Hlavními odběrateli kuřecího masa v EU jsou Nizozemsko, Spojené království, Německo a Francie. Tyto čtyři země se rovněž podílejí z 62 % na celkovém dovozu kuřecího masa do EU, zejména zmrazených přírodních prsních řízků z Brazílie nebo zmrazených vařených prsních řízků z Thajska.

V roce 2010 působilo v EU-27 více než 2,2 milionu zemědělských podniků s chovem brojlerů. Pouze 20 000 hospodářství však chovalo více než 5 000 brojlerů (viz příloha II).

Tři čtvrtiny produkce EU jsou soustředěny v sedmi členských státech: Polsko, Francie, Spojené království, Německo, Španělsko, Itálie a Nizozemsko (viz příloha I).

„Na základě vědeckého stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin předloží Komise nejpozději do 31. prosince 2010 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vlivu genetických parametrů na zjištěné nedostatky vedoucí ke špatným životním podmínkám kuřat. Ke zprávě mohou být případně přiloženy vhodné legislativní návrhy.“

Způsob, jakým jsou tyto znaky zahrnovány do programů genetické selekce, představuje obchodně citlivou informaci a není chovatelskými společnostmi zveřejněn. Konkrétní informace týkající se selekčního tlaku na produkční a neprodukční znaky tedy nejsou známy.

V minulosti byly jedinými kritérii uplatňovanými v rámci chovných a selekčních programů znaky týkající se produkce. Vzhledem k tomu, že náklady na krmivo jsou nejvýznamnějším faktorem ovlivňujícím ekonomické aspekty produkce kuřecího masa, hlavním selekčním kritériem byla účinnost konverze krmiva. V posledních letech se však tato praxe změnila a důraz byl stále více kladen na neprodukční znaky, jako je kvalita kostí, kardiovaskulární účinnost a odolnost vůči ascites (viz příloha IV).

Jestliže se selekce uplatňuje u několika znaků současně, reakce na selekci je u každého ze znaků slabší, než by tomu bylo v případě jediného vybraného znaku, čímž se selekční tlak snižuje. Například v případě, že selekční program A zahrnuje rychlost růstu a odolnost vůči nemocem a selekční program B zahrnuje pouze rychlost růstu, reakce na selekci zaměřenou na rychlost růstu v programu A bude pomalejší než v programu B.

Je značně obtížné získat údaje o dědičnosti vybraného znaku, protože na jedné straně je k získání spolehlivých údajů zapotřebí několika stovek ptáků, a na straně druhé doba potřebná k tomu, aby se genetická změna projevila v komerčních hejnech, není nikdy kratší než 4 roky (viz příloha III).

Chovné programy jsou organizovány tak, aby zajišťovaly dodávku komerčních hejn s jednodenními brojlery v rámci systému rozmnožovací pyramidy (viz oddíl 2.2). Chovná pyramida umožňuje křížení mezi geneticky odlišnými liniemi za účelem výběru definovaných znaků zahrnutých v genetickém programu. Reakce na jednu generaci křížení závisí na dědičnosti znaku a použitém selekčním tlaku (podíl ptáků s definovaným znakem použitých jako rodiče další generace). Kromě toho pokrok dosažený díky genetické selekci v hejnech v rámci plemenného chovu nezaručuje, že podobné změny bude dosaženo u komerčních brojlerů, neboť prostředí, ve kterém jsou brojleři chováni pro komerční účely, není stejné jako v hejnech držených chovateli.

Genetická selekce brojlerů se za posledních 50 let značně změnila. Zejména se výrazně uspíšil růst komerčních brojlerů; standardní brojleři nyní dosahují 1,5 kg tělesné hmotnosti v době kratší 30 dnů, zatímco v 50. letech 20. století bylo k dosažení stejné hmotnosti zapotřebí 120 dnů. Původním cílem selekce byl rychlejší růst a vyšší výnosy masa. S cílem předejít nežádoucím důsledkům jednostranné selekce pro účely produkce však byla v posledních letech rovněž uplatňována selekce proti náchylnosti k určitým typům onemocnění a selekce beroucí v potaz dobré životní podmínky zvířat.

Pomalu rostoucí brojleři (od 70 do 81 dnů) se v posledních letech setkávají s rostoucím zájmem v řadě zemí EU. Tito brojleři jsou používáni v chovech ve volném výběhu a v ekologickém zemědělství, s nízkou hustotou osazení a permanentním přístupem k venkovním prostorám. Odborníci z odvětví se nicméně domnívají, že pomalu rostoucí kuřata budou nadále představovat menšinový (nikový) trh. Kromě toho existuje certifikovaná produkce brojlerů, která zahrnuje chov pomalu rostoucích brojlerů v uzavřených prostorách do doby, kdy dosáhnou stáří 56 dnů, a která představuje přechod mezi běžnou a ekologickou produkcí. Nejsou k dispozici žádné statistiky o přesném počtu alternativních (pomalu rostoucích nebo certifikovaných) brojlerů v EU; odborníci z odvětví však odhadují, že podíl této produkce na trhu činí 5–10 % celkové produkce.

Za tímto účelem odvětví produkce kuřecího masa v EU používá rychle rostoucí brojlery. Tito brojleři dosahují cílové živé hmotnosti 2–2,5 kg ve zhruba 35–45 dnech. Existují však rozdíly v závislosti na zemi, oblasti nebo tržním segmentu, do kterých má být produkt dodán. Obecným trendem v Evropě je chovat brojlery vybrané pro rychlý růst v uzavřených a sledovaných systémech ustájení, s podestýlkou a automatickým zásobováním krmivem a vodou.

Ptáci čistokrevných linií, kteří přispějí k vytvoření další generace, jsou poté, co jsou vybráni, začleněni do rozmnožovacího procesu. Tento proces sestává ze tří kroků: první na úrovni praprarodičů, druhý na úrovni prarodičů a třetí na úrovni rodičovského chovu za účelem produkce jednodenních kuřat, z nichž se stanou komerční brojleři.

Produkce brojlerů je výsledkem křížení plemen ve čtyřech krocích (viz příloha III). Výchozím bodem tohoto pyramidového produkčního procesu je genetická selekce řady čistokrevných linií (rovněž nazývaných rodokmen) chovnou společností. Ptáci čistokrevných linií jsou kříženi a drženi v podmínkách vysoké biologické ochrany ve stavu prostém specifikovaných patogenních původců a jsou geograficky rozptýleni, aby se předešlo kontaminaci, která by mohla vést k významným hospodářským a genetickým ztrátám.

3.2. Dopad na dobré životní podmínky zvířat

V posledních desetiletích byla celá řada znaků týkajících se látkové výměny a chování u brojlerů změněna genetickou selekcí, která vedla k různým problémům týkajícím se zdravotního stavu zvířat, jak je popsáno níže:

Běháky a pohyblivost

Problémy s běháky, které mají vliv na pohybové ústrojí, například deformace kostí a kulhavost, jsou hlavní příčinou špatných životních podmínek brojlerů a mohou být zčásti genetické. Evropský úřad pro bezpečnost potravin poukázal na to, že u zhruba 30 % komerčních brojlerů z intenzivních chovů se vyskytovaly abnormality běháků. Tato biomechanická omezení jsou pravděpodobně důsledkem morfologických změn, jako je rychlý růst prsního svalu, který posouvá těžiště vpřed, a relativně krátké běháky v poměru k tělesné hmotnosti ptáka.

Toto vědecké stanovisko doložilo, že kosti rychle rostoucího vybraného plemene jsou poréznější a méně mineralizované než kosti pomaleji rostoucího kontrolního plemene. Dále studie prokázaly, že pomalu rostoucí brojleři chovaní do dosažení věku 56 dnů měli výrazně lepší schopnost chůze než jiní brojleři, chovaní do dosažení věku 42 dnů.

Ptáci, u nichž se vyskytují závažné abnormality chůze, se pohybují s obtížemi a pravděpodobně u nich dojde ke změně aktivit spojených s krmením, tj. budou trávit delší dobu ležením z důvodu bolesti pociťované při pohybu, a v důsledku toho budou ve větší míře trpět kontaktní dermatitidou (viz níže).

Ascites a syndrom náhlého úhynu

Ascites je nahromaděním tekutiny v břišní dutině a představuje poruchu metabolismu způsobenou dilatací a hypertrofií srdce, která vede k srdečnímu selhání a změně fungování jater. Syndrom náhlého úhynu je nejčastější příčinou smrti v hejnech brojlerů a postihuje především rychle rostoucí ptáky samčího pohlaví. Obecně se předpokládá, že hlavní příčinou obou těchto onemocnění je nedostatečný přísun kyslíku nebo příliš velká potřeba kyslíku. Mezi další faktory, které mohou mít vliv na výskyt ascites a syndrom náhlého úhynu, patří výživa, kvalita vzduchu nebo světelné podmínky.

Z několika studií citovaných Evropským úřadem pro bezpečnost potravin vyplynulo, že v náchylnosti k ascites hraje roli dědičnost. Rychlý růst dosažený genetickou selekcí zvyšuje riziko náchylnosti k těmto dvěma onemocněním v důsledku zvýšené potřeby kyslíku, která vyvíjí tlak na kardiopulmonární systém. Několik studií dospělo k závěru, že existuje vyšší procentní podíl úmrtnosti způsobené ascites u rychle rostoucích brojlerů (poražených ve věku 42 dnů) než u pomalu rostoucích brojlerů (poražených ve věku 56 dnů).

Kontaktní dermatitida

Kožní problémy, jako je kontaktní dermatitida (narušení prsou, hlezenních kloubů a běháků může vést ke vzniku vředů a způsobit infekci), souvisí zejména s řídicími postupy, neboť mokrá podestýlka společně (v menší míře) se složením krmiva se zdály být nejvýznamnějšími faktory, pokud jde o prevenci výskytu tohoto onemocnění. Několik studií nicméně ukázalo, že u kontaktní dermatitidy hraje menší roli dědičnost, a genetická selekce by tudíž mohla přispět k omezení tohoto závažného problému majícího dopad na dobré životní podmínky zvířat.

3.3. Dobré životní podmínky zvířat a cíle selekce

Z genetického hlediska je žádoucím výsledkem selekce pták, který efektivně kombinuje znaky týkající se produkce, reprodukce, zdraví a dobrých životních podmínek. Odhad genetických korelací mezi znaky týkajícími se produkce a dobrých životních podmínek použitých jako selekční kritéria v programech chovu zvířat by pomohl předvídat, jak by přímá selekce ovlivnila další znaky.

Může existovat nízká nebo vysoká korelace mezi některými znaky v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek na straně jedné a znaky v oblasti produkce na straně druhé. Jestliže je korelace mezi dvěma znaky vysoká, znamená to, že genetickou selekci nelze provést odděleně. V případě, že znaky v oblasti produkce mají vysokou negativní korelaci se znaky v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek, znamená to, že zlepšení znaku v oblasti produkce (například rychlost růstu) oslabí znaky ve druhé jmenované oblasti (například ascites). To představuje problém, který lze řešit vyváženým chovným programem za použití vhodných selekčních indexů.

Chovné programy by v ideálním případě měly sloučit znaky do selekčního indexu, který zohledňuje dopad na různé znaky ptáků.

Pokud jde o hlavní dopady na dobré životní podmínky zvířat popsané výše, vědecké studie citované Evropským úřadem pro bezpečnost potravin ukázaly, že:

Genetické korelace mezi znaky, jako jsou specifické kosterní potíže a rychlost růstu, by měly umožnit dosažení genetického zlepšení, pokud je o zdraví běháků, společně s trvalým, třebaže méně významným zlepšením rychlosti růstu.

Je možné vyvinout linii odolnou vůči ascites, jelikož se zdá, že příčinou náchylnosti k tomuto onemocnění je pouze několik genů, které mají vysokou míru dědičnosti. Syndrom náhlého úhynu je v korelaci s ascites.

Existuje nízká genetická korelace mezi kontaktní dermatitidou (polštářků běháků a hlezenních kloubů) a tělesnou hmotností, což nasvědčuje tomu, že selekce proti náchylnosti k dermatitidě polštářků běháků by měla být proveditelná bez nepříznivého dopadu na hmotnost.

V těchto souvislostech již lze zaznamenat pozitivní signály, pokud jde o lepší začlenění otázek týkajících se dobrých životních podmínek zvířat do selekčního procesu chovných programů. Například z nedávných průzkumů komerčních hejn vyplývá, že v posledních 10 letech došlo ke snížení výskytu potíží s běháky a ascites. Podle údajů odvětví je důvodem těchto zlepšení skutečnost, že společnosti začleňují znaky v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek do svých selekčních programů.