[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 11.7.2007 SEK(2007) 936 PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVARŮ KOMISE Souhrn posouzení dopadů Doprovodný dokument k bílé knize o sportu {KOM(2007) 391 v konečném znění} {SEK(2007) 932} {SEK(2007) 934} {SEK(2007) 935} Posouzení dopadů k bílé knize o sportu vysvětluje hlavní motivy a proces, které Komisi vedly k rozhodnutí o přípravě této bílé knihy. Rozhodnutí bylo učiněno na základě kombinace vnitřních znalostí, rozsáhlých konzultací s vládními a nevládními subjekty a přezkoumání existujících zpráv a studií[1], díky čemuž mohla Komise určit priority pro politickou iniciativu v oblasti sportu. Analýza potvrdila, že se od EU z mnoha stran očekává, že bude při tvorbě politik[2] více zohledňovat specifickou povahu sportu a že opatření EU v oblasti sportu by mohla znamenat pozitivní přínos k již existujícím opatřením na vnitrostátní úrovni. Potvrdila i to, že potenciálu sportu ve společenské a hospodářské oblasti lze lépe využít k dosažení strategických cílů EU. Současný právní rámec nedává EU specifickou právní pravomoc pro oblast sportu. Sport je ale oblastí, na níž se vztahuje mnoho ustanovení Smlouvy o ES, a která proto podléhá rozsudkům evropských soudů a rozhodnutím Komise. Složité prostředí evropského sportu a jeho mnohostranný rozměr vstupují do vztahu se značným množstvím politik EU a čelí novým společenským a hospodářským situacím a výzvám, což je skutečnost, která zatím nebyla uceleně řešena prostřednictvím žádné iniciativy na úrovni EU. Proto musí jakákoli odpověď na očekávání zúčastněných subjektů ohledně iniciativy EU vycházet z uceleného politického přístupu, který na jedné straně zohlední již existující právní základ a na druhé straně potřebu ctít autonomii sportu a požadavky subsidiarity. Jakákoli podobná iniciativa přirozeně vyžaduje úzkou spolupráci všech příslušných útvarů Komise. Posouzení dopadů s ohledem na uvedené předkládá přehled hlavních motivů, které s iniciativou Komise v oblasti sportu souvisejí, vysvětluje výchozí motivy, určuje klíčové problémy a popisuje hlavní cíle. Klíčové problémy lze vymezit ve vztahu ke třem základním oblastem, jimiž je konkrétně společenská úloha, hospodářský rozměr a organizace sportu. Tyto oblasti jsou představeny formou výčtu problémů a hlavních výzev, jež se s nimi pojí. Vzhledem k velkému množství problémů, které je potřeba v rámci uceleného přístupu ke sportu řešit, bylo pro účely posouzení dopadů stanoveno šest priorit, v nichž se zrcadlí hlavní obavy a zájmy zúčastněných subjektů: a) nedostatek právní jistoty ve věci uplatňování právních předpisů EU v oblasti sportu; b) otázky způsobu správy především s souvislosti s profesionálním sportem, a to zejména ve věci nezákonné činnosti, která je, jak se zdá, rozšířená mezi agenty hráčů, dále v souvislosti s nedostatečnou ochranou nezletilých sportovců a škodlivým vlivem, jaký má na sport doping, rasismus a násilí; c) financování sportu a problémy, jimž čelí tradiční způsoby finanční podpory na úrovni místních sportů; d) nedostatek údajů o sportovním odvětví, jež by tvořily základ pro tvorbu politik; e) narůstající problém nadváhy, obezity, kardiovaskulárních nemocí a osteoartritidy, které jsou ve velké míře zapříčiněny nedostatkem tělesné aktivity; f) omezené začlenění otázek sportu do politik týkajících se oblasti vzdělávání a odborné přípravy. Zpráva ukazuje, že iniciativa EU v oblasti sportu by měla usilovat o to poskytnout evropskému sportu strategickou orientaci, podpořit diskusi o daných problémech a zviditelnit toto odvětví při tvorbě politik EU. Ve zprávě se uvádí, že cílem iniciativy je ukázat, rozpoznat a podpořit v rámci tvorby politik EU specifickou společenskou, hospodářskou a organizační povahu sportu. Dalším cílem je lepší zahrnutí sportu do již existujících i plánovaných programů a opatření EU a stanovení způsobu, jak lze v rámci finančních nástrojů EU projekty v oblasti sportu podpořit. Posouzení dopadů rovněž stanovuje za cíl zlepšení dialogu a systému politické spolupráce v oblasti sportu na úrovni EU. Uvádí čtyři různé možnosti jak v rámci současného právního a politického kontextu řešit roli sportu v Evropě : - možností 1 je nepodniknout žádné kroky, což by znamenalo pokračování současného uspořádání v oblasti sportu; - možností 2 je zahájení dalších konzultací o potřebě iniciativy EU v oblasti sportu, a to prostřednictvím zelené knihy; - možností 3 by bylo zabývat se sportem prostřednictvím rozsáhlé ucelené iniciativy, jež by měla formu právně nezávazného nástroje, konkrétně bílé knihy nebo sdělení; - možnost 4 přestavuje nápravná opatření pro konkrétní problémy při současném lepším zahrnutí problematiky sportu do politik a programů EU. Analýzou možných dopadů, účinnosti, efektivnosti nákladů, soudržnosti a možných rizik navrhovaných opatření v šesti prioritních oblastech se ve zprávě dochází k závěru, že možnost 1 (pasivita ze strany EU) by nesplnila požadavky zúčastněných stran a mohla by znamenat promarnění příležitosti řešit současné výzvy v oblasti sportu. Ve světle souhrnných konzultací, které v uplynulých letech proběhly, nespatřuje zpráva žádný nový přínos ani v pokračování konzultačního procesu (možnost 2). Ve zprávě se dále uvádí, že právní nebo správní předpisy v celé škále oblastí, jak je navrhuje možnost 4, by s sebou nesly riziko nerespektování principu subsidiarity a autonomie sportu a nezohlednily by sport v celé jeho mnohostranné povaze. Možnost bílé knihy tedy nejvíce odpovídá vytyčeným cílům a je i z hlediska nákladů tou nejefektivnější alternativou. Prostřednictvím akčního plánu, který vytyčuje konkrétní opatření pro stanovená klíčová témata, vytváří ta nejúčinnější opatření na různých úrovních při současném respektování autonomie sportu a rozdělení pravomocí v oblasti sportu v Evropě. Je možností, která nejlépe plní cíl poskytnout iniciativě v oblasti sportu na úrovni EU v rámci současného právního rámce politickou váhu a zviditelnění. [1] Podrobné shrnutí konzultací uskutečněných v uplynulých letech s vládními a nevládními subjekty viz v příloze III k pracovnímu dokumentu útvarů Komise, který je součástí této bílé knihy. [2] Jak je ustanoveno ve vyhlášení Evropské rady z Nice z roku 2000.