ZPRÁVA KOMISE

Zpráva o pokroku při navazování účelných vztahů mezi Evropskou unií a Evropskou kosmickou agenturou

1. Politický kontext

Vztahy mezi Evropskou unií a Evropskou kosmickou agenturou (dále jen „ESA“) jsou předmětem dlouhodobých politických diskusí, jedním z jejichž konkrétních výsledků je Rámcová dohoda mezi EU a ESA[1], platná od května 2004. Novým impuls těmto jednáním dala Lisabonská smlouva[2], která posílila politický rozměr otázek týkajících se vesmíru v EU a která stanoví, že EU „naváže veškeré účelné vztahy s Evropskou kosmickou agenturou“.

Evropská komise se touto záležitostí zabývala ve dvou navazujících sděleních. Ve svém sdělení z dubna 2011 „Na cestě ke kosmické strategii Evropské unie sloužící občanům“[3] vyjádřila Komise názor, že by se ESA „měla nadále vyvíjet směrem k takovému modelu organizace, který umožní ve stejné struktuře koexistenci vojenských a civilních programů na jedné straně a mezivládního i unijního prvku na straně druhé“, a „pokračovala by ve svém sbližování s Evropskou unií a podle potřeby by nadále zajišťovala struktury řízení určené výhradně pro programy Unie“. Ve sdělení „Navazování účelných vztahů mezi EU a Evropskou kosmickou agenturou“[4] přijatém Komisí v listopadu 2012 uvedla, že „Potřeba větší provozní účinnosti, symetrie v otázkách bezpečnosti a obrany, koordinace v rámci politiky a politické odpovědnosti může být v dlouhodobém horizontu naplněna pouze prostřednictvím přibližování ESA k Evropské unii. Komise se domnívá, že přesný termín pro uskutečnění tohoto dlouhodobého cíle by měl být stanoven mezi lety 2020 a 2025.“

Rada EU uznala ve svých závěrech ze dne 18. února 2013[5], že může být zapotřebí „přezkoumat a posílit fungování vztahů mezi EU a ESA s ohledem na změny v politickém kontextu, zvyšující se úlohu EU v oblasti vesmíru, výzvy v oblasti konkurenceschopnosti, jimž odvětví vesmíru čelí, a rostoucí význam vesmírných činností pro společnost“. Rada také uznala, že „rámcová dohoda a její prvky týkající se řízení nemusí v jejich současné podobě již poskytovat nejvhodnější rámec pro zajištění účelné a efektivní evropské politiky pro oblast vesmíru, která by soudržným způsobem plně využívala příslušných pravomocí EU i ESA“. Rada vyzvala „Evropskou komisi, aby spolu s generálním ředitelem Evropské kosmické agentury a v úzké spolupráci s příslušnými členskými státy EU a ESA usilovala […] o zajištění soudržnosti, sladění a doplňkovosti s cílem vypracovat na základě společné analýzy společné návrhy na další vývoj vztahů mezi EU a ESA, o nichž mají příslušné subjekty rozhodnout do roku 2014“[6].

S rostoucí finanční účastí EU na vesmírných činnostech důraz na rozvíjení vztahů EU a ESA sílí. V novém víceletém finančním rámci na období 2014–2020 Evropská unie vyčlenila téměř 12 miliard EUR na rozsáhlé evropské vesmírné programy, jako jsou Galileo, EGNOS a Copernicus, a na výzkumné činnosti související s vesmírem v rámci programu Horizont 2020. Jde o více než dvojnásobnou investici v porovnání s předešlým finančním plánovacím obdobím, což je důkazem rostoucího významu, který EU přikládá vesmírným činnostem při řešení hospodářských a společenských výzev, jimž čelí Unie a její členské státy.

EU v současnosti převádí velkou část (přibližně 75 %) svého rozpočtu pro oblast vesmíru ve prospěch agentury ESA. Je tedy největším přispěvatelem agentury ESA a hlavním institucionálním zdrojem finančních prostředků pro vesmírné činnosti v Evropě. Výše rozpočtu převedeného EU ve prospěch agentury ESA v příštím sedmiletém období převýší jednotlivé příspěvky všech členských států ESA.

Na finanční prostředky spravované agenturou ESA a poskytované EU se vztahuje finanční nařízení EU. Z pohledu Komise, jež nese celkovou politickou odpovědnost za realizaci vesmírných programů EU, je třeba vytvořit mechanismy, které zajistí, aby činnosti svěřené agentuře ESA přinášely očekávané výsledky a byly prováděny a řízeny co možná nejúčinněji, neúčelněji a nejzodpovědněji při přísném dodržování pravidel a postupů EU a v prostředí podobném prostředí EU. Tento postoj podpořil spolutvůrce právních předpisů v novém nařízení o programu Galileo[7]. Jak Komise zdůraznila ve svém sdělení z listopadu 2012, jejím cílem je vybudovat takové vztahy s ESA, které povedou k „větší provozní účinnost, symetrii v otázkách bezpečnosti a obrany, koordinaci v rámci politiky a politické odpovědnosti“[8].

Úvahami o dalším vývoji agentury se začala zabývat i samotná ESA. Jak je uvedeno v politickém prohlášení[9] přijatém Radou ESA na ministerské úrovni dne 20. listopadu 2012, mělo by se při tomto vývoji plně využívat – mimo jiné – výhod „pravomocí EU v oblasti vesmíru a zahrnout je do programů, přičemž jejich dopady by se měly odrazit na provozu ESA, čímž se zajistí účinné řízení programů financovaných EU podle pravidel EU“. Členské státy ESA pověřily generálního ředitele ESA, „aby spolupracoval s Evropskou komisí na vypracování společné analýzy evropského kosmického odvětví a společné vize jeho vývoje s cílem vytvoření koherence, sbližování a doplňkovosti mezi jednotlivými subjekty“.

Na tomto základě provedla Komise předběžné posouzení čtyř možností vývoje vztahů EU a ESA a jejich pravděpodobného dopadu z hlediska výdajů, výhod a institucionálních a právních důsledků. Tato zpráva představuje současný stav úvah vedených v rámci Komise a možné následující kroky. Zpráva je první fází pokračujících otevřených a transparentních procesů analýz, úvah a diskusí s členskými státy a s generálním ředitelem ESA, které by ke konci roku 2014 či začátku roku 2015 měly vést k uceleným a společným závěrům EU, ESA a členských států. Velká část předběžného přezkumu představeného v této zprávě o pokroku vychází z výsledků externí technické studie[10], jež poskytla některé užitečné prvky analýzy.

Útvary Komise udržují kontakty s generálním ředitelem ESA pro zajištění koordinace a soudržnosti analýz a možností zvažovaných na obou stranách, přestože výchozí postoje a hodnotící kritéria mohou být u každé organizace odlišné. V průběhu této přípravné fáze Komise rovněž udržuje dialog se zástupci členských států i na odborné úrovni prostřednictvím skupiny odborníků pro politiku pro oblast vesmíru.

2. Strukturální problémy, které je třeba řešit

Sdělení Komise z listopadu 2012 určilo pět strukturálních problémů ve vztazích mezi EU a ESA, ze kterých se při analýze vycházelo. Tyto problémy zahrnovaly rozdíly ve finančních pravidlech, asymetrii v oblasti členství, asymetrii v záležitostech bezpečnosti a obrany, absenci mechanismů pro koordinaci politiky a chybějící stupeň politické zodpovědnosti v rámci ESA vůči Evropskému parlamentu. Analýza provedená externího konzultanta znalci ukázala, že tyto problémy vedou k neefektivitě, jež se liší v intenzitě i dopadu. Například:

· Nesoulad finančních pravidel a různých postupů prodlužuje dobu rozhodování. To by mohlo navýšit výdaje v souvislosti s programy a mít dopad na celkový systém realizace programů, zvláště když jsou činnosti v kritické přípravné fázi[11]. Například současný přístup v oblasti zakázek vyžaduje četné kroky ověřování platnosti (na opravu nedostatků nebo na doplnění a vylepšení spisů podle potřeby), které by mohly vést k delším rozhodovacím lhůtám.

· Podle zprávy externího konzultanta je asymetrie v oblasti členství podle dosavadních zkušeností hodnocena jako méně problematická, v budoucnu by se však situace mohla změnit. Riziko může například spočívat v omezeném vlivu na státy, jež nejsou členy EU, a omezené možnosti zavazovat je loajalitou k programům EU, kterých se účastní. Mohlo by to potenciálně vést k tomu, že citlivé technologie budou prodávány třetím zemím. Kromě toho by důležitá rozhodnutí týkající se budoucnosti programů EU (jako vynášení družic na oběžnou dráhu nebo převod vlastnictví aktiv) mohla být zablokována státy, které nejsou členy EU, z důvodu odlišných hlasovacích pravidel v mezivládním systému ESA.

· Problémy by mohla také způsobovat asymetrie v záležitostech bezpečnosti a obrany. Strategické bezpečnostní otázky by mohly vyvstat s možným prodejem citlivých technologií třetím zemím. Nakládání s utajovanými údaji EU může zvýšit úroveň komplexnosti řízení programů v agentuře ESA. Od agentury ESA lze vyžadovat, aby pro některé funkce citlivé z hlediska bezpečnosti zaměstnávala pouze příslušníky zemí EU s potřebným stupněm bezpečnostní akreditace.

· Nedostatek mechanismů pro koordinaci politik znamená, že programy nejsou nutně uzpůsobeny tomu, aby podporovaly širší politické cíle Unie. Cíle průmyslové politiky agentury ESA se mohou lišit od cílů EU v oblasti poskytování služeb. Mechanismy plánované v rámci stávající rámcové dohody mezi EU a ESA nejsou vnímány jako účinný nástroj pro tuto koordinaci. Současný rámec výslovně nepředpokládá mechanismy pro koordinované rozhodování. Politiky jsou tedy koordinovány pouze na programové úrovni prostřednictvím mechanismů, které musí být schváleny pro každý jednotlivý program, což je časově náročné. Tato absence konkrétních mechanismů pro koordinaci politik by mohla vést k opožděnému zavádění programů.

· Otázka politické a finanční odpovědnosti vůči Evropskému parlamentu je zásadní vzhledem k výši finančních prostředků EU spravovaných ESA a její vedoucí roli v provádění programů. Jako orgán odpovědný za provádění rozpočtu podle článku 317 Smlouvy o fungování Evropské unie Evropská komise plně odpovídá před Evropským parlamentem a Radou Evropské unie za veškerá zpoždění nebo překročení výdajů, k nimž dojde v rámci stěžejních programů EU, zatímco agentura ESA pod svým jménem tyto programy operačně řídí na základě pověřovacích smluv. Vzhledem k tomu, že konečné riziko projektu nese Komise, snižuje to motivaci agentury ESA provádět programy podle časového harmonogramu, cílených nákladů a se zaměřením na cíle politiky a uživatelů. U spolufinancovaných programů měla EU jen omezený vliv na technická rozhodnutí učiněná agenturou ESA. Pokud budou počáteční fáze vesmírného programu financovány pouze agenturou ESA, může být pro Komisi v pozdějších fázích programu obtížné zajistit, aby byly finanční prostředky EU využívány k provádění jejích politik.

Analýza těchto omezení poskytuje potřebný logický základ pro konfiguraci níže představených variant.

3. Nástin stanovených variant

Ve svém sdělení z listopadu 2012 nastínila Evropská komise čtyři varianty dalšího vývoje vztahů mezi EU a ESA směřující ke konečnému cíli sblížení. Seznam těchto variant není úplný, nicméně představuje varianty, které Komise vyhodnotila jako nejpragmatičtější a nejlépe uskutečnitelné pro řešení strukturálních omezení v současných vztazích mezi EU a ESA. Stejné varianty přezkoumává generální ředitel agentury ESA, který zajišťuje soudržnost mezi oběma paralelními postupy na potřebné úrovni. Čtyři varianty jsou seřazeny podle míry náročnosti, od varianty plánující vylepšení beze změn v současném legislativním rámci regulujícím vztahy mezi EU a ESA až po variantu, kde by ESA přestala existovat jako mezivládní organizace a stala by se agenturou EU.

3.1. 1. varianta: beze změny (jako výchozí bod)

Situace zůstane beze změny za podmínek stávající rámcové dohody mezi EU a ESA. EU a ESA zůstanou dvěma oddělenými subjekty bez účinných mechanismů zajišťujících větší soudržnost a koordinaci. EU bude spolufinancovat některé vesmírné programy s ESA a/nebo celkově financovat ostatní programy, jejichž vykonávání bude svěřeno ESA. Programy budou vypracovávány na základě konkrétních dohod, které budou sjednávány postupně, za použití obecných nástrojů dostupných ve finančních nařízeních EU. Cíle politiky a mise stanoví EU a ESA v souladu se svými vlastními institucionálními rámci.

3.2. 2. varianta: posílená spolupráce v rámci statu quo

EU a ESA zůstanou dvěma oddělenými subjekty, ale styčné body mezi nimi budou upraveny na základě dodatků ke stávající rámcové dohodě mezi EU a ESA a vylepšení pověřovacích smluv. Cíle politiky a mise stanoví společně EU a ESA a koordinace by byla zajištěna vypracováním nové rámcové dohody. Tuto dohodu by přijala Rada ESA a Rada EU se souhlasem Evropského parlamentu. Při provádění programu by ESA nadále interně rozvíjela kapacity v ovládání jemných rozdílů mezi oběma finančními režimy (EU a ESA) a pracovala na postupném uzpůsobení svého účetnictví, vnitřní kontroly a auditorských postupů v souladu s příslušnými pravidly EU. Nová dohoda by obsahovala konkrétní koordinační mechanismy.

3.3. 3. varianta: vytvoření programové struktury výhradně zaměřené na řízení programů EU (tj. „pilíře EU“)

Žádná definice této struktury ESA/„pilíře EU“ zatím neexistuje. Ze sdělení Komise nicméně vyplývá, že by tento pilíř měl být krokem k „větší provozní účinnosti, symetrii v otázkách bezpečnosti a obrany, koordinace v rámci politiky a politické odpovědnosti[12]“ a vytvořit „prostředí podobné prostředí EU“[13].

Při definování této varianty byl zvolen pragmatický přístup, počínaje problémy, které má tato varianta vyřešit, aby byla určena její nejlepší podoba, a následně byl zvážen legislativní nástroj nutný k jejímu provedení. Považuje se za zásadní, aby byl „pilíř EU“ ustanoven tak, aby fungoval podle pravidel EU. To by umožnilo vyřešit otázku nesouladu finančních pravidel. V rámci „pilíře EU“, který by fungoval jako prostředí „podobné prostředí EU“, by otázky asymetrie v členství nevyvstávaly.

„Pilíř EU“ by „hostila“ agentura ESA, a to i fyzicky v prostorách agentury, a mohl by sdílet určitá oddělení s mezivládní agenturou ESA.

Vytvoření „pilíře EU“ v rámci agentury ESA by nemělo dopad na fungování zbývajících oddělení mezivládní agentury ESA ve stavu, jak existuje dnes. Tato varianta by vyžadovala důkladnější analýzu právních a institucionálních aspektů, zejména s ohledem na politickou odpovědnost a postupy udělování absolutoria. Výše popsaný pragmatický přístup bude také muset být prováděn zcela v souladu s platnými finančními pravidly, zvláště rozpočtovými zásadami stanovenými ve finančním nařízení[14].

3.4. 4. varianta: ESA se stane agenturou EU a přitom si ponechá některé své rysy mezivládní agentury

V této variantě se ESA stane agenturou EU. Jakožto Kosmická agentura Evropské unie by si zachovala určité struktury pro usnadnění mezivládní spolupráce (tj. nepovinné programy, odlišné od programů EU, financované přímo členskými státy mimo rozpočet EU). Agentura by byla postavena na právním základu EU a řízena v souladu s pravidly EU.

4. Porovnání variant

Čtyři nastíněné varianty řeší omezení v současných vztazích mezi EU a ESA v rozdílné míře a představují různé výhody a nevýhody. Stejně tak významně by se lišilo úsilí potřebné k realizaci každé z těchto variant.

Varianty byly posouzeny na základě dvou hlavních hledisek: i) jejich „účinnosti“, chápané jako schopnost řešit stávající zjištěné strukturální problémy a provozní neefektivnost a zabývat se úsporami v personálních nákladech a dopadem na lhůty pro rozhodování; a ii) „výdajů“ spojených s variantami, což je posuzováno z hlediska snadnosti provedení požadovaných právních úprav a očekávané doby provádění. Na tomto základě byly varianty hodnoceny.

Kvalitativní analýza schopnosti variant řešit zjištěná strukturální omezení ukazuje, že 1. varianta nemůže vyřešit žádné omezení na strukturální úrovni; 2. varianta některá z nich řeší, ale pouze v omezené míře; naopak 3. a 4. varianta tato omezení řeší v nejširším rozsahu (plně vyřešena ve 4. variantě a téměř zcela vyřešena ve 3. variantě). Zejména:

· Nesoulad finančních pravidel je téměř zcela vyřešen ve 4. a 3. variantě. 2. varianta nesoulad do značné míry zmírňuje, vzbuzuje ovšem o trochu méně důvěry ohledně uplatňování finančních postupů, které jsou srovnatelné s postupy používanými EU.

· Asymetrie v členství je do velké míry řešena variantou ESA jakožto agentury EU a ESA/ „pilíře EU“. Posílená spolupráce v rámci statu quo tuto překážku řeší v mnohem menší míře.

· Asymetrie v otázkách bezpečnosti a obrany je zmírněna ve stejně velkém rozsahu 3. i 4. variantou a vyřešena v omezeném rozsahu 2. variantou. Hrozba prodeje citlivých technologií zůstává problematická ve všech variantách, vliv na členské státy je však ve 3. a 4. variantě vyšší.

· Absence mechanismů pro koordinaci politik je téměř zcela vyřešena ve 4. variantě a do určité míry ve 3. a 2. variantě. Koordinace politik a sladění cílů průmyslové politiky se zvýší sblížením ESA a EU. Očekává se, že problémem nadále zůstane koordinace rozhodování, pokud se ESA nestane agenturou EU.

Varianty mohou mít další pozitivní dopady v oblasti úspor nákladů vyplývající z potenciálního zkrácení lhůt pro rozhodování při provádění programů a z optimalizace stavu personálu v Komisi a v agentuře ESA.

Pokud jde o právní změny, které by byly nezbytné při uskutečňování jednotlivých variant, analýza vede k závěru, že relativně snadné by bylo zavedení varianty 2. Tato varianta by vyžadovala buď změny ve stávající rámcové dohodě mezi EU a ESA, nebo novou dohodu. Komise má za to, že varianta 3 by vyžadovala legislativní akt EU, který by měl mimo jiné obsahovat definice úkolů „pilíře EU“, strukturální a finanční požadavky, jež jsou předmětem podrobné kvantitativní analýzy nákladů a přínosů, a posouzení komplexních institucionálních a právních dopadů této varianty, případně včetně změny právního rámce agentury ESA.

Varianta 4 se zdá být složitější. Podle této varianty by ESA přestala existovat jako mezivládní organizace a následovalo by vytvoření agentury EU. Musel by být přijat služební řád (včetně přechodných ustanovení) a rovněž finanční nařízení nové agentury. Tato varianta je rovněž vnímána jako nejhůře proveditelná, protože by znamenala složitý proces provádění vyžadující politický konsensus, kterého může být obtížné v blízké budoucnosti dosáhnout.

Na základě kombinace různých hodnotících kritérií obsahuje níže uvedený obrázek předběžný přehled variant z hlediska kompromisu mezi „náklady“ a „efektivností“. Jelikož se zvažované možnosti vzájemně nevylučují, bylo by možné zvážit několik variant v závislosti na přijatém časovém rámci.

Obrázek: Předběžné hodnocení nákladové efektivnosti jednotlivých variant

Zdroj: Roland Berger Strategy Consultants, Evolution of EU-ESA relations: Cost/benefit assessment of options.

Je důležité poznamenat, že nedávná zpráva agentury ESA „Stav vztahů mezi EU a ESA – posouzení scénářů“, předložená Radě agentury ESA dne 19. prosince 2013 v rámci probíhajících činností v návaznosti na politické prohlášení přijaté Radou ESA na zasedání na ministerské úrovni dne 20. listopadu 2012, uvádí jako nejslibnější scénáře vývoje tzv. „vylepšený status quo“ a „komora EU“, které se zjevně blíží variantám 2 a 3 popsaným v této zprávě. Podle zprávy ESA by „vylepšený status quo“ byl v krátkodobém výhledu uskutečňován prostřednictvím specifických, programově řízených dohod založených na existujících právních podkladech ze strany EU (např. na nařízeních) a ze strany ESA (např. na úmluvě). V střednědobém horizontu by tento scénář mohl vyžadovat přezkum rámcové dohody nebo uzavření nové dohody o spolupráci. Ve zprávě je uvedeno, že „tato „komora EU“ by byla jednoúčelovou samostatnou strukturou připojenou ke stávající právní struktuře ESA, která zůstává nezměněna […]. Z tohoto scénáře by vyplývalo, že v rámci všeobecné struktury ESA by souběžně existovaly dvě komory: mezivládní komora a komora EU.“ Zpráva také předkládá třetí scénář – variantu „agentura EU“, která by byla závislá na dlouhodobé vizi po roce 2020, přičemž o ní mezi členskými státy ESA zatím nepanuje shoda.

5. Závěr a další kroky

Prvky výše uvedené analýzy mají za cíl nastínit jednotlivé varianty a jejich schopnost zmírnit strukturální problémy a zlepšit stávající podobu vztahů mezi EU a ESA. Tyto prvky však v této fázi nejsou dostačující ke zdůvodnění konečné volby mezi variantami.

Podle externí studie „nabízí vytvoření jednoúčelového subjektu v rámci agentury ESA […] ve střednědobém výhledu nejlepší kompromis mezi očekávanou účinností a snadností provedení“. Komise vidí v této variantě přednosti, které je třeba dále analyzovat a prodiskutovat je s agenturou ESA, aby bylo možno plně posoudit právní a technické dopady této varianty, jakož i dopad na lidské zdroje. Výhodou této varianty je, že by zachovala mezivládní strukturu agentury ESA, přičemž by vytvořila vhodný rámec ke správě finančních zdrojů poskytnutých EU.

Zatímco varianta 3 může být lepší reakcí na strukturální problémy ve vztazích mezi EU a ESA, varianta 2 (přezkum stávající rámcové dohody) by se měla posuzovat společně s variantou 3.

Je také třeba zdůraznit, že podle sdělení z listopadu 2012 přispěly pověřovací smlouvy ke sblížení mezi EU a ESA a mohou dále přispívat ke zlepšení provozní efektivnosti a pracovních vztahů mezi EU a ESA, pokud jde o zapojení agentury ESA do provádění programů Galileo a Copernicus. Varianty 2 a 3 by proto měly být posouzeny ve světle zlepšení systému pracovních činností EU a ESA, jehož lze prostřednictvím takových pověřovacích smluv dosáhnout.

Komise má za to, že zvolený postup by měl přinést přidanou hodnotu oběma organizacím, EU i ESA, a že je třeba vyhnout se překrývání odpovědnosti. Zvolené řešení by mělo být pragmatické a vyhnout se přístupu „velkého třesku“, zároveň by však mělo stanovit pevný a udržitelný (právní) základ, na kterém se tyto vztahy budou moci rozvíjet i v dlouhodobé perspektivě po roce 2020 a dále, v plném souladu s platnými finančními pravidly, zejména rozpočtovými zásadami zakotvenými ve finančním nařízení. Pečlivě by měly být posouzeny dopady na probíhající programy, aby se omezilo jakékoli možné riziko narušení.

Tento dokument představuje dílčí krok v reakci Komise na výzvu Rady (formulovanou v závěrech Rady z února 2013), aby Komise vypracovala návrhy týkající se dalšího vývoje vztahů mezi EU a ESA. Na základě tohoto prvního vyhodnocení Evropská komise zintenzívní jednání s členskými státy a s generálním ředitelem ESA s cílem dále zdokonalit regulatorní a technickou analýzu jednotlivých variant, aby bylo dosaženo ucelených návrhů Komise na jedné straně a generálního ředitele ESA na straně druhé, pokud jde o jednotný přístup definující budoucí rámec vztahů mezi oběma organizacemi.

Očekává se, že agentura ESA přijme rozhodnutí o svém dalším vývoji během zasedání Rady ESA na ministerské úrovni v prosinci 2014.

Pokud jde o EU, tento dokument má přinést podněty pro jednání v Radě s cílem stanovit politické směřování pro další kroky, které mají být učiněny v úzké spolupráci s generálním ředitelem ESA. Podle výsledku těchto jednání, průběžného dialogu s agenturou ESA a s výhradou další interní analýzy jednotlivých variant může Komise předložit konkrétní návrhy reformy současného rámce vztahů mezi EU a ESA koncem roku 2014 nebo začátkem roku 2015.

Dokumentem nejsou dotčeny žádné budoucí návrhy Komise vypracované na základě fundovaného posouzení dopadů, v němž budou dále podrobně popsány a vyčísleny dopady alespoň variant 2 a 3 a které bude tyto návrhy doprovázet. Další činnosti jsou nezbytné zejména za účelem hlubší analýzy jednotlivých variant, pokud jde o jejich účinnost při koordinaci politik a jejich zavádění, jakož i o dopady společné činnosti EU a ESA na všeobecné politické cíle EU (například strategický význam vesmíru pro Evropu, přínos vesmírných činností pro společenské výzvy a konkurenceschopnost evropského kosmického průmyslu). Analýza by měla rovněž zahrnovat prvky prognózy dlouhodobého technologického, průmyslového a hospodářského vývoje, jakož i potenciálního vývoje ve světě, který by mohl mít na vztahy mezi EU a agenturou ESA vliv.

[1] Úř. věst. L 261, 6.8.2004, s. 64.

[2] Článek 189 Smlouvy o fungování Evropské unie.

[3] KOM(2011) 152 ze dne 4. dubna 2011.

[4] COM(2012) 671 ze dne 14. listopadu 2012.

[5] ST6571/13.

[6] V písemném prohlášení k závěrům Rady si Komise přála upřesnit, že „se domnívá, že výraz „společné“ před „návrhy“ vyznívá způsobem, který není z právního a institucionálního hlediska správný. Komise při uplatňování svého práva iniciativy určí nejvhodnější způsob, jak zajistit úzkou spolupráci s generálním ředitelem Evropské kosmické agentury (ESA) a s členskými státy EU při přípravě návrhů ohledně budoucích účelných vztahů mezi EU a ESA“.

[7] Například pokud jde o pověřovací smlouvu, kterou by měla EU uzavřít s ESA pro zaváděcí fázi programu Galileo, ve 30. bodu odůvodnění nařízení se uvádí: „Aby Komise mohla plně vykonávat své právo auditu, měla by pověřovací smlouva zahrnovat obecné podmínky pro správu finančních prostředků svěřených agentuře ESA. Pokud se jedná o činnosti financované výhradně Unií, měly by tyto podmínky zajišťovat kontrolu na stejné úrovni, jaká by byla vyžadována v případě, že by agentura ESA byla agenturou EU.“ (Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1285/2013 o zřízení evropských systémů družicové navigace a jejich využití, Úř. věst. L 247, 20.12.2013).

[8] Vůči Evropskému parlamentu.

[9] Politické prohlášení „Na cestě k Evropské kosmické agentuře Evropě co nejlépe sloužící“, ESA/C-M/CCXXXIV/Res. 4 (final) ze dne 20. listopadu 2012.

[10] Evolution of EU-ESA relations: Cost/benefit assessment of options, Roland Berger Strategy Consultants, listopad 2013.

[11] Předchozí analýzy vyhotovené pro programy globálních družicových navigačních systémů ukazují, že jeden den zpoždění v kritické fázi se rovná výdajům ve výši přibližně 1 milionu EUR.

[12] Vůči Evropskému parlamentu.

[13] Pojem „pilíř EU“ v rámci ESA je součástí úvah Komise o jejích vztazích s agenturou ESA jakožto krok směřující k dlouhodobému cíli sblížení. Ve svém sdělení z dubna 2011 Komise uvedla, že ESA „by nadále zajišťovala struktury řízení určené výhradně pro programy Unie“. Ve sdělení z listopadu 2012 Komise dále uvádí, že v úsilí o naplnění dlouhodobého cíle sblížení by ESA mohla „provést nezbytné strukturální úpravy (finanční a úpravy související s vnitřním rozhodovacím postupem), aby bylo zajištěno, že činnosti, jimiž Komise ESA pověří, budou řízeny v prostředí podobném prostředí EU (např. prostřednictvím ředitelství odpovědného za řízení programů EU v rámci ESA)“. Tuto variantu také agentura ESA zkoumá v rámci úvah o svém možném budoucím vývoji (úvahy zahájené na zasedání Rady ESA na ministerské úrovni v listopadu 2012).

[14] Nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie; Úř. věst. L 298, 26.10.2012 (viz část I, hlava II).