PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVARŮ KOMISE

SOUHRN POSOUZENÍ DOPADŮ Průvodní dokument k návrhu SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zmrazování a konfiskaci výnosů z trestné činnosti v Evropské unii

Prohlášení: Tento souhrn posouzení dopadů zavazuje pouze útvary Evropské komise odpovědné za jeho přípravu a nepředjímá konečnou podobu rozhodnutí, které učiní Komise.

1. Vymezení problému

Aby bylo možné zamezit aktivitám organizované trestné činnosti, je nezbytné zbavit pachatele výnosů z trestné činnosti. Organizovaná trestná činnost je motivovaná především ziskem. Zajištění co možná největší části z tohoto zisku brání trestné činnosti, odrazuje před ní, jelikož ukazuje, že „trestná činnost se nevyplácí“, a přináší finanční prostředky, které lze reinvestovat do iniciativ spojených s prosazováním práva nebo předcházením trestné činnosti.

Problém, kterým se toto posouzení dopadů zabývá, je nedostatečné vymáhání majetku z trestné činnosti v EU. K dnešnímu dni zůstávají odhady výše finančních prostředků, o které členské státy přicházejí v důsledku organizované trestné činnosti, jakož i odhady úspěšnosti při vymáhání majetku, stále omezené. Podle některých nedávných zpráv a neoficiálních zdrojů jsou odhady ročních výnosů z organizované trestné činnosti v některých členských státech velmi vysoké[1]. Tyto údaje jsou v jasném rozporu s částkami, které jsou každoročně v Unii vymoženy[2]. Ačkoli o částkách pocházejících z trestné činnosti, které jsou každoročně vymoženy, vedou statistiku pouze některé členské státy, zdá se, že v současnosti je počet zmrazení a konfiskací v EU v porovnání s odhadovanými zisky organizovaných zločineckých skupin nebo s počtem odsuzujících rozsudků, které vynesly soudy v případech závažné trestné činnosti, nedostatečný, stejně jako vymožené částky pocházející z organizované trestné činnosti.

Organizovaná trestná činnost má často nadnárodní charakter a majetek zločineckých skupin je stále více investován v jiných členských státech. Sledování majetku nacházejícího se v zahraničí je vzhledem k větším potížím s jeho vysledováním a k právním překážkám při získávání důkazů a výkonu příkazů k zajištění a ke konfiskaci vždy problematičtější.

Ačkoli má konfiskace majetku základ v mezinárodním právu, právu EU a právu členských států, jsou tyto právní předpisy stále málo rozvinuty a využívány. Je nepravděpodobné, že některý členský stát zkonfiskuje významnou část majetku z trestné činnosti a že právní předpisy úspěšně dosáhnou svého účelu.

2. Analýza subsidiarity

EU již schválila opatření související s konfiskací a vymáháním majetku z trestné činnosti. Po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost lze právní základ na podporu opatření v této oblasti nalézt v čl. 82, odst. 1 a 2 a čl. 83 odst. 1 SFEU. Nejvhodnější právní základ a rozsah pravomoci EU provádět harmonizaci budou záviset na tom, zda se konkrétní ustanovení vztahuje k harmonizaci či k vzájemnému uznávání.

Podle čl. 5 odst. 3 SEU jedná Unie pouze tehdy, pokud cílů zamýšlené činnosti nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy. Podle článku 67 SFEU Unie usiluje o zajištění vysoké úrovně bezpečnosti občanům prostřednictvím opatření pro předcházení trestné činnosti a boj proti ní. Konfiskaci majetku z trestné činnosti se přikládá stále větší význam jako nástroji pro boj s organizovaným zločinem, který má často nadnárodní povahu a je tím pádem nezbytné ho řešit společně. To vše platí ještě mnohem více v EU, kde je zrušením vnitřních hranic usnadněno páchání přeshraniční trestné činnosti.

Jak stanovil Stockholmský program na roky 2010–2014, Unie musí omezit počet příležitostí, které organizované trestné činnosti poskytuje globalizovaná ekonomika, v neposlední řadě během krize, která ještě umocňuje zranitelnost finančního systému. EU má tedy lepší postavení než jednotlivé členské státy, aby mohla efektivněji vylepšit jeden z nejúčinnějších nástrojů pro boj s organizovanými zločineckými skupinami.

Přeshraniční rozměr majetku pocházejícího z organizované trestné činnosti (který je stále více investován mimo zemi svého původu a často i v několika zemích) je dalším důvodem k opatření na celoevropské úrovni.

3. Cíle

Celkovým dlouhodobým cílem je podstatné omezení příjmů a celkových výnosů z organizované trestné činnosti v EU. Obecným cílem je boj s organizovanou trestnou činností, zajištění spravedlnosti pro oběti a zvýšení důvěry veřejnosti v systém trestního soudnictví. V souladu s jednotlivými součástmi problému lze definovat čtyři konkrétní politické cíle: i) zvýšit harmonizaci pravidel, která umožňují konfiskovat majetek pocházející z trestné činnosti s řádným přihlédnutím k základním právům, ii) vytvořit minimální harmonizovaná pravidla, která členským státům umožní zmrazit/zajistit a spravovat majetek z trestné činnosti až do konfiskace, a to s řádným přihlédnutím k základním právům, iii) usnadnit členským státům přeshraniční zmrazování/zajišťování a konfiskaci majetku a iv) zvýšit využívání nástrojů zmrazování a konfiskace ze strany subjektů členských států.

4. Možnosti politiky

Pro nápravu nedostatků, jež vyplývají z definice problémů, bylo stanoveno 21 politických opatření na úrovni EU (z nichž některá se vzájemně doplňují).

S ohledem na vysoký počet plánovaných politických opatření bylo 21 opatření na úrovni EU nejdříve jednotlivě prověřeno, pokud jde o potenciální překážky při provádění, jako např. i) existenci příslušného svěřování pravomocí EU, ii) proporcionalitu a iii) slučitelnost se základními zásadami ústavního či trestního práva členských států. Rovněž byl na základě příslušné judikatury Evropského soudu pro lidská práva podrobně analyzován dopad na základní práva. Po prověření překážek při provádění byla vyloučena čtyři politická opatření.

Zbývající politická opatření byla rozdělena do skupin podle politických možností představujících různé stupně zásahu na úrovni EU: nelegislativní řešení, minimální legislativní řešení (náprava nedostatků ve stávajícím právním rámci EU, jež brání jeho zamýšlenému fungování) a maximální legislativní řešení (nad rámec cílů stávajícího právního rámce EU). U posledně uvedeného řešení byly analyzovány dvě dílčí možnosti, jedna zahrnující činnost na úrovni EU týkající se vzájemného uznávání a druhá, která takovou činnost nezahrnovala.

4.1. Politická možnost č. 1 – Zachování stávajícího stavu

Tato politická možnost by nezahrnovala žádné nové opatření na úrovni EU, ale představuje pokračování ve stávajících činnostech. Žádné nové opatření na úrovni EU neznamená, že na úrovni EU nedojde k žádné změně. Podle Lisabonské smlouvy se stávající právní rámec stane dnem 1. prosince 2014 po členských státech vymahatelný prostřednictvím řízení o porušení povinnosti.

4.2. Politická možnost 2 – Nelegislativní řešení

V rámci nelegislativního politického řešení by byly využity semináře s cílem podpořit provádění stávajících povinností vzájemného uznávání konfiskace (politické opatření 1) a podpořit provádění stávajících povinností souvisejících se vzájemným uznáváním (politické opatření 12). Praktické semináře pro vládní činitele s rozhodovací pravomocí v některých členských státech týkající se ziskovosti aktivit souvisejících s konfiskací majetku (politické opatření 15) by mohly zvýšit frekvenci využívání těchto nástrojů a poskytnout fórum pro sdílení znalostí a praktických zkušeností.

4.3. Politická možnost 3 – Minimální legislativní řešení

Součástí této možnosti jsou semináře týkající se provádění a využívání právních nástrojů, společně s dalšími politickými opatřeními, jež se zaměřují na nedostatky zjištěné ve stávajícím právním rámci týkajícím se vzájemného uznávání. V souvislosti s vymáháním příkazů ke konfiskaci tato možnost předpokládá, že právní rámec by bylo možné zjednodušit konsolidací rámcových rozhodnutí 2006/783/SVV a 2005/214/SVV a rozšířením oblasti jejich působnosti, aby zahrnovala všechny příkazy ke konfiskaci vystavené v souvislosti s trestním řízením (politické opatření 14). Tato možnost by rovněž zahrnovala zavedení jednotných formulářů pro vzájemné uznávání (politické opatření 19). Pokud jde o žádosti mezi členskými státy (politická možnost 20), součástí této možnosti by rovněž byla vymahatelnost přednosti vzájemného uznávání před úmluvami o vzájemné právní pomoci.

4.4. Politická možnost 4.1 – Maximální legislativní možnost bez vzájemného uznávání

Tato možnost by sestávala z veškerých politických opatření, jejichž součástí by nebylo legislativní opatření související se vzájemným uznáváním.

Pro zlepšení konfiskačních pravomocí by tato možnost zavedením široké definice pro „výnosy z trestné činnosti“ předpokládala možnost konfiskovat veškeré hodnotné užitky, včetně nepřímých výnosů (politické opatření 2).

Aby se vyřešila nemožnost provést konfiskaci po skončení trestního řízení, tato možnost předpokládá oddělení konfiskačního řízení od trestního řízení (politická možnost 4), aby se mohlo provádět finanční šetření a bylo možné vymáhat nevykonané příkazy i po ukončení trestního řízení.

Touto možností se rovněž posílí rozšířená konfiskace (politické opatření 5), a to rozšířením okruhu trestných činů, na které se vztahuje a jejím umožněním alespoň v případech, kde soud shledá, že je značně pravděpodobnější, že majetek osoby obviněné z trestného činu podle čl. 83 odst. 1 SFEU pochází z obdobné trestné činnosti.

Pokud jde o řešení překážek ve stíhání, bylo by součástí této možnosti zavedení konfiskace, která není založena na odsuzujícím rozsudku, za omezených okolností (politické opatření 6). Tím by byla umožněna konfiskace za okolností, kdy není možné odsouzení, jelikož podezřelý zemřel, uprchl před trestním stíháním nebo výkonem trestu, nebo nemůže z důvodu duševní choroby podstoupit soudní řízení.

Jakmile začnou být zločinci vyšetřováni, často převádějí majetek informovaným třetím stranám s cílem vyhnout se konfiskaci. Součástí této možnosti by rovněž byla konfiskace majetku třetích stran (politické opatření 7), který byl získán za nižší než tržní hodnotu a u kterého by rozumná osoba v postavení třetí osoby předpokládala, že pochází z trestné činnosti. V souvislosti se zmrazením/zajištěním majetku z trestné činnosti tato možnost předpokládá zavedení harmonizovaných minimálních norem (politické opatření 8). Rovněž by předpokládala vytvoření mechanismů ochranného zmrazení (politické opatření 9), aby členské státy musely zavést příslušné mechanismy pro zajištění toho, aby majetek, u nějž existuje nebezpečí, že bude ukryt nebo vyveden mimo jejich soudní pravomoc, mohl být nesoudními orgány okamžitě zmrazen/zajištěn, a to i před vydáním soudního příkazu.

Co se týče uchovávání majetku, tato možnost by umožnila pravomoc prodat zmrazený majetek alespoň v případě, že může ztratit hodnotu nebo je nehospodárné si jej ponechat (politické opatření 10).

V oblasti využití pravomocí by se touto možností zavedla povinnost předkládat zprávy (politické opatření 16) pro členské státy, což by pomohlo vytvářet statistiku, kterou by bylo možné využívat pro účely hodnocení.

4.5. Politická možnost 4.2 – Maximální legislativní možnost zahrnující vzájemné uznávání

Součástí této možnosti jsou veškerá plánovaná politická opatření (přičemž politické opatření 19 a 20 se však částečně překrývají). Ve srovnání s možností 4.1 rovněž zahrnuje vzájemné uznávání všech druhů příkazů (politické opatření 13). Tato možnost by přinesla vzájemné uznávání příkazů ke konfiskaci (politické opatření 14) konsolidací rámcových rozhodnutí 2006/783/SVV a 2005/214/SVV a rozšířením oblasti jejich působnosti, aby zahrnovala všechny příkazy ke konfiskaci vystavené v souvislosti s trestním řízením. Tato možnost by rovněž zahrnovala zavedení jednotných formulářů pro vzájemné uznávání (politické opatření 19) a vymahatelnost přednosti vzájemného uznávání (politické opatření 20).

5. Posouzení dopadů 5.1. Analýza možnosti 1 – zachování stávajícího stavu

V případě možnosti „bez akce“ lze předpokládat pomalý pokrok směrem k dosažení každého z konkrétních cílů. Lze očekávat, že její ekonomický dopad by byl malý, což vyplývá z přirozeného vývoje v oblasti vymáhaného majetku. Pravděpodobně by se zvětšila propast mezi majetkem vzniklým trestnou činností a majetkem, které vlády vymohly. Její sociální dopad by byl pravděpodobně nepatrný v důsledku mírného zvýšení vymoženého majetku z trestné činnosti ve prospěch obětí trestných činů. Tato možnost by neměla dopad na trestnou činnost. Je pravděpodobné, že bez dalšího opatření na úrovni EU by pachatelé trestných činů dále investovali svůj majetek v jiných členských státech, čímž by se zvýšila potřeba provádět konfiskace přeshraničně. Celkově by přetrvávaly významné nedostatky, nástroje vzájemného uznávání by nebyly dostatečně využívány a konfiskovaný majetek pocházející z trestné činnosti v celé EU by byl ve srovnání s odhady obratu z organizované trestné činnosti stále malý. Ačkoli by situace bez zásahu EU nezůstávala statická, tempo změn by bylo příliš malé. Touto možností by se proto nedosáhlo cíle zlepšit vymáhání majetku z trestné činnosti v Unii. Je nepravděpodobné, že členské státy by tuto možnost podpořily. S tímto řešením by byl naprosto nespokojen Evropský parlament.

5.2. Analýza možnosti 2 – Nelegislativní řešení

Tato možnost by měla malý ekonomický dopad. Semináře zaměřené na provádění by mohly mít mírně pozitivní dopad na provádění v členských státech, které ještě příslušné právní předpisy v plném rozsahu neprovedly. Náklady na semináře zaměřené na využívání právních nástrojů by byly nepatrné a jejich užitečnost by závisela na tom, v jakém rozsahu by byly organizovány. S ohledem na vážně nedostatečné využívání konfiskačních postupů by mohly mít semináře zaměřené na využívání potenciálně významnější dopad a mohly by zabránit tomu, aby rozhodnutí mohla být nadále činěna s předpokladem, že konfiskace majetku nepřináší zisky. Sociální dopad by byl zanedbatelný a dopad na trestnou činnost je docela omezený. Celkový přínos nelegislativní možnosti bude pravděpodobně malý a jako nejslibnější se jeví její přínos v důsledku seminářů zaměřených na využívání. Touto možností by se jen stěží dosáhlo cíle zlepšit vymáhání majetku z trestné činnosti v Unii. Tato možnost by byla silně kritizována Evropským parlamentem.

5.3. Analýza možnosti 3 – Minimální legislativní řešení

Vedle ekonomických dopadů seminářů zaměřených na provádění a využívání právních nástrojů by zlepšení nástrojů vzájemného uznávání znatelně zvýšilo počet přeshraničních vykonávacích řízení a v určité míře hodnotu vymoženého majetku. Je však obtížné posoudit ekonomický přínos vyššího využívání nástrojů vzájemného uznávání, a to i pokud by bylo značné. Častější využívání nástrojů vzájemného uznávání by přesunulo administrativní finanční zátěž z centrálních orgánů na místní soudní orgány a administrativní náklady spojené s řešením žádostí jiných členských států by se v zásadě snížily. Úspory času vyplývající z širšího využívání vzájemného uznávání (oproti vzájemné právní pomoci) by umožnily rychlejší přeshraniční vykonávání a zvýšily by šance na úspěšné vymožení tím, že by se omezila rizika rozptýlení majetku. Předpokládané sjednocení formulářů pro vzájemné uznávání může vyžadovat určité proškolení osob působících v praxi. Náklady s tím spojené pravděpodobně vykompenzují výhody, které to přinese. Mírné zvýšení objemu a hodnoty vymoženého majetku by mělo logicky odpovídat mírnému zvýšení sociálního dopadu ve formě odškodnění obětí. Lepší výkon přeshraničních řízení by pravděpodobně přinesl zvýšení důvěry ve vnitrostátní systémy trestního soudnictví a v prostor svobody, bezpečnosti a práva EU. Pokud jde o základní práva, očekává se nízký dopad na právo na vlastnictví. Lze očekávat mírný dopad na trestnou činnost. Lepší výkon přeshraničních postupů může přinést určité přesuny, jež mohou mít za důsledek únik čistého kapitálu ve formě peněz pocházejících z trestné činnost z EU, s mírně negativním dopadem na nezákonnou ekonomiku a ekonomiku třetích zemí. Celkový přínos minimální legislativní možnosti bude pravděpodobně mírný. Touto možností by se jen stěží dosáhlo cíle zlepšit vymáhání majetku z trestné činnost v Unii a Evropský parlament by ji pravděpodobně nepovažoval za adekvátní řešení problému.

5.4. Analýza možnosti 4.1 – Maximální legislativní možnost bez vzájemného uznávání

Vedle seminářů zaměřených na provádění a využívání právních nástrojů by většina politických opatření sama o sobě měla alespoň mírný ekonomický dopad. Vzhledem k množství politických opatření a závažnému nedostatku údajů, jak co se týče zmrazených, zkonfiskovaných a vymožených částek, tak nákladů na konfiskace, náklady na tuto možnost není možné kvantifikovat. Navíc se mohou náklady na provádění lišit v závislosti na charakteristice členských států.

Hlavní předložená ekonomická analýza, která má řešit nedostatek údajů, je odhad ziskovosti v rámci EU-27 na základě modelu, který využívá zástupné ukazatele pro extrapolaci od podrobné analýzy příjmů a nákladů ve Spojeném království (jediný členský stát, pro který lze odhadnout příjmy a náklady u všech součástí systému konfiskace majetku a který má konfiskační systém, který se nejvíce přibližuje maximální legislativní dílčí možnosti). Ačkoli jsou výsledky získané tímto postupem pouze orientační, jsou povzbudivé: pro 21 z 27 členských států je tato možnost podle tohoto modelu zisková (přičemž pro mnohé vysoce zisková). Skutečnost, že konfiskace majetku se zdá být ve většině členských státech potenciálně zisková, hovoří ve prospěch zásahu na úrovni EU. Lze předpokládat, že vymožení většího objemu majetku ve prospěch státu bude mít značný sociální dopad, neboť – alespoň v některých členských státech – jej bude doprovázet vymožení většího množství majetku ve prospěch obětí trestných činů. Konfiskace majetku z trestné činnosti přinese zvýšení důvěry veřejnosti v trestní soudnictví.

Opatření, která mají významný pozitivní dopad na konfiskační nástroje (např. opatření 5 týkající se rozšířené konfiskace, opatření 6 týkající se konfiskace, která není založena na odsuzujícím rozsudku, nebo opatření 7 týkající se konfiskace majetku třetích stran), mají rovněž největší dopad na základní práva. Omezení práva obžalovaného na vlastnictví a práva na spravedlivý proces musí být odůvodněné, musí respektovat proporcionalitu a musí jej doprovázet odpovídající záruky. Evropský soud pro lidská práva vydal četná rozhodnutí, ve kterých konsistentně v konkrétních případech potvrzuje uplatňuje systémy konfiskace, které nejsou založeny na odsuzujícím rozsudku. Snaží se však nerozhodovat o zásadní otázce, zda jsou slučitelné s Evropskou úmluvou o lidských právech. Změny v předkládání důkazního břemene, pokud jde o zákonnost majetku, dosud obstály v přezkoumání Evropským soudem pro lidská práva, pokud byly v konkrétním případě spravedlivě uplatněny a byly využity řádné záruky, které dotyčné osobě umožní tyto vyvratitelné domněnky zpochybnit. Ačkoli Evropský soud pro lidská práva konsistentně potvrzuje systémy rozšířené konfiskace, jejich slučitelnost s úmluvou posuzuje případ od případu. Míra procesních záruk ve prospěch obžalovaného hraje při posuzování proporcionality opatření určující úlohu. Silný argument mluvící ve prospěch důvodnosti konfiskace majetku třetích stran je případ, kdy si majetek nárokuje jak třetí strana, tak oběť. Pokud pachatel trestného činu nemá dostatečný majetek, aby vyrovnal pohledávku (jak se často stává), opatření ve prospěch třetí strany by oslabilo postavení oběti. Dočasná opatření, jako např. příkazy k zajištění, mohou vzhledem k svému provizornímu charakteru odůvodňovat další omezení určitých práv a zásad spravedlivého procesu za předpokladu, že existují dostatečné záruky či opravné prostředky a tato omezení zohledňují podstatu těchto práv a zásad. Pokud by opatření u této politické možnosti byla uplatňována s přihlédnutím k proporcionalitě a doplňovaly je odpovídající záruky stanovené v legislativních návrzích EU, byla by respektována základní práva.

Dopad na trestnou činnost této možnosti by byl značný, neboť konfiskace, která není založena na odsuzujícím rozsudku (a to i za omezených okolností), a konfiskace majetku třetích stran by přinutila pachatele trestných činů změnit své praktiky a znesnadnila by jim skrývání jejich majetku. Tato možnost by přinesla mírný únik kapitálu ve formě peněz pocházejících z trestné činnost do zemí mimo EU a měla by významný negativní dopad na nezákonnou ekonomiku a na ekonomiky třetích zemí. Celkový přínos této možnosti bude pravděpodobně významný. Mezi okamžité dopady provedení této možnosti by patřil vznik silnějších systémů pro konfiskaci, zmrazování a správu majetku. Tato možnost by však měla zásadní dopad na využívání. Zatímco semináře zaměřené na využívání právních nástrojů by informovaly vládní činitele členských států s rozhodovací pravomocí o potenciální ziskovosti konfiskace majetku, a tím by je přiměly k propagaci změn, silnější legislativní nástroje by podpořily využívání konkrétním zvýšením šancí na úspěšný zásah. Harmonizace právních předpisů týkajících se konfiskace rovněž de facto podporuje vzájemné uznávání, a to zajištěním toho, že došlé příkazy budou slučitelné se soudním systémem provádějícího členského státu. Touto možností by se dosáhlo cíle zlepšit vymáhání majetku z trestné činnosti v Unii. Je velmi pravděpodobné, že by ji Evropský parlament mírně pozitivně přivítal.

5.5. Analýza možnosti 4.2 – Maximální legislativní možnost zahrnující vzájemné uznávání

Pokud jde o ekonomický dopad, doplnění opatření na úrovni EU týkajícího se vzájemného uznávání by ještě více zlepšilo výsledky analýzy ziskovosti EU-27. S ohledem na nedostatek údajů o počtu a množství příkazů, které mají být vykonány v jiných členských státech, však není u této politické možnosti možné podrobně odhadnout ziskovost u jednotlivých zemí. Další náklady u členských států, u kterých je pravděpodobné, že obdrží k vykonání velké množství cizích příkazů, které nejsou založeny na odsuzujícím rozsudku, by plně vykompenzovalo stávající ustanovení (rámcového rozhodnutí 2006/783/SVV), podle kterého je členský stát vykonávající příkaz ke konfiskaci oprávněn si ponechat 50 % hodnoty vymoženého majetku. Sociální dopad by byl významný. Vedle dopadů maximální možnosti bez vzájemného uznávání by se dalo očekávat, že zlepšení vzájemného uznávání přinese zvýšení důvěry v oblast prostoru svobody, bezpečnosti a práva EU. Dopad na trestnou činnost by byl rovněž významný. Opatření v maximální legislativní možnosti společně se značně zlepšeným výkonem přeshraničních řízení by pravděpodobně přiměla pachatele trestných činů ke změně svých praktik a mohla by přinést přesuny, jež mohou mít za důsledek únik čistého peněžního kapitálu ve formě peněz pocházejících z trestné činnosti, což by mělo ještě významnější dopad na nezákonnou ekonomiku a na ekonomiky třetích zemí. Celkový přínos této možnosti bude pravděpodobně velmi významný. Kombinované účinky ekonomické ziskovosti, značné sociální dopady a větší využívání jsou dále podpořeny opatřeními, která se týkají vzájemného uznávání a která zasahují mnohem dále než opatření v minimální legislativní možnosti. Tato možnost by plně odpovídala cíli zlepšit vymáhání majetku z trestné činnosti v Unii. Evropský parlament by ji pravděpodobně přivítal.

6. Srovnání možností

Upřednostňovaná politická možnost je maximální možnost, jejíž důležitou součástí by bylo vzájemné uznávání, přičemž maximální legislativní možnost bez vzájemného uznávání a minimální legislativní možnost se společně zařadily na druhé místo. Upřednostňovaná možnost respektuje zásady subsidiarity a proporcionality, protože nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení popsaných cílů a přitom respektuje základní práva. Značně by zlepšila harmonizaci pravidel a výkon příkazů v členských státech, mj. změnou stávajících právních předpisů týkajících se rozšířené konfiskace a zavedením nových ustanovení týkajících se konfiskace, která není založena na odsuzujícím rozsudku, a konfiskace majetku třetích stran zavedením vzájemného uznávání všech druhů příkazů (včetně příkazů, jež nejsou založeny na odsuzujícím rozsudku). Politická opatření u této možnosti jsou vyvážena tak, aby byla proporcionální a neměla nepříznivý vliv na základní práva. Pro potlačení obav, které vyjádřili obhájci, se plánují minimální záruky na úrovni EU s cílem plně splňovat požadavky Listiny základních práv EU. Sledování a hodnocení

Provedení upřednostňované možnosti by mělo být v budoucnosti sledováno a hodnoceno. V důsledku nedostatku statistických údajů týkajících se konfiskace majetku a špatné kvality dostupných údajů není v současnosti možné provést řádné hodnocení založené na důkazech, co se týče dopadu nových politik / právních předpisů na úrovni EU nebo na úrovni členských států ve většině zemí. Navíc informace týkající se rozsahu, ve kterém vzájemné uznávání usnadňuje přeshraniční vymáhání, nejsou okamžitě dostupné.

Z tohoto důvodu je součástí upřednostňované možnosti zavedení povinnosti členských států podávat zprávy týkající se konfiskace majetku. Údaje alespoň za každý rok budou shromažďovat soudní orgány (soudy, státní zastupitelství), úřady pro správu majetku a jiné orgány odpovědné za nakládání s majetkem. Takto shromážděné údaje budou sledovány a hodnoceny a umožní Komisi vyhodnotit, do jaké míry navrhované právní předpisy splňují své cíle. Mimořádná pozornost by měla být věnována těm členským státům, kde je sběr údajů relativně málo rozvinut.

Pro sledování účinného provádění navrhovaných právních předpisů Komise vypracuje plán provádění a na základě konzultací členských států a zúčastněných stran bude pravidelně vyhotovovat zprávy o provádění. Vypracování první zprávy se předpokládá tři roky potom, co právní předpis vstoupí v platnost. Zmapování právních předpisů členských států týkajících se konfiskace majetku, které se uskutečnilo jako součást přípravy tohoto posouzení dopadů, by mohlo být využito jako základ pro sledování vývoje v oblasti práva a využívání v členských státech.

Hodnocení bude rovněž pravidelné, přičemž se předpokládá, že první zpráva bude vypracována pět let potom, co právní předpisy vstoupí v platnost. Hodnotící zprávy by mohly zahrnovat modelování nákladů a přínosů pro zhodnocení stávající a odhadované budoucí ziskovosti konfiskace majetku.

K projednání problémů týkajících se provádění se rovněž budou konat semináře zaměřené na provádění a jiná setkání odborníků. Výměna osvědčených postupů ve všech fázích procesu konfiskace bude nadále probíhat v rámci platformě EU úřadů pro vyhledávání majetku z trestné činnosti.

[1] V Itálii se zlegalizované zisky z organizované trestné činnosti za rok 2011 odhadovaly na 150 miliard EUR (Italská centrální banka, 2011). Ve Spojeném království činily podle oficiálního odhadu v roce 2006 zisky z organizované trestné činnosti 15 miliard GBP ročně.

[2] Např. v roce 2009 bylo ve Spojeném království vymoženo 189 mil. GBP a v Nizozemsku 60 mil. EUR.