3.Každá strana podporuje toleranci prosazováním mezináboženského a mezikulturního dialogu, do kterého jsou v případě potřeby zapojeny nevládní organizace a jiné složky občanské společnosti, s cílem předcházet napětí, které by mohlo přispět k páchání teroristických trestných činů.

1.Každá strana přijme vhodná opatření, zejména v oblasti vzdělávání donucovacích orgánů a jiných subjektů, jakož i v oblastech vzdělávání, kultury, informací, mediálních a osvětových kampaní s cílem předcházet teroristickým trestným činům a jejich negativním dopadům, a to při respektování závazků v oblasti lidských práv, které se na uvedenou stranu případně vztahují a které vyplývají z Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, Mezinárodního paktu o občanských a politických právech, jakož i jiných závazků podle mezinárodního práva.

Účelem této úmluvy je zvýšit úsilí stran při předcházení terorismu a jeho negativním dopadům na plné požívání lidských práv, zejména práva na život, a to jak opatřeními přijímanými na vnitrostátní úrovni, tak mezinárodní spoluprací při náležitém zohlednění existujících použitelných mnohostranných nebo dvoustranných smluv nebo dohod mezi stranami.

2.Předchozí pravomocná odsouzení za trestné činy uvedené v této úmluvě vynesená v cizích státech lze pro účely stanovení trestu v souladu s vnitrostátním právem zohlednit v rozsahu, v jakém to umožňuje vnitrostátní právo.

3.Každá strana zajistí, aby se na právnické osoby nesoucí odpovědnost v souladu s článkem 10 vztahovaly účinné, přiměřené a odrazující trestní sankce či sankce jiné povahy, včetně sankcí peněžních.

Článek 12 – Podmínky a záruky

1.Každá strana zajistí, aby při zavádění, provádění a uplatňování kriminalizace podle článků 5 až 7 a článku 9 této úmluvy byly respektovány závazky v oblasti lidských práv, zejména svoboda projevu, svoboda sdružování a svoboda náboženského vyznání, které se na uvedenou stranu případně vztahují a které vyplývají z Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, Mezinárodního paktu o občanských a politických právech, jakož i jiné závazky podle mezinárodního práva.

2.Při zavádění, provádění a uplatňování kriminalizace podle článků 5 až 7 a článku 9 této úmluvy by kromě toho měla být uplatněna zásada proporcionality, měly by být zohledněny sledované zákonné cíle a jejich nezbytnost v demokratické společnosti a měla by být vyloučena jakákoli forma svévolného jednání nebo diskriminačního či rasistického zacházení.

Článek 13 – Ochrana a odškodňování obětí trestných činů a pomoc těmto obětem

Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná na ochranu obětí terorismu spáchaného na jejím území a na pomoc těmto obětem. Tato opatření mohou prostřednictvím příslušných vnitrostátních systémů a s výhradou vnitrostátních právních předpisů mimo jiné zahrnovat finanční pomoc a odškodnění obětí terorismu a jejich blízkých rodinných příslušníků.

Článek 14 – Působnost

1.Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná k tomu, aby stanovila působnost svých soudů ve vztahu k trestným činům uvedeným v této úmluvě:

a)pokud je trestný čin spáchán na území této strany;

b)pokud je trestný čin spáchán na palubě lodi plující pod vlajkou této strany nebo na palubě letadla registrovaného podle právních předpisů této strany;

c)pokud je trestný čin spáchán státním příslušníkem této strany.

2.Každá strana může rovněž stanovit působnost svých soudů ve vztahu k trestným činům uvedeným v této úmluvě:

a)pokud účelem nebo výsledkem trestného činu bylo spáchání trestného činu uvedeného v článku 1 této úmluvy na území této strany nebo proti jejímu státnímu příslušníkovi;

b)pokud účelem nebo výsledkem trestného činu bylo spáchání trestného činu uvedeného v článku 1 této úmluvy proti státnímu nebo vládnímu zařízení této strany v zahraničí, včetně diplomatických nebo konzulárních místností dané strany;

c)pokud účelem nebo výsledkem trestného činu byl trestný čin uvedený v článku 1 této úmluvy, který byl spáchán ve snaze donutit danou stranu jednat určitým způsobem či se určitého jednání zdržet;

d)pokud je trestný čin spáchán osobou bez státní příslušnosti, která má obvyklé bydliště na území této strany;

e)pokud je trestný čin spáchán na palubě letadla, které je provozováno vládou této strany.

3.Každá strana přijme taková opatření, která mohou být nezbytná k tomu, aby stanovila působnost svých soudů ve vztahu k trestným činům uvedeným v této úmluvě, nachází-li se domnělý pachatel na jejím území a strana jej nevydá straně, jejíž působnost je založena na pravidle pro určení působnosti existujícím zároveň v právu dožádané strany.

4.Tato úmluva nevylučuje vykonávání soudní pravomoci v trestních věcech v souladu s vnitrostátním právem.

5.Pokud si působnost ve vztahu k údajnému trestnému činu uvedenému v této úmluvě nárokuje více než jedna ze stran, dotčené strany se v případě potřeby vzájemně konzultují s cílem určit nejvhodnější působnost pro účely trestního stíhání.