soutěž rozhodlo v šetření nepokračovat, jelikož v předběžné fázi nebyly zjištěny žádné důkazy zneužívání. Snížení cen společnosti Euronext ve skutečnosti uživatelům prospělo a zdá se, že pokračující přítomnost Londýnské burzy cenných papírů na trhu obchodování s nizozemskými akciemi brání společnosti Euronext vrátit se k jejím původním cenovým úrovním. 133. Současně po rozsáhlé konzultaci s účastníky trhu vydalo generální ředitelství pro hospodářskou soutěž zprávu, vypracovanou poradenskou společností London Economics, o obchodování s cennými papíry, zúčtování a vypořádání na regulovaných burzách v 25 členských státech[76]. Zpráva popisuje infrastruktury, které slouží každému vnitrostátnímu trhu, a zabývá se trendy na panevropské úrovni. Její závěr, že uživatelé mají malý nebo žádný výběr při umísťování svých mechanismů zúčtování a vypořádání, přiměl generální ředitelství pro hospodářskou soutěž zaměřit další zjišťování skutečností na ekonomické a právní vztahy mezi různými poskytovateli služeb a uživateli. Cílem probíhajícího zkoumání je určit, zda by větší hospodářská soutěž na těchto trzích přinesla uživatelům výhody, zejména ve smyslu nižších nákladů. Letecké pojištění 134. Po šetření Komise za účelem zjištění, zda některé praktiky v odvětví leteckého pojištění zavedené v reakci na 11. září 2001 porušují článek 81 Smlou