Návrh rozhodnutí Rady o postoji Společenství v rámci Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko k přijetí rozhodnutí, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95 /* KOM/2006/0259 konecném znení - ACC 2006/0092 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 1.6.2006 KOM(2006) 259 v konečném znění 2006/0092 (ACC) Návrh ROZHODNUTÍ RADY o postoji Společenství v rámci Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko k přijetí rozhodnutí, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95 (předložená Komisí) DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1) Souvislosti návrhu - Odůvodnění a cíle návrhu Rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/2001 ze dne 28. března 2001 stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95. Rozhodnutí musí být pozměněno s ohledem na rozšíření a poslední vývoj v celních předpisech Společenství. Je nutné pozměnit jej rovněž proto, aby Turecko mohlo přijímat průvodní osvědčení A.TR vystavená ve Společenství na základě jednotných povolení schválených vývozců vydaných v jiném členském státě, než ze kterého se zboží skutečně vyváží. Rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/1999 ze dne 28. května 1999 stanoví postupy usnadňující vydávání průvodních osvědčení EUR.1 a vystavování prohlášení na faktuře podle předpisů upravujících preferenční obchod mezi Evropskou unií, Tureckem a některými evropskými zeměmi. Rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/2000 ze dne 25. července 2000 se týká přijímání průvodních osvědčení EUR.1 nebo prohlášení na faktuře, která byla vystavena některými zeměmi, které podepsaly preferenční dohodu se Společenstvím nebo s Tureckem, jako důkazu původu ve Společenství nebo v Turecku. Obě rozhodnutí zajišťují pro výrobky spadající do celní unie nutnou vazbu mezi volným oběhem v rámci celní unie a preferenčními vztahy obou stran s jejich společnými obchodními partnery. Proto je vhodné začlenit do tohoto rozhodnutí ustanovení, která jsou v současné době obsažena v rozhodnutích č. 1/1999 a č. 1/2000, a tato rozhodnutí zrušit. - Obecné souvislosti Na 35. zasedání Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko v Bruselu dne 20. ledna 2006 se Komise a Turecko dohodly na znění předlohy rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko, kterým se stanoví podrobná prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95. Na konferenci v Palermu v březnu 2002 se ministři obchodu Euromed dohodli na rozšíření systému celoevropské kumulace původu na všechny partnery ve Středomoří. Po tomto rozšíření by měl být v ustanoveních, na která se vztahuje tento návrh, zaveden nezbytný odkaz na důkazy původu EUR-MED. Na základě výsledku jednání Smíšeného výboru ES a Dánska-Faerských ostrovů ze dne 28. listopadu 2003 se navrhuje zahrnout do systému celoevropsko-středomořské kumulace původu rovněž Faerské ostrovy. Toto nové rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko („překlenovací právní předpisy“) začlení ustanovení o prohlášení dodavatele obsažená v rozhodnutí č. 1/1999 Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko ze dne 28. května 1999 (Úř. věst. L 204 ze dne 4.8.1999, s. 43) a přizpůsobí je pro účely celoevropsko-středomořské kumulace. - Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Rozhodnutí č. 1/2001 Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko ze dne 28. března 2001 stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95. Rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/1999 ze dne 28. května 1999 stanoví postupy usnadňující vydávání průvodních osvědčení EUR.1 a vystavování prohlášení na faktuře podle předpisů upravujících preferenční obchod mezi Evropskou unií, Tureckem a některými evropskými zeměmi. Rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/2000 ze dne 25. července 2000 se týká přijímání průvodních osvědčení EUR.1 nebo prohlášení na faktuře, která byla vystavena některými zeměmi, které podepsaly preferenční dohodu se Společenstvím nebo s Tureckem, jako důkazu původu ve Společenství nebo v Turecku. Ustanovení v protokolech o původu k těmto preferenčním dohodám, které umožňují rozšíření systému celoevropské kumulace původu na Faerské ostrovy a další země (jiné než Turecko), které jsou na základě Barcelonské deklarace, jež byla přijata na Evropsko-středomořské konferenci konané ve dnech 27. a 28. listopadu 1995, účastníky Evropsko-středomořského partnerství. - Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Cílem návrhu je provést závěrečnou etapu celní unie ES-Turecko a rovněž preferenční obchodní vztahy mezi Společenstvím a Tureckem a jejich partnery v systému celoevropsko-středomořské kumulace původu. 2) Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadů - Konzultace zúčastněných stran Nevztahuje se. - Sběr a využití výsledků odborných konzultací Nevztahuje se. - Posouzení dopadů Navrhovaná změna je právní nástroj potřebný k usnadnění provedení prováděcích pravidel k rozhodnutí 1/95, přičemž se zohlední systém celoevropsko-středomořské kumulace původu. 3) Právní stránka návrhu - Shrnutí navrhovaných opatření Cílem připojeného návrhu je, aby Rada přijala postoj Společenství k novému rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko o prováděcích pravidlech k rozhodnutí celní unie č. 1/95 Rady přidružení ES-Turecko. Tato pravidla jsou nyní stanovena v rozhodnutí č. 1/2001 Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko, naposledy pozměněném rozhodnutím č. 1/2003. Nové překlenovací právní předpisy: - zohlední rozšíření, zejména pokud jde o schválení dokumentů v nových jazycích Společenství, a poslední vývoj v celních předpisech Společenství, zejména pokud jde o režim pasivního zušlechťovacího styku; - umožní Turecku přijímat průvodní osvědčení A.TR vystavená ve Společenství na základě jednotných povolení schválených vývozců vydaných v jiném členském státě, než ze kterého se zboží skutečně vyváží; - začlení a pozmění ustanovení obsažená ve dvouch samostatných rozhodnutích Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko[1], s cílem zjednodušit společné uplatňování celní unie a preferenčních obchodních dohod mezi Společenstvím nebo Tureckem a zeměmi, které uplatňují systém celoevropsko-středomořské kumulace původu. Za účelem usnadnění provedení prováděcích pravidel k rozhodnutí č. 1/95 je vhodné nahradit rozhodnutí č. 1/2001 novým rozhodnutím. - Právní základ Článek 133 Smlouvy o ES. Rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95 ze dne 22. prosince 1995 o provádění závěrečné etapy celní unie, a zejména čl. 3 odst. 6, čl. 13 odst. 3, článek 16 a čl. 28 odst. 3 tohoto rozhodnutí. - Zásada subsidiarity Nevztahuje se na tento návrh. Výlučná pravomoc Společenství. - Zásada proporcionality Navrhované opatření je nezbytné a přiměřené pro řádné provádění celní unie mezi EU a Tureckem a rovněž celoevropsko-středomořské kumulace. - Volba nástrojů Rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95 ze dne 22. prosince 1995 o provádění závěrečné etapy celní unie se provádí prostřednictvím rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko. 4) Rozpočtové důsledky Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. 5) Další informace - Simulace, pilotní fáze a přechodné období Nevztahuje se na tento návrh. - Přepracování Nevztahuje se na tento návrh. 2006/0092 (ACC) Návrh ROZHODNUTÍ RADY o postoji Společenství v rámci Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko k přijetí rozhodnutí, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95 (Text s významem pro EHP) RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhým pododstavcem této smlouvy, s ohledem na návrh Komise, vzhledem k těmto důvodům: (1) Výbor pro celní spolupráci za účelem stanovení vhodných opatření, která jsou nezbytná k provedení ustanovení celní unie uvedených v článcích 3, 13 a 28 rozhodnutí č. 1/95, přijal rozhodnutí č. 1/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95[2]. (2) Bylo uznáno, že rozhodnutí č. 1/2001 je nutné pozměnit, aby se tato pravidla uvedla do souladu s posledními změnami nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství[3], zejména pokud jde o možné odmítnutí výpočtu částečného osvobození od cla v rámci pasivního zušlechťovacího styku na základě metody přidané hodnoty. Do rozhodnutí by také mělo být vloženo nové ustanovení, které umožní celním orgánům členských států vydávat „jednotná povolení” Společenství pro schválené vývozce, a které stanoví, že Turecko může přijímat průvodní osvědčení A.TR. vystavená na základě těchto povolení. (3) V důsledku rozšíření Evropské unie je dále nutné vložit znění různých záznamů v nových jazycích Společenství. (4) Rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/1999 ze dne 28. května 1999 o postupech usnadňujících vydávání průvodních osvědčení EUR.1 a vystavování prohlášení na faktuře podle předpisů upravujících preferenční obchod mezi Evropskou unií, Tureckem a některými evropskými zeměmi[4], usiluje o usnadnění vydávání takovýchto důkazů preferenčního původu Společenstvím nebo Tureckem v rámci preferenčních obchodních dohod uzavřených s některými zeměmi, které stanoví systém kumulace původu na základě totožných pravidel původu a zákaz jakéhokoli navrácení cla nebo osvobození od cla na dotyčné zboží. Rozhodnutí stanoví používání prohlášení dodavatele, která potvrzují status původu ve Společenství nebo Turecku podle zmíněných pravidel, vývozci Společenství nebo Turecka, co se týče zboží obdrženého od dodavatelů v druhé části celní unie, a související metody administrativní spolupráce. (5) Cílem rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/2000 ze dne 25. července 2000 o přijímání průvodních osvědčení EUR.1 nebo prohlášení na faktuře, která byla vystavena některými zeměmi, které podepsaly preferenční dohodu se Společenstvím nebo Tureckem[5], jako důkazu původu ve Společenství nebo v Turecku, je zajistit, aby zboží, na něž se vztahuje celní unie, mohlo využít ustanovení o režimu volného oběhu uvedených v základním rozhodnutí i tehdy, pokud je dováženo do jedné části celní unie, při doložení důkazu původu, který byl vystaven v zemi, se kterou Společenství i Turecko uzavřely preferenční obchodní dohody, které stanoví systém kumulace původu na základě totožných pravidel původu a zákaz navrácení cla nebo osvobození od cla na dotyčné zboží; (6) Obě rozhodnutí byla přijata s cílem usnadnit společné uplatňování celní unie a preferenčních obchodních dohod mezi Společenstvím nebo Tureckem a některými zeměmi. S výhradou úprav nezbytných pro jejich sladění s „acquis” Společenství je vhodné začlenit do tohoto rozhodnutí ustanovení obsažená v rozhodnutích č. 1/1999 a č. 1/2000 a tato rozhodnutí zrušit. (7) Po rozšíření systému celoevropské kumulace původu na další země, které jsou na základě Barcelonské deklarace, jež byla přijata na Evropsko-středomořské konferenci konané ve dnech 27. a 28. listopadu 1995, účastníky Evropsko-středomořského partnerství, by měl být zaveden nezbytný odkaz na důkaz původu EUR-MED. (8) Za účelem usnadnění provedení pravidel k rozhodnutí č. 1/95, je vhodné nahradit rozhodnutí č. 1/2001 novým rozhodnutím. (9) Znění nového rozhodnutí, ve kterém jsou zahrnuty nezbytné změny, bylo dohodnuto s Tureckem na 35. zasedání Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko dne 20. ledna 2006, ROZHODLA TAKTO: Jediný článek Postoj, který má Společenství přijmout v rámci Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko zřízeného na základě dohody ze dne 12. září 1963 (zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem) o přijetí rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95 o provádění závěrečné etapy celní unie ES-Turecko, je ten uvedený v přiložené předloze rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci. V Bruselu dne […]. Za Radu předseda / předsedkyně PŘÍLOHA Předloha Rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95 VÝBOR PRO CELNÍ SPOLUPRÁCI, s ohledem na Dohodu ze dne 12. září 1963 zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, s ohledem na rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95 ze dne 22. prosince 1995 o provádění závěrečné etapy celní unie[6], a zejména na čl. 3 odst. 6, čl. 13 odst. 3 a čl. 28 odst. 3 tohoto rozhodnutí, vzhledem k těmto důvodům: (1) Výbor pro celní spolupráci stanoví vhodná opatření, která jsou nezbytná k provedení ustanovení celní unie uvedených v článcích 3, 13 a 28 rozhodnutí č. 1/95. Za tímto účelem přijal rozhodnutí č. 1/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95[7]. (2) Rozhodnutí č. 1/2001 je nutné pozměnit, aby se tato pravidla uvedla do souladu s posledními změnami nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství[8], zejména pokud jde o možné odmítnutí výpočtu částečného osvobození od cla v rámci pasivního zušlechťovacího styku na základě metody přidané hodnoty. Do rozhodnutí se také vloží nové ustanovení, které umožní celním orgánům členských států vydávat „jednotná povolení” Společenství pro schválené vývozce, a které stanoví, že Turecko může přijímat průvodní osvědčení A.TR. vystavená na základě těchto povolení. (3) V důsledku rozšíření Evropské unie je dále nutné vložit znění různých záznamů v nových jazycích Společenství. (4) Rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/1999 ze dne 28. května 1999 o postupech usnadňujících vydávání průvodních osvědčení EUR.1 a vystavování prohlášení na faktuře podle předpisů upravujících preferenční obchod mezi Evropskou unií, Tureckem a některými evropskými zeměmi[9], usiluje o usnadnění vydávání takovýchto důkazů preferenčního původu Společenstvím nebo Tureckem v rámci preferenčních obchodních dohod uzavřených s některými zeměmi, které stanoví systém kumulace původu na základě totožných pravidel o původu a zákaz jakéhokoli navrácení cla nebo osvobození od cla na dotyčné zboží. Rozhodnutí stanoví používání prohlášení dodavatele, která potvrzují status původu ve Společenství nebo Turecku podle zmíněných pravidel, vývozci Společenství nebo Turecka, co se týče zboží obdrženého od dodavatelů v druhé části celní unie, a související metody administrativní spolupráce. (5) Cílem rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/2000 ze dne 25. července 2000 o přijímání průvodních osvědčení EUR.1 nebo prohlášení na faktuře, která byla vystavena některými zeměmi, které podepsaly preferenční dohodu se Společenstvím nebo Tureckem[10], jako důkazu původu ve Společenství nebo v Turecku, je zajistit, aby zboží, na něž se vztahuje celní unie, mohlo využít ustanovení o režimu volného oběhu uvedených v základním rozhodnutí i tehdy, pokud je dováženo do jedné části celní unie, při doložení důkazu původu, který byl vystaven v zemi, se kterou Společenství i Turecko uzavřely preferenční obchodní dohody, které stanoví systém kumulace původu na základě totožných pravidel původu a zákaz navrácení cla nebo osvobození od cla na dotyčné zboží; (6) Obě rozhodnutí byla přijata s cílem usnadnit společné uplatňování celní unie a preferenčních obchodních dohod mezi Společenstvím nebo Tureckem a některými zeměmi. S výhradou úprav nezbytných pro jejich sladění s „acquis” Společenství je vhodné začlenit do tohoto rozhodnutí ustanovení obsažená v rozhodnutích č. 1/1999 a č. 1/2000 a tato rozhodnutí zrušit. (7) Po rozšíření systému celoevropské kumulace původu na další země, které jsou na základě Barcelonské deklarace, jež byla přijata na Evropsko-středomořské konferenci konané ve dnech 27. a 28. listopadu 1995, účastníky Evropsko-středomořského partnerství, by měl být zaveden nezbytný odkaz na důkaz původu EUR-MED. (8) Za účelem usnadnění provedení pravidel k rozhodnutí č. 1/95, je vhodné nahradit rozhodnutí č. 1/2001 novým rozhodnutím. PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ: HLAVA I OBECNÁ USTANOVENÍ Článek 1 Toto rozhodnutí stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady přidružení ES-Turecko č. 1/95 (dále jen „základní rozhodnutí”). Článek 2 Pro účely tohoto rozhodnutí: 1. „třetí zemí” rozumí země nebo území, které nepatří do celního území celní unie ES-Turecko; 2. „částí celní unie" rozumí na straně jedné celní území Společenství a na straně druhé celní území Turecka; 3. „státem" rozumí členský stát Společenství nebo Turecko; 4. „celní kodex Společenství” odkazuje na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92[11] ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství; 5. „prováděcí ustanovení celního kodexu Společenství” odkazují na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93[12] ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 2. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství. HLAVA II CELNÍ USTANOVENÍ PRO OBCHOD SE ZBOŽÍM MEZI DVĚMA ČÁSTMI CELNÍ UNIE KAPITOLA 1 OBECNě Článek 3 Aniž jsou dotčena ustanovení o režimu volného oběhu uvedená v základním rozhodnutí, celní kodex Společenství a jeho prováděcí ustanovení, která jsou použitelná na celní území Společenství, a celní kodex Turecka a jeho prováděcí ustanovení, která jsou použitelná na celní území Turecka, se uplatňují při obchodu se zbožím mezi dvěma částmi celní unie za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí. Článek 4 1. Za účelem provádění čl. 3 odst. 4 základního rozhodnutí se dovozní formality pokládají ve vyvážejícím státě za splněné potvrzením platnosti dokladu potřebného pro propuštění dotyčného zboží do režimu volného oběhu. 2. Vystavené potvrzení uvedené v odstavci 1 má za následek vznik celního dluhu při dovozu. Znamená rovněž uplatnění opatření obchodní politiky popsaných v článku 12 základního rozhodnutí, která se mohou na zboží vztahovat. 3. Má se za to, že tento celní dluh vzniká okamžikem, kdy celní orgány přijmou vývozní prohlášení vztahující se na dané zboží. 4. Dlužníkem je deklarant. V případě nepřímého zastoupení je dlužníkem také osoba, jejímž jménem se celní prohlášení činí. 5. Výše cla, která odpovídá tomuto celnímu dluhu, se stanoví na základě stejných podmínek jako v případě celního dluhu, který vyplývá z přijetí prohlášení o propuštění dotyčného zboží do režimu volného oběhu téhož dne za účelem ukončení režimu aktivního zušlechťovacího styku. KAPITOLA 2 USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE ADMINISTRATIVNÍ SPOLUPRÁCE PřI POHYBU ZBOžÍ Článek 5 Aniž jsou dotčeny články 11 a 17, důkaz o tom, že byly splněny podmínky potřebné pro provedení ustanovení o režimu volného oběhu uvedených v základním rozhodnutí, se prokáže dokladem, který vydají na žádost vývozce celní úřady Turecka nebo členského státu. Článek 6 1. Dokladem uvedeným v článku 5 je průvodní osvědčení A.TR. Vzor tohoto tiskopisu je uveden v příloze 1. 2. Průvodní osvědčení A.TR. lze použít pouze tehdy, pokud se zboží přepravuje přímo mezi dvěma částmi celní unie. Avšak výrobky, které tvoří jednu zásilku, lze přepravovat přes třetí země, s případným přeložením na jiný dopravní prostředek nebo dočasným uskladněním v těchto zemích, za předpokladu, že zůstanou pod dohledem celních orgánů v zemi tranzitu nebo uskladnění a nebudou podrobeny jiným operacím než vykládce, překládce nebo operacím, kterými se zachovají v dobrém stavu. Výrobky se mohou přepravovat mezi dvěma částmi celní unie potrubím přes třetí země. 3. Jako důkaz o splnění podmínek stanovených v odstavci 2 se celním orgánům dovážejícího státu předloží: a) jeden přepravní doklad zahrnující přepravu přes třetí zemi; nebo b) osvědčení, které vydaly celní orgány třetí země: i) přesný popis produktů; ii) data vykládky nebo překládky produktů a případně názvy plavidel nebo jiných použitých dopravních prostředků; a iii) osvědčující podmínky, na základě kterých zůstaly výrobky v třetí zemi; nebo c) jiných průkazných dokladů, nemohou-li být předloženy doklady uvedené výše. Článek 7 1. Průvodní osvědčení A.TR. potvrzují celní orgány vyvážejícího státu při vývozu zboží, na něž se osvědčení vztahuje. Vývozce ho má k dispozici co nejdříve po uskutečnění vývozu nebo jeho zabezpečení. 2. Průvodní osvědčení A.TR. lze potvrdit pouze tehdy, pokud může sloužit jako doklad potřebný za účelem uplatnění režimu volného oběhu stanoveného v základním rozhodnutí. 3. Vývozce, který žádá o vydání průvodního osvědčení A.TR., musí být připraven předložit kdykoli na žádost celních úřadů vyvážejícího státu, v němž se průvodní osvědčení A.TR. vydává, všechny příslušné doklady, které prokazují status dotyčného zboží a rovněž splnění ostatních požadavků základního nebo tohoto rozhodnutí. 4. Vydávající celní orgány přijmou opatření nezbytná k ověření statusu zboží a splnění ostatních požadavků základního a tohoto rozhodnutí. Za tímto účelem mají právo vyžádat si jakýkoli doklad a provést jakoukoli kontrolu účtů vývozce nebo jakoukoli jinou kontrolu, kterou považují za vhodnou. Vydávající celní orgány rovněž zajistí řádné vyplnění osvědčení. Zejména kontrolují, zda bylo místo vyhrazené pro popis produktů vyplněno takovým způsobem, aby se zcela vyloučilo případné další podvodné vpisování údajů. Článek 8 1. Průvodní osvědčení A.TR. musí být ve lhůtě čtyř měsíců ode dne vydání celními orgány vyvážejícího státu předloženo celním orgánům dovážejícího státu. 2. Průvodní osvědčení A.TR. předložená celním orgánům dovážejícího státu po uplynutí lhůty pro jejich předložení uvedené v odstavci 1 mohou být přijata, pokud jejich opožděné předložení bylo zapříčiněno mimořádnými okolnostmi. 3. V ostatních případech opožděného předložení přijmou celní orgány dovážejícího státu průvodní osvědčení A.TR., pokud jim bylo zboží předloženo před koncem uvedené lhůty. Článek 9 1. Průvodní osvědčení A.TR. se vystavují v jednom z úředních jazyků Společenství nebo v turečtině a v souladu s ustanoveními vnitrostátních právních předpisů vyvážejícího státu. Jsou-li osvědčení vystavena v turečtině, musí být vyhotovena rovněž v jednom z úředních jazyků Společenství. Vypisují se na stroji nebo rukou tiskacím písmem a perem. 2. Formuláře mají rozměr 210 x 297 mm. Použitý papír musí být bílý, klížený pro psaní, bez dřevoviny o hmotnosti nejméně 25 g/m². Musí mít pozadí s tištěným gilošovaným vzorem zelené barvy, které zviditelní jakékoli padělání mechanickými nebo chemickými prostředky. Členské státy a Turecko si mohou vyhradit právo tisknout formuláře samy, nebo je mohou nechat vytisknout schváleným tiskárnám. V tomto případě každý formulář obsahuje odkaz na toto schválení. Každý formulář je označen názvem a adresou tiskárny nebo znakem, pomocí něhož lze tiskárnu identifikovat. Obsahuje rovněž pořadové číslo, pomocí něhož ho lze identifikovat. 3. Průvodní osvědčení A.TR. je nutno vyplnit v souladu s vysvětlivkami uvedenými v příloze II a dodatečnými pravidly stanovenými v rámci celní unie. Článek 10 1. Průvodní osvědčení A.TR. se předkládají celním orgánům dovážejícího státu v souladu s postupy stanovenými tímto státem. Tyto orgány mohou požadovat překlad osvědčení. Mohou rovněž požadovat, aby bylo k dovoznímu prohlášení připojeno prohlášení dovozce, že zboží splňuje podmínky potřebné pro propuštění do režimu volného oběhu. 2. Malé rozdíly mezi prohlášeními v průvodních osvědčeních A.TR. a v dokladech předložených celním orgánům za účelem provedení dovozních formalit u zboží nejsou důvodem k tomu, aby osvědčení nebyla platná, pokud se řádně prokáže, že osvědčení odpovídají předloženému zboží. 3. Zjevné formální chyby v průvodních osvědčeních A.TR., např. překlepy, by neměly být důvodem pro zamítnutí těchto osvědčení, pokud tyto chyby nezpochybňují správnost prohlášení uvedených v těchto osvědčeních. 4. V případě odcizení, ztráty nebo zničení průvodního osvědčení A.TR. může vývozce požádat celní orgán, který osvědčení vydal, o vystavení duplikátu na základě vývozních dokladů, které celní orgán vlastní. Takto vystavený duplikát průvodního osvědčení A.TR. musí být označen v kolonce 8 jedním z následujících slov společně s datem vystavení a pořadovým číslem originálu osvědčení: ES „DUPLICADO“ CS „DUPLIKÁT“ DA „DUPLIKAT“ DE „DUPLIKAT“ ET „DUPLIKAAT“ EL „ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ“ EN „DUPLICATE“ FR „DUPLICATA“ IT „DUPLICATO“ LV „DUBLIKĀTS“ LT „DUBLIKATAS“ HU „MÁSODLAT“ MT „DUPLIKAT“ NL „DUPLICAAT“ PL „DUPLIKAT“ PT „SEGUNDA VIA“ SL „DVOJNIK“ SK „DUPLIKÁT“ FI „KAKSOISKAPPALE“ SV „DUPLIKAT“ TR „İKİNCİ NÜSHADİR“. Článek 11 1. Odchylně od článku 7 lze v souladu s níže uvedenými ustanoveními použít zjednodušený postup vydávání průvodních osvědčení A.TR. 2. Celní orgány vyvážejícího státu mohou povolit každému vývozci (dále jen „schválený vývozce”) s častými zásilkami, pro něž lze vydat průvodní osvědčení A.TR., který vyhovujícím způsobem poskytne příslušným orgánům všechny záruky potřebné k ověření statusu zboží, aby v době dovozu nemusel předkládat celnímu úřadu vyvážejícího státu zboží nebo žádost o průvodní osvědčení A.TR. vztahující se na toto zboží za účelem obdržení průvodního osvědčení A.TR. na základě podmínek stanovených v článku 7. 3. Celní orgány nevydají povolení uvedené v článku 2 vývozcům, kteří neposkytnou všechny záruky, které považují celní orgány za nezbytné. Příslušné orgány mohou povolení kdykoli zrušit. Musí tak učinit, pokud schválený vývozce již nesplňuje podmínky nebo neposkytuje tyto záruky. 4. V povolení, které vydávají celní orgány, se uvádí zejména: a) úřad odpovědný za předběžné potvrzení osvědčení; b) způsob, kterým schválený vývozce musí prokázat použití těchto osvědčení; c) v případech uvedených v odst. 5 písm. b) orgán příslušný k provedení následného ověření podle článku 16. 5. V povolení se na základě volby příslušných orgánů určí, že kolonka vyhrazená pro potvrzení celním úřadem musí: a) být buď předem potvrzená otiskem razítka příslušného celního úřadu vyvážejícího státu a podpisem zaměstnance tohoto úřadu, který může být faksimile; nebo b) být potvrzena schváleným vývozcem otiskem zvláštního razítka, které schválily celní orgány vyvážejícího státu a které odpovídá vzoru v příloze III. Otisk razítka může být na formulářích předtištěn. 6. V případech uvedených v odst. 5 písm. a) se do kolonky 8 „Poznámky” průvodního osvědčení A.TR. uvede jedno z těchto slovních spojení: ES „Procedimiento simplificado“ CS „Zjednodušený postup“ DA „Forenklet fremgangsmåde“ DE „Vereinfachtes Verfahren“ ET „Lihtsustatud tolliprotseduur“ EL „Απλουστευµένη διαδικασία“ EN „Simplified procedure“ FR „Procédure simplifiée“ IT „Procedura semplificata“ LV „Vienkaršota procedura“ LT „Supaprastinta procedura“ HU „Egyszerűsített eljárás“ MT „Procedura simplifikata“ NL „Vereenvoudigde regeling“ PL „Procedura uproszczona“ PT „Procedimento simplificado“ SL „Poenostavljen postopek“ SK „Zjednodušený postup“ FI „Yksinkertaistettu menettely“ SV „Förenklat förfarande“ TR „Basitleştirilmiş prosedür“. 7. Vyplněné osvědčení, které je označeno slovním spojením uvedeným v odstavci 6 a podepsáno schváleným vývozcem, je rovnocenné dokladu, který potvrzuje splnění podmínek uvedených v článku 5 tohoto rozhodnutí. Článek 12 1. Vývozce, který často vyváží zboží z jiného členského státu Společenství, než ve kterém je usazen, může získat status schváleného vývozce, který se vztahuje na tyto vývozy. Za tímto účelem předloží žádost příslušným celním orgánům členského státu, ve kterém je usazen a vede evidenci týkající se dokladů potvrzujících status dotyčného zboží a splnění ostatních požadavků základního a tohoto rozhodnutí. 2. Pokud jsou orgány uvedené v odstavci 1 přesvědčeny, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 11, a vydají povolení, uvědomí o tom celní orgány dotčených členských států. 3. V případech, kdy adresa ověření nebyla předtištěna v kolonce 14 průvodního osvědčení A.TR., vývozce uvede v kolonce 8 „Poznámky” průvodního osvědčení A.TR. odkaz na členský stát, který vydal povolení a kterému celní orgány Turecka zasílají žádosti o následné ověření podle článku 16. Článek 13 Pokud je zboží pod kontrolou celního úřadu v jedné části celní unie, je možné za účelem odeslání veškerého zboží či jeho části na jiné místo v rámci celního území celní unie nahradit originál průvodního osvědčení A.TR. jedním nebo více průvodními osvědčeními A.TR. Náhradní průvodní osvědčení A.TR. vydává celní úřad, který má zboží pod kontrolou. Článek 14 1. Celní orgány členských států Společenství a Turecka si prostřednictvím Komise Evropských společenství navzájem poskytují vzory otisků razítek používaných na jejich celních úřadech při vydávání průvodních osvědčení A.TR. a adresy celních orgánů odpovědných za ověření těchto osvědčení. 2. Aby se zajistilo řádné uplatňování tohoto rozhodnutí, bude si Společenství a Turecko prostřednictvím příslušných celních orgánů poskytovat pomoc při kontrole pravosti průvodních osvědčení A.TR. a správnosti v nich uvedených informací. Článek 15 1. Bez ohledu na čl. 7 odst. 1 lze průvodní osvědčení A.TR. výjimečně vydat až pod dovozu zboží, na něž se vztahuje, pokud: a) nebylo vydáno při vývozu kvůli chybám, neúmyslným opomenutím nebo mimořádným okolnostem; nebo b) se celním orgánům vyhovujícím způsobem prokáže, že průvodní osvědčení A.TR. bylo vydáno, nebylo však při dovozu přijato z technických důvodů. 2. Za účelem provádění odstavce 1 musí vývozce ve své žádosti uvést místo a datum vývozu výrobků, na něž se průvodní osvědčení A.TR. vztahuje, a uvést důvody žádosti. 3. Celní orgány mohou vydat průvodní osvědčení A.TR. dodatečně pouze po ověření, že informace uvedené v žádosti vývozce souhlasí s informacemi v příslušném spisu. 4. Průvodní osvědčení A.TR. vydaná dodatečně musí být potvrzená v kolonce 8 jedním z těchto slovních spojení: ES „EXPEDIDO A POSTERIORI“ CS „VYSTAVENO DODATEČNĔ“ DA „UDSTEDT EFTERFØLGENDE“ DE „NACHTRÄGLICH AUSGESTELLT“ ET „VÄLJA ANTUD TAGASIULATUVALT“ EL „ΕΚΔΟΘΕΝ ΕΚ ΤΩΝ ΥΣΤΕΡΩΝ“ EN „ISSUED RETROSPECTIVELY“ FR „DÉLIVRÉ A POSTERIORI“ IT „RILASCIATO A POSTERIORI“ LV „IZSNIEGTS RETROSPEKTĪVI“ LT „RETROSPEKTYVUSIS IŠDAVIMAS“ HU „KIADVA VISSZAMENŐLEGES HATÁLLYAL“ MT „MAĦRUĠ RETROSPETTIVAMENT“ NL „AFGEGEVEN A POSTERIORI“ PL „WYSTAWIONE RETROSPEKTYWNIE“ PT „EMITIDO A POSTERIORI“ SL „IZDANO NAKNADNO“ SK „VYDANÉ DODATOČNE“ FI „ANNETTU JÄLKIKÄTEEN“ SV „UTFÄRDAT I EFTERHAND“ TR „SONRADAN VERİLMİŞTİR“. Článek 16 1. Následné ověření průvodního osvědčení A.TR. se provede namátkově nebo kdykoli mají celní orgány dovážejícího státu důvodné pochybnosti, co se týče pravosti osvědčení, statusu dotyčných výrobků nebo splnění ostatních požadavků základního nebo tohoto rozhodnutí. 2. Za účelem provádění odstavce 1 celní orgány dovážejícího státu vrátí celním orgánům vyvážejícího státu průvodní osvědčení A.TR. a fakturu, pokud byla předložena, nebo kopii těchto dokladů s případným uvedením důvodu šetření. Za účelem pomoci při ověřování žádosti poskytnou celní orgány všechny potřebné doklady a získané informace, které prokazují, že informace uvedené v průvodním osvědčení A.TR. jsou nesprávné. 3. Ověření provádějí celní orgány vyvážejícího státu. Za tímto účelem mají právo vyžádat si jakýkoli doklad a provést jakoukoli kontrolu účtů vývozce nebo jakoukoli jinou kontrolu, kterou považují za vhodnou. 4. Pokud se celní orgány dovážejícího státu rozhodnou odložit udělení zacházení pro dotyčné výrobky na základě ustanovení o režimu volného oběhu stanovených v základním rozhodnutí, dokud nejsou známy výsledky ověření, navrhnou dovozci propuštění zboží za jakýchkoli předběžných opatření, která považují za nutná. 5. Celní orgány žádající o ověření jsou informovány o výsledcích tohoto ověření co nejdříve. Tyto výsledky musí jasně prokazovat, zda jdou doklady pravé a zda lze u dotyčného zboží mít za to, že bylo v celní unii v režimu volného oběhu a splňuje ostatní požadavky základního a tohoto rozhodnutí. 6. Pokud v případě důvodných pochybností nedojde odpověď do deseti měsíců od data podání žádosti o ověření nebo pokud odpověď neobsahuje dostatečné informace pro určení pravosti dotyčného dokladu nebo skutečného statusu dotyčného zboží, dožadující celní orgány odmítnou – vyjma mimořádných okolností – režim zacházení podle ustanovení o režimu volného oběhu uvedených v základním rozhodnutí. Článek 17 1. Odchylně od článku 5 se ustanovení o režimu volného oběhu uvedená v základním rozhodnutí uplatňují rovněž na zboží dovážené v jedné části celní unie, pokud je toto zboží doloženo důkazem původu ve Společenství nebo v Turecku, vydaným v zemi, skupině zemí nebo na území na základě preferenčních obchodních dohod, které s touto zemí, skupinou zemí nebo územím uzavřelo Společenství i Turecko a které stanoví systém kumulace původu znamenající uplatňování totožných pravidel původu a zákaz navrácení cla nebo osvobození od cla. 2. Na důkazy uvedené v odstavci 1 se vztahují úpravy týkající se administrativní spolupráce stanovené v pravidlech původu v příslušných preferenčních obchodních dohodách. Článek 18 Pokud vzniknou v souvislosti s postupem ověřování podle článku 16 spory, které nelze urovnat mezi celními orgány, které požadují ověření, a celními orgány, které za toto ověření odpovídají, nebo pokud vznikne problém při výkladu tohoto rozhodnutí, předloží se Výboru pro celní spolupráci. Ve všech případech se spory mezi dovozcem a celními orgány dovážejícího státu urovnávají podle právních předpisů tohoto státu. Článek 19 Osobě, která vystaví doklad nebo způsobí, že je vystaven doklad, který obsahuje nesprávné údaje za účelem získání režimu zacházení na základě ustanovení o režimu volného oběhu uvedených v základním rozhodnutí, se uloží sankce. KAPITOLA 3 USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE ZBOžÍ DOVÁžENÉHO CESTUJICÍMI Článek 20 Za předpokladu, že zboží, které přepravují cestující z jedné části celní unie do druhé části, není určeno pro obchodní účely, může využít ustanovení o režimu volného oběhu uvedených v základním rozhodnutí, aniž by podléhalo předložení osvědčení podle kapitoly 2, pokud je deklarováno jako zboží, které splňuje podmínky režimu volného oběhu, a neexistují žádné pochybnosti o správnosti tohoto prohlášení. KAPITOLA 4 POšTOVNÍ ZÁSILKY Článek 21 Poštovní zásilky (včetně poštovních balíků) využijí ustanovení o režimu volného oběhu uvedená v základním rozhodnutí, aniž by podléhaly předložení osvědčení stanoveného v kapitole 2 za předpokladu, že na obalu ani v průvodních dokladech není označeno, že obsahují zboží, které nesplňuje podmínky stanovené v základním rozhodnutí. Toto označení představuje žlutá nálepka, jejíž vzor je uveden v příloze IV, kterou ve všech těchto případech připojí příslušné orgány vyvážejícího státu. HLAVA III CELNÍ USTANOVENÍPOUŽITELNÁ NA OBCHOD SE ZBOŽÍM S TŘETÍMI ZEMĚMI KAPITOLA 1 USTANOVENÍ O HODNOTě ZBOžÍ PRO CELNÍ ÚčELY Článek 22 Náklady na dopravu a pojištění a poplatky v souvislosti nakládkou a manipulací se zbožím spojené s přepravou zboží třetí země po vstupu tohoto zboží na území celní unie se nezohledňují za účelem stanovení celní hodnoty za předpokladu, že jsou uvedeny odděleně od ceny skutečně placené nebo ceny, která se má za dané zboží zaplatit. KAPITOLA 2 PASIVNÍ ZUšLECHťOVACÍ STYK Článek 23 Pro účely této kapitoly se „ trojstrannou přepravou ” rozumí systém, na základě něhož se po ukončení režimu pasivní zušlechťovací styk propouštějí do režimu volný oběh zušlechtěné výrobky s částečným nebo úplným osvobozením od dovozního cla v jiné části celní unie než v té, ze které bylo zboží dočasně vyvezeno. Článek 24 Pokud jsou zušlechtěné nebo náhradní výrobky propuštěny do režimu volný oběh v rámci systému trojstranné dopravy, použije se ke sdělování informací o dočasně vyvezeném zboží v trojstranné přepravě za účelem získání částečného nebo úplného osvobození pro zušlechtěné nebo náhradní výrobky informační list INF 2. Článek 25 1. Informační list INF 2 obsahuje pro dané množství zboží propuštěné do režimu jeden originál a kopii a je vyhotoven na formulářích, které odpovídají vzoru uvedenému v příloze 71 prováděcích opatření celního kodexu Společenství, když je vystaven ve Společenství, nebo vzoru obdobně uvedenému v celních předpisech Turecka na základě této přílohy, když je vystaven v Turecku. Formuláře se vyplní v jednom z úředních jazyků Společenství nebo v turečtině. Úřad vstupu potvrdí originál a kopii informačního listu INF 2. Ponechá si kopii a deklarantovi vrátí originál. 2. Úřad vstupu, který je požádán o potvrzení informačního listu INF 2, uvede v kolonce 16 způsoby identifikace dočasně vyvezeného zboží. 3. Pokud jsou odebrány vzorky nebo použita vyobrazení či technický popis, úřad uvedený v odstavci 1 ověří tyto vzorky, vyobrazení nebo technický popis přiložením celní uzávěry buď na zboží, pokud to jeho charakter dovoluje, nebo na jeho obal, a to takovým způsobem, aby nemohlo dojít k nedovolené manipulaci. Nálepka s otiskem razítka úřadu a referenčními údaji z vývozního prohlášení se připevní na vzorky, vyobrazení nebo technický popis tak, aby nedošlo k záměně. Vzorky, vyobrazení a technický popis ověřený a opatřený uzávěrou v souladu s odstavcem 3 se vrátí vývozci, který je potom s neporušenou uzávěrou předloží při zpětném dovozu zušlechtěných nebo náhradních výrobků. 4. Pokud je nutná analýza a její výsledky budou známy až po potvrzení informačního listu INF 2 celním úřadem, doklad obsahující výsledky analýzy obdrží vývozce v zapečetěné obálce zabezpečené proti nedovolené manipulaci. Článek 26 1. Úřad vstupu na originálu osvědčí, že zboží opustilo celní území, a vrátí jej osobě, která ho předložila. 2. Dovozce zušlechtěných nebo náhradních výrobků předloží originál informačního listu INF 2 a případně uvede způsoby identifikace úřadu ukončení. Článek 27 1. Pokud celní úřad, který vystavuje informační list INF 2, má za to, že jsou kromě informací uvedených v informačním listu zapotřebí další informace, uvede takovéto údaje. V případě nedostatku místa se přiloží dodatečný list. Toto se poznamená na originálu. 2. Celní úřad, který potvrdil informační list INF 2, může být požádán, aby po odbavení ověřil pravost listu a správnost informací v něm obsažených. 3. V případě více než jedné zásilky je možné vyhotovit potřebný počet informačních listů INF 2 pro příslušné množství zboží nebo výrobků propuštěných do režimu. Počáteční informační list může být rovněž nahrazen dalšími informačními listy nebo, pokud je použit pouze jeden informační list, celní úřad, kterému je list potvrzen, může poznamenat na originálu množství zboží nebo výrobků. V případě nedostatku místa se přiloží dodatečný list, o čemž se uvede poznámka na originálu. 4. Celní orgány mohou povolit používání souhrnných informačních listů INF 2 pro obchodní toky v rámci trojstranné přepravy, které zahrnují velký počet operací, které se vztahují na celkové množství dovozů/vývozů za určité období. 5. Výjimečně může být informační list INF 2 vydán dodatečně, ne však po vypršení lhůty pro uchovávání dokladů. Článek 28 V případě odcizení, ztráty nebo zničení informačního listu INF 2 může držitel režimu pasivního zušlechťovacího styku požádat celní úřad, který ho potvrdil, o vystavení duplikátu. Tento úřad vyhoví této žádosti za předpokladu, že lze prokázat, že dočasně vyvezené zboží, na něž se vztahuje žádost o vystavení duplikátu, nebylo zpětně dovezeno. Originál a takto vystavené kopie informačního listu budou mít jedno z těchto označení: ES „DUPLICADO“ CS „DUPLIKÁT“ DA „DUPLIKAT“ DE „DUPLIKAT“ ET „DUPLIKAAT“ EL „ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ“ EN „DUPLICATE“ FR „DUPLICATA“ IT „DUPLICATO“ LV „DUBLIKĀTS“ LT „DUBLIKATAS“ HU „MÁSODLAT“ MT „DUPLIKAT“ NL „DUPLICAAT“ PL „DUPLIKAT“ PT „SEGUNDA VIA“ SL „DVOJNIK“ SK „DUPLIKÁT“ FI „KAKSOISKAPPALE“ SV „DUPLIKAT“ TR „İKİNCİ NÜSHADİR“. Článek 29 Částečné osvobození od dovozního cla převzetím nákladů na zpracování jako základu pro určení cla se na žádost udělí u zušlechtěných výrobků, které mají být propuštěny do režimu volného oběhu. Celní orgány odmítnou výpočet částečného osvobození od dovozního cla podle tohoto ustanovení, pokud se před propuštěním zušlechtěných výrobků do režimu volného oběhu zjistí, že jediným účelem propuštění dočasně vyvezeného zboží, které nepochází z některé části celní unie ve smyslu hlavy II kapitoly 2 oddílu 1 celního kodexu Společenství a hlavy II kapitoly II oddílu 1 tureckého celního kodexu, do režimu volného oběhu s nulovou sazbou cla bylo využít částečného osvobození podle tohoto ustanovení. Pravidla týkající se celní hodnoty zboží stanovená v celním kodexu Společenství a tureckém celním kodexu platí obdobně na náklady zpracování, které nezohledňují dočasně vyvezené zboží. KAPITOLA 3 VRÁCENÉ ZBOžÍ Článek 30 1. Zboží, které bylo po vyvezení z jedné části celní unie, vráceno do druhé části celní unie a propuštěno do režimu volného oběhu ve lhůtě tří let, bude na žádost dotčené osoby osvobozeno od dovozního cla. Lhůtu v délce tří let lze s ohledem na zvláštní okolnosti prodloužit. 2. Pokud před vývozem z celního území jedné části celní unie bylo vrácené zboží propuštěno do režimu volného oběhu se sníženou nebo nulovou sazbou dovozního cla z důvodu jeho použití ke zvláštnímu účelu, přizná se osvobození od cla podle odstavce 1, pokud se za stejným účelem zpětně doveze. Nemá-li být vrácené zboží dovezeno k témuž použití, sníží se vyměřená částka dovozního cla o případně vybranou částku cla při prvním propuštění tohoto zboží do volného oběhu. Je-li tato částka vyšší než částka vyplývající z propuštění vráceného zboží do volného oběhu, žádná náhrada se neposkytuje. 3. Osvobození od dovozního cla stanovené v odstavci 1 se nepřizná v případě zboží vyváženého z celního území jedné části celní unie v režimu pasivního zušlechťovacího styku, ledaže toto zboží zůstane ve státě, do kterého bylo vyvezeno. Článek 31 Osvobození od dovozního cla podle článku 30 se poskytuje pouze tehdy, je-li zboží dovezeno zpět ve stavu, v němž bylo vyvezeno. Článek 32 Články 30 a 31 se použijí přiměřeně na zušlechtěné výrobky, které byly původně vyvezeny nebo zpětně vyvezeny poté, co byly propuštěny do režimu aktivního zušlechťovacího styku. Dlužná částka dovozního cla vyplývající ze zákona se stanoví na základě pravidel použitelných v režimu aktivního zušlechťovacího styku, přičemž se datum zpětného vývozu zušlechtěných výrobků považuje za datum propuštění do režimu volného oběhu. Článek 33 Vrácené zboží je osvobozeno od dovozního cla, i když představuje pouze poměrnou část zboží předtím vyvezeného z druhé části celní unie. Totéž platí pro zboží, které tvoří součásti nebo příslušenství ke strojům, nástrojům, přístrojům nebo jiným výrobkům předtím vyvezeným z druhé části celní unie. Článek 34 1. Odchylně od článku 31 se vrácené zboží osvobozuje od dovozního cla v těchto případech: a) zboží, se kterým se po vyvezení z druhé části celní unie nezacházelo jiným způsobem, než jak je nezbytné k jeho zachování v dobrém stavu, nebo se s ním nakládalo způsobem, kterým se pouze pozměnil jeho vzhled; b) zboží, se kterým se po vyvezení z druhé části celní unie zacházelo jiným způsobem, než jak je nezbytné k jeho zachování v dobrém stavu, nebo se s ním nakládalo jiným způsobem, než pouze pozměňujícím jeho vzhled, které se však ukázalo jako poškozené nebo nevhodné pro zamýšlené použití za předpokladu, že je splněna jedna z těchto podmínek: – takovéto zacházení nebo nakládání se zbožím se použilo pouze za účelem jeho opravy nebo obnovení jeho dobrého stavu, – jeho nevhodnost pro zamýšlené použití se ukázala až poté, co takovéto zacházení nebo nakládání začalo. 2. Pokud se s vráceným zbožím zacházelo nebo nakládalo způsobem povoleným podle odst. 1 písm. b) a toto zacházení by znamenalo, že zboží podléhá dovoznímu clu, pokud se na zboží vztahují pravidla v rámci režimu pasivního zušlechťovacího styku, použijí se platná pravidla pro vyměření cla v rámci tohoto režimu. Pokud však zboží prošlo operací skládající se z opravy nebo obnovení dobrého stavu, které se stalo nevyhnutným v důsledku nepředvídaných okolností, které vznikly mimo obě části celní unie, což bylo celním orgánům uspokojivým způsobem prokázáno, osvobození od dovozního cla se poskytne za předpokladu, že hodnota vráceného zboží není v důsledku této operace vyšší než jeho hodnota v době vývozu z celního území druhé části celní unie. 3. Pro účely odstavce 2 druhého pododstavce se: a) „opravou nebo obnovením dobrého stavu, které se stalo nevyhnutným” rozumí jakákoli operace k odstranění provozních závad nebo závažného poškození zboží, ke kterému došlo, když se zboží nacházelo mimo obě části celního území, bez níž by nebylo možné používat zboží běžným způsobem k účelům, pro které bylo určeno; b) hodnota vráceného zboží se nepovažuje v důsledku operace, které se zboží podrobilo, za vyšší, než je jeho hodnota v době vývozu z druhé části celní unie, pokud tato operace nepřesahuje to, co je nezbytně nutné, aby zboží mohlo být nadále používáno stejným způsobem jako v té době. Pokud oprava zboží nebo obnovení jeho dobrého stavu vyžaduje použití náhradních součástek, je použití omezeno na náhradní součástky, které jsou nezbytně nutné k tomu, aby toto zboží mohlo být používáno stejným způsobem jako v době vývozu. Článek 35 Při vyřizování vývozních celních formalit vydají celní orgány na žádost dotčené osoby doklad obsahující informace nezbytné k identifikaci zboží v případě jeho vrácení na celní území jedné části celní unie. Článek 36 1. Jako vrácené zboží se akceptuje: – zboží, pro které byly jako podpůrné doklady k prohlášení o propuštění do režimu volného oběhu předloženy tyto doklady: a) kopie vývozního prohlášení, kterou vývozci vrátily celní orgány, nebo kopie tohoto dokladu ověřená těmito orgány; nebo b) informační list stanovený v článku 37. Pokud důkazy, které mají celní orgány na celním úřadu zpětného dovozu k dispozici nebo které mohou získat od dotčené osoby, prokazují, že zboží propuštěné do režimu volného oběhu bylo původně vyvezeno z druhé části celní unie a v této době splňovalo podmínky pro akceptování jako vrácené zboží, se doklady uvedené v písmenu a) a b) nevyžadují. – zboží, které zahrnuje karnet ATA vydaný v druhé části celní unie. Toto zboží lze akceptovat jako vrácené zboží v rámci omezení stanovených v článku 30, a to i v případě, že platnost karnetu ATA vypršela. Ve všech případech se provedou tyto formality: – ověření informací uvedených v kolonce A až G dokladu pro zpětný dovoz; – vyplnění kontrolního útržku a kolonky H na listu pro zpětný dovoz; – zadržení dokladu pro zpětný dovoz. 2. První odrážka odstavce 1 se nevztahuje na mezinárodní pohyb obalů, dopravních prostředků a určitého zboží propuštěného na základě zvláštních celních pravidel, pokud autonomní nebo smluvní ustanovení stanoví, že za těchto okolností se celní doklady nevyžadují. Neplatí rovněž v případech, kdy je možno zboží deklarovat pro propuštění do režimu volného oběhu ústně nebo jiným způsobem. 3. Pokud to celní orgány na celních úřadech zpětného dovozu považují za nezbytné, mohou dotčenou osobu požádat, aby předložila dodatečné důkazy, zejména za účelem identifikace vráceného zboží. Článek 37 Informační list INF 3 obsahuje jeden originál a dvě kopie a je vyhotoven na formulářích, které odpovídají vzoru uvedenému v příloze 110 prováděcích opatření celního kodexu Společenství, když je vystaven ve Společenství, nebo vzoru obdobně uvedenému v celních předpisech Turecka na základě této přílohy, když je vystaven v Turecku. Formuláře se vyplní v jednom z úředních jazyků Společenství nebo v turečtině. Článek 38 1. Informační list INF 3 vystaví na žádost vývozce celní orgány na celním úřadě vývozu při vyřízení vývozních formalit u dotyčného zboží, pokud vývozce prohlásí, že se toto zboží pravděpodobně vrátí přes celní úřad druhé části celní unie. 2. Informační list INF 3 mohou vystavit celní orgány na celním úřadě vývozu na žádost vývozce také po vyřízení celních formalit u dotyčného zboží za předpokladu, že tyto orgány mohou na základě informací, které mají k dispozici zjistit, že se údaje v žádosti vývozce vztahují na vyvážené zboží. Článek 39 1. Informační list INF 3 musí obsahovat všechny informace, které celní orgány požadují za účelem identifikace vyváženého zboží. 2. Pokud se očekává, že se dovážené zboží vrátí druhé části celní unie nebo oběma částem celní unie přes několik celních úřadů jiných než celní úřad vývozu, vývozce může požádat o vydání několika informačních listů INF 3, které se vztahují na celkové množství vyváženého zboží. Podobně může vývozce požádat celní orgány, které vydaly informační list INF 3, aby ho nahradily několika informačními listy INF 3, které se vztahují na celkové množství zboží zahrnutého v původně vystaveném informačním listu INF 3. Vývozce může rovněž požádat o vystavení informačního listu INF 3, který se vztahuje pouze na část vyváženého zboží. Článek 40 Originál a jedna kopie informačního listu INF 3 se vrátí vývozci k předložení celnímu úřadu zpětného dovozu. Druhá kopie se uloží do úředních spisů celních orgánů, které informační list vystavily. Článek 41 Celní úřad zpětného dovozu zaznamená na originál a kopii informačního listu INF 3 množství vráceného zboží osvobozeného od dovozního cla, přitom si ponechá originál a kopii s referenčním číslem a datem prohlášení o propuštění do režimu volného oběhu zašle celním orgánům, které informační list vystavily. Zmíněné celní orgány porovnají tuto kopií s kopií, kterou vlastní, a ponechají ji v úředních spisech. Článek 42 V případě odcizení, ztráty nebo zničení originálu informačního listu INF 3 může dotčená osoba požádat celní orgány, které ho vydaly, o duplikát. Tyto orgány žádosti vyhoví, pokud to okolnosti odůvodňují. Takto vydaný duplikát bude mít jedno z těchto označení: ES „DUPLICADO“ CS „DUPLIKÁT“ DA „DUPLIKAT“ DE „DUPLIKAT“ ET „DUPLIKAAT“ EL „ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ“ EN „DUPLICATE“ FR „DUPLICATA“ IT „DUPLICATO“ LV „DUBLIKĀTS“ LT „DUBLIKATAS“ HU „MÁSODLAT“ MT „DUPLIKAT“ NL „DUPLICAAT“ PL „DUPLIKAT“ PT „SEGUNDA VIA“ SL „DVOJNIK“ SK „DUPLIKÁT“ FI „KAKSOISKAPPALE“ SV „DUPLIKAT“ TR „İKİNCİ NÜSHADİR“. Celní orgány zaznamenají na kopii informačního listu INF 3, kterou vlastní, že byl vystaven duplikát. Článek 43 1. Na žádost celních orgánů na celním úřadě zpětného dovozu sdělí celní orgány na celním úřadě vývozu všechny informace, které mají k dispozici a které umožní určit, zda zboží splňuje podmínky výhod stanovených v této kapitole. 2. Informační list INF 3 lze použít pro žádost o informace a sdělení informací uvedených v odstavci 1. KAPITOLA 4 DOKAZOVÁNÍ PREFERENčNÍHO PůVODU ZBOžÍ V čÁSTI CELNÍ UNIE Článek 44 Tato kapitola stanoví pravidla, která mají usnadnit: a) vydávání průvodních osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED a vystavování prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED podle podmínek preferenčních obchodních dohod, které uzavřely Společenství i Turecko se zeměmi, skupinami zemí nebo územími a které stanoví systém kumulace původu znamenající uplatňování totožných pravidel původu a zákaz navrácení cla nebo osvobození od cla; (b) administrativní spolupráci za tímto účelem mezi celními orgány členských států Společenství a Turecka. Článek 45 1. Za účelem provádění čl. 44 písm. a) dodavatelé zboží ve volném oběhu v rámci celní unie, které má být dodáno mezi dvěma částmi celní unie, poskytnou prohlášení (dále jen „prohlášení dodavatele”), které se týká statusu původu dodávaného zboží s ohledem na pravidla původu stanovená v dotyčných preferenčních obchodních dohodách. 2. Prohlášení dodavatele používají vývozci jako důkazní prostředek, zejména na podporu žádostí o vydání průvodního osvědčení EUR.1 nebo EUR-MED, nebo jako doklad, na jehož základě může být vystaveno prohlášení na faktuře nebo prohlášení na faktuře EUR-MED. Článek 46 Vyjma případy uvedené v článku 47 dodavatel poskytne pro každou zásilku zboží samostatné prohlášení. Dodavatel učiní toto prohlášení na příslušné obchodní faktuře k této dodávce nebo na dodacím listě či na jiném obchodním dokladu, v němž je dotyčné zboží popsáno dostatečně podrobně tak, aby bylo možné jeho ztotožnění. Dodavatel může poskytnout prohlášení kdykoli, i po dodání zboží. Článek 47 1. Pokud dodavatel pravidelně dodává určitému zákazníkovi zboží, u něhož se očekává, že jeho status původu bude po značnou dobu stejný, může poskytnout jedno prohlášení dodavatele, které se vztahuje i na další zásilky tohoto zboží (dále jen „dlouhodobé prohlášení dodavatele”). Dlouhodobé prohlášení dodavatele může být vystaveno maximálně na období jednoho roku ode dne, kdy bylo prohlášení učiněno. 2. Dlouhodobé prohlášení dodavatele může být vystaveno se zpětnou platností. V těchto případech nesmí jeho platnost překročit období jednoho roku ode dne, kdy toto prohlášení začalo platit. 3. Přestane-li dlouhodobé prohlášení dodavatele týkající se dodávaného zboží platit, informuje o tom dodavatel neprodleně odběratele. Článek 48 1. Prohlášení dodavatele se poskytne formou stanovenou v příloze V, nebo v případě dlouhodobého prohlášení dodavatele, formou stanovenou v příloze VI. 2. Prohlášení dodavatele musí být opatřeno vlastnoručním podpisem dodavatele a lze jej vystavit na předtištěném tiskopisu. Pokud je však faktura a prohlášení dodavatele vyhotoveno strojově, nemusí být prohlášení dodavatele vlastnoručně podepsáno za předpokladu, že dodavatel poskytne zákazníkovi písemný závazek, že přijímá veškerou odpovědnost za každé prohlášení dodavatele, které ho identifikuje, stejně jako by jím bylo vlastnoručně podepsáno. Článek 49 1. Za účelem provádění čl. 44 písm. b) si celní orgány členských států Společenství a Turecka poskytují vzájemnou pomoc při kontrole správnosti informací uvedených v prohlášeních dodavatelů. 2. K ověření správnosti nebo pravosti prohlášení dodavatele celní orgány státu, ve kterém byl důkaz statusu původu vydán nebo vystaven, mohou vývozce požádat, aby od dodavatele získal informační list INF 4. Informační list INF 4 je vyhotoven na formulářích, které odpovídají vzoru uvedenému v příloze V nařízení Rady (ES) č. 1207/2001 ze dne 11. června 2001[13], když je vystaven ve Společenství, nebo vzoru obdobně uvedenému v celních předpisech Turecka na základě této přílohy, když je vystaven v Turecku. Formulář se vyplní v jednom z úředních jazyků Společenství nebo v turečtině. Celní orgány státu, který musí poskytnout informace nebo který je požaduje, mohou vyžadovat překlad informací uvedených v dokumentech, které jim byly předloženy, do úředního jazyka nebo jazyků tohoto členského státu. 3. Informační list INF 4 vystavují celní orgány státu, ve kterém je dodavatel usazen. Tyto orgány mají právo požadovat veškeré důkazy a provést kontrolu účetnictví dodavatele nebo jinou kontrolu, kterou považují za nezbytnou. 4. Celní orgány členského státu, ve kterém je dodavatel usazen, vystaví informační list INF 4 ve lhůtě tří měsíců po přijetí žádosti dodavatele, přičemž uvedou, zda bylo prohlášení dodavatele správné nebo ne. 5. Vyplněný list se vydá dodavateli, aby ho doručil vývozci pro předání celnímu orgánu státu, ve kterém je důkaz statusu původu vydán nebo vyhotoven. Článek 50 1. Dodavatel, který vystaví prohlášení dodavatele, je povinen uchovávat veškeré doklady o správnosti prohlášení po dobu nejméně tří let. 2. Celní orgán, u kterého byla podána žádost o vystavení osvědčení údajů INF 4, uchovává tiskopis žádosti po dobu nejméně tří let. Článek 51 1. Pokud vývozce nemůže předložit informační list INF 4 ve lhůtě čtyř měsíců po žádosti celních orgánů státu, ve kterém je důkaz statusu původu vydán nebo vyhotoven, tyto orgány mohou požádat přímo celní orgány státu, ve kterém je dodavatel usazen, aby potvrdily status původu dotyčných výrobků, s ohledem na pravidla původu stanovená v příslušných preferenčních obchodních dohodách. 2. Pro účely odstavce 1 celní orgány, které požadují ověření, sdělí celním orgánům státu, ve kterém je dodavatel usazen, všechny informace, které mají k dispozici, a uvedou důvody svého šetření. K doložení své žádosti poskytnou všechny doklady nebo informace, které získaly a na základě nichž se lze domnívat, že prohlášení dodavatele je nesprávné. 3. Při ověřování si celní orgány státu, ve kterém je dodavatel usazen, mohou vyžádat jakýkoli důkaz, provést jakoukoli kontrolu účtů dodavatele nebo jakékoli jiné ověření, které považují za vhodné. 4. Celní orgány, které požádaly o ověření, musí být informovány o výsledcích v co nejkratší možné lhůtě prostřednictvím osvědčení údajů INF 4. 5. Pokud odpověď nedojde ve lhůtě pěti měsíců od podání žádosti o ověření nebo pokud odpověď neobsahuje dostatečné informace k tomu, aby se prokázal skutečný původ výrobků, celní orgány státu, ve kterém je důkaz statusu původu vydán nebo vyhotoven, prohlásí tento důkaz na základě dotyčných dokumentů za neplatný. HLAVA IV ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ Článek 52 Rozhodnutí č. 1/1999, 1/2000 a 1/2001 se zrušují. Odkazy na ustanovení zrušených rozhodnutí se považují za odkazy na příslušná ustanovení tohoto rozhodnutí. Prohlášení dodavatele, včetně dlouhodobého prohlášení, vydaná před dnem vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, zůstávají i nadále platná. Prohlášení dodavatele, která odpovídají formulářům uvedeným v rozhodnutí č. 1/1999, se mohou i nadále vystavovat po dobu dvanácti měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, kromě případů, kdy prohlášení dodavatele jsou používaná vývozci jako důkazní prostředek na podporu žádostí o vydání průvodního osvědčení EUR-MED, nebo jako doklad, na jehož základě může být vystaveno prohlášení na faktuře EUR-MED. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po přijetí. V Bruselu Za Výbor pro celní spolupráci předseda / předsedkyně PŘÍLOHY PŘÍLOHA I [pic] [pic] PŘÍLOHA II Vysvětlivky k průvodnímu osvědčením I. Pravidla pro vyplnění průvodního osvědčení 1. Průvodní osvědčení A.TR. musí být vystaveno v souladu s ustanovením čl. 9 odst. 1. 2. V průvodním osvědčení se nesmějí slova mazat nebo přepisovat. Jakékoli změny se musí provést škrtnutím nesprávného údaje a zapsáním nutné opravy. Každou takovou změnu musí parafovat osoba, která osvědčení vyplnila, a schválit (indosovat) celní orgány. Popis výrobků musí být vyznačen do příslušného odstavce bez ponechání prázdných řádek. Pokud se nevyplní celá kolonka, musí se pod posledním řádkem popisu vodorovně proškrtnout a zbývající prázdné místo se proškrtne napříč. II. Podrobnosti k vyplnění jednotlivých kolonek 1. Uveďte úplné jméno a adresu dotčené osoby nebo společnosti. 2. Je-li to vhodné, uveďte číslo přepravního dokladu. 3. Je-li to vhodné, uveďte případně úplné jméno a adresu osob(y) nebo společnosti(í), jimž má být zboží dodáno. 5. Uveďte název země, ze které je zboží vyváženo. 6. Uveďte název dotčené země. 9. Uveďte číslo příslušné položky vzhledem k celkovému počtu druhů zboží na osvědčení. 10. Uveďte značky, čísla, počet, druh balení a běžný obchodní popis zboží. 11. Uveďte hrubý objem zboží popsaného v příslušném poli 10, vyjádřený v kilogramech nebo jiné měrné jednotce (hl, m³, atd.). 12. Vyplní celní orgán. Je-li to vhodné, uveďte podrobnosti vztahující se k vývozmímu dokumentu (druh a číslo formuláře, název celního úřadu a vydávající země). 13. Uveďte místo a datum, podpis a jméno vývozce. ________________________ PŘÍLOHA III [pic]________________________ PŘÍLOHA IV [pic] PŘÍLOHA V [pic] PŘÍLOHA VI [pic] [1] Rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/1999 ze dne 28. května 1999 o postupech usnadňujících vydávání průvodních osvědčení EUR.1 a vystavování prohlášení na faktuře podle předpisů upravujících preferenční obchod mezi Evropskou unií, Tureckem a některými evropskými zeměmi a rozhodnutí Výboru pro celní spolupráci ES-Turecko č. 1/2000 ze dne 25. července 2000 o přijímání průvodních osvědčení EUR.1 nebo prohlášení na faktuře, která byla vystavena některými zeměmi, které podepsaly preferenční dohodu se Společenstvím nebo Tureckem, jako důkazu původu ve Společenství nebo v Turecku. [2] Úř. věst. L 98, 7.4.2001, s. 31. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím č. 1/2003 ze dne 30. ledna 2003, Úř. věst. L 28, 4.2.2003, s. 51. [3] Úř. věst. L 253, 11.10.1993, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 402/2006 ze dne 8. března 2006 (Úř. věst. L 70, 9.3.2006, s. 35). [4] Úř. věst. L 204, 4.8.1999, s. 43. [5] Úř. věst. L 211, 22.8.2000, s. 16. [6] Úř. věst. L 35, 13.2.1996, s. 1. [7] Úř. věst. L 98, 7.4.2001, s. 31. Rozhodnutí naposledy pozměněné rozhodnutím č. 1/2003 ze dne 30. ledna 2003, Úř. věst. L 28, 4.2.2003, s. 51. [8] Úř. věst. L 253, 11.10.1993, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 402/2006 ze dne 8.3.2006 (Úř. věst. L 70, 9.3.2006, s. 35). [9] Úř. věst. L 204, 4.8.1999, s. 43. [10] Úř. věst. L 211, 22.8.2000, s. 16. [11] Úř. věst. L 302, 19.10.1992, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13.4.2005 (Úř. věst. L 117, 4.5.2005, s. 13). [12] Úř. věst. L 253, 11.10.1993, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 402/2006 ze dne 8.3.2006 (Úř. věst. L 70, 9.3.2006, s. 35). [13] Úř. věst. L 165, 21.6.2001, s. 1, ve znění opravy v Úř. věst. L 170, 29.6.2002, s. 88.