Úvod

1.Spravedlnost v oblasti daní je klíčovým prvkem nedávno přijatého akčního plánu Komise pro spravedlivé a jednoduché zdanění podporující strategii oživení. Každý musí platit svůj spravedlivý díl daní. Pokud někdo daně nezaplatí, musí daňové orgány přijmout opatření, aby daně vymohly. Pravomoc daňových orgánů je však omezena na území jednotlivých států. Nemohou daně vymáhat v jiných zemích, i když se třeba daňoví dlužníci přestěhovali do jiného státu nebo mají majetek v jiných zemích. EU proto přijala právní předpisy, které členským státům EU umožňují poskytovat si vzájemnou pomoc při vymáhání daní a ostatních pohledávek EU, jak je vymezeno v článku 2 směrnice.

Následující příklad ilustruje fungování této pomoci při vymáhání daní: pan Z neuhradí svůj daňový dluh v členském státě A. Přestěhuje se do členského státu B anavíc vlastní nemovitost v členském státě C. V takovém případě mohou daňové orgány členského státu A požádat daňové orgány členských států B a C, aby jim pomohly s vymáháním daní splatných v členském státě A.

Tímto způsobem přispívá vzájemná pomoc při vymáhání pohledávek k zajištění spravedlnosti a nediskriminace v oblasti daní: pomáhá zajistit, aby všichni odváděli daně, a předcházet daňovým podvodům a rozpočtovým ztrátám pro členské státy a EU.

2.Tato zpráva navazuje na zprávu Komise Evropskému parlamentu a Radě COM(2017) 778 z 18. prosince 2017 o fungování opatření podle směrnice Rady 2010/24/EU ze dne 16. března 2010 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, poplatků, cel a jiných opatření. V čl. 27 odst. 3 této směrnice je stanoveno, že Komise každých pět let předkládá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování opatření podle této směrnice. Tato zpráva je druhou zprávou podle nové směrnice. Pokrývá období let 2017–2019.

3.V souladu se závěry předchozí zprávy jsou stanovena tato opatření:

1) zlepšit sběr statistických údajů o využívání pomoci při vymáhání daní s ohledem na podrobnější hodnocení efektivity a účinnosti vzájemné pomoci při vymáhání a s přihlédnutím k potřebě vyhnout se další pracovní zátěži vnitrostátních daňových orgánů nebo tuto zátěž omezit. Zvláštní pozornost je třeba věnovat také vazbě mezi pracovní zátěží, kterou představují příchozí žádosti o pomoc, a administrativními zdroji využívanými v dožádaném členském státě;

2) zkoumat problémy na úrovni jednotlivých členských států, které narušují hladké fungování vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek, s ohledem na doporučení nebo jiná opatření k řešení těchto obtíží;

3) zkoumat potřeby fungování systému pomoci při vymáhání pohledávek na úrovni EU a způsoby, jak toto fungování zlepšit;

4) rozvíjet znalosti a informovanost o právních předpisech v oblasti vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek, a to jak u vnitrostátních daňových orgánů, tak u daňových poplatníků;

5) zkoumat možnosti a způsoby podpory a usnadnění pomoci při vymáhání pohledávek ve vztahu k třetím zemím, a to s přihlédnutím k pravomocím a prioritám EU.

4.Pokud jde o první tři body opatření, provádí další analýzu provádí v rámci programu Fiscalis projektová skupina 110, v níž je zastoupeno třináct členských států. Vstupní údaje byly získány i od ostatních členských států, zejména pokud jde o problematické otázky, které vyvstávají na vnitrostátní úrovni.

5.Tato zpráva předkládá návazná opatření a obsahuje řadu doporučení k dalším zlepšením.