Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADYo obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky (Text s významem pro EHP) /* KOM/2011/0452 v konečném znění */





DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. Souvislosti návrhu 1.1. Důvody a cíle návrhu Rozsah finanční krize odhalil nepřijatelná rizika související se stávající regulací finančních institucí. Podle odhadů MMF dosahují ztráty, které evropské úvěrové instituce utrpěly v důsledku krize v letech 2007 až 2010, téměř 1 bilionu EUR neboli 8 % HDP EU. Aby se obnovila stabilita v bankovním sektoru a zajistilo pokračování toků úvěrů do reálné ekonomiky, EU i jednotlivé členské státy přijaly rozsáhlou řadu bezprecedentních opatření, přičemž náklady nakonec zaplatí daňoví poplatníci. V této souvislosti Komise schválila do října 2010 opatření, která zajišťují finančním institucím poskytnutí státní podpory ve výši 4,6 bilionu EUR, z čehož byly v letech 2008 a 2009 skutečně využity více než 2 biliony EUR. Výše finanční podpory úvěrovým institucím musí jít ruku v ruce s rozsáhlou reformou, jež napraví regulační nedostatky, které byly v průběhu krize zjištěny. V tomto ohledu Komise již navrhla řadu změn právních předpisů z oblasti bankovnictví, které vstoupily v platnost v roce 2009 (CRD II) a 2010 (CRD III). Tento návrh obsahuje celosvětově vyvinuté a schválené prvky norem pro úvěrové instituce, týkající se kapitálu a likvidity, známé jako rámec Basel III, a harmonizuje další ustanovení stávající legislativy. Přijatá regulační opatření jsou podrobně objasněna v oddílu 5 níže. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí obsahují ustanovení, která úzce souvisejí s přístupem k výkonu činností úvěrových institucí (např. ustanovení, jimiž se řídí povolování činnosti, uplatňování svobody zakládání, pravomoci orgánů dohledu domovského a hostitelského členského státu v tomto ohledu a přezkum v rámci dohledu nad úvěrovými institucemi). Tyto prvky jsou předmětem návrhu směrnice o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, který společně s tímto návrhem vytváří balíček. Směrnice 2006/48/ES, a zejména její přílohy však rovněž stanoví pravidla obezřetnosti. S cílem dále přiblížit ustanovení právních předpisů, která jsou výsledkem zavádění směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES do vnitrostátních právních řádů, a s cílem zajistit, aby se na ně stejná pravidla obezřetnosti vztahovala přímo, což je nezbytné pro fungování vnitřního trhu, jsou tato pravidla obezřetnosti předmětem tohoto návrhu nařízení. Z důvodů jasnosti tento návrh rovněž sjednocuje požadavky obezřetnosti kladené na úvěrové instituce a investiční podniky, z nichž druhé jmenované řeší směrnice 2006/49/ES. 1.1.1. Řešené problémy – nové prvky v rámci Basel III Účelem tohoto návrhu je řešit regulační nedostatky v následujících oblastech: Řízení rizika likvidity (část šestá): Krize ukázala, že stávající praktiky řízení rizika likvidity nejsou dostatečné, aby plně pokryly rizika související s modelem sekuritizace „originate-to-distribute“ (rozdělení úvěrového rizika vzniklého poskytnutím úvěru), používáním komplexních finančních nástrojů a závislostí na velkém komerčním financování s nástroji s krátkodobou splatností. To přispělo k zániku několika finančních institucí a značně podrylo finanční zdraví mnoha ostatních, a tím ohrozilo finanční stabilitu a vyžádalo si veřejnou podporu. Řada členských států nyní sice zavedla určitou formu kvantitativních regulačních norem v oblasti likvidity, na úrovni EU však neexistuje žádné dostatečně explicitní regulační ošetření na příslušných úrovních krátkodobé a dlouhodobé likvidity. Různorodost stávajících vnitrostátních standardů je překážkou v komunikaci mezi orgány dohledu a přináší další náklady na vykazování u přeshraničních institucí. Definice kapitálu (část druhá hlava I): Instituce do krize vstupovaly s kapitálem v nedostatečném množství a nevyhovující kvality. S ohledem na rizika, kterým byly vystaveny, neměla řada z nich dostatečné množství kapitálových nástrojů nejvyšší kvality, které mohou efektivně ihned absorbovat vzniklé ztráty a pomoci instituci zachovat. Hybridní kapitálové nástroje tier 1 (hybridy), které byly dříve považovány za nástroje absorbující ztráty v běžných situacích, se v praxi ukázaly jako neefektivní. Kapitálové nástroje tier 2 nedokázaly plnit svoji funkci nástrojů absorbujících ztráty, jakmile se instituce dostala do platební neschopnosti, jelikož institucím často nebyl povolen úpadek. Zjistilo se, že kvalita kapitálových nástrojů k tomu, aby dokázaly absorbovat neočekávané ztráty plynoucí z rizik v obchodním portfoliu, musí být tak vysoká jako u rizik v investičním portfoliu a že kapitálové nástroje tier 3 nemají kvalitu dostatečně vysokou. Za účelem ochrany finanční stability vlády poskytly bankovnímu sektoru v mnoha zemích nebývalou podporu. Katalyzátorem této situace byla nedostatečná harmonizace definice kapitálu v EU, jelikož členské státy zastávaly různý přístup k prvkům kapitálu, které by měly být zahrnuty nebo vyloučeny z kapitálu. Ve spojení se skutečností, že regulační poměry přesně neodrážely skutečnou schopnost instituce absorbovat ztráty, byla ohrožena schopnost trhu přesně a konzistentně posuzovat solventnost institucí v EU. To následně zesílilo finanční nestabilitu v EU. Úvěrové riziko protistrany (část třetí hlava II kapitola 6): Krize odhalila řadu nedostatků ve stávajícím regulačním ošetření úvěrového rizika protistrany, které pramení z derivátů, repo obchodů a financování cenných papírů. Ukázala, že stávající předpisy nezajišťují řádné řízení a adekvátní kapitalizaci pro tento typ rizika. Aktuálně platná ustanovení rovněž neposkytují dostatečné pobídky pro převod bilaterálně zúčtovaných mimoburzovních derivátových kontraktů na multilaterálně zúčtované prostřednictvím centrálních protistran. Možnosti, diskreční pravomoci a harmonizace (celé nařízení): V roce 2000 bylo sedm směrnic o bankovnictví nahrazeno směrnicí jedinou. Tato směrnice byla přepracována v roce 2006, když byl v EU zaveden rámec Basel II. Díky tomu její stávající ustanovení obsahují velký počet možností a diskrečních pravomocí. Členské státy navíc dostaly možnost zavést přísnější předpisy než ty, které jsou obsažené ve směrnici. Následkem toho se vytvořily výrazné rozdíly, což je problematické zejména pro podniky, které působí na přeshraniční úrovni. Rovněž to přináší nedostatek právní jasnosti a nerovné podmínky. 1.1.2. Cíle návrhu Celkovým cílem této iniciativy je zajistit posílení efektivity regulace kapitálu institucí v EU a absorpce negativních dopadů této regulace na ochranu vkladatelů a procykličnosti finančního systému při současném zachování konkurenceschopné pozice bankovnictví v EU. 1.2. Obecné souvislosti Finanční krize podnítila rozsáhlou snahu v EU a ve světě o vytvoření účinných politik, které budou řešit základní problémy. Skupina na vysoké úrovni v čele s J. de Larosièrem navrhla doporučení reforem evropského finančního dohledu a regulace. Tato doporučení byla dále rozpracována ve sdělení Komise v březnu 2009. Návrh obsahuje revize řady politik, jež jsou uvedeny v podrobném akčním plánu, který je součástí tohoto sdělení. Na celosvětové úrovni skupina G20 ve svém prohlášení ze dne 2. dubna 2009 informovala o závazku postavit se krizi formou mezinárodně konzistentního úsilí a snažit se zvýšit kvantitu i kvalitu kapitálu v bankovním systému, zavést doplňkové opatření, které není založeno na riziku a pomůže omezit rostoucí využívání pákového efektu, vytvořit rámec pro větší ochranné rezervy likvidity finančních institucí a zajistit provádění doporučení Rady pro finanční stabilitu (FSB) pro omezení procykličnosti. Skupina guvernérů centrálních bank a ministrů financí (GHOS), dozorčí orgán Basilejského výboru pro bankovní dohled (BCBS)[1], se v reakci na pravomoc, kterou jí udělila skupina G20, dohodla na řadě opatření pro posílení regulace bankovního sektoru. Tato opatření schválila Rada pro finanční stabilitu a vedoucí představitelé skupiny G20 na svém pittsburském summitu konaném 24.–25. září 2009. V prosinci 2010 Basilejský výbor pro bankovní dohled vydal ustanovení nových globálních regulačních standardů o kapitálové přiměřenosti a likviditě úvěrových institucí, které jsou souhrnně označovány jako rámec Basel III. Tento návrh se vztahuje přímo k regulačním standardům, které jsou součástí rámce Basel III. Komise, jakožto pozorovatel Basilejského výboru pro bankovní dohled, s výborem na přípravě těchto standardů, včetně posouzení jejich dopadu, velice úzce spolupracovala. Navrhovaná opatření tudíž přesně zachycují podstatu zásad rámce Basel II. Aby bylo možno dosáhnout dvojího cíle – zlepšení odolnosti celosvětového finančního systému a zajištění rovných podmínek pro všechny, je nezbytné, aby byl na celém světě jednotně uplatňován četnější soubor obezřetnostních požadavků. Komise zároveň v rámci vytváření tohoto legislativního návrhu usilovala o to, aby byla vhodným způsobem řešena určitá hlavní evropská specifika a problémy. V tomto ohledu je třeba připomenout, že v EU na rozdíl od některých dalších velkých ekonomik není provádění regulačních zásad celosvětově schválených pod záštitou Basilejského výboru pro bankovní dohled omezeno pouze na mezinárodně působící banky. Tyto standardy se v EU provádějí v celém bankovním sektoru, vztahují se na všechny úvěrové instituce a obecně také na investiční podniky. Jak je dále v bodě 4.2 podrobně vysvětleno, EU vždy zastávala názor, že pouze takový přístup zajistí skutečně rovné podmínky v EU a zároveň maximalizuje související výhody finanční stability. To je jeden z důvodů, proč se určité změny zásad rámce Basel III, které by vhodným způsobem řešily evropská specifika a problémy, zdají být odůvodněné. Tyto změny však zůstávají v souladu s povahou a cíli reformy v rámci Basel III. V širším kontextu je nutné poznamenat, že jednou z priorit Komise v rámci reformy regulace finančních služeb v EU je zajistit, aby byl bankovní sektor schopen plnit svůj základní účel, a to je půjčování pro reálnou ekonomiku a poskytování služeb občanům a podnikům v Evropě. Z toho důvodu Komise dne 18. července přijala doporučení o přístupu k základnímu platebnímu účtu[2]. 2. Výsledky konzultací zúčastněných stran a posouzení dopadů 2.1. Konzultace zúčastněných stran Útvary Komise úzce navazovaly na práci mezinárodních fór a zapojovaly se do ní, zejména na práci Basilejského výboru pro bankovní dohled, který měl na starosti vytvoření rámce Basel III. Do práce byly široce zaangažovány i Evropský bankovní výbor a Evropský výbor orgánů bankovního dohledu a od roku 2011 jeho nástupce Evropský orgán pro bankovnictví, které rovněž poskytovaly konzultace. Jejich stanoviska přispěla k přípravě tohoto návrhu a doprovodného posouzení dopadů. 2.1.1. CEBS Evropský výbor orgánů bankovního dohledu (CEBS) provedl rozsáhlé kvantitativní posouzení dopadů tohoto legislativního návrhu na bankovnictví v EU. Studie se zúčastnilo 246 úvěrových institucí. CEBS rovněž uskutečnil rozsáhlé veřejné konzultace a v říjnu 2008 předložil technické doporučení týkající se vnitrostátních možností a diskrečních pravomocí. 2.1.2. Pracovní skupina pro směrnici o kapitálových požadavcích (CRD) V oblasti vnitrostátních možností a diskrečních pravomocí uskutečnily v období od roku 2008 do roku 2011 útvary Komise šest schůzí pracovní skupiny pro směrnici o kapitálových požadavcích (CRDWG), jejíž členy jmenuje Evropský bankovní výbor. Dále zde rovněž působily dílčí skupiny CRDWG, a sice v oblasti likvidity, definice kapitálu, pákového poměru a úvěrového rizika protistrany, které pracovaly na techničtější úrovni. 2.1.3. Další veřejné konzultace Komise uskutečnila čtyři veřejné konzultace v roce 2009, 2010 a 2011, které se týkaly všech prvků tohoto návrhu. V dubnu 2010 útvary Komise uspořádaly veřejné slyšení k tomuto návrhu, kterého se účastnily skupiny všech zainteresovaných stran. Reakce na veřejné konzultace a stanoviska vyjádřená na veřejném slyšení se odrážejí v celé zprávě doprovodného posouzení dopadů. Jednotlivé reakce jsou k dispozici na internetových stránkách Komise. Komise dále uskutečnila zvláštní konzultace v tomto odvětví, včetně Skupiny odborníků na otázky bankovnictví (GEBI), kterou sestavila, a různých asociací a jednotlivých institucí v bankovnictví v EU. 2.2. Posouzení dopadů Celkem bylo posuzováno a porovnáváno 27 možností politiky s ohledem na různé zjištěné problémy[3]. Níže uvedená tabulka obsahuje seznam jednotlivých možností, které byly zvažovány v rámci každého souboru politik, a řadí je s ohledem na jejich relativní účinnost [4] a efektivitu[5] z hlediska dosažení příslušných dlouhodobých cílů politik. Preferované možnosti, které byly na základě tohoto třídění nalezeny, jsou zvýrazněny a probírány dále v tomto oddílu. Možnost politiky Soubor || Možnosti politiky || Srovnávací kritéria možností politik Účinnost || Efektivita Posílit přiměřenost kapitálových požadavků || Posílit řízení bankovních rizik || Prevence možností regulatorních arbitráží || Posílit právní jasnost || Snížit zátěž spojenou s dodržováním předpisů || Posílit rovné podmínky pro všechny || Posílit spolupráci v oblasti dohledu a konvergence || Sladit obezřetnostní požadavky pro SIFI s riziky, která představují || Snížit cykličnost tvorby rezerv a kapitálových požadavků Likvidita - ukazatel krytí likviditou (LCR) || Zachovat stávající přístup || 3 || 3 || || || || || || || || 3 Zavést LCR, jak byl uveden ve veřejné konzultaci z února 2010 || 2 || 2 || || || || || || || || 1 Zavést LCR, který přijal Basilejský výbor na základě období pozorování || 1 || 1 || || || || || || || || 2 Likvidita - ukazatel čistého stabilního financování (NSFR) || Zachovat stávající přístup || 3 || 3 || || || || || || || || 3 Zavést NSFR, jak byl uveden ve veřejné konzultaci z února 2010 || 2 || 2 || || || || || || || || 2 Zavést NSFR, který přijal Basilejský výbor na základě období pozorování || 1 || 1 || || || || || || || || 1 Použitelnost kapitálových nástrojů a provádění normativních úprav || Zachovat stávající přístup || 5 || 5 || 5 || || || 5 || || 5 || 5 || 5 Upravit pouze kritéria způsobilosti, jak je uvedeno ve veřejné konzultaci z února 2010 || 4 || 4 || 4 || || || 4 || || 4 || 4 || 4 Upravit kritéria způsobilosti a normativní úpravy, jak je uvedeno ve veřejné konzultaci z února 2010 || 1-3 || 1-3 || 1-3 || || || 2-3 || || 1 || 1-3 || 3 Upravit kritéria způsobilosti a normativní úpravy na základě basilejského přístupu || 1-3 || 1-3 || 1-3 || || || 2-3 || || 2-3 || 1-3 || 2 Upravit kritéria způsobilosti a normativní úpravy na základě basilejského přístupu s určitými úpravami pro specifika EU || 1-3 || 1-3 || 1-3 || || || 1 || || 2-3 || 1-3 || 1 Úvěrové riziko protistrany (CCR) || Zachovat stávající přístup || 3 || 3 || || || || || || 3 || 3 || 3 Posílit požadavek CCR || 2 || 2 || || || || || || 2 || 2 || 2 Posílit požadavky CCR a odlišit zacházení s expozicemi vůči centrálním protistranám || 1 || 1 || || || || || || 1 || 1 || 1 Pákový poměr || Zachovat stávající přístup || 3 || 3 || || || || || || || 3 || 3 Zavést pákový poměr, jak byl uveden ve veřejné konzultaci z února 2010 || 2 || 2 || || || || || || || 2 || 2 Provést rozsáhlý monitoring pákového poměru || 1 || 1 || || || || || || || 1 || 1 Kapitálové rezervy || Zachovat stávající přístup || 4 || 4 || || || || || || || 4 || 4 Rezervy na zachování kapitálu || 1-2 || 1-3 || || || || || || || 3 || 2-3 Proticyklické kapitálové rezervy || 3 || 1-3 || || || || || || || 1-2 || 2-3 Duální kapitálové rezervy || 1-2 || 1-3 || || || || || || || 1-2 || 1 Jednotný soubor pravidel || Zachovat stávající přístup || || || 4 || 4 || 4 || 4 || 4 || || || 4 Minimální harmonizace || || || 3 || 3 || 1-3 || 3 || 3 || || || 1-3 Maximální harmonizace || || || 1-2 || 1 || 1-3 || 1 || 1 || || || 1-3 Maximální harmonizace s určitými výjimkami || || || 1-2 || 2 || 1-3 || 2 || 2 || || || 1-3 Volba nástroje politiky || Změna CRD || || || 2 || 2 || 2 || || 2 || || || 2 Omezit rozsah CRD a navrhnout regulaci || || || 1 || 1 || 1 || || 1 || || || 1 Škála klasifikace možností: 1=nejefektivnější/nejúčinnější, 5=nejméně efektivní/účinné 2.2.1. Jednotlivá opatření politiky Řízení rizika likvidity (část šestá): Za účelem zlepšení krátkodobé odolnosti profilu rizika likvidity finančních institucí bude po skončení období pozorování a přezkumu v roce 2015 zaveden ukazatel krytí likviditou (Liquidity Coverage Ratio, LCR). LCR by vyžadoval, aby instituce sladily čistý odtok likvidních prostředků během 30denního období s rezervou „vysoce kvalitních“ likvidních aktiv. Tento pokrytý odtok (jmenovatel) by odrážel jak šoky specifické pro danou instituci, tak systémové šoky vzniklé na základě skutečných okolností v důsledku celosvětové finanční krize. Rezervy na seznamu vysoce kvalitních likvidních aktiv (činitel) určené pro pokrytí těchto odtoků by měly zajistit, že tato aktiva budou mít vysoký stupeň úvěrové a likvidní kvality. Na základě definice LCR uvedené v rámci Basel III se očekává, že dodržování tohoto požadavku v EU zajistí čisté roční zvýšení HDP v rozmezí od 0,1 do 0,5 % díky snížení očekávané frekvence systémových krizí. Za účelem řešení problémů s financováním, vznikajících kvůli nesouladům mezi splatností aktiv a závazků, Komise zváží navržení zavedení ukazatele čistého stabilního financování (Net Stable Funding Ratio, NSFR) po skončení období pozorování a přezkumu v roce 2018. NSFR by vyžadoval, aby se instituce po dobu jednoho roku držely pevné struktury financování podle rozšířeného pesimistického scénáře specifického pro danou firmu, jakým je výrazný pokles ziskovosti nebo platební schopnosti. Za tímto účelem by aktuálně financovaná aktiva a jakékoli podmíněné závazky k financování musely být do určité míry v souladu se zdroji stálého financování. Definice kapitálu (část druhá): Návrh vychází ze změn provedených v CRD2 za účelem dalšího posílení kritérií způsobilosti kapitálových nástrojů. Zároveň zavádí zásadní harmonizaci změn ve vykazování vlastního kapitálu za účelem stanovení výše regulatorního kapitálu, kterou je vhodné vykázat pro regulační účely. Tato nová harmonizovaná definice by výrazně navýšila výši regulativního kapitálu, kterou budou muset instituce udržovat. Nové požadavky pro běžný regulativní kapitál – výše kmenového kapitálu tier 1 a kapitálu tier 2 – by byly zaváděny postupně v letech 2013 až 2015. Nové změny obezřetnostního dohledu by rovněž byly zaváděny postupně, 20 % ročně od roku 2014, takže 100 % by bylo dosaženo v roce 2018. Pro některé kapitálové nástroje by rovněž platila ustanovení o zachování právních účinků po dobu 10 let, aby se zajistil hladký přechod na nová pravidla. Úvěrové riziko protistrany (část třetí, hlava II, kapitola 6): Budou zvýšeny požadavky na řízení a kapitalizaci úvěrového rizika protistrany. Instituce by podléhaly dodatečnému kapitálovému požadavku vztahujícímu se na možné ztráty související se zhoršením úvěruschopnosti protistrany. To by posílilo vhodné postupy při řízení tohoto rizika a bylo by uznáno jeho zajištění, díky čemuž by instituce mohly zmírnit dopad tohoto kapitálového požadavku. Budou zvýšeny rizikové váhy expozic pro finanční instituce s ohledem na nefinanční podnikatelské odvětví. Očekává se, že tato změna posílí diverzifikaci rizika protistrany do menších institucí a celkově by měla přispět k menší propojenosti mezi velkými, nebo z hlediska systému důležitými institucemi. Návrh rovněž posílí pobídky pro zúčtování mimoburzovních nástrojů prostřednictvím centrálních protistran. Očekává se, že tyto návrhy ovlivní zejména největší instituce v EU, jelikož úvěrové riziko protistrany je relevantní pouze pro banky, které ve velké míře financují mimoburzovní deriváty a cenné papíry. Pákový poměr (část sedmá): Aby se omezil nadměrný nárůst zadlužení v rozvahách úvěrových institucí a investičních podniků, a tím se pomohlo zabránit cykličnosti půjčování, Komise rovněž navrhuje zavést pákový poměr, jenž není založen na riziku. Jak odsouhlasil BCBS, tento poměr bude zaveden jako nástroj sloužící k dohledu nad institucemi. Dopady tohoto poměru budou monitorovány, aby z něj mohlo být v roce 2018 učiněno závazné ústřední měřítko na základě náležitého přezkumu a kalibrace v souladu s mezinárodními dohodami. Jednotný soubor pravidel (celé nařízení): Návrh harmonizuje odlišné vnitrostátní přístupy k dohledu tak, že odstraňuje téměř všechny možnosti a diskreční pravomoci. Některé specifické a přesně definované oblasti, v nichž odlišnosti vycházejí z aspektů posuzování rizik, specifik trhu nebo produktů a právních rámců členských států, jsou osvobozeny a členské státy mohou přijmout přísnější pravidla. 2.2.2. Nástroj politiky Tento návrh účinně odděluje obezřetnostní požadavky od dvou dalších oblastí směrnice 2006/48/ES a směrnice 2006/49/ES, tj. autorizace a průběžného dohledu, které budou i nadále ve formě směrnice, společně s níž tento návrh vytváří balíček. To odráží rozdíly v předmětu, povaze a subjektech, kterým je určena. 2.2.3. Kumulativní dopad balíčku Komise za účelem doplnění vlastního posouzení dopadu rámce Basel III přezkoumala řadu studií vypracovaných jak veřejnými, tak soukromými sektory. Hlavní výsledky lze shrnout takto: Odhaduje se, že tento návrh společně s CRD III zvýší rizikově vážená aktiva velkých úvěrových institucí o 24,5 % a u malých úvěrových institucí o pouhá 4,1 %. Potřeba navýšení nového kapitálu kvůli novému požadavku a rezervě na zachování kapitálu se odhaduje na 84 miliard. EUR do roku 2015 a 460 miliard EUR do roku 2019. Jsou zde jasné čisté dlouhodobé hospodářské výhody v podobě ročního nárůstu HDP v EU v rozmezí 0,3 % – 2 %. Tyto výhody pramení z poklesu očekávané četnosti a pravděpodobnosti systémových krizí v budoucnosti. Odhaduje se, že návrh sníží pravděpodobnost systémové krize bankovnictví v sedmi členských státech v rozsahu od 29 % do 89 %, když úvěrové instituce provedou rekapitalizaci na poměr celkového kapitálu minimálně 10,5 %. Dále by vyšší požadavky na kapitál a likviditu, včetně proticyklických kapitálových rezerv, rovněž měly snížit amplitudu běžného obchodního cyklu. To platí zejména pro malé a střední podniky, které jsou na financování prostřednictvím úvěrových institucí v celém hospodářském cyklu relativně více závislé než velké společnosti. 2.2.4. Administrativní zátěž Instituce s rozsáhlejší přeshraniční činností by z harmonizace stávajících vnitrostátních předpisů těžily nejvíce, jelikož se očekává, že z toho plynoucí úspory v oblasti administrativní zátěže sníží jejich zátěž související s opatřeními rámce Basel III. 3. Monitorování a hodnocení Navrhované změny navazují na směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES, které tomuto nařízení předcházely. To znamená, že jak prvky předchozí směrnice, tak nové prvky, které zavádí toto nařízení, budou úzce monitorovány. Monitorování pákového poměru a nových měr likvidity bude přezkoumáváno na základě statistických údajů, shromážděných v souladu s ustanoveními v tomto návrhu. Monitorování a hodnocení bude prováděno jak na úrovni EU (EBA/ECB – Evropská centrální banka), tak na mezinárodní úrovni (BCBS). 4. Právní stránka návrhu 4.1. Právní základ Právní základ nařízení, které vytváří jednotné předpisy zaměřené na fungování vnitřního trhu, poskytuje čl. 114 odst. 1) Smlouvy o fungování Evropské unie. Zatímco návrh směrnice [vloží OP] řídí přístup k výkonu činnosti podniků a je založen na článku 53 Smlouvy o fungování Evropské unie, potřeba oddělit tato pravidla od pravidel, která řídí způsob výkonu těchto činností, vyžaduje použití nového právního základu pro posledně zmíněná pravidla. Obezřetnostní požadavky stanoví kritéria hodnocení rizika, spojeného s určitými bankovními činnostmi, a financí, které jsou potřeba k vyvážení těchto rizik. Jako takové neregulují přístup k činnostem v oblasti přijímání vkladů, ale řídí způsob, jakým se tyto činnosti provádějí, za účelem zajištění ochrany vkladatelů a finanční stability. Navrhované nařízení sjednocuje obezřetnostní požadavky kladené na úvěrové instituce a investiční podniky, které v současnosti stanovují dvě různé směrnice (2006/48/ES a 2006/49/ES), do jednoho právního nástroje, což značně zjednoduší příslušný právní rámec. Jak bylo poukázáno výše (oddíly 1.1.1 a 2.2.1), stávající předpisy zahrnují velké množství možností a diskrečních pravomocí a umožňují členským státům stanovit přísnější pravidla, než jaká stanoví směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES. To má za následek výrazné rozdíly, což je problematické nejenom pro účely finanční stability, jak je uvedeno v oddílu 1.1.1 výše, ale je to rovněž překážkou pro poskytování služeb přes hranice a zakládání podniků v jiných členských státech, jelikož pokaždé, když chce nějaká instituce zahájit činnost v jiném členském státě, musí vzít v úvahu jiná pravidla. To vytváří nerovné podmínky, které poškozují vnitřní trh a rovněž narušují právní jasnost. Jelikož předchozí kodifikace a přepracování nezajistily snížení rozdílů, je nezbytné přijmout nařízení, které stanoví jednotná pravidla ve všech členských státech s cílem zajistit správné fungování vnitřního trhu. Sestavení obezřetnostních požadavků do podoby nařízení by zajistilo, že tyto požadavky budou přímo použitelné na instituce. To by zamezilo existenci odlišných vnitrostátních požadavků v důsledku provádění směrnice, a tak zajistilo rovné podmínky. Navrhované nařízení by jasně ukázalo, že se instituce řídí stejnými pravidly na všech trzích v EU, což by rovněž posílilo důvěru ve stabilitu institucí v celé EU. Nařízení by rovněž EU umožnilo zavádět případné změny v budoucnosti rychleji, jelikož změny mohou začít platit téměř okamžitě po přijetí. Tak by byla EU schopna dodržet termíny provádění, dohodnuté na mezinárodní úrovni, a reagovat na významný rozvoj trhu. 4.2. Subsidiarita V souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality uvedenými v článku 5 Smlouvy o fungování Evropské unie nemůže být cílů navrhovaného opatření uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jich být proto lépe dosaženo na úrovni EU. Ustanovení návrhu nepřekračují rámec toho, co je nezbytné pro dosažení zamýšlených cílů. Pouze opatření EU mohou zajistit, že úvěrové instituce a investiční podniky, které působí ve více než jednom členském státě, budou podléhat týmž požadavkům, a tak se zajistí rovné podmínky pro všechny, sníží se složitá regulace, předejde se neoprávněným nákladům na plnění požadavků u přeshraničních činností, podpoří se další integrace na trhu EU a přispěje se k odstranění možností regulatorní arbitráže. Opatření na úrovni EU také zajistí vysokou míru finanční stability v Unii. To potvrzuje skutečnost, že obezřetnostní požadavky, které návrh stanoví, jsou součástí právních předpisů EU již více než 20 let. Článek 288 Smlouvy o fungování EU umožňuje volit mezi různými právními nástroji. Nařízení tudíž podléhá zásadě subsidiarity stejně jako jakékoli jiné právní nástroje. Subsidiarita musí být v rovnováze s dalšími zásadami, které jsou obsaženy ve smlouvách, jakými jsou například základní svobody. Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES jsou formálně zaměřeny na členské státy, ale ve výsledku jsou určeny podnikům. Nařízení vytváří rovnější podmínky na trhu, jelikož je přímo použitelné a před zahájením podnikání není třeba brát v úvahu právní předpisy v ostatních členských státech, neboť pravidla jsou stejná. To přináší institucím menší zátěž. Zároveň je přijetím nařízení možno eliminovat zpoždění spojené s přebíráním směrnic. 4.3. Role EBA a shoda s články 290 a 291 Smlouvy o fungování EU U více než 50 ustanovení tohoto návrhu se Evropský orgán pro bankovnictví žádá o předložení regulačních a prováděcích technických norem Komisi za účelem specifikace kritérií stanovených v některých ustanoveních tohoto nařízení a za účelem zajištění jednotného uplatňování. Komise je zmocněna je přijmout jako akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty. Dne 23. září 2009 Komise přijala návrhy nařízení ustavujících EBA, EIOPA (Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění) a ESMA (Evropský orgán pro cenné papíry a trhy)[6]. V tomto ohledu by Komise ráda připomněla prohlášení v souvislosti s články 290 a 291 SFEU, která učinila při přijímání nařízení, jimiž se zakládají evropské orgány dohledu, podle nichž: „Pokud jde o postup přijímání regulačních norem, zdůrazňuje Komise jedinečný charakter odvětví finančních služeb, který vyplývá z Lamfalussyho struktury a který je výslovně uznán v prohlášení 39 ke Smlouvě o fungování EU. Komise má však závažné pochybnosti o tom, zda omezení její úlohy při přijímání aktů v přenesené pravomoci a prováděcích opatření jsou v souladu s články 290 a 291 Smlouvy o fungování EU.“ 4.4. Vzájemné působení a soulad mezi prvky balíčku Toto nařízení tvoří balíček spolu s navrhovanou směrnicí [vloží OP]. Tento balíček by nahradil směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES. To znamená, že jak směrnice, tak nařízení by se zabývaly úvěrovými institucemi i investičními podniky. V současnosti jsou investiční podniky ke směrnici 2006/48/ES jen „připojeny“ směrnicí 2006/49/ES. Její velká část obsahuje pouze odkazy na směrnici 2006/48/ES. Spojení ustanovení platných pro oba druhy podniků do jednoho balíčku by tedy zlepšilo srozumitelnost ustanovení, která se na oba tyto druhy podniků vztahují. Rozsáhlé přílohy směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES by navíc byly integrovány do normativní části, což by dále zjednodušilo jejich používání. V návrhu nařízení jsou stanoveny obezřetnostní předpisy přímo použitelné na instituce. V návrhu směrnice zůstávají ustanovení o povolování úvěrových institucí, výkonu svobody usazování a volném pohybu služeb. To by se netýkalo investičních podniků, jelikož odpovídající práva a povinnosti upravuje směrnice 2004/39/ES (dále jen „MiFID“). Ve směrnici by také zůstaly obecné zásady dohledu nad institucemi, které jsou určeny členským státům a musejí být převzaty a vyžadují rozhodování příslušných orgánů. Ty zahrnují zejména výměnu informací, rozdělení úkolů mezi orgány dohledu domovské a hostitelské země a výkon sankčních pravomocí (který by byl zaveden nově). Směrnice by stále obsahovala ustanovení, která upravují dohled nad institucemi ze strany příslušných orgánů členských států. Tato ustanovení doplňují obecné obezřetnostní požadavky stanovené v nařízení pro instituce o jednotlivé mechanismy, o kterých rozhodují příslušné orgány na základě svého průběžného dohledu nad každou jednotlivou úvěrovou institucí a investičním podnikem. Škála těchto požadavků na dohled by byla stanovena ve směrnici, neboť příslušné orgány by měly mít možnost uplatnit vlastní úsudek v souvislosti s tím, které požadavky by měly být uloženy. Patří sem interní postupy v rámci instituce, které se týkají zejména řízení rizik a požadavků na správu a řízení společnosti, jež jsou zavedeny nově. 5. Podrobné vysvětlení návrhu a porovnání s rámcem Basel III Za účelem zajištění vyváženého používání rámce Basel III pro instituce v EU musí Komise zvolit z několika regulačních možností, které jsou vysvětleny v této kapitole. 5.1. Maximální harmonizace (celé nařízení) Maximální harmonizace je nezbytná, aby bylo možno dosáhnout skutečně jednotného souboru pravidel. Nevhodné nebo nekoordinované přísnější požadavky v jednotlivých členských státech by mohly podkladové expozice a rizika posunout do „stínového“ odvětví bankovnictví nebo z jednoho členského státu EU do jiného. Posouzení dopadů, která provedl Basilejský výbor a Evropská komise, jsou navíc založena na přijatých konkrétních poměrech kapitálu. Není jisté, jaký by byl potenciální dopad, co se týče nákladů a růstu, v případě vyšších kapitálových požadavků v jednom nebo více členských státech, který by mohla ještě zvýšit snaha o dosažení předního místa v EU. Pokud bude na úrovni EU zapotřebí stanovit přísnější obezřetnostní požadavky, měly by existovat způsoby, jak podle toho dočasně upravit jednotný soubor pravidel. Komise by mohla přijmout akt v přenesené pravomoci, který by na omezené období zvýšil kapitálové požadavky, rizikové váhy určitých expozic, nebo stanovit přísnější obezřetnostní požadavky na všechny expozice nebo expozice pro jedno nebo více odvětví, regionů nebo členských států, kde je to nezbytné v reakci na změny intenzity mikroobezřetnostních a makroobezřetnostních rizik, která plynou z vývoje trhu poté, co toto nařízení vstoupí v platnost, zejména na základě doporučení nebo stanoviska ESRB. Tento návrh a související návrh směrnice obsahují již tři možnosti, jak mohou příslušné orgány řešit makroobezřetnostní otázky na vnitrostátní úrovni: – v případě půjčování, které je zajištěno nemovitostí, by členské státy mohly kapitálové požadavky upravovat; – členské státy by mohly zavádět dodatečné kapitálové požadavky pro jednotlivé instituce nebo skupiny institucí v případech, které jsou odůvodněné konkrétními okolnosti v rámci tzv. „pilíře 2“; – členské státy stanoví výši proticyklické kapitálové rezervy tak, aby odrážela specifická makroekonomická rizika v daném členském státě. To by ve skutečnosti do značné míry změnilo kapitálové požadavky. Členské státy by se dále mohly připravit na některá z nových přísnějších pravidel podle rámce Basel III během přechodného období, tj. zavádět je rychleji, než jak stanoví rámec Basel III. 5.2. Definice kapitálu (část druhá) 5.2.1. Odečtení významných podílů v pojišťovacích subjektech a finančních konglomerátech Rámec Basel III požaduje, aby mezinárodně působící banky od svého kapitálu odečetly významné investice do nekonsolidovaných pojišťoven. Cílem je zajistit, aby si banka nemohla do kapitálu započítávat kapitál, který používá její dceřiná pojišťovací společnost. V případě skupin, které zahrnují velké bankovní nebo investiční podniky a pojišťovny, platí zvláštní pravidla stanovená ve směrnici 2002/87/ES o finančních konglomerátech, která řeší toto „dvojí započtení“ kapitálu. Směrnice 2002/87/ES vychází z mezinárodně dohodnutých zásad řešení rizik napříč odvětvími. Tento návrh posiluje způsob použití těchto pravidel finančních konglomerátů na skupiny bank a investičních podniků, aby se zajistilo jejich důrazné a jednotné provádění. Veškeré další nezbytné změny bude řešit přezkum směrnice 2002/87/ES, který má být proveden v roce 2012. 5.2.2. Kapitál nejvyšší kvality – kritéria, přechod a zachování právních účinků V souladu s rámcem Basel III mohou kapitálové nástroje nejvyšší kvality mezinárodně působících bank, které jsou akciovými společnostmi, tvořit pouze „kmenové akcie“ splňující přísná kritéria. Tímto návrhem se provádí přísná kritéria rámce Basel III. Neomezuje právní formu nejkvalitnějšího prvku kapitálu vydávaného institucemi, které mají strukturu akciové společnosti, na kmenové akcie. Definice kmenové akcie se ve vnitrostátním právu obchodních společností liší. Přísná kritéria stanovená v tomto návrhu zajistí, že pouze nástroje nejvyšší kvality by byly uznávány jako nejkvalitnější forma regulativního kapitálu. Podle těchto kritérií by pro tento postup byly způsobilé pouze nástroje, které mají stejně vysokou kvalitu jako kmenové akcie. Za účelem zajištění plné transparentnosti uznaných nástrojů návrh vyžaduje, aby Evropský orgán pro bankovnictví sestavil, vedl a zveřejňoval seznam uznávaných typů nástrojů. Rámec Basel III poskytuje desetileté přechodné období pro některé nástroje vydávané společnostmi, které nejsou akciovými společnostmi a tato nová pravidla nesplňují. V souladu se změnami v oblasti kapitálu ve směrnici 2009/111/ES a nutností zajistit konzistentní zacházení s různými právními formami společnosti tento návrh (část desátá hlava I kapitola 2) umožňuje zachování právních účinků také pro nástroje nejvyšší kvality vydávané akciovými společnostmi, které nejsou běžnými akciemi, a příslušné emisní ážio. Rámec Basel III povoluje, aby nástroje, které nesplňují nová pravidla a byly vydány před 12. zářím 2010, byly z regulativního kapitálu odstraňovány postupně, aby se zajistil hladký přechod na nová pravidla. To je označováno jako „omezující datum“ pro přechodný režim. Všechny nástroje, které nesplňují nová pravidla a které jsou vydány po omezujícím datu, by byly z regulativního kapitálu zcela vyloučeny počínaje rokem 2013. Tento návrh stanoví omezující datum na datum přijetí tohoto návrhu Komisí. To je nezbytné, aby se zamezilo provádění požadavků návrhu se zpětnou platností, což by nebylo právně proveditelné. 5.2.3. Vzájemné pojišťovací spolky, družstevní banky a podobné instituce Rámec Basel III zajistí, aby nová pravidla mohla být uplatněna na kapitálové nástroje nejvyšší kvality společností, které nejsou akciové, tj. vzájemné pojišťovací spolky, družstevní banky a podobné instituce. Tento návrh upřesňuje použití definice kapitálu uvedené v rámci Basel III na kapitálové nástroje nejvyšší kvality vydávané neakciovými společnostmi. 5.2.4. Menšinový podíl a některé kapitálové nástroje vydávané dceřinými podniky Menšinový podíl představuje kapitál některých dceřiných podniků, který vlastní minoritní akcionář mimo skupinu. Rámec Basel III uznává menšinový podíl – a určitý regulativní kapitál vydávaný dceřinými podniky – pouze v rozsahu, v jakém jsou tyto dceřiné podniky institucemi (nebo podléhají stejným předpisům) a kapitál je použit ke splnění kapitálových požadavků a nové rezervy na zachování kapitálu, což je nový kapitálový „polštář“, který ukládá nová omezení výplaty dividend a některých kupónů a bonusů. Druhá nová kapitálová rezerva – proticyklická rezerva – představuje důležitý makroobezřetnostní nástroj, který mohou orgány dohledu použít za účelem zmírnění nebo podporu půjčování v různých fázích úvěrového cyklu. Tento návrh stanoví komplexní procesy EU pro koordinaci používání proticyklické rezervy členskými státy. Přístup stanovený v tomto návrhu pro menšinový podíl a určitý ostatní kapitál vydávaný dceřinými podniky uznává proticyklickou rezervu, pokud je použita. Tím je uznán význam rezervy a kapitálu použitého na její splnění a odstraněna potenciální překážka požadované rezervy. 5.2.5. Odpočet některých odložených daňových pohledávek Odložené daňové pohledávky představují aktivum v rozvaze, které lze použít ke snížení jakéhokoli daňového nákladu v nadcházejícím období. Rámec Basel III stanoví, že některé odložené daňové pohledávky nemusí být odečítány od kapitálu. Tento návrh jasně stanoví, že tyto odložené daňové pohledávky, které zahrnují pohledávky, které se automaticky převádějí na pohledávku vůči státu, když společnost vykazuje ztrátu, by nemusely být odečítány, pokud by byla zajištěna jejich schopnost absorbovat ztráty v případě potřeby. 5.3. Zacházení se specifickými expozicemi (část třetí hlava II kapitola 2) 5.3.1. Zacházení s expozicemi vůči malým a středním podnikům Podle současných právních předpisů v EU mohou banky těžit z preferenčních rizikových vah, používaných pro expozice vůči malým a středním podnikům. Toto preferenční zacházení zůstává zachováno v rámci Basel III i v návrhu. Výhodnější kapitálové požadavky pro expozice vůči malým a středním podnikům by v první řadě vyžadovaly přezkum mezinárodního rámce Basel. Tato otázka je předmětem doložky o přezkumu v návrhu. Je zásadní, aby rizikové váhy pro půjčování malým a středním podnikům byly pečlivě posouzeny. Z tohoto důvodu se Evropský orgán pro bankovnictví žádá, aby do 1. září 2012 provedl analýzu stávajících rizikových vah a vypracoval zprávu a zaměřil se při tom na testování možností snížení s přihlédnutím ke scénáři jejich snížení o jednu třetinu v porovnání se stávající situací. V tomto kontextu Komise zamýšlí Evropský parlament a Radu o této analýze informovat a předložila by příslušné legislativní návrhy na přezkum rizikové váhy pro malé a střední podniky. Komise dále na základě konzultace s Evropským orgánem pro bankovnictví vypracuje do 24 měsíců poté, co toto nařízení vstoupí v platnost, zprávu o půjčování malým a středním podnikům a fyzickým osobám a předloží ji Evropskému parlamentu a Radě společně s veškerými vhodnými návrhy. 5.3.2. Zacházení s expozicemi pramenícími z aktivit v oblasti financování obchodu Očekává se, že Basilejský výbor pro bankovní dohled do konce roku 2011 dokončí své stanovisko ohledně otázky, zda by měly být stanoveny výhodnější kapitálové požadavky pro financování obchodu. Proto to není uvedeno v tomto návrhu, ale byla do něj zahrnuta doložka o přezkumu, která pojednává o zacházení s těmito expozicemi. 5.4. Úvěrové riziko protistrany (část třetí hlava II kapitola 6) V rámci Basel III budou banky muset mít k dispozici dodatečný kapitál na všechna rizika, která by úvěrová kvalita protistrany mohla zhoršit. Tento návrh by zavedl zmíněný nový kapitálový požadavek. Rámec Basel III však rozeznává ztráty, které banka odepisuje předem s okamžitým dopadem na výsledovku (provedené úvěrové úpravy v ocenění) pouze ve velmi omezeném rozsahu. Na základě zpětné vazby na konzultace, které Komise na toto téma uskutečnila v únoru/březnu 2011, a s podporou valné většiny členských států by tento návrh umožnil bankám používajícím pokročilý přístup k úvěrovému riziku větší, a přesto obezřetné uznávání těchto ztrát, a tak lépe odrážet běžný postup vytváření rezerv pro budoucí ztráty, který praktikuje řada bank v EU. 5.5. Likvidita (část šestá) 5.5.1. Požadavek krytí likviditou Komise je pevně odhodlána dosáhnout harmonizovaného požadavku krytí likviditou do roku 2015. Zároveň by měly být brány velmi vážně nejasnosti týkající se možných neúmyslných dopadů a období pozorování rámce Basel III. Následující prvky zajistí zavedení závazného požadavku pouze po provedení vhodného přezkumu: – prvním krokem je obecný požadavek, aby banky měly k dispozici vhodné krytí likviditou, který začne platit od roku 2013; – povinnost vykazovat vnitrostátním orgánům prvky, které jsou zapotřebí k ověření, že mají k dispozici dostatečné krytí likviditou, na bázi jednotných formátů výkaznictví, které vypracuje Evropský orgán pro bankovnictví za účelem testování kritérií rámce Basel III; – pravomoc Komise dále specifikovat požadavek krytí likviditou v souladu se závěry stanovenými na základě období pozorování a mezinárodního vývoje. Pokud by bylo možno se vyvarovat zdlouhavého běžného legislativního postupu (prostřednictvím spolurozhodování), bylo by možno maximálně využít období pozorování a oddálit kalibraci až na konec tohoto období. Požadavek krytí likviditou bude v rámci skupin úvěrových institucí, investičních podniků nebo obou v zásadě použit na úrovni každé jednotlivé úvěrové instituce nebo investičního podniku. Na rozdíl od poboček, které nemají právní subjektivitu, mají úvěrové instituce nebo investiční podniky platební povinnosti, které mohou za krizových podmínek způsobit odtok likvidních prostředků. Nelze považovat za samozřejmé, že úvěrové instituce nebo investiční podniky získají podporu likvidity od jiných úvěrových institucí nebo investičních podniků, které jsou součástí stejné skupiny, když budou mít problémy s plněním svých platebních povinností. Příslušné orgány budou však mít rovněž možnost za přísných podmínek upustit od uplatňování tohoto požadavku na jednotlivé úvěrové instituce nebo investiční podniky a uložit těmto úvěrovým institucím nebo investičním podnikům konsolidovaný požadavek. Tyto přísné podmínky jsou obsaženy v čl. 7 odst. 1) a zajišťují mezi jiným, že jsou úvěrové instituce nebo investiční podniky právně vymahatelným způsobem zavázány se vzájemně podporovat a mít reálnou schopnost toto činit. Aby bylo možno upustit od uplatňování jednotlivých požadavků v případě skupiny úvěrových institucí nebo investičních podniků v několika členských státech, musí se všechny příslušné orgány jednotlivých úvěrových institucí nebo investičních podniků společně shodnout na tom, že jsou splněny podmínky pro toto upuštění od uplatňování požadavků. V těchto příhraničních situacích platí kromě podmínek stanovených v čl. 7 odst. 1) také další podmínky stanovené v čl. 7 odst. 2). Tyto další podmínky vyžadují, aby všechny příslušné orgány byly spokojené s řízením likvidity skupiny a s výší likvidity jednotlivých úvěrových institucí nebo investičních podniků skupiny. V případě neshody rozhodne každý příslušný orgán sám o tom, jestli bude pro danou úvěrovou instituci nebo investiční podnik upuštění od uplatňování požadavků použito. V případě neshody mezi příslušnými orgány existuje další možnost, a sice že EBA bude hrát roli prostředníka. Výsledek mediačního postupu však bude závazný pouze s ohledem na podmínky stanovené v čl. 7 odst. 1). Jednotlivé příslušné orgány si ponechají poslední slovo s ohledem na podmínky stanovené v čl. 7 odst. 2), tj. s ohledem na přiměřenost řízení likvidity skupiny a s ohledem na přiměřenost likvidity jednotlivých úvěrových institucí nebo investičních podniků. 5.5.2. Požadavek čistého stabilního financování Komise je pevně odhodlána dosáhnout minimálního standardu pro požadavek čistého stabilního financování do 1. ledna 2018. Jelikož rámec Basel III v tomto ohledu stanoví období pozorování do roku 2018, měl by být dostatek času na vypracování požadavku stabilního financování ve formě návrhu vzniklého postupem spolurozhodování, který schválí Parlament a Rada před koncem období pozorování. 5.6. Pákový efekt (část sedmá) Pákový poměr představuje nový regulační nástroj v EU. V souladu s rámcem Basel III Komise v tomto stadiu nenavrhuje pákový poměr jako závazný nástroj, ale nejprve jako doplňkový prvek, který mohou orgány dohledu dle vlastního uvážení použít u jednotlivých bank s cílem učinit z něj závaznou (ústřední) míru do roku 2018 na základě náležitého přezkumu a kalibrace. Ohlašovací povinnosti by umožnily provést přezkum a rozhodnutí opírající se o dostatek informací o zavedení této míry jako závazného požadavku v roce 2018. V souladu s rámcem Basel III se navrhuje, aby instituce začaly své pákové poměry zveřejňovat od roku 2015. 5.7. Mezní hodnota rámce Basel I (část třináctá) Rámec Basel II vyžaduje držení vyššího kapitálu v případě rizikovějších podniků než rámec Basel I. V případě méně rizikových podniků vyžaduje rámec Basel II držení nižšího kapitálu než rámec Basel I. Důvodem je, že rámec Basel II byl vypracován tak, aby byl citlivější vůči riziku než rámec Basel I. Aby se zabránilo situaci, kdy banky podléhají nevhodně nízkým kapitálovým požadavkům, neumožňuje rámec Basel nižší kapitál než 80 % kapitálu, který by byl požadován v souladu s rámcem Basel I. Tento požadavek pozbyl platnosti na konci roku 2009, nicméně byl znovu zaveden směrnicí 2010/76/ES a platí do konce roku 2011. Na základě prodloužení tohoto požadavku Basilejským výborem pro bankovní dohled v červenci 2009 jej návrh obnovuje až do roku 2015. Příslušné orgány mohou na základě konzultace EBA upustit od uplatnění mezní hodnoty stanovené v rámci Basel I vůči určité instituci za předpokladu, že jsou splněny všechny požadavky pro použití pokročilých přístupů pro úvěrová a provozní rizika. 6. Rozpočtové důsledky EBA bude hrát důležitou roli při dosahování cílů tohoto nařízení, jelikož návrhy požadují, aby tento orgán vypracoval více než 50 závazných technických norem týkajících se různých politických otázek. Závazné technické normy, které Komise schválí, budou klíčové pro zajištění jednotného provádění ustanovení vysoce technické povahy v celé EU a fungování politik tak, jak bylo zamýšleno. Díky této značné pracovní zátěži bude EBA potřebovat více zdrojů, než má aktuálně k dispozici v kontextu svého zřízení podle nařízení (EU) č. 1093/2010. Další podrobnosti jsou stanovené v připojeném legislativním finančním výkazu. 2011/0202 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[7], v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1) Deklarace skupiny G20 ze dne 2. dubna 2009[8] k posílení finančního systému požaduje mezinárodně konzistentní úsilí zaměřené na posílení transparentnosti, odpovědnosti a regulace prostřednictvím zlepšení kvantity a kvality kapitálu v bankovnictví, jakmile bude zajištěna hospodářská obnova. Deklarace rovněž vyzývá k zavedení doplňujícího měřítka, jež není založeno na riziku a pomůže omezit rostoucí využívání páky v bankovnictví, a vytvoření rámce pro větší ochranné rezervy likvidity. V reakci na pravomoc, kterou jí udělila skupina G20, se skupina guvernérů centrálních bank a ministrů financí (GHOS) dohodla na řadě opatření pro posílení regulace bankovního sektoru. Tato opatření schválili vedoucí představitelé skupiny G20 na svém pittsburském summitu konaném 24.–25. září 2009 a byla podrobně stanovena v prosinci 2009. V červenci a září 2010 skupina GHOS vydala dvě další oznámení o návrhu a kalibraci nových opatření a v prosinci 2010 Basilejský výbor pro bankovní dohled zveřejnil konečnou verzi opatření, která je označována jako rámec Basel III. (2) Skupina na vysoké úrovni pro finanční dohled v EU, jíž předsedá Jacques de Larosière, vyzvala Evropskou unii k vytvoření harmonizovanějšího souboru finančních nařízení. V kontextu budoucí evropské architektury dohledu Evropská rada na svém zasedání dne 18. a 19. června 2009 rovněž zdůraznila potřebu vytvořit jednotný evropský soubor pravidel, který by se vztahoval na všechny úvěrové instituce a investiční podniky na jednotném trhu. (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006[9] o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006[10] o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí („instituce“) byly při několika příležitostech výrazně pozměněny. Mnoho ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES se vztahuje na úvěrové instituce i investiční podniky. Za účelem zajištění soudržného uplatňování uvedených ustanovení by bylo žádoucí spojit tato ustanovení do nové legislativy, která by upravovala jak úvěrové instituce, tak investiční podniky. V zájmu přehlednosti by bylo žádoucí integrovat ustanovení příloh těchto směrnic do normativní části těchto nových právních předpisů. (4) Nové právní předpisy by se měly skládat ze dvou různých právních nástrojů – směrnice a tohoto nařízení. Oba právní nástroje by dohromady měly vytvářet právní rámec, kterým se řídí přístup k činnosti, rámec dohledu a obezřetnostní pravidla pro úvěrové instituce a investiční podniky. Toto nařízení je tudíž nutné číst ve spojení se směrnicí. (5) Směrnice [vloží OP], založená na čl. 53 odst. 1) Smlouvy o fungování EU, by měla obsahovat ustanovení upravující přístup k činnosti úvěrových institucí a investičních podniků, způsoby jejich řízení a rámec dohledu nad nimi, jako jsou ustanovení upravující udělování povolení k podnikání, nabytí kvalifikovaného podílu, výkon svobody usazování a svobody poskytovat služby, pravomoci orgánů dohledu domovských a hostitelských členských států v tomto ohledu a ustanovení upravující počáteční kapitál a přezkum dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky. (6) Toto nařízení by mělo rovněž obsahovat obezřetnostní požadavky pro úvěrové instituce a investiční podniky, které úzce souvisejí s fungováním trhů bankovních a finančních služeb a jejichž účelem je zajistit finanční stabilitu poskytovatelů služeb na těchto trzích i vysokou úroveň ochrany investorů a vkladatelů. Cílem tohoto přímo použitelného právního aktu je rozhodujícím způsobem přispět k řádnému fungování vnitřního trhu, a proto by měl vycházet z ustanovení článku 114 Smlouvy o fungování EU vykládaného podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropské unie. (7) Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES, přestože do určité míry harmonizují pravidla členských států v oblasti obezřetnostního dohledu, zahrnují velký počet možností a diskrečních pravomocí a členské státy stále mohou stanovovat přísnější pravidla, než jaká stanoví tyto směrnice. Díky tomu vznikají rozdíly mezi vnitrostátními pravidly, a to do takové míry, že omezují základní svobody, a tak mají přímý vliv na fungování vnitřního trhu a výrazným způsobem narušují hospodářskou soutěž. Tyto rozdíly ohrožují zejména přeshraniční poskytování služeb a usazování v jiných členských státech, jelikož operátoři musí pokaždé brát v úvahu jiná pravidla a dodržovat je, pokud podnikají v jiném členském státě. Kromě toho úvěrové instituce a investiční podniky povolené v různých členských státech často podléhají různým požadavkům, což výrazným způsobem narušuje hospodářskou soutěž. Nestejnorodý vývoj vnitrostátních právních úprav vytváří potenciální i skutečné překážky pro řádné fungování vnitřního trhu kvůli nerovným podmínkám pro činnost a obtíže pro úvěrové instituce a investiční podniky, které působí v různých právních systémech v rámci Unie. (8) Za účelem odstranění zbývajících překážek pro obchod a výrazného narušení hospodářské soutěže způsobeného rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy a za účelem prevence vzniku jakýchkoli případných překážek pro obchod a výrazného narušení hospodářské soutěže je tudíž nezbytné přijmout nařízení, které stanoví jednotná pravidla, která se použijí ve všech členských státech. (9) Sestavení obezřetnostních požadavků do podoby nařízení by zajistilo, že tyto požadavky pro ně budou přímo použitelné. To by zamezilo existenci odlišných vnitrostátních požadavkům v důsledku provádění směrnice, a tak zajistí jednotné podmínky. Toto nařízení by vyžadovalo, aby instituce dodržovaly stejná pravidla v celé Unii, což současně posílí důvěru ve stabilitu úvěrových institucí a investičních podniků, zejména v období krize. Nařízení by rovněž zjednodušilo složitou regulaci a snížilo náklady podniků na plnění požadavků, zejména v případě úvěrových institucí a investičních podniků, které podnikají na přeshraniční bázi, a přispělo k eliminaci narušení hospodářské soutěže. S ohledem na příznačnost trhů s nemovitostmi, pro které jsou charakteristické rozdíly v oblasti hospodářského vývoje a právních systémů, jež jsou specifické pro jednotlivé členské státy, regiony nebo místní oblasti, by měly příslušné orgány mít možnost stanovit vyšší rizikové váhy nebo uplatňovat přísnější kritéria na základě historických dat o selhání a očekávaného vývoje trhu vůči expozicím zajištěným zástavním právem k nemovitostem v určitých oblastech. (10) Členské státy by měly mít pravomoc zachovat nebo zavádět vnitrostátní předpisy v případech, kdy toto nařízení neposkytuje jednotná pravidla, za předpokladu, že tyto vnitrostátní předpisy nejsou v rozporu s právními předpisy Unie ani nenarušují jejich uplatňování. (11) Pokud členské státy přijmou pokyny, které mají obecný význam, zejména v oblastech, kde Komise ještě nepřijala návrh technických norem, nesmějí být tyto pokyny v rozporu s právními předpisy Unie, ani narušovat jejich uplatňování. (12) Toto nařízení nebrání členským státům v kladení ekvivalentních požadavků na podniky, které nespadají do jeho rozsahu. (13) Obecné obezřetnostní požadavky stanovené v nařízení doplňují jednotlivé mechanismy, o kterých rozhodují příslušné orgány v důsledku svého průběžného dohledu nad každou jednotlivou úvěrovou institucí a investičním podnikem. Škála těchto požadavků na dohled by měla být stanovena ve směrnici, neboť příslušné orgány by měly mít možnost uplatnit vlastní úsudek v souvislosti s tím, které požadavky by měly být uloženy. (14) Toto nařízení by nemělo mít vliv na schopnost příslušných orgánů ukládat specifické požadavky v rámci procesu dohledu a hodnocení, který stanoví směrnice [vloží OP], jež by měly být uzpůsobeny konkrétnímu rizikovému profilu úvěrových institucí a investičních podniků. (15) Nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu[11] byl zřízen Evropský orgán pro bankovnictví (EBA). Uvedené nařízení se zaměřuje na zvýšení kvality a jednotnosti vnitrostátního dohledu a posílení kontroly nad skupinami působícími přeshraničně. (16) Nařízení (EU) č. 1093/2010 vyžaduje, aby EBA jednal v rámci rozsahu směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES. EBA je rovněž povinen jednat v oblasti činností úvěrových institucí a investičních podniků v souvislosti s otázkami, které nejsou přímo upraveny těmito směrnicemi, za předpokladu, že je toto jednání nezbytné pro zajištění efektivního a jednotného uplatňování těchto aktů. Toto nařízení by mělo zohlednit roli a funkci EBA a umožnit mu vykonávání jeho pravomocí, které toto nařízení stanoví. (17) Úvěrové instituce a investiční podniky musí podléhat rovnocenným finančním požadavkům, aby byly zajištěny rovnocenné záruky pro vkladatele a rovnocenné podmínky hospodářské soutěže pro srovnatelné skupiny úvěrových institucí a investičních podniků. (18) Vzhledem k tomu, že úvěrové instituce a investiční podniky vstupují na vnitřním trhu do přímé hospodářské soutěže, měly by být podmínky dohledu rovnocenné v celé Unii. (19) Bude-li v rámci dohledu třeba určit výši konsolidovaného kapitálu skupiny úvěrových institucí a investičních podniků, měl by se výpočet provést v souladu s tímto nařízením. (20) V souladu s tímto nařízením se kapitálové požadavky uplatní na individuálním a konsolidovaném základě, pokud příslušné orgány neuplatňují dohled na individuálním základě v případech, kde to považují za vhodné. Individuální, konsolidovaný a přeshraniční konsolidovaný dohled představují užitečné nástroje při kontrole úvěrových institucí a investičních podniků. (21) Pro zajištění odpovídající platební schopnosti úvěrových institucí a investičních podniků uvnitř skupiny je nutné, aby se kapitálové požadavky uplatňovaly na základě konsolidované finanční situace institucí skupiny. Aby byl kapitál vhodně rozložen uvnitř skupiny a aby byl v případě potřeby dostupný na ochranu úspor, měly by kapitálové požadavky platit pro jednotlivé úvěrové instituce a investiční podniky skupiny, pokud nelze tohoto cíle účinně dosáhnout jiným způsobem. (22) Přesná účetní technika, jež má být použita pro výpočet kapitálu, jeho přiměřenosti rizikům, kterým jsou úvěrová instituce nebo investiční podnik vystaveny, a pro hodnocení soustředění expozice, by měla brát zřetel na ustanovení směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí[12], jež obsahuje některé úpravy sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách[13], nebo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů[14] podle toho, kterým z těchto předpisů se řídí účetnictví úvěrových institucí a investičních podniků podle vnitrostátního práva. (23) Pro účely zajištění přiměřené platební schopnosti je důležité stanovit kapitálové požadavky, které oceňují aktiva a podrozvahové položky podle stupně rizika. (24) Dne 26. června 2004 schválil Basilejský výbor pro bankovní dohled rámcovou dohodu o mezinárodní konvergenci měření kapitálu a kapitálových požadavků („rámec Basel II“). Ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES, která toto nařízení přejalo, tvoří ekvivalent k ustanovením basilejské rámcové dohody II. Začleněním doplňkových aspektů rámce Basel III tudíž toto nařízení tvoří ekvivalent k ustanovením rámce Basel II a III. (25) Je nutné přihlédnout k různorodosti úvěrových institucí a investičních podniků v Unii tím, že se vymezí alternativní přístupy k výpočtu kapitálových požadavků na krytí úvěrového rizika, které budou zahrnovat různé úrovně citlivosti vůči riziku a vyžadovat různé stupně propracovanosti. Skutečnost, že se úvěrovým institucím a investičním podnikům poskytne možnost využít externí ratingy a vlastní odhady jednotlivých parametrů úvěrového rizika, významně zlepšuje citlivost vůči riziku a obezřetnost pravidel úvěrového rizika. Úvěrovým institucím a investičním podnikům by měly být poskytnuty vhodné pobídky, které by je motivovaly k přijetí přístupů citlivějších vůči riziku. Při vytváření odhadů potřebných k uplatnění přístupů k úvěrovému riziku podle tohoto nařízení by úvěrové instituce a investiční podniky měly zlepšit své procesy měření a řízení úvěrového rizika za účelem zpřístupnění metod určování regulativních kapitálových požadavků, jež by odrážely propracovanost postupů jednotlivých úvěrových institucí a investičních podniků. V tomto ohledu by zpracování údajů v souvislosti se vznikem a řízením expozic vůči zákazníkům mělo zahrnovat rozvoj a ověřování řízení úvěrového rizika a systémů měření. Tím bude uspokojen nejen legitimní zájem úvěrových institucí a investičních podniků, ale také účel tohoto nařízení, totiž využívání lepších metod měření a řízení rizika a rovněž jejich použití pro účely regulace kapitálu. (26) Kapitálové požadavky by měly být přiměřené rizikům, na jejichž krytí jsou určeny. Mělo by se v nich odrážet zejména snížení úrovně rizika dané vysokým počtem relativně malých expozic. (27) V souladu s rozhodnutím Basilejského výboru pro bankovní dohled, které dne 10. ledna 2011 schválila skupina GHOS, všechny další nástroje tier 1 a tier 2 instituce by měly být zcela a trvale odepisovány nebo zcela převáděny na kmenový kapitál tier 1 v okamžiku neživotaschopnosti instituce. (28) Toto nařízení respektuje zásadu přiměřenosti, protože bere v úvahu zvláště rozdíly mezi úvěrovými institucemi a investičními podniky se zřetelem na jejich velikost, rozsah prováděných operací a činností. Respektování zásady přiměřenosti rovněž znamená, že se pro retailové expozice uznávají co možná nejjednodušší ratingové postupy také v přístupu založeném na interním ratingu (IRB). (29) Skutečnost, že se toto nařízení neustále vyvíjí, umožňuje úvěrovým institucím a investičním podnikům vybrat si ze tří přístupů v různé míře složitosti. S cílem umožnit zejména malým úvěrovým institucím a investičním podnikům, aby se mohly rozhodnout pro přístup založený na interním ratingu, který citlivěji diagnostikuje rizika, by měla být příslušná ustanovení vykládána tak, že klasifikace expozic zahrnuje veškeré expozice, které jsou jim – přímo či nepřímo – postaveny na roveň v celém tomto nařízení. Obecným pravidlem je, že by příslušné orgány neměly dávat přednost některému z těchto tří přístupů, pokud jde o postup dohledu, tj. úvěrové instituce a investiční podniky provozující činnost na základě standardizovaného přístupu by neměly pouze z tohoto důvodu podléhat přísnějšímu dohledu. (30) Měly by se ve větší míře uznávat techniky snižování úvěrového rizika, a to v rámci pravidel, která zajistí, že platební schopnost nebude ohrožena nesprávným uznáváním. Obvyklé bankovní zajištění ke snižování úvěrových rizik, které je již uplatňováno v jednotlivých členských státech, by se mělo, kdykoliv je to možné, uznávat ve standardizovaném přístupu, ale také v jiných přístupech. (31) Pro řádné zohlednění a snižování rizik v důsledku sekuritizační či investiční činnosti úvěrové instituce a investičního podniku je v kapitálových požadavcích pro úvěrové instituce a investiční podniky nutné stanovit pravidla obezřetnostního a vůči riziku citlivého posuzování takové činnosti a takových investic. (32) Operační riziko představuje pro úvěrové instituce a investiční podniky významné riziko, a proto musí být kryto kapitálem. Je nutné přihlédnout k různorodosti úvěrových institucí a investičních podniků v Unii tím, že se vymezí alternativní přístupy k výpočtu požadavků na krytí operačního rizika, které budou zahrnovat různé úrovně citlivosti vůči riziku a vyžadovat různý stupeň propracovanosti. Úvěrovým institucím a investičním podnikům by měly být poskytnuty vhodné pobídky, které by je motivovaly k přijetí přístupů citlivějších vůči riziku. Vzhledem k tomu, že techniky měření a řízení operačního rizika byly vypracovány teprve v poslední době, měla by se pravidla průběžně přezkoumávat, popřípadě aktualizovat, přičemž by se měl brát ohled i na náklady různých linií podnikání a na uznávání technik snižování rizika. Zvláštní pozornost u jednoduchých přístupů pro výpočet kapitálových požadavků na krytí operačního rizika by se měla věnovat zohlednění pojištění. (33) Sledování a kontrola expozic úvěrové instituce by měly být nedílnou součástí dohledu nad ní. Přílišné soustředění expozic na jednoho klienta nebo jednu ekonomicky spjatou skupinu klientů totiž může způsobit nepřípustné riziko ztráty. Takovou situaci lze hodnotit tak, že je na újmu platební schopnosti úvěrové instituce. (34) Při zjišťování existence ekonomicky spjaté skupiny klientů, a tedy expozic představujících jediné riziko, je rovněž důležité brát v úvahu rizika plynoucí ze společného zdroje významného financování poskytovaného danou úvěrovou institucí či investičním podnikem samým, jejich finanční skupinou nebo jejich ekonomicky spjatými stranami. (35) Vzhledem k tomu, že je žádoucí, aby se výpočet hodnoty expozice prováděl na základě výpočtu pro účely kapitálových požadavků, je vhodné přijmout pravidla sledování velkých expozic bez použití rizikových vah nebo stupňů rizika. Navíc byly techniky snižování úvěrového rizika používané v režimu platební schopnosti navrženy s předpokladem dobře diverzifikovaného úvěrového rizika. V případě velké expozice, u které jde o koncentraci rizika vůči jediné protistraně, není úvěrové riziko dobře diverzifikované. Účinky uvedených technik by proto měly podléhat obezřetnostním ochranným opatřením. V této souvislosti je nutné zajistit efektivní vymáhání úvěrového zajištění pro účely velkých expozic. (36) Vzhledem k tomu, že ztráta vzniklá z expozice vůči úvěrové instituci nebo investičnímu podniku může být stejně vážná jako ztráta plynoucí z jakékoli jiné expozice, je nutné na takové expozice nahlížet jako na jakékoli jiné expozice a jako takové je také vykazovat. Pro zmírnění nepřiměřeného dopadu tohoto přístupu na menší instituce bylo nicméně zavedeno alternativní kvantitativní omezení. Kromě toho platí výjimka pro velmi krátkodobé expozice spojené se službami pro klienty, které spočívají v provádění plateb, zúčtování, vypořádání a úschově, s cílem usnadnit řádné fungování finančních trhů a související infrastruktury. Tyto služby zahrnují například hotovostní zúčtování a vypořádání a podobné činnosti pro usnadnění vypořádání. K souvisejícím rizikům patří expozice, které nebylo možno předvídat, a které proto úvěrová instituce plně nekontroluje, mimo jiné bilance mezibankovních účtů vyplývající z plateb klientů, včetně připsaných či odepsaných poplatků a úroků, a další platby za služby pro klienty, stejně jako vydaný či přijatý kolaterál. (37) Je důležité odstranit nesoulad mezi zájmy podniků, které „maskují“ úvěry za obchodovatelné cenné papíry a jiné finanční nástroje (původci nebo sponzoři), a podniků, které do těchto cenných papírů nebo nástrojů investují (investoři). Je rovněž důležité, aby zájmy původců nebo sponzorů byly sladěny se zájmy investorů. Za tímto účelem by si původce nebo sponzor měl ponechat významný podíl na podkladových aktivech. Proto je důležité, aby si původci nebo sponzoři u dotčených úvěrů ponechali expozici vůči riziku. Obecně by mělo platit, že sekuritizace by neměla být strukturována způsobem, který umožní vyhnout se splnění požadavku na zachování expozice, zejména prostřednictvím struktury poplatků či prémií nebo obojího. Toto zachování expozice by mělo být možno použít ve všech situacích, kdy lze uplatnit ekonomickou podstatu sekuritizace bez ohledu na to, jaké právní struktury nebo nástroje jsou použity pro získání této ekonomické podstaty. Zejména v případech, kdy je úvěrové riziko převedeno sekuritizací, by investoři měli přijímat rozhodnutí pouze po provedení náležité hloubkové kontroly, pro niž potřebují přiměřené informace o sekuritizaci. (38) Požadavky na ponechání rizika by neměly být uplatňovány vícenásobně. U sekuritizace postačuje, aby se požadavek vztahoval pouze na původce nebo na sponzora nebo na původního věřitele. Pokud sekuritizace obsahuje jiné sekuritizace jako podkladové transakce, uplatní se požadavek ponechání expozice pouze na sekuritizaci, která je předmětem investice. Požadavek ponechání expozice by se neměl vztahovat na nakoupené pohledávky vzniklé z činnosti podniku, které jsou převedeny, nebo prodány za sníženou cenu za účelem financování této činnosti. Příslušné orgány by měly uplatňovat rizikovou váhu v souvislosti s nesplněním povinnosti provádět hloubkovou kontrolu a řídit rizika, pokud jde o sekuritizaci v případě závažnějších porušení politik a postupů, které jsou relevantní pro analýzu podkladových rizik. (39) Za účelem řádného posouzení rizik vznikajících ze sekuritizovaných expozic u obchodního i investičního portfolia by měla být prováděna hloubková kontrola. Povinnost provádět hloubkovou kontrolu by navíc měla být přiměřená. Postupy hloubkové kontroly by měly přispívat ke zvyšování vzájemné důvěry mezi původci, sponzory a investory. Je proto žádoucí, aby byly řádně zveřejněny podstatné informace týkající se těchto postupů. (40) V případech, kdy úvěrová instituce nebo investiční podnik vytvoří expozici vůči vlastnímu mateřskému podniku nebo vůči jiným dceřiným podnikům tohoto mateřského podniku, je zapotřebí zvláštní obezřetnosti. Řízení expozice úvěrových institucí a investičních podniků by se mělo uskutečňovat zcela samostatně a v souladu se zásadami řádné správy bez ohledu na jakékoliv jiné okolnosti. V oblasti velkých expozic by měly být stanoveny zvláštní normy, včetně přísnějších omezení, pro expozici úvěrové instituce vůči vlastní skupině. Takové normy se však nemusí použít, je-li mateřským podnikem finanční holdingová společnost nebo úvěrová instituce, nebo jsou-li jinými dceřinými podniky buď úvěrové či finanční instituce nebo podniky pomocných služeb, pokud se na všechny podniky vztahuje dohled nad úvěrovou institucí na konsolidovaném základě. (41) Vzhledem k tomu, že pravidla týkající se kapitálových požadavků jsou citlivá vůči riziku, je žádoucí průběžně přezkoumávat, zda mají významný dopad na hospodářský cyklus. Komise s přihlédnutím k příspěvku Evropské centrální banky by měla o těchto tématech podávat zprávy Evropskému parlamentu a Radě. (42) Kapitálové požadavky na obchodníky s komoditami, včetně těch obchodníků, kteří jsou v současné době vyňati z působnosti směrnice 2004/39/ES, by měly být přezkoumány. (43) Liberalizace trhů s plynem a elektřinou je z hospodářského i politického hlediska důležitým cílem Unie. Kapitálové požadavky a další obezřetnostní pravidla, které mají být použity na podniky působící na těchto trzích, musí být proto přiměřené a neměly by neoprávněně bránit uskutečnění liberalizace. Tento cíl by měl být zohledněn zejména při provádění přezkumu tohoto nařízení. (44) Úvěrové instituce a investiční podniky, které investují do resekuritizací, by měly postupovat s náležitou péčí i ve věci podkladových sekuritizací a nesekuritizovaných expozic, které jsou základem výsledných resekuritizací. Úvěrové instituce a investiční podniky by měly posoudit, zda expozice v rámci programů obchodních cenných papírů zajištěných aktivy (ABCP) představují resekuritizované expozice, včetně expozic v rámci programů s přednostními tranšemi obsahujícími samostatná seskupení celých úvěrů, z nichž žádný nepředstavuje sekuritizovanou či resekuritizovanou expozici, a u nichž ochranu jednotlivých investic před první ztrátou poskytuje subjekt prodávající úvěry. Ve druhém ze zmíněných případů by likviditní facilita příslušného seskupení většinou neměla být považována za resekuritizovanou expozici, neboť tato facilita představuje tranši jediného seskupení aktiv (tj. příslušného seskupení celých úvěrů), jež neobsahuje žádné sekuritizované expozice. Oproti tomu úvěrové posílení v rámci celého programu, které by se vztahovalo pouze na některé ze ztrát přesahující ochranu poskytovanou prodávajícím napříč jednotlivými seskupeními, by většinou představovalo tranšování rizika seskupení skládajícího se z většího počtu aktiv a obsahujícího alespoň jednu sekuritizovanou expozici, a bylo by tudíž resekuritizovanou expozicí. Avšak v případě, že je tento program plně financován pomocí jediného druhu obchodního cenného papíru a pokud úvěrové posílení v rámci celého programu nepředstavuje resekuritizaci nebo pokud je obchodní cenný papír plně podporován sponzorující úvěrovou institucí nebo investičním podnikem, v důsledku čehož je investor do obchodního cenného papíru fakticky vystaven riziku selhání sponzora místo riziku spojenému s podkladovým seskupením či podkladovými aktivy, pak by tento obchodní cenný papír neměl být obecně považován za resekuritizovanou expozici. (45) Ustanovení o obezřetném oceňování pro obchodní portfolio by měla platit pro všechny nástroje oceňované reálnou hodnotou v obchodním i investičním portfoliu úvěrových institucí a investičních podniků. Mělo by být vyjasněno, že pokud by uplatnění obezřetného oceňování vedlo k nižší zůstatkové hodnotě, než jaká byla původně evidována v účetnictví, měla by být absolutní hodnota rozdílu odečtena od kapitálu. (46) Úvěrové instituce a investiční podniky by měly mít možnost volby, zda u sekuritizovaných pozic, jež podle tohoto nařízení obdrží rizikovou váhu 1 250 %, použijí kapitálový požadavek, nebo je odečtou od položek kmenového kapitálu tier 1 bez ohledu na to, zda jsou pozice součástí obchodního či investičního portfolia. (47) Instituce, které jsou původci nebo sponzory, by neměly mít možnost obcházet zákaz skryté podpory využitím svých obchodních portfolií k poskytnutí takové podpory. (48) Směrnice 2006/48/ES zavedla preferenční rizikovou váhu v rámci standardizovaného přístupu pro expozice vůči malým nebo středním podnikům nebo fyzickým osobám a možnost, aby instituce používaly přístupy založené na interním ratingu, v jejichž rámci samy určí rizikovou váhu, odrážející vhodnost jejich vlastních kritérií upisování. Preferenční rizikové váhy by měly být stanoveny i v tomto nařízení. Možné klady snížení rizikových vah nebo rozšíření jejich uplatňování na více expozic by měly být přezkoumány do 24 měsíců od okamžiku, kdy nařízení vstoupí v platnost. Tento přezkum by měl vycházet z důkazů a přihlédnout ke spolehlivým údajům o úvěrových ztrátách z expozic vůči malým nebo středně velkým podnikům nebo fyzickým osobám v průběhu celého hospodářského cyklu. Pozornost je zapotřebí věnovat také dopadu na půjčování spotřebitelům v kontextu tohoto přezkumu. (49) Aniž jsou dotčena zpřístupňování údajů výslovně požadovaná tímto nařízením, cílem požadavků na zpřístupnění by mělo být poskytnout účastníkům trhu přesné a komplexní informace ohledně rizikového profilu jednotlivých institucí. Úvěrové instituce a investiční podniky by proto měly být povinny zpřístupňovat doplňující informace výslovně uvedené v tomto nařízení, pokud je takové zpřístupnění nezbytné k naplnění uvedeného cíle. (50) Pokud externí rating sekuritizované pozice zahrnuje účinek zajištění úvěrového rizika poskytovaného investiční institucí samotnou, neměla by mít daná instituce možnost získat prospěch z nižší rizikové váhy vyplývající z tohoto zajištění rizika. Nemělo by dojít k odpočtu sekuritizace od kapitálu, existují-li jiné způsoby určení rizikové váhy v souladu se skutečným rizikem pozice, které neberou takové zajištění úvěrového rizika v úvahu. (51) Vzhledem k nedávným špatným výsledkům by standardy interních modelů pro výpočet kapitálových požadavků souvisejících s tržním rizikem měly být zpřísněny. Zejména je třeba doplnit jejich způsob zachycování rizik, pokud jde o úvěrová rizika v obchodním portfoliu. Kromě toho by kapitálové požadavky měly obsahovat složku odpovídající stresovým podmínkám, která by kapitálové požadavky zpřísnila s ohledem na zhoršující se podmínky na trhu a omezila procyklický potenciál. Úvěrové instituce a investiční podniky by měly také provést reverzní zátěžové testy, aby vyzkoušely, které scénáře by mohly ohrozit životaschopnost instituce, s výjimkou případu, kdy mohou prokázat, že takový test je zbytečný. Vzhledem k nedávným konkrétním obtížím, které vznikly při zacházení se sekuritizovanými pozicemi pomocí přístupů založených na interních modelech, by měla být možnost úvěrových institucí a investičních podniků modelovat rizika sekuritizace v obchodním portfoliu omezena a automaticky by měl být pro sekuritizované pozice v obchodním portfoliu povinný standardizovaný kapitálový požadavek. (52) Toto nařízení stanoví omezené výjimky pro některé činnosti obchodování s korelací, podle kterých může instituci její orgán dohledu povolit vypočítat komplexní rizikový kapitálový požadavek za předpokladu, že budou dodrženy přísné požadavky. V takových případech by tyto činnosti instituce měly podléhat kapitálovému požadavku rovnajícímu se buď kapitálovému požadavku vypočtenému v souladu s vnitřním postupem, nebo 8 % kapitálového požadavku ke specifickému riziku vypočtenému v souladu se standardizovanou metodou podle toho, který je vyšší. Tyto expozice by neměly podléhat požadavku k dodatečnému riziku, nýbrž by měly být začleněny do měření hodnoty v riziku a do měření stresové hodnoty v riziku (53) S přihlédnutím k povaze a objemu neočekávaných ztrát, které úvěrové instituce a investiční podniky během finanční a hospodářské krize utrpěly, je nezbytné dále zlepšovat kvalitu a harmonizaci kapitálu, který musí mít úvěrové instituce a investiční podniky k dispozici. To by mělo zahrnovat zavedení nové definice základních prvků kapitálu, který je k dispozici pro absorpci neočekávaných ztrát v okamžiku, kdy nastanou, vylepšení definice hybridního kapitálu a jednotné změny obezřetnostního dohledu nad kapitálem. Je rovněž zapotřebí výrazně navýšit úroveň kapitálu, včetně nových kapitálových ukazatelů se zaměřením na základní prvky kapitálu, který je k dispozici pro absorpci neočekávaných ztrát v okamžiku, kdy nastanou. (54) Za účelem posílení tržní disciplíny a finanční stability je nezbytné zavést podrobnější požadavky na zpřístupňování formy a povahy regulativního kapitálu a změny obezřetnostního dohledu učiněné proto, aby se zajistilo, že investoři a vkladatelé jsou dostatečně dobře informováni o solventnosti úvěrových institucí a investičních podniků. (55) Měla by být zavedena nová definice kapitálových a regulativních kapitálových požadavků způsobem, který zohledňuje skutečnost, že existují rozdílné vnitrostátní výchozí body a okolnosti, přičemž úvodní odchylky nových norem by se měly během přechodného období odstranit. Za účelem zajištění řádné kontinuity úrovně kapitálu budou existující kapitálové injekce poskytované veřejným sektorem zachovány po dobu přechodného období. (56) Směrnice 2006/48/ES vyžadovala, aby úvěrové instituce měly do 31. prosince 2011 k dispozici kapitál, který je vyšší nebo se rovná stanoveným minimálním částkám. Vzhledem k současné situaci v bankovnictví a k prodloužení přechodných ustanovení týkajících se kapitálu přijatých Basilejským výborem pro bankovní dohled je vhodné na omezenou dobu znovu zavést spodní hranici, dokud nebudou zavedeny dostatečné výše kapitálu v souladu s přechodnými ustanoveními o kapitálu podle tohoto nařízení, která budou postupně zaváděna v letech 2013 až 2019. V případě skupin, které zahrnují velké bankovní nebo investiční podniky a pojišťovny, platí zvláštní pravidla stanovená ve směrnici 2002/87/ES o finančních konglomerátech, která řeší toto „dvojí započtení“ kapitálu. Směrnice 2002/87/ES vychází z mezinárodně dohodnutých zásad řešení rizik napříč odvětvími. Tento návrh posiluje způsob použití těchto pravidel finančních konglomerátů na skupiny bank a investičních podniků, aby se zajistilo jejich silnější a jednotnější provádění. Veškeré další nezbytné změny bude řešit přezkum směrnice 2002/87/ES, který má být proveden v roce 2012. (57) Finanční krize zdůraznila, že úvěrové instituce a investiční podniky výrazně podcenily úroveň úvěrového rizika protistrany související s mimoburzovními (OTC) deriváty. To podnítilo vedoucí představitele skupiny G20, kteří v září 2009 vyzvali k tomu, aby bylo více OTC derivátů zúčtováváno prostřednictvím centrální protistrany. Zároveň vyžadovali, aby OTC deriváty, které nemohou být zúčtovány centrálně, podléhaly vyšším kapitálovým požadavkům, aby se řádně zohlednila vyšší rizika s nimi spojená. (58) Na základě výzvy vedoucích představitelů skupiny G20 Basilejský výbor pro bankovní dohled podstatným způsobem změnil režim úvěrového rizika protistrany v rámci Basel III. Očekává se, že rámec Basel III výrazně navýší kapitálové požadavky související s OTC deriváty a financováním cenných papírů prováděným úvěrovými institucemi a investičními podniky a vytvoří důležité pobídky pro úvěrové instituce a investiční podniky pro využívání centrální protistrany. Dále se očekává, že rámec Basel III poskytne pobídky pro posílení řízení rizika pro úvěrové expozice protistrany a zreviduje stávající režim pro řešení expozic úvěrového rizika protistrany vůči centrálním protistranám. (59) Instituce by měly mít k dispozici dodatečný kapitál v důsledku rizika úprav v úvěrovém ocenění plynoucím z OTC derivátů. Instituce by rovněž měly při výpočtu kapitálových požadavků pro úvěrové riziko protistrany, které pramení z OTC derivátů a transakcí pro financování cenných papírů vůči některým finančním institucím, používat vyšší korelaci. Úvěrové instituce a investiční podniky by rovněž měly výrazně zlepšit měření a řízení úvěrového rizika protistrany prostřednictvím lepšího ošetření rizik pozitivní korelace, protistran využívajících ve velké míře pákového efektu a kolaterálu, společně se souvisejícím posílením v oblastech zpětného a zátěžového testování. (60) Obchodní expozice vůči centrálním protistranám obvykle využívají mnohostranného vzájemného započtení a mechanismu sdílení ztrát, jež poskytují centrální protistrany. Díky tomu je s nimi spojeno velmi nízké úvěrové riziko protistrany, a proto by měly podléhat velmi nízkým kapitálovým požadavkům. Tento požadavek by měl být zároveň kladný, aby se zajistilo, že úvěrové instituce a investiční podniky budou sledovat a monitorovat expozice vůči centrálním protistranám v rámci řádného řízení rizik a uvědomí si, že ani obchodní expozice vůči centrálním protistranám nejsou bezrizikové. (61) Fond centrální protistrany pro riziko selhání představuje mechanismus, který umožňuje sdílení (sloučení prostředků) ztrát mezi zúčtujícími členy centrální protistrany. Použije se v případě, že jsou ztráty, které utrpěla centrální protistrana po selhání zúčtujícího člena, větší než marže a příspěvky zúčtujícího člena do fondu pro riziko selhání a jakákoli jiná obrana, kterou může centrální protistrana použít před tím, než využije příspěvků zbývajících zúčtujících členů do fondu pro riziko selhání. V souvislosti s tím je riziko ztráty spojené s expozicí z příspěvků fondu pro riziko selhání vyšší než riziko spojené s obchodními expozicemi. A proto by tento typ expozic měl podléhat vyššímu kapitálovému požadavku. (62) „Hypotetický kapitál“ centrální protistrany by měl představovat veličinu, která je zapotřebí pro stanovení kapitálového požadavku pro expozice zúčtujícího člena na základě jeho příspěvků do fondu centrální protistrany pro riziko selhání. Neměl by být vnímán jinak. Zejména by neměl být vnímán jako výše kapitálu, který je centrální protistrana povinna mít k dispozici na základě požadavku příslušného orgánu. (63) Přezkum ošetření úvěrového rizika protistrany, a zejména zavedení vyšších kapitálových požadavků pro dvoustranné smlouvy o derivátech za účelem zohlednění vyššího rizika, které tyto smlouvy představují pro finanční systém, je nedílnou součástí úsilí Komise zajistit efektivní, bezpečné a zdravé derivátové trhy. Toto nařízení tudíž doplňuje návrh Komise o OTC derivátech, ústředních protistranách a registrech obchodních údajů ze dne 15. září 2010[15]. (64) Roky, které předcházely finanční krizi, byly charakteristické nadměrným nárůstem expozic úvěrových institucí a investičních podniků ve vztahu k jejich kapitálu (pákový efekt). Během finanční krize byly finanční instituce a investiční podniky donuceny v důsledku ztrát a nedostatku finančních prostředků v krátké době významným způsobem snížit své zadlužení. To zesílilo tlaky na snížení cen aktiv, a tím vznikly úvěrovým institucím i investičním podnikům další ztráty, což následně vedlo k dalšímu snížení jejich kapitálu. V konečném důsledku tato negativní spirála způsobila snížení dostupnosti úvěrů pro reálnou ekonomiku a hlubší a delší krizi. (65) Kapitálové požadavky vycházející z rizik jsou zásadní pro zajištění dostatečného kapitálu pro krytí neočekávaných ztrát. Nicméně krize ukázala, že jen tyto požadavky nestačí, aby zabránily úvěrovým institucím a investičním podnikům, aby podstupovaly nadměrné a neudržitelné pákové riziko. (66) V září 2009 se vedoucí představitelé skupiny G20 zavázali k vytvoření mezinárodně dohodnutých pravidel, aby odradili od nadměrného pákového efektu. Za tímto účelem podpořili zavedení pákového poměru jako doplňujícího měřítka pro rámec Basel II. (67) V prosinci 2010 Basilejský výbor pro bankovní dohled zveřejnil pokyny, kterými se stanoví metodika výpočtu pákového poměru. Tato pravidla předpokládají období pozorování, které bude probíhat od 1. ledna 2013 do 1. ledna 2017 a během něhož bude monitorován pákový poměr, jeho složky a chování ve vztahu k požadavku založenému na riziku. Na základě výsledků období pozorování Basilejský výbor pro bankovní dohled v první polovině roku 2017 učiní případné konečné úpravy definice a kalibrace pákového poměru, aby z něj mohlo být od 1. ledna 2018 učiněno závazné měřítko na základě náležitého přezkumu a kalibrace. Pokyny Basilejského výboru pro bankovní dohled rovněž předpokládají zpřístupňování informací o pákové poměru a jeho složkách od 1. ledna 2015. (68) Pákový poměr představuje nový nástroj pro regulaci a dohled, který má Unie k dispozici. V souladu s mezinárodními dohodami by měl být nejprve zaveden jako doplňkový prvek, který mohou příslušné orgány dle vlastního uvážení uplatňovat na jednotlivé instituce. Ohlašovací povinnosti institucí by umožnily řádný přezkum a kalibraci, aby se od 1. ledna 2018 mohl stát závaznou mírou. (69) Při přezkoumávání dopadu pákového poměru na různé obchodní modely by měla být věnována pozornost zejména obchodním modelům, které jsou považovány za modely s malou mírou rizika, jako jsou hypoteční úvěry a specializované úvěry u regionálních vlád, místních orgánů nebo subjektů veřejného sektoru. (70) Aby bylo možno přezkum provést, měly by úvěrové instituce a investiční podniky v průběhu období pozorování v rámci interního postupu pro hodnocení kapitálové přiměřenosti monitorovat úroveň a změny pákového poměru i pákové riziko. Tento monitoring by měl být součástí procesu kontroly ze strany orgánů dohledu. (71) Omezení pohyblivých odměn představují důležitý prvek pro zajištění, že úvěrové instituce a investiční podniky obnoví úrovně kapitálu při provozu v rozsahu kapitálové rezervy. Úvěrové instituce a investiční podniky již nyní podléhají zásadě, která stanoví, že odměny a individuálně vyplácené částky pohyblivých odměn pro ty kategorie zaměstnanců, jejichž pracovní činnosti mají podstatný vliv na celkový rizikový profil dané instituce, musí být udržitelné s ohledem na finanční situaci instituce. Za účelem zajištění, aby instituce včas obnovila úrovně kapitálu, je vhodné sjednotit udělování variabilních odměn a zvláštních penzijních výhod se ziskovou situací instituce v průběhu jakéhokoli období, kdy není splněn požadavek kombinovaných rezerv. (72) Pro řádné zásady odměňování mají zásadní význam vhodné struktury řízení, transparentnost a zpřístupňování informací. V zájmu zajištění dostatečné transparentnosti struktur odměňování a souvisejícího rizika pro trh by úvěrové instituce a investiční podniky měly zpřístupňovat podrobné informace o svých zásadách, postupech odměňování a o částkách uváděných z důvodu důvěrnosti jako souhrnné pro ty zaměstnance, jejichž pracovní činnosti mají podstatný vliv na celkový rizikový profil dané úvěrové instituce nebo investičního podniku. Uvedené informace by měly být k dispozici všem zúčastněným stranám. (73) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46 ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů[16] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů[17] se plně použijí na zpracování osobních údajů pro účely tohoto nařízení. (74) Úvěrové instituce a investiční podniky by měly mít k dispozici zásobu likvidních aktiv, která mohou použít pro pokrytí potřeby likvidity v období krátkodobého nedostatku likvidity. Když tyto zásoby použijí, měly by vypracovat plán pro obnovu zásob likvidních aktiv a příslušné orgány by měly zajistit přiměřenost tohoto plánu a jeho realizaci. (75) Zásoby likvidních aktiv by měly být k dispozici neustále pro pokrytí odtoku likvidních prostředků. Úroveň potřeby likvidity v období krátkodobého nedostatku likvidity by měla být stanovena standardizovaným způsobem za účelem zajištění jednotného standardu spolehlivosti a rovných podmínek. Je nutné zajistit, aby toto standardizované stanovení nemělo žádné nezamýšlené důsledky pro finanční trhy, poskytování úvěrů a hospodářský růst, a je rovněž nutné přihlédnout k různým obchodním modelům a prostředí financování úvěrových institucí a investičních podniků v Unii. Proto by požadavek krytí likviditou měl podléhat období pozorování. Na základě pozorování a s podporou Evropského orgánu pro bankovnictví by Komise měla potvrdit nebo upravit požadavek krytí likviditou pomocí aktu v přenesené pravomoci. (76) Kromě krátkodobé potřeby likvidity by si měly úvěrové instituce a investiční podniky rovněž vytvořit struktury financování, které jsou stabilní v dlouhodobém horizontu. V prosinci 2010 Basilejský výbor pro bankovní dohled schválil povýšení ukazatele čistého stabilního financování (Net Stable Funding Ratio, NSFR) na minimální standard do 1. ledna 2018, a dále schválil, že zavede přísné postupy vykazování za účelem monitorování tohoto ukazatele během přechodného období a bude pokračovat v přezkumu dopadů těchto standardů na finanční trhy, poskytování úvěrů a hospodářský růst, přičemž bude podle potřeby řešit případné nezamýšlené důsledky. Tím Basilejský výbor pro bankovní dohled schválil, že NSFR bude podléhat období pozorování a bude zahrnovat doložku o přezkumu. V tomto kontextu by Evropský orgán pro bankovnictví měl na základě vykazování, které vyžaduje toto nařízení, posoudit, jak navrhnout požadavek stálého financování. Na základě tohoto posouzení by Komise měla podat zprávu Radě a Evropskému parlamentu a uvést jakékoli vhodné návrhy pro zavedení takového požadavku do roku 2018. (77) Nedostatky ve správě a řízení společnosti v řadě úvěrových institucí a investičních podniků přispěly k nadměrnému a neopatrnému riskování v bankovním sektoru, které vedlo k selhání jednotlivých institucí a k systémovým problémům. (78) Aby bylo možno monitorovat postupy správy a řízení institucí a zlepšit disciplínu na trhu, měly by úvěrové instituce a investiční podniky zveřejňovat mechanismy pro správu a řízení společnosti. Jejich řídící orgány by měly schvalovat a zveřejňovat prohlášení, které ujistí veřejnost, že jsou tyto mechanismy dostatečné a účinné. (79) Aby bylo zajištěno postupné sbližování mezi úrovní kapitálu a obezřetnostními úpravami definice kapitálu v Unii a definice kapitálu stanovené v tomto nařízení v průběhu přechodného období, měly by být kapitálové požadavky obsažené v tomto nařízení zaváděny postupně. Je nezbytné zajistit, aby toto postupné zavádění bylo v souladu s posíleními, která v nedávné době uskutečnily členské státy, s ohledem na požadované úrovně kapitálu a definici kapitálu, která v členských státech platí. Proto by během přechodného období měly příslušné orgány stanovit v rámci definované spodní a horní meze, jak rychle je třeba zavést požadovanou úroveň kapitálu a obezřetnostní úpravy, které stanoví toto nařízení. (80) Aby byl zajištěn hladký přechod od odlišných obezřetnostních úprav, které v současné době členské státy používají, na soubor obezřetnostních úprav stanovený v tomto nařízení, měly by příslušné orgány mít možnost během přechodného období i nadále v omezené míře požadovat, aby instituce prováděly obezřetnostní úpravy kapitálu, které se od tohoto nařízení liší. (81) Aby se zajistilo, že instituce mají dostatek času na splnění nových požadovaných úrovní a definice kapitálu, měly by být některé kapitálové nástroje, které nesplňují definici kapitálu stanovenou v tomto nařízení, odstraňovány postupně v období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2021. Dále by některé nástroje podporované státem měly být po omezené období uznány zcela jako součást kapitálu. (82) Aby bylo možno zajistit postupný přechod na jednotná pravidla týkající se zpřístupňování informací ze strany institucí za účelem poskytnutí přesných a komplexních údajů ohledně rizikového profilu jednotlivých institucí účastníkům trhu, měly by být požadavky pro zpřístupňování informací zaváděny postupně. (83) S cílem přihlédnout k tržnímu vývoji a zkušenostem s uplatňováním tohoto nařízení by Komise měla předložit Evropskému parlamentu a Radě zprávy, podle potřeby společně s případnými legislativními návrhy, o možných dopadech kapitálových požadavků na hospodářský cyklus, o kapitálových požadavcích k expozicím ve formě krytých dluhopisů, o velkých expozicích, o požadavcích na likviditu, o pákovém efektu, o expozicích vůči převedenému úvěrovému riziku, o úvěrovém riziku protistrany a metodě původní expozice, o retailových expozicích, o definici použitelného kapitálu a o úrovni uplatňování tohoto nařízení. (84) Za účelem specifikace požadavků stanovených v tomto nařízení měla by být na Komisi v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU přenesena pravomoc, pokud jde o technické úpravy tohoto nařízení týkající se vyjasnění definic pro zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení nebo se zřetelem na vývoj na finančních trzích; přizpůsobení terminologie a znění definic terminologii a znění definic v pozdějších relevantních aktech; změn ustanovení tohoto nařízení o kapitálu v důsledku vývoje účetních standardů nebo právních předpisů Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu; rozšíření seznamu kategorií expozic pro účely standardizovaného přístupu nebo přístupu IRB se zřetelem k vývoji na finančních trzích; úprav hodnot ve vztahu k těmto kategoriím expozic se zřetelem k účinkům inflace; seznamu a klasifikace podrozvahových položek a úprav specifických ustanovení a kritérií pro zacházení s úvěrovým rizikem protistrany, pro standardizovaný přístup a přístup IRB, pro snižování úvěrového rizika, pro sekuritizaci, pro operační riziko, tržní riziko, likviditu, kapitálové rezervy, pákový efekt a pro zpřístupňování informací se zřetelem k vývoji na finančních trzích nebo k vývoji účetních standardů nebo právních předpisů Unie, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu a měření rizik a s ohledem na výsledky přezkumu v různých oblastech souvisejících s oblastí působnosti směrnice 2004/39/ES. (85) Na Komisi by měla být dále přenesena pravomoc k přijímání aktů podle článku 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o dočasné snížení úrovně kapitálu nebo rizikových vah vymezených v uvedeném nařízení se zřetelem ke zvláštním okolnostem; pro vyjasnění vynětí některých expozic z působnosti ustanovení uvedeného nařízení o vysokých expozicích; pro upřesnění částek nezbytných pro výpočet kapitálových požadavků pro obchodní portfolio s ohledem na vývoj v hospodářské a měnové oblasti; pro úpravu kategorií investičních podniků, kterým lze povolit výjimku z požadavku na kapitál s ohledem na vývoj na finančních trzích; pro vyjasnění požadavku, aby investiční podniky držely kapitál rovnající se jedné čtvrtině jejich fixních režijních nákladů za předchozí rok za účelem zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení; pro stanovení prvků kapitálu, od nichž se odečtou podíly na nástrojích příslušných subjektů držené institucí; pro zavedení dodatečných přechodných ustanovení týkajících se ošetření pojistně-matematických zisků a ztrát při měření definovaných příspěvkových penzijních závazků institucí; pro dočasné zvýšení úrovně kapitálu; a pro specifikaci požadavků na likviditu. (86) Je obzvláště důležité, aby Komise během přípravné práce prováděla náležité konzultace, včetně konzultací s odborníky. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit souběžné, včasné a náležité předávání příslušných dokumentů Evropskému parlamentu a Radě. (87) Komise by měla být dále zmocněna k přijímání dočasného navýšení úrovně kapitálu, rizikových vah a jakýchkoli obezřetnostních požadavků, které jsou nezbytné pro reakci na vývoj na trhu, formou naléhavého postupu. Tato ustanovení by měla platit po dobu nejvýše 6 měsíců, pokud Evropský parlament ani Rada nevysloví do šesti měsíců námitku proti aktu v přenesené pravomoci. Komise by měla uvést důvody pro použití naléhavého postupu. (88) Technické normy v oblasti finančních služeb by měly zajistit soulad, jednotné podmínky a přiměřenou ochranu vkladatelů, investorů a spotřebitelů v celé Unii. Vzhledem k vysoce odborným znalostem, jimiž EBA disponuje, by bylo účinné a vhodné pověřit tento orgán vypracováním návrhů regulačních a prováděcích technických norem bez politických rozhodnutí a jejich předložením Komisi. (89) Komise by měla přijmout návrhy regulačních technických norem vypracované orgánem EBA v oblastech družstev a podobných institucí, určitých kapitálových nástrojů, obezřetnostních úprav, odpočtů od kapitálu, dodatečných kapitálových nástrojů, menšinových podílů, pomocných bankovních služeb, řešení úpravy úvěrového rizika, pravděpodobnosti selhání, ztráty ze selhání, správy a řízení podniku, přístupů k rizikovému vážení aktiv, sbližování postupů dohledu, likvidity a přechodných kapitálových ujednání prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU a v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010. Je obzvláště důležité, aby Komise během přípravné práce prováděla náležité konzultace, včetně konzultací s odborníky. (90) Komise by měla být zmocněna přijmout prováděcí technické normy prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování EU a v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010. EBA by měl být pověřen vypracováním návrhů prováděcích technických norem a jejich předložením Komisi, pokud jde o konsolidaci, společná rozhodnutí, vykazování, zpřístupňování informací, expozice zajištěné zástavním právem, posuzování rizik, přístupy k rizikovému vážení aktiv, rizikové váhy a specifikace některých expozic, zacházení s opcemi a warranty, pozice v kapitálových nástrojích a měnové pozice, používání interních modelů, pákový efekt a podrozvahové položky. (91) Aby byly zajištěny jednotné podmínky provádění tohoto nařízení, prováděcí pravomoci by měly být svěřeny Komisi. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí, PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ: ČÁST PRVNÍ OBECNÁ USTANOVENÍ Hlava I Předmět, oblast působnosti a definice Článek 1 Oblast působnosti Toto nařízení stanoví jednotná pravidla týkající se obecných obezřetnostních požadavků, které musí všechny instituce podléhající dohledu podle směrnice [vloží OP] splňovat v souvislosti s tímto: a) s kapitálovými požadavky týkajícími se zcela vyčíslitelných, jednotných a standardizovaných prvků úvěrového rizika, tržního rizika a operačního rizika; b) s požadavky na omezení velkých expozic; c) s požadavky na likviditu týkajícími se zcel