CS Úřední věstník Evropské unie C 168/26

Zveřejnění žádosti o změnu podle čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin

2013/C 168/08

Tímto zveřejněním se přiznává právo podat proti žádosti o změnu námitku podle článku 51 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (1).

ŽÁDOST O ZMĚNU

NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 510/2006

o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (2)

ŽÁDOST O ZMĚNU PODLE ČLÁNKU 9

„CÍTRICOS VALENCIANOS“/„CÍTRICS VALENCIANS“

č. ES: ES-PGI-0105-0152-31.01.2011

CHZO ( X ) CHOP ( )

1. Položka specifikace produktu, jíž se změna týká

—  Název produktu — ☒ Popis produktu — ☒ Zeměpisná oblast —  Důkaz původu —  Metoda produkce —  Souvislost —  Označování —  Vnitrostátní požadavky —  Jiná (uveďte)

2. Druh změny (změn)

— ☒ Změna jednotného dokumentu nebo přehledu —  Změna specifikace zapsaného CHOP nebo CHZO, k němuž nebyl zveřejněn jednotný dokument ani přehled —  Změna specifikace, která nevyžaduje změnu zveřejněného jednotného dokumentu (čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 510/2006) —  Dočasná změna specifikace vyplývající z uložení závazných hygienických nebo rostlinolékařských opatření ze strany veřejných orgánů (čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 510/2006)

3. Změna (změny)

3.1 Popis produktu

Doplnění nových schválených odrůd

Skutečnost, že zhruba 60 % objemu celkové valencijské produkce citrusů je soustředěno do období od listopadu do února, vede ke stagnaci a ztrátě příjmů.

Díky spolupráci s výzkumným zemědělským ústavem ve Valencii (Instituto Valenciano de Investigaciones Agrarias, IVIA), který je světovou jedničkou v technologiích a výzkumu v oblasti pěstování citrusů a udává směr ve vývoji nových odrůd, vzorů a přípravků proti škůdcům, jež pomáhají zvyšovat produkci citrusů, a vlivem dynamického rozvoje obchodu v tomto odvětví se podařilo přizpůsobit produkci poptávce a vytvořit nové ranější a pozdější odrůdy s dobrými organoleptickými vlastnostmi, aniž by se narušily tradice, zavedené formy či způsoby pěstování.

Nové odrůdy, o jejichž doplnění se žádá, se dokonale přizpůsobily středomořskému podnebí s mírnými zimami a nepříliš horkými léty, jasnými rozdíly mezi dnem a nocí a nepříliš teplými nebo suchými větry. Jejich prostředí jim tedy dodalo jisté výrazné určující znaky, jež je dostatečně odlišují od stejných odrůd pocházejících z jiného prostředí.

Jinými slovy, jedinečné vlastnosti valencijských citrusů jsou způsobeny klimatickými podmínkami panujícími v této oblasti. Organoleptické vlastnosti týkající se chuti, barvy a vůně jsou ovlivněny teplotními podmínkami typickými pro oblasti pěstování valencijských citrusů.

Odrůdy, o jejichž doplnění do jednotného dokumentu regulační rady se žádá a jež byly zapsány do rejstříku obchodních odrůd zveřejněného ministerstvem životního prostředí, venkova a mořského životního prostředí ve španělském úředním věstníku BOE, jsou:

Mandarinky: Skupina satsum: Iwasaki Skupina klementinek: Beatriz, Capola (Mioro), Clemenpons, Clemenrubí, Loretina, Nour Skupina hybridů: Moncada

Pomeranče: Skupina sladkých pomerančů: Barnfield Late, Caracara, Chislett Summer, Fukumoto, Powell Summer a Rohde Summer Skupina bílých pomerančů: Valencia Delta Seedless, Valencia Midknight a Barberina Skupina krvavých pomerančů: Sanguinelli

Citrony: Eureka

3.2 Zeměpisná oblast

Vlivem klimatické změny v oblasti produkce vznikly ekosystémy příznivé pro pěstování citrusů jednotným způsobem a umožňující dosáhnout jednotné kvality co do organoleptických vlastností citrusů. Díky tomu se do produkce citrusů, jejichž kvalita je zaručená chráněným zeměpisným označením „Cítricos Valencianos“, zapojily některé další obce, zatímco jiné od ní ustoupily.

Nová oblast produkce citrusů chráněných CHZO „Cítricos Valencianos“ zahrnuje náplavová území v povodí toků zavlažujících roviny středomořského pobřeží, které se nacházejí mezi horskými systémy a samotným pobřežím. Oblast je charakteristická mírnými léty s převahou vlhkých větrů, což je jeden z dalších faktorů, které plodům svědčí a odráží se především v jejich vzhledu.

Se stále častějším sdružováním obcí do větších správních celků comarcas lze v rámci Evropské unie přesněji vymezit jednotlivé zeměpisné oblasti:

CASTELLÓ/CASTELLÓN: El Baix Maestrat.– doplňuje se: Cervera del Maestre a Traiguera; La Plana Alta.– doplňuje se: les Coves de Vinromà a Vilanova d’Alcolea; La Plana Baixa.– doplňuje se: Alfondeguilla a Eslida; L’Alt Millars.– doplňuje se: Espadilla, Toga, Torrechiva y Vallat; L’Alt Palància.– doplňuje se: Navajas.

VALÈNCIA/VALENCIA: L’Horta Oest.– vypouští se: Mislata; L’Horta Sud.– doplňuje se: Llocnou de la Corona; vypouští se: Benetússer; El Camp de Túria.- doplňuje se: l’Eliana, Loriguilla y San Antonio de Benagéber; Els Serrans.– doplňuje se: Chulilla, Losa del Obispo, Sot de Chera a Villar del Arzobispo; La Foia de Bunyol.– doplňuje se: Dos Aguas a Yátova; La Ribera Baixa.– doplňuje se: Benicull de Xúquer; La Vall d’Albaida.– doplňuje se: Agullent, Aielo de Malferit, Aielo de Rugat, Albaida, Alfarrasí, Atzeneta d’Albaida, Beniatjar, Benissoda, Carrícola, Castelló de Rugat, Montaverner, Montichelvo/Montitxelvo, l’Olleria, Ontinyent, Otos, el Palomar, la Pobla del Duc a Rugat; vypouští se: Bellús.

ALACANT/ALICANTE: La Marina Alta.– doplňuje se: els Poblets; La Marina Baixa.– vypouští se: Relleu; L’Alacantí.– vypouští se: Busot, Xixona; El Vinalopó Mitjà.– vypouští se: Aspe a tedy i kraj (comarca); El Baix Segura.– doplňuje se: Los Montesinos a San Isidro.

JEDNOTNÝ DOKUMENT

NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 510/2006

o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (3)

„CÍTRICOS VALENCIANOS“/„CÍTRICS VALENCIANS“

č. ES: ES-PGI-0105-0152-31.01.2011

CHZO ( X ) CHOP ( )

1. Název

„Cítricos Valencianos“/„Cítrics Valencians“

2. Členský stát nebo třetí země

Španělsko

3. Popis zemědělského produktu nebo potraviny

3.1 Druh produktu

Třída 1.6 Ovoce, zelenina a obiloviny v nezměněném stavu nebo zpracované

3.2 Popis produktu, k němuž se vztahuje název uvedený v bodě 1

Plody pomerančovníku (Citrus sinensis, L.), mandarinky (Citrus reticulata Blanco) a citroníku (Citrus limon, L.).

Citrusy s CHZO „Cítricos Valencianos“ jsou tyto:

— pomeranče skupiny sladkých pomerančů, bílých pomerančů a krvavých pomerančů odrůd a vlastností uvedených v tabulce níže,

— mandarinky skupin satsum, klementinek a hybridů odrůd a vlastností uvedených v tabulce níže,

— citrony odrůd a vlastností uvedených v tabulce níže.

SKUPINA ODRŮDA PRŮMĚR (mm) % ŠŤÁVY (4) STUPEŇ ZRALOSTI (5) SATSUMY CLAUSELLINA 54–78 40 7 OKITSU 54–78 40 7 OWARI 54–78 40 7 IWASAKI 54–78 40 7 HYBRIDY ELLENDALE 54–78 40 7,5 FORTUNE 54–78 40 8 KARA 54–78 40 7,5 NOVA 54–78 40 7,5 ORTANIQUE 54–78 40 8 MONCADA 54–78 40 7,5 KLEMENTINKY ARRUFATINA 46–78 40 7,5 CLEMENTARD 46–78 40 7,5 CLEMENTINA FINA 46–78 40 7,5 CLEMENULES 46–78 40 7,5 ESBAL 46–78 40 7,5 HERNANDINA 46–78 40 7,5 MARISOL 46–78 40 7,5 OROGRANDE 46–78 40 7,5 ORONULES 46–78 40 7,5 OROVAL 46–78 40 7,5 TOMATERA 46–78 40 7,5 LORETINA 46–78 40 7,5 BEATRIZ 46–78 40 7,5 CLEMENPONS 46–78 40 7,5 NOUR 46–78 40 7,5 CAPOLA (MIORO) 46–78 40 7,5 CLEMENRUBÍ 46–78 40 7,5 SLADKÉ POMERANČE LANE LATE 70–100 35 7 NAVELATE 70–100 35 7 NAVELINA 70–100 35 7 NEWHALL 70–100 35 7 WASHINGTON NAVEL 70–100 35 7 CARACARA 70–100 35 7 POWELL SUMMER 70–100 35 7 BARNFIELD LATE 70–100 35 7 CHISLETT SUMMER 70–100 35 7 FUKUMOTO 70–100 35 7 ROHDE SUMMER 70–100 35 7 BÍLÉ POMERANČE SALUSTIANA 67–96 35 7 VALENCIA LATE 67–96 35 7 V. DELTA SEEDLESS 67–96 35 7 V. MIDKNIGHT 67–96 35 7 BARBERINA 67–96 35 7 KRVAVÉ POMERANČE SANGUINELLI 60–96 35 7 CITRONY FINO (MESERO) 48–67 25 — VERNA 48–67 30 — EUREKA 48–67 25 —

Citrusové plody s uvedeným CHZO se řadí do jakostních tříd „Výběr“ a „I“ v souladu s příslušnou jakostní normou.

3.3 Suroviny (pouze u zpracovaných produktů)

—

3.4 Krmivo (pouze u produktů živočišného původu)

—

3.5 Specifické kroky při produkci, které se musejí uskutečnit ve vymezené zeměpisné oblasti

—

3.6 Zvláštní pravidla pro krájení, strouhání, balení atd.

Produkty se balí do obalů určených pro použití v potravinářství.

3.7 Zvláštní pravidla pro označování

Citrusové plody s CHZO lze uvádět na trh výhradně v obalech opatřených číslovaným kontrolním štítkem. Na etiketě i kontrolním štítku musí být uvedeno chráněné zeměpisné označení „Cítricos Valencianos“ nebo „Cítrics Valencians“.

4. Stručné vymezení zeměpisné oblasti

Do oblasti produkce citrusů s CHZO „Cítricos Valencianos“ spadají kraje (comarcas) provincií Castellón, Valencia a Alicante, které mají oprávnění pěstovat citrusy s CHZO „Cítricos Valencianos“ a které jsou vyjmenovány níže:

CASTELLÓ/CASTELLÓN El Baix Maestrat. Alcalà de Xivert, Benicarló, Càlig, Cervera del Maestre, Peníscola/Peñíscola, Sant Jordi/San Jorge, San Rafael del Río, Santa Magdalena de Pulpis, Traiguera a Vinaròs. La Plana Alta. Almassora/Almazora, Benicàssim/Benicasim, Borriol, Cabanes, Castelló de la Plana/Castellón de la Plana, les Coves de Vinromà, Orpesa/Oropesa del Mar, Sant Joan de Moró, Torreblanca a Vilanova d’Alcolea. La Plana Baixa. Alfondeguilla, Almenara. Alquerias del Niño Perdido, Artana, Betxí, Borriana/Burriana, Xilxes/Chilches, Eslida, la Llosa, Moncofa, Nules, Onda, Ribesalbes, Tales, la Vall d’Uixó, Vilareal a la Vilavella. L’Alcalatén. l’Alcora. L’Alt Millars. Argelita, Espadilla, Fanzara, Toga, Torrechiva a Vallat. L’Alt Palància. Castellnovo, Geldo, Navajas, Segorbe, Soneja a Sot de Ferrer.

VALÈNCIA/VALENCIA El Camp de Morvedre. Albalat dels Tarongers, Alfara de la Baronia, Algar de Palancia, Algimia de Alfara, Benavites, Benifairó de les Valls, Canet d’En Berenguer, Estivella, Faura, Gilet, Petrés, Quart de les Valls, Quartell, Sagunt/Sagunto, Segart a Torres Torres. L’Horta Nord. Albalat dels Sorells, Alboraya, Albuixech, Alfara del Patriarca, Almàssera, Bonrepòs i Mirambell, Burjassot, Foios, Godella, Massalfassar, Massamagrell, Meliana, Moncada, Museros, la Pobla de Farnals, Puçol, Puig, Rafelbunyol/Rafelbuñol, Rocafort, Tavernes Blanques a Vinalesa. L’Horta Oest. Alaquàs, Aldaia, Manises, Paterna, Picanya, Quart de Poblet, Torrent, Xirivella a València. L’Horta Sud. Albal, Alcàsser, Alfafar, Beniparrell, Catarroja, Llocnou de la Corona, Massanassa, Paiporta, Picassent, Sedaví a Silla. El Camp de Túria. Benaguasil, Benisanó, Bétera, Casinos, l’Eliana, Loriguilla, Llíria, Marines, Náquera, Olocau, la Pobla de Vallbona, Riba-roja de Túria, San Antonio de Benagéber, Serra a Vilamarxant. Els Serrans. Bugarra, Chulilla, Domeño, Gestalgar, Loriguilla, Losa del Obispo, Pedralba, Sot de Chera a Villar del Arzobispo. La Foia de Bunyol. Alborache, Buñol, Cheste, Chiva, Dos Aguas, Godelleta, Macastre a Yátova. La Ribera Alta. Alberic, Alcàntera de Xúquer, l’Alcúdia, Alfarp, Algemesí, Alginet, Alzira, Alzira (la Garrofera), Antella, Beneixida, Benifaió, Benimodo, Benimuslem, Carcaixent, Càrcer, Carlet, Catadau, Cotes, l’Ènova, Gavarda, Guadassuar, Llombai, Manuel, Massalavés, Montserrat, Montroy, la Pobla Llarga, Rafelguaraf, Real, Sant Joanet, Sellent, Senyera, Sumacàrcer, Tous, Turís a Villanueva de Castellón. La Ribera Baixa. Albalat de la Ribera, Almussafes, Benicull de Xúquer, Corbera, Cullera, Favara, Fortaleny, Llaurí, Polinyà de Xúquer, Riola, Sollana a Sueca. La Canal de Navarrés. Anna, Bicorp, Bolbaite, Chella, Enguera, Navarrés a Quesa. La Costera. l’Alcúdia de Crespins, Barxeta, Canals, Cerdà, Estubeny, Genovés, la Granja de la Costera, Llanera de Ranes, Llocnou d’En Fenollet, la Llosa de Ranes, Moixent/Mogente, Montesa, Novetlè/Novelé, Rotglà i Corberà, Torrella, Vallada, Vallés, Xàtiva a Xàtiva (el Realenc). La Safor. Ador, Alfauir, Almiserà, Almoines, l’Alqueria de la Comtessa, Barx, Bellreguard, Beniarjó, Benifairó de la Valldigna, Beniflá, Benirredrà, Castellonet de la Conquesta, Daimús, la Font d’En Carròs, Gandia, Guardamar de la Safor, Llocnou de Sant Jeroni, Miramar, Oliva, Palma de Gandía, Palmera, Piles, Potríes, Rafelcofer, Real de Gandía, Rótova, Simat de la Valldigna, Tavernes de la Valldigna, Villalonga, Xeraco a Xeresa. La Vall d’Albaida. Agullent, Aielo de Malferit, Aielo de Rugat, Albaida, Alfarrasí, Atzeneta d’Albaida, Bèlgida, Beniatjar, Benicolet, Benigánim, Benissoda, Carrícola, Castelló de Rugat, Llutxent, Montaverner, Montitxelvo/Montichelvo, l’Olleria, Ontinyent, Otos, el Palomar, Pinet, la Pobla del Duc, Quatretonda, Rugat a Terrateig.

ALACANT/ALICANTE La Marina Alta. Adsubia, Alcalalí, Beniarbeig, Benidoleig, Benigembla, Benimeli, Benissa, el Poble Nou de Benitatxell/Benitachell, Calp, Dénia, Gata de Gorgos, Xaló, Llíber, Murla, Ondara, Orba, Parcent, Pedreguer, Pego, els Poblets, el Ràfol d’Almúnia, Sagra, Sanet y Negrals, Senija, la Setla/Mira-rosa/Miraflor, Teulada, Tormos, Vall de Gallinera, la Vall de Laguar, el Verger a Xàbia/Jávea. La Marina Baixa. l’Alfàs del Pi, Altea, Beniardá, Benidorm, Benimantell, Bolulla, Callosa d’En Sarrià, Confrides, Finestrat, el Castell de Guadalest, la Nucia, Orxeta, Polop, Sella, Tàrbena a la Vila Joiosa/ Villajoyosa. L’Alacantí. Aigües, Alacant/Alicante, el Campello, Mutxamel, Sant Vicent del Raspeig/San Vicente del Raspeig a Sant Joan d’Alacant. El Baix Vinalopó. Crevillent, Elx/Elche a Santa Pola. El Baix Segura. Albatera, Algorfa, Almoradí, Benejúzar, Benferri, Benijófar, Bigastro, Callosa de Segura, Catral, Cox, Daya Nueva, Daya Vieja, Dolores, Formentera del Segura, Granja de Rocamora, Guardamar del Segura, Jacarilla, Los Montesinos, Orihuela, Pilar de la Horadada, Rafal, Redován, Rojales, San Fulgencio, San Isidro, San Miguel de Salinas a Torrevieja.

5. Souvislost se zeměpisnou oblastí

5.1 Specifičnost zeměpisné oblasti

Historické souvislosti

Autonomní oblast Valencie je místem s nejstarší světovou tradicí pěstování citrusů. O citrusových plodech a jejich pěstování na území Valencie se dochovaly velmi staré historické záznamy. Už Francesc Eiximenis (1340–1409) se ve svém díle o správě věcí veřejných Regiment de la Cosa Pública v souvislosti s krásami Valencie zmiňuje o pomerančovníkových a citroníkových hájích. Muntzer ve svém cestopise Viaje por España y Portugal (1494) píše o Valencii jako o „překypující pomerančovníky, citroníky, cedráty a dalšími nesčetnými ovocnými stromy“ a dodává: „ukazují nám městský sad bohatě osázený citroníky, pomerančovníky, cedráty a palmami“. V překladu Dioscoridova De materia medica (1570) dodává Laguna o pomerančích a citronech, že „Valencijští nazývají pomeranč místo „naranja“„toronja“ “. Na konci 18. století mluví botanik Cabanilles o „úrodě z více než 4 000 tahullas (stará murcijská plošná míra, 1 tahulla odpovídá přibližně 0,3 akru) čínských pomerančů, které vynesly více než kterákoliv jiná sklizeň“.

První komerční výsadba zaměřená na pěstování pomerančů určených ke konzumaci v čerstvém stavu se datuje do konce 18. století a od té doby se nepřetržitě rozšiřovala až na dnešních zhruba 85 000 ha plochy osázené pomerančovníky, 83 000 ha osázených mandarinkami a přibližně 15 000 ha osázených citroníky. Vyvinula se tak specifická kultura pěstování a techniky založené na optimálním přizpůsobení agroklimatickým podmínkám a na kvalitě výsledné produkce.

Význam pěstování pomerančů v autonomní oblasti Valencie dokládá i založení Muzea pomerančů v obci Buriana v provincii Castellón.

Přírodní souvislosti

Množství srážek v autonomní oblasti Valencie se směrem od severu k jihu zmenšuje, ze zhruba 450 mm na severu provincie Castellón na méně než 300 mm na jihu Alicante.

Pěstování citrusů je rozšířené ve všech třech provinciích autonomní oblasti Valencie, tedy v Alicante, Valencii i Castellónu, a ačkoliv pěstitelské oblasti se kvůli mrazům hrozícím ve vnitrozemí tradičně nacházely na pobřeží a v údolích řek, v současnosti jsou pro pěstování citrusů příhodné i části vnitrozemí, kde jsou nyní v důsledku klimatických změn mírné zimy a nepříliš horká léta, jasně vymezené teplotní rozdíly mezi dnem a nocí a nepříliš horké ani suché větry.

5.2 Specifičnost produktu

Pomeranče

Díky technické úrovni valencijských pěstitelů a dokonalé znalosti pěstované plodiny i klimatickým a půdním podmínkám se místní pomeranče odlišují svými organoleptickými vlastnostmi, a to jak chutí (poměrem sladkosti a kyselosti), tak barvou (výraznější oranžovou), vůní a šťavnatostí.

Valencijské pomeranče mají tenkou slupku s minimem skvrn a povrchových vad.

Žádná jiná pěstitelská oblast nemůže nabídnout takové množství odrůd s autentickými barvami a přetrvávajícími vůněmi.

Mandarinky

Díky technické úrovni valencijských pěstitelů a dokonalé znalosti pěstované plodiny i klimatickým a půdním podmínkám se místní mandarinky odlišují svými organoleptickými vlastnostmi, a to jak chutí (poměrem sladkosti a kyselosti), tak barvou (výraznější oranžovou), vůní a šťavnatostí.

Valencijské mandarinky mají tenkou slupku s minimem skvrn a povrchových vad.

Žádná jiná pěstitelská oblast nemůže nabídnout takové množství odrůd s autentickými barvami a přetrvávajícími vůněmi. Díky tomu jsme největším světovým vývozcem mandarinek.

Citrony

Díky technické úrovni valencijských pěstitelů a dokonalé znalosti pěstované plodiny i klimatickým a půdním podmínkám mají místní citrony jedinečné vlastnosti, jejich dužina obsahuje vysoké množství velmi kyselé šťávy, jejich žlutá barva je intenzivnější a vůně výjimečná.

Valencijské citrony mají tenkou slupku s minimem skvrn a povrchových vad.

5.3 Příčinná souvislost mezi zeměpisnou oblastí a jakostí nebo vlastnostmi produktu (u CHOP) nebo specifickou jakostí, pověstí nebo jinou vlastností produktu (u CHZO)

Pomeranče

Prostředí, v němž se valencijské pomeranče pěstují už od dob, kdy je Arabové přinesli do Španělska, jim dodává jisté výrazné charakteristické znaky, které je odlišují od pomerančů z jiných míst, a to vlivem několika faktorů:

Během růstu valencijských pomerančů nedochází k fyziologickým poškozením, která v jiných regionech způsobují teplé a suché větry, a mají proto tenkou slupku s minimem skvrn a povrchových vad.

Oproti jiným pěstitelským regionům leží oblasti, kde se pěstují valencijské pomeranče, z hlediska teplot v hraničních pásmech, což přispívá k jejich kvalitě, a to z několika důvodů:

1. Díky mírným zimám a nepříliš horkým létům dozrávají pomeranče pomalu, a uchovávají si tak vyváženější poměr mezi sladkostí a kyselostí než pomeranče, které pocházejí z teplejších oblastí (obecně sladší a s méně výraznou chutí). Chuť valencijských pomerančů je proto mnohem příjemnější.

2. Zřetelné rozdíly mezi denními a nočními teplotami umocňují barvu plodů, jak na povrchu, tak uvnitř. Barva valencijských pomerančů je charakteristická tím, že je výraznější než u pomerančů z jiných regionů.

3. Mírné teploty také podporují tvorbu vonných silic ve slupce, jež se pak projevují ve vůni plodu.

Organoleptické vlastnosti týkající se chuti, barvy a vůně jsou tedy ovlivněny teplotními podmínkami typickými pro oblasti pěstování valencijských citrusů.

Středomořské podnebí charakteristické nepříliš horkými léty a převahou vlhkých větrů je dalším faktorem, který pomerančům svědčí a odráží se především v jejich vzhledu.

Mandarinky

Prostředí, v němž se valencijské mandarinky pěstují už od dob, kdy je Arabové přinesli do Španělska, jim dodává jisté výrazné charakteristické znaky, které je odlišují od mandarinek z jiných míst, a to vlivem několika faktorů:

Během růstu valencijských mandarinek nedochází k fyziologickým poškozením, která v jiných regionech způsobují teplé a suché větry, a mají proto tenkou slupku s minimem skvrn a povrchových vad.

Oproti jiným pěstitelským regionům leží oblasti, kde se pěstují valencijské mandarinky, z hlediska teplot v hraničních pásmech, což přispívá k jejich kvalitě, a to z několika důvodů:

1. Díky mírným zimám a nepříliš horkým létům dozrávají mandarinky pomalu, a uchovávají si tak vyváženější poměr mezi sladkostí a kyselostí než mandarinky, které pocházejí z teplejších oblastí (obecně sladší a s méně výraznou chutí). Chuť valencijských mandarinek je proto mnohem příjemnější.

2. Zřetelné rozdíly mezi denními a nočními teplotami umocňují barvu plodů, jak na povrchu, tak uvnitř. Barva valencijských mandarinek je charakteristická tím, že je výraznější než u mandarinek z jiných regionů.

3. Mírné teploty také podporují tvorbu vonných silic ve slupce, jež se pak projevují ve vůni plodu.

Organoleptické vlastnosti týkající se chuti, barvy a vůně jsou tedy ovlivněny teplotními podmínkami typickými pro oblasti pěstování valencijských citrusů.

Středomořské podnebí charakteristické nepříliš horkými léty a převahou vlhkých větrů je dalším faktorem, který mandarinkám svědčí a odráží se především v jejich vzhledu.

Citrony

Prostředí, v němž se valencijské citrony pěstují už od dob, kdy je Arabové přinesli do Španělska, jim dodává jisté výrazné charakteristické znaky, které je odlišují od citronů z jiných míst, a to vlivem několika faktorů:

Během růstu valencijských citronů nedochází k fyziologickým poškozením, která v jiných regionech způsobují teplé a suché větry, a mají proto tenkou slupku s minimem skvrn a povrchových vad.

Oproti jiným pěstitelským regionům leží oblasti, kde se pěstují valencijské citrony, z hlediska teplot v hraničních pásmech, což přispívá k jejich kvalitě, a to z několika důvodů:

1. Díky mírným zimám a nepříliš horkým létům dozrávají citrony pomalu, a získávají tak přiměřenější kyselost než citrony, které pocházejí z teplejších oblastí (obecně méně výrazné chuti).

2. Zřetelné rozdíly mezi denními a nočními teplotami umocňují barvu plodů, jak na povrchu, tak uvnitř. Barva valencijských citronů je charakteristická tím, že je výraznější než u citronů z jiných regionů.

3. Mírné teploty také podporují tvorbu vonných silic ve slupce, jež se pak projevují ve vůni plodu.

Organoleptické vlastnosti týkající se kyselosti, barvy a vůně jsou tedy ovlivněny teplotními podmínkami typickými pro oblasti pěstování valencijských citrusů.

Středomořské podnebí charakteristické nepříliš horkými léty a převahou vlhkých větrů je dalším faktorem, který citronům svědčí a odráží se především v jejich vzhledu.

Odkaz na zveřejnění specifikace

(čl. 5 odst. 7 nařízení (ES) č. 510/2006 (6))

Odkaz na specifikaci produktu zveřejněnou na webové stránce:

http://www.agricultura.gva.es/web/c/document_library/get_file?uuid=311b8844-1ac9-4ac2-9301-e81705c4452f&groupId=16

(1) Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) Úř. věst. L 93, 31.3.2006, s. 12. Nahrazeno nařízením (EU) č. 1151/2012.

(3) Nahrazeno nařízením (EU) č. 1151/2012.

(4) V poměru k celkové váze plodu. Extrakce pomocí ručního lisu.

(5) Minimální poměr cukr/kyselost definovaný nařízením Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny.

(6) Viz poznámka pod čarou 3.