CS Úřední věstník Evropské unie C 215/190

P8_TA(2016)0417

Tuky s obsahem transmastných kyselin

Usnesení Evropského parlamentu ze dne 26. října 2016 o transmastných kyselinách (2016/2637(RSP))

(2018/C 215/28)

Evropský parlament,

— s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům (1), a zejména na čl. 30 odst. 7 uvedeného nařízení,

— s ohledem na zprávu Komise Evropskému parlamentu a Radě ze dne 3. prosince 2015 o přítomnosti tuků obsahujících transmastné kyseliny v potravinách a v celkové stravě obyvatel Unie (COM(2015)0619),

— s ohledem na zprávu Společného výzkumného střediska s názvem „Trans fatty acids in Europe: where do we stand? A synthesis of the evidence: 2003-2013“ („Transmastné kyseliny v Evropě: současný stav v této oblasti. Shrnutí poznatků za období 2003–2013“),

— s ohledem na vědecké stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) z roku 2009, v jehož rámci bylo vydáno doporučení ohledně příjmu transmastných kyselin ve stravě,

— s ohledem na publikaci WHO „Účinnost opatření na snížení obsahu transmastných kyselin ve stravě: systematické vyhodnocování získaných poznatků“ (2), „Odstranění tuků s obsahem transmastných kyselin v Evropě – nástin koncepce“ (3) a „Vliv příjmu transmastných kyselin na krevní lipidy a lipoproteiny: systematický přehled a metaregresní analýza“ (4),

— s ohledem na otázky položené Radě a Komisi, které se týkají transmastných kyselin (O-000105/2016 – B8-1801/2016 a O-000106/2016 – B8-1802/2016),

— s ohledem na návrh usnesení Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin,

— s ohledem na čl. 128 odst. 5 a čl. 123 odst. 2 jednacího řádu,

A. vzhledem k tomu, že transmastné kyseliny představují zvláštní druh nenasycených tuků;

B. vzhledem k tomu, že transmastné kyseliny se přirozeně vyskytují v potravinách získávaných z přežvýkavců, jako jsou mléčné výrobky a maso, v některých rostlinách a produktech rostlinného původu (pór, hrách, hlávkový salát, řepkový olej) a že se nacházejí především v průmyslově vyráběných částečně hydrogenovaných rostlinných tucích (rostlinných tucích, které se zpracovávají přidáním atomů vodíku a které se používají ke smažení a pečení a ve zpracovaných potravinách za účelem prodloužení jejich trvanlivosti);

C. vzhledem k tomu, že příjem transmastných kyselin je v důsledku toho většinou spjat se spotřebou průmyslově vyráběných částečně hydrogenovaných tuků, které se v průmyslu používají v celé řadě nápojů a potravinových výrobků (jak balených, tak i nebalených, jak jsou volně prodávané potraviny a potraviny nabízené v rámci stravování);

D. vzhledem k tomu, že Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) roku 2010 dospěl k závěru, že transmastné kyseliny pocházející z přežvýkavců mají podobné účinky jako ty, které se vyskytují v průmyslově vyráběných potravinách;

E. vzhledem k tomu, že tuk z přežvýkavců obsahuje 3–6 % transmastných kyselin;

F. vzhledem k tomu, že lidská spotřeba přirozeně se vyskytujících transmastných kyselin pocházejících z přežvýkavců je obecně nízká, a vzhledem k tomu, že WHO uvádí, že není pravděpodobné, že by tyto přirozeně se vyskytující transmastné kyseliny představovaly v rámci současného stravování zdravotní riziko, a to s ohledem na jejich poměrně nízký příjem;

G. vzhledem k tomu, že toto usnesení se týká pouze mastných kyselin, které jsou vyráběny průmyslově;

H. vzhledem k tomu, že mnoho restaurací a zařízení s rychlým občerstvením používá k fritování tuky obsahující transmastné kyseliny, protože jsou levné a mohou se v průmyslových fritézách používat opakovaně;

I. vzhledem k tomu, že při přípravě určitých druhů potravin (např. sušenek, zákusků, slaného občerstvení nebo fritovaných potravin) se používají nebo vznikají další transmastné kyseliny;

J. vzhledem k tomu, že se častá spotřeba průmyslově vyráběných částečně hydrogenovaných rostlinných olejů pojí se zvýšeným rizikem vzniku kardiovaskulárních chorob (a to více než kterýkoli jiný dlouhodobě působící faktor), neplodnosti, endometriózy, žlučových kamenů, Alzheimerovy choroby, diabetu, obezity a některých druhů nádorových onemocnění;

K. vzhledem k tomu, že evropské orgány by za účelem boje proti příčinám obezity měly přijmout veškerá nezbytná opatření;

L. vzhledem k tomu, že příjem transmastných kyselin (více než kterákoli jiná výživná látka vztaženo na jednu kalorii) zvyšuje riziko z hlediska rozvoje ischemické choroby srdeční, což je onemocnění, které má podle střízlivých odhadů v EU na svědomí přibližně 660 000 úmrtí ročně, neboli asi 14 % z celkového počtu úmrtí;

M. vzhledem k tomu, že Evropský úřad pro bezpečnost potravin doporučuje, aby „byl příjem transmastných kyselin v rámci nutričně hodnotné stravy co nejnižší“ (5);

N. vzhledem k tomu, že WHO vydala konkrétnější doporučení, že by se mělo konzumovat méně než 1 % denní energie ve formě transmastných kyselin (6);

O. vzhledem k tomu, že americký Úřad pro potraviny a léčiva (FDA) dospěl v červnu 2015 k závěru, že částečně hydrogenované tuky se z hlediska použití v potravinách pro lidi „obecně nepovažují za bezpečné“;

P. vzhledem k tomu, že nehledě na omezené celounijní údaje se v nedávné studii, v níž jsou shrnuty údaje z devíti zemí EU, ukázalo, že průměrná denní spotřeba transmastných kyselin je nižší než 1 % denního energetického příjmu, avšak v některých z těchto členských států je jejich příjem u konkrétních podskupin obyvatel vyšší (7);

Q. vzhledem k tomu, že se na základě nejnovějších veřejně dostupných údajů potvrzuje, že nehledě na údajné snížení obsahu transmastných kyselin v některých potravinách existuje na některých unijních trzích s potravinami stále celá řada potravin s vysokým obsahem těchto tuků, tj. nad 2 g transmastných kyselin na 100 g tuků (např. sušenky nebo popcorn, které mají přibližně 40–50 g tuků s obsahem transmastných kyselin/100 g tuků, a také nebalené potraviny jako pekařské výrobky);

R. vzhledem k tomu, že mezinárodní studie ukazují, že opatření zaměřená na omezení transmastných kyselin v potravinách vedou ke snížení jejich obsahu, aniž by zároveň docházelo ke zvýšení celkového obsahu tuku, a že tato opatření jsou realistická a realizovatelná a pravděpodobně budou mít pozitivní vliv na veřejné zdraví;

S. vzhledem k tomu, že se ukazuje, že opatření týkající se označování potravin jsou neúčinná, jelikož určité poznatky o transmastných kyselinách má bohužel pouze každý třetí spotřebitel v EU, a že je nutné přijmout kroky zaměřené na zvyšování povědomí o této problematice prostřednictvím vzdělávacích systémů a kampaní ve sdělovacích prostředcích;

T. vzhledem k tomu, že právní předpisy EU neregulují obsah transmastných kyselin v potravinách, ani nevyžadují jeho uvádění na obalu;

U. vzhledem k tomu, že Rakousko, Dánsko, Lotyšsko a Maďarsko přijaly právní předpisy, které omezují obsah transmastných kyselin v potravinách, zatímco většina ostatních členských států zvolila dobrovolná opatření, jako je samoregulace, doporučení ohledně stravování nebo kritéria týkající se složení některých tradičních výrobků;

V. vzhledem k tomu, že existují důkazy o tom, že zavedení zákonných hraničních hodnot u průmyslově vyráběných transmastných kyselin v Dánsku, které v roce 2003 omezilo obsah těchto kyselin v olejích a tucích na 2 %, bylo úspěšné a vedlo k významnému snížení počtu úmrtí způsobených kardiovaskulárními onemocněními (8);

W. vzhledem k tomu, že jediný způsob, jak mohou spotřebitelé zjistit, obsahuje-li určitý výrobek transmastné kyseliny, je kontrolovat, zda jsou ve složení balených výrobků uvedeny částečně hydrogenované tuky; vzhledem k tomu, že v rámci stávajících právních předpisů EU mohou být spotřebitelé zmateni, pokud jde o rozdíl mezi částečně hydrogenovanými tuky (které kromě jiných mastných kyselin obsahují i transmastné kyseliny) a plně hydrogenovanými tuky (které neobsahují transmastné kyseliny, ale pouze nasycené mastné kyseliny), jelikož podle nařízení (EU) č. 1169/2011 je nutné uvádět tyto informace na seznamu složek obsažených v balených potravinách;

X. vzhledem k tomu, že výsledky nedávných studií ukázaly, že osoby s vyšším sociálně-ekonomickým postavením se stravují zdravěji než lidé s nižším sociálně-ekonomickým statusem a že spolu s tím, jak roste sociální nerovnost, dochází ke zvětšování těchto rozdílů;

Y. vzhledem k tomu, že transmastné kyseliny se používají spíše v levnějších potravinách a že v důsledku toho může docházet k prohlubování nerovností mezi jednotlivými skupinami obyvatel, protože osoby s nižšími příjmy mají sklon konzumovat levnější potraviny s vyšším obsahem transmastných kyselin;

Z. vzhledem k tomu, že na úrovni EU by měla být přijata vhodná rozhodnutí, která by omezila příjem průmyslově vyráběných transmastných kyselin;

AA. vzhledem k tomu, že zdravotnické organizace, skupiny spotřebitelů, sdružení zdravotnických pracovníků a potravinářské společnosti naléhavě vyzvaly Komisi (9), aby předložila legislativní návrh na omezení množství průmyslově vyráběných transmastných kyselin v potravinách na podobnou úroveň, jakou stanovily dánské orgány (tedy 2 g transmastných kyselin na 100 g tuků);

1. připomíná, že otázka transmastných kyselin představuje pro Parlament prioritu, a opakuje, že je znepokojen riziky, které tyto látky představují pro lidské zdraví;

2. poukazuje na to, že Spojené státy už oznámily, že výrobci potravin budou muset do poloviny roku 2018 odstranit částečně hydrogenované tuky z produktů prodávaných na jejich domácím trhu, protože se roku 2015 dospělo k závěru, že transmastné kyseliny nejsou obecně považovány za bezpečné;

3. připomíná, že existují důkazy, že zavedením horní hranice pro obsah transmastných kyselin lze rychle dosáhnout významného příznivého účinku na zdraví; poukazuje v této souvislosti na pozitivní zkušenosti Dánska, které v roce 2003 zavedlo pro obsah transmastných kyselin v olejích a tucích celostátně platnou 2 % horní hranici;

4. zdůrazňuje, že většina občanů EU – zejména ti nejvíce ohrožení – nemají informace o transmastných kyselinách a důsledcích jejich spotřeby pro zdraví, což jim může bránit v informovaném rozhodování;

5. je znepokojen tím, že ohrožené skupiny občanů, včetně občanů s nižším vzděláním a nižším sociálně-ekonomickým postavením, a také děti mají větší sklon ke konzumaci potravin s vyšším obsahem transmastných kyselin;

6. uznává, že všechny stávající strategie zaměřené na omezení spotřeby transmastných kyselin jsou podle všeho spojeny s podstatným snížením obsahu těchto tuků v potravinách, a s politováním konstatuje, že EU postrádá jednotný přístup k dané problematice; zdůrazňuje, že samostatné kroky členských států povedou ke vzniku směsice předpisů, které mohou vyústit v odlišný účinek na zdraví v jednotlivých členských státech a navíc mohou bránit bezproblémovému fungování jednotného trhu a inovacím v potravinářství;

7. domnívá se proto, že přijetí opatření by nemělo být ponecháno pouze na členských státech a že k tomu, aby došlo k podstatnému omezení průměrného příjmu transmastných kyselin, jsou zapotřebí opatření na úrovni EU;

8. upozorňuje na to, že podle Světové zdravotnické organizace ( 10 ) je účinné uplatňování politiky označování transmastných kyselin pravděpodobně nejnákladnější možností, zatímco v zemích, které tyto tuky zakázaly, měl tento zákaz vzhledem k nízkým nákladům na jeho uplatňování a sledování, nakolik se dodržuje, minimální finanční dopad;

9. domnívá se, že vzhledem k nedostatečné informovanosti spotřebitelů o negativních důsledcích spotřeby transmastných kyselin na zdraví je povinné označování těchto látek důležité, avšak méně účinné než zavedení povinné horní hranice, pokud jde o snižování jejich spotřeby evropskými občany;

10. upozorňuje v této souvislosti dále na to, že strategie označování transmastných kyselin se týká pouze některých potravin a nezahrnuje nebalené potraviny či jídlo v restauracích;

11. vyzývá Komisi, aby co nejdříve zákonem stanovila hraniční hodnotu průmyslově vyráběných transmastných kyselin ve všech potravinách (tj. jak v případě jednotlivých složek potravin, tak i v konečném výrobku), aby došlo k omezení jejich příjmu u všech skupin obyvatel;

12. požaduje, aby byl tento návrh předložen do dvou let;

13. požaduje, aby byl tento návrh doprovázen posouzením dopadu, v jehož rámci by se vyhodnotily náklady na nové složení potravin, které by průmyslovým podniků vznikly v důsledku zavedení povinné horní hranice, a možnosti přenesení těchto nákladů na spotřebitele;

14. poukazuje v této souvislosti na oznámení Komise, že provede důkladné posouzení dopadu, aby vyhodnotila náklady a přínosy různých možných hraničních hodnot, a žádá Komisi, aby zohlednila dopad jejich zavedení zejména na malé a střední podniky;

15. vyzývá potravinářské odvětví, aby dávalo přednost alternativním řešením, která by respektovala zdravotní a environmentální normy, jako je používání lepších olejů, nové postupy modifikace tuků nebo kombinace složek nahrazujících transmastné kyseliny (vlákniny, celulózy, škrobu, bílkovinných směsí atd.);

16. žádá dále Komisi, aby spolupracovala s členskými státy na zvýšení gramotnosti v oblasti výživy, aby umožnila spotřebitelům vybírat si zdravější potraviny a podporovala je v tom a aby se zapojila do diskuze se zástupci průmyslu, s cílem přimět je ke změně složení jejich výrobků, aby byly zdravější;

17. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi.

(1) Úř. věst. L 304, 22.11.2011, s. 18.

(2) Bulletin of the World Health Organization 2013; 91:262–269H.

(3) http://www.euro.who.int/__data/assets/pdf_file/0010/288442/Eliminating-trans-fats-in-Europe-A-policy-brief.pdf?ua=1.

(4) http://apps.who.int/iris/bitstream/10665/246109/1/9789241510608-eng.pdf.

(5) EFSA Journal. 2010; 8(3):1461.

(6) http://apps.who.int/iris/bitstream/10665/42665/1/WHO_TRS_916.pdf?ua=1pg89,WHO/FAOtechnicalreportseries916.

(7) Mouratidou et al. Trans Fatty acids in Europe: where do we stand? (Transmastné kyseliny v Evropě: současný stav v této oblasti) JRC Science and Policy Reports 2014 doi:10.2788/1070.

(8) Brandon J. et al.: Denmark’s policy on artificial trans fat and cardiovascular disease, American Journal of Preventive Medicine 2015 (v tisku).

(9) http://www.beuc.eu/publications/open_letter_industrially_produced_tfas_freeeu.pdf.

(10) Odstranění tuků s obsahem transmastných kyselin v Evropě – nástin koncepce, s. 6, http://www.euro.who.int/__data/assets/pdf_file/0010/288442/Eliminating-trans-fats-in-Europe-A-policy-brief.pdf.