CS Úřední věstník Evropské unie C 195/30

Stanovisko Evropského výboru regionů – Zlepšování provádění Územní agendy Evropské unie 2020

(2015/C 195/05)

Zpravodaj : Marek Woźniak (PL/ELS), maršálek Velkopolského vojvodství

I. POLITICKÁ DOPORUČENÍ

EVROPSKÝ VÝBOR REGIONŮ,

1. zdůrazňuje, že Územní agenda EU již od začátku tvoří politický rámec zaměřený na činnosti a vypracovaný s cílem podpořit polycentrický územní rozvoj EU. Odpovědnost za politické činnosti nesou hlavně místní a regionální orgány, členské státy a evropské instituce;

2. připomíná, že cílem územní agendy je zajistit strategické směry územního rozvoje, podpořit začlenění územního rozměru do různých oblastí politik na všech úrovních správy a zajistit provádění strategie Evropa 2020 v souladu se zásadami územní soudržnosti (1);

3. vyjadřuje politování nad tím, že územní agenda na několik let zmizela z politické scény, vítá však zájem o tuto problematiku ze strany stávající trojice předsednictví Itálie – Lotyšsko – Lucembursko;

4. zdůrazňuje, že územní přístup je jediným vhodným modelem politiky, jehož prostřednictvím může Unie splnit očekávání evropských občanů (2). Evropská unie proto musí hrát větší úlohu, s aktivním zapojením Výboru regionů, místních a regionálních orgánů a dalších zainteresovaných stran, při rozvoji přístupu zaměřeného na konkrétní území, díky čemuž se zlepší provádění územní agendy EU;

5. poukazuje na to, že je nezbytné společné strategické plánování pro území Evropy založené na celkové vizi budoucího vývoje s cílem podpořit lepší koordinaci politik Unie, vytvářet synergie mezi odvětvími, a také je třeba jasně uvést, které instituce jsou odpovědné za provádění územní agendy na evropské, celostátní, regionální a místní úrovni;

6. k dosažení udržitelnějšího růstu podporujícího začlenění je v této souvislosti vedle mechanismů pro plánování a koordinaci zapotřebí také zvyšování informovanosti a poskytování územních informací a metodologické pomoci místním a regionálním orgánům. V tomto ohledu ještě bude zapotřebí vyvinout velké úsilí, abychom získali srovnatelné údaje na místní a nižší než místní úrovni v celé EU;

7. vyzývá proto k vypracování strategie integrovaného územního rozvoje na evropské úrovni, přičemž by mělo být zajištěno, že budou respektovány stávající pravomoci v oblasti územního plánování na místní a regionální úrovni (3);

8. doporučuje posílit územní rozměr v rámci účinného provádění strategie Evropa 2020 a dalších činností a především zohlednit územní dopad politik EU. V této souvislosti doporučuje provést přezkum odvětvových politik z hlediska jejich územního účinku a do procesu schvalování právních aktů jednotlivých politik EU, a zejména politiky soudržnosti po roce 2020, trvale zavést prvek posuzování územního dopadu, které by bylo jednou ze složek posuzování účinků regulace;

9. poukazuje na nutnost monitorovat nezbytné kroky prováděné na úrovni EU proti narůstajícím regionálním rozdílům v celé EU v souvislosti s nedávnou krizí, neboť pro územní soudržnost představují vážné nebezpečí;

Obecné připomínky

10. konstatuje, že EU potřebuje strategii rozvoje zaměřenou na konkrétní území, proto by se mělo v rámci nového legislativního balíčku pro politiku soudržnosti zintenzivnit úsilí v tomto směru. Jinými slovy, politika soudržnosti musí uvést do souladu zásady podmíněnosti a subsidiarity, přičemž je třeba věnovat větší pozornost zásadě subsidiarity;

11. připomíná, že územní politika Unie musí přihlížet k dopadu jednotlivých unijních politických strategií na regiony, města a městské oblasti a umožňovat čelit současným výzvám komplexním způsobem zahrnujícím nejen strukturální a investiční fondy, tak aby mezi dalšími politikami EU s jednoznačným územním dopadem pokryla mimo jiné životní prostředí, dopravu, vnitřní trh a Digitální agendu. Územní rozměr by měl být zohledňován při definování politiky s cílem maximalizovat součinnost, využít možnosti rozvoje a předejít protichůdným politickým účinkům;

12. znovu doporučuje, aby byla v zájmu posílení systému kontroly a zajištění rovnováhy ustavena Rada pro politiku soudržnosti sestávající z ministrů pro regionální rozvoj na příslušné úrovni správy v daném členském státě a ze zástupce Evropského výboru regionů jako koordinátora spolupráce. Je připraven aktivně se zapojit do politických diskusí o zřízení této struktury, aby se zaručilo, že se v nich plně zohlední názor místních a regionálních orgánů;

13. zdůrazňuje, že partnerství je nutnou podmínkou zvýšení účinnosti politiky soudržnosti a že pouze systém víceúrovňové správy může zajistit účinné propojení mezi strategickými obecnými zásadami Evropské unie a regionálními a místními výzvami (4);

14. znovu vyjadřuje svou podporu novým mechanismům nebo nástrojům pro posilování územního přístupu prostřednictvím komunitně vedeného místního rozvoje (CLLD) a integrovaných územních investic (ITI). Vytvářejí totiž pro místní orgány, města a regiony vynikající příležitosti k tomu, aby mohly využívat fondy EU k dosažení hospodářského růstu a prosperity a návratu na cestu sbližování. Výbor proto vyjadřuje politování nad tím, že zatímco mnohé členské státy zvažují jejich provádění, v praxi je jejich zavádění poznamenáno regulačními překážkami, které v předpisech EU přetrvávají, a neochotou řídicích orgánů ponechat provádění činnosti EU na regionální a místní úrovni;

15. vzhledem k velmi rozdílné úrovni provádění uvedených nástrojů v jednotlivých členských státech by měl být systém řízení, provádění, monitorování a kontroly těchto nástrojů podporujících územní rozvoj co nejjednodušší a co nejvíce koordinovaný;

16. poukazuje však na to, že územní přístup k rozvoji dalece přesahuje rámec těchto nástrojů a měl by být zohledňován ve všech aspektech politiky soudržnosti;

17. vyzývá, aby se důsledněji dodržovala ustanovení článku 174 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) týkající se územní soudržnosti. Tento článek stanoví, že se Unie zaměří na snižování rozdílů mezi úrovní rozvoje různých regionů a zaostalosti nejvíce znevýhodněných regionů, a to zejména ve venkovských oblastech, oblastech postižených průmyslovými přeměnami a regionech, které jsou závažně a trvale znevýhodněny přírodními nebo demografickými podmínkami, jako jsou například nejsevernější regiony s velmi nízkou hustotou obyvatelstva a ostrovní, přeshraniční a horské regiony. Jedním z klíčových faktorů, které rozhodnou o úspěchu Územní agendy 2020, totiž bude to, aby těmto územím umožnila překonat jejich strukturální znevýhodnění, jež jim brání v rozvoji;

18. poukazuje rovněž na specifický případ nejvzdálenějších regionů, u nichž se musí zohlednit jejich zvláštní rysy a omezení uvedené v článku 349 SFEU, aby tato území měla možnost překonat své strukturální překážky rozvoje, a stala se tak dalším klíčovým prvkem úspěchu Územní agendy 2020;

19. kromě toho je třeba vzít v úvahu ostatní demografické problémy, jako je vylidňování, stárnutí a rozptýlení obyvatelstva, jež mají na regiony obrovský dopad. Vyzývá Komisi, aby při provádění politiky soudržnosti věnovala zvláštní pozornost oblastem, které mají z geografického a demografického hlediska nejvíce nepříznivé podmínky (5);

20. vyzývá ke znovuotevření diskuse o měření kvality života pomocí ukazatelů překračujících rámec HDP a zdůrazňuje, že územní soudržnost doplňuje hospodářskou a sociální soudržnost, a proto ji nelze měřit pouze pomocí ekonomických ukazatelů. „Inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění v EU je mnohem více než pouhý růst HDP. Zahrnuje také územní, sociální, kulturní a zejména ekologické aspekty, které jsou zvláště významné ve venkovských a méně osídlených regionech“. Z tohoto pohledu návrh zelených infrastruktur ve venkovských oblastech i v městském prostředí zlepšuje kvalitu a snižuje zranitelnost území. Při výběru ukazatelů je třeba mít na paměti, že dostupnost statistických údajů na regionální úrovni je omezená ve všech členských státech;

21. vyzývá, aby byl zaveden soubor srovnatelných a spolehlivých ukazatelů a indexů, které lze použít k měření, podpoře a monitorování územní soudržnosti, komplexního územního rozvoje, strukturálních problémů, výzev a územních příležitostí, a také územního dopadu na různé geografické úrovně a typy regionů (6). To umožní osobám s rozhodovací pravomocí přijímat v oblasti územního plánování informovaná rozhodnutí v souladu s požadavky proporcionality;

22. domnívá se, že je zásadní zohlednit klimatická a environmentální rizika a jejich územní dopady;

23. poukazuje rovněž na to, že je třeba zahájit diskusi o budoucnosti politiky soudržnosti po roce 2020 a že by tato diskuse měla zejména analyzovat, zda bylo dosaženo jejích původních cílů spočívajících v podpoře přístupu zaměřeného na konkrétní území, ale také zvážit, zda je stávající metodika přidělování prostředků pro ESI fondy plně v souladu s cíli politiky a dostatečně zohledňuje územní rozmanitost;

Polycentrický územní rozvoj

24. konstatuje, že polycentrický rozvoj EU má pro dosažení územní soudržnosti zásadní význam, protože přispívá k členitějšímu systému měst a lepšímu poskytování zboží a služeb v oblasti sociální soudržnosti na celém území;

25. připomíná, že účinnost a kvalita Evropy závisí na vytváření sítí kontaktů mezi městy všech velikostí, a to od místní až po celosvětovou úroveň, ale i na posílení účasti občanů a provádění místních činností propagujících vlastní silné stránky na evropské i celosvětové úrovni;

26. zdůrazňuje, že otevřenost vůči sousedním zemím a zbytku světa je nezbytným předpokladem pro všechny evropské regiony a města, které chtějí využívat rozvojové příležitosti, jež jim nabízí globální růst a technologický pokrok. V tomto ohledu se jako účinný nástroj osvědčila podpora přeshraniční spolupráce zejména na vnějších hranicích EU. Dlouhodobý rozvoj Evropy závisí na uznání v celosvětovém měřítku a využívání konkurenčních silných stránek každého města a regionu při dokončování jednotného trhu a vytváření účinných strategií společného rozvoje, zejména v rámci evropsko-středomořského partnerství a Východního partnerství (7), ale i transatlantického partnerství;

27. poukazuje na to, že spolupráce nejvíce rozvinutých měst a regionů poskytuje přidanou hodnotu a přispívá k rozvoji širšího okolí. Zdůrazňuje proto, že úloha místních a regionálních orgánů a jejich názory a návrhy musí být brány v úvahu, jelikož tyto orgány jsou přímo ovlivňovány politikami EU;

Úloha sekundárních měst a malých a středních městských a venkovských oblastí

28. zdůrazňuje přednosti polycentrického modelu regionálního rozvoje a poukazuje na význam vazeb mezi městskými a venkovskými oblastmi;

29. vyzývá, aby byl přijat politický přístup přispívající k vytváření funkčních regionů jak v rámci jednotlivých zemí, tak na přeshraniční úrovni, neboť funkční územní celky zahrnují jak městské, tak venkovské oblasti a určují jejich úlohu při zachování kritického množství pro rozvoj a snižování míry zranitelnosti vůči vnějším otřesům, což bylo opakovaně zdůrazněno v ekonomické a územní analýze;

30. podotýká, že územní koncentrace sociálního vyloučení se projevuje v městských, příměstských i venkovských oblastech, jež se často nacházejí v sousedství územních celků poskytujících slušnou životní úroveň. Pro lepší provádění územní agendy je nutné zohlednit specifika na nižší než regionální úrovni;

31. požaduje větší zaměření politik EU a finančních zdrojů na účinná a účelná propojení městských regionů, při zohlednění fenoménu rozšiřování měst i nových způsobů zabírání území, přístup ke znalostem a vzdělávání a účinné vytváření sítě měst a funkčních územních celků (8), s cílem sdílet osvědčené postupy a účinná politická řešení a úspěšné projekty;

32. vítá, že Územní agenda Evropské unie 2020 vybízí státy, regiony a města (včetně malých a středních měst), aby přispěly ke společným evropským územním prioritám, zároveň však vyjadřuje politování nad tím, že s místními a regionálními orgány se při přijímání rozhodnutí o těchto otázkách ještě nezachází stejně jako s ostatními subjekty. Je třeba usilovat o to, aby tyto orgány mohly účinněji reagovat na nejdůležitější územní problémy v Evropě;

33. uznává, že efektivní fungování malých a středních měst a diverzifikace venkovského hospodářství jsou zásadními prvky úplného provádění územní agendy. V této souvislosti by se politiky měly zaměřit na rovný přístup ke službám poskytovaným v obecném sociálně-hospodářském zájmu, rozšíření funkčních územních celků (v souladu s již vypracovanými iniciativami rozvoje venkovských a městských oblastí) a podporu dostupnosti a propojenosti malých a středních měst (9);

34. připomíná úlohu malých a středních městských oblastí jako jedné ze součástí polycentrického územního rozvoje. V této souvislosti vítá, že trojice předsednictví zařadila do svého programu společné téma ve věci malých a středních městských oblastí týkající se analýzy propojení měst a venkova, předložení mechanismů spolupráce mezi různými oblastmi a dosažení vyváženějšího územního rozvoje. Je zásadně důležité posílit hodnoty spjaté s identitou území (krajina, kulturní a přírodní dědictví) jakožto aktiva konkurenceschopnosti a diferenciace na světovém trhu;

35. malé a střední městské oblasti hrají aktivní úlohu při zajišťování úspěchu a blahobytu i pro obyvatele venkova v okolí těchto oblastí, jsou centry pracovních míst, služeb, místními dopravními uzly a usměrňují rostoucí poptávku po mobilitě. Plní proto úlohu při omezování vylidňování venkovských a městských oblastí. Mohou však také přispívat k rozvoji metropolitních oblastí prostřednictvím zapojení do společné polycentrické sítě. Napomáhají k řešení environmentálních a kvalitativních hledisek života, která vyplývají z nadměrné koncentrace obyvatel ve velkých městech;

36. v souvislosti s tím vyzývá k dalšímu rozvoji a lepší koordinaci městského rozměru politiky soudržnosti s ostatními politikami týkajícími se městských oblastí v rámci integrované městské agendy a k posílení oficiální spolupráce mezi evropskými městskými oblastmi a jejich venkovským zázemím (10). Opakuje dále svůj požadavek, aby byla předložena bílá kniha pro integrovanou městskou agendu;

Propojení evropských regionů: územní hledisko

37. považuje Evropskou územní spolupráci fungující za pomoci iniciativ přeshraniční, meziregionální nebo nadnárodní spolupráce (např. ESÚS) a rozvoj makroregionálních strategií za klíčové nástroje, které umožní lepší provádění územní agendy. Vítá proto plán trojice předsednictví analyzovat potřeby v oblasti právních předpisů týkajících se vytvoření integrovaných přeshraničních oblastí, jakož i vytvoření pracovní skupiny Rady pro sledování pokroku makroregionálních strategií. Upozorňuje, že účast subjektů nižší než celostátní úrovně na vypracování a správě těchto nástrojů stejně jako ve zmíněné skupině musí být i nadále zásadním prvkem pro dosažení jejich cílů;

38. domnívá se, že je nutné prosazovat polycentrický a zeměpisně vyvážený růst různých územních celků, mimo jiné díky rozhodným krokům k odstranění digitální propasti, ke spolupráci v oblastech energetiky, klimatu a životního prostředí, výzkumu a vývoje, přístupnosti a přitažlivosti územních celků a díky udržitelné dopravní politice založené na strategii diferencované podle specifických charakteristik jednotlivých územních celků;

39. zdůrazňuje úlohu dopravní infrastruktury jakožto nástroje územní soudržnosti. Geograficky a demograficky znevýhodněné regiony vyžadují v tomto ohledu zvláštní pozornost (11). Poukazuje v této souvislosti na možné využití evropských seskupení pro územní spolupráci jako nástroje na podporu přeshraničních propojení, včetně propojení se třetími zeměmi, ale i různých finančních nástrojů, např. Nástroje pro propojení Evropy;

40. vyzývá Komisi, aby pokračovala ve snaze o dokončení hlavní sítě TEN-T, zvláště co se týče odstranění míst snížené průjezdnosti a usnadnění přeshraničního spojení, a toto úsilí zintenzivnila, a dále aby posílila zapojení místních a regionálních orgánů do platforem koridorů;

41. podtrhuje, že – jak je uvedeno v šesté zprávě o soudržnosti –, hlavní směry pro rozvoj transevropské dopravní sítě stanoví cíl zajistit skutečnou multimodální síť na úrovni EU s povinným zahrnutím železničních tratí, a to vytvořením nové infrastruktury, ale rovněž zlepšením té současné. V této souvislosti se Výbor domnívá, že je nezbytné poskytnout udržitelné, konkurenceschopné, energeticky účinné a ekologičtější dopravní prostředky a stimulovat intermodalitu a doplňkové využívání různých druhů dopravy a že jsou zapotřebí infrastrukturní projekty v méně rozvinutých regionech, přeshraničních regionech, oblastech, kterým v přístupu na vnitřní trh brání fyzické překážky nebo mají problémy s územní soudržností;

Územní agenda a strategie Evropa 2020

42. konstatuje, že Územní agenda Evropské unie 2020 potvrzuje význam územního přístupu k provádění strategie Evropa 2020. Mělo by se využít příležitosti k revizi strategie, aby do ní byl větší měrou zahrnut územní rozměr. Cílů, které si EU stanovila ve strategii Evropa 2020, tedy lze dosáhnout pouze tehdy, bude-li zohledněn územní rozměr strategie, neboť možnosti rozvoje jednotlivých regionů se liší (12);

43. opakuje svoji výzvu k předložení bílé knihy o územní soudržnosti založené na analýze vzájemného působení Územní agendy Evropské unie 2020 a strategie Evropa 2020, aby bylo možné řešit narůstající územní rozdíly v EU (13);

44. vyslovuje se pro to, aby politika soudržnosti EU svým vytyčeným cílem hospodářské, sociální a územní soudržnosti i v budoucnu významně přispívala k plnění cílů strategie Evropa 2020. Větším provázáním cílů růstu a konvergence podpoří politika soudržnosti snižování rozdílů v Evropské unii, co se týče plnění hlavních cílů strategie, a pomůže tak dosáhnout trvalého růstu prosperity v celé Evropě. Tento potenciál je třeba důsledně využívat tím, že se s využitím partnerského přístupu politiky soudržnosti budou prostřednictvím regionálních strategií konkrétně řešit podmínky a možnosti v praxi;

45. podporuje proto myšlenku navrhnout kodex chování týkající se strategie Evropa 2020 (14) a navazující na evropský kodex chování v oblasti partnerství, který zajistí, aby byly místní a regionální orgány a další zúčastněné strany zapojeny do plánování a provádění dlouhodobých strategických dokumentů dotýkajících se územního rozvoje;

Vize pro Evropu

46. zdůrazňuje opatření přijatá sítí ESPON, jejichž cílem je vypracovat soubor ukazatelů a indexů souvisejících s evropským územním rozvojem, která by mohla být využita k podpoře osob s rozhodovací pravomocí při měření a monitorování územní soudržnosti. Výslovně žádá, aby byly vypracovány ukazatele, které by odrážely jak územní a demografické problémy (jako je rozptyl obyvatel, nízká hustota zalidnění, pokles zalidnění a stárnutí) ovlivňují udržitelný inteligentní růst podporující začlenění;

47. je přesvědčen, že je naléhavě třeba vypracovat srovnatelné statistické údaje pro oblasti na místní a nižší než místní úrovni a rovněž převést stávající klasifikaci městských a venkovských oblastí OECD a Komise na kategorie Eurostatu, které by mohly na základě spolehlivých informací z praxe pomáhat EU při tvorbě politik a hodnocení;

48. konstatuje, že budování otevřené a polycentrické Evropy je nejsoudržnější územní strategií napomáhající hospodářskému růstu a konkurenceschopnosti, sociální soudržnosti a cílům udržitelného rozvoje, které pro nastávající desetiletí prosazuje strategie Evropa 2020 a Územní agenda Evropské unie 2020 (15). Vyjadřuje svou podporu strategii, která spojuje rozvoj a soudržnost a vytváří příznivá místa pro život;

49. uznává, že je třeba společně strategicky plánovat evropské území na základě celkové vize budoucího rozvoje, a to v zájmu lepší koordinace evropských politik v oblasti regionálního rozvoje (16).

V Bruselu dne 17. dubna 2015 předseda Evropského výboru regionů Markku MARKKULA

(1) Územní agenda Evropské unie 2020. K inteligentní a udržitelné Evropě rozmanitých regionů podporující začlenění.

(2) Barcova zpráva, s. 108.

(3) „Making Europe Open and Polycentric“ v: „Scenarios and Vision for European Territory 2050“, ESPON.

(4) CoR 1683/2012.

(5) CoR 4896/2014.

(6) „Making Europe Open and Polycentric“ v: „Scenarios and Vision for European Territory 2050“, ESPON.

(7) „Making Europe Open and Polycentric“ v: „Scenarios and Vision for European Territory 2050“, ESPON.

(8) „How to strengthen the Territorial dimension of Europe 2020 and the EU cohesion Policy“.

(9) „How to strengthen the Territorial dimension of Europe 2020 and the EU cohesion Policy“.

(10) „Polycentric Territorial Development at EU, national and regional level“ – diskuse komise COTER u kulatého stolu konaná 10. července 2014 v italském Fabrianu.

(11) Konkrétní doporučení obsahuje stanovisko Výboru regionů Mobilita v zeměpisně a demograficky znevýhodněných regionech (CDR 1691/2014).

(12) Územní agenda Evropské unie 2020. K inteligentní a udržitelné Evropě rozmanitých regionů podporující začlenění.

(13) CoR 2333/2014.

(14) Návrh revidované strategie Evropa 2020.

(15) „Making Europe Open and Polycentric“ v: „Scenarios and Vision for European Territory 2050“, ESPON.

(16) „Making Europe Open and Polycentric“ v: „Scenarios and Vision for European Territory 2050“, ESPON.