CS Úřední věstník Evropské unie C 175/8

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru Přístup k vysokorychlostnímu internetu pro všechny – úvahy o vývoji rozsahu univerzální služby v elektronických komunikacích

(2009/C 175/02)

Dopisem ze dne 3. července 2008 požádalo francouzské předsednictví Evropské unie Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s článkem 262 Smlouvy o založení Evropského společenství, o vypracování průzkumného stanoviska k tématu

Přístup k vysokorychlostnímu internetu pro všechny – úvahy o vývoji rozsahu univerzální služby v elektronických komunikacích.

Specializovaná sekce Doprava, energetika, infrastruktura a informační společnost, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 10. listopadu 2008. Zpravodajem byl pan HENCKS.

Na 449. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 3. a 4. prosince 2008 (jednání dne 4. prosince 2008), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 125 hlasy pro, 3 hlasy byly proti.

1. Doporučení

1.1 V dnešní době musí informační a komunikační technologie (IKT), které jsou základem informační společnosti, jež se snaží být otevřená všem, zahrnovat potřeby všech členů společnosti.

1.2 Navzdory tomu elektronické komunikační prostředky zůstávají mnoha občanům nedostupné z důvodu chybějícího přístupu k sítím a službám či kvůli nedostatečným dovednostem. Univerzální službě v elektronických komunikacích, jež má poskytovat nezbytné stanovené minimální požadavky určené kvality, za cenu dostupnou všem uživatelům, se dosud nepodařilo odstranit rozdíly v digitálních technologiích.

1.3 Od jejího spuštění se pole uplatnění univerzální služby prakticky nezměnilo, nadále se omezuje na úzkopásmové připojení k veřejné telefonní síti.

1.4 Přitom všeobecný přístup k širokopásmovému připojení není pouze klíčovou podmínkou pro rozvoj moderních hospodářství a významným hlediskem lisabonské agendy, ale stal se zásadní součástí blahobytu a rysem zapojení do digitální společnosti.

1.5 EHSV se domnívá, že univerzální službu je třeba uzpůsobit technologickému vývoji a potřebám uživatelů, a proto navrhuje:

— rozšířit dosah univerzální služby a prosadit univerzální dostupnost v rozumné časové lhůtě, kterou by bylo třeba stanovit, DSL přístupu s minimální přenosovou rychlostí od 2 Mbit/s do 10 Mbit/s nebo mobilní či bezdrátový přístup (WIMAX, satelit apod.) s podobnými přenosovými rychlostmi;

— nezabývat se pouze geografickým vyloučením, ale též sociálním vyloučením, které provází omezená platební schopnost či dovednost některých skupin uživatelů, a rozšířit univerzální službu tak, aby byla zabezpečena možnost přístupu všem uživatelům nezávisle na jejich zeměpisné poloze a finanční či sociální situaci;

— podpořit národní a místní projekty digitálního začleňování stejně jako mikroprojekty společenství a organizace, jež pomáhají lidem, kteří jsou v obtížné situaci, zvládnout technologické nástroje, zejména formou mikrofinancování místních vzdělávacích projektů zaměřených na veřejná centra kolektivního přístupu k internetu a interaktivních stánků pro přístup k internetu zdarma na veřejných prostranstvích;

— vyzvat členské státy, aby počítaly s finanční podporou určenou rodinám či osobám, pro něž pořizovací cena základního vybavení (počítač, program, modem), přístup a služba sama představují nepřekonatelnou překážku;

— upřednostnit financování univerzální služby subvencemi ze státních veřejných prostředků či fondů Společenství, což je jediná vhodná cesta pro země, kde finanční zátěž vyplývající z povinností, jež souvisejí s univerzální službou, je pro operátora nadměrná;

— vyzvat Komisi, aby pravidelně zveřejňovala příklady osvědčených postupů v této oblasti.

2. Úvod

2.1 V roce 1993 (1) se Komise poprvé podrobně zabývala pojmem univerzální služba v odvětví telekomunikací, jež byla tehdy koncipována jako bezpečnostní síť, jež měla všem umožnit „přístup k minimální skupině stanovených služeb dané kvality a poskytování služeb všem uživatelům nezávisle na jejich zeměpisné poloze a ve světle specifických vnitrostátních podmínek za dostupnou cenu“.

2.2 Později byl pojem univerzální služby konsolidován prostřednictvím několika směrnic (2) a vzhledem ke spojité konvergenci mezi telekomunikacemi, médii a službami informačních technologií byla univerzální služba rozšířena i na služby elektronických komunikací.

2.3 S rozvojem informační společnosti se od sebe vzdalují na jedné straně ti, kdo možnosti poskytované sítěmi elektronických komunikací využívají pro plnění svých osobních či pracovních úkolů, a na druhé straně ti, kdo nemohou těchto možností využívat (digitální propast), protože nemají přístup k IKT nebo protože nemají potřebné dovednosti či zájem.

2.4 Podle průzkumu, který provedl Eurobarometr (3), bylo v EU-27 připojeno k internetu 49 % domácností (zima 2007) (52 % v EU-15 a 33 % ve 12 nových členských státech), přitom doma má počítač více než polovina Evropanů (57 %).

2.5 Ačkoli míra připojení k internetu je v celé EU bezpochyby neustále na vzestupu, je pravda, že v průměru je v EU k internetu připojena pouze každá druhá domácnost a každá čtvrtá bulharská, řecká a rumunská domácnost.

2.6 Z toho vyplývá, že elektronické komunikační prostředky, nezbytné k vytvoření informační společnosti, nejsou přístupné mnoha občanům, zatímco řada informací proudí výhradně cestou IKT.

2.7 Již mnoho let je nebezpečí digitální propasti předmětem neustálých obav EU, která pravidelně přizpůsobuje a doplňuje právní předpisy v oblasti elektronických komunikací o specifická opatření, jejichž smyslem je zachovat univerzální službu a práva uživatelů, stejně jako ochranu osobních údajů, což jsou iniciativy, k nimž EHSV vydal řadu stanovisek (4).

2.8 V prohlášení z Rigy (5) o začlenění občanů do informační společnosti (e-inclusion) přijatém dne 11. června 2006 se členské státy zavázaly výrazně snížit regionální rozdíly v EU v přístupu k internetu posílením širokopásmového připojení ve slabě pokrytých oblastech a snížením počtu osob ve skupinách ohrožených vyloučením, které nepoužívají internet, o polovinu do roku 2010.

2.9 Navzdory tomuto prohlášení zůstala působnost univerzální služby beze změn.

2.10 Komise předložila v roce 2007 obsáhlý návrh na přepracování stávajících evropských právních předpisů, jimiž se řídí elektronické komunikace, mimo jiné návrh na úpravu směrnice o univerzální službě (6).

2.11 Hlavní navrhované změny směrnice o univerzální službě se týkají zlepšení informovanosti koncových uživatelů, využívání elektronických komunikací a přístupu k nim pro zdravotně postižené uživatele, volání pohotovostních služeb a zachování základní možnosti připojení a kvality služby (7).

2.12 Uživatelé se zdravotním postižením a zvláštními potřebami čelí i nadále mnoha omezením přístupu ke službám, které jsou nezbytné z hlediska společenského a hospodářského života (8). EHSV tedy nemůže než schválit, že v návrhu z roku 2007 na změnu směrnice o univerzální službě (9) je možnost členských států přijmout specifická opatření ve prospěch postižených uživatelů nahrazena explicitní povinností jednat v tomto směru (10).

2.13 Nicméně návrh na změnu směrnice o univerzální službě neupravuje dosah univerzální služby ani její poskytování spotřebitelům a koncovým uživatelům.

3. Stávající dosah univerzální služby

3.1 Členské státy musí dbát na to, aby všechny rozumné žádosti o připojení daného umístění ve veřejné telefonní síti a o přístup k telefonickým službám přístupným veřejnosti (telefonicky poskytované informace, telefonní seznam, hrazené veřejné telefonní stanice či zvláštní opatření ve prospěch zdravotně postižených uživatelů) byly uspokojeny alespoň jedním podnikem.

3.2 Protože vnitrostátní licence pro operátory mobilních telefonních sítí vyžadují kompletní pokrytí území či obyvatelstva signálem, telefonní síť se mezitím stala univerzální, ačkoli stanovené sazby jsou často netransparentní.

3.3 Požadavek na připojení k síti je však omezen pouze na připojení k úzkopásmovému připojení. Není požadován žádný datový tok či specifický binární tok, ale připojení musí umožnit „funkční přístup k internetu; přitom je třeba zohlednit převažující technologie používané většinou účastníků a technologickou proveditelnost“ (11).

4. Zvýšit rozsah univerzální služby

4.1 Obecné připomínky

4.1.1 Koncept univerzální služby a její dosah musí držet krok s rytmem technologického pokroku řešení přístupných na trhu a vývojem potřeb uživatelů.

4.1.2 V rámci nedávného druhého přezkumu rozsahu univerzální služby v elektronických komunikacích (12) Komise vyjádřila názor, že podmínky pro rozšíření působnosti, jak stanovuje příloha 5 směrnice o univerzální službě, v současnosti nejsou naplněny. Uznává však, že „je rozumné předpokládat, že úzkopásmové připojení již nebude v relativně krátké době vyhovovat požadavku na rychlost dostatečnou pro funkční přístup k internetu“.

4.1.3 Podle EHSV je třeba této aktualizace již nyní, přičemž by se měla týkat následujících bodů:

4.2 Přístup k nezbytnému základnímu počtu služeb

4.2.1 Některé druhy digitálního vyloučení jsou výsledkem chování či kultury a je možné je postupem času zmírnit, zatímco jiné souvisejí se strukturálními nerovnostmi v uspořádání ekonomiky a společnosti.

4.2.2 Po nich se lavinovitě vyskytují další nerovnosti související s nerovným přístupem k zaměstnání, odborné přípravě a možnostem celoživotního vzdělávání, přístupem ke spotřebnímu zboží a službám, veřejným službám, sociálnímu začlenění, k vyjadřování občanství a demokratické účasti.

4.2.3 Digitální vyloučení zahrnuje různé stránky týkající se vybavení jako takového, přístupu, nezbytné odborné přípravy a pomoci uživatelům; vyžaduje současné a vzájemně se doplňující působení v oblasti:

— přístupu k odborné přípravě zaměřené na nové technologie;

— přístupu k vybavení;

— připojení.

4.3 Odborná příprava uživatelů

4.3.1 Je jisté, že zvýšení míry schopností, jaké si žádá rozšíření digitálních technologií, zvyšuje nerovnosti při využívání či přístupu k těmto technologiím, i kdyby k tomu byly materiální možnosti nabídnuty všem.

4.3.2 Neschopnost používat počítač či internet, která se často projevuje naprostým nezájmem, je stále více penalizující, vytváří sociální propast nejen pro vyloučené, ale také pro osoby, které se těžko přizpůsobují novým technologiím.

4.3.3 V této souvislosti je třeba věnovat mimořádnou pozornost starším občanům, kteří mají potíže navyknout si na digitální prostředí (generační propast), pro něž musí být navrženy programy „počítačové gramotnosti“ přizpůsobené jejich specifickým potřebám (13).

4.3.4 Je tedy třeba podpořit národní a místní projekty digitálního začleňování, stejně jako mikroprojekty společenství a organizace, jež pomáhají lidem, kteří jsou v obtížné situaci, zvládnout technologické nástroje, zejména formou mikrofinancování místních vzdělávacích projektů zaměřených na veřejná centra kolektivního přístupu k internetu a interaktivních stánků pro přístup k internetu zdarma na veřejných prostranstvích. EHSV je toho názoru, že Komise by měla pravidelně zveřejňovat příklady osvědčených postupů v této oblasti.

4.4 Přístup k vybavení

4.4.1 Mnoho rodin či osob nemá přístup k síti a ke službám elektronických komunikací, protože pořizovací cena základního vybavení (počítač, program, modem) může být pro tyto osoby příliš vysoká.

4.4.2 EHSV vyzývá členské státy, aby v rámci univerzální služby počítaly s finanční pomocí pro usnadnění přístupu k internetu a pro jeho užívání.

4.5 Připojení

4.5.1 V současnosti je zjevné, že IKT, které jsou základem informační společnosti, jež se snaží být otevřená všem, musí zahrnovat potřeby všech členů společnosti, zejména těch, kdo jsou vystaveni sociálnímu vyloučení, aby se tak vyřešil problém digitální propasti a riziko, že bude společnost rozdělena na dvě skupiny.

4.5.2 Souhrn důsledků konvergence celkového prostředí internetu, vytváření sítí a digitalizace stále silněji vyžadují při používání nových aplikací vysokorychlostní připojení k síti.

4.5.3 Ve sdělení ze dne 20. března 2006 (14) Překlenutí propasti v širokopásmovém připojení se uvádí, že „široký přístup k širokopásmovému připojení je klíčovou podmínkou pro rozvoj moderních hospodářství a je významným hlediskem lisabonské agendy“. Sdělení ze dne 29. září 2008 připouští, že „budou existovat zeměpisné oblasti, ve kterých je nepravděpodobné, že trh poskytne službu v rozumné době a že“ vyloučení z informačních technologií „bude představovat významný problém“.

4.5.4 EHSV již dlouho požaduje, aby byl přístup k síti širokopásmového připojení nedílnou součástí univerzální služby.

4.5.5 Směrnice o univerzální službě byla v roce 2002 doplněna o funkční přístup k internetu jakožto součást rozsahu univerzální služby. Tento funkční přístup je vymezen jako směrování datových komunikací dostatečnou rychlostí k tomu, aby byl umožněn přístup k internetu.

4.5.6 Tou dobou se mohlo uvedené doplnění jevit jako obohacení, protože komunikace pro přístup k internetu byly směrovány telefonní sítí s přepojováním okruhů, avšak dnešní aplikace v oblasti elektronického zdravotnictví (e-health), elektronického obchodního styku (e-business), elektronické správy (e-government) a elektronického vzdělávání (e-learning), které představují životně důležitý prvek pro růst a kvalitu života v Evropě budoucnosti, vyžadují širokopásmové připojení.

4.5.7 EHSV tedy považuje za nezbytné upřesnit, co je třeba očekávat pod označením „funkční přistup k internetu“, a navrhuje požadovat po poskytovateli univerzální služby, aby v rámci víceletého programu nabídl v rozumné časové lhůtě, kterou by bylo třeba stanovit, DSL přístup s minimální přenosovou rychlostí od 2 Mbit/s do 10 Mbit/s nebo mobilní či bezdrátový přístup (WIMAX, satelit apod.) s podobnými přenosovými rychlostmi, s tím, že se v zásadě jedná o hodnoty, jež se musí vyvíjet podle vývoje technologií a potřeb spotřebitelů.

4.6 Přístupnost všem uživatelům, nezávisle na zeměpisné poloze

4.6.1 Ve vzdálených a venkovských oblastech, zejména v některých nových členských státech, trh není dostatečně schopný zpřístupnit infrastrukturu elektronických komunikací za dostupnou cenu a na úrovni, která by umožnila poskytovat náležité služby.

4.6.2 Pokud jde o přístupnost vysokorychlostního připojení, existují zde velké rozdíly mezi městskými a venkovskými oblastmi. Pokrytí službou DSL dosahuje ve venkovských oblastech 71,3 % oproti 94 % v městských oblastech (8). Avšak příliš nízké přenosové rychlosti brzdí využívání širokopásmového připojení podniky ve venkovských oblastech a domácnostmi, které tedy nemohou získat zkušenost se skutečným multimediálním prostředím.

4.6.3 Digitální vyloučení se týká různých sociálních skupin, rozlišených na základě demografických proměnných (věk, pohlaví, typ domácnosti), socioprofesních kritérií (vzdělání, zaměstnání, status, příjem) či zeměpisných kritérií (druh bydlení, poloha, regionální či místní rysy, geopolitické faktory).

4.6.4 Je tedy třeba nezabývat se pouze geografickým vyloučením, ale též sociálním vyloučením, které provází omezená platební schopnost či dovednost některých skupin uživatelů.

4.6.5 EHSV se tedy domnívá, že univerzální služba by měla být rozšířena tak, aby přístupnost všem uživatelům byla zaručena nezávisle na jejich zeměpisné poloze a finanční či sociální situaci.

4.7 Definovaná kvalita

4.7.1 V návrhu na změnu směrnice o univerzální službě Komise navrhuje svěřit vnitrostátním regulačním orgánům pravomoc zabránit snížení kvality služeb, blokování přístupu a zpomalení provozu na sítích tím, že by stanovily úroveň nezbytné minimální kvality služeb pro přenos po síti určených koncovým uživatelům.

4.7.2 EHSV se domnívá, že nezbytná minimální kvalita by měla být táž pro všechny členské státy, takže stanovit nezbytné minimální normy kvality by přináleželo nejprve evropskému tvůrci právních předpisů, a ne vnitrostátnímu regulačnímu orgánu.

4.8 Dostupná cena

4.8.1 Namísto dostupné či rozumné ceny by bylo třeba hovořit o „ceně, kterou mohou zaplatit všichni“, což nejlépe vystihuje sledovaný úmysl.

4.8.2 Dostupnost přístupu a služby je obsažena v definici univerzální služby, ale na úrovni Společenství není součástí její působnosti, neboť pojem „dostupný“ záleží na specifických vnitrostátních podmínkách, např. na průměrném příjmu domácností.

4.8.3 EHSV navrhuje, aby možnost členských států zahrnout do univerzální služby sociální sazby pro přístup a používání vysokorychlostního internetu byla předmětem analýzy na úrovni Společenství.

5. Financování

5.1 EHSV si je vědom, že povinnosti vyplývající z vysokorychlostní univerzální služby představují pro operátory silnou finanční zátěž, kterou bude často možné přijmout pouze za cenu ztráty.

5.2 Tyto náklady však budou silně záviset na použité technologii. Pokud bude na jedné straně možné nahradit „pevné“ připojení „mobilním“, lze tyto náklady vzhledem k okrajové finanční náročnosti, jakou představuje připojení nového předplatitele ke společné radiokomunikační síti předplatitelů, snížit, avšak je třeba nezapomenout, že náklady na komunikaci jsou pro uživatele v případě pevného připojení nižší, než je tomu u připojení mobilního.

5.3 Pokud povinnost spjatá s univerzální službou představuje příliš velkou zátěž pro poskytovatele, směrnice o univerzální službě z roku 2002 opravňuje členské státy k použití finančních mechanismů, zejména

— k použití veřejných finančních prostředků;

— zavedení poplatků pro uživatele;

— zavedení povinnosti přispět pro všechny podniky či některé stanovené skupiny podniků.

5.4 S tím souvisí, že strukturální fondy a fondy pro rozvoj venkova mohou za jistých podmínek přispívat na rozvoj zaostávajících regionálních a venkovských oblastí.

5.5 Pokud jde o přístup k sítím IKT v evropských oblastech a regionech, v nichž se projevuje digitální propast, EHSV opakuje svou žádost (15) o to, aby se ve strukturálních fondech, fondu pro rozvoj venkova a ve fondech pro výzkum a vývoj počítalo se specifickými rozpočtovými položkami určenými na začlenění občanů do informační společnosti (e-inclusion).

5.6 Vzhledem ke konvergenci prostředí internetu celkově a pestrosti operátorů (poskytovatelů infrastruktury pro přístup, internetových platforem, obsahové náplně) je stále obtížnější stanovit rozsah trhů, jež by do fondu přispívaly, a tato otázka je zdrojem neustálých střetů a námitek.

5.7 Kromě toho se do konečné ceny obvykle promítají (přinejmenším částečně) též daně uvalené na operátory.

5.8 EHSV by nemohl souhlasit s tím, aby byly zbývající náklady na univerzální službu kompenzovány zavedením přímého či nepřímého poplatku či zvýšením sazeb pro spotřebitele, což je neslučitelné s pojmem „dostupná cena“.

5.9 Financování univerzální služby subvencemi ze státních veřejných prostředků spolu s investicemi z fondů Společenství představuje pro EHSV jedinou vhodnou cestu pro země, kde finanční zátěž vyplývající z povinností, jež souvisejí s univerzální službou, přesahuje normální podmínky obchodního využití.

5.10 Financování univerzální služby prostřednictvím systému všeobecného zdanění – což rozloží její nákladnost na velmi široký daňový základ – znamená, že ztráty na sociálním blahobytu jsou menší, než kdyby byla univerzální služba financována výhradně z daní uvalených na operátory či spotřebitele.

V Bruselu dne 4. prosince 2008 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Mario SEPI generální tajemník Evropského hospodářského a sociálního výboru Martin WESTLAKE

(1) Dokument KOM(1993) 159 v konečném znění.

(2) Směrnice 95/62/ES; 97/33/ES; 98/10/ES; 2002/22/ES.

(3) E-Communications Household Survey. November – December 2007. Zvláštní vydání Eurobarometru 293, červen 2008.

(4) Sdělení Komise Elektronické komunikace – na cestě ke znalostní ekonomice, KOM(2003) 65 v konečném znění [české znění není k dispozici], 11.2.2003; Stanovisko CESE Vysokorychlostní Evropa, zpravodaj: pan McDonogh, Úř. věst. C 120, 20.5.2005, s. 22; Stanovisko CESE Překlenutí propasti v širokopásmovém připojení, zpravodaj: pan McDonogh, Úř. věst. C 318, 23.12.2006, s. 229; Stanovisko CESE „i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost“, zpravodaj: pan Lagerholm, Úř. věst. C 110, 9.5.2006, s. 83; Stanovisko CESE Přístupnost elektronických technologií (eAccessibility), zpravodaj: pan Cabra de Luna, Úř. věst. C 110, 9.5.2006, s. 26.

(5) Viz http://ec.europa.eu/information_society/events/ict_riga_2006/doc/declaration_riga.pdf

(6) Návrh směrnice, kterou se mění směrnice 2002/22/ES o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací, směrnice 2002/58/ES o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací a nařízení (ES) č. 2006/2004 o spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele (KOM(2007) 698 v konečném znění).

(7) Viz stanovisko CESE Sítě elektronických komunikací/balíček telekomunikační reformy (zpravodaj: pan Hernández Bataller).

(8) Zpráva o pokroku jednotného evropského trhu elektronických komunikací za rok 2007 (13. zpráva), KOM(2008) 153 v konečném znění.

(9) KOM(2007) 698 v konečném znění.

(10) Viz stanovisko CESE Přístupnost elektronických technologií (eAccessibility), zpravodaj: pan Cabra de Luna, Úř. věst. C 110, 9.5.2006, s. 26.

(11) Viz KOM(2007) 698 v konečném znění.

(12) KOM(2008) 572 v konečném znění.

(13) Viz průzkumné stanovisko CESE 1524/2008 Respektování potřeb starších občanů (zpravodajka: paní Heinisch)

(14) KOM(2006) 129 v konečném znění.

(15) Stanovisko CESE Budoucí právní předpisy pro přístupnost elektronických technologií, zpravodaj: pan Hernández Bataller, Úř. věst. C 175, 27.7.2007, s. 91.