ZPRÁVA KOMISE VÝROČNÍ ZPRÁVA ZA ROK 2013 O VZTAZÍCH EVROPSKÉ KOMISE S VNITROSTÁTNÍMI PARLAMENTY /* COM/2014/0507 final */





1. Úvod I v roce 2013 se vztahy mezi Evropskou komisí a vnitrostátními parlamenty vyvíjely prostřednictvím dvou kanálů: na straně jedné v rámci mechanismu kontroly subsidiarity, který byl zaveden Lisabonskou smlouvou za účelem posouzení, zda jsou nové legislativní návrhy Komise (které nespadají do oblastí, v nichž má EU výlučnou pravomoc) v souladu se zásadou subsidiarity, a na straně druhé prostřednictvím politického dialogu, který Komise zahájila v roce 2006 s cílem zlepšit výměnu informací a stanovisek o různých politických otázkách, a to s ohledem na legislativní návrhy i nelegislativní iniciativy. Mimoto se uskutečnilo mnoho schůzek a diskusí, což odráží bohatost širší výměny mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty. Tato devátá výroční zpráva o vztazích Evropské komise s vnitrostátními parlamenty se zaměřuje na politický dialog. Specifickými aspekty týkajícími se mechanismu kontroly subsidiarity, včetně druhé „žluté karty“, kterou řada vnitrostátních parlamentů reagovala na návrh nařízení Rady o zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce[1], který předložila Komise, se zabývá výroční zpráva o subsidiaritě a proporcionalitě za rok 2013, která je zveřejněna souběžně s touto zprávou a kterou je třeba pokládat za její doplněk. Druhá „žlutá karta“ byla jasným projevem vůle vnitrostátních parlamentů vyslovit ve vztazích s Komisí svůj názor na konkrétní právní předpis. Pokračoval širší politický dialog o návrzích a iniciativách Komise, který vnitrostátním parlamentům umožňuje hrát konstruktivní úlohu při utváření politik na úrovni EU, zejména v kontextu prohlubování hospodářské a měnové unie (HMU) a provádění doporučení vyplývajících z evropského semestru. Stejně jako v předchozích letech se i v roce 2013 politický dialog uskutečňoval především prostřednictvím: i) všeobecných dvoustranných a mnohostranných debat a diskusí, často vedených v rámci meziparlamentních setkání (oddíl 2); ii) výměny písemných stanovisek vnitrostátních parlamentů a odpovědí Komise (oddíl 3) a iii) kontaktů a setkání v průběhu roku (oddíl 4). V závěru této zprávy je uveden stručný pohled na budoucnost vztahů Komise s vnitrostátními parlamenty (oddíl 5). 2. Širší kontext: hlavní schůzky a problémy V kontextu přetrvávající hospodářské nestability se pozornost vnitrostátních parlamentů v roce 2012 soustředila na evropskou reakci na krizi, včetně strategie Evropa 2020 a víceletého finančního rámce na období 2014–2020. V roce 2013 se sice stanoviska vnitrostátních parlamentů i nadále zaměřovala na spravedlnost a vnitřní věci, vnitřní trh a záležitosti týkající se evropské měnové unie, v politickém programu se však objevily i některé specifičtější záležitosti, jako je směrnice o tabákových výrobcích[2] a směrnice o dani z finančních transakcí[3]. Hlavním fórem pro diskusi s vnitrostátními parlamenty byla i nadále Konference výborů pro evropské záležitosti parlamentů Evropské unie (COSAC). Předsedové konference COSAC se sešli v lednu 2013 v Dublinu. Diskuse o prioritách irského předsednictví vedená na této schůzce ukázala, že se budoucnost HMU a související otázky demokratické legitimity a odpovědnosti budou v politickém programu objevovat delší dobu, přičemž vnitrostátní parlamenty žádaly, aby se zohlednila jejich stále důležitější úloha. V Dublinu se konalo 49. plenární zasedání konference COSAC, které bylo z velké části věnováno Evropskému roku občanů. Zasedání se proto zaměřilo na záležitosti týkající se budoucí evropské integrace a budoucnosti mladých občanů v Evropě. Na 50. plenárním zasedání konference COSAC, které se konalo ve Vilniusu, pokračovala diskuse o demokratické legitimitě a odpovědnosti v EU a o úloze vnitrostátních parlamentů. Na tomto plenárním zasedání přednesl zakladatel konference COSAC francouzský ministr zahraničí Laurent FABIUS projev věnovaný jejímu vzniku. Zdůraznil, že důvody vytvoření konference COSAC jsou i nadále platné, a vyzval k větší koordinaci politik a lepší spolupráci mezi zástupci vnitrostátních institucí. Místopředseda Komise ŠEFČOVIČ přednesl hlavní projev týkající se provádění strategie Evropa 2020, v němž objasnil příslušné postupy a zdůraznil přetrvávající problémy, zejména co se týká nezaměstnanosti, inovací, klimatu a energetiky. Dvě debaty věnované demokratické legitimitě a úloze vnitrostátních parlamentů vyzdvihly zjevnou propast mezi EU a občany a význam využívání nástrojů, které mají vnitrostátní parlamenty k dispozici, při řešení tohoto problému. Během celého roku 2013 byla klíčovým tématem meziparlamentních diskusí a dialogu mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty i nadále otázka demokratické legitimity, a to jak obecně, tak zejména s ohledem na evropský semestr. To zahrnovalo neformální a formálnější iniciativy k zvýšení parlamentní kontroly a meziparlamentní spolupráce v rámci posílené správy ekonomických záležitostí, buď v obecném kontextu meziparlamentní spolupráce (podle článku 9 protokolu č. 1 připojeného ke Smlouvám), nebo na základě článku 13 Smlouvy o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii uzavřené na zasedání Evropské rady v březnu 2012 (viz rovněž oddíl 5). Širší diskuse o demokratické legitimitě také zvýšila v EU povědomí o tom, že je zapotřebí větší koordinace makroekonomických a rozpočtových politik členských států, má-li být HMU i nadále funkční. Další prohloubení HMU však vyžaduje rovněž zajištění důkladné demokratické kontroly, a to i ze strany vnitrostátních parlamentů a Evropského parlamentu. Jednou z hlavních událostí ve vztahu k nové správě ekonomických záležitostí za účasti vnitrostátních parlamentů byl první „Evropský parlamentní týden“, který se z podnětu Evropského parlamentu konal v lednu 2013 a jehož se zúčastnilo přibližně 100 poslanců 26 vnitrostátních parlamentů. Zasedání pořádal Rozpočtový výbor, Hospodářský a měnový výbor a Výbor pro zaměstnanost Evropského parlamentu. Debaty se zaměřovaly především na institucionální otázky, například na demokratickou legitimitu, zabývaly se však i konkrétními politickými záležitostmi souvisejícími s evropským semestrem a víceletým finančním rámcem na období 2014–2020, jako jsou úsporná opatření a růst, nezaměstnanost mládeže a sociální dopady hospodářské korekce. Ačkoli tento Evropský parlamentní týden neusiloval o konkrétní závěry, posílil shodu ohledně potřeby zvýšit demokratickou legitimitu evropského semestru, a to větší kontrolou tohoto procesu ze strany vnitrostátních parlamentů a jejich včasným zapojením do tohoto procesu. Toho lze dosáhnout účastí příslušných vlád ve fázi, která předchází předložení národních programů reforem. Předseda irského parlamentu (Houses of the Oireachtas) navrhl, aby se pravidelně pořádaly zvláštní diskuse o evropských záležitostech („Evropské dny“), které by se konaly týž den ve všech vnitrostátních parlamentech; tento návrh se setkal se zájmem. Nová správa ekonomických záležitostí, která do procesu evropského semestru zapojuje vnitrostátní parlamenty, nabyla konkrétní podoby balíčku dvou právních předpisů[4]. Tím byl umožněn hospodářský dialog mezi členskými státy eurozóny, k němuž přispívají stanoviska Komise k příslušným návrhům rozpočtových plánů a celkové posouzení rozpočtové situace a vyhlídek pro eurozónu jako celek. V rámci tohoto dialogu předložily členské státy eurozóny Komisi na podzim 2013 poprvé své návrhy rozpočtových plánů a dne 15. listopadu 2013 vydala Komise k těmto plánům svá stanoviska, která poskytla vnitrostátním zúčastněným stranám (včetně vnitrostátních parlamentů) nezávislý pohled na plány členských států. 3. Písemná stanoviska vnitrostátních parlamentů Celkový počet stanovisek obdržených od vnitrostátních parlamentů se v posledních letech významně zvýšil, zdá se však, že se ustálil těsně nad 600 stanovisky ročně, přičemž přibližně 14 % tvoří odůvodněná stanoviska (viz příloha 1). Po změnách svých vnitřních postupů nyní Komise na tato stanoviska odpovídá obvykle ve lhůtě tří měsíců, kterou si sama stanovila. Politický dialog s vnitrostátními parlamenty se ukázal jako úspěšný a má jednoznačnou přidanou hodnotu. Pokud vnitrostátní parlamenty předloží svá stanoviska v počáteční fázi, mohou tato sloužit jako systém včasného varování, který Komisi poskytuje přehled hlavních sporných bodů týkajících se podstaty jejích návrhů. Komise pak může vést s Radou a Evropským parlamentem jednání dobře obeznámené s názory vnitrostátních parlamentů. Komise přikládá politickému dialogu velký význam a vyzývá vnitrostátní parlamenty, aby během legislativních příprav reagovaly na veřejné konzultace, zelené knihy a sdělení. Od prosince 2013 jsou vnitrostátní parlamenty informovány o všech veřejných konzultacích Komise. Účast a oblast působnosti Níže uvedené údaje odrážejí činnost vnitrostátních parlamentů pouze z hlediska jejich zapojení do politického dialogu v užším smyslu, tj. předkládání písemných stanovisek Komisi. Jak je zmiňováno v celé této zprávě, a zejména v oddíle 4, činnost vnitrostátních parlamentů související se záležitostmi EU nelze měřit pouze na základě písemných příspěvků k politickému dialogu, jelikož vnitrostátní parlamenty vykonávají pravděpodobně i jiné kontrolní činnosti. Vnitrostátní parlamenty mimoto nepodávají připomínky ke všem návrhům či jiným dokumentům Komise, nýbrž si vybírají podle svých priorit. V roce 2013 bylo od vnitrostátních parlamentů obdrženo celkem 621[5] stanovisek, což v porovnání s rokem 2012 (663) představovalo pokles přibližně o 6 %. Mezi rokem 2011 a 2012 došlo k malému nárůstu, zatímco v roce 2011 byl nárůst v porovnání s rokem 2010 významný (7 % v roce 2012, avšak 60 % v roce 2011). Patrné jsou tyto obecné tendence: · v rámci písemného politického dialogu zaslalo v roce 2013 šestnáct komor více stanovisek než v roce 2012, osmnáct komor zaslalo méně stanovisek než v roce 2012 a dvě komory zaslaly stejný počet stanovisek jako v roce 2012, · činnost v rámci politického dialogu je mezi komorami vnitrostátních parlamentů rozložena nerovnoměrně (téměř 80 % celkového počtu stanovisek přišlo od deseti nejaktivnějších komor), · vnitrostátní parlamenty zaměřují svůj politický dialog s Komisí i nadále na legislativní dokumenty a iniciativ jiného typu se týká pouze omezený počet obdržených stanovisek. V roce 2013 připadalo na patnáct návrhů Komise, k nimž bylo předloženo nejvíce stanovisek vnitrostátních parlamentů, 144 (23 %) z celkového počtu 621 stanovisek. Stejně jako v roce 2012 však bylo k velké většině dokumentů Komise, k nimž se vnitrostátní parlamenty v roce 2013 vyjádřily, vydáno jedno až tři stanoviska, což odráží rozmanité oblasti zájmu vnitrostátních parlamentů. Návrhy a iniciativy Komise, k nimž bylo vydáno nejvíce stanovisek vnitrostátních parlamentů, se týkaly zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce[6] (dvacet stanovisek), sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků[7] (sedmnáct stanovisek), stanovení rámce pro územní plánování námořních prostor a integrovanou správu pobřeží[8] (čtrnáct stanovisek), zřízení rámce pro přístup na trh přístavních služeb a finanční transparentnost přístavů[9] (deset stanovisek) a zřízení agentury Evropské unie pro spolupráci a vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva (Europol) a zrušení rozhodnutí 2009/371/SVV a 2005/681/SVV[10] (deset stanovisek); další podrobnosti viz příloha 2. Stejně jako v roce 2012 vyvolaly některé návrhy, které vedly k nejvyššímu celkovému počtu stanovisek vnitrostátních parlamentů, rovněž nejvyšší počet odůvodněných stanovisek v rámci mechanismu kontroly subsidiarity. V roce 2013 připadala stejně jako v roce 2012 více než polovina stanovisek obdržených v rámci politického dialogu na šest oblastí politiky (v roce 2013 jich bylo 323 z celkem 596 stanovisek). Těmito oblastmi byly spravedlnost, jednotný vnitřní trh a služby, mobilita a doprava, vnitřní věci, zdraví a spotřebitelé a komunikace (další podrobnosti viz příloha 3). V roce 2012 zaměřovaly vnitrostátní parlamenty svůj politický dialog s Komisí v rostoucí míře na legislativní návrhy a v souvislosti s nelegislativními iniciativami byl předložen pouze malý počet stanovisek. Tento trend pokračoval i v roce 2013. Z celkem patnácti dokumentů Komise, k nimž byl vydán nejvyšší počet (tj. šest či více) stanovisek vnitrostátních parlamentů, se pouze ve dvou případech jednalo o nelegislativní dokumenty[11]. Stejně jako v roce 2012 se všech patnáct politických stanovisek, které zaslal švédský Riksdag, kromě jednoho týkalo nelegislativních dokumentů, ačkoli tato komora zaslala rovněž nejvyšší počet odůvodněných stanovisek. Klíčová témata politického dialogu Níže uvedené legislativní návrhy patří k návrhům, kterým vnitrostátní parlamenty věnovaly v roce 2013 obzvláštní pozornost (další podrobnosti viz příloha 2). Jelikož tyto návrhy patřily rovněž k návrhům, které vedly k nejvíce odůvodněným stanoviskům, je třeba odkázat i na souběžnou výroční zprávu o subsidiaritě a proporcionalitě za rok 2013, v níž je uveden podrobnější popis. · Návrh nařízení Rady o zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce[12] V současnosti nemá Unie prakticky žádnou pravomoc zasáhnout v případě zneužití finančních prostředků EU. Údaje o odhalování, vyšetřování a úspěšném stíhání protiprávního jednání poškozujícího rozpočet EU se mezi jednotlivými členskými státy značně liší (od 19 % do 90 %). Úřad evropského veřejného žalobce by odstranil nejednotnost stíhání v důsledku vnitrostátní povahy justičních systémů a vyřešil by rovněž problém související s tím, že boj proti podvodům poškozujícím EU nemá na vnitrostátní úrovni vždy vysokou prioritu. Zvláštní právní základ pro zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce poskytuje Lisabonská smlouva (článek 86 Smlouvy o fungování Evropské unie)[13]. K tomuto návrhu obdržela Komise v roce 2013 dvacet stanovisek, z toho třináct odůvodněných stanovisek[14]. Jelikož počet hlasů spojených s těmito odůvodněnými stanovisky překročil prahovou hodnotu ve výši čtrnácti hlasů, která se vztahuje na návrhy v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí, byl zahájen postup udělení „žluté karty“. · Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků (směrnice o tabákových výrobcích)[15] Revidovaný návrh směrnice o tabákových výrobcích stanovil nová a přísnější pravidla týkající se možných způsobů výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků v EU. Návrh obsahoval konkrétně zákaz cigaret, tabáku k ručnímu balení cigaret a tabákových výrobků, které neprodukují kouř, s charakteristickými příchutěmi a zavedl by povinné používání velkých obrázkových zdravotních varování na cigaretách a tabáku k ručnímu balení cigaret. Návrh dále zaváděl regulaci přeshraničního prodeje po internetu a stanovil technické prvky k boji proti nezákonnému obchodu. Navrhovala se rovněž opatření týkající se výrobků, které dosud nebyly výslovně regulovány, jako jsou elektronické cigarety a rostlinné výrobky určené ke kouření. Návrh[16] reagoval na žádosti Evropského parlamentu a Rady ministrů a zohledňoval zprávy Komise z roku 2005 a 2007 o uplatňování směrnice o tabákových výrobcích (směrnice 2001/37/ES). K tomuto návrhu obdržela Komise sedmnáct stanovisek, z toho sedm odůvodněných stanovisek, která zpochybňovala soulad návrhu se zásadou subsidiarity. Ačkoli tento návrh vyvolal značný zájem ze strany vnitrostátních parlamentů, nebylo dosaženo potřebné prahové hodnoty pro zahájení postupu udělení „žluté karty“ (devatenáct hlasů). · Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o stanovení rámce pro územní plánování námořních prostor a integrovanou správu pobřeží[17] Nekoordinované využívání pobřežních a námořních oblastí v současnosti vede k soupeření o námořní a pobřežní prostory a k neefektivnímu a neudržitelnému využívání mořských a pobřežních zdrojů. Stávající nejistota a nepředvídatelný přístup k námořnímu prostoru vytvářejí pro investory neoptimální podnikatelské prostředí. S ohledem na rychle rostoucí poptávku po námořním prostoru pro nové činnosti, jako jsou zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů a zařízení pro akvakulturu, musí EU zajistit, aby byly činnosti na moři plánovány konzistentním způsobem. Koordinace mezi členskými státy dosud dostatečně nepokročila a stávající nejednotnost mezi zavedenými systémy brání účinnému přeshraničnímu plánování. K tomuto návrhu obdržela Komise čtrnáct stanovisek, z toho devět odůvodněných stanovisek zpochybňujících soulad návrhu se zásadou subsidiarity. 4. Kontakty a návštěvy Kromě výměny písemných stanovisek vnitrostátních parlamentů a odpovědí Komise se politický dialog uskutečňoval rovněž v méně formální podobě prostřednictvím setkání a kontaktů na politické i správní úrovni. To zahrnuje tyto akce: Většina parlamentů pořádá pravidelná setkání se členy Komise, a to v Bruselu i v příslušných členských státech. Místopředseda Komise pro interinstitucionální vztahy Maroš ŠEFČOVIČ navštívil v roce 2013 osm vnitrostátních parlamentů (německý Bundestag, francouzský Sénat, chorvatský Hrvatski sabor, irský Houses of the Oireachtas, litevský Seimas a slovenská Národná Rada). V témže roce přijal v ústředí Komise v Bruselu řadu návštěvníků/delegací z vnitrostátních parlamentů (český Senát, dánský Folketing, francouzský Sénat, irský Houses of the Oireachtas, italský Senato della Repubblica, maltská Kamra tad-Deputati, polský Sejm a rumunská Camera Deputaților). Kromě diskusí o konkrétních legislativních návrzích a politických iniciativách se tato setkání zabývala i záležitostmi týkajícími se spolupráce mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty a rovněž otázkami rozvíjející se správy ekonomických záležitostí a demokratické legitimity. Komise byla na politické úrovni zastoupena rovněž na většině meziparlamentních setkání, která se v roce 2013 konala. Předseda Komise BARROSO (společně s předsedou Evropské rady VAN ROMPUYEM a předsedou Evropského parlamentu SCHULZEM), místopředsedové REHN a ŠEFČOVIČ a komisaři LEWANDOWSKI a ANDOR se zúčastnili prvního Evropského parlamentního týdne v lednu 2013. Místopředseda Komise ŠEFČOVIČ se zúčastnil plenárního zasedání konference COSAC ve Vilniusu v říjnu 2013 a setkání předsedů konference COSAC v Dublinu v lednu 2013. Místopředseda Komise REHN se zúčastnil diskuse s Rozpočtovým výborem finského Eduskunta, během níž představil a projednal hodnocení Komise týkající se finského návrhu rozpočtového plánu na rok 2014. Baronka Ashtonová, vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku a místopředsedkyně Komise, se zúčastnila dvou zasedání meziparlamentní konference pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, která má podporovat meziparlamentní spolupráci v této oblasti. První z těchto zasedání se konalo v dubnu 2013 v Dublinu a druhé v září 2013 ve Vilniusu. Členové úřadu komisaře ŠEMETY a pracovníci GŘ BUDG se v souvislosti s udělením absolutoria za rok 2012 sešli v Bruselu s delegací Výboru pro veřejné účty dánského Folketingu a v Haagu s nizozemským parlamentem. V návaznosti na přistoupení Chorvatska k EU 1. července 2013 představil komisař MIMICA chorvatskému Hrvatski sabor pracovní program Komise na rok 2014. Úředníci Komise se na požádání účastnili schůzí výborů vnitrostátních parlamentů a různé útvary Komise (konkrétně GŘ CLIMA, ECFIN, ENER, ENV, HOME, JUST, MARE, MARKT, OLAF, REGIO, SANCO) se účastnily pravidelných setkání se stálými zástupci vnitrostátních parlamentů se sídlem v Bruselu za účelem projednání nadcházejících iniciativ nebo aktuálních otázek. V roce 2013 se stejně jako v roce 2012 stálí zástupci vnitrostátních parlamentů scházeli rovněž s místopředsedou Komise ŠEFČOVIČEM a s pracovníky úřadu předsedy Komise BARROSA, místopředsedy ŠEFČOVIČE a jiných členů Komise. 5. Závěry a výhled V roce 2013 pokračoval intenzivní písemný politický dialog mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty a vnitrostátní parlamenty vydaly celkem přibližně 600 stanovisek. Ačkoli téměř všechny komory zaslaly nejméně jeden příspěvek, skoro 80 % všech obdržených stanovisek připadalo na deset nejaktivnějších komor. Dokumenty Komise, k nimž bylo vydáno nejvíce stanovisek, byly zároveň dokumenty, k nimž vnitrostátní parlamenty předložily i nejvyšší počet odůvodněných stanovisek. Kromě písemného dialogu pokračovala Komise v častých kontaktech a setkáních s vnitrostátními parlamenty na politické i úřední úrovni v Bruselu i v členských státech. Počátkem roku 2014 potvrdily vnitrostátní parlamenty a Evropský parlament svůj záměr více se podílet na činnostech na úrovni EU, jako je evropský semestr. Klíčovým tématem diskusí mezi orgány EU a vnitrostátními parlamenty zůstane po nějakou dobu demokratická legitimita. Na plenárním zasedání konference COSAC v lednu 2014 byla opět projednávána úloha vnitrostátních parlamentů a demokratická legitimita a odpovědnost. Nizozemská Tweede Kamer a dánský Folketing předložily nové konkrétní nápady a návrhy týkající se úlohy a práv vnitrostátních parlamentů. V dubnu 2014 přijal Výbor pro ústavní záležitosti Evropského parlamentu zprávu Carla CASINIHO (EPP/IT) týkající se vnitrostátních parlamentů. Ve zprávě se mimo jiné doporučuje, aby vnitrostátní parlamenty „v zájmu dosažení větší jednotnosti podnikly kroky k zlepšení řídicích a kontrolních postupů“. Ve zprávě je vyzdvižen i mechanismus včasného varování jako jeden z nástrojů k zajištění účinné spolupráce mezi evropskými a vnitrostátními institucemi, a uvítána skutečnost, že se tento mechanismus používá rovněž jako kanál pro konzultace a dialog založený na spolupráci, který je veden mezi různými orgány ve víceúrovňovém systému řízení EU. Druhý Evropský parlamentní týden, který se konal v lednu 2014, opět ukázal, že Evropský parlament a vnitrostátní parlamenty mají společné zájmy. Část programu věnovaná meziparlamentní konferenci zahrnovala čtyři rozpravy v plénu, jež se zabývaly makroekonomickou nerovnováhou, demokratickou legitimitou ekonomických ozdravných programů, podporou růstu a zaměstnanosti a zlepšením rozpočtového dohledu v HMU. Příloha 1 Počet stanovisek, která Komise obdržela v roce 2013, rozdělených podle vnitrostátního parlamentu/komory (politický dialog a mechanismus kontroly subsidiarity) Členský stát || Komora || Celkový počet stanovisek[18] || Z toho odůvodněných stanovisek (protokol č. 2)[19] Portugalsko || Assembleia da República || 192 || 1 Česká republika || Senát || 64 || 2 Německo || Bundesrat || 40 || 3 Francie || Assemblée nationale || 40[20] || 1 Rumunsko || Camera Deputaților || 38 || 2 Itálie || Senato della Republica || 36 || 2 Rumunsko || Senatul || 26 || 3 Švédsko || Riksdag || 24 || 9 Spojené království || House of Lords || 18 || 3 Španělsko || Congreso de los Diputados a Senado (obě komory) || 17[21] || 5[22] Irsko || Houses of the Oireachtas (obě komory) || 12[23] || 3[24] Nizozemsko || Eerste Kamer || 10 || 3 Rakousko || Bundesrat || 9 || 6 Česká republika || Poslanecká sněmovna || 8 || 2 Francie || Sénat || 8 || 4 Polsko || Senat || 8 || 2 Malta || Kamra tad-Deputati || 7 || 5 Nizozemsko || Tweede Kamer || 7 || 5 Itálie || Camera dei Deputati || 6 || 0 Litva || Seimas || 6 || 6 Polsko || Sejm || 6 || 2 Lucembursko || Chambre des Députés || 5 || 2 Slovinsko || Državni zbor || 5 || 1 Spojené království || House of Commons || 5 || 5 Dánsko || Folketing || 4 || 1 Řecko || Vouli ton Ellinon || 4 || 3 Belgie || Chambre des Représentants || 3 || 1 Rakousko || Nationalrat || 2 || 0 Estonsko || Riigikogu || 2 || 1 Finsko || Eduskunta || 2 || 1 Maďarsko || Országgyűlés || 2 || 1 Belgie || Sénat || 1 || 1 Bulharsko || Narodno Sabranie || 1 || 0 Kypr || Vouli ton Antiprosopon || 1 || 1 Lotyšsko || Saeima || 1 || 1 Slovensko || Národná Rada || 1 || 0 Chorvatsko (od 1. 7. 2013) || Hrvatski sabor || 0 || 0 Německo || Bundestag || 0 || 0 Slovinsko || Državni svet || 0 || 0 CELKEM || 621 || 88 Příloha 2 Dokumenty Komise, k nimž byl vydán nejvyšší počet stanovisek[25], která Komise obdržela v roce 2013 (politický dialog a mechanismus kontroly subsidiarity) || Dokument Komise || Název || Celkový počet stanovisek[26] || Z toho odůvodněných stanovisek (protokol č. 2)[27] 1 || COM(2013) 534 || Návrh nařízení o zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce || 20[28] || 13[29] 2 || COM(2012) 788 || Návrh směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků || 17 || 7 3 || COM(2013) 133 || Návrh směrnice o stanovení rámce pro územní plánování námořních prostor a integrovanou správu pobřeží || 14[30] || 9[31] 4 || COM(2013) 173[32] || Návrh nařízení o zřízení agentury Evropské unie pro spolupráci a vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva (Europol) a o zrušení rozhodnutí 2009/371/SVV a 2005/681/SVV || 10[33] || 3[34] 5 || COM(2013) 296 || Návrh nařízení, kterým se zřizuje rámec pro přístup na trh přístavních služeb a finanční transparentnost přístavů || 10[35] || 7[36] 6 || COM(2013) 28[37] || Návrh nařízení, kterým se mění nařízení (ES) č. 1370/2007, pokud jde o otevření trhu vnitrostátních služeb v přepravě cestujících po železnici || 9 || 6 7 || COM(2013) 147 || Návrh nařízení o opatřeních ke snížení nákladů na zavádění sítí vysokorychlostních elektronických komunikací || 9 || 2 8 || COM(2012) 614[38] || Návrh směrnice o zlepšení genderové vyváženosti mezi členy dozorčí rady / nevýkonnými členy správní rady společností kotovaných na burzách a o souvisejících opatřeních || 8 || 5 9 || COM(2013) 627 || Návrh nařízení, kterým se stanoví opatření týkající se jednotného evropského trhu elektronických komunikací a vytvoření propojeného kontinentu a kterým se mění směrnice 2002/20/ES, 2002/21/ES a 2002/22/ES a nařízení (ES) č. 1211/2009 a (EU) č. 531/2012 || 8 || 4 10 || COM(2013) 71 || Návrh směrnice, kterou se provádí posílená spolupráce v oblasti daně z finančních transakcí || 8 || 1 11 || COM(2012) 777 || Sdělení s názvem „Návrh prohloubené a skutečné hospodářské a měnové unie – zahájení evropské diskuse“ || 6 || 0 12 || COM(2013) 166[39] || Sdělení s názvem „Směrem k prohloubené a skutečné hospodářské a měnové unii – koordinace ex ante týkající se plánů zásadních reforem hospodářské politiky“ || 6 || 0 13 || COM(2013) 228 || Návrh nařízení o podpoře volného pohybu občanů a podniků zjednodušením přijímání některých veřejných listin v Evropské unii a o změně nařízení (EU) č. 1024/2012 || 6 || 1 14 || COM(2013) 48[40] || Návrh směrnice o opatřeních k zajištění vysoké společné úrovně bezpečnosti sítí a informací v Unii || 6 || 1 15 || COM(2013) 535 || Návrh nařízení o Agentuře Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech (Eurojust) || 6 || 1 Příloha 3 Počet stanovisek, která Komise obdržela v roce 2013, rozdělených podle útvarů Komise (politický dialog a mechanismus kontroly subsidiarity) Vedoucí útvar Komise || Celkový počet stanovisek[41] GŘ pro vnitřní trh a služby || 68 GŘ pro spravedlnost || 67 GŘ pro mobilitu a dopravu || 61 GŘ pro vnitřní věci || 52 GŘ pro zdraví a spotřebitele || 43 GŘ pro komunikační sítě, obsah a technologie || 38 Generální sekretariát || 32 GŘ pro zaměstnanost, sociální věci a sociální začleňování || 25 GŘ pro oblast klimatu || 24 GŘ pro námořní záležitosti a rybolov || 24 GŘ pro životní prostředí || 23 GŘ pro daně a celní unii || 21 GŘ pro podniky a průmysl || 18 GŘ pro energetiku || 18 GŘ pro hospodářské a finanční záležitosti || 16 Eurostat || 12 GŘ pro regionální politiku || 11 GŘ pro výzkum a inovace || 11 GŘ pro zemědělství a rozvoj venkova || 8 GŘ pro hospodářskou soutěž || 8 GŘ pro vzdělávání a kulturu || 7 GŘ pro rozšíření || 7 GŘ pro obchod || 7 GŘ pro rozvoj a spolupráci – EuropeAid || 5 GŘ pro rozpočet || 4 Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) || 4 Evropská služba pro vnější činnost || 3 GŘ pro komunikaci || 1 GŘ pro humanitární pomoc a civilní ochranu || 1 GŘ pro lidské zdroje a bezpečnost || 1 Právní služba || 1 CELKEM || 621 [1] COM(2013) 534. [2] COM(2012) 788. [3] COM(2013) 71. [4] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 473/2013 o společných ustanoveních týkajících se sledování a posuzování návrhů rozpočtových plánů a zajišťování nápravy nadměrného schodku členských států v eurozóně a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 472/2013 o posílení hospodářského a rozpočtového dohledu nad členskými státy eurozóny, jejichž finanční stabilita je postižena či ohrožena závažnými obtížemi. [5] Včetně 88 odůvodněných stanovisek, která byla obdržena v rámci mechanismu kontroly subsidiarity. [6] COM(2013) 534. [7] COM(2012) 788. [8] COM(2013) 133. [9] COM(2013) 296. [10] COM(2013) 173. [11] Sdělení Komise s názvem „Návrh prohloubené a skutečné hospodářské a měnové unie – zahájení evropské diskuse“ (COM(2012) 777) a sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě s názvem „Směrem k prohloubené a skutečné hospodářské a měnové unii – koordinace ex ante týkající se plánů zásadních reforem hospodářské politiky“ (COM(2013) 166). [12] COM(2013) 534. [13] Podle Smluv o EU se na činnosti Úřadu evropského veřejného žalobce nebude podílet Dánsko a Spojené království a Irsko se rozhodly pro neúčast. [14] V roce 2014 byla předložena další stanoviska. [15] COM(2012) 788. [16] Směrnice byla přijata v dubnu 2014 a v květnu 2014 vstoupila v platnost jako směrnice 2014/40/EU. [17] COM(2013) 133. [18] Tento počet zahrnuje stanoviska i odůvodněná stanoviska obdržená od vnitrostátních parlamentů. [19] Aby odůvodněné stanovisko odpovídalo definici uvedené v protokolu č. 2, musí jednoznačně uvádět porušení zásady subsidiarity a musí být Komisi zasláno do osmi týdnů od postoupení návrhu vnitrostátním parlamentům. [20] Z toho 25 stanovisek Assemblée nationale zaslalo, aniž by požadovalo odpověď. [21] Započítáno jako sedmnáct stanovisek obou komor. [22] Započítáno jako pět odůvodněných stanovisek obou komor. [23] Započítáno jako dvanáct stanovisek obou komor. [24] Započítáno jako tři odůvodněná stanoviska obou komor. [25] Tabulka uvádí všechny dokumenty Komise, jichž se týkalo alespoň šest stanovisek vnitrostátních parlamentů. [26] Tento počet zahrnuje stanoviska i odůvodněná stanoviska obdržená od vnitrostátních parlamentů. [27] Aby odůvodněné stanovisko odpovídalo definici uvedené v protokolu č. 2, musí jednoznačně uvádět porušení zásady subsidiarity a musí být Komisi zasláno do osmi týdnů od postoupení návrhu vnitrostátním parlamentům. [28] Z toho jedno stanovisko přišlo společně od obou komor Houses of the Oireachtas (IE) – započítáno jako jedno stanovisko obou komor. [29] Z toho jedno odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou komor Houses of the Oireachtas (IE) – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. Podle protokolu č. 2 je v případě, že odůvodněná stanoviska k návrhu legislativního aktu předloženého na základě článku 76 Smlouvy o fungování Evropské unie v oblasti svobody, bezpečnosti a práva představují nejméně jednu čtvrtinu všech hlasů přidělených vnitrostátním parlamentům (dva hlasy nebo v případě dvoukomorového parlamentního systému jeden hlas pro každou z obou komor), dosaženo prahové hodnoty pro udělení „žluté karty“, tj. návrh je nutno přezkoumat. Třináct odůvodněných stanovisek týkajících se dokumentu COM(2013) 534 představuje osmnáct hlasů, bylo proto dosaženo prahové hodnoty pro udělení „žluté karty“, která od přistoupení Chorvatska dne 1. července 2013 činí čtrnáct z celkem 56 hlasů. [30] Z toho jedno stanovisko přišlo společně od obou komor Houses of the Oireachtas (IE) – započítáno jako jedno stanovisko obou komor. [31] Z toho jedno odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou komor Houses of the Oireachtas (IE) – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. [32] Jedno ze stanovisek k tomuto dokumentu Komise od Camera dei Deputati (IT) se týkalo zároveň i dokumentu COM(2013) 172. [33] Z toho jedno stanovisko přišlo společně od obou španělských komor – započítáno jako jedno stanovisko obou komor. [34] Z toho jedno odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou španělských komor – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. [35] Z toho jedno stanovisko přišlo společně od obou španělských komor – započítáno jako jedno stanovisko obou komor. [36] Z toho jedno odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou španělských komor – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. [37] Jedno ze stanovisek k tomuto dokumentu Komise od Senátu (CZ) se týkalo zároveň i dokumentů COM(2013) 25, COM(2013) 26, COM(2013) 27, COM(2013) 29, COM(2013) 30 a COM(2013) 31. Jedno ze stanovisek k tomuto dokumentu Komise od Assembleia da República (PT) se týkalo zároveň i dokumentů COM(2013) 26, COM(2013) 27, COM(2013) 29, COM(2013) 30 a COM(2013) 31. Tři z odůvodněných stanovisek k tomuto dokumentu Komise od Eerste Kamer (NL), Tweede Kamer (NL) a Chambre des Députés (LU) se týkala zároveň i dokumentu COM(2013) 29. Jedno z odůvodněných stanovisek k tomuto dokumentu Komise od Riksdag (SE) se týkalo zároveň i dokumentů COM(2013) 27, COM(2013) 29, COM(2013) 30 a COM(2013) 31. [38] Dvě z odůvodněných stanovisek k tomuto dokumentu Komise od Poslanecké sněmovny (CZ) a House of Lords (UK) se týkala zároveň i dokumentu COM(2012) 615. [39] Čtyři stanoviska k tomuto dokumentu Komise od Senátu (CZ), Poslanecké sněmovny (CZ), Camera dei Deputati (IT) a Assembleia da República (PT) se týkala zároveň i dokumentu COM(2013) 165. [40] Dvě stanoviska k tomuto dokumentu Komise od Poslanecké sněmovny (CZ) a Senátu (CZ) se týkala zároveň i dokumentu JOIN(2013) 1. [41] Tento počet zahrnuje stanoviska i odůvodněná stanoviska obdržená od vnitrostátních parlamentů.