Návrh Komise obsahoval strop ve výši 10 %, ovšem pouze pro trvalé a dočasné zastavení rybolovných činností. Vzhledem k tomu, že se změnila povaha ostatních opatření, Komise požadovala, aby byla zahrnuta do finančního stropu. Těchto pět opatření zahrnuje individuální investice nebo vyrovnání, takže nemají vysokou přidanou hodnotu. Přestože Komise by raději upřednostnila strop ve výši 10 % pro všech pět opatření týkajících se loďstva, aby zajistila maximální přidanou hodnotu finančních prostředků EU, má za to, že i tento strop ve výši 15 % stále ještě zajistí, aby podpora opatření týkajících se loďstva neuškodila hlavním prioritám ENRAF (např. udržitelnému rybolovu, kontrole rybolovu, shromažďování vědeckých údajů na podporu řízení rybolovu, inovacím, kolektivní organizace odvětví či místního rozvoje). Tento strop také brání vytváření umělé nabídky dotací, která by generovala svou vlastní poptávku, a narušila tak trh.

Komise má rovněž za to, že tato dohoda je celkově vyvážená a obsahuje nezbytná ochranná opatření bránící zavedení dotací v oblasti rybolovu, které by bylo možné považovat z hlediska udržitelnosti za škodlivé. Komise je přesvědčena, že tato politická dohoda je v souladu:

·Úprava některých podmínek podpory pro výměnu motorů rybářských plavidel (tj. rozšíření způsobilosti na plavidla delší než 12 m, až do délky 24 m; nový požadavek na 20% snížení emisí CO2 pro plavidla v délce od 12 do 24 m).

–Způsobilá jsou pouze plavidla o délce nepřesahující 24 m a stará nejméně 10 let, aby se opatření zaměřovalo přednostně na plavidla, která to nejvíce potřebují.

Komise se zejména domnívá, že tento režim by měl být aktivován pouze v případě „mimořádných událostí způsobujících významné narušení trhů“ a pouze rozhodnutím Komise, a to ze tří důvodů:

Komise vyjadřuje politování nad tím, že v politické dohodě nezůstal zachován návrh na povinné finanční nástroje (např. úvěry pro veřejný sektor nebo záruky) pro produktivní investice do akvakultury a pro investice do zpracovatelského odvětví, a byla tak přenesena pravidla z období 2014–2020 (tj. povinné finanční nástroje pouze pro velké společnosti ve zpracovatelském odvětví). Komise vybízí členské státy, aby potenciál finančních nástrojů zvážily – jak z hlediska zjednodušení, tak z hlediska pákového efektu investic.

–plavidlo musí být použité (tj. registrované po dobu nejméně tří let v případě plavidel pro drobný pobřežní rybolov a nejméně pěti let v případě ostatních plavidel).

2)zajistí, že vyrovnávací platby mohou být poskytnuty rychle (akt v přenesené pravomoci nebo prováděcí akt v rámci projednávání ve výborech by si vyžádaly několik týdnů, ne-li měsíců);

3)jsou tak zajištěny rovné podmínky ve všech členských státech.

·Zachování zásady, že investice do plavidel jsou způsobilé pouze v těch případech, kdy jdou nad rámec požadavků právních předpisů EU. Investice za účelem splnění požadavků vnitrostátních právních předpisů se však stávají způsobilými, včetně investic do plavidel nezbytných pro splnění požadavků stanovených členským státem za účelem provádění volitelných ustanovení podle směrnice (EU) 2017/159 týkajících se pracovních podmínek na palubě plavidel.

Komise se domnívá, že veřejná podpora musí podporovat chování, které přesahuje rámec dodržování právních předpisů, a proto investice do plavidel (např. do rybářského nebo bezpečnostního vybavení) musí vytvářet přidanou hodnotu. Investice splňující vnitrostátní požadavky však mohou být způsobilé, neboť motivují členské státy k tomu, aby si kladly vyšší cíle, než jim předepisuje právo Unie. Komise rovněž vítá zvláštní odchylku od tohoto pravidla pro investice do plavidel, které se týkají kontroly a sledování (viz další bod).

·Způsobilost všech rybářských plavidel k získání podpory pro povinné elektronické systémy hlášení (v návrhu Komise pouze u plavidel pro drobný rybolov).

Komise je přesvědčena, že modernizace stávajících kontrolních nástrojů a používání nových technologií pro sledování jsou nesmírně důležité pro rozvíjení kultury dodržování pravidel v tomto odvětví. Z tohoto důvodu Komise způsobilost těchto investic vítá, navzdory tomu, že nepřesahují rámec právních předpisů.

·Způsobilost výstavby nových míst vykládky (nikoli však nových přístavů).

Komise je toho názoru, že neexistuje žádné ekonomické odůvodnění pro výstavbu nových přístavů, které by byly způsobilé pro podporu, jež je navíc pro takto malý fond příliš nákladná. Připomíná, že modernizace stávajících přístavů je způsobilá, dokonce s vyšší mírou veřejné podpory u investic týkajících se provádění povinnosti vykládky. Domnívá se však, že místa vykládky nejsou totéž jako přístavy, protože jsou využívána primárně pro vykládky plavidel pro drobný pobřežní rybolov. Komise proto uznává, že podpora nových míst vykládky může být odůvodněná.

·Jednotná maximální míra spolufinancování ve výši 70 % místo specifické míry pro každý specifický cíl. Jedinou výjimkou je 100 % u vyrovnávání dodatečných nákladů pro nejvzdálenější regiony, uvedené již v původním návrhu.

Komise hodnotí tuto jednotnou maximální míru kladně a konstatuje, že s výjimkou trvalého a dočasného zastavení rybolovných činností (v návrhu 50 %) jde o snížení oproti původnímu návrhu (tj. mezi 75 % a 100 % pro veškeré ostatní specifické cíle). Toto celkové snížení podílu EU, a tím i vyváženější spolufinancování mezi EU a členskými státy, proto vítá.

·Zvýšení maximální intenzity veřejné podpory u některých opatření, která se týkají loďstva (tj. zvýšení hrubé prostornosti, výměny motorů, prvního pořízení použitého plavidla mladým rybářem), z 30 % na 40 %. Zvýšení dalších měr intenzity podpory až na 100 % u dalších případů spojených např. s inovacemi, společnými výhodami a společnými příjemci.

Komise se domnívá, že míra veřejné podpory by měla být závislá na typu operace či příjemce. Míry vyšší než 50 % by měly být odůvodněny selháním trhu, vysokou přidanou hodnotou nebo společným prospěchem. Komise je toho názoru, že podmínky zahrnuté do politické dohody na tuto věc reagují, zejména pokud jde o 100% míru veřejné podpory u plavidel pro drobný pobřežní rybolov – což je hlavní část preferenčního zacházení u plavidel pro drobný rybolov – a možnost 100% míry veřejné podpory v případech, kdy se v rámci dotčené operace propojuje společný zájem, společný příjemce a inovativní prvky. Komise také vítá nižší míru veřejné podpory (40 %) pro některá individuální opatření týkající se loďstva, neboť jde o individuální investice s omezenou přidanou hodnotou. V tomto ohledu by veřejná podpora měla pákovým účinkem soukromé investice posilovat, nikoli vést k jejich potlačování.

·Upuštění od akčního plánu pro drobný pobřežní rybolov jako samostatného dokumentu, při současném začlenění jeho cílů do všech programových požadavků.

Komise je přesvědčena, že toto řešení bude mít stejný dopad jako navrhovaný akční plán. Členské státy tak budou nuceny zohledňovat specifické potřeby plavidel pro drobný rybolov ve svých analýzách silných a slabých stránek, příležitostí a hrozeb (SWOT) a při popisu typu akcí předpokládaných u jednotlivých specifických cílů. Tím bude v příslušných případech zajištěno, že se s plavidly pro drobný rybolov zachází rozdílně.

·Požadavek, aby členské státy zohlednily ve svém vnitrostátním programu regionální problémy.

Komise zastává názor, že tento nový požadavek, zavedený spolutvůrci právních předpisů, představuje rozumný kompromis mezi zohledněním specifických geograficky podmíněných problémů při přípravě národních programů a vytvářením nepřiměřené administrativní zátěže. Zdůrazňuje, že členské státy by se měly řídit „analýzami mořských oblastí“, které upozorňují na hlavní problémy na úrovni jednotlivých mořských oblastí a naznačují možná řešení.

·Prováděcí akty (místo původně navrhovaných aktů v přenesené pravomoci) pro vymezení případů nedodržování pravidel stanovených společnou rybářskou politikou.

Komise se domnívá, že tato změna postupu nemá žádný vliv na obsah uvedených aktů.

·Spolunormotvůrci neakceptovali, že 30% klimatický cíl a specifický cíl pro výdaje na biologickou rozmanitost by mohly být stanoveny v samostatném článku, jak bylo požadováno Komisí v návaznosti na dohodu o víceletém finančním rámci.

Přestože nejsou stanoveny žádné závazné cíle pro výdaje v oblasti klimatu a biologické rozmanitosti jako takové, Komise upozorňuje, že ENRAF musí přispívat k plnění klimatických cílů EU v souvislosti s obecným 30% cílem pro výdaje v oblasti klimatu a musí přispívat k plnění cílů v oblasti biologické rozmanitosti v souvislosti se 7,5–10% cílem stanoveným ve VFR. Komise bude společně s členskými státy v souvislosti s výkonem programů ENRAF pro období 2021–2027 usilovat o dosažení obou těchto cílů.