Proto je čas zamyslet se, jak může EU globalizaci formovat tak, aby vyhovovala našim společným zájmům a hodnotám, a položit si otázku, jak své občany, zejména ty nejohroženější, chránit, bránit a zaručit jim pevnější postavení. A také se dohodnout, jak by EU – od institucí, členských států, regionů a měst přes sociální partnery, širší občanskou společnost, podniky a univerzity až po zahraniční partnery – mohla společně potenciál globalizace co nejlépe využít.

Jeden italský podnik spadající do kategorie MSP prodává přístroje pro jemné čištění zákazníkům v leteckém a zdravotnickém průmyslu a v odvětví luxusního zboží v Evropě, Izraeli, Číně či Indii. Ve svém regionu zaměstnává desítky lidí a prostřednictvím svého dodavatelského řetězce a daněmi, které platí, přispívá do místní ekonomiky.

Propojenější svět s sebou přináší nové možnosti. Lidé nyní cestují, pracují, studují a žijí v různých zemích. Komunikují spolu na webu, sdílejí své ideje, kulturu a zkušenosti. Studenti mají online přístup ke kurzům pořádaným předními univerzitami z celého světa. Státy jsou díky tomu, že se specializují na to, co umí nejlépe, a využívají úspory plynoucí z globálních trhů, schopné vyrábět více za méně prostředků. Mezinárodní konkurence, celosvětový boj proti změně klimatu, vědecká spolupráce a vzájemná výměna idejí stimulují kreativitu a zrychlují inovace. Společnosti působící na mezinárodních trzích se učí a přizpůsobují rychleji a díky tomu zůstávají konkurenceschopné.

Obchod, který na začátku 70. let minulého století tvořil necelých 20 procent světového HDP, se na něm dnes podílí zhruba z poloviny. A ačkoliv se tradiční obchod se zbožím v zásadě stabilizuje, jiné formy výměny jako například datové toky neustále exponenciálně rostou. Odhaduje se, že za vhodných podmínek hodnota datové ekonomiky do roku 2020 vzroste na 739 miliard eur, což bude odpovídat 4 % celkového HDP EU, více než dvojnásobku současné hodnoty.

Je téměř jisté, že stoupne mezinárodní mobilita. V současnosti žijí mimo zemi svého narození necelá 4 % světové populace a v případě Evropanů je to ještě méně . Do roku 2025 se však dá do pohybu více lidí. Populační vlna v Africe, nestabilita v sousedních regionech i jinde a sílící tlak spojený se změnou klimatu budou i v budoucnu hnát jednotlivce a rodiny do hledání bezpečnějšího a lepšího života v nové zemi, tedy pokud se nebude investovat do budoucnosti zemí jejich původu v míru a prosperitě.

Další a větší přínosy pro naše občany by mohla mít také lépe integrovaná a proaktivnější ekonomická diplomacie EU. Unie a její členské státy by měly více sjednotit své vnější, resp. zahraniční politiky a nástroje, aby s jejich pomocí podpořily růst a tvorbu pracovních míst v EU a zefektivnily prosazování svých ekonomických zájmů v zahraničí. V závislosti na dané zemi by zájmy EU mohly zahrnovat zajištění makroekonomické stability, podporu klíčových ekonomických a sociálních reforem či odstranění překážek bránících přístupu na trh.

Tváří v tvář bezprecedentním výzvám musíme současné světové uspořádání postavené na pravidlech nejen udržet, ale i dále rozvíjet. Výzvy, jež nás čekají, si zejména v multipolárním světě vyžádají ještě těsnější koordinaci hospodářských politik, která zajistí výrazný, udržitelný, vyvážený a inkluzivní růst, přičemž nejvíce upřednostňovanou formou koordinace pro nás zůstává mnohostranná spolupráce s našimi globálními partnery. Součástí řešení by měly zůstat multilaterální instituce, jejichž postavení bychom měli pomoci upevnit a také je v zájmu spravedlivějšího a efektivnějšího fungování pomoci reformovat. Ve stále diskutovanějším světovém uspořádání bychom nicméně měli být připraveni i na spolupráci s menšími koalicemi a nechat otevřené dveře i pro ostatní, aby se připojili, jakmile budou připraveni. Podobně by se měly vhodným způsobem zapojit i nestátní subjekty, jako jsou mezinárodní instituce a neziskové organizace.

Máme-li potenciál globalizace co nejlépe využít, potřebujeme globálnější řízení a globální pravidla. Ty musíme podpořit vnitrostátními politikami, jež zlepší naši konkurenceschopnost a odolnost na domácí půdě. Nyní se Evropa musí rozhodnout, jak to provede.

Abychom se téhle klesající spirále vyhnuli, musí se státy v globalizovaném světě společně zasazovat o společná řešení, k čemuž potřebujeme multilaterální instituce a pravidla. Pro řešení problémů vyžadujících kolektivní akci, jako je globální ekonomika, změna klimatu nebo vyhýbání se daňovým povinnostem, jsou naprosto zásadní. Bez nich by ty mocnější a méně zásadové státy a společnosti mohly zavést svá vlastní pravidla, ve svém vlastním zájmu a na úkor těch slabších, což by bylo v rozporu se základními hodnotami EU o spolupráci, právním státu, rovnoprávnosti a solidaritě, na nichž EU stojí.

Když zavřeme hranice, udělají to i další. Prohrajeme všichni. Pro Evropu s jejími silnými vazbami na globální hodnotové řetězce to platí obzvláště. Protekcionismus by poškodil výrobu a zvedl náklady a tím i ceny pro spotřebitele. Vývozy z EU by byly méně konkurenceschopné a v ohrožení by se tak ocitlo ještě více pracovních míst. Odhaduje se, že zpřísnění obchodních restrikcí o 10 % může znamenat 4% ztrátu národního důchodu. Přišli bychom o přístup k novým výrobkům, službám, technologiím i idejím. Vyšší ceny by nejtvrději dopadly na ty nejchudší a výsledný efekt protekcionismu by tak byl přesně opačný, než se zamýšlelo.

Změny, které jsou s globalizací spojeny, mohou být pro některé země výzvou, aby se izolovaly a ochránily se tak před tím, co se kolem nich děje. Nejvíce to hrozí v regionech, které za ostatními zůstaly pozadu. Některé chtějí vztyčit bariéry a zavřít hranice. Na opačném konci stojí státy, jež by ve víře, že neregulované trhy na tom v konečném důsledku budou nejlépe, nechaly globalizaci volný průběh.

Evropská unie by také měla zůstat aktivní v otázce globální spravedlnosti a transparentnosti v oblasti daní. Do konce roku 2017 bude mít k dispozici společný seznam nespolupracujících jurisdikcí, díky čemuž bude mít v ruce lepší nástroj k boji proti externím hrozbám vyhýbání se daňovým povinnostem a k jednání se třetími zeměmi, které odmítají hrát fér. Komise také bude pokračovat v jednáních o mezinárodních pravidlech, jež by společnostem se sídlem ve třetích zemích zabránila vyhýbat se přímým a nepřímým daňovým povinnostem a ochránila tak daňovou základnu členských států.

Dále bude EU pokračovat ve své snaze zavést spravedlivá pravidla ochrany zahraničních investic a zároveň umožnit jednotlivým vládám, aby sledovaly své vlastní legitimní politické cíle. Protože spory by již neměli řešit rozhodci v rámci tzv. urovnávání sporů mezi investorem a státem, navrhla Komise zřídit tzv. mnohostranný tribunál pro investice, kterým by vznikl spravedlivý a transparentní mechanismu řešení investičních sporů.

Začít bude třeba lepším vymáháním stávajících dohod a pravidel v oblastech, jako je obchod, pracovní normy, změna klimatu a ochrana životního prostředí. Světová obchodní organizace má nastavený závazný systém pro řešení sporů, který by EU měla i nadále v případě potřeby využívat. Podobně bychom měli zajistit, aby naši partneři z bilaterálních obchodních a investičních dohod dodržovali své závazky. Rozhodné vymáhání našich vlastních pravidel také zajistí, aby každá společnost sídlící či působící v EU byla v případě, že poruší pravidla, efektivně sankcionována, do čehož by měly být zapojeny orgány členských států. V zájmu usnadnění a zrychlení legálního obchodu v EU a současně zajištění ochrany a bezpečnosti občanů zastavením toku padělaného či nebezpečného zboží přes hranice EU by se mělo více investovat do unijního systému řízení rizik v oblasti cel.

Jakkoliv EU zastává otevřenost a spolupráci, neměla by být ve svém postoji ke globalizaci naivní. Jsou situace, kdy pravidla sice existují, ale nedodržují se. A zacelení děr v globálních pravidlech a zpřísnění norem může trvat. Do té doby musí mít EU k dispozici nástroje, s nimiž bude schopná obnovit rovné podmínky a zaujmout rozhodný postoj vůči zemím a společnostem používajícím nekalé praktiky.

Dále bychom měli zintenzívnit své úsilí o zdokonalení sociálních a pracovních norem a praktik, a to ve spolupráci nejen s Mezinárodní organizací práce, ale i se zástupci občanské společnosti, sociálními partnery a soukromým sektorem. V tomto kontextu by se měly na globální úrovni prosazovat systémy kolektivního vyjednávání.

Evropská unie by měla pokračovat v práci na vyvážené a progresivní obchodní a investiční agendě postavené na pravidlech, která nejen recipročně otevírá trhy, ale také zdůrazňuje globální správu a řízení v oblastech, jako jsou lidská práva, pracovní podmínky, bezpečnost potravin, veřejné zdraví, ochrana životního prostředí a řádné zacházení se zvířaty. Příslušné dohody musí zachovat schopnost EU a jejích členských států plnit legitimní cíle veřejné politiky a udržet vysoký standard daných oblastí politiky, aby ochránila své občany a své průmyslové podniky od nekalé hospodářské soutěže. Kromě toho by měly přispět i ke splnění cílů udržitelného rozvoje.

Ekonomickou diplomacii je nutné v rámci EU, členských států a finančních institucí, jako je Evropská investiční banka, lépe koordinovat. Evropským podnikům, zejména MSP, by měla k úspěchu na světových trzích pomoci také síť delegací EU. Pomoc by mohla být zaměřená na lepší využívání příležitostí vytvořených obchodními a investičními dohodami, na překonávání přetrvávajících překážet bránících přístupu na trh nebo na propagaci strategických celoevropských obchodních projektů. Také by mohla zahrnovat zapojení do tvorby mezinárodních standardů pro nové technologie či posílení postavení obchodních odborových organizací EU v zahraničí.

Občané musí mít důvěru ve svou vládu a v to, že je ochrání a zajistí jim pevné postavení, a to silnou sociální politikou, která je nedílnou součástí naší odpovědi na globalizaci. Dne 27. dubna vydala Komise Diskusní dokument o sociálním rozměru Evropy. Přestože evropská společnost již je nejrovnější a nejinkluzivnější na světě, musí EU svou politiku neustále zdokonalovat a přizpůsobovat budoucímu vývoji a na nerovnosti reagovat moderní a spravedlivou daňovou politikou. Lepší přerozdělení výhod globalizace spolu s efektivní sociální ochranou pomůže lidem najít důstojnou práci a přizpůsobit se změnám. V obecnějším měřítku pak spravedlivé a rovnoměrné rozdělení bohatství spolu s cílenými investicemi do sociálního začleňování ohroženějších skupin obyvatelstva včetně imigrantů přispěje k větší sociální soudržnosti. Právě těmto otázkám se Komise věnuje ve svém návrhu evropského pilíře sociálních práv. Jako řešení navrhuje konkrétní způsob, jak zlepšit politiku zaměstnanosti a sociální politiku EU a jejích členských států tak, aby držely krok s digitalizací a globalizací.

Klíčem k silnějšímu postavení je celoživotní učení. Rovný přístup k vysoce kvalitnímu vzdělávání a odborné přípravě je účinný způsob přerozdělení bohatství ve společnosti. Základem by měla být vysoká úroveň základního vzdělání a přístup k odborné přípravě a rozvíjení dovedností pro všechny věkové skupiny. Také je třeba hledat nové způsoby vzdělávání, protože společnost je čím dál více mobilní a digitalizovaná, a tu správnou kombinaci „měkkých“, zejména podnikatelských, a „tvrdých“ digitálních dovedností. Alespoň nějaké digitální dovednosti již vyžaduje 90 % všech pracovních míst. Evropa se ve svých digitálních dovednostech neustále zlepšuje, ale musí být ještě lepší. V kombinaci s pomocí lidem hledajícím zaměstnání to lidem pomůže přizpůsobit se neustále se měnícímu pracovnímu prostředí a flexibilnější profesní dráze.

Jelikož by všichni měli mít přístup na pracovní trh, měli bychom mít moderní a efektivní politiku trhu práce. Ta by měla zajišťovat také přiměřenou jistotu zaměstnání, náhradu mzdy a vhodné záchranné sítě pro ty, kteří prochází obtížných přechodným obdobím. Rovné příležitosti a sociální začlenění by měly zaručovat dostupné kvalitní služby. Ty mohou mít podobu zdravotní péče a péče o děti, zapojení žen do pracovního trhu, práce z domova, podporování rovnováhy mezi pracovním a soukromým životem či rozšiřování pracovních příležitostí pro lidi s omezenou pohyblivostí.

Způsoby, jakými členské státy s touto sociální problematikou pracují, se velmi liší. Systém vypracovaný v jedné zemi, regionu nebo městě nemusí jinde nutně fungovat. Přesto by ale EU a její členské státy měly své sociální politiky i v budoucnu úzce koordinovat, přičemž EU by mohla podporovat vnitrostátní a místní vzdělávací iniciativy. Sdílí se osvědčená praxe a výraznou roli hrají sociální partneři.

V Německu funguje duální systém odborného vzdělávání, který zaručuje, že se studenti učí dovednostem, které jsou v podnikatelském sektoru skutečně potřeba, a podporuje spolupráci mezi školami, podniky a studenty. Skandinávský model sociálního státu nazývaný flexikurita udržuje rovnováhu mezi flexibilitou pracovněprávních vztahů a jistotou při přechodu z jednoho zaměstnání do druhého, takže mohou vznikat početnější a lepší pracovní místa. Elektronické školy v Estonsku zase vychovávají příští generaci, která bude technologicky schopnější a zdatnější než kterákoliv z generací před ní. Díky využívání digitálních technologií se Estonsko dostalo do čela žebříčku členských států EU v rámci Programu pro mezinárodní hodnocení žáků OECD (PISA).

Na úrovni EU se zavádění pilíře v rámci evropského semestru pro koordinaci hospodářských politik projeví lepším využíváním strukturálních politik k inkluzivnějšímu růstu. Důležitou roli hrají i odpovídající fiskální a strukturální politiky jednotlivých členských států. Na podporu zásadních investic do infrastruktury, inovací či rozvoje lidského kapitálu a zaměstnanosti lze využít také strukturální a investiční fondy EU. Pro EU je nanejvýš důležité, aby zůstala unií moderních a sociálních států. Solidarita je nejen jednou ze základních hodnot EU, ale i základem sociální soudržnosti v otevřené ekonomice.

Evropské strukturální a investiční fondy (ESF, EFRR a EZFRV) investují 34,5 miliardy eur (49,2 miliardy eur včetně příspěvků členských států) do vzdělávání a odborné přípravy. V roce 2007 vznikl Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci, který pomáhá propuštěným osobám najít novou práci nebo zahájit vlastní podnikatelskou činnost spolufinancováním aktivit, jako je pomoc při hledání práce, kariérní poradenství, rekvalifikace, mentorování a koučink, kurzy podnikání a podpora příjmů. Od svého vzniku fond poskytl pomoc již 140 000 propuštěných pracovníků. Je hmatatelnou ukázkou solidarity EU v řešení nezaměstnanosti a sociálních dopadů globalizace. Měla by se zvážit úprava nástroje tak, aby byl operativnější a mohl se rychleji využít v případě uzavření továrny a flexibilnější, takže by se z něj mohlo podporovat širší spektrum aktivit ekonomického rozvoje než jen postižení pracovníci, jako je tomu v současnosti. Důležité přitom bude překonat nevyplněný prostor mezi krátkodobými opatřeními a dlouhodobějšími restrukturalizačními opatřeními podporovanými v rámci politiky soudržnosti.

4.2 … musíme však zapracovat na tom, aby se z Evropy stala konkurenceschopnější a inovativnější ekonomika…

Politika přerozdělování, jež zajišťuje, aby z výhod těžili všichni, vyžaduje ze strany vlád značné investice, které ovšem může financovat jen prosperující a konkurenceschopná ekonomika. Politická opatření musí podnikům pomáhat neustále inovovat. Pokud nebudou vytvářet produkty a služby, které by splňovaly nepřetržitě se vyvíjející požadavky spotřebitelů, nebude se jim na globálních trzích dařit a nebudou schopné vytvářet blahobyt a pracovní místa.

Potřebujeme do budoucna vizi moderní ekonomiky, jejíž nedílnou součástí bude digitalizace, technologické a sociální inovace, dekarbonizace a oběhové hospodářství. Jakkoliv naše ekonomika stojí rostoucí měrou na službách, jejím důležitým pilířem zůstává průmysl. Ten je také významným zdrojem pracovních míst vyplňujícím střední segment trhu práce a pomáhajícím zabránit sociální polarizaci. Potřebujeme proto vhodnými kroky na úrovni EU, členských států, regionů i obcí ekonomiku modernizovat (viz graf č. 8). Nejde však o to udržovat upadající průmyslová odvětví uměle při životě, ale o to, abychom více investovali do odvětví a pracovní síly budoucnosti a zaměřili se přitom na nové výrobní technologie a související (datové) průmyslové služby. Evropský jednotný digitální trh a inovační strategie by měly evropským společnostem pomoci stát se globálními hráči a rychle nové technologické trendy integrovat.

Základními prvky jsou:

·Inovace: Členské státy a regiony EU musí v hodnotovém řetězci vystoupat výš a využít své komparativní výhody. Startupy a inovátoři z různých regionů EU by měli začít spolupracovat s předními hráči, aby se stali součástí globálního hodnotového řetězce. Přínosy inovativních technologií z hlediska produktivity by se měly rozšířit do dalších kategorií ekonomiky. Společnosti, které jsou ve využívání technologií na špici, jsou pětkrát produktivnější než ostatní; pokročilé technologie ovšem využívá jen necelých 20 % výrobních MSP, což znamená, že musíme dělat víc pro to, aby se šířily rychleji.