CS Úřední věstník Evropské unie C 10/106

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Hospodářské politiky podporující evropskou průmyslovou strategii

(2008/C 10/24)

Dne 17. ledna 2007 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu, rozhodl vypracovat stanovisko ve věci Hospodářské politiky podporující evropskou průmyslovou strategii.

Specializovaná sekce Hospodářská a měnová unie, hospodářská a sociální soudržnost, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 4. září 2007. Zpravodajkou byla paní FLORIO.

Na 438. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 26. a 27. září 2007 (jednání dne 26. září), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 129 hlasy pro, 2 hlasy byly proti a 5 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 Růst, inovace a zaměstnanost, cíle zavedené lisabonskou agendou na jaře 2000, jsou úzce spojené s přehodnocením a zhodnocením úlohy průmyslové politiky v Evropě. Je nezbytné zachovávat Pakt o stabilitě a růstu a konsolidovat jednotný trh a přitom provádět formy koordinace, které by evropskému průmyslu umožnily najít ústřední úlohu ve výzvách, které klade globalizace. Mezi strategickými cíli je nutno určit prioritní odvětví, na kterých má Společenství zájem, nebo která jsou v nadnárodním zájmu, a podpořit je vhodnými ekonomickými nástroji. Střednědobé a dlouhodobé průmyslové strategie přísluší hlavně evropské úrovni, zatímco použití a konkrétní realizace přísluší členským státům. Jednotná měna a vnitřní trh jsou znamenité nástroje, ale nejsou samy o sobě cílem. Cíle jsou i nadále ty, které jsou stanoveny ve Smlouvě: hospodářský a sociální pokrok a vysoká úroveň zaměstnanosti. Na základě těchto předpokladů se EHSV domnívá, že v rámci hospodářských politik, které podporují evropskou průmyslovou strategii, je nutné soustředit se na následující oblasti:

1.2 Hlavní směry hospodářské politiky a lisabonská agenda. Přestože hlavní směry hospodářské politiky představují nástroj pro řízení a koordinaci hospodářské politiky, musí být více spojené s iniciativami lisabonské agendy a musí plánovat investice do inovací a nových technologií v průmyslovém sektoru a zohlednit přitom hospodářskou situaci každého členského státu.

1.3 Úloha a politiky Evropské centrální banky. Hlavním cílem politiky, kterou zvolila ECB, je řídit inflaci a udržet cenovou stabilitu. Někdy může plnění těchto cílů brzdit investiční aktivity. ECB by v co nejvyšší možné míře a s ohledem na své prioritní cíle mohla provádět více akomodativní měnovou politiku.

1.4 Úloha EIB. Evropská investiční banka musí zaručit rozhodující přínos pro hospodářskou a sociální soudržnost a podpořit průmyslový rozvoj prostřednictvím pobídek pro výzkum a vývoj. Současně se musí Komise vybavit novými nástroji makroekonomické politiky pro usnadnění rozvoje a průmyslového růstu.

1.5 Nezbytnost lepších daňových politik. V rámci daňové politiky je třeba snížit administrativní zátěž, zejména co se týče malých a středních podniků. Dále by se daňová opatření měla stát pobídkami pro podniky, aby investovaly do výzkumu a vývoje.

1.6 Riziko financializace (1) podniků, která není upravena předpisy. Přílišné financializace podniků a stále vyšší výskyt čistě spekulativních investic v průmyslu jsou pro průmyslový sektor nebezpečné, protože často zasahují výrobu, zaměstnanost a sociální soudržnost, takže bude nutné přijmout nástroje, které by účinně upravily zasahování finančního světa do života podniků.

1.7 Zavedení evropského průmyslového modelu. Jedním ze způsobů jak bojovat proti úpadku průmyslu a přemisťování je zavedení evropského průmyslového modelu charakterizovaného úspěšnými oblastmi a klastry. V každém případě potřebují průmyslová odvětví jak materiální, tak nemateriální infrastrukturu. Je v zájmu EU jako celku takové projekty financovat. Dále vzhledem k tomu, že služby vykonávají v evropském hospodářství klíčovou úlohu, musí spolupůsobit s podnikatelskou sférou, jejíž jsou krví, zejména pak služby zaměřené na podporu výroby. Tyto služby podnikům by upadaly, kdyby průmyslový sektor nebyl dynamický a živý.

1.8 Výzkum, vývoj a duševní vlastnictví. Je již zcela zřejmé, že je nutno zlepšit výsledky a investice do výzkumu a vývoje, které jsou dnes dosti vzdálené od cílů lisabonské agendy. I v tomto smyslu musí být ze strany EU posíleno hospodářské úsilí. Nová průmyslová strategie musí v investicích do výzkumu zohlednit nové cíle, které si EU vytyčila, co se týče emisí oxidu uhličitého. Ochrana práv duševního vlastnictví je pro konkurenceschopnost a inovační schopnost evropského průmyslu stejně důležitá a musí být zajištěna vhodnými nástroji Společenství.

1.9 Vzdělání a průmysl. Význam vzájemné závislosti a vazeb mezi podnikatelskou sférou a vzdělávacím sektorem bychom neměli podcenit. Školy, univerzity a vzdělávací instituce třetího stupně si musí uvědomit, že je potřebné připravovat studenty s kvalifikacemi vhodnými také pro potřeby podnikatelské sféry. Podniky by zase měly o svých potřebách tyto instituce samy informovat. Jedním ze způsobů, jak tyto vazby zlepšit, je budování podnikatelských parků v univerzitních areálech a také zhodnocení evropských středisek excelence a na druhé straně Evropského technologického institutu.

1.10 Sociální dialog. Identifikace synergií a zapojení všech zainteresovaných stran do realizace strukturálních změn mohou učinit průmyslové změny sociálně přijatelnými, pokud bude zajištěno systematické zapojení sociálních partnerů při předvídání a řízení těchto změn a pokud bude vytrvale sledován dvojí cíl konkurenceschopnosti podniků a snížení negativních sociálních dopadů. V přeshraničních regionech by průmyslové změny mohly být usnadněny vytvořením volitelného nadnárodního rámce pro kolektivní vyjednávání, jak je uvedeno v sociální agendě na období 2005–2010. Evropské rady zaměstnanců (ERZ) mohou rovněž přispět svým dílem: je třeba učinit kroky ke zvýšení kompetence osob zapojených do jejich práce tak, aby ERZ mohly plnit svou úlohu klíčového účastníka procesu konzultací a dialogu (2).

2. Úvod

2.1 Právní základ pro provádění průmyslové politiky Společenství se nachází v článku 157 Smlouvy o založení Evropského společenství (3) a objevuje se pak v řadě důležitých dokumentů. Historie evropské průmyslové politiky má základ v již dávném sdělení Evropské komise Průmyslová politika v otevřeném a konkurenčním prostředí: obecné zásady pro přístup Společenství (4). Následovaly další akty (5): sdělení Komise Průmyslová politika v rozšířené Evropě (6), zabývající se možnostmi a důsledky plánovaného rozšíření Evropské unie. Z dalších dokumentů lze připomenout sdělení Komise Některé zásadní otázky na téma evropské konkurenceschopnosti (7) a Doprovázení strukturálních změn: průmyslová politika pro rozšířenou Evropu (8). Ještě novější je sdělení Plnění lisabonského programu Společenství: Politický rámec k posílení zpracovatelského průmyslu EU – cesta k integrovanějšímu přístupu k průmyslové politice (9), po němž následoval přezkum průmyslové politiky v polovině období (10).

2.2 Zavedení eura jako společné měny vedlo k dohodě o Paktu o stabilitě a růstu mezi přistupujícími zeměmi a zavedlo nutnost lepší koordinace národních hospodářských politik především v oblasti rozpočtových politik. Rozšíření o nové země střední a východní Evropy na druhé straně představuje důležitou výzvu pro budoucnost Evropy a nezbytnost překonat stále existující rozdíly mezi různými hospodářskými, sociálními a výrobními situacemi. Politiky Společenství dosáhly významných cílů zejména v upevnění vnitřního trhu a nedávno i v oblasti volného pohybu služeb. Protože byla pozornost zaměřena na všechny zmíněné priority (dodržení parametrů z Maastrichtu, regulace vnitřního trhu, obzvláště rozdílné hospodářské a výrobní poměry), byly zanedbány politiky podporující průmyslový potenciál EU.

2.3 V tomto scénáři měly průmyslové politiky menší váhu ve strategii pro růst a zaměstnanost. Je to proto, že členským státům byla ponechána téměř úplná volnost v této oblasti, s chabými výsledky, co se týče nadnárodních dohod a skutečně vzácných forem koordinace uvnitř Evropské unie. Přestože v posledních 25 letech byly podepsány závazky a vypracovány dokumenty vybavující Unii průmyslovou politikou umožňující držet krok se světovými hospodářskými velmocemi, celkový dojem je, že převládaly národní zájmy. Bylo učiněno mnoho pro urychlení privatizací a liberalizací považovaných za nejlepší pobídky pro hospodářský růst a zanedbávala se politika Společenství pro podporu průmyslového a výrobního sektoru.

2.4 V současném globalizovaném světě je čím dál nutnější určit, jaké evropské průmyslové strategie jsou vhodnější jako reakce na konkurenci ve světě, a to nejen mezi Evropou a obry, jako jsou USA a Japonsko, ale také vznikajícími asijskými velmocemi, mezi které patří Čína a Indie. K úspěšnému čelení výzvám, které klade zbytek světa, je proto zapotřebí nástrojů Společenství, aby EU ve strategických sektorech převzala vedení a nepokulhávala za ostatními.

2.5 V posledních letech lze v Evropě naopak pozorovat tendenci ke znovuznárodnění průmyslových politik, zejména v některých strategických sektorech, např. v energetice. V mnoha případech je nebezpečí, že tendence upřednostňovat národní modely před evropskými, zejména v sektorech vyžadujících větší rozměry trhu a objemnější investice, je proti národnímu zájmu samotných států.

2.6 Střednědobé a dlouhodobé průmyslové strategie a hospodářské politiky, které je podporují, spadají do evropské sféry, s tím, že je výhradně na členských státech uskutečňovat zmíněné politiky a převést je na příslušnou úroveň do národního rozměru.

2.7 Protože se na světové scéně objevují nové hospodářské velmoci, konkurenceschopnější ve výrobě a náročné na pracovní síly, musí se evropská průmyslová strategie nutně zaměřit na kvalitní výrobu. Je nutno nejen umět předvídat, které budou tažné sektory výroby založené na vyspělé technologii, inovacích a kvalitě, ale také určit, jaké hospodářské nástroje mohou dostat k dispozici průmyslové a výrobní sektory, které představují zájem Evropské unie jako celku.

3. Oživme hospodářskou politiku Evropské unie!

3.1 Vnitřní trh EU je od svého zrodu opravdovým motorem evropské integrace a hospodářského růstu. Euro jako jednotná měna pak zdůraznilo úlohu jednotného trhu tím, že se obchod stal bezpečnější a rychlejší a zlepšila se hospodářská soutěž. Ale jak vnitřní trh, tak euro jsou jen nástroje, nikoliv cíle jako takové. Cíle jsou ty, které jsou stanoveny ve Smlouvě a potvrzeny v závěrech zasedání Rady ve dnech 21. a 22. června 2007: hospodářský pokrok, sociální soudržnost a vysoká úroveň zaměstnanosti.

3.2 Evropské hospodářství zaznamenalo po povzbudivém výkonu v druhé polovině roku 2003 zpomalení v druhém pololetí 2004 i následkem vnějších vlivů, jako je cena ropy, kterou ovlivnila mezinárodní krize, a vývoj světového obchodu. Průběh roku 2005, mírný nárůst v roce 2006 a povzbudivé 1. čtvrtletí 2007 (11) potvrdily, že posílení evropského hospodářství však závisí čím dál víc na vývoji vývozu a čím dál méně na domácí poptávce (12).

3.3 V hlavních směrech hospodářské politiky 2005–2008 (13) se Rada zabývá nástroji, prioritami a makroekonomickými politikami, kterými by se měly členské státy zabývat, a také příslušnými reformami, které jsou nezbytné také pro udržitelnou průmyslovou strategii.

3.4 Makroekonomické politiky, které stanovila Rada v HSHP, jsou zaměřeny na zlepšení hospodářského růstu a zaměstnanosti se zdůrazněním důležitosti, kterou mají hospodářské politiky pro stabilitu cen. Navržená opatření mají za cíl: — zajistit hospodářskou stabilitu s ohledem na střednědobé cíle, — zajistit, že bude možno řídit hospodářskou a rozpočtovou situaci a snížit státní dluh a posílit důchodový a sociální systém, — podporovat účinné přidělování zdrojů tím, že se budou upřednostňovat výdaje podporující hospodářský růst, a podporovat vývoj mezd přispívající k hospodářské stabilitě, — podporovat větší soudržnost makroekonomických, strukturálních politik a politik zaměstnanosti.

3.5 Makroekonomické politiky Paktu o stabilitě a růstu by měly být více sladěny s cíly Lisabonské strategie tak, aby vznikla jediná hospodářská politika Evropské unie a eurozóny. Aby mohly být zamýšlené politiky průmyslové strategie koherentně podpořeny, měl by být evropský rozpočet reformován tak, že budou zdroje nasměrovány na investice, které výrazněji podporují růst (14).

4. Investujme do Lisabonské strategie!

4.1 Pokud se týče reforem zaměřených na zvýšení růstu a těch, které jsou nejdůležitější z hlediska průmyslu, Rada se zabývá následujícími prioritami: — zlepšit a podpořit investice do výzkumu a vývoje a připomíná cíl 3 % HDP, stanovený v Lisabonu, — využít konkurenční výhody evropského průmyslu stanovením moderní a aktivní průmyslové politiky, vyvinutím nových technologií, vytvořením atraktivních podmínek pro průmysl, zvýšením faktorů konkurenceschopnosti, aby se mohlo čelit globalizaci, a podporováním podnikatelských pólů uvnitř EU, pokud se týče kvality, — rozšířit a umocnit vnitřní trh a účinněji uplatňovat politiky hospodářské soutěže, a to i snížením státní pomoci, — propagovat podnikatelskou kultury a podporovat malé a střední podniky, — zlepšit evropské infrastruktury a investovat do nich, protože jsou rozhodujícím faktorem pro dobré fungování evropské průmyslové sítě.

4.2 Sapirova zpráva z roku 2003 (15) již tyto cíle částečně zohlednila a naléhala na zachování Paktu o stabilitě a růstu. V rámci měnové politiky, jak se tvrdilo, jediným způsobem jak vytvořit ideální půdu pro určenou průmyslovou strategii je použít opatření, která by udržela kontrolu nad cenou peněz a zajistila dlouhodobou makroekonomickou stabilitu.

4.3 Vyjádřením svého názoru na hlavní směry hospodářské politiky EHSV doufal, že budou více integrovány s dalšími iniciativami lisabonské agendy (16).

4.4 Dodnes ovšem přetrvává silná nerovnováha, co se týče volby makroekonomických politik, s výraznou koncentrací na boj proti inflaci a na stabilitu cen, a přehnaný postoj Evropské centrální banky, která používá nepříliš pružnou úrokovou sazbu, a to někdy nepochopitelným způsobem. V období silného růstu (1999–2000) ECB téměř zdvojnásobila úrokovou sazbu, zatímco ji v dlouhých letech nízkého růstu snižovala velmi pomalu. Jednotná pružná měnová politika a cílené daňové politiky (přísnost a veřejné investice) by mohly být trumfy pro udržitelný a trvalý rozvoj v evropském systému.

4.5 Evropská centrální banka má za úkol udržet měnovou stabilitu a udržet pod kontrolou zvyšování cen. Tyto politiky se však mohou stát překážkou hospodářského růstu v zemích, kde je zavedeno euro, a mohou tudíž brzdit také ostatních 15 „konvergujících“ zemí. Právě proto je nutná větší koordinace činnosti ECB s makroekonomickými politikami EU. Je zřejmé, že ECB musí ve svých rozhodnutích zohlednit skutečnost, že silná měna pozitivně působí na dovoz, který je tím pádem výhodnější a naopak poškozuje vývoz.

4.6 V těchto měsících lze pozorovat povzbudivý, byť jen mírný, hospodářský růst EU. Tento růst je podpořen zejména vývozem na jiné trhy. Je to bezpochyby pozitivní prvek, ale je také nutno podpořit zejména vnitřní poptávku, aby byl růst na vnitřním trhu trvalý. K udržení a zvýšení domácí poptávky slouží také mzdové politiky, které zaručují dynamičtější hospodářství a lepší výsledky a zamezují riziku příliš nízké inflace nebo snížení cen.

5. Směrem ke sladěným lepším daňovým politikám

5.1 Strategie sladěná i v rámci daňových politik by mohla zajistit opatření na podporu průmyslového rozvoje a celkově posílení evropského hospodářství. Jestliže se na jedné straně požaduje snížení administrativní zátěže, která podniky, zejména malé a střední, příliš zatěžuje, existuje na druhé straně snaha o zlepšení právních předpisů, které budou jednodušší, transparentnější, ale budou se přísně dodržovat. Daňový systém založený na spravedlivosti a přerozdělení v souladu s trendem růstu a podporující soudržnost je důležitým činitelem pro růst, zaměstnanost a produktivitu.

5.2 Jev rostoucí financializace podniků (17) může mít nepříznivé důsledky pro průmyslový a výrobní sektor. Dopady této situace jsou závažné jak v oblasti rozdělování výnosu a bohatství, tak v oblasti hospodářského vývoje a zaměstnanosti.

5.3 Je zapotřebí větší transparentnosti a lepší legislativy Společenství, hlavně z následujících důvodů: 1) spekulativní fondy představují na finančním trhu vysoce rizikový nástroj; 2) pozornost a ochrana, kterou si zaslouží jednotliví investoři, není zatím dostatečná; 3) účinné předpisy by chránily jak podniky, tak finanční trh a také investory a střadatele. Proto je zapotřebí transparentní a účinné legislativy na úrovni EU, aby se zaručilo, že se investorům dostane správných a komplexních informací. Schválení směrnice o trzích finančních nástrojů (MiFID) je kromě toho důležitým krokem na poli ochrany investorů, ať už z řad podniků, či z řad fyzických osob.

5.4 EU a členské státy se tudíž musí vybavit účinnými nástroji, které ochrání jejich ekonomiky před spekulacemi a přílišnou financializací průmyslových a hospodářských skupin. Tyto jevy totiž nepřispívají ke zvyšování bohatství a blahobytu jedné nebo více zemí, ale jsou skutečným rizikem pro sociální soudržnost a zaměstnanost.

6. Investovat do klíčových sektorů

6.1 Podniky, které v budoucnosti sehrají prvořadou úlohu jsou jistě ty, které se budou zabývat vyspělými technologiemi, jako jsou alternativní energie, nanotechnologie, biotechnologie, letectví a aeronautika, multimédia a telekomunikace. Všechny uvedené sektory jsou kapitálově velmi náročné, spíš než pracovně náročné, a proto potřebují vysoce profesionální pracovníky.

6.2 K tradičně silným sektorům evropského průmyslu (automobily, domácí elektrospotřebiče atd.) je nutno přiřadit sektory s vysoce kvalitní výrobou, a proto musí evropská hospodářská politika pobízet přímými a nepřímými nástroji k uskutečňování velkých evropských projektů v těchto oblastech.

6.3 Jak ve svém proslovu v EHSV uvedl předseda EIB Philippe Maystadt, „úloha Evropské investiční banky je zaměřena na podporu hospodářské a sociální soudržnosti a v tomto smyslu budou upřednostňovány investice v oblasti obnovitelných energií, energetické účinnosti, aktivit výzkumu a vývoje, bezpečnosti zásobování a diverzifikace energetických zdrojů“. Zároveň jsou iniciativy jako program JASPERS zaměřeny na přípravu projektů určených pro dopravní sítě, rámec životního prostředí, ochranu zdraví.

6.4 Existují podniky s vysokou energetickou spotřebou, které jsou v evropské průmyslové síti podstatné a je nutno je chránit na úrovni Společenství tak, že se bude usilovat o koordinaci mezi zeměmi Unie, co se týče opatření průmyslové politiky, která by umožnila přechodné zásahy a režim, i podle odvětví, pro podporu těchto předních evropských výrob. Tento požadavek musí zohlednit zásadní cíle, které si EU vytyčila v souvislosti se snížením emisí oxidu uhličitého v boji proti oteplování planety. Tyto cíle jsou příležitostí sloučit nezbytnost růstu vnitřního trhu se současnou změnou klimatu. V souladu s těmito cíly musí EU zaujmout vedoucí úlohu v mezinárodních jednáních s ohledem na Kjóto, a aby bylo zachováno nedávné nařízení REACH.

6.5 Některá odvětví již silně podléhají přemisťování výroby, což samozřejmě budí obavy. Je tedy nutno vyvinout veškeré úsilí, aby bylo zavírání výrobních podniků pro pracovníky a blahobyt určitých regionů co nejméně traumatické. Ale odpovědí nemůže být jen „omezení“. Stálým cílem musí být také rekvalifikace podniků a pracovníků prostřednictvím celoživotního učení tak, aby nakonec zůstali na trhu práce na základě své profesionality.

7. Územní politiky

7.1 Pro zaručení vyváženého rozvoje celého území Společenství je i z evropského hlediska zapotřebí pobízet podniky, aby jejich investice nebyly pouze náhradní, ale doplňkové. Cílem je umožnit jim, aby rozšířily řady spotřebitelů svých výrobků a využily konkrétním způsobem výhody vnitřního trhu, který je nyní rozšířen na nové členské státy EU. Evropskou průmyslovou síť charakterizují úspěšné průmyslové oblasti a klastry. Tento model není vůbec zastaralý a může být konkurenceschopný i v budoucích výzvách, zejména v některých specifických výrobních odvětvích.

7.2 Sama Komise (18) zdůrazňuje trend k „deindustrializaci“ a „přemisťování“, což jsou jevy, které jsou částečně vzájemně spojeny. Evropské hospodářství v posledních desetiletích bezpochyby prošlo obrovskou revolucí: podíl zpracovatelského průmyslu na celkové výrobě EU se změnil ze 30 % v roce 1970 na 18 % v roce 2001, současně proběhl prudký růst sektoru služeb, který se zvýšil z 52 % na 71 %. Přemisťování se týká zejména výroby s nízkou technologickou náročností a vysokou náročností na pracovní síly, ale jedním ze skutečných rizik je přemisťování (ke kterému již dochází) aktivit výzkumu a vývoje mimo evropské hranice. Kromě toho jsou znepokojující poslední údaje o průmyslových řádech, které koncem dubna 2007 zveřejnil Eurostat (19).

7.3 Zpracovatelský průmysl vždy byl a bude páteří evropského hospodářství. Mnoho odvětví včetně služeb závisí na pevném průmyslovém základu. Bylo by škodlivé od něj upustit, protože zde existuje obrovský potenciál a četná střediska excelence (20). Zatímco dochází k přemisťování některých průmyslových odvětví s velkou pracovní náročností mimo Evropskou unii, je důležité, aby silné jádro průmyslové výroby, která představuje vysokou přidanou hodnotu našeho hospodářství, zůstalo na našem kontinentě.

7.4 Jestliže totiž pozorujeme, které světové společnosti mají největší obrat na světě, uvědomíme si, jak silné postavení má průmysl v současném hospodářství. Kromě toho sám sektor služeb, který roste a má růst, považuje právě tzv. „služby pro výrobu“ za svou nejdynamičtější a nejinovativnější část (21).

7.5 V průběhu minulých let přijala Evropská komise různé závazky na podporu průmyslových odvětví. Uvádíme dva příklady. Automobilový průmysl, tradičně silné odvětví evropského průmyslu, si tím, že představuje 3 % evropského HDP a 7 % zaměstnanosti ve zpracovatelském průmyslu, nedávno zasloužil pozornost Evropské komise. Sdělením CARS21 (22) chtěla Komise oživit celkovou strategii evropského automobilového průmyslu s cílem dlouhodobě udržet výrobu automobilů s co nejlepšími cenami pro spotřebitele. Dokument se zabývá různými aspekty, např. snížením administrativních výdajů, udržitelností z hlediska životního prostředí, silniční bezpečností, obchodováním na různých trzích i v zámoří a výzkumem. Zdá se, že Komise si uvědomila skutečnost, že automobilový průmysl je spolu s dalšími napojenými odvětvími středem evropského hospodářství a jako takový potřebuje koordinační nástroje na evropské úrovni, které by řídily jeho vývoj.

7.6 Dalším sektorem, pro který evropské instituce uskutečnily iniciativy ad hoc, je textilní odvětví, které je obzvláště citlivé, protože na něj silně působí důsledky mezinárodní konkurence. Již Rada pro hospodářskou soutěž dne 27. listopadu 2003 zdůraznila, že je důležité zajistit účinnou interakci politik na úrovni Společenství, zejména prostřednictvím výzkumu, inovace, opatření v oblasti vzdělávání a ochrany práv duševního vlastnictví. Komise zřídila počátkem roku 2004 pro textilní a oděvní průmysl skupinu na vysoké úrovni, s úkolem formulovat doporučení k řadě konkrétních iniciativ na regionální, národní a evropské úrovni (23).

7.7 V listopadu 2003 kromě toho Komise zahájila Evropskou iniciativu pro růst zaměřenou na urychlení hospodářského oživení v EU. Iniciativa pro růst zahrnuje „quick-start program“ veřejných a soukromých investičních projektů v oblasti infrastruktury, sítí a znalostí, s cílem podpořit vytváření partnerství veřejného a soukromého sektoru ve spolupráci s Evropskou investiční bankou. Tento projekt by měl být podpořen, zejména kvůli cílům sociálním, ekonomickým a v oblasti ochrany životního prostředí, které si Evropská unie klade v posledních letech.

7.8 Evropský sociální fond lze definovat jako jeden z nástrojů určených pro přechodné období v odvětvích a oblastech, které byly postiženy strukturálními změnami. Je určen především pro aktivní politiky práce, vzdělávání a přístupu k trhu práce. Evropské fondy pro regionální rozvoj podporují konkurenceschopnost se zaměřením na výzkum, inovace, vzdělání a infrastruktury. Aktivity strukturálních fondů dosáhnou svých cílů, jestliže socioekonomické subjekty budou vhodně zapojeny do plánování na základě zásady partnerství.

8. Výzkum a vývoj

8.1 Je prokázáno, že výzkum a vývoj jsou skutečným nezbytným předpokladem hospodářského růstu a průmyslových strategií. Iniciativy institucí Evropské unie při hodnocení, podporování, zlepšování výsledků a investic do inovací jsou četné a jsou v souladu, pokud jde o to, přisoudit těmto aspektům specifickou zásadní váhu.

8.2 Lisabonská agenda stanoví pro všechny členské státy cíl dosáhnout toho, aby byla 3 % HDP investována do výzkumu a vývoje. Dnes se zdá, že tento ambiciózní cíl je velmi vzdálen. V posledních letech bylo zaznamenáno, že členské státy, které vždy tradičně investovaly, investují i nyní, zatímco u ostatních nedošlo k očekávanému zvýšení (24). Daňová opatření ad hoc mohou být také převedena do pobídek pro investice do výzkumu a rozvoje.

8.3 Jak zdůraznila Sapirova zpráva, Evropská unie nese následky podstatného rozdílu mezi objemem investic do výzkumu a vývoje v EU a USA. Tento rozdíl nespočívá jen ve zdrojích, které přiděluje pro výzkum a vývoj soukromý a veřejný sektor. Evropa má vůči USA také méně výzkumných pracovníků, méně vědeckých publikací, méně vysoce technologických výrobků v mezinárodním obchodě, je zde nižší počet patentů a vzniká méně nových úspěšných podniků (tzv. start-up) (25).

8.4 V zelené knize Evropský výzkumný prostor: nové perspektivy (26) Komise navrhla strategii k překonání překážek, které se objevily na cestě k patentu Společenství, a pracuje se na iniciativách k podpoře „předních trhů“ v perspektivních technologicky náročných odvětvích.

8.5 Dnes více než jindy je vnímána potřeba vytvořit v rámci společného programu výzkumu a rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace silnou řídící funkci zaměřenou především na průmyslové strategie.

8.6 Podporování výzkumu zůstává nadále politikou vnitrostátní, ale existují příklady, které se ubírají opačným směrem a které prokazují svou platnost: konsorcium Airbus a podnik se společnou majetkovou účastí STMicroelectronics většina ekonomů označuje jako úspěšné evropské šampiony a vzácný příklad nadnárodní koordinace konkurenceschopné na světové úrovni v technologicky komplexních sektorech. Inovační fond by mohl být účelový k vytvoření evropských průmyslových konsorcií a mohl by usnadnit množení kladných zkušeností nadnárodní povahy.

8.7 Průmysl, tak jak je žádoucí, potřebuje pro své aktivity síť, především síť evropskou. Cílem tedy musí být zlepšení a upevnění materiálních infrastruktur, jako jsou dopravní sítě, informační sítě, přístavy, koridory a dopravní prostředky, a také nemateriálních infrastruktur, které nejsou méně významné, zejména v souvislosti s dlouhodobými výzvami, s důrazem kladeným na vzdělávání a koordinaci univerzit a výzkumných středisek.

8.8 V tomto prostředí je nezbytné silné propojení mezi akademickým světem, výzkumem a podniky. V této souvislosti je zapotřebí strategického přístupu, který by zajistil studentům nezbytné schopnosti pro vstup do světa práce. Dále bude zapotřebí veřejných a soukromých investic, aby se vyvíjelo čím dál více středisek excelence, která by v propojení na univerzity byla úrodnou půdou pro podnikavost budoucnosti.

8.9 Připomínáme, že sedmý rámcový program EU pro výzkum (2007–2013) (27) navyšuje rozpočet pro malé a střední podniky a uvolňuje 1,3 miliardy eur: — jako nabídku podpory malým skupinám inovativních podniků za účelem řešení společných technologických problémů, — k zajištění financování aktivit výzkumu a vývoje malých a středních podniků ve výši 75 % (vzhledem k 50 % podle šestého rámcového programu), — pro rozvoj a koordinaci podpory malých a středních podniků na vnitrostátní úrovni.

V Bruselu dne 26. září 2007 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Dimitris DIMITRIADIS

(1) Financializace podle Wikipedie v angličtině znamená rostoucí převahu finančního průmyslu v celkové hospodářské činnosti, finančních kontrolorů v řízení společností, finančních aktiv mezi celkovými aktivy, obchodovatelných cenných papírů, zejména kmenových akcií, mezi finančními aktivy, trhu cenných papírů jako trhu pro kontrolování podniku při určování podnikových strategií a fluktuace na trhu cenných papírů jako určujícího prvku hospodářského cyklu

(http://en.wikipedia.org/wiki/Financialisation).

(2) Sociální dialog a zapojení pracovníků, klíč k předvídání a kontrole průmyslových změn, Úř. věst. C 24, 31.1.2006, Plnění lisabonského programu Společenství: Politický rámec k posílení zpracovatelského průmyslu EU – cesta k integrovanějšímu přístupu k průmyslové politice a Politika soudržnosti pro podporu růstu a zaměstnanosti Strategické obecné zásady Společenství, 2007–2013, Úř. věst. C 185, 8.8.2006.

(3) Zejména čl. 157 odst. 2 uvádí, že „Členské státy navzájem projednávají ve spolupráci s Komisí svou činnost a podle potřeby ji koordinují. V úzkém spojení s členskými státy může Komise vyvinout jakékoli užitečné podněty na podporu takové koordinace.“

(4) KOM(1990) 556 v konečném znění [není k dispozici v češtině].

(5) Viz dvě sdělení Evropské komise z devadesátých let Politika průmyslové konkurenceschopnosti pro Evropskou unii (KOM(1994) 319 v konečném znění) a Pobídky ve prospěch konkurenceschopnosti evropských podniků vzhledem ke globalizaci (KOM(1998) 718 v konečném znění) [nejsou k dispozici v češtině].

(6) KOM(2002) 714 v konečném znění [není k dispozici v češtině].

(7) KOM(2003) 704 v konečném znění [není k dispozici v češtině].

(8) KOM(2004) 274 v konečném znění [není k dispozici v češtině].

(9) KOM(2005) 474 v konečném znění.

(10) KOM(2007) 374 v konečném znění.

(11) Viz Eurostat News Release 64/2007, 15. května 2007.

(12) Viz Eurostat News Release 50/2007, 12. dubna 2007.

(13) Doporučení Rady 2005/601/ES ze dne 12. července 2005, týkající se hlavních směrů hospodářských politik členských států a Společenství (2005–2008), Úř. věst. L 205, 6.8.2005, s. 28.

(14) Viz Lisbon Agenda Group – Workshop on developing the Lisbon Agenda at European Level – Brusel, 17. listopadu 2006, Souhrnná zpráva, kterou vypracovala Maria Joao Rodrigues.

(15) An Agenda for a Growing Europe – Making the EU Economic System Deliver, André Sapir a kolektiv, červenec 2003.

(16) Viz stanovisko EHSV Hlavní směry hospodářské politiky a hospodářské řízení, Úř. věst. C 324, 30.12.2006, s. 49.

(17) Viz poznámka pod čarou 1.

(18) Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu – Některé základní otázky k tématu evropské konkurenceschopnosti – směrem k integrovanému přístupu (KOM(2003) 704) [není k dispozici v češtině].

(19) Eurostat News Release 56/2007, 24. dubna 2007.

(20) Zásadní význam silného a vitálního průmyslového sektoru v Evropě je zdůrazněn ve sdělení Komise Plnění lisabonského programu Společenství: Politický rámec k posílení zpracovatelského průmyslu EU – cesta k integrovanějšímu přístupu k průmyslové politice (KOM(2005) 474 v konečném znění) a ve stanovisku EHSV k tomuto sdělení (Úř. věst. C 185, 8.8.2006, s. 80).

(21) O významu služeb pro výrobu a jejich interakci se zpracovatelským průmyslem viz stanovisko EHSV Služby a evropský zpracovatelský průmysl: interakce mezi odvětvími a její dopad na zaměstnanost, hospodářskou soutěž a produktivitu, Úř. věst. C 318, 23.12.2006, s. 26.

(22) Sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě – Rámec právní úpravy pro konkurenceschopnost automobilového průmyslu ve 21. století – Postoj Komise k závěrečné zprávě skupiny na vysoké úrovni CARS 21 – Příspěvek ke strategii EU pro růst a zaměstnanost (KOM(2007) 22 v konečném znění).

(23) Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Textilie a oděvy po roce 2005 – Doporučení skupiny na vysoké úrovni pro textilie a oděvy (KOM(2004) 668 v konečném znění).

(24) Viz práce lisabonské skupiny EHSV, zejména usnesení k tématu Provádění obnovené Lisabonské strategie ze dne 15. února 2007, CESE 298/2007.

(25) KOM(2006) 728 v konečném znění.

(26) KOM(2007) 161 v konečném znění.

(27) Viz stanovisko EHSV k návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se zavádí rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci (2007–2013), Úř. věst. C 65, 17.3.2006, s. 22.