EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 17.11.2021 COM(2021) 709 final 2021/0367(COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o přepravě odpadů a o změně nařízení (EU) č. 1257/2013 a (EU) 2020/1056 (Text s významem pro EHP) {SEC(2021) 402 final} - {SWD(2021) 330 final} - {SWD(2021) 331 final} - {SWD(2021) 332 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU •Odůvodnění a cíle návrhu V roce 2018 dosáhl celosvětový obchod s odpady 182 milionů tun v hodnotě přibližně 80,5 miliardy EUR. Tento obchod se v posledních desetiletích značně zvýšil a v roce 2011 dosáhl vrcholu, téměř 250 milionů tun. EU je důležitým aktérem v celosvětovém obchodu s odpady a mezi členskými státy je přepravováno značné množství odpadu. V roce 2020 vyvezla EU do zemí mimo EU přibližně 32,7 milionu tun odpadu, což od roku 2004 představuje nárůst o 75 %, v hodnotě 13 miliard EUR. Železný a neželezný kovový šrot, odpadní papír, plastový odpad, textilní odpad a odpadní sklo představují většinu odpadu vyváženého z EU. EU rovněž dovezla přibližně 16 milionů tun odpadu v hodnotě 13,5 miliardy EUR. Kromě toho je mezi členskými státy každoročně přepraveno přibližně 67 milionů tun odpadu (přeprava odpadů uvnitř EU). Odpad přepravovaný přes hranice může vytvářet rizika pro lidské zdraví a životní prostředí, zejména pokud není náležitě kontrolován. Tyto odpady mají zároveň často pozitivní hospodářskou hodnotu, zejména jako druhotné suroviny, které mohou nahradit primární suroviny a snížit závislost na nich, a tím přispět k rozvinutějšímu oběhovému hospodářství. Opatření týkající se dozoru nad přepravou odpadů a její kontroly jsou v EU zavedena od roku 1984. V roce 1989 byla přijata Basilejská úmluva o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování (dále jen „Basilejská úmluva“) s cílem řešit závažné problémy spojené s ukládáním toxických odpadů dovážených ze zahraničí do různých částí rozvojového světa. V roce 1992 přijala OECD právně závazné rozhodnutí o kontrole přeshraničního pohybu odpadů určených k využití (dále jen „rozhodnutí OECD“). Nařízení (ES) č. 1013/2006 (dále jen „nařízení o přepravě odpadů“) provádí do práva EU ustanovení Basilejské úmluvy i rozhodnutí OECD. Nařízení o přepravě odpadů obsahuje v některých ohledech přísnější kontrolní opatření než Basilejská úmluva. Nařízení o přepravě odpadů vyžaduje, aby členské státy zajistily, že přeprava odpadů a jejich zpracování budou řízeny způsobem, který chrání životní prostředí a lidské zdraví před jakýmikoli případnými nepříznivými účinky takových odpadů. Nařízení o přepravě odpadů stanoví kontrolní mechanismy pro vývoz odpadů z EU do třetích zemí a jejich dovoz ze třetích zemí do EU a rovněž pro přepravu mezi členskými státy. Druh kontrol podle nařízení o přepravě odpadů závisí na charakteru odpadu (např. zda je nebezpečný, či nikoli), jeho místě určení a jeho zpracování v rámci využití (např. recyklace) nebo odstraňování (např. skládkování). Nařízení o přepravě odpadů stanoví také zákaz vývozu pro určité kategorie odpadu a některá místa určení: nejdůležitějším příkladem je zákaz vývozu nebezpečného odpadu z EU do zemí, které nejsou členy OECD. Celkovým cílem přezkumu nařízení o přepravě odpadů je zvýšit úroveň ochrany životního prostředí a veřejného zdraví před dopady nesprávné přeshraniční přepravy odpadů. Zabývá se problémy zjištěnými v hodnocení nařízení o přepravě odpadů, které Komise zveřejnila v lednu 2020 (více informací o tomto tématu viz bod 3 níže). Revize nařízení o přepravě odpadů rovněž reaguje na výzvu v rámci Zelené dohody pro Evropu a akčního plánu pro oběhové hospodářství k revizi nařízení o přepravě odpadů za účelem: ·usnadnění přepravy odpadů určených k opětovnému použití a recyklaci v EU, ·zajištění toho, aby EU nevyvážela své problémy s odpady do třetích zemí, a · řešení nedovolené přepravy odpadů. Zelená dohoda pro Evropu a průmyslová strategie, včetně její aktualizace, navíc uznaly, že přístup k surovinám má strategický význam a je nezbytným předpokladem pro to, aby Evropa úspěšně realizovala ekologickou a digitální transformaci. Akční plán pro kritické suroviny kladl důraz na to, že Evropu opouští ve formě odpadu značné množství zdrojů, které by místo toho mohly být recyklovány na druhotné suroviny, což by přispělo k diverzifikaci zdrojů dodávek pro průmyslové ekosystémy v EU. Rovněž Evropský parlament a Rada vyzvaly Komisi, aby předložila ambiciózní revizi nařízení o přepravě odpadů. •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Existují synergie mezi nařízením o přepravě odpadů a dalšími právními předpisy EU o odpadech, zejména rámcovou směrnicí o odpadech a směrnicemi týkajícími se konkrétních toků odpadů. Směrnice o vozidlech s ukončenou životností, směrnice o bateriích, směrnice o obalech a obalových odpadech a směrnice o OEEZ obsahují zvláštní ustanovení o přeshraničním pohybu konkrétních toků odpadů, která odkazují na nařízení o přepravě odpadů. •Soulad s ostatními politikami Unie

Existují rovněž synergie mezi nařízením o přepravě odpadů a dalšími právními předpisy EU, které jsou relevantní pro přepravu odpadů, zejména směrnicí o trestněprávní ochraně životního prostředí. Tato směrnice se vztahuje na sankce za trestnou přepravu odpadů a doplňuje ustanovení o prosazování nařízení o přepravě odpadů. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právní základ Stávajícím právním základem nařízení o přepravě odpadů je článek 192 Smlouvy o fungování Evropské unie, který stanoví, jak by měl být proveden článek 191 Smlouvy. Článek 191 se zabývá politikou EU v oblasti životního prostředí, která musí přispívat k dosažení těchto cílů: ·zachování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí, ·ochrana lidského zdraví, ·uvážlivé a racionální využívání přírodních zdrojů a ·podpora opatření na mezinárodní úrovni určených k řešení regionálních a celosvětových problémů životního prostředí, a zejména k boji proti změně klimatu. •Subsidiarita Nařízení o přepravě odpadů zajišťuje, aby komplexní právní předpisy EU o odpadech nebyly obcházeny přepravou odpadů do třetích zemí, v nichž se normy a výkonnost nakládání s odpady výrazně liší od norem a výkonnosti v EU. Je důležité, aby na úrovni EU byla stanovena společná pravidla pro kontrolu přeshraničního pohybu odpadů, aby se zabránilo situaci, kdy by se nelegální provozovatelé rozhodli převážet svůj odpad přes členské státy s méně přísnými vnitrostátními pravidly než v jiných členských státech za účelem vývozu tohoto odpadu z EU (scénář „port-hopping“). Pravidla EU jsou rovněž odůvodněná pro přepravu odpadů uvnitř EU, protože odpadové odvětví EU je vysoce integrované a je třeba zajistit rovné zacházení a právní jasnost pro všechny hospodářské subjekty v tomto odvětví. •Proporcionalita Nařízení o přepravě odpadů zajišťuje, že každý členský stát provádí Basilejskou úmluvu a rozhodnutí OECD jednotně, a v důsledku toho zamezuje překážkám bránícím přepravě odpadů v rámci EU nebo překážkám bránícím řádnému fungování vnitřního trhu EU. Kromě toho je přístup EU k přepravě odpadů přísnější než Basilejská úmluva, pokud jde o vývoz odpadů, neboť zakazuje vývoz odpadu určeného k odstranění mimo země ESVO a vývoz některých nikoliv nebezpečných odpadů mimo OECD. Přístup EU má ve srovnání s každým členským státem, který se spoléhá na Basilejskou úmluvu samostatně, jasnou přidanou hodnotu v oblasti životního prostředí. EU je totiž jednou z mála smluvních stran Basilejské úmluvy, která takto přísná pravidla uplatňuje. •Volba nástroje V roce 1984 byla přijata směrnice Rady 84/631/EHS ze dne 6. prosince 1984, kterou byla zavedena celounijní opatření pro dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu. Směrnice se vztahovala na přepravu nebezpečných odpadů. Pro dotčené země vyžadovala předchozí informovaný souhlas, což jim umožnilo vznést námitku proti konkrétní přepravě. Směrnice 84/631/EHS byla změněna směrnicí Rady 86/279/EHS ze dne 12. června 1986, která zavedla dodatečná ustanovení s cílem zlepšit sledování vývozu odpadů ze Společenství. V návaznosti na mezinárodní vývoj v souvislosti s Basilejskou úmluvou a OECD bylo v roce 1993 přijato první nařízení o přepravě odpadů (nařízení Rady (EHS) č. 259/93, kterým se zrušuje směrnice 84/631/EHS). Je důležité poznamenat, že v té době bylo spíše než směrnice za nezbytné považováno nařízení, aby se zajistilo souběžné a harmonizované uplatňování ve všech členských státech. Volba nařízení je i nadále opodstatněná, neboť stanoví přímé požadavky pro všechny provozovatele, a zajistí tak potřebnou právní jistotu a možnost prosazování plně integrovaného trhu v EU. Nařízení také zajišťuje, aby povinnosti byly plněny ve stejné době a stejným způsobem ve všech 27 členských státech. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ •Hodnocení / kontroly účelnosti platných právních předpisů ex post Nařízení o přepravě odpadů bylo hodnoceno podle pěti kritérií, konkrétně podle jeho účinnosti, účelnosti, relevance, soudržnosti a přidané hodnoty EU. Bylo rovněž zohledněno nařízení Komise (ES) č. 1418/2007, přijaté podle čl. 37 odst. 1 nařízení o přepravě odpadů. Hlavní zjištění hodnocení jsou:

·Nařízení o přepravě odpadů vytvořilo pevný právní rámec, který členské státy zavedly. Nařízení o přepravě odpadů bylo obecně účinné při plnění svých dvou hlavních cílů: chránit životní prostředí a lidské zdraví před nepříznivými účinky přepravy odpadů a provádět mezinárodní závazky EU v této oblasti. To vedlo k lepší kontrole přepravy odpadů a přispělo k nakládání s přepravovanými odpady na vnitrostátní úrovni i na úrovni EU způsobem šetrným k životnímu prostředí. ·Optimálnímu provádění nařízení o přepravě odpadů v celé EU zároveň brání různé úrovně a způsoby uplatňování a prosazování nařízení o přepravě odpadů, často ve spojení s různými výklady jeho ustanovení a různými kontrolními režimy. Tyto faktory omezují legální přepravu kvalitních odpadních materiálů do recyklačních zařízení, která jsou důležitá pro přechod k oběhovému hospodářství v EU, nebo od této přepravy odrazují. ·Pokud jde o vývoz odpadů, zejména nikoliv nebezpečných odpadů, z EU, zásadním nedostatkem je nedostatečný dohled nad podmínkami, za nichž se s těmito odpady v cílových zemích, zejména v rozvojových zemích, nakládá. V důsledku toho způsobil vývoz některých odpadů z EU v zemích určení problémy v oblasti životního prostředí a veřejného zdraví. Představuje rovněž ztrátu zdrojů pro odvětví recyklace v EU. ·Vzhledem k obecné povaze ustanovení nařízení o přepravě odpadů zůstává rovněž nedovolená přeprava odpadů v rámci EU, z EU a do EU značným problémem. To se týká zejména prvků, které musí příslušné orgány kontrolovat, například pokud jde o nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí a o prosazování právních předpisů. Je to však způsobeno rovněž nedostatky v provádění a prosazování nařízení o přepravě odpadů. Tato zjištění přispěla k vymezení cílů sledovaných revizí nařízení o přepravě odpadů. •Konzultace se zúčastněnými stranami Během celého procesu hodnocení a posouzení dopadů byly konzultovány zúčastněné strany, což sloužilo k přípravě revize nařízení o přepravě odpadů. V roce 2018 byly za účelem přípravy hodnocení uspořádány otevřená veřejná konzultace a seminář. Počáteční posouzení dopadů bylo zveřejněno dne 11. března 2020 s cílem získat zpětnou vazbu od veřejnosti, po čemž následovala otevřená veřejná konzultace do 30. července 2020 a seminář ve dnech 23.–24. září 2020. V rámci procesu posouzení dopadů se kromě toho uskutečnilo několik cílených konzultací s velkým počtem zúčastněných stran. Více informací o tomto konzultačním procesu naleznete v přílohách 2 a 3 zprávy o posouzení dopadů. Zúčastněné strany a členské státy obecně souhlasily s hlavními zjištěními hodnocení nařízení o přepravě odpadů a s potřebou revidovat nařízení o přepravě odpadů, aby se tato zjištění řešila. Pokud jde o přepravu odpadů uvnitř EU, hospodářské subjekty vyjádřily silnou podporu modernizaci postupů vztahujících se na přepravu odpadů a přijetí opatření EU s cílem zabránit roztříštěnosti vnitřního trhu EU. Vyzvaly zejména k digitalizaci oznamovacího postupu, lepšímu fungování zrychlených postupů, stanovení společných pravidel pro rozhodování o klasifikaci odpadů a lepší standardizaci výpočtu finančních záruk. Názory občanské společnosti zdůraznily potřebu lepšího sladění nařízení o přepravě odpadů se zásadou blízkosti a s hierarchií způsobů nakládání s odpady. Na druhé straně některé hospodářské subjekty uvedly, že nařízení o přepravě odpadů by nemělo obsahovat podstatná ustanovení (která jsou stanovena v jiných právních předpisech), ale mělo by být omezeno na procedurální požadavky na přepravu odpadů. Pokud jde o vývoz odpadů z EU, zúčastněné strany obecně uznaly, že nařízení o přepravě odpadů by mělo být změněno tak, aby se zabránilo situacím, kdy se s odpadem vyváženým z EU v zemích určení nakládá nesprávně. Pokud jde o možná řešení tohoto problému, byly vyjádřeny různé názory. Některé zúčastněné strany vyjádřily obavy ohledně opatření, která by mohla vést k narušením světového obchodu s vysoce kvalitním odpadem, a ohledně dopadu těchto opatření na odvětví EU, které je v současné době zapojeno do sběru, třídění a recyklace odpadu. Zdůraznily zejména skutečnost, že v EU nemusí existovat dostatečná kapacita pro nakládání s odpady, které jsou v současné době vyváženy z EU. Tento názor nesdílely některé jiné hospodářské subjekty, které uvedly, že tato kapacita bude k dispozici. Občanská společnost trvala na tom, že je třeba, aby EU stanovila velmi omezující opatření pro vývoz plastového odpadu z EU. Zúčastněné strany obecně vyjádřily podporu posílení ustanovení proti nedovolené přepravě odpadů. Návrh Komise zohledňuje vyjádřené názory a představuje přiměřený přístup k řešení problémů zjištěných v hodnocení. To platí zejména pro opatření týkající se vývozu odpadů, která nepředstavují úplný zákaz vývozu a jež se použijí až tři roky po vstupu navrhovaného nařízení v platnost. Všechny zúčastněné strany a třetí země proto budou mít na přípravu na provádění nových pravidel dostatek času. •Shromáždění a využití odborných poznatků Posouzení dopadů přezkumu nařízení o přepravě odpadů bylo podpořeno studií externích odborníků. Tito odborníci ve všech fázích studie úzce spolupracovali s Komisí. Při přípravě tohoto návrhu použila Komise rovněž řadu dalších zdrojů informací. •Posouzení dopadů Tento návrh je založen na posouzení dopadů. Po vyřešení připomínek Výboru pro kontrolu regulace v jeho záporném stanovisku ze dne 9. dubna 2021 obdrželo revidované posouzení dopadů dne 4. června 2021 kladné stanovisko. Ve svém konečném stanovisku výbor požadoval další podrobnosti, zejména pokud jde o srovnání možností řešených v posouzení dopadů. V tomto posouzení dopadů byly zváženy čtyři možnosti politiky. Možnost politiky 1 je základní scénář. Ten předpokládá, že Basilejská úmluva a rozhodnutí OECD zůstanou z velké části nezměněny alespoň do roku 2030. Kromě toho bude i nadále platit stávající nařízení o přepravě odpadů, včetně jeho nařízení v přenesené pravomoci. Jeho současné provádění bude pokračovat a harmonizace mezi členskými státy bude nadále sledována prostřednictvím stávajícího úsilí, zejména vypracování pokynů a ad hoc výměn mezi členskými státy, většinou prostřednictvím kontaktních subjektů pro přepravu odpadů. EU bude rovněž nadále podporovat globální opatření ke zlepšení kontroly přeshraničních pohybů odpadů a nakládání s odpady v mezinárodních organizacích, zejména v Basilejské úmluvě a OECD. Níže uvedená tabulka poskytuje přehled možností 2, 3 a 4, které představují alternativy k možnosti 1 (základní scénář), a kombinace opatření v těchto možnostech.

Opatření Možnost 2 (cílené změny) Možnost 3 (strukturální změny) Možnost 4 (rozsáhlé změny) Cíl 1: Usnadnit přepravu v rámci EU, zejména s cílem sladit nařízení o přepravě odpadů s cíli oběhového hospodářství 1a) Zlepšit režim zařízení „s předchozím souhlasem“ x x 1b) Zjednodušit postup oznamování x x 1c) Vyjasnit oblast působnosti nařízení o přepravě odpadů x x 1d) Zavést povinnou celounijní elektronickou výměnu dat (EDI) x x 1e) Zjednodušit systém finančních záruk harmonizací výpočtu částky požadované v rámci záruky x x 1f) Zajistit na úrovni EU vzájemné uznávání dopravců nebezpečných odpadů registrovaných v jednom členském státě x 1g) Sladit ustanovení nařízení o přepravě odpadů s hierarchií způsobů nakládání s odpady x x 1h) Vydat pokyny k aktuálním problematickým otázkám x 1i) Zajistit soulad s ustanoveními rámcové směrnice o odpadech týkajícími se toho, kdy odpad přestává být odpadem, a vedlejších produktů x x 1j) Pověřit Komisi, aby prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci nebo prováděcích aktů stanovila prahové hodnoty pro kontaminaci odpadů s cílem určit, zda by se na ně měl vztahovat postup oznamování, či nikoli x x 1k) Zavést vzájemné uznávání vnitrostátních kritérií pro určení, kdy odpad přestává být odpadem, pro účely přepravy odpadů x 1l) Zavést vzájemné uznávání vnitrostátních rozhodnutí týkajících se nebezpečné povahy odpadů pro účely přepravy odpadů x Cíl 2: Zaručit, že s odpadem vyváženým z EU je nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí 2a) Stanovit povinnosti vývozců a orgánů veřejné správy zajistit a ověřit, že s odpady vyváženými do třetích zemí je nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí x x 2b) Pověřit Komisi, aby stanovila kritéria pro rozlišení mezi použitým zbožím a odpadem pro konkrétní toky odpadů, u nichž vývoz do třetích zemí vyvolává zvláštní problémy x x 2c) Zavést nový rámec, v němž musí země, které nejsou členy OECD, oznámit EU svou ochotu dovážet odpady uvedené na zeleném seznamu a prokázat, že jsou schopny s ním nakládat udržitelným způsobem podle stanovených kritérií x x 2d) Vyžadovat, aby vývoz odpadů uvedených na zeleném seznamu z OECD podléhal postupu oznamování x 2e) Stanovit zvláštní postup pro sledování vývozu odpadů do zemí OECD a zmírnění environmentálních problémů, které by mohly být takovým vývozem způsobeny x x Cíl 3: Lépe řešit nedovolenou přepravu odpadů v rámci EU, z EU a do EU 3a) Zlepšit ustanovení o kontrolách, prosazování právních předpisů a návazných opatřeních x x 3b) Vydávat pokyny týkající se účinných kontrol a postupů prosazování právních předpisů x 3c) Zmocnit Komisi (prostřednictvím úřadu OLAF) k provádění nadnárodních vyšetřovacích a koordinačních opatření proti nedovolenému obchodování s odpady v EU x x 3d) Posílit stávající ustanovení o porušeních předpisů a sankcích x x 3e) Zlepšit sledovatelnost přepravy odpadů uvedených na zeleném seznamu x x 3f) Usnadnit spolupráci mezi donucovacími orgány na vnitrostátní úrovni x x 3g) Zřídit na úrovni EU specializovanou skupinu, jejímž úkolem bude usnadňovat a zlepšovat spolupráci při prosazování nařízení o přepravě odpadů x x

Možnost politiky 2 (cílené změny) stanoví soubor opatření, která mohou účinně a do určité míry efektivně řešit některé problémy, které brání řádnému fungování nařízení o přepravě odpadů. Ve srovnání se základním scénářem poskytují cílené změny účinné a konzistentní reakce k dosažení konkrétních cílů, zejména ke snížení administrativní zátěže a zvýšení přepravy odpadů pro zpracování výše v hierarchii způsobů nakládání s odpady. Plánovaná opatření by však sama o sobě nebyla schopna přinést maximální přínosy, zejména kvůli nižší účinnosti a nižší vnitřní soudržnosti. Ve srovnání se strukturálními změnami (možnost 3) řeší tato možnost problémy spojené s vývozem odpadů (cíl 2) pouze částečně. Opatření se zaměřují pouze na určité problémové oblasti, např. stanovením kritérií pro rozlišení mezi použitým zbožím a odpadem (2b) nebo upřesněním povinností vývozců (2a). Největší přínosy této možnosti jsou určeny pro opatření 3a–3d a 3f zaměřená na lepší řešení nedovolené přepravy odpadů v rámci EU, z EU a do EU (cíl 3). V rámci možnosti politiky 3 (strukturální změny) řeší opatření 1d, 1e a 1f přímo obavy zúčastněných stran ohledně nákladů spojených se zpožděními přepravy v rámci EU a významně by minimalizovala administrativní zátěž orgánů veřejné správy a hospodářských subjektů (cíl 1). Zavedení opatření 2c, 2d a 2e by vytvořilo procesní rámec na úrovni EU s cílem zaručit, že s odpadem vyváženým z EU je nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí. Považuje se za přiměřenou a systémovou reakci na cíl 2. Některé změny by nebyly dostatečné a dosti soudržné k dosažení nezbytného účinku na úrovni členských států. To platí zejména pro navrhovaná opatření 3e a 3g, která mají lépe řešit nedovolenou přepravu odpadů (cíl 3). Posouzení dopadů ukázalo, že opatření přijatá v rámci možností 2 nebo 3 by neumožnila splnit všechny cíle přezkumu nejúčinnějším, nejefektivnějším a nejpřiměřenějším způsobem. Ve srovnání s těmito možnostmi by možnost politiky 4, která kombinuje opatření ve spojení s rozsáhlými změnami, vedla k větší účinnosti, a to efektivním a přiměřeným způsobem. Upřednostňovanou možností je proto možnost 4. Kombinace vybraných cílených a strukturálních změn by vedla k vyváženému přístupu, pokud jde o účinnost (dosažení cílů) a efektivnost (nákladová efektivnost). Jejím cílem je zajistit, aby toto nařízení mohlo usnadnit přepravu uvnitř EU v souladu s cíli oběhového hospodářství, podpořit cíl EU přestat vyvážet své problémy s odpady do třetích zemí a přispět k lepšímu řešení nedovolené přepravy odpadů bez rizika nadměrných nákladů nebo narušení. Reaguje zároveň na i) potřebu nových, účinných opatření k dosažení těchto tří cílů i ii) na význam, který je přikládán tomu, aby byly proveditelné, aniž by vytvářely nadměrnou zátěž nebo nežádoucí dopady. Možnost 4 je rovněž přiměřená cílům, o jejichž dosažení tento přezkum usiluje. ·Pokud jde o cíl 1 týkající se přepravy odpadů uvnitř EU, jsou všechna opatření v rámci možnosti 4 nezbytná k dosažení lepší integrace vnitřního trhu EU s odpady a nasměrují tuto přepravu k recyklaci. Budou představovat významné změny v postupech, které se v současnosti vztahují na přepravu, což bude mít dopad jak na hospodářské subjekty, tak na orgány veřejné správy. Tato opatření budou pro obě strany znamenat významný přínos díky nižší administrativní zátěži, omezení zpoždění a účinnějšímu zpracování informací. Přispějí rovněž k podpoře přechodu k oběhovému hospodářství v EU, čímž budou přínosem pro ochranu životního prostředí. Tyto zisky do značné míry převáží náklady spojené se zavedením nových opatření, zejména režimu pro elektronickou výměnu dat (opatření 1d). Povinnost digitalizovat postup oznamování přepravy odpadů uvnitř EU prostřednictvím systému pro elektronickou výměnu dat nabude účinnosti až 24 měsíců po vstupu revidovaného nařízení o přepravě odpadů v platnost a přípravné práce s členskými státy a zúčastněnými stranami s cílem připravit se na tento nový režim již probíhají. ·Pokud jde o druhý cíl, možnost 4 povede k významným změnám v přístupech EU a v regulačním rámci vztahujícím se na vývoz odpadů z EU. To je nezbytné vzhledem k tomu, že stávající nařízení o přepravě odpadů nedosáhlo cíle zajistit nakládání s odpady vyváženými z EU, zejména do rozvojových zemí, způsobem šetrným k životnímu prostředí. Jedním z důležitých rysů možnosti 4 je, že bude vyžadovat, aby hospodářské subjekty i orgány veřejné správy přijaly konkrétní opatření s cílem ověřit, že se s odpady vyváženými z EU v zemích určení nakládá udržitelným způsobem. To zajistí, že záruky pro udržitelné nakládání s odpady v zemích určení budou poskytnuty jak na úrovni zemí (opatření 2c a 2e), tak na úrovni zařízení (opatření 2a). Tato opatření by měla vytvořit významné přínosy pro životní prostředí. Budou mít také hospodářské dopady. Pro některé hospodářské subjekty, zejména pro ty, které zpracovávají odpad na druhotné suroviny v EU, by to mohlo vést k většímu množství vstupních surovin dostupných za nižší cenu, což by mělo celkově pozitivní dopad. Pro subjekty, které přepravují odpad z EU, bude dopad záviset na tom, zda jsou zpřístupněny důkazy, že je s vyvezeným odpadem v zemích určení nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí. Je pravděpodobné, že v důsledku toho by se vývoz do některých zemí mohl stát obtížnějším, což by mělo negativní dopad na společnosti vyvážející odpady do těchto zemí. Náklady vyplývající z této situace jsou však omezené a jsou vyváženy celkovými přínosy opatření pro životní prostředí. Konečně je rovněž důležité poznamenat, že proporcionalitu zajišťuje skutečnost, že opatření v rámci možnosti 4 by: –uplatňovala odlišný režim mezi zeměmi určení a více kontrolovala země, v nichž jsou postupy nakládání s odpady považovány za méně udržitelné než v EU (země, které nejsou členy OECD), –zavedla mechanismus bez úplného zákazu, kdy mají dovážející země možnost dovážet odpady z EU, pokud prokáží, že jsou schopny s odpadem nakládat udržitelným způsobem, a –vstoupila v platnost až tři roky poté, co změny nařízení nabudou účinnosti, a všem zúčastněným stranám by ponechala přechodné období, aby se na nová pravidla připravily. ·Pokud jde o třetí cíl, možnost 4 stanoví řadu opatření ke zlepšení prosazování nařízení o přepravě odpadů. Jsou potřebná ke zvýšení schopností členských států a Komise omezit nedovolenou přepravu odpadů. Tato opatření nezahrnují žádné zásadně nové úkoly ani dodatečné související náklady pro provozovatele a členské státy. Účinnější režim prosazování by pomohl předcházet nedovolené přepravě nebo snížit její objem a dosáhnout značných úspor nákladů na sanaci a repatriaci a nepřímých úspor nákladů pro členské státy, přes něž se odpad přepravuje. Lepší prosazování by rovněž mělo vést ke snížení ztráty daňových příjmů. Kromě navrhovaných opatření bude Komise navíc využívat širokou škálu nástrojů k tomu, aby i nadále podporovala úsilí členských států o lepší provádění a prosazování nařízení o přepravě odpadů. Na úrovni EU již bylo přijato mnoho iniciativ proti nedovolenému obchodování s odpady, což je jedna z priorit celkové politiky EU v oblasti organizované trestné činnosti. EU rovněž poskytuje finanční podporu na operační projekty zaměřené proti nedovolenému obchodování s odpady. Komise kromě toho pomáhá členským státům v této oblasti prostřednictvím Fóra pro dodržování právních předpisů a správu v oblasti životního prostředí, programu TAIEX-EIR PEER 2 PEER a vzdělávacího balíčku v oblasti environmentálního práva EU. Obrázek 1 níže poskytuje schematický přehled upřednostňované možnosti a opatření, která obsahuje. Podrobnější popis toho, jak upřednostňovaná možnost dosahuje cílů přezkumu nařízení o přepravě odpadů, je uveden v příloze 14 zprávy o posouzení dopadů. Pokud jde o celkový hospodářský dopad, tato upřednostňovaná možnost by měla vést k významným úsporám pro provozovatele, kteří přepravují odpady, a pro orgány, které se zabývají postupy pro povolování a sledování této přepravy, zejména díky zavedení systému pro elektronickou výměnu dat. Očekává se, že to přinese úspory v řádu 1,4 milionu EUR ročně. Další opatření s cílem modernizovat a zjednodušit nařízení o přepravě odpadů přinesou další úspory. Další významné hospodářské dopady budou mít opatření spojená s vývozem odpadů, která by měla podle údajů z roku 2019 pro hospodářství EU představovat celkový hospodářský zisk v rozmezí od 200 do 500 milionů EUR ročně v závislosti na množství odpadu, který je v EU zachován. U hospodářských subjektů se sídlem v EU se dopady těchto opatření budou výrazně lišit v závislosti na jejich postavení v hodnotovém řetězci a typech dotčeného odpadu. U některých subjektů, které se podílejí na vývozu těchto odpadů, se náklady na vývoz takového odpadu pravděpodobně zvýší, nebo se tyto subjekty obrátí na jiné odběratele v EU, kde by mohly za svůj odpad získat nižší ceny. Společnosti vyvážející odpad by rovněž musely zavést (nebo zakoupit) systémy auditů s cílem ověřit, že zařízení ve třetích zemích provádějí činnosti v oblasti nakládání s odpady udržitelným způsobem; to by představovalo nové, ale mírné náklady. Na druhé straně hospodářské subjekty, které recyklují nebo zpracovávají odpad v EU, mohou být schopny využívat více odpadu, jejž by měly mít možnost nakupovat za nižší cenu ve srovnání se základním scénářem, jako vstupní suroviny. Opatření týkající se nedovolené přepravy by měla být ku prospěchu legálním provozovatelům, neboť přispějí k boji proti nezákonným činnostem; ty představují přímou konkurenci pro činnost legálních provozovatelů. U společností usazených ve třetích zemích, které přepravují a zpracovávají odpad dovážený z EU, by to mělo pozitivní dopad na ty, které vykonávají své činnosti způsobem šetrným k životnímu prostředí, neboť audit by konsolidoval jejich činnost a konkurenceschopnost, i když v krátkodobém horizontu by z něj mohly vyplynout i určité náklady na modernizaci jejich infrastruktury a norem. Dopad by byl negativní pro ty společnosti, které nejsou schopny splnit kritéria pro nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí stanovená v systémech auditů, neboť by přišly o zákazníky z EU. Opatření, která mají usnadnit přepravu odpadů v rámci EU, budou velkým přínosem pro malé a střední podniky. Překážky a zátěže související s nedostatky stávajících postupů pro ně představují poměrně větší zátěž než pro větší společnosti. Opatření týkající se vývozu odpadů budou mít dopad na malé a střední podniky zapojené do obchodních činností souvisejících s vývozem. Vzniknou jim nové náklady na provedení auditů v zařízeních, do nichž své odpady přepravují. Tyto náklady však zůstávají omezené a mohly by být sdíleny s dalšími malými a středními podniky, zejména prostřednictvím organizací odpovědnosti výrobců. A konečně perspektiva, že v EU zůstane více odpadu, spolu s novými cíli a povinnostmi vyplývajícími z právních předpisů EU k zajištění jeho recyklace, bude rovněž představovat příležitosti pro malé a střední podniky, aby rozvíjely inovativní projekty a technologie pro recyklaci odpadů, jejichž zpracování představuje zvláštní problémy, jako je plastový a textilní odpad. Očekává se, že tato upřednostňovaná možnost povede k celkově významnému pozitivnímu dopadu na životní prostředí. Opatření, která mají usnadnit přepravu odpadu k opětovnému použití a recyklaci v EU, povedou k většímu množství odpadu zpracovaného za lepších environmentálních podmínek. Vedlo by to také k většímu množství druhotných surovin dostupných v EU, které by nahradily původní materiály jako vstupní suroviny pro řadu průmyslových odvětví nacházejících se v EU. Navrhovaná opatření týkající se vývozu odpadů by měla pozitivní dopad na životní prostředí, neboť by lépe zaručila, že přeprava odpadů do třetích zemí je řízena způsobem šetrným k životnímu prostředí. Mohlo by to rovněž vést k tomu, že by v EU bylo každý rok zachováno mezi 2,4 a 6 miliony tun odpadu, s nímž by se nakládalo v souladu s normami EU a jenž by byl zpracován na druhotné materiály. I když nemůže být dopad všech těchto přínosů pro životní prostředí vyjádřen v penězích, přínosy spojené s lepším zpracováním zbytkového odpadu v EU a se zamezením přepravy tohoto odpadu do třetích zemí by se pohybovaly v rozmezí 266 až 666 milionů EUR ročně. Celkové zisky budou pravděpodobně ještě vyšší. Tím, že by přispěla ke zlepšení celkové účinnosti a účelnosti režimu prosazování práva, by opatření týkající se nedovolené přepravy pomohla předcházet závažným dopadům nedovolené přepravy odpadů na životní prostředí a snížit je, což by znamenalo celkové přínosy pro životní prostředí.

Konečně, pokud jde o celkový sociální dopad, opatření spojená s vývozem odpadů a opatření proti nedovolené přepravě odpadů by měla snížit negativní dopad na lidské zdraví (např. dýchací potíže, zranění) a pracovní podmínky (např. žádné sociální výhody, nízké mzdy) vyplývající z neudržitelného nakládání s odpady, což přinese celkový prospěch společnosti jak v zahraničí, tak v EU. Zpracování odpadu, který se vyvážel, v EU by mělo vést k vytvoření 9 000 až 23 000 pracovních míst v odvětvích recyklace a opětovného použití v EU. V důsledku opatření, která mají zajistit lepší fungování nařízení o přepravě odpadů v EU za účelem recyklace a opětovného použití, budou pravděpodobně vytvořena další pracovní místa v těchto oblastech. Ve třetích zemích může v případě, že se do dané země bude vyvážet méně odpadu, dojít ke ztrátě pracovních míst ve formálním nebo neformálním odvětví zpracování odpadu. •Účelnost právních předpisů a zjednodušení Tento návrh využívá v maximální možné míře možnosti digitalizace ke snížení správních nákladů. Je tomu tak zejména v případě návrhu na zavedení povinného celounijního systému pro vydávání a elektronickou výměnu dat a informací vztahujících se k přepravě odpadů. Neočekává se, že by vývoj takového systému, který spojuje stávající vnitrostátní platformy a/nebo platformy, jako je prostředí zřízené podle nařízení (EU) 2020/1056 o elektronických informacích o nákladní dopravě, se systémem na úrovni EU, znamenal pro Komisi, členské státy nebo podniky velmi vysoké náklady. Poskytne však orgánům členských států a Komisi mocný nástroj pro sledování a prosazování práva, jakož i účinný nástroj, který podnikům umožní plnit povinnosti stanovené v navrhovaném nařízení. •Základní práva Návrh nemá žádné dopady na ochranu základních práv. 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Návrh předpokládá využití lidských zdrojů a výdajů k zajištění řádného provádění některých jeho ustanovení. Očekává se, že některé potřeby v oblasti lidských zdrojů budou pokryty ze stávajících přídělů Komise. Požadovanými lidskými zdroji Komise budou pracovníci GŘ ENV, kteří již byli k řízení akce přiděleni. K řízení akce by rovněž mohla přispět přerozdělení zdrojů v rámci GŘ nebo z jiných GŘ, která se mohou zbavit stávajících úkolů souvisejících s prováděním platného nařízení. Řídícímu generálnímu ředitelství a Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) by musely být přiděleny dodatečné příděly v rámci ročního přidělování a s výhradou rozpočtových omezení. Návrh obsahuje několik článků, které podrobně popisují další oblasti činnosti, jež budou muset být provedeny za účelem provádění nařízení a které by bylo třeba přijmout prostřednictvím prováděcích aktů nebo aktů v přenesené pravomoci v letech následujících po vstupu nařízení v platnost. Ty budou zahrnovat vypracování harmonizovaných pravidel pro klasifikaci odpadů, výpočet finančních záruk, posouzení oznámení třetích zemí o přijetí vývozu odpadů z EU a koordinační činnost, pokud jde o prosazování nařízení. Podrobný seznam těchto předpokládaných opatření je uveden níže: ·zavést harmonizovanou metodu výpočtu finančních záruk nebo odpovídajícího pojištění, ·prozkoumat a stanovit harmonizované prahové hodnoty kontaminace s cílem klasifikovat určité odpady jako odpady uvedené na zeleném seznamu, či nikoli, ·prozkoumat a stanovit kritéria pro rozlišení mezi použitým zbožím a odpadem pro určité předměty nebo látky, ·zřídit a udržovat nový rámec pro vývoz odpadů uvedených na zeleném seznamu z EU do země, která není členem OECD, zejména zřídit a aktualizovat seznam zemí, do nichž je vývoz tohoto odpadu povolen, ·monitorovat vývoz odpadů do zemí OECD a zmírňovat environmentální problémy, které by mohly být tímto vývozem způsobeny, ·organizovat a usnadňovat práci specializované skupiny na úrovni EU, jejímž úkolem je usnadňovat a zlepšovat spolupráci při prosazování nařízení o přepravě odpadů (dále jen „skupina pro prosazování nařízení o přepravě odpadů“). Komise bude prostřednictvím úřadu OLAF hrát zvláštní úlohu při doplňování práce členských států při prosazování ustanovení tohoto nařízení ve složitých přeshraničních případech a bude se podílet na: ·provádění kontrol prostor/plavidel/zásilek hospodářských subjektů, ·shromažďování informací / zpravodajských informací ze široké škály zdrojů,

·analytické činnosti (využívání celních a specializovaných databází a vyhrazených nástrojů), ·forenzním zajištění, ·koordinaci s donucovacími orgány, orgány dozoru nad trhem a soudními orgány, ·spolupráci se třetími zeměmi (prostřednictvím dohod o vzájemné pomoci nebo dohod o správní spolupráci) a ·spolupráci s jinými agenturami EU (EPPO, Europol, Eurojust, Frontex…). Pokud jde o vývoj centrálního systému pro elektronickou výměnu informací o přepravě odpadů, byla v rámci GŘ ENV provedena práce interně, ale bude třeba ji rozšířit, pokud jde o vývoj a údržbu centrálního systému pro výměnu údajů pro účely přepravy odpadů. Jako základ poslouží stávající platforma IMSOC. Evropská komise bude odpovídat za obecné provádění tohoto nařízení a za přijímání všech prováděcích aktů a aktů v přenesené pravomoci, které toto nařízení předpokládá. To bude vyžadovat běžné rozhodovací procesy včetně konzultací se zúčastněnými stranami a postupů projednávání ve výborech. Současné finanční odhady předpokládají: ·Pro ENV: jeden dodatečný plný pracovní úvazek (FTE) AD podporovaný 1,5 smluvními zaměstnanci na plný úvazek, jakož i provozní náklady (např. studie, externí poradenské služby, schůze atd.), plánované pro obecné provádění nařízení a nezbytné přípravné práce a vypracování sekundárních právních předpisů v souladu se lhůtami navrženými v nařízení o přepravě odpadů. Na základě poslední aktualizace nákladů na zaměstnance Komise, jak je uvedena na internetových stránkách GŘ BUDG, se jedná o celkové náklady ve výši 4 137 000 EUR na období 2024–2027: https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/en/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx . ·Pro OLAF: jeden dodatečný plný pracovní úvazek (FTE) AD předpokládaný pro provádění příslušných ustanovení nařízení souvisejících s jeho prosazováním. Na základě poslední aktualizace nákladů na zaměstnance Komise, jak je uvedena na internetových stránkách GŘ BUDG, se jedná o celkové náklady ve výši 456 000 EUR na období 2024–2026: https://myintracomm.ec.europa.eu/budgweb/en/pre/legalbasis/Pages/pre-040-020_preparation.aspx . Rozpočet návrhu je uveden v běžných cenách. Rozpočtové důsledky, jakož i dopad na lidské a administrativní zdroje jsou uvedeny v legislativním finančním výkazu připojeném k tomuto návrhu. 5.OSTATNÍ PRVKY •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv Nové nařízení by mělo vést ke zvýšení objemu opětovně použitých a recyklovaných odpadních materiálů v EU, ke zlepšení norem a postupů pro nakládání s odpady v zemích dovážejících odpady z EU a k omezení nedovolené přepravy odpadů jak v rámci EU, tak mezi třetími zeměmi a EU. Mělo by rovněž přispět k budování solidních a dynamických trhů s druhotnými surovinami a k zintenzivnění přechodu na oběhové hospodářství v EU a ve třetích zemích. Pokud jde o monitorování, potenciální problémy s dodržováním a prosazováním nařízení by byly sledovány prostřednictvím pravidelných zpráv členských států o provádění a zpráv o pokroku vypracovaných Komisí na základě těchto zpráv členských států. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že klíčovým opatřením ke zlepšení účinnosti provádění tohoto nařízení je zavedení celoevropského systému pro elektronickou výměnu dokumentů a informací (elektronickou výměnu dat neboli „EDI“). To by mělo všem zúčastněným subjektům umožnit lepší přístup k mnoha údajům, které jsou důležité pro provádění nařízení. Příslušné orgány budou mít zejména k dispozici mnohem komplexnější a konzistentnější soubor údajů pro monitorování toků odpadů, a to jak v rámci EU, tak z EU a do EU, a zlepší se také monitorování toků odpadů v rámci EU, do EU a z ní. Systém EDI by měl zajistit výměnu strukturovaných údajů, což znamená, že extrakce mohou důsledně provádět příslušné orgány členských států a Komise. To by mělo výrazně zlepšit kvalitu podávání zpráv, a umožnit tak lepší sledování toho, jak úspěšně je nařízení prováděno. Kromě toho by nové ustanovení týkající se přezkumu plánů kontrol členských států Komisí bylo rovněž důležitým zdrojem informací pro sledování provádění a prosazování nařízení. Otázky souladu a prosazování by navíc byly monitorovány a projednány v rámci nové skupiny pro prosazování nařízení o přepravě odpadů, která by rovněž mohla určit další akce a opatření, jež by měly být přijaty na úrovni EU za účelem zvýšení účinnosti nařízení v budoucnosti. Nařízení bude rovněž přezkoumáno do deseti let od vstupu v platnost, aby se zajistilo, že jeho cíle jsou plněny a jeho ustanovení jsou nadále odůvodněná.

•Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu Hlava I obsahuje obecná ustanovení o účelu, oblasti působnosti a definicích tohoto nařízení. Článek 1 stanoví předmět nařízení, což je stanovení opatření na ochranu životního prostředí a lidského zdraví předcházením nepříznivým dopadům, které mohou být důsledkem přepravy odpadů, nebo jejich omezováním. Článek 2 vymezuje oblast působnosti tohoto nařízení. Článek 3 obsahuje definice. Hlava II obsahuje ustanovení o přepravě v rámci Unie tranzitem nebo bez tranzitu přes třetí země. Článek 4 nastiňuje celkový procesní rámec vztahující se na přepravu odpadů uvnitř Unie. Kapitola 1 této hlavy obsahuje ustanovení, která se vztahují na postup předchozího písemného oznámení a souhlasu. Článek 5 stanoví povinnost oznamovatele podat žádost o oznámení při plánování přepravy odpadů podle čl. 4 odst. 1 a 2. Článek 6 stanoví požadavky týkající se smlouvy, která musí být zahrnuta v žádosti o oznámení. Článek 7 stanoví požadavek týkající se finanční záruky, která musí být uzavřena pro oznámené přepravy odpadů. Článek 8 nastiňuje procesní kroky a lhůty pro vyžádání a předložení dodatečných informací k vyplnění žádosti o oznámení. Článek 9 nastiňuje procesní kroky a lhůty pro přijetí rozhodnutí příslušných orgánů o tom, zda vydat souhlas nebo vznést námitku proti plánované přepravě, jak je požadováno v oznámení. Článek 10 stanoví, že dotčené příslušné orgány stanoví podmínky pro schválenou přepravu. Článek 11 stanoví, že přepravy odpadů určených k odstranění jsou zakázány, s výjimkou splnění určitých podmínek, kdy mohou být přepravy odpadů schváleny. Článek 12 stanoví důvody, na jejichž základě může příslušný orgán vznést námitky proti přepravě odpadů určených k využití. Článek 13 stanoví možnost vydávat obecná oznámení v případě několika přeprav téhož odpadu do stejného zařízení na zpracování odpadu. Článek 14 obsahuje ustanovení o podmínkách pro zařízení pro využití odpadů, aby v členských státech získala předchozí souhlas, o vzájemném uznávání těchto zařízení členskými státy a o zvláštním zrychleném postupu pro přepravu některých odpadů do těchto zařízení. Článek 15 obsahuje dodatečná ustanovení týkající se přeprav k předběžnému zpracování odpadů. Článek 16 obsahuje požadavky po souhlasu s přepravami.

Článek 17 obsahuje ustanovení o změnách v přepravě po udělení souhlasu. Kapitola 2 této hlavy obsahuje článek 18, který stanoví obecné požadavky na informace pro přepravy odpadů uvedených na zeleném seznamu. Kapitola 3 této hlavy obsahuje obecné požadavky. Článek 19 zakazuje směšování odpadů během přepravy. Článek 20 obsahuje ustanovení o uchovávání dokumentů a informací. Článek 21 obsahuje ustanovení o přístupu veřejnosti k oznámením. Kapitola 4 této hlavy obsahuje povinnosti zpětného převzetí a obsahuje články 22 až 25, které stanoví zpětné převzetí přeprav a úhradu nákladů na taková zpětná převzetí. Kapitola 5 této hlavy obsahuje obecná správní ustanovení. Článek 26 stanoví, že vydávání a výměna informací a dokumentů požadovaných podle tohoto nařízení se provádí elektronicky, a stanoví podmínky, za nichž musí fungovat systémy pro tuto výměnu. Článek 27 stanoví jazyky, v nichž musí být v souvislosti s tímto nařízením vydávány dokumenty a sdělení. Článek 28 stanoví použitelné procesní požadavky, které je třeba dodržet v případě neshody ohledně klasifikace přepravovaného odpadu nebo materiálu. Dále stanoví zmocnění Komise k přijímání prováděcích opatření s cílem vyjasnit klasifikaci některých odpadů a rozlišení mezi použitým zbožím a odpady u některých komodit. Článek 29 stanoví náklady, které mohou být účtovány oznamovatelům. Článek 30 stanoví možnosti dohod pro příhraniční oblasti ve výjimečných případech. Kapitola 6 této hlavy obsahuje ustanovení o přepravách v rámci Unie s tranzitem přes třetí země. Článek 31 stanoví specifické lhůty pro vydání písemného souhlasu příslušného orgánu dotčených třetích zemí v případě přeprav za účelem odstranění v rámci Unie s tranzitem přes dané třetí země. Článek 32 stanoví specifické lhůty pro vydání písemného souhlasu příslušného orgánu dotčených třetích zemí v případě přeprav za účelem využití v rámci Unie s tranzitem přes dané třetí země. Hlava III se skládá z jednoho článku (článku 33) a týká se potřeby, aby členské státy měly vnitrostátní režimy týkající se přeprav odpadů v rámci jednoho členského státu s cílem zajistit soudržnost se systémem Unie. Hlava IV obsahuje ustanovení o vývozech z Unie do třetích zemí. Kapitola 1 této hlavy obsahuje ustanovení o vývozu odpadu určeného k odstranění z Unie. Článek 34 stanoví zákaz vývozu s výjimkou vývozu do zemí ESVO.

Článek 35 stanoví procesní požadavky při vývozu do zemí ESVO. Tento článek odkazuje obdobně na hlavu II a stanoví příslušné úpravy a doplnění k jejím ustanovením. Procesní ustanovení v kapitole 2 této hlavy IV odkazují na tento článek. Kapitola 2 této hlavy obsahuje ustanovení o vývozu odpadů určených k využití z Unie. Oddíl 1 obsahuje ustanovení o vývozu nebezpečných a určitých jiných odpadů do zemí, které nejsou členy OECD, přičemž článek 36 stanoví zákaz vývozu nebezpečných a jiných odpadů z EU do zemí, jež nejsou členy OECD. Oddíl 2 obsahuje ustanovení o vývozu nikoliv nebezpečných odpadů do zemí, které nejsou členy OECD, přičemž články 37 až 40 stanoví zákaz vývozu nikoliv nebezpečných odpadů do zemí, které nejsou členy OECD, s výjimkou případů, kdy země, která není členem OECD, oznámí svou ochotu dovážet určité odpady a prokáže svou schopnost nakládat s nimi způsobem šetrným k životnímu prostředí. Tyto články dále obsahují postup, kterým třetí země oznamují svou ochotu a schopnost přijímat odpady a nakládat s nimi, a zmocnění Komise posuzovat tato oznámení a zveřejňovat seznam zemí, které jsou způsobilé přijímat vývoz některých odpadů uvedených na zeleném seznamu z Unie. Oddíl 3 obsahuje ustanovení o vývozu do zemí OECD. Článek 41 obsahuje procesní požadavky na vývozy za účelem využití do zemí mimo Unii, jež jsou členy OECD. Tento článek odkazuje obdobně na hlavu II a na článek 35 a stanoví příslušné úpravy a doplnění ustanovení v nich obsažených. Článek 42 stanoví sledování vývozu do zemí OECD a ochranný postup v případě, že vývozy odpadů do těchto zemí vedou k situaci, kdy s tímto odpadem není nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí. Tento článek stanoví, že je Komisi svěřena pravomoc v případě potřeby přijímat opatření, není-li s odpadem nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí. Kapitola 3 této hlavy obsahuje doplňkové povinnosti vztahující se na vývoz odpadů. Článek 43 obsahuje povinnost vývozců zajistit, aby s odpady, které vyvážejí, bylo na místě určení nakládáno způsobem šetrným k životnímu prostředí. Článek 44 obsahuje povinnost vyvážejících členských států přijmout nezbytná opatření k zajištění řádného provádění ustanovení této hlavy. Kapitola 4 této hlavy obsahuje obecná ustanovení. Článek 45 zakazuje vývozy odpadů do Antarktidy. Článek 46 stanoví, že vývozy odpadů za účelem odstranění a nebezpečných odpadů určených k využití do zámořských zemí a území jsou zakázány a že pro ostatní vývozy určené k využití se obdobně použije hlava II. Hlava V obsahuje ustanovení o dovozech do Unie ze třetích zemí. Kapitola 1 této hlavy obsahuje ustanovení o dovozu odpadů určených k odstranění do Unie. Článek 47 zakazuje dovoz s výjimkou dovozu ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo ze zemí, s nimiž byla uzavřena dohoda, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války. Článek 48 obsahuje procesní požadavky při dovozech ze zemí, které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války. Tento článek odkazuje obdobně na hlavu II a stanoví příslušné úpravy a doplnění k jejím ustanovením. Procesní ustanovení v kapitole 2 této hlavy IV odkazují na tento článek. Kapitola 2 této hlavy obsahuje ustanovení o dovozu odpadů určených k využití do Unie. Článek 49 zakazuje dovoz s výjimkou dovozu ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD nebo které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo ze zemí, s nimiž byla uzavřena dohoda, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války. Článek 50 obsahuje procesní požadavky při dovozech ze zemí, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války. Tento článek odkazuje obdobně na hlavu II a na článek 45 a stanoví příslušné úpravy a doplnění ustanovení v nich obsažených.

Článek 51 obsahuje procesní požadavky pro dovozy ze zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD a které jsou smluvní stranou Basilejské úmluvy, nebo z jiných oblastí v případě krize nebo války. Tento článek odkazuje obdobně na článek 45. Kapitola 3 této hlavy obsahuje doplňkové povinnosti. Článek 52 obsahuje povinnost dovážejících členských států zajistit řádné nakládání s dováženými odpady a zakázat jakýkoli takový dovoz, existuje-li důvod se domnívat, že s odpadem nebude nakládáno řádně. Kapitola 4 této hlavy obsahuje obecná ustanovení. Článek 53 stanoví, že na dovozy ze zámořských zemí nebo území se obdobně použije hlava II. Hlava VI obsahuje ustanovení o tranzitu přes Unii ze třetích zemí a do nich. Článek 54 obsahuje ustanovení o tranzitu za účelem odstranění. Článek 55 obsahuje ustanovení o tranzitu za účelem využití. Hlava VII obsahuje ustanovení o prosazování tohoto nařízení. Kapitola 1 této hlavy se skládá z jednoho článku (článku 56) a stanoví obecnou povinnost všech subjektů podílejících se na přepravách odpadů přijmout nezbytná opatření za účelem zajištění toho, aby se s veškerými odpady, které přepravují, po celou dobu přepravy a během jejich využití a odstranění nakládalo bez ohrožení lidského zdraví a způsobem šetrným k životnímu prostředí. Kapitola 2 této hlavy obsahuje ustanovení o prosazování tohoto nařízení. Oddíl 1 se zabývá donucovacími opatřeními členských států. Článek 57 obsahuje ustanovení o kontrolách. Článek 58 obsahuje ustanovení o dokumentaci a důkazech. Článek 59 obsahuje ustanovení o plánech kontrol prováděných členskými státy. Článek 60 obsahuje ustanovení o sankcích. Článek 61 obsahuje ustanovení o spolupráci v oblasti prosazování práva na vnitrostátní úrovni. Článek 62 obsahuje ustanovení o spolupráci v oblasti prosazování práva mezi členskými státy. Článek 63 obsahuje ustanovení o skupině pro prosazování nařízení o přepravě odpadů. Oddíl 2 se zabývá činnostmi Komise v oblasti prosazování práva v souvislosti s tímto nařízením.

Hlava VIII obsahuje závěrečná ustanovení. Článek 69 obsahuje ustanovení o povinnosti členských států podávat zprávy. Článek 70 obsahuje ustanovení o mezinárodní spolupráci. Článek 71 obsahuje ustanovení o určení příslušných orgánů v členských státech. Článek 72 obsahuje ustanovení o určení kontaktních subjektů. Článek 73 obsahuje ustanovení o určení celních úřadů vstupu do Unie a výstupu z ní. Článek 74 obsahuje ustanovení o oznamování určení a informacích o určení. Článek 75 obsahuje ustanovení o změně příloh I až X tohoto nařízení. Články 76 a 77 stanoví podmínky pro přijetí aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů Komisí. Článek 78 mění nařízení (EU) č. 1257/2013 s cílem uvést je a toto nařízení do souladu s platnými mezinárodními závazky Unie a jejích členských států, pokud jde o plavidla s ukončenou životností. Článek 79 mění nařízení (EU) 2020/1056 za účelem aktualizace odkazů na přepravní doklady odpadů v uvedeném nařízení. Článek 80 stanoví přezkum tohoto nařízení v roce 2034. Článek 81 stanoví zrušení a přechodná pravidla. Článek 82 stanoví vstup tohoto nařízení v platnost a jeho použitelnost. 2021/0367 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o přepravě odpadů a o změně nařízení (EU) č. 1257/2013 a (EU) 2020/1056 (Text s významem pro EHP)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, s ohledem na stanovisko Výboru regionů, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1)Je nezbytné stanovit na úrovni Unie pravidla na ochranu životního prostředí a lidského zdraví před nepříznivými dopady, které může mít přeprava odpadů. Tato pravidla by rovněž měla přispět k usnadnění nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí v souladu s hierarchií způsobů nakládání s odpady stanovenou v článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES, jakož i ke snížení celkových dopadů využívání zdrojů a ke zlepšení účinnosti tohoto využívání, což je zásadní pro přechod na oběhové hospodářství. (2)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 za posledních patnáct let přineslo významné zlepšení ochrany životního prostředí a lidského zdraví před nepříznivými dopady, které může přeprava odpadů mít. Hodnocení uvedeného nařízení provedené Komisí však rovněž odhalilo řadu problémů a nedostatků, které je třeba řešit prostřednictvím nových regulačních ustanovení. (3)Zelená dohoda pro Evropu stanoví ambiciózní plán transformace Unie v udržitelnou a klimaticky neutrální ekonomiku účinně využívající zdroje. Vyzývá Komisi, aby přezkoumala pravidla Unie pro přepravu odpadů stanovená nařízením (ES) č. 1013/2006. Nový akční plán pro oběhové hospodářství přijatý v březnu 2020 dále zdůrazňuje potřebu přijmout opatření k zajištění toho, aby byla usnadněna přeprava odpadů určených k opětovnému použití a recyklaci v Unii, aby Unie nevyvážela své problémy s odpady do třetích zemí a aby byla lépe řešena nedovolená přeprava odpadů. Kromě přínosů pro životní prostředí a společnost to může také vést ke zlepšení, pokud jde o strategické závislosti EU na surovinách. Rada i Evropský parlament rovněž vyzvaly k revizi stávajících pravidel Unie pro přepravu odpadů stanovených nařízením (ES) č. 1013/2006. (4)Nařízení (ES) č. 1013/2006 již bylo několikrát změněno a vyžaduje další významné změny, aby bylo zajištěno splnění politických cílů Zelené dohody pro Evropu a nového akčního plánu pro oběhové hospodářství. Nařízení (ES) č. 1013/2006 by proto mělo být nahrazeno novým nařízením. (5)Toto nařízení doplňuje obecné právní předpisy Unie v oblasti nakládání s odpady, jako je směrnice 2008/98/ES. Odkazuje na definice v uvedené směrnici, včetně definic odpadu a obecného nakládání s odpady. Obsahuje rovněž řadu dalších definic s cílem usnadnit jednotné uplatňování tohoto nařízení. (6)Toto nařízení provádí na úrovni Unie Basilejskou úmluvu ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování (dále jen „Basilejská úmluva“). Cílem Basilejské úmluvy je chránit lidské zdraví a životní prostředí před nepříznivými účinky vzniku nebezpečných a jiných odpadů, jejich přeshraničních pohybů a nakládání s nimi. Unie je smluvní stranou Basilejské úmluvy od roku 1994. (7)Toto nařízení rovněž provádí na úrovni Unie změnu Basilejské úmluvy (změnu o zákazu), která byla přijata v roce 1995 a vstoupila v platnost na mezinárodní úrovni dne 5. prosince 2019. Změna o zákazu stanoví obecný zákaz veškerých vývozů nebezpečných odpadů určených ke konečnému odstranění, opětovnému použití, recyklaci a využití ze zemí uvedených v příloze VII Basilejské úmluvy do všech ostatních zemí. Unie ratifikovala změnu o zákazu a provádí ji od roku 1997. (8)Unie předložila v říjnu 2020 oznámení týkající se přepravy odpadů v rámci Unie sekretariátu Basilejské úmluvy podle článku 11 uvedené úmluvy. V souladu s uvedeným článkem by proto Unie mohla stanovit zvláštní pravidla vztahující se na přepravu odpadů uvnitř EU, která nejsou méně šetrná k životnímu prostředí než ta, která stanoví Basilejská úmluva. (9)Vzhledem k tomu, že Unie schválila rozhodnutí Rady OECD ze dne 30. března 1992 o kontrole přeshraničního pohybu odpadů určených k využití (dále jen „rozhodnutí OECD“), je nezbytné začlenit obsah uvedeného rozhodnutí, včetně jeho změn, do právních předpisů Unie. (10)Je důležité organizovat a upravovat dozor nad přepravou odpadů a její kontrolu způsobem, který zohledňuje potřebu zachovávat, chránit a zlepšovat kvalitu životního prostředí a lidského zdraví a který zajišťuje jednotné uplatňování pravidel pro přepravu odpadů v celé Unii. (11)Je nezbytné zabránit duplicitě s platnými právními předpisy Unie o přepravě některých materiálů, které by mohly být podle tohoto nařízení klasifikovány jako odpad. (12)Přeprava odpadů vytvářených ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi by měla být z působnosti tohoto nařízení vyloučena, jsou-li dováženy do Unie za určitých situací (včetně tranzitu v rámci Unie, kdy odpady vstupují na její území). V souvislosti s touto přepravou by měly být dodrženy požadavky mezinárodního práva a mezinárodních dohod. V těchto případech by měl být o přepravě a jejím cíli předem informován každý příslušný orgán pro tranzit a příslušný orgán místa určení v Unii.

(13)Je nezbytné zamezit duplicitě s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009, které již obsahuje ustanovení celkově upravující zasílání, směrování a přemisťování (sběr, přeprava, manipulace, zpracování, použití, využití nebo odstranění, evidence, průvodní doklady a sledovatelnost) vedlejších produktů živočišného původu v rámci Unie, do Unie a z ní. (14)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1257/2013 se vztahuje na velké obchodní lodě plující pod vlajkou členského státu Unie, které byly vyloučeny z oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1013/2006. Po nedávném mezinárodním vstupu změny o zákazu v platnost je však nezbytné zajistit, aby lodě spadající do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1257/2013, které se staly v Unii odpadem, podléhaly příslušným pravidlům Unie pro přepravu odpadů, kterými se provádí změna o zákazu, s cílem zajistit přísnou právní slučitelnost právního režimu Unie s mezinárodními závazky. Zároveň je rovněž nezbytné změnit nařízení (EU) č. 1257/2013 s cílem vyjasnit, že lodě spadající do oblasti působnosti uvedeného nařízení, které se staly v Unii odpadem, mohou být recyklovány pouze v zařízeních uvedených na evropském seznamu zařízení na recyklaci lodí zřízeném podle uvedeného nařízení, která se nacházejí v zemích uvedených v příloze VII Basilejské úmluvy. (15)Přestože je dozor nad přepravou odpadů uvnitř členského státu a její kontrola pravomocí dotyčného členského státu, měly by vnitrostátní systémy týkající se přepravy odpadů brát v úvahu potřebu soudržnosti se systémem Unie, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí a lidského zdraví. (16)V případě přepravy odpadů, které nejsou uvedeny v příloze III, IIIA nebo IIIB tohoto nařízení a jsou určeny k využití, je vhodné zajistit optimální dozor a kontrolu tím, že se pro takovou přepravu bude vyžadovat předchozí písemný souhlas. Takový postup by měl v sobě zahrnovat předchozí oznámení, na jehož základě budou příslušné orgány řádně informovány tak, aby mohly učinit veškerá potřebná opatření pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí. Měl by rovněž uvedeným orgánům umožnit vznést proti takovým přepravám odůvodněné námitky. (17)Aby bylo podpořeno provádění ustanovení směrnice 2008/98/ES, jejichž cílem je zvýšit tříděný sběr odpadu a snížit vznik směsného komunálního odpadu, měla by přeprava směsného komunálního odpadu do jiného členského státu podléhat zvláštní kontrole. S cílem podpořit dosažení cílů zvýšit recyklaci a snížit odstraňování odpadů stanovených ve směrnici 2008/98/ES a směrnici Rady 1999/31/ES by navíc přeprava odpadů určených k odstranění v jiném členském státě měla být obecně zakázána. Přeprava odpadů určených k odstranění by měla být povolena pouze ve výjimečných případech. V těchto případech by členské státy měly zohlednit zásady blízkosti a soběstačnosti na úrovni Unie a na vnitrostátní úrovni v souladu se směrnicí 2008/98/ES, a zejména s článkem 16 uvedené směrnice, jakož i prioritu využití. Členské státy by rovněž měly mít možnost zajistit, že zařízení pro nakládání s odpady, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU, používají v souladu s povolením pro zařízení nejlepší dostupné techniky vymezené uvedenou směrnicí a že se s odpady nakládá v souladu s požadavky na ochranu lidského zdraví a životního prostředí týkajícími se odstraňování odpadů, které jsou stanoveny právními předpisy Unie. (18)V případě přeprav odpadů uvedených v příloze III, IIIA nebo IIIB tohoto nařízení, které jsou určeny k využití, je vhodné zajistit minimální úroveň dozoru a kontroly tím, že bude vyžadováno, aby tyto přepravy doprovázely určité informace o osobách a zemích zapojených do přeprav, popis dotyčných odpadů a údaje o jejich množství, údaje o druhu využití, pro který jsou odpady přepravovány, a údaje o zařízeních, která budou odpady využívat. (19)Je nezbytné stanovit důvody pro to, aby členské státy vznášely námitky proti přepravám odpadů určených k využití. V případě těchto přeprav by členské státy měly mít možnost zajistit, že zařízení pro nakládání s odpady, na něž se vztahuje směrnice 2010/75/EU, používají v souladu s povolením pro zařízení nejlepší dostupné techniky, jak je vymezuje uvedená směrnice. Členské státy by rovněž měly mít možnost zajistit, že se s odpady nakládá v souladu s požadavky na ochranu lidského zdraví a životního prostředí pro využívání odpadů, stanovenými právními předpisy Unie, a že se s přihlédnutím k článku 16 směrnice 2008/98/ES s odpady nakládá v souladu s plány pro nakládání s odpady vypracovanými podle uvedené směrnice, aby se zajistilo uplatňování právně závazných povinností týkajících se využívání nebo recyklace, stanovených právními předpisy Unie. (20)V zájmu právní jistoty a v zájmu zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení a řádného fungování vnitřního trhu je nezbytné stanovit procesní kroky a záruky, pokud si oznamovatel přeje přepravovat odpad podléhající postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu. V souladu s čl. 6 odst. 11 Basilejské úmluvy je rovněž nezbytné zajistit, aby náklady vyplývající ze situací, kdy přeprava odpadů podléhajících předchozímu písemnému oznámení a souhlasu nemůže být dokončena nebo je protiprávní, nesli příslušní provozovatelé. Za tímto účelem by oznamovatel měl pro každou přepravu takového odpadu zřídit finanční záruku nebo odpovídající pojištění. (21)Aby se snížila administrativní zátěž veřejných i soukromých provozovatelů zapojených do přeprav do zařízení uznaných jako zařízení „s předchozím souhlasem“, je nezbytné stanovit podmínky, za nichž lze udělit status „zařízení s předchozím souhlasem“, aby bylo zajištěno jejich vzájemné uznávání všemi členskými státy a harmonizovány požadavky na přepravu odpadů do těchto zařízení. (22)Aby se zkrátily prodlevy při zpracování oznámení o přepravě odpadů a usnadnila se výměna informací mezi příslušnými orgány, je nezbytné, aby vydávání a výměna informací a údajů týkajících se jednotlivých přeprav odpadů v rámci Unie probíhaly elektronickou cestou. Je rovněž nezbytné zmocnit Komisi ke stanovení procesních a provozních požadavků na praktické uplatňování systémů zajišťujících toto elektronické předkládání a výměnu informací (jako je propojení, architektura a bezpečnost). Příslušným orgánům členských států a hospodářským subjektům je také nutné poskytnout dostatek času na to, aby se připravily na přechod od přístupu založeného na listinných dokladech, jak je stanoveno v nařízení (ES) č. 1013/2006, k přístupu elektronické výměny informací a dokumentů. Tato nová povinnost by proto měla začít platit 24 měsíců ode dne použitelnosti tohoto nařízení. (23)Hospodářským subjektům zapojeným do přepravy odpadů by mělo být povoleno používat prostředí, jak je stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2020/1056, pro výměnu informací požadovaných podle tohoto nařízení během přepravy odpadů, a měla by být zajištěna interoperabilita systémů stanovených v tomto nařízení a prostředí pro výměnu elektronických informací o nákladní dopravě. (24)Aby se usnadnila práce celních orgánů při provádění tohoto nařízení, je nezbytné, aby se centrální systém provozovaný Komisí, který umožňuje elektronické předkládání a výměnu informací a dokumentů, stal interoperabilním s prostředím jednotného portálu Evropské unie pro oblast celnictví, které se v současné době vyvíjí na úrovni Unie, až bude dokončena veškerá nezbytná technická práce k zajištění této funkčnosti. (25)Příslušné orgány ve třetích zemích by měly mít možnost vydávat a vyměňovat si informace a dokumenty pro procesní požadavky podle tohoto nařízení elektronicky prostřednictvím systému provozovaného na úrovni Unie, pokud si to přejí a pokud splňují požadavky na výměnu údajů prostřednictvím tohoto systému. (26)Aby byla zajištěna sledovatelnost přepravy odpadů a nebylo narušeno nakládání s odpady přepravovanými přes hranice způsobem šetrným k životnímu prostředí, mělo by být zakázáno mísit odpad s jinými odpady od zahájení přepravy až po přijetí odpadu k využití nebo odstranění. (27)Aby se usnadnilo prosazování povinností stanovených v tomto nařízení, je důležité, aby hospodářské subjekty a příslušné orgány uchovávaly dokumenty a informace požadované pro přepravu odpadů po dobu nejméně pěti let ode dne zahájení přepravy. (28)Členské státy by měly být povinny zajistit, aby v souladu s Úmluvou Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí ze dne 25. června 1998 (Aarhuská úmluva) příslušné orgány vhodnými prostředky zveřejnily informace o oznámeních o přepravách, s nimiž souhlasily, jakož i o přepravách odpadů, na něž se vztahují obecné požadavky tohoto nařízení na informace, pokud tyto informace nejsou podle vnitrostátních právních předpisů nebo právních předpisů Unie důvěrné. (29)Za účelem provedení požadavků stanovených v čl. 9 odst. 2, 3 a 4 Basilejské úmluvy by měla být stanovena povinnost v tom smyslu, že odpady z přepravy, kterou nelze dokončit, jak bylo zamýšleno, se převezmou zpět do země odeslání nebo se využijí nebo odstraní jiným způsobem. Rovněž by mělo být povinné, aby osoba, jejíž činnost je příčinou nedovolené přepravy, převzala dotčené odpady zpět nebo učinila jiná opatření k jejich využití nebo odstranění a aby nesla náklady vzniklé převzetím odpadů zpět. Není-li tomu tak, měly by příslušné orgány místa odeslání nebo případně místa určení spolupracovat, aby zajistily nakládání s dotyčnými odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí. (30)S cílem zajistit, aby příslušné orgány mohly správně zpracovat dokumenty, které jim byly předloženy a které se týkají přepravy odpadů, je nezbytné stanovit povinnost oznamovatele poskytnout ověřený překlad těchto dokumentů v jazyce přijatelném pro tyto orgány, pokud o to tyto orgány požádají. (31)Aby se zabránilo narušením přepravy odpadů nebo zboží v důsledku neshody mezi příslušnými orgány ohledně statusu těchto odpadů nebo zboží, je nezbytné stanovit postup pro řešení takových neshod. V tomto ohledu je důležité, aby příslušné orgány zakládaly svá rozhodnutí na ustanoveních směrnice 2008/98/ES týkajících se určení vedlejších produktů a stavu, kdy odpad přestává být odpadem. Je rovněž nezbytné stanovit postup pro řešení neshod mezi příslušnými orgány ohledně toho, zda by odpad měl podléhat postupu oznamování, či nikoli. Aby se zajistila lepší harmonizace podmínek, za nichž by odpad podléhal postupu oznamování, v celé Unii, měla by být Komise rovněž zmocněna k přijímání prováděcích aktů, kterými se stanoví kritéria pro klasifikaci konkrétního odpadu v příslušných přílohách tohoto nařízení a která určí, zda odpad podléhá postupu oznamování, či nikoli. Aby se zabránilo tomu, že odpad bude nesprávně hlášen jako použité zboží, a aby se zajistila právní jasnost, měla by být Komise kromě toho zmocněna přijímat prováděcí akty, kterými stanoví kritéria pro rozlišení mezi použitým zbožím a odpadem pro konkrétní komodity, u nichž je toto rozlišení důležité, zejména pro jejich vývoz z Unie. (32)Aby mohly správní orgány omezit veřejné výdaje spojené s vyřizováním postupů pro přepravu odpadů a s prosazováním tohoto nařízení, je nezbytné stanovit možnost, že oznamovateli budou účtovány vhodné a přiměřené administrativní náklady spojené s těmito postupy, jakož i s dozorem, analýzami a kontrolami.

(33)Za účelem snížení administrativní zátěže a za výjimečných okolností souvisejících se zvláštní zeměpisnou nebo demografickou situací mohou členské státy uzavřít dvoustranné dohody, které zmírní přísnost postupu oznamování pro přepravu konkrétních toků odpadů, pokud jde o přeshraniční přepravy do nejbližšího vhodného zařízení nacházejícího se v příhraniční oblasti mezi oběma dotčenými členskými státy. Členský stát by měl mít rovněž možnost uzavírat takové dohody se zemí, která je smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru, a to též v situaci, kdy jsou odpady přepravovány ze země odeslání a zpracovány v ní, ale jsou přepravovány přes jiný členský stát. (34)Za účelem ochrany životního prostředí dotčených zemí je nezbytné vyjasnit rozsah zákazu vývozu odpadů určených k odstranění ve třetí zemi, jež není zemí ESVO (Evropského sdružení volného obchodu), z Unie, stanoveného na základě Basilejské úmluvy. (35)Země, které jsou stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru, mohou přijmout kontrolní postupy stanovené pro přepravu v rámci Unie. V takových případech by se na přepravy mezi Unií a těmito zeměmi měla vztahovat stejná pravidla jako na přepravy v rámci Unie. (36)V zájmu ochrany životního prostředí dotčených zemí je nezbytné vyjasnit v souladu s Basilejskou úmluvou rozsah zákazu vývozu nebezpečných odpadů určených k využití ve třetích zemích, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD. Zejména je nezbytné vyjasnit seznam odpadů, na které se tento zákaz vztahuje, a zajistit, aby rovněž zahrnoval odpady uvedené v příloze II Basilejské úmluvy, zejména komunální odpad shromážděný z domácností, zbytky ze spalování komunálního odpadu a obtížně recyklovatelný plastový odpad. (37)Je nezbytné stanovit přísná pravidla pro vývoz nikoliv nebezpečných odpadů určených k využití do třetích zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD, aby se zajistilo, že tento odpad nepoškodí životní prostředí a veřejné zdraví v těchto zemích. Podle těchto pravidel by měl být vývoz z Unie povolen pouze do zemí uvedených na seznamu vypracovaném a aktualizovaném Komisí, pokud tyto země předložily Komisi na základě kritérií stanovených v tomto nařízení žádost, v níž uvedou, že jsou ochotny přijímat z Unie určité nikoliv nebezpečné odpady, a prokáží, že jsou schopny s tímto odpadem nakládat způsobem šetrným k životnímu prostředí. Vývoz do jiných zemí, než jsou země uvedené na tomto seznamu, by měl být zakázán. Aby byl zajištěn dostatek času pro přechod na tento nový režim, mělo by být stanoveno přechodné období tří let od obecného data použitelnosti tohoto nařízení. (38)Země, na které se vztahuje rozhodnutí OECD, podléhají pravidlům a doporučením stanoveným OECD pro přepravu odpadů a nakládání s nimi a obecně mají přísnější normy pro nakládání s odpady než země, na které se rozhodnutí OECD nevztahuje. Je však důležité, aby vývoz nikoliv nebezpečných odpadů určených k využití z Unie nepoškozoval životní prostředí a veřejné zdraví v zemích, na něž se rozhodnutí OECD vztahuje. Je proto nezbytné zavést mechanismus pro sledování přepravy nikoliv nebezpečných odpadů do těchto zemí. V případech, kdy se vývoz nikoliv nebezpečných odpadů z Unie do dotčené země během krátké doby značně zvýšil a není k dispozici dostatek informací prokazujících schopnost dotčené země využívat tento odpad způsobem šetrným k životnímu prostředí, by Komise měla zahájit dialog s dotčenou zemí a v případě, že informace nepostačují k prokázání toho, že odpad je využíván způsobem šetrným k životnímu prostředí, by měla být zmocněna tento vývoz pozastavit. (39)Měly by být učiněny nezbytné kroky k zajištění toho, aby se v souladu se směrnicí 2008/98/ES a jinými právními předpisy Unie o odpadech nakládalo s odpady přepravovanými v rámci Unie a s odpady dováženými do Unie v průběhu celé přepravy včetně využití nebo odstranění v zemi určení bez ohrožení lidského zdraví a bez použití postupů nebo metod, které by mohly poškodit životní prostředí. Je rovněž nezbytné zajistit, aby se s odpady vyvezenými z Unie nakládalo způsobem šetrným k životnímu prostředí po celou dobu přepravy, včetně využití nebo odstranění ve třetí zemi určení. Za tímto účelem by měla být zavedena povinnost vývozců odpadů zajistit, aby zařízení, které přijímá odpad ve třetí zemi určení, bylo před vývozem odpadů do daného zařízení podrobeno nezávislému auditu třetí strany. Účelem tohoto auditu je ověřit, zda dotyčné zařízení splňuje zvláštní kritéria stanovená v tomto nařízení, jejichž účelem je zajistit, aby se s odpady nakládalo způsobem šetrným k životnímu prostředí. Pokud tento audit dospěje k závěru, že dotyčné zařízení nesplňuje kritéria stanovená v tomto nařízení, neměl by být vývozce oprávněn vyvážet odpad do daného zařízení. Tato povinnost by se měla vztahovat na zařízení nacházející se ve všech třetích zemích, včetně zemí, které jsou členy OECD. V rozhodnutí OECD se uvádí, že odpady vyvážené do jiné země OECD „jsou určeny k využití v zařízení na využití odpadů způsobem šetrným k životnímu prostředí v souladu s vnitrostátními právními a správními předpisy a postupy, které se na zařízení vztahují“. Rozhodnutí OECD neobsahuje žádný prvek ani kritérium upřesňující, jak tento požadavek provádět, pokud jde o „nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí“. Vzhledem k tomu, že neexistují společná kritéria vymezující podmínky, za nichž má být odpad využit v příslušných zařízeních, je nezbytné zabývat se rizikem, že s odpady vyváženými z EU do zemí patřících k OECD je v konkrétních zařízeních nesprávně nakládáno, a proto by se na zařízení nacházející se v těchto zemích měly vztahovat požadavky na audit stanovené v tomto nařízení. (40)Vzhledem k tomu, že každá smluvní strana Basilejské úmluvy má podle čl. 4 odst. 1 této úmluvy právo zakázat dovoz nebezpečných odpadů nebo odpadů uvedených v příloze II Basilejské úmluvy, měl by být dovoz odpadů určených k odstranění do Unie povolen, pokud je vyvážející země smluvní stranou uvedené úmluvy. Dovozy odpadů určených k využití do Unie by měly být povoleny, pokud se na vyvážející zemi vztahuje rozhodnutí OECD nebo pokud je stranou Basilejské úmluvy. V ostatních případech by měly být dovozy povoleny pouze tehdy, je-li vyvážející země vázána dvoustrannou nebo vícestrannou dohodou nebo ujednáním, které jsou slučitelné s právními předpisy Unie a jsou v souladu s článkem 11 Basilejské úmluvy, kromě případů, kdy to není možné z důvodu krizových situací, operací k nastolení nebo udržení míru nebo z důvodu války. (41)Toto nařízení by mělo odrážet pravidla pro vývoz a dovoz odpadů do zámořských zemí a území a z nich stanovená v rozhodnutí Rady 2013/755/EU. (42)Ve zvláštních případech přeprav uskutečňovaných v rámci Unie s tranzitem přes třetí země by se měla použít zvláštní ustanovení týkající se postupu pro souhlas třetích zemí. Je rovněž nezbytné přijmout zvláštní ustanovení týkající se postupů platných pro tranzit odpadů přes území Unie ze třetích zemí a do nich. (43)Z důvodů ochrany životního prostředí a s ohledem na zvláštní status Antarktidy toto nařízení výslovně zakazuje vývoz odpadů na toto území. (44)K zajištění harmonizovaného provádění a prosazování tohoto nařízení je nezbytné stanovit pro členské státy povinnost provádět kontroly přeprav odpadů. Je rovněž nutné zavést odpovídající plánování kontrol přeprav odpadů s cílem vytvořit kapacitu potřebnou pro kontroly a účinně předcházet nedovolené přepravě. Nařízení (ES) č. 1013/2006 vyžadovalo, aby členské státy zajistily, že budou plány kontrol přeprav odpadů vypracovány do 1. ledna 2017. Aby se usnadnilo důslednější uplatňování ustanovení týkajících se plánů kontrol a zajistil se harmonizovaný přístup ke kontrolám v celé Unii, měly by členské státy své plány kontrol oznámit Komisi, která by měla být pověřena přezkumem těchto plánů a případně vydáváním doporučení ke zlepšení. (45)V členských státech existují rozdílná pravidla, pokud jde o pravomoc a možnost orgánů zapojených do kontrol v těchto státech požadovat doklady za účelem prověření zákonnosti přepravy odpadů. Tyto doklady by se mohly mimo jiné týkat toho, zda je látka nebo předmět odpadem, zda byl odpad správně klasifikován a zda bude odpad přepraven do zařízení nakládajících s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí v souladu s tímto nařízením. Toto nařízení by proto mělo orgánům zapojeným do kontrol v členských státech umožnit, aby takové doklady požadovaly. Tyto doklady mohou být požadovány buď na základě obecných ustanovení, nebo pro jednotlivé případy. Pokud tyto doklady nejsou poskytnuty nebo jsou považovány za nedostatečné, převoz dotyčné látky nebo předmětu nebo přeprava dotyčných odpadů by měly být považovány za nedovolenou přepravu a měla by se na ně použít příslušná ustanovení tohoto nařízení. (46)Členské státy by měly stanovit pravidla pro správní sankce za porušení tohoto nařízení a zajistit jejich uplatňování. Stanovené sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující. Při hodnocení nařízení (ES) č. 1013/2006 bylo zjištěno, že jedním z nedostatků je to, že se vnitrostátní pravidla pro sankce v rámci Unie výrazně liší. Pro usnadnění jednotnějšího uplatňování sankcí by proto měla být stanovena společná pomocná kritéria pro určení druhů a výše sankcí, které mají být uloženy v případě porušení tohoto nařízení. Tato kritéria by měla mimo jiné zahrnovat povahu a závažnost porušení, hospodářské výhody plynoucí z porušení a škody na životním prostředí způsobené porušením, pokud je lze stanovit. Kromě správních sankcí požadovaných podle tohoto nařízení by členské státy měly zajistit, aby nedovolená přeprava odpadů představovala v závažných případech trestný čin v souladu s ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/99/ES ze dne 19. listopadu 2008. (47)Zkušenosti s uplatňováním nařízení (ES) č. 1013/2006 ukázaly, že zapojení více subjektů na vnitrostátní úrovni představuje výzvy pro koordinaci a spolupráci v oblasti prosazování práva. Členské státy by proto měly zajistit, aby všechny příslušné orgány zapojené do prosazování tohoto nařízení měly účinné mechanismy, které jim umožní spolupracovat a koordinovat svou činnost na vnitrostátní úrovni, pokud jde o vypracování a provádění politik a činností v oblasti prosazování práva s cílem řešit nedovolenou přepravu odpadů, včetně vypracování a provádění plánů kontrol. (48)Je nezbytné, aby členské státy vzájemně spolupracovaly na dvoustranné i mnohostranné úrovni s cílem usnadnit předcházení nedovolené přepravě odpadů a její odhalování. Za účelem dalšího zlepšení koordinace a spolupráce v celé Unii by měla být zřízena specializovaná skupina pro prosazování práva, jíž by se účastnili jmenovaní zástupci členských států a Komise, jakož i zástupci dalších příslušných orgánů, institucí, úřadů, agentur nebo sítí. Tato skupina pro prosazování práva by se měla pravidelně scházet. Měla by být mimo jiné fórem pro sdílení informací a zpravodajských informací o trendech v oblasti nedovolené přepravy a pro výměnu názorů na činnosti v oblasti prosazování práva, včetně osvědčených postupů. (49)Za účelem podpory a doplnění činností členských států v oblasti prosazování práva by Komise měla být zmocněna k provádění šetření a koordinace v souvislosti s nedovolenou přepravou, která by mohla mít vážné nepříznivé účinky na lidské zdraví nebo životní prostředí. Při provádění těchto činností by Komise měla plně respektovat procesní záruky. Komise může v rámci své vnitřní organizace zvážit svěření určitých donucovacích opatření stanovených tímto nařízením Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), který má v tomto ohledu příslušné odborné znalosti. (50)Členské státy by měly Komisi poskytovat informace o provádění tohoto nařízení jak prostřednictvím zpráv předkládaných sekretariátu Basilejské úmluvy, tak na základě samostatného dotazníku. Komise by měla každé čtyři roky vypracovat zprávu o provádění tohoto nařízení na základě informací poskytnutých členskými státy, jakož i jiných informací, shromážděných zejména prostřednictvím ad hoc zpráv Komise a Evropské agentury pro životní prostředí o přepravě plastových odpadů a jiných specifických tocích odpadů, jež jsou zdrojem obav. (51)Účinná mezinárodní spolupráce při kontrole přepravy odpadů má zásadní význam pro zajištění toho, aby přeprava odpadů byla kontrolována a monitorována na odpovídající úrovni. Pro zajištění řádného nakládání s odpady by měla být podporována výměna informací, společná odpovědnost a snaha o spolupráci mezi Unií a jejími členskými státy a třetími zeměmi. (52)V zájmu usnadnění výměny informací a spolupráce při provádění tohoto nařízení by členské státy měly určit příslušné orgány a kontaktní subjekty a oznámit je Komisi, která by tyto informace měla zveřejnit.

(53)Za účelem zajištění kontroly přeprav odpadů by členské státy měly být oprávněny určit konkrétní celní úřady vstupu a výstupu pro přepravy odpadů vstupující do Unie a opouštějící ji a oznámit je Komisi, která by tyto informace měla zveřejnit. (54)Za účelem doplnění nebo pozměnění tohoto nařízení by měla být Komisi v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie svěřena pravomoc přijímat akty ve vztahu k čl. 37 odst. 13, čl. 40 odst. 8 a článku 72 tohoto nařízení. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni, a aby tyto konzultace probíhaly v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů. Pro zajištění rovné účasti na vypracovávání aktů v přenesené pravomoci obdrží Evropský parlament a Rada veškeré dokumenty současně s odborníky z členských států a jejich odborníci mají automaticky přístup na zasedání skupin odborníků Komise, jež se věnují přípravě aktů v přenesené pravomoci. (55)Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, aby mohla přijmout opatření týkající se harmonizované metody výpočtu finanční záruky nebo odpovídajícího pojištění, vyjasnit klasifikaci odpadu podle tohoto nařízení (včetně stanovení prahu úrovně kontaminace u některých odpadů) a vyjasnit u některých druhů komodit rozdíl mezi použitým zbožím a odpadem při přepravě přes hranice států. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011. (56)Nařízení (EU) 2020/1056 stanoví právní rámec pro sdělování regulačních informací, které se týkají přepravy zboží na území Unie, mezi dotčenými hospodářskými subjekty a příslušnými orgány v elektronické podobě a vztahuje se ve svých ustanoveních na části tohoto nařízení. Aby byl zajištěn soulad mezi jednotlivými nástroji, je nezbytné změnit nařízení (EU) 2020/1056. (57)Je nezbytné poskytnout dostatek času hospodářským subjektům, aby splnily své nové povinnosti podle tohoto nařízení, a členským státům a Komisi, aby vytvořily správní infrastrukturu nezbytnou pro jeho používání. Několik ustanovení tohoto nařízení by se proto mělo použít až ode dne, kdy lze rozumně očekávat dokončení těchto příprav. Většina ustanovení tohoto nařízení se začne používat dva měsíce po vstupu nařízení v platnost, zatímco ustanovení související s povinnostmi elektronického vydávání a výměny dokumentů stanovenými v článku 26 se stanou použitelnými dva roky po tomto datu a některá ustanovení týkající se vývozu odpadů tři roky po tomto datu. Aby se předešlo jakýmkoli mezerám v právní úpravě, je nezbytné zajistit, aby některá ustanovení nařízení (ES) č. 1013/2006 zůstala v platnosti do data, kdy se stanou použitelnými ustanovení tohoto nařízení s opožděným uplatňováním. (58)Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich z důvodu potřeby harmonizace může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle, PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:



Hlava I

Obecná ustanovení Článek 1

Předmět Toto nařízení stanoví opatření na ochranu životního prostředí a lidského zdraví předcházením nepříznivým dopadům, které mohou být důsledkem přepravy odpadů, nebo jejich omezováním. Stanoví postupy a kontrolní režimy pro přepravu odpadů v závislosti na původu, místě určení a trase přepravy, druhu přepravovaných odpadů a způsobu nakládání s odpady v místě určení. Článek 2

Oblast působnosti 1.Toto nařízení se vztahuje na: a)přepravu odpadů mezi členskými státy tranzitem nebo bez tranzitu přes třetí země; b)přepravu odpadů dovezených do Unie ze třetích zemí; c)přepravu odpadů vyvezených z Unie do třetích zemí; d)přepravu odpadů tranzitem přes Unii na cestě do třetích zemí nebo ze třetích zemí. 2.Toto nařízení se nevztahuje na: a)vykládku na pobřeží odpadů, včetně odpadních vod a zbytků, vzniklých běžným provozem lodí a těžebních plošin na širém moři, pokud se na tyto odpady vztahují požadavky Mezinárodní úmluvy o zamezení znečištění moří z lodí nebo jiných závazných nástrojů mezinárodního práva; b)odpad vzniklý v motorových vozidlech a vlacích a na palubě letadel a lodí, a to do první zastávky, nádraží, letiště nebo přístavu v Unii, kde vozidlo, vlak, letadlo nebo loď zůstávají po dobu dostatečně dlouhou, aby bylo možné odpad vyložit za účelem jeho využití nebo odstranění;

c)přepravu radioaktivních odpadů ve smyslu článku 5 směrnice Rady 2006/117/Euratom; d)přepravu vedlejších produktů živočišného původu a získaných produktů definovaných v čl. 3 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1069/2009, s výjimkou vedlejších produktů živočišného původu nebo získaných produktů smíchaných s jakýmkoli odpadem uvedeným jako nebezpečný v příloze rozhodnutí Komise 2000/532/ES nebo jím kontaminovaných; e)přepravu odpadů uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. e) a čl. 2 odst. 2 písm. a), d) a e) směrnice 2008/98/ES, pokud se na takové přepravy již vztahují jiné právní předpisy Unie; f)přepravu odpadů do Unie z Antarktidy, jež jsou v souladu s požadavky Protokolu o ochraně životního prostředí ke Smlouvě o Antarktidě; g)přepravu CO2 za účelem geologického ukládání v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/31/ES; h)lodě plující pod vlajkou členského státu spadající do oblasti působnosti nařízení (EU) č. 1257/2013, s výjimkou lodí, které se staly odpadem v oblasti spadající pod vnitrostátní jurisdikci členského státu, na něž se vztahuje článek 36, hlava VII a hlava VIII. 3.Na dovozy odpadů vytvářených ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi v krizových situacích nebo při operacích k nastolení nebo udržení míru se v případě, že jsou tyto odpady přepravovány těmito ozbrojenými silami nebo pomocnými organizacemi či jejich jménem přímo nebo nepřímo do země určení, použije pouze čl. 48 odst. 6. 4.Na přepravu odpadů z Antarktidy do třetích zemí tranzitem přes Unii se vztahují články 36 a 56. 5.Pro přepravu odpadů výhradně v rámci členského státu se použije pouze článek 33. Článek 3

Definice Pro účely tohoto nařízení se rozumí: 1)„směsí odpadů“ odpad vzniklý záměrným nebo neúmyslným smícháním dvou nebo více různých odpadů, které jsou uvedeny v různých položkách v přílohách III, IIIB a IV nebo případně v různých odrážkách nebo pododrážkách těchto položek. Za směs odpadů se nepovažuje odpad přepravovaný v jedné zásilce skládající se ze dvou nebo více odpadů, pokud jsou jednotlivé odpady odděleny; 2)„předběžným odstraněním“ některý ze způsobů odstraňování D 13 až D 15 uvedených v příloze I směrnice 2008/98/ES; 3)„předběžným využitím“ některý ze způsobů využití R 12 a R 13 uvedených v příloze II směrnice 2008/98/ES; 4)„nakládáním způsobem šetrným k životnímu prostředí“ provedení všech praktických kroků k zajištění toho, že se s odpady nakládá způsobem chránícím lidské zdraví a životní prostředí před nepříznivými účinky, které by mohly být těmito odpady způsobeny; 5)„příjemcem“ osoba nebo podnik spadající pod vnitrostátní jurisdikci země určení, jimž je odpad přepravován k využití nebo odstranění; 6)„oznamovatelem“: a)v případě přepravy z členského státu jakákoli fyzická nebo právnická osoba ve vnitrostátní jurisdikci daného členského státu, která plánuje nebo uskutečňuje přepravu odpadů a které je uložena oznamovací povinnost; oznamovatelem je jedna z níže uvedených osob: i) prvotní původce odpadu; ii) nový původce odpadu, který provádí operace před přepravou;

iii) osoba, která sbírá odpad, jež z různých malých množství stejného druhu odpadu sebraných z různých zdrojů vytvořila zásilku pro přepravu, která má být zahájena na jednom oznámeném místě; iv) obchodník nebo zprostředkovatel jednající jménem některé z kategorií uvedených v bodech i), ii) nebo iii); v) pokud jsou všechny výše uvedené osoby neznámé nebo jsou v platební neschopnosti, držitel odpadu; b)v případě dovozu odpadů, které nepocházejí z členského státu, do Unie nebo jejich tranzitu přes Unii jakákoli z následujících fyzických nebo právnických osob ve vnitrostátní jurisdikci dané země odeslání, která plánuje nebo provádí, zamýšlí nechat provést či nechala provést přepravu odpadů: i) osoba určená právními předpisy země odeslání; ii) pokud neexistuje osoba určená právními předpisy země odeslání, držitel odpadu v době uskutečnění vývozu; 7)„osobou, která sbírá odpad“ fyzická nebo právnická osoba, která provádí sběr odpadu ve smyslu čl. 3 bodu 10 směrnice 2008/98/ES; 8)„příslušným orgánem“: a)v případě členských států orgán určený dotyčným členským státem podle článku 71; b)v případě třetí země, která je smluvní stranou Basilejské úmluvy ze dne 22. března 1989 o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování (dále jen „Basilejská úmluva“), orgán určený touto zemí jako příslušný orgán pro účely Basilejské úmluvy v souladu s jejím článkem 5; c)v případě země neuvedené ani v písmenu a), ani v písmenu b) orgán určený dotyčnou zemí nebo dotyčným regionem jako příslušný orgán nebo, pokud není takto určen, regulační orgán pro zemi nebo případně region, který je příslušný pro přepravu odpadů k využití nebo odstranění nebo případně tranzit; 9)„příslušným orgánem místa odeslání“ příslušný orgán pro oblast, ze které má být nebo je přeprava zahájena; 10)„příslušným orgánem místa určení“ příslušný orgán pro oblast, do které je přeprava plánována nebo uskutečňována nebo ve které je odpad naložen před využitím nebo odstraněním v oblasti, která nespadá pod vnitrostátní jurisdikci žádné země; 11)„příslušným orgánem pro tranzit“ příslušný orgán pro jakoukoliv jinou zemi než zemi příslušného orgánu místa odeslání a příslušného orgánu místa určení, přes kterou je přeprava plánována nebo uskutečňována; 12)„zemí odeslání“ jakákoli země, ze které má být nebo je přeprava odpadů zahájena; 13)„zemí určení“ jakákoli země, do které je přeprava odpadů plánována nebo uskutečňována, aby v ní byly odpady využity nebo odstraněny nebo aby v ní byly naloženy před využitím nebo odstraněním v oblasti, která nespadá pod vnitrostátní jurisdikci žádné země; 14)„zemí tranzitu“ jakákoli jiná země než země odeslání či země určení, přes kterou je přeprava odpadů plánována nebo uskutečňována; 15)„oblastí pod vnitrostátní jurisdikcí země“ jakékoli území nebo mořská oblast, nad nimiž stát vykonává správní a řídicí pravomoc v souladu s mezinárodním právem, pokud jde o ochranu lidského zdraví nebo životního prostředí; 16)„zámořskými zeměmi a územími“ zámořské země a území uvedené v příloze II Smlouvy; 17)„celním úřadem vývozu“ celní úřad vývozu ve smyslu čl. 1 bodu 16 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446;

18)„celním úřadem výstupu“ celní úřad výstupu určený v souladu s článkem 329 prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/2447; 19)„celním úřadem vstupu“ celní úřad prvního vstupu ve smyslu čl. 1 bodu 15 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446; 20)„dovozem“ vstup odpadů do Unie, kromě tranzitu přes Unii; 21)„vývozem“ výstup odpadů z Unie, kromě tranzitu přes Unii; 22)„tranzitem“ přeprava nebo plánovaná přeprava odpadů přes jednu nebo více zemí, jiných než země odeslání nebo určení; 23)„dopravou“ převoz odpadů po silnici, železnici, letecky, po moři nebo po vnitrozemských vodních cestách; 24)„přepravou“ doprava odpadů určených k využití nebo odstranění z místa nakládky do okamžiku, kdy je odpad využit nebo odstraněn v zemi určení, která je plánována nebo se uskutečňuje: a)mezi zemí a jinou zemí; b)mezi zemí a zámořskými zeměmi a územími nebo jinými oblastmi pod ochranou dané země; c)mezi zemí a zeměpisnou oblastí, která podle mezinárodního práva není součástí žádné země; d)mezi zemí a Antarktidou; e)z jedné země přes některou z oblastí uvedených v písmenech a) až d); f)v rámci země přes některou z oblastí uvedených v písmenech a) až d) a která začíná i končí ve stejné zemi, nebo g)do země ze zeměpisné oblasti, která nespadá pod vnitrostátní jurisdikci žádné země; 25)„nedovolenou přepravou“ přeprava odpadů, která se uskutečňuje: a)bez oznámení dotčeným příslušným orgánům podle tohoto nařízení; b)bez souhlasu dotčených příslušných orgánů podle tohoto nařízení; c)se souhlasem dotčených příslušných orgánů podle tohoto nařízení, který byl získán paděláním, uvedením nesprávných údajů nebo podvodem; d)způsobem, který není v souladu s informacemi obsaženými ve formuláři oznámení nebo průvodním dokladu; e)způsobem, který má za následek využití nebo odstranění v rozporu s předpisy Unie nebo mezinárodními předpisy;

f)v rozporu s články 11, 34, 36, 37, 42, 44, 45, 46 nebo 47; g)způsobem, který má v souvislosti s přepravou odpadů podle čl. 4 odst. 3 a 5 za následek některou z těchto skutečností: i) odpady nejsou uvedeny v přílohách III, IIIA nebo IIIB; ii) není dodržen čl. 4 odst. 5; iii) není dodržen článek 18; 26)„kontrolou“ činnosti prováděné orgánem, jejichž cílem je prověřit, zda zařízení, podnik, zprostředkovatel, obchodník, přeprava odpadů nebo související využívání nebo odstraňování splňují požadavky stanovené tímto nařízením; 27)„hierarchií způsobů nakládání s odpady“ hierarchie způsobů nakládání s odpady stanovená v článku 4 směrnice 2008/98/ES. Kromě toho se použijí definice pojmů „odpad“, „nebezpečný odpad“, „zpracování“, „odstranění“, „využití“, „příprava k opětovnému použití“, „opětovné použití“, „recyklace“, „původce odpadu“, „držitel odpadu“, „obchodník“ a „zprostředkovatel“ uvedené v čl. 3 bodech 1, 2, 14, 19, 15, 16, 13, 17, 5, 6, 7 a 8 směrnice 2008/98/ES.



Hlava II

Přeprava odpadů v rámci Unie tranzitem nebo bez tranzitu přes třetí země Článek 4

Celkový procedurální rámec 1.Přeprava všech odpadů určených k odstranění je zakázána, s výjimkou případů, kdy je to výslovně povoleno v souladu s článkem 11. Za účelem získání povolení podle článku 11 pro přepravu odpadů určených k odstranění se použije postup předchozího písemného oznámení a souhlasu stanovený v kapitole 1. 2.Přeprava těchto odpadů určených k využití rovněž podléhá postupu předchozího písemného oznámení a souhlasu stanovenému v kapitole 1: a)odpady uvedené v příloze IV; b)odpady nezařazené pod jednu položku v příloze III, IIIB nebo IV; c)směsi odpadů, pokud nejsou uvedeny v příloze IIIA. 3.Přeprava těchto odpadů určených k využití podléhá obecným požadavkům na informace podle článku 18, jestliže množství přepravovaného odpadu překračuje 20 kg: a)odpady uvedené v příloze III nebo IIIB; b)směsi odpadů, pokud složení těchto směsí neztěžuje jejich využití způsobem šetrným k životnímu prostředí a pokud jsou tyto směsi uvedeny v příloze IIIA.

4.Přeprava odpadů výslovně určených k laboratorní analýze nebo experimentálním zkouškám zpracování za účelem posouzení jejich fyzikálních nebo chemických vlastností nebo stanovení jejich vhodnosti k využití nebo odstranění podléhá obecným požadavkům na informace podle článku 18, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky: a)množství odpadu nepřekročí množství přiměřeně potřebné k provedení analýzy nebo zkoušky v každém jednotlivém případě; b)množství odpadu nepřekročí 150 kg nebo jakékoli vyšší množství dohodnuté v jednotlivých případech dotčenými příslušnými orgány a oznamovatelem. 5.Odstavec 2 se použije na přepravu směsného komunálního odpadu sebraného v domácnostech, od jiných původců odpadu nebo z obou zdrojů, jakož i na směsný komunální odpad, který byl podroben procesu zpracování odpadu, který podstatně nezměnil jeho vlastnosti, pokud je tento odpad určen k využití. Přeprava těchto odpadů určených k odstranění je zakázána. Kapitola 1

Předchozí písemné oznámení a souhlas Článek 5

Oznámení 1.Pouze oznamovatelé, kteří obdrželi povolení nebo jsou zaregistrováni v souladu s kapitolou IV směrnice 2008/98/ES, mohou předložit předběžné písemné oznámení (dále jen „oznámení“). Zamýšlejí-li tito oznamovatelé přepravit odpad uvedený v čl. 4 odst. 1 nebo 2, předloží oznámení všem dotčeným příslušným orgánům. Pokud tito oznamovatelé předloží obecné oznámení pro více zásilek podle článku 13, dodrží rovněž požadavky stanovené v uvedeném článku. Je-li přeprava určena do zařízení s předchozím souhlasem podle článku 14, použijí se procesní požadavky uvedené v odstavcích 6, 8 a 9 uvedeného článku. 2.Oznámení obsahuje tyto dokumenty: a)formulář oznámení uvedený v příloze IA (dále jen „formulář oznámení“); b)průvodní doklad uvedený v příloze IB (dále jen „průvodní doklad“). Oznamovatel uvede informace ve formuláři oznámení a, jsou-li k dispozici, informace v průvodním dokladu. Pokud oznamovatel není prvotním původcem odpadu podle čl. 3 bodu 6 písm. a) podbodu i), zajistí, aby formulář oznámení podepsal i prvotní původce odpadu nebo jedna z osob uvedených v čl. 3 bodu 6 písm. a) podbodech ii) nebo iii). 3.Formulář oznámení nebo jeho příloha obsahují informace a dokumentaci uvedené v části 1 přílohy II. Průvodní doklad nebo jeho příloha obsahují informace a dokumentaci uvedené v části 2 přílohy II, jsou-li k dispozici. 4.Oznámení se považuje za řádně podané, pokud je příslušný orgán místa odeslání toho názoru, že formulář oznámení a průvodní doklad byly vyplněny v souladu s odstavcem 3. 5.Pokud je o to oznamovatel některým z dotčených příslušných orgánů požádán, poskytne doplňující informace a dokumentaci. Seznam doplňujících informací a dokumentace, které lze požadovat, je uveden v části 3 přílohy II. Oznámení se považuje za řádně vyplněné, pokud se příslušný orgán místa určení přesvědčí, že formulář oznámení a průvodní doklad, které byly řádně podány v souladu s odstavcem 3, byly doplněny o veškeré doplňující informace a dokumentaci uvedené v části 3 přílohy II. 6.V době oznámení se dotčeným příslušným orgánům poskytne doklad o uzavření smlouvy podle článku 6 nebo prohlášení potvrzující její existenci v souladu s přílohou IA.

7.Oznamovatel předloží prohlášení, že byla zřízena finanční záruka nebo odpovídající pojištění v souladu s článkem 7, a to vyplněním příslušné části formuláře oznámení. Finanční záruka nebo odpovídající pojištění uvedené v článku 7 nebo, pokud to dotčené příslušné orgány umožní, prohlášení potvrzující jejich existenci v souladu s přílohou IA se poskytne jako součást formuláře oznámení dotčeným příslušným orgánům v době oznámení. Odchylně od prvního pododstavce mohou být doklady uvedené v tomto pododstavci, pokud to dotčené příslušné orgány umožní, poskytnuty po předložení oznámení, nejpozději však před zahájením přepravy. 8.Oznámení se vztahuje na přepravu odpadů z prvotního místa odeslání, včetně jejich předběžného a jiného než předběžného využití nebo odstranění. Pokud dojde k následnému předběžnému nebo jinému než předběžnému využití nebo odstranění v zemi, která není první zemí určení, uvede se v oznámení jiný než předběžný postup a jeho místo určení a použije se čl. 15 odst. 6. Každé oznámení se vztahuje pouze na jeden identifikační kód odp