ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
56.

Evropský inspektor ochrany údajů dále doporučuje: — objasnit způsob fungování vnitrostátních databází a databáze EU v souvislosti se záležitostmi týkajícími se ochrany údajů tím, že se do navrhovaných nařízení začlení podrobnější ustanovení, a to v souladu se směrnicí 95/46/ES a nařízením (ES) č. 45/2001; ustanovení o vytvoření databáze (databází) pak musí zejména i) stanovit, za jakým účelem jsou údaje zpracovávány, a stanovit, jaká použití jsou s tímto účelem slučitelná; ii) určit, které subjekty (příslušné orgány, Komise) budou mít přístup k jakým údajům uloženým v databázi, a zda budou mít možnost tyto údaje pozměnit; iii) zaručit všem subjektům údajů, jejichž osobní údaje mohou být ukládány a vyměňovány, právo na přístup k údajům a na příslušné informace; iv) stanovit a omezit lhůtu pro uchovávání osobních údajů na minimum nezbytné pro splnění daného účelu, — aby v tomto návrhu byly stanoveny alespoň hlavní zásady decentralizovaného systému propojení insolvenčních rejstříků, jako je nezbytnost a přiměřenost (přičemž další záruky by měl poskytnout připravovaný legislativní návrh Komise týkající se portálu e-justice), — upřesnit, zda budou nějaká data uložena na portálu e-justice; pokud ano, měly by být doplněny zvláštní záruky.
47.

Evropský inspektor ochrany údajů doporučuje vyjasnit rozsah „anonymizování“. Zejména pak navrhuje toto zpřesnění textu: — v preambuli vyjasnit, že pojem anonymizování ve smyslu tohoto návrhu je relativní a není totožný s úplným anonymizováním. Navíc by preambule měla v souladu s výše uvedenými doporučeními také vysvětlovat, že opatření anonymizování a úplného anonymizování by se měla uplatňovat v různých kontextech, — v článku 16 upřesnit, že údaje dostupné nezávislým osobám, které tyto údaje používají, by měly být anonymizovány nebo by měly být co nejdříve smazány, neexistuje-li oprávněná potřeba je uložit, např. z důvodu souladu s jinými zákonnými povinnostmi organizace, — kvůli vyjasnění rozsahu pojmu „anonymizování“ evropský inspektor ochrany údajů doporučuje nahradit v čl. 16. odst. 1 a 2 anglický výraz „personal data“ (osobní údaje) výrazem „personal details“ (osobní údaje) a doplnit odkaz na možnost identifikace prostřednictvím technických údajů v souladu s čl. 2 odst. 1, — podle čl. 5 odst. 6 mohou členské státy a organizace zřídit doplňkový systém hlášení. Mělo by být upřesněno, že tyto informace by rovněž měly být anonymizovány. Evropský inspektor ochrany údajů proto doporučuje vyjasnit v čl. 16 odst. 2, že osobní údaje, které jsou obsaženy v systémech shromažďování a zpracování bezpečnostních informací zřízených v souladu s čl. 5 odst. 6, by měly být rovněž anonymizovány, — v čl. 13 odst. 10. upřesnit, že informace by měly být před zveřejněním anonymizovány (11), — v čl. 11 odst. 4. upřesnit, že informace, které byly zpřístupněny zúčastněným osobám uvedeným v příloze III a nesouvisejí s jejich zařízením, operacemi nebo oblastí činnosti, by neměly být v souladu s čl. 11 odst. 4 poskytovány pouze v souhrnné nebo anonymizované podobě, ale měly by být plně anonymizovány.
41.

EIOÚ doporučuje: — v článku 85 navrhovaného nařízení o ZP a v článku 81 navrhovaného nařízení o DIV vyjasnit odkaz na směrnici 95/46/ES upřesněním, že příslušná ustanovení se použijí v souladu s vnitrostátními předpisy, které provádějí směrnici 95/46/ES, — vložit do článku 85 navrhovaného nařízení o ZP a do článku 81 navrhovaného nařízení o DIV výslovný odkaz na článek 8 směrnice 95/46/ES a článek 10 nařízení (ES) č. 45/2001. — vložit obdobné odstavce týkající se účelu zpracování údajů, práv subjektů údajů a doby uchovávání údajů, jaké jsou obsaženy v článku 27 navrhovaného nařízení o ZP, do článku 35 navrhovaného nařízení o DIV, a to v souladu s úpravami navrženými v tomto stanovisku. — zahrnout do navrhovaných nařízení definici pojmu „subjekt“. — jednoznačně z modulu databanky Eudamed pro klinické zkoušky vyloučit zahrnutí veškerých údajů o zdravotním stavu pacientů. — vložit do navrhovaného nařízení o ZP a do navrhovaného nařízení o DIV ustanovení, která jasně vymezí, za jakých situací a s jakými zárukami budou informace obsahující údaje o zdravotním stavu pacientů zpracovávány a uchovávány v databázi Eudamed v souvislosti s vigilancí a dozorem po uvedení na trh. Navrhované nařízení by mělo především vyžadovat, aby Komise provedla posouzení rizik, dříve než budou v databázi Eudamed zpracovávány a uchovávány jakékoli údaje o zdravotním stavu pacientů. — uvést v samostatném bodě odůvodnění k oběma navrhovaným nařízením, že jakákoli prováděcí opatření přijatá na základě navrhovaných nařízení by měla podrobně uvádět důsledky funkčních a technických charakteristik databáze Eudamed pro ochranu údajů a že by měl být konzultován EIOÚ. — výslovně uvést, že pravidelná hlášení uvedená v článku 61 navrhovaného nařízení o ZP a v článku 59 navrhovaného nařízení o DIV by měla obsahovat pouze anonymní údaje. — doplnit do čl. 8 odst. 6 obou nařízení následující větu: „Než dojde k jakémukoli zpracování údajů týkajících se zdravotního stavu pacientů, výrobci od subjektu údajů získají výslovný souhlas v souladu s čl. 8 odst. 2 písm. a) směrnice 95/46/ES.“ — vložit do navrhovaných nařízení ustanovení upravující to, jak by měly být osobní údaje spravovány, pokud jde o dozor vykonávaný příslušnými orgány. — doplnit do navrhovaných nařízení maximální lhůtu pro uchovávání osobních údajů. Zvolená lhůta by měla být nezbytná a přiměřená účelu, za nímž jsou osobní údaje shromažďovány a zpracovávány. — konzultovat EIOÚ v souvislosti jakýmkoli aktem v přenesené pravomoci či prováděcím aktem přijatým v souladu s navrhovanými nařízeními, který by mohl mít dopad na zpracování osobních údajů.
26.

Evropský inspektor ochrany údajů vítá skutečnost, že ve sdělení byla určitá míra pozornosti věnována také ochraně soukromí a údajů. EIOÚ nicméně zdůrazňuje, že při provádění iniciativ uvedených v digitální agendě by průmysl, členské státy i Komise měly přiměřeně zohledňovat požadavky na ochranu údajů. Zejména pak: — lituje, že Komise ve svém sdělení výrazným způsobem nezdůraznila význam respektování ochrany soukromí a údajů při provádění činností, které jsou ve sdělení uvedeny. EIOÚ proto upozorňuje správce údajů na nezbytnost dodržovat pravidla ochrany soukromí a údajů při navrhování i při zavádění nových informačních a komunikačních technologií v digitálním prostředí, — lituje, že Komise nepoukázala na současný právní rámec ochrany údajů stanovený směrnicemi 95/46/ES a 2002/58/ES a na návrh obecného nařízení o ochraně údajů, které obsahují příslušná pravidla a zásady, které je třeba brát v potaz při zavádění IKT v digitálním prostředí, — lituje, že Komise nezdůraznila zásadu „ochrany soukromí již ve fázi návrhu“, která by se podle článku 23 navrhovaného nařízení o ochraně soukromí stala právní povinností. Z tohoto důvodu připomíná správcům údajů a projektantům informačních a komunikačních technologií nezbytnost zahrnutí ochrany soukromí při vývoji nových IKT v digitálním prostředí již do fáze návrhu, — doporučuje, aby se za účelem posílení evropské kapacity uplatnit ve všech příslušných odvětvích zásadu ochrany soukromí již ve fázi návrhu používaly nástroje z oblasti výzkumu a vývoje a aby pracovní programy tento cíl zohledňovaly, — zdůrazňuje, že interoperabilita databází jednotlivých států by se měla plně řídit zásadami ochrany údajů, zejména omezením účelu zpracování. EIOÚ Komisi dále připomíná, že by měl existovat vhodný právní základ pro využívání interoperability jako prostředku usnadňujícího sdílení údajů, spolu s přiměřenými zárukami ochrany údajů, — doporučuje, aby Komise před přijetím doporučení ohledně záruk pro uživatele otevřeného internetu konzultovala EIOÚ, — připomíná správcům i uživatelům, že i když cloud computing přináší specifické problémy související s ochranou údajů, orgány ochrany údajů poskytnou ke zmíněným problémům rozsáhlé pokyny v oblasti použití současných právních předpisů na ochranu údajů a evropský inspektor ochrany údajů v otázkách dopadu navrhovaného nařízení o ochraně údajů. Toto poradenství by mělo hodnověrné, aby posilovalo důvěru jednotlivců a spotřebitelů, čímž se následně zajistí úspěšné zavádění těchto nových technologických prostředků.
66.

Doporučuje rovněž: — doplnit do návrhu týkajícího se obchodu uvnitř EU, že údaje o podezřelých operacích smí být použity pouze za účelem zamezení zneužití látek uvedených v seznamu, — stanovit v návrzích maximální lhůty pro uchovávání údajů u veškerých zpracování a konkrétně v návrzích uvést, že údaje o podezřelých operacích musí být vymazány, jakmile již nejsou zapotřebí, — odůvodnit v preambulích nařízení nezbytnost každé konkrétní lhůty pro uchovávání, — doplnit do návrhů nový článek o tom, jak mají být informace o zpracování poskytovány subjektům údajů, — pokud jde o mezinárodní předávání osobních údajů, začlenit záruky ochrany údajů do znění nařízení týkajícího se vnějšího obchodu a do znění závazného mezinárodního dokumentu či závazných dohod s přijímajícími třetími zeměmi, — co se týče evropské databáze, pokud k ní subjekty potřebují mít přístup nebo má-li být využívána k dalším účelům, mělo by to být v samostatné části návrhů konkrétně uvedeno, — zajistit dohled nad evropskou databází prostřednictvím systému koordinovaného dohledu ze strany EIOÚ a vnitrostátních orgánů pro ochranu údajů podobného tomu, jaký se předpokládá v případě systému pro výměnu informací o vnitřním trhu, — co se týče rejstříku evropských subjektů a zpracovávání souhrnů operací prostřednictvím evropské databáze, měly by být doplněny konkrétní záruky v oblasti ochrany údajů a bezpečnosti, a to nejlépe přímo v návrzích, nebo alespoň prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci či prováděcích aktů, — jestliže má být evropská databáze využívána i k jiným účelům, než jsou ty uvedené v čl. 1 odst. 9 návrhu týkajícího se obchodu uvnitř EU (např. ke zpracovávání celních prohlášení), mělo by to být v samostatné části návrhů konkrétně uvedeno.
(16)

I když by se dalo tvrdit, že při postupu v tomto případě došlo k procedurálnímu pochybení, osobně si nemyslím, že by v této věci toto pochybení skutečně ohrozilo právo stran na obhajobu, neboť i) strany souhlasily s omezeným přístupem, čímž svým externím poradcům umožnily nahlédnout do odpovědí obsažených v elektronickém dotazníku a vyjádřit se k nim, a to v jejich původní nedůvěrné podobě, jak je poskytovatelé údajů předložili Komisi; ii) strany nepožádaly o prodloužení lhůty k dodatečnému přístupu a iii) nic nenaznačuje, že by strany neměly možnost v plném rozsahu vyjádřit své připomínky k informacím, jež jim byly dodatečně předloženy.
43.

EIOÚ připomíná, že dodržování práv na soukromí a ochranu osobních údajů a na důvěrnost komunikace je klíčové pro budování důvěry spotřebitelů v evropský jednotný trh elektronických komunikací. V tomto ohledu EIOÚ vydává tato klíčová doporučení: — Opatření týkající se řízení provozu představují omezení pro neutralitu sítě, kterou návrh uvádí jako klíčovou zásadu pro používání internetu v EU, a zasahují do práv koncových uživatelů na důvěrnost komunikace, soukromí a ochranu osobních údajů. Vzhledem k tomu by uvedená opatření měla podléhat přísným požadavkům na transparentnost, nezbytnost a přiměřenost. Zejména: — Používat řízení provozu pro účely provedení ustanovení legislativního předpisu nebo prevence a zabránění závažné trestné činnosti může vyžadovat široké, preventivní a systematické monitorování obsahu komunikace, což by bylo v rozporu s články 7 a 8 Listiny základních práv EU, stejně jako s čl. 5 odst. 1 směrnice 2002/58/ES a se směrnicí 95/46/ES. Odkazy na tyto důvody je třeba z čl. 23 odst. 5 písm. a) návrhu vypustit. — Ustanovení čl. 23 odst. 5 návrhu by měla poskytovat jasné informace o metodách kontroly komunikace, které jsou povolené v souvislosti s opatřeními týkajícími se řízení provozu. — Ustanovení čl. 23 odst. 5 by měla výslovně stanovit, že kdykoli je to dostatečné k dosažení jednoho z cílů stanovených v tomto ustanovení, budou opatření týkající se řízení provozu představovat metody kontroly komunikace založené na pouhé analýze IP hlaviček, nikoli ty, které představují hloubkovou kontrolu paketů. — Ustanovení čl. 25 odst. 1 a článek 26 návrhu by měly vyžadovat poskytování informací o opatřeních týkajících se řízení provozu ustanovených pro všechny účely uvedené v čl. 23 odst. 5. Tato ustanovení by měla zejména požadovat, aby poskytovatelé uvedli, jaké metody kontroly komunikace byly v případě uvedených opatření týkajících se řízení provozu použity, a vysvětlili dopad těchto metod na práva koncových uživatelů na soukromí a ochranu údajů. — Ustanovení čl. 24 odst. 1, která stanoví pravomoci vnitrostátních regulačních orgánů vykonávat mimo jiné dohled nad používáním opatření týkajících se řízení provozu, by měla zahrnovat možnost spolupráce uvedených orgánů s vnitrostátními orgány ochrany údajů. Obdobně by čl. 25 odst. 1 měl stanovit, aby vnitrostátní orgány ochrany údajů měly možnost dostat ke kontrole informace o opatřeních týkajících se řízení provozu před jejich zveřejněním. — Měl by být vysvětlen vzájemný vztah mezi čl. 7 odst. 1 směrnice 2002/58/ES a čl. 27 odst. 4 návrhu. — Ustanovení čl. 17 odst. 1 písm. f) návrhu by měla být pozměněna tak, aby zahrnovala požadavek na evropský produkt virtuálního širokopásmového přístupu, a čl. 19 odst. 4 písm. e) návrhu by měl být pozměněn tak, aby zahrnoval evropský produkt připojení se zaručenou kvalitou služeb, aby byla dodržena zásada ochrany údajů již od návrhu.
—

vložit odkazy na použitelné právní předpisy o ochraně údajů do samostatného článku navrhované směrnice. Takový odkaz by měl stanovit jako obecné pravidlo, že se na zpracování osobních údajů v rámci navrhované směrnice vztahují směrnice 95/46/ES a nařízení (ES) č. 45/2001. EIOÚ dále navrhuje, že by odkaz na směrnici 95/46/ES měl upřesnit, že se ustanovení použijí v souladu s vnitrostátními právními předpisy, které provádějí směrnici 95/46/ES,
38.

Evropský inspektor ochrany údajů rovněž: — vítá závěry, k nimž sdělení dochází, totiž že na úrovni EU nejsou zapotřebí ani nové databáze pro účely prosazování práva, ani nové nástroje pro výměnu informací, — zdůrazňuje, že je třeba důkladně posoudit nástroje a iniciativy v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, přičemž výsledek tohoto posouzení by měl vést ke komplexní, integrované a dobře strukturované politice EU v oblasti správy a výměny informací, a vybízí Komisi, aby provedla hodnocení ostatních existujících nástrojů, — vybízí Komisi, aby se zabývala i) účinností zásad ochrany údajů ve světle technologických změn, vývoje souvisejícího s rozsáhlými IT systémy a rostoucím využíváním údajů, které nebyly původně shromážděny pro účely související s bojem proti trestné činnosti; jakož i ii) účinností současného trendu rozsáhlého, systematického a proaktivního sledování jednotlivců, kteří nejsou podezřelými, z hlediska veřejné bezpečnosti a jeho skutečnou užitečností v boji proti trestné činnosti; přičemž výsledek těchto úvah by měl vést ke komplexní, integrované a dobře strukturované politice EU v souvislosti se správou informací v této oblasti a jejich výměnou, — zdůrazňuje, že probíhající diskuse o návrhu směrnice by neměla Komisi bránit v tom, aby sestavila přehled problémů a rizik v souvislosti s ochranou údajů a možných zlepšení stávajícího právního kontextu, a doporučuje využít tyto diskuse při vypracovávání evropského modelu pro výměnu informací, především pokud jde o rozlišování mezi zpracováváním údajů podezřelých a údajů osob, jež podezřelé nejsou, — rozhodně souhlasí, že je třeba přezkoumat stávající nástroje a uvést je do souladu s navrhovanou směrnicí, a vybízí Komisi, aby podnikla další kroky, — vybízí Komisi, aby stávající nástroje posoudila během jejich zavádění i po jejich úplném zavedení, — doporučuje, aby pokyny týkající se volby kanálů, k jejichž poskytnutí je Rada vyzývána, braly v potaz důsledky v souvislosti s omezením účelu a odpovědností, — vybízí Komisi, aby jasněji zdůvodnila volbu nástroje SIENA jako výchozího kanálu pro Europol a aby posoudila, zda je tato volba v souladu se zásadou ochrany soukromí již od návrhu, — s uspokojením konstatuje, že sdělení připomíná, že informace smí být vyměňovány a využívány pouze tehdy, pokud to právní předpisy dovolují, což zahrnuje dodržování pravidel ochrany údajů, a vyzývá Komisi, aby začala pracovat na harmonizovaných podmínkách pro jednotná kontaktní místa s cílem zajistit, že požadavky budou ve všech členských státech obdobné a budou účinně chránit jednotlivce, — doporučuje zahrnout školení o bezpečnosti informací a ochraně údajů jak do systému navrženého Komisí, tak do školení, která mají zajišťovat členské státy.
30.

Pokud jde o navrhované nařízení, EIOÚ doporučuje: — stanovit způsob zpracování osobních údajů v rejstříku a elektronické databázi, a to formou hmotněprávního ustanovení návrhu, a nikoli formou aktů v přenesené pravomoci, — vložit samostatné ustanovení určující druhy osobních údajů, které mají být v rejstříku a v elektronické databázi zpracovány, účel jejich zpracování, kategorie příjemců, kteří jsou oprávněni mít přístup k údajům (včetně určení k jakým údajům), maximální dobu, po niž se údaje uchovávají, a pro subjekty údajů formy práva na informace a jeho výkonu, — v článku 123c vyjasnit, zda by výměna informací mezi agenturou a vnitrostátními úřady zahrnovala i výměnu osobních údajů či nikoli, a pokud ano, jakých. Článek by měl také upřesnit, i) že taková výměna osobních údajů mezi agenturou a vnitrostátními úřady musí probíhat v souladu s použitelnými právními předpisy o ochraně osobních údajů, zejména s nařízením (ES) č. 45/2001, jde-li o zpracování agenturou, a se směrnicí 95/46/ES, jde-li o zpracování vnitrostátními úřady, ii) účel těchto výměn, zejména jde-li o dodatečné účely ve srovnání s každou původní databází či portálem, a iii) druhy údajů, které budou vyměňovány, oprávněné příjemce údajů a lhůtu, po niž budou údaje uchovávány v informačních systémech, — posoudit nezbytnost a přiměřenost poskytování osobních údajů v souvislosti se zveřejňováním informací obsažených v elektronické databázi. Pokud je záměrem tvůrců právních předpisů zajistit zveřejnění osobních údajů pro pečlivě posouzené účely, EIOÚ doporučuje začlenit do navrhovaného nařízení za tímto účelem explicitní ustanovení. Přinejmenším by mělo hmotněprávní ustanovení vyjasnit, který druh osobních údajů může být zveřejněn a za jakým účelem (účely), — ve hmotněprávním ustanovení vyjasnit, zda mezi prostředky spolupráce patří zveřejňování rozhodnutí soudu vztahujících se k ochranným známkám či nikoli. Pokud ano, pak by toto hmotněprávní ustanovení mělo definovat podmínky, za nichž mohou být rozhodnutí soudu zveřejněna. V této souvislosti EIOÚ doporučuje, aby ke zveřejňování rozsudků na internetu prováděném agenturou a vnitrostátními ústředními úřady průmyslového vlastnictví docházelo za podmínky, že bude technicky znemožněna indexace rozsudků (a osobních údajů v nich obsažených) v externích internetových vyhledávačích, nebo zvážit, zda rozsudky nepublikovat anonymně.
104.

Evropský inspektor ochrany údajů uvádí tato doporučení týkající se EES: — Nezbytnost a přiměřenost systému bude možné konkrétně prokázat v souladu s článkem 7 listiny až po stanovení jasné evropské politiky v oblasti řízení osob překračujících povolenou délku pobytu a posouzení systému v globálnějším kontextu stávajících rozsáhlých informačních systémů. — Zásady týkající se ochrany údajů by měly být zdokonaleny v souladu s článkem 8 takto: — Účely využití by měly být omezeny a koncepce systému by neměla bránit budoucímu posouzení jakéhokoli možného přístupu k údajům EES pro účely vymáhání práva. — Práva subjektů údajů by měla být posílena, zejména pokud jde o právo na informace a možnosti nápravy, přičemž je třeba vzít v úvahu potřebu zavedení zvláštních záruk týkajících se automatických rozhodnutí přijímaných v souvislosti s výpočtem délky pobytu. — Dohled by měl být doplněn o jasnou představu o vymezení pravomocí na vnitrostátní úrovni, aby se zajistilo, že subjekty údajů uplatní svá práva u příslušného orgánu. — Používání biometrických údajů by mělo být podrobeno cílenému posouzení dopadu, a je-li to považováno za nezbytné, měly by se na zpracování takových údajů vztahovat zvláštní záruky týkající se registračního postupu, úrovně přesnosti a potřeby havarijního postupu. Kromě toho evropský inspektor ochrany údajů výrazně zpochybňuje návrh na sejmutí 10 otisků prstů namísto 2 až 4, které by v každém případě postačovaly pro účely ověřování. — Měly by být uvedeny důvody, proč je předávání údajů systému EES třetím zemím nezbytné pro navracení státních příslušníků třetích zemí.
39.

Evropský inspektor ochrany údajů vítá začlenění závazných zásad ochrany údajů. Doporučuje však, aby byly rozšířeny, a to takto: — měla by být doplněna ustanovení o „bezpečnosti údajů“ spolu s konkrétními požadavky na zpracování „citlivých údajů“, — v textu dohody či v příloze by měly být podrobně stanoveny postupy pro zajištění účinného uplatňování zásad „transparentnosti“ a „práva na přístup k údajům, jejich opravu, vymazání a zablokování“, — co se týče „dalšího předávání“, mělo by být doplněno, že příslušné orgány smluvních stran by neměly předávat osobní údaje jiným vnitrostátním příjemcům, pokud tito příjemci neprokáží odpovídající úroveň ochrany a účel, za nímž byly údaje předány, — pokud jde o zásadu „nápravy“, mělo by být specifikováno, že pojmem „příslušné orgány“, používaným ve zbytku dohody v jiné souvislosti, se zde rozumí orgány příslušné k ochraně osobních údajů a k dohledu nad jejich zpracováním, — příslušné orgány a praktické informace o existujících možnostech nápravy by měly být zmíněny buď přímo v dohodě, anebo alespoň v korespondenci mezi smluvními stranami či v dokumentech, které dohodu doprovázejí, — co se týče zásady „výjimky z práva na transparentnost a přímý přístup“, mělo by být konkrétně uvedeno, že v případech, kdy nelze subjektům údajů udělit právo na přístup, by měl být poskytnut přístup nepřímý prostřednictvím vnitrostátních orgánů na ochranu údajů zemí EU.
11.

Tuto žádost jsem zamítl z následujících důvodů. Za prvé jsem strany informoval, že jedinou třetí zúčastněnou osobou, která se formálního ústního slyšení zúčastní, je podnik SFIR. Za druhé argument stran, že by konkurenti neměli mít přístup k informacím o postavení daných stran na relevantním trhu, je argument, který by mohl být použit u všech formálních slyšení týkajících se jakéhokoli případu spojení podniků. Pokud by byl takový argument přijat, znamenalo by to, že článek 13 rozhodnutí 2011/695 pozbývá smyslu. Za třetí získával podnik SFIR – jako partner podniku EDFM ve společném podniku SRB – od podniku EDFM komerční informace o zásobování cukrem v Itálii. Proto jsem neshledal důvod, proč by podnik SFIR neměl mít přístup ke všem informacím oznamující strany, které by mohly být v přítomnosti EDFM diskutovány. Navíc, pokud jde o návrh opravných prostředků, podnik SFIR znal jeho obsah, jelikož mu byl umožněn přístup k jeho téměř nepozměněnému znění. Jak podnik SFIR, tak i podnik EDFM jsou pak stranami hlavní smlouvy, na kterou se vztahují opravné prostředky („smlouva Mitra“).