EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 22.2.2017 COM(2017) 90 final



SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANCE A EUROSKUPINĚ



Evropský semestr 2017: Posouzení pokroku ve strukturálních reformách a v předcházení a nápravě makroekonomické nerovnováhy a výsledky hloubkových přezkumů strukturálních reforem podle nařízení (EU) č. 1176/2011





{SWD(2017) 67 final až SWD(2017) 93 final}





1. Úvod Zotavení Evropy z hospodářské krize je stabilní a podporuje pozitivní trendy na trhu práce. Členské státy provádějí v praxi priority roční analýzy růstu na rok 2017. Hospodářské oživení je výsledkem akomodativní měnové politiky, obecně neutrální souhrnné orientace fiskální politiky, prorůstové fiskální korekce a dopadu strukturálních reforem. Je podporováno větší důvěrou mezi podniky a spotřebiteli, pokud jde o hospodářský výhled. Vyplácení prostředků z evropských strukturálních a investičních fondů a projekty realizované v rámci investičního plánu pro Evropu přispívají k mobilizaci soukromých a veřejných investic. Zaměstnanost téměř ve všech členských státech roste, nezaměstnanost rychle klesá a míry dlouhodobé nezaměstnanosti a nezaměstnanosti mladých lidí postupně klesají. V některých zemích však vysoká nezaměstnanost, chudoba a nerovnost stále vyvolávají značné obavy a sociálně-ekonomická konvergence v EU ještě nebyla plně obnovena. Růst produktivity se zlepšil, ale v jednotlivých členských státech se značně liší a celkově zůstává na nízké úrovni. V zájmu zajištění hospodářského oživení je třeba použít veškeré politické nástroje – měnové, fiskální i strukturální – k posílení růstu, investic a finanční stability. V zájmu urychlení růstu a jeho udržení musejí členské státy působit zároveň v oblasti investic, strukturálních reforem i veřejných financí. Měnová politika sama o sobě nemůže pozvednout úroveň poptávky ani investic. Významnou roli nadále hraje fiskální politika, a to jak v těch členských států, které mají dostatečný fiskální prostor, tak v členských státech, které potřebují fiskální oblast ozdravit. Fiskální politika musí směřovat k politikám, které zvyšují střednědobý růstový potenciál. Strukturální reformy musí být zaměřeny na poskytování vhodných podmínek pro investice, na zvýšení účasti pracovní síly a zajištění udržitelnosti veřejných financí. Reformy musejí rovněž podporovat lepší podnikatelské prostředí, podpořit inovace a zvýšit dynamiku na trzích s výrobky a službami. Zároveň je třeba, aby reformy napravovaly nerovnosti, mimo jiné podněcováním investic do dovedností, zlepšováním postupů ke sladění nabídky a poptávky na trzích práce, modernizací daňových systémů a systémů sociálního zabezpečení. Toto sdělení shrnuje pokrok v provádění reforem a při řešení nerovnováhy v ekonomikách členských států. Podrobné posouzení pro každý členský stát (s výjimkou Řecka), pokud jde o pokrok dosažený při řešení problémů zjištěných v doporučeních pro jednotlivé země v roce 2016, je zahrnuto v příslušné zprávě dotyčné zemi zveřejněné útvary Evropské komise. V případě 13 členských států, které byly uvedeny ve zprávě o mechanismu varování 2017, obsahují tyto zprávy rovněž hloubkové přezkumy provedené v rámci postupu při makroekonomické nerovnováze. Zprávy o jednotlivých zemích poskytují dlouhodobý pohled na dosažený pokrok a budoucí problémy. I když evropský semestr probíhá v ročním cyklu, o prioritách reforem v členských státech se často rozhodne na začátku funkčního období nové vlády a provádění komplexních strukturálních reforem může trvat řadu let. Aby se to v analýze lépe zohlednilo, obsahují zprávy o jednotlivých zemích poprvé dlouhodobější posouzení provádění doporučení pro jednotlivé země. Analýza hodnotí také rozpočtovou situaci členských států. Je založena na nejnovější ekonomické prognóze Komise a vychází ze stanovisek Komise k návrhům rozpočtových plánů pro členské státy eurozóny na rok 2017. Komise podnikla kroky ke zvýšení ztotožnění se s reformním programem. V posledních letech zjednodušila doporučení pro jednotlivé země. V tomto evropském semestru Komise posílila dialog s členskými státy na technické a politické úrovni, zejména prostřednictvím návštěv místopředsedů a komisařů na vysoké úrovni. Členské státy byly rovněž konzultovány o analytické dimenzi zpráv o jednotlivých zemích před jejich zveřejněním a měly příležitost kontrolovat správnost prezentovaných údajů a skutečností, avšak stanoviska ve zprávách zůstávají stanovisky útvarů Komise. Proces evropského semestru značně přesahuje individuální posouzení výsledků každého členského státu. Je rovněž prostředkem pro větší usnadnění koordinace politiky s členskými státy včetně jejich národních parlamentů a většího zapojení sociálních partnerů. Příslušné zprávy o jednotlivých zemích také identifikují potenciální rizika šíření negativních vlivů mezi členskými státy eurozóny, pokud nebudou přijaty politické kroky. Doporučení pro jednotlivé země, které Komise zamýšlí navrhnout v květnu 2017, rovněž zohlední doporučení pro eurozónu. 2. Hospodářské a sociální pozadí Evropské hospodářství se ukázalo být odolným, a to i přes řadu problémů v roce 2016. Růst je především podpořen soukromou spotřebou, která využívá zlepšení na trhu práce a nízkou inflaci. V letech 2017–2018 se rovněž očekává mírný růst, ačkoli existují domácí i vnější rizika. Růst HDP v EU by měl v roce 2017 i v roce 2018 zůstat relativně stabilní na úrovni 1,8 %. Měl by být podporován pokračujícím zlepšováním na trhu práce, nízkými výpůjčními náklady a předpokládaným posilováním vnější poptávky. Soukromá spotřeba by měla zůstat hlavním zdrojem růstu, zatímco růst investic zůstane podle prognózy mírný. Hospodářství však stále musí překonat pozůstatky z krize, zejména dlouhodobou nezaměstnanost, jež by se mohla stát strukturální, pokud nebude řešena. Nový problém pro hospodářství EU pramení z možných změn politiky USA. Mezi další výzvy patří důsledky referenda Spojeného království o vystoupení z EU, zvýšení dlouhodobých úrokových sazeb a nízká ziskovost některých evropských bank. Zaměstnanost v EU v roce 2016 dosáhla 232,5 milionu osob, což je dosud nejvyšší naměřený počet. Míra nezaměstnanosti se snížila na 8,5 %, míra dlouhodobé nezaměstnanosti na 3,8 % a míra nezaměstnanosti mladých lidí na 18,2 %, což je méně než v předchozích letech. Podíl obyvatel EU ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením (23,7 %) je nejnižší za posledních pět let. I když je v EU rozdělení příjmů rovnoměrnější než v jiných velkých ekonomikách, zůstává nerovnost v oblasti příjmů v EU politickou výzvou. Již před příchodem krize se strukturální změny promítly do rostoucích nerovností v rozdělení příjmů, bohatství a příležitostí; to vyvolávalo sociální obavy, jež politiky v oblasti přerozdělování a sociální politiky nedokázaly rozptýlit. Finanční krize zvýšila vnímání nerovných příležitosti a nespravedlivého sdílení zátěže ve společnosti. V řadě zemí šly stagnující hospodářské podmínky pro střední třídu ruku v ruce s tím, že nejbohatším společenským vrstvám připadal často stále větší podíl bohatství. Nepříznivá fiskální situace a pomalé oživení snížilo manévrovací prostor pro politiky v řadě zemí, čímž se zvyšovaly sociální tlaky, aby se na nerovnosti reagovalo. 3. Pokrok v realizaci doporučení pro jednotlivé země Analýza, jež rekapituluje několik let, potvrzuje odhodlání všech členských států aktivně pokračovat ve strukturálních reformách. Od zahájení procesu evropského semestru v roce 2011 bylo dosaženo podstatného pokroku v převážné většině doporučení, lze však zaznamenat velkou rozmanitost v tempu a záběru provádění reforem členskými státy. Pokud jde o doporučení pro jednotlivé země z roku 2016, většina členských států dosáhla při řešení zjištěných problémů buďto určitého, nebo omezeného pokroku. V předchozím roce zůstal pokrok zůstal víceméně stejný. Obzvlášť povzbudivý pokrok lze konstatovat v oblasti finančního sektoru a politiky trhu práce, kde mnoho členských států podniklo kroky k řešení problémů zjištěných v minulém roce. V příznivém kontextu nízkých úrokových sazeb dochází také k pokroku v konsolidaci veřejných financí. Pokrok v oblasti zlepšování podnikatelského prostředí a zvýšení investic se v jednotlivých členských státech více liší, zatímco oblasti, které vykazují nejmenší pokrok, zahrnují otevření trhů s výrobky a službami a řešení sociálního vyloučení. Všeobecně platí, že členské státy jsou na cestě ke splnění cílů strategie Evropa 2020 v oblasti energetiky a klimatu, avšak dosažení ostatních cílů bude vyžadovat trvalé úsilí. Většina členských států pravděpodobně do roku 2020 dosáhne svých cílů ve snížení emisí, v energetické účinnosti a obnovitelných zdrojích energie. Sedmnáct členských států již dosáhlo svých cílů v oblasti předčasných odchodů ze vzdělávání a dvanáct dosáhlo svých cílů, pokud jde o dosažené terciární vzdělání. Třebaže evropský cíl dosáhnout 75% zaměstnanosti je na dosah a situace na trhu práce se v téměř všech členských státech nadále zlepšuje, bude pro některé členské státy obtížné dosáhnout národních cílů v oblasti zaměstnanosti. Problémy přetrvávají v dosahování cíle týkajícího se chudoby, neboť počet lidí ohrožených chodbou nebo sociálním vyloučením zůstává v Evropě vysoký (119 milionů lidí). Tento počet se nicméně ve většině členských států snížil, neboť výsledky trhu práce se nadále zlepšují. Počet klesá směrem k úrovni z roku 2008, který je referenčním rokem, vůči němuž byl stanoven cíl strategie Evropa 2020, avšak pořád zůstává vyšší než cíl strategie Evropa 2020 přibližně o 21,6 milionu lidí. Pokrok směrem k dosažení cíle 3% výdajů na výzkum a vývoj je pomalý. Přehled všech cílů strategie Evropa 2020 je uveden v dodatku 2.

Finanční prostředky dostupné v rámci stávajícího víceletého finančního rámce EU používají členské státy k přípravě a provádění strukturálních reforem. Využívání finančních prostředků v terénu se v průběhu času ve většině členských států zlepšilo. Konzistentnost mezi doporučeními pro jednotlivé země v souvislosti s hlavními hospodářskými a sociálními problémy a evropskými strukturálními a investičními fondy byla zajištěna již v rámci programovací fáze (2014–2015), a to cílenými investicemi a předběžnými podmínkami. Útvary Komise posoudily doporučení pro jednotlivé země z roku 2016 a dospěly k závěru, že v současné fázi není třeba operační programy přepracovat. Vedle evropských strukturálních a investičních fondů mohou mít členské státy přístup k financování v rámci Evropského fondu pro strategické investice, programu Horizont 2020, Nástroje pro propojení Evropy a dalších přímo spravovaných fondů EU. Mohou rovněž v zájmu usnadnění reformní agendy získat poradenství od útvaru na podporu strukturálních reforem. 4. Řešení makroekonomické nerovnováhy Členské státy EU dosahují pokroku při nápravě makroekonomické nerovnováhy, i když přetrvávají četná rizika. Veřejné rozpočty jsou v lepší kondici. Výše soukromého, veřejného a vnějšího zadlužení však klesá pomalým tempem. V situaci nízké inflace a nízkého růstu bylo doposud dosaženo nerovnoměrného pokroku. Snížení domácího a zahraničního dluhu obnášelo v několika členských státech významný proces snižování páky, a to s dopady na krátkodobý růst. Pokračuje korekce běžných účtů v eurozóně i v EU. Vývoj v oblasti konkurenceschopnosti je do značné míry konzistentní s potřebou obnovení rovnováhy. Snižování zadluženosti finančního sektoru vedlo ke zlepšení kapitálových pozic. Zpráva mechanismu varování na rok 2017 dospěla k závěru, že třináct členských států vyžaduje hloubkový přezkum. Všechny z nich zaznamenaly v roce 2016 nerovnováhu nebo nadměrnou nerovnováhu v rámci postupu při makroekonomické nerovnováze. Tento výběr podpořila Rada ve svých závěrech o zprávě mechanismu varování. Zprávy o jednotlivých zemích analyzují makroekonomický vývoj a pokrok, pokud jde o politickou reakci na příslušná doporučení ohledně politik. Cílem je předcházet hromadění rizik a monitorovat pokrok při nápravě stávající nerovnováhy. Vzhledem k významu obchodních a finančních vazeb mezi zeměmi EU zohledňuje posouzení přeshraniční dopady. 4.1 Obnova rovnováhy v EU a v eurozóně Vysoké schodky běžného účtu byly napraveny, ale narůstají velké přebytky. Po vypuknutí krize došlo v zemích s velkým schodkem běžného účtu k výrazné korekci po zvratu v soukromých přeshraničních finančních tocích. Tento proces byl podpořen zlepšením v relativní cenové konkurenceschopnosti. Domácí poptávka i dovoz poté zůstaly v zemích, které jsou čistými dlužníky, přitlumené. Jelikož výše čistých zahraničních závazků zůstává v řadě členských států vysoká, jejich salda běžného účtu platební bilance musí zůstat na obezřetné úrovni. Ve většině zemí s pozitivním saldem běžného účtu naproti tomu k symetrické a srovnatelné korekci po krizi nedošlo a v některých případech dále narůstaly vysoké přebytky. V důsledku toho existuje rostoucí přebytek běžného účtu v eurozóně jako celku. Přetrvávající vysoký přebytek běžného účtu eurozóny odráží dynamiku celkové poptávky, která nadále zaostává za hospodářskou činností. Reálný růst domácí poptávky v eurozóně zaostával za předkrizovou úrovní. Poměrně nízká celková poptávka rovněž negativně ovlivňuje výsledky růstu a odhady potenciálního růstu. Toto přetrvávající zpomalení je základem současné historicky nízké míry jádrové inflace, což představuje problematické prostředí pro země, které potřebují snížit domácí a zahraniční dluh. Snižování zadlužení pokračuje u soukromého i veřejného dluhu, avšak kvůli nízkému nominálnímu růstu pomalým a nerovnoměrným tempem. Setrvale vysoké úrovně soukromého zadlužení v řadě zemí, často spojené s velkou výší veřejného dluhu, brání investicím a nepříznivě ovlivňují rozvahu některých bank. Ozdravování rozvahy ve většině zemí úspěšně pokračuje, přičemž v důsledku zvýšení čistých úspor dochází k oddlužení sektoru domácností i korporátního sektoru. Ke snižování zadlužení však ne vždy dochází tam, kde je ho nejvíce potřeba. Některé vysoce zadlužené země snižují své závazky pomaleji než země s nízkým dluhem. Odolnost evropského bankovního sektoru nadále posilovala, avšak tento sektor čelí řadě výzev spojených s utlumenou ziskovostí a v některých případech s dědictvím v podobě úvěrů v selhání. Banky pokračovaly v posilování svých kapitálových rezerv, a to i v kontextu, v němž ziskovost zůstává slabá, přestože se zlepšuje. Ziskovost je brzděna pomalým hospodářským růstem, tradičními obchodními modely, nákladovou neefektivností a přílišným počtem bank na trzích. Tyto slabiny dále odhaluje stávající prostředí nízkých úrokových sazeb. V některých zemích navíc omezují zděděné úvěry v selhání prostor pro půjčování a nízká ziskovost brání úsilí o vytváření rezerv a interní vytváření kapitálu a omezuje příležitosti pro získání kapitálu na trhu. Řada členských států musí pozorně sledovat rizika možného přehřátí v některých odvětvích. Členské státy, které dosáhly nejrychlejšího pokroku při řešení nerovnováh, zaznamenávají dynamický růst a relativně vyšší míry inflace a některé z nich zaznamenávají nárůst jednotkových nákladů práce. Reálné ceny rezidenčních nemovitostí ve většině členských států rostou. V některých případech vytváří zvýšení reálných cen rezidenčních nemovitostí další tlak na trhy s bydlením, již beztak nadhodnocené. Ačkoli se hospodářské oživení odrazilo na trzích práce, přetrvávají problémy, jako jsou dlouhodobá nezaměstnanost a nízká produktivita. Zlepšení na trzích práce od poloviny roku 2013 byla doprovázena snižováním rozdílnosti v míře nezaměstnanosti mezi jednotlivými členskými státy. V řadě zemí EU však stále existuje velmi vysoká míra nezaměstnanosti a stagnující výše mezd. Přetrvává sociální napětí, zejména v zemích nejhůře zasažených finanční a dluhovou krizí. Strukturální reformy přispěly k obnovení makroekonomické rovnováhy a odhodlání k reformě je třeba zachovat. Jsou zapotřebí opatření ke zlepšení konkurenceschopnosti a k urychlení efektivního přerozdělování zdrojů. Měly by se zefektivnit rámce pro úpadkové řízení, aby pomohly napravit stavovou nerovnováhu. Zároveň je třeba omezit negativní dopad snižování zadlužení na krátkodobý růst. Minulé reformy pomohly v různé míře. V některých zemích s nerovnováhou bylo reformní úsilí zastaveno a v řadě případů existuje riziko ústupků, často v souvislosti s politickou nejistotou. Zachování stávajících závazků a dokončení procesu reforem je předpokladem pro úplné využívání přínosů reforem. 4.2 Provádění postupu při makroekonomické nerovnováze Bylo posíleno sledování provádění politik v rámci postupu při makroekonomické nerovnováze. Vzhledem k tomu, že kategorizace těchto nerovnováh byla v roce 2016 zjednodušena, byl na všechny země s nerovnováhou nebo s nadměrnou nerovnováhou uplatněn postup „zvláštního monitorování“. Cílem je posílit soustavné monitorování politik prováděných v rámci daného postupu, a to prostřednictvím zpráv Komise projednávaných ve výborech Rady. Monitorování bylo individuálně přizpůsobeno tak, aby zohledňovalo rozsah problémů a závažnost nerovnováhy. Rada závěry zvláštních monitorovacích zpráv obecně podpořila. Bylo zjištěno méně členských států s nerovnováhou než v roce 2016. U třinácti členských států ponechaných k další analýze hloubkové přezkumy zjistily, že jeden členský stát nevykazuje žádnou nerovnováhu, šest vykazuje nerovnováhu a šest vykazuje nadměrnou nerovnováhu. Souhrn zjištění hloubkových přezkumů je uveden v dodatku 3. Komise bude pozorně sledovat politické závazky zemí, u nichž byla zjištěna nerovnováha: U Irska a Slovinska je stále zjištěna nerovnováha. Několik pozitivních trendů hospodářského vývoje a zlepšených reforem naznačuje pokračující postupnou nápravu nerovnováhy. Za předpokladu dalšího úsilí je udržitelná náprava nerovnováhy v obou zemích na dosah. Komise bude proto sledovat hospodářský vývoj v obou těchto zemích a budoucí závazky, zejména jejich národní programy reforem (NPR), za účelem přípravy příštího hloubkového přezkumu. V Německu je zjištěna nerovnováha, jež se odráží v jeho stávajícím značném přebytku běžného účtu. Nedávný hospodářský vývoj nenaznačuje nápravu této nerovnováhy, přestože bylo dosaženo určitého pokroku při řešení doporučení pro tuto zemi z minulého roku souvisejících s tímto postupem.

Komise bude proto sledovat hospodářský vývoj a připravované politické závazky, zejména národní program reforem (NPR) a případný nový NPR příští vlády, za účelem přípravy příštího hloubkového přezkumu. Francie je nadále označena jako země s nadměrnou nerovnováhou, avšak řada faktů co do hospodářského vývoje a prováděných reforem naznačuje, že v této zemi probíhá postupná náprava. Je třeba vyvinout další úsilí k dosažení udržitelné nápravy nerovnováhy v této zemi. Komise bude proto sledovat hospodářský vývoj a připravované závazky, zejména národní program reforem (NPR) a případný nový NPR příští vlády, za účelem přípravy příštího hloubkového přezkumu. Na základě tohoto přezkumu by Komise mohla zvážit revizi klasifikace z nadměrné nerovnováhy na nerovnováhu.

U tří zemí, u nichž byla zjištěna nadměrná nerovnováha, jmenovitě Kypru, Itálie a Portugalska, na základě přetrvávajících strukturálních nedostatků, jež vyplývají z analýzy hloubkového přezkumu, Komise v květnu znovu přezkoumá své posouzení a zohlední přitom míry ambicí národních programů reforem (NPR) těchto zemí. Tabulka 1: Výsledky hloubkových přezkumů v období 2016–17 2016 2017 Nepotvrzena žádná nerovnováha BE, EE, HU, AT, RO, UK FI Nerovnováha DE, IE, ES, NL, SI, FI, SE DE, IE, ES, NL, SI, SE Nadměrná nerovnováha BG, FR, HR, IT, PT, CY BG, FR, HR, IT, PT, CY Země, jež nebyly vybrány k hloubkovému přezkumu CZ, DK, LV, LT, LU, MT, PL, SK BE, CZ, DK, EE, LV, LT, LU, HU, MT, AT, PL, RO, SK, UK 5. Reformy členských států Intenzita a udržitelnost hospodářského oživení závisí na tom, jak efektivně jsou reformy přijímány a prováděny. Pevně stanovený proces reforem vzbuzuje důvěru a vytváří podmínky k vytváření vyššího růstu a vyšší zaměstnanosti udržitelným způsobem. To pak závisí na rychlosti, s jakou reformní procesy na trzích výrobků, služeb a práce přinesou výsledky, které spustí investice a přerozdělení zdrojů, čímž se zvýší produktivita. Podpora pro nezbytná ozdravení a přeměny může maximalizovat přínosy reformy a zajistit synergie mezi reformami v různých oblastech politik. Může být nutné, aby reformy v různých oblastech politik byly synchronizovány a vzájemně se podporovaly, například souběžným rozvíjením pružnosti na trhu práce a trhu výrobků. Vhodné časové rozfázování reforem je rovněž velmi důležité, neboť jasné závazky a oznámení dlouhodobých politických programů mají vliv na ztotožnění se s nimi a na veřejnou podporu. Usnadněním zvýšení produktivity ve větším počtu podniků lze podpořit konvergenci a pomoci snížit nerovnosti. Zvyšující se různorodost v produktivitě je jednou z hlavních příčin příjmové nerovnosti v ekonomikách a společnosti v EU. Omezuje rovněž konkurenceschopnost a růstový potenciál. I když lze dopady příjmové nerovnosti zmírnit daňovým systémem a systémem sociálního zabezpečení, potřebnost těchto nápravných opatření lze omezit tím, že se provedou reformy, které umožní rovnoměrněji rozložit růst produktivity mezi podniky, odvětvími a regiony. Rozdíly v produktivitě lze například řešit investicemi do rozvoje dovedností a vzdělávání, usnadněním transferů technologií a přerozdělením zdrojů. Tyto politiky napomohou zvyšování mezd a důchodů a snižování zátěže veřejných financí v souvislosti s nápravou stávajících nerovností přerozdělovacími opatřeními. V Dánsku byla v roce 2012 zřízena komise pro produktivitu, jejímž úkolem je navrhovat doporučení, která by mohla zvýšit produktivitu v soukromém a veřejném sektoru. Některá z doporučení zveřejněných v roce 2014 byla provedena. Při plánování a rozfázování strukturálních reforem musí být zvýšenou měrou zohledňovány distribuční účinky. Členské státy by měly zavádět strukturální reformy způsobem, který zohledňuje jejich krátkodobý a střednědobý dopad, včetně jeho distribučních účinků a sociálních nákladů. Některé všeobecně přínosné reformy neobnášejí žádné kompromisy mezi růstem a sociální spravedlností. Reformy v oblasti vzdělávání, jako je zvýšení kvality vzdělávání a přístupu k němu, přispívají k hospodářskému růstu i ke snižování nerovností. Příležitosti k profesní odborné přípravě a celoživotní rekvalifikaci rovněž pomáhají mírnit nepříznivý účinek technologické proměny zvýhodňující určité dovednosti, neboť zlepšují vybavenost pracovníků dovednostmi. Členské státy oznámily a provedly mnoho daňových reforem na podporu investic, zaměstnanosti a sociální spravedlnosti. V oblasti dodržování daňových předpisů bylo dosaženo pokroku, ale boj proti daňovým podvodům, vyhýbání se daňovým povinnostem a daňovým únikům má nadále zásadní význam, aby se zajistilo spravedlivé sdílení zátěže. Nalezení správné rovnováhy mezi efektivitou a spravedlností vyžaduje, aby se zajistily daňové příjmy nezbytné pro veřejné investice a sociální zabezpečení. Po reformách daňového zatížení práce provedených na začátku roku 2016 byla nová opatření v posledním roce omezenější a daňové zatížení práce, zejména u osob s nízkými příjmy, zůstává v řadě členských států vysoké. V některých zemích zdanění stále patří k překážkám, jež brání soukromým investicím. Je třeba vyvinout další úsilí, aby se zjednodušilo dodržování daňových předpisů, aby se řešily tendence k upřednostňování dluhového financování a aby se vytvářely lepší daňové pobídky pro výzkum a vývoj. V programovém období 2014–2020 v rámci víceletého finančního rámce EU musely členské státy poprvé provádět různé reformy s cílem usnadnit a posílit dopad projektů prostřednictvím předběžných podmínek. Hlavní oblasti těchto reforem jsou rámce pro zadávání veřejných zakázek, existence strategických rámců politiky v oblasti sociálního začlenění, trhů práce, vzdělávání a efektivity veřejné správy a provádění relevantních právních předpisů EU. Tyto požadavky přispívají ke zdokonalování celkového investičního prostředí a k snazšímu provádění projektů z finančních prostředků EU a projektů v rámci Evropského fondu pro strategické investice. Tyto reformy musejí členské státy řádně dodržovat a provádět. V této souvislosti je důležité budování administrativních kapacit. Intenzivnější využívání finančních nástrojů má potenciál k dalšímu pákovému efektu finančních prostředků EU a ke zvýšení jejich dopadu, ale vyžaduje odpovídající know-how a odborné zkušenosti na straně správních řídicích orgánů. Nová opatření politik musí být zkoncipována a prováděna za důkladného zapojení sociálních partnerů, aby je přijal za své širší okruh zúčastněných stran. Plné provedení komplexnějších reforem vyžaduje několik let. Z tohoto důvodu musí být jejich koncepce založena na důkazech a dohodnutá s hlavními zúčastněnými stranami, jako jsou regionální a místní orgány a sociální partneři. Členské státy si uvědomují potřebu zlepšit fungování a efektivitu sociálního dialogu. Litva, která v roce 2016 obdržela doporučení ohledně budování kapacit, přijala nový zákoník práce, který podle očekávání vlády zlepší kolektivní vyjednávání. Polsko navíc zřídilo novou radu pro sociální dialog a ve Španělsku byla sjednána nová dohoda o sociálním dialogu. Na druhé straně v některých členských státech stále existuje pochybnost o skutečném zapojení sociálních partnerů do reforem trhu práce. 5.1 Podpora investic Růst investic se v poslední době zlepšil v důsledku příznivých podmínek pro financování, využití kapacit nad dlouhodobým průměrem a menšího tlaku na snižování zadlužení podniků v některých zemích. Vzhledem k řadě cyklických a strukturálních faktorů jsou však investice nadále slabé. Pomalý růst poptávky a očekávání slabého potenciálního růstu nadále brzdí trvalejší investiční oživení. Historická úroveň investic v EU činí 21–22 % HDP. Po snížení na 19,4 % v roce 2013 se nyní postupně zotavuje. U celkových investic se v roce 2017 očekává mírné zrychlení o 2,9 % v EU i v eurozóně a v roce 2018 pokračující nárůst o 3,4 % v eurozóně a 3,1 % v EU. Obzvláštní význam má stimulace soukromých investic, neboť ty představují 90 % celkových investic. Investice do nehmotných aktiv se zlepšují, byť pomalu a z nízkých úrovní. I když významný pokles investic do strojů a zařízení částečně vysvětluje pokles produktivity v období po krizi, pramení utlumená výkonnost souhrnné produktivity výrobních faktorů v Evropě ze strukturálních problémů, jimiž jsou dotčeny trhy výrobků, služeb, kapitálu i trhy práce; růst v Evropě byl v posledním desetiletí nižší než v jiných ekonomikách. Zejména je třeba, aby se zvýšily investice do znalostního kapitálu, podpořily se udržitelné investice v souladu se zásadami oběhového hospodářství, posílila se spolupráce veřejného a soukromého sektoru a lépe se využívaly nové nástroje, včetně daňových pobídek. Příliv přímých zahraničních investic do EU je v současné době nízký a obchodní integrace a diverzifikace v některých částech ekonomiky EU zůstávají slabé. Vzhledem ke své otevřené tržní ekonomice zaujímá EU vedoucí místo ve vývozu a dovozu zboží a služeb, jež představují 16 % světového obchodu. Více než 30 milionů pracovních míst v EU je přímo a nepřímo podporováno vývozem zboží a služeb do ostatních částí světa. Avšak pouze 13 % evropských malých a středních podniků působí mimo EU a na straně členských států existuje prostor k tomu, aby více usnadňovaly účast malých a středních podniku v mezinárodním obchodu. Situace v jednotlivých členských státech, regionech a odvětvích se rovněž značně liší. Zatímco stroje a zařízení v Německu, letectví ve Francii, farmaceutické produkty ve Spojeném království a enzymy v Dánsku zaujímají vedoucí postavení v celosvětovém měřítku, podíl celé řady odvětví a členských států na celosvětovém obchodu se nadále snižuje. Důvody pro zahraniční investice a jejich podmínky a povaha se značně liší a jejich dopad na vytváření pracovních míst je rovněž různý. Země původu přímých zahraničních investic v EU se mění – přestože Spojené státy a Japonsko zůstávají aktivními investory, více do popředí se dostávají jiné země jako Čína a země Mercosuru. Je důležité zajistit rovné podmínky pro příchozí/odchozí přímé zahraniční investice a zlepšený přístup na dotyčné trhy ve třetích zemích pro EU. Nejčastější problémy ve vztahu k investicím v členských státech zahrnují nepříznivé podnikatelské prostředí, neefektivnost veřejné správy a vysokou odvětvovou administrativní a regulační zátěž a překážky pro investice. V několika členských státech nadále brání investicím také řada dalších faktorů. Těmito faktory jsou nepružnost na trhu výrobků a na trhu práce, nesoulad mezi nabízenými a poptávanými dovednostmi a nedostatek kvalifikované pracovní síly, nedostatky v oblasti výzkumu a inovací, složitost systémů zdanění, neefektivní soudní systémy, odvětvové překážky, například infrastruktura, a překážky v přístupu k financování, zejména pro malé a střední podniky. V některých členských státech je stále třeba vystupňovat boj proti korupci. Celkově lze říci, že při posouzení rizika souvisejícího s investičními rozhodnutími jsou důležité také právní stát a důvěra v kvalitu a předvídatelnosti regulačních, daňových a jiných politik a institucí. Reformy v některých členských státech začaly řešit některé z těchto překážek pro investice. Podmínky přístupu k financování se obecně vzato zlepšily, částečně v důsledku vnějších faktorů (v Chorvatsku, Irsku a Litvě). Určitý pokrok lze zaznamenat na trhu práce a u vzdělávání (v Itálii a ve Francii). Totéž platí pro regulační a administrativní zátěž (ve Francii, Itálii, Portugalsku a Slovinsku), zadávání veřejných zakázek (v Polsku, Portugalsku a Švédsku), veřejnou správu (v Itálii a na Slovensku) a soudní systém (v Chorvatsku, Itálii a na Maltě). Bylo však dosaženo pouze omezeného pokroku při odstraňování odvětvových regulačních překážek, zejména v oblasti služeb a síťových odvětvích, jakož i překážek spojených s financováním výzkumu a inovací. Francie pokračovala ve zjednodušování administrativních postupů pro investice v odvětví průmyslu a služeb provedením komplexního programu zjednodušení právních předpisů. Vedle činnosti jednotného mechanismu dohledu, pokud jde o významné úvěrové instituce v eurozóně, byl na národní úrovni i na úrovni EU posílen dohled nad bankovním sektorem a bylo vyvinuto úsilí o zlepšení řízení a odstranění úvěrů v selhání. V několika členských státech se kvalita aktiv v bankovním sektoru v průběhu krize zhoršila a nadále se negativně projevuje v oblasti úvěrů a investic. Je tomu tak navzdory klesajícímu trendu co do objemu úvěrů v selhání, jejichž průměr EU se v 2. čtvrtletí 2016 snížil na 5,45 % z celkových úvěrů. Existují však vysoké rozdíly napříč členskými státy, přičemž několik z nich zaznamenává dvoumístné hodnoty (Bulharsko, Irsko, Řecko, Chorvatsko, Itálie, Kypr, Maďarsko, Portugalsko, Rumunsko a Slovinsko). Byla přijata opatření na podporu vytvoření sekundárního trhu úvěrů v selhání (např. Itálie), avšak ještě se plně neprojevila. Vymáhání kolaterálu a úpadkové řízení byly v některých členských státech (např. v Bulharsku, Chorvatsku, Itálii a na Kypru) efektivnější. Zřízení veřejných nebo soukromých společností pro správu majetku a opatření v oblasti dohledu, včetně tvorby dodatečných rezerv na ztráty z úvěrů a dodatečných kapitálových požadavků, jakož i posílené sledování restrukturalizace dluhu na pozadí cílů v oblasti snižování nedoplatků přispěly ke snížení objemu úvěrů v selhání v Bulharsku, Chorvatsku, Maďarsku, Irsku, Rumunsku a Slovinsku. V Itálii se v poslední době úvěry v selhání snižují, avšak odstraňování znehodnocených aktiv postupuje pomalým tempem. V Portugalsku pokračovalo v první polovině roku 2016 zhoršování kvality aktiv, což odráží vývoj zejména v odvětví nemovitostí a v odvětví stavebnictví. Na Kypru a v Řecku, kde úvěry v selhání vzrostly v důsledku krize na více než 40 %, doposud přijatá opatření (včetně cílů restrukturalizace dluhu, odstranění znehodnocených aktiv) zatím nepřinesla hmatatelné výsledky. Celkově lze konstatovat, že v několika členských státech je třeba většího rozhodného a komplexního úsilí ke snížení úrovně úvěrů v selhání, společně s doprovodnými reformami na podporu restrukturalizace jejich bankovních systémů.

Členské státy přijaly opatření jak ke zlepšení přístupu k financování vlastním kapitálem, tak k vyvinutí alternativních forem financování, jako je skupinové financování (crowdfunding). Úspěch zákona o skupinovém financování z roku 2015 v Rakousku prokazuje, jak silný pozitivní dopad na tyto alternativní formy financování má vytvoření vhodného právního rámce. Jiné členské státy, např. Španělsko, Lotyšsko, Nizozemsko a Maďarsko, usnadnily přístup malých a středních podniků k financování a zároveň nabídky příležitostí pro institucionální investory. Opatření zahrnují konsolidaci nástrojů veřejné podpory v rámci jednotné rozvojové finanční instituce, která funguje jako jedno kontaktní místo pro podniky a poskytuje nefinanční podporu, např. poradenství a školení. Dalším opatřením je zřízení vyhrazeného rizikového kapitálu ve státním vlastnictví či financování růstových programů a dalších druhů fondů fondů. Přístup k financování a správní postupy zůstávají nicméně v řadě členských států rovněž značnými překážkami bránícími růstu a investicím, zejména pro začínající a rozvíjející se malé a střední podniky. Těžkopádné předpisy pro nově zakládané podniky a pro udělování licencí nadále působí v řadě členských států jako překážky pro investice do malých a středních podniků. Ve většině členských států během krize výrazně poklesly veřejné investice a nevrátily se na dlouhodobou úroveň. Nedostatečné investice do hmotných i nehmotných aktiv, např. výzkumu a vývoje nejen že se přímo dotýkají růstu produkce, ale škodí dlouhodobé produktivitě, neboť míra inovací a šíření stávajících technologií se zpomalují. Je důležité podpořit veřejné investice, zejména v oblasti vzdělávání a odborné přípravy, infrastruktury a výzkumu a inovací, a zároveň přijmout opatření pro zapojení soukromých investic. Tato snaha by se měla zaměřit také na kvalitu investic. V posledních letech byla provedena řada zlepšení rámce pro zadávání veřejných zakázek, a to na úrovni EU i na úrovni členských států, avšak problémy přetrvávají. Překážky pro účinné postupy zadávání veřejných zakázek omezují hospodářský růst a fungování vnitřního trhu. Veřejné orgány v EU každoročně vynaloží přibližně 14 % HDP na veřejné zakázky, které jsou zásadním nástrojem pro realizaci vládních politik a plnění národních strategických cílů. Dobře fungující trhy s veřejnými zakázkami posilují národní konkurenceschopnost prostřednictvím posílení veřejných financí, cílenějších investic a poskytování kvalitnějších služeb, např. infrastruktury nebo elektronické veřejné správy. V odvětví zdravotnictví mohou veřejné zakázky opatřit užitečné nástroje pro lepší zhodnocení vynakládaných finančních prostředků na léčivé přípravky a léčebná zařízení. V několika členských státech zůstává míra zveřejňování nízká, což vede k nedostatečné otevřenosti vůči přeshraničním obchodním příležitostem. Uplatňování postupů zadávání veřejných zakázek, jež omezují hospodářskou soutěž, například jednací řízení bez předchozího uveřejnění, se v členských státech značně liší, od téměř 0 % k více než 20 %. Podíl smluv, u nichž existuje pouze jedna nabídka, zůstává vysoký. To naznačuje, že jednotný trh veřejných zakázek není dostatečně integrován a že další otevírání by mohlo zvýšit hospodářskou efektivitu a růst. Sociální investice jsou nezbytným předpokladem pro úspěšné a trvalé oživení. S podporou Evropského sociálního fondu pomáhají investice do aktivních politik trhu práce zajistit lepší poskytování individualizovaných služeb a zvyšovat kapacitu veřejných služeb zaměstnanosti. Sociální investice by měly zahrnovat i využívání finančních nástrojů, jako jsou úvěrové programy na podporu mikropodniků a /nebo sociálních podniků, zaměřených na konkrétní skupiny obyvatelstva, jako jsou osoby samostatně výdělečně činné, mladí lidé, mladí příjemci mikroúvěrů, ženy a osoby se zdravotním postižením. Na tyto investice zvyšující se měrou přispívá investiční plán pro Evropu, který například poskytl záruky k úvěrům pro přibližně 1 300 mikropodniků v Polsku. Zdaleka však nedosahuje svého plného potenciálu v akceleraci rozvoje lidského kapitálu. Je třeba vynaložit další úsilí ke koncipování nástrojů uzpůsobených pro tento sektor a k zajištění těsnější spolupráce mezi sociálními a finančními aktéry. 5.2 Provádění strukturálních reforem Reformy zlepšující trhy práce a systémy sociálního zabezpečení Mnohé členské státy provedly významné reformy právních předpisů na ochranu zaměstnanosti s cílem řešit segmentované trhy práce. Dánsko zavedlo reformu aktivních politik v oblasti trhu práce a balíček opatření s cílem zajistit, aby se práce vyplácela, a Polsko přijalo kroky ke snížení nadměrného využívání občanskoprávních smluv. Účinky těchto reforem je nutno posuzovat společně s dalšími institucionálními podmínkami, podmínkami veřejné správy a tržními podmínkami. Nejistotu a složitost kolem pracovněprávních sporů lze řešit, zejména omezením délky řízení a podporou postupů alternativního řešení sporů, jako je mediace. Ve Francii se očekává, že zákon přijatý v srpnu 2016, kterým se mění úprava neoprávněného propuštění a rozšiřuje oblast působnosti pro podnikovou úpravu pracovních podmínek, přispěje ke snížení segmentace trhu práce. Některé členské státy podnikly kroky ke zlepšení svých systémů stanovování mezd. Udržet v průběhu času vývoj mezd a vývoj produktivity ve vzájemném souladu má klíčový význam pro podporu konkurenceschopnosti. Je však rovněž důležité zajistit, aby výše mezd umožňovaly důstojnou životní úroveň. Belgie zajistila, aby tvorba mezd více reagovala na hospodářský cyklus a změny v produktivitě. Ve Finsku se jedná o novém modelu stanovování mezd, podle kterého budou mzdy v neobchodovatelných odvětvích navázány na zvýšení mezd v obchodovatelných průmyslových odvětvích. Přes některé reformy ke snížení zdanění práce v řadě členských států zůstává ve většině zemí daňové zatížení práce vysoké. To platí zejména v eurozóně. Vysoké daňové zatížení práce negativním dopadem na náklady práce a snižováním čisté mzdy zaměstnanců brání jak poptávce po práci, tak její nabídce. V několika členských státech existuje potenciál k přesunu zdanění z práce směrem k prorůstovým zdrojům, např. ekologické daně a daně z majetku. Některé členské státy, včetně Litvy, Maďarska a Rakouska, učinily kroky ke snížení daňového zatížení, zaměřené především na pracovníky s nízkými příjmy. Pro několik členských států zůstává problémem účast určitých skupin na trhu práce. Je zapotřebí politik zaměřených na začleňování zranitelných skupin na trhu práce, aby se zajistila rovná práva, povinnosti a příležitosti pro všechny. Zejména státní příslušníci ze zemí mimo EU a osoby z přistěhovaleckého prostředí jsou na trhu práce nedostatečně zastoupeny a čelí vyšší nezaměstnanosti a vyššímu riziku chudoby a sociálního vyloučení. To často plyne z kombinace faktorů, jako je omezená znalost jazyka nebo omezený přístup ke vzdělání, nižší dovednosti nebo diskriminace. Tyto problémy se zintenzivnily od hospodářské krize a odnedávna s rostoucím přílivem žadatelů o azyl. Členské státy jako Německo, Rakousko a Švédsko tento problém řeší opatřeními na podporu začlenění uprchlíků na trhu práce. Podobně mohou opatření na podporu účasti žen na trhu práce snížit nerovnosti mezi ženami a muži a zároveň mít významné pozitivní dopady na výkonnost trhu práce a na růst. V této souvislosti členské státy včetně Irska a Slovenska učinily například kroky k rozšíření služeb péče o děti. Je třeba, aby členské státy zajistily, aby se všem mladým lidem, včetně osob s nízkou kvalifikací, zlepšily příležitosti na trhu práce. To zahrnuje pomoc pracovníkům, aby se přizpůsobili technologické změně a globalizaci. Více členských států přijímá opatření s cílem zlepšit obecnou správu věcí veřejných a soudržnost svých aktivních politik v oblasti trhu práce a veřejných služeb zaměstnanosti. Rumunsko posílilo svou národní agenturu pro zaměstnanost a Maďarsko podniká kroky k posílení aktivních politik v oblasti trhu práce. V Estonsku je od ledna plně funkční reforma týkající se posuzování pracovní schopnosti, která poskytuje lepší služby na podporu aktivace založené na individuálním přístupu. Míra zapojení do vzdělávání a odborné přípravy roste. Mnoho členských států pokračuje v reformě svých systémů vzdělávání a odborné přípravy, aby zvýšily jejich inkluzivnost a kvalitu výsledků. Portugalsko v nedávných letech podniklo úspěšné iniciativy k řešení nerovností ve vzdělávání, snížení školní neúspěšnosti a zvýšení úrovně základních dovedností obyvatelstva. Několik zemí provádí reformy s cílem zlepšit systémy odborného vzdělávání a odborné přípravy. Modernizace systémů sociální ochrany je zásadní, aby byla zajištěna jejich udržitelnost a efektivita a jejich propojení s trhem práce. Obtížná demografická situace zdůrazňuje význam zvýšení efektivity sociálních výdajů. Integrovaný přístup k podpoře v oblasti trhu práce, který kombinuje služby aktivace s odpovídající sociální ochranou a dostupností kvalitních sociálních služeb, může pomoci maximalizovat návratnost veřejných výdajů. Malta zavedla soubor opatření k zajištění toho, aby se vyplatilo pracovat, a to zejména se zaměřením na ženy, aby se tak vyřešila jejich nízká účast na trhu práce. Na Kypru byl zaveden režim zaručeného minimálního příjmu, od něhož se očekává, že pomůže snížit chudobu. Řada členských států čelí potřebě přizpůsobit své daňové systémy a systémy sociálního zabezpečení. Oba tyto systémy mohou mít významné přerozdělovací účinky, které se v různých zemích značně liší. Mezi roky 2010 a 2013 v zemích, jako je Česká republika, Španělsko, Itálie a Portugalsko, byla zvyšující se nerovnost v tržních příjmech zmírněna (a v některých zemích vyrovnána) rostoucím přerozdělovacím dopadem daní a transferů. V jiných zemích přerozdělovací účinek daní a transferů během stejného období významně poklesl, a tudíž nepřispěl ke zmírnění nerovností v tržních příjmech. Reformy na podporu konkurenceschopnosti Členské státy prováděly politiky, jejichž cílem je posílení celkové konkurenceschopnosti. Například ústřední organizace trhu práce ve Finsku v únoru 2016 sjednaly Pakt pro konkurenceschopnost s cílem zlepšit nákladovou konkurenceschopnost finské ekonomiky o 5 % (jako součást zlepšení celkové nákladové konkurenceschopnosti ve výši 15 %). V červenci 2016 byla schválena široce pojatá strategie „Konkurenceschopné Rumunsko“, což dokládá politický a společenský konsenzus, pokud jde o hlavní oblasti činnosti v letech 2016–2020, které jsou nezbytné, aby se Rumunsko vydalo na cestu udržitelného hospodářského rozvoje. Rychlý rozvoj ekonomiky sdílení má potenciál přispět ke konkurenceschopnosti a růstu. Některé členské státy, regiony a města zavádějí rámec pro rozvoj ekonomiky sdílení. Jiné k obchodním modelům v rámci ekonomiky sdílení zaujímají restriktivnější přístup. Dánsko v současné době připravuje komplexní strategii, Nizozemsko a Spojené království poskytly rámec v odvětví turistického ubytování a Estonsko a Litva přizpůsobily své rámce městské hromadné dopravy tak, aby převzaly nové obchodní modely. V Belgii, Itálii a Španělsku trpí úprava činností v rámci ekonomiky sdílení silnými regionálními rozdíly. Reformy v členských státech rovněž řeší širokou škálu problémů, jež brání přilákání a povzbuzení investic do vnitřního trhu. Zejména při reformování trhů se službami je pokrok pomalý a regulační přísnost zůstává v mnoha členských státech setrvalou překážkou investic do služeb. Omezující regulační požadavky a zatěžující administrativní postupy mohou vytvářet překážky vstupu nebo usazení. Existují přesvědčivé důkazy o tom, že fungováním odvětví služeb je dotčeno celé hospodářství, nejen z důvodu jeho velikosti, ale rovněž jeho vazbami na ostatní odvětví hospodářství. Vysoká míra regulační přísnosti v odvětví služeb, zejména podnikatelských služeb, přispívá k neefektivnosti a nízkému růstu produktivity. Tím jsou dotčeny podnikatelská dynamika a investice v odvětvích služeb, ale má to rovněž zpětné dopady na výrobní odvětví. Regulace narušující hospodářskou soutěž v odvětvích služeb může vést k případným nákladům v navazujících odvětvích, která používají produkci těchto odvětví jako zpracovatelské vstupy ve výrobním procesu. Zatímco pokrok reforem v oblasti odborných služeb je zvláště pomalý, došlo k určitému pozitivnímu vývoji. V návaznosti na doporučení z roku 2016 přijala Francie téměř všechny sekundární právní předpisy nezbytné k provedení ustanovení zákona z roku 2015 o růstu a činnosti, která nebyla přímo použitelná. To umožnilo odstranění některých omezení ve výkonu určitého počtu regulovaných povolání, ale rozsah reformy zůstává omezený. Lucembursko v roce 2015 odstranilo u profese architektů a inženýrů některé požadavky na držbu podílů a na hlasovací práva a v roce 2016 odstranilo pevné sazby ve smlouvách o veřejných zakázkách. Celková úroveň přísnosti u těchto povolání je nicméně stále jednou z nejvyšších v EU. Některé členské státy odstranily omezení, jimiž bylo dotčeno fungování maloobchodu, a jiné členské státy zahájily reformy. Finsko a Dánsko plánují liberalizaci (uvolnění restrikcí) v oblasti územního plánování, což by mělo umožnit maloobchodníkům větší flexibilitu při volbě umístění jejich obchodů a při přizpůsobování velikosti jejich obchodů potřebám spotřebitelů. Mezi členskými státy je však pokrok nerovnoměrný a v některých členských státech se vyskytuje určitý trend k zavádění nových omezujících opatření v odvětví prodeje potravin, čímž jsou dotčeni zejména zahraniční maloobchodníci. Tato opatření brání integraci jednotného trhu v maloobchodním odvětví.

Reformy ve veřejné správě jsou zásadní pro dosažení vysoce kvalitních veřejných služeb a stimulaci podnikání, konkurenceschopnosti a růstu. Španělsko téměř dokončilo provádění doporučení v rámci reformy veřejné správy CORA z roku 2013. Podle vnitrostátní správních orgánů mohou očekávané úspory činit až 30,5 miliardy EUR pro služby veřejné správy jako celek a 3,44 miliardy EUR pro podniky a občany. Členské státy přijaly určitá opatření ke zlepšení podmínek pro malé a střední podniky, ale je třeba udělat více. Opatření členských států v této oblasti zahrnují čtvrtý národní akční plán na podporu malých a středních podniků v Lucembursku, souhrnný program na zjednodušení ve Francii, zavedení celoživotních nulových příspěvků na sociální zabezpečení pro zaměstnavatele v Belgii při jejich prvním náboru zaměstnance v letech 2016–2020 a specifické daňové úlevy v Rumunsku pro odvětví s vysokou poptávkou vyžadující vysokou kvalifikaci. V mnoha členských státech však podmínky pro podnikání a růst malých a středních podniků zůstávají obtížné. Zejména se v mnoha členských státech podnikatelům, kteří prodělali úpadek, nedostane druhé šance z důvodu nákladných a zdlouhavých úpadkových režimů a neexistence rozsáhlých kampaní, které by bojovaly proti stigmatizaci neúspěchu v podnikání. Členské státy nadále prováděly reformy, poskytovaly podporu vývozcům a propagovaly rychlou internacionalizaci svých začínajících podniků. To zahrnuje aktivní obchodní a finanční podporu a podporu obchodu v zahraničí prostřednictvím soukromých obchodních sítí, jakož i hospodářské diplomacie a hospodářských partnerství. Švédsko začalo provádět novou strategii za účelem zvýšení vývozu a zahraničních investic. K osvědčeným postupům v této oblasti patří též italský zákon o začínajících podnicích a nová obchodní strategie „Podnikání 4.0“, která stanoví mimo jiné daňové odpočty pro kapitálové investice u začínajících podniků a inovativních malých a středních podniků. Rovněž podporuje šíření znalostí a podporuje přechod k odvětvím s vyspělou technologií a k odvětvím vyžadujícím vysokou kvalifikaci. 5.3 Zajištění odpovědných fiskálních politik. Očekává se, že schodky veřejných financí a míry zadlužení v eurozóně i celé EU budou klesat v důsledku mírného růstu a historicky nízkých úrokových sazeb, byť pomalejším tempem. Podle poslední prognózy Evropské komise by měl schodek veřejných financí v eurozóně v roce 2017 dále klesat, než se v roce 2018 stabilizuje na 1,4 % (1,6 % v EU) HDP. Poměr veřejného dluhu k HDP v eurozóně by měl v roce 2016 dosáhnout 91,5 % HDP (85,1 % v EU). Podle prognózy má nadále postupně klesat až na 89,2 % v roce 2018 v eurozóně (83,6 % v EU). Snížení dluhu lze vysvětlit především primárními přebytky a příznivějším nabalovacím efektem vyplývajícím ze snížených úrokových nákladů, mírného růstu reálného HDP a očekávaného nárůstu inflace. Je třeba, aby členské státy podpořily investice za účelem posílení hospodářského oživení a dosažení rovnováhy mezi úsilím o udržitelnost a úsilím o stabilizaci. Komise nedávno vydala sdělení, jímž vyzývá k mírně expanzivní orientaci fiskální politiky a k lepšímu rozložení fiskálního úsilí v celé eurozóně. Za tímto účelem by členské státy měly realizovat fiskální politiky za dodržování Paktu o stabilitě a růstu, čímž se zajistí udržitelnost, ale přitom co nejlépe využívat flexibilitu stávajících pravidel. Členské státy s fiskálním prostorem by jej měly využít k podpoře investic do posílení hospodářského oživení a svého produktivního potenciálu. Ostatní členské státy by měly pokračovat v konsolidaci svých veřejných financí. Rámeček 1. Aktualizace týkající se sledování v rámci Paktu o stabilitě a růstu Komise ve svém hodnocení návrhů rozpočtových plánů členských států eurozóny na rok 2017 zveřejněném v listopadu 2016 uvedla, že v případě šesti členských států (Belgie, Španělsko, Itálie, Kypr, Litva, Portugalsko, Slovinsko a Finsko) tyto plány představují riziko, že požadavky Paktu o stabilitě a růstu nebudou splněny. U pěti zemí (Irsko, Lotyšsko, Malta, Rakousko a Francie) bylo zjištěno, že jejich rozpočtové plány splňují požadavky do určité míry, zatímco v případě Německa, Estonska, Lucemburska, Nizozemska a Slovenska byly tyto požadavky splněny v plném rozsahu. Lucembursko, Německo a Nizozemsko nadto měly překročit své střednědobé rozpočtové cíle a byly vyzvány, aby využily dostupný fiskální prostor při současném zachování dlouhodobé udržitelnosti vnitrostátních veřejných financí. Posouzení provedená u Španělska a Litvy rámci kola návrhu rozpočtových plánů v listopadu 2016 vycházela z návrhů rozpočtových plánů na základě předpokladu nezměněné politiky, neboť tyto země měly úřednické/prozatímní vlády bez plných rozpočtových pravomocí. Od té doby nastupující vlády v obou zemích předložily aktualizované návrhy rozpočtových plánů, k nimž Komise vydala aktualizovaná stanoviska dne 17. ledna 2017. Aktualizovaný návrh rozpočtového plánu Španělska byl posouzen jako obecně v souladu s požadavky paktu. Aktualizovaný návrh rozpočtového plánu Litvy byl opět posouzen jako představující riziko nesplnění požadavků paktu, tedy beze změny od posouzení provedeného na podzim loňského roku. Po dokončení rozpočtů na rok 2017 ve většině členských států poskytuje zimní prognóza Komise z roku 2017 základ pro posouzení toho, jak členské státy zohlednily stanovisko Komise k jejich návrhům rozpočtových plánů a jak plnily závazky, které přijaly v rámci Euroskupiny. Pokud jde o Belgii, Itálii a Finsko, Komise pokračuje v podrobném monitorování dodržování kritéria dluhu a zdůrazňuje, že je důležité pokračovat v prosazování souladu s doporučeným strukturálním přizpůsobením podle Paktu o stabilitě a růstu. Komise se na jaře roku 2016 zavázala vydat novou zprávu podle čl. 126 odst. 3 pro Itálii, jakmile budou k dispozici nové informace o postupu korekce k dosažení střednědobého rozpočtového cíle v roce 2017. Tuto aktualizovanou zprávu Komise vydala dne 22. února. Komise bude nadále sledovat rozpočtový vývoj všech členských států v rámci evropského semestru, a to na základě národních programů reforem a programů stability či konvergenčních programů, které budou předloženy do poloviny dubna. V květnu podá doporučení, v případě potřeby společně s dalšími procesní kroky podle Paktu o stabilitě a růstu. Komise v této souvislosti podá rovněž úplné posouzení způsobilosti Finska a Litvy k flexibilitě, o kterou tyto státy požádaly. Pokud bude přiznána, mohlo by zlepšit posuzování toho, zda a jak dodržují Pakt o stabilitě a růstu. Vhodná orientace fiskální politiky se týká nejen směru a velikosti rozpočtového schodku, ale také skladby a kvality veřejných financí za tímto schodkem. Členské státy by měly zlepšit složení mimo jiné tím, že vytvoří více prostoru pro hmotné a nehmotné investice. Účelnost a efektivita veřejných výdajů na všech úrovních správy by měla být pravidelně přezkoumávána, i s ohledem na cíl spočívající v podpoře spravedlnosti. Zajištění efektivního fungování národních fiskálních rámců by přispělo k dosažení těchto cílů. Zlepšení národních fiskálních rámců může podpořit prorůstové veřejné výdaje. V reakci na doporučení podnikly členské státy kroky k posílení různých aspektů svých fiskálních rámců. Rakousko přijalo v lednu 2017 nový zákon, jímž se zjednodušují pravidla pro transfery mezi různými správními úrovněmi. Itálie dokončila reformu svého rozpočtového procesu a rozpočtové struktury z roku 2009. Finsko zakotvilo ve svém právním řádu jednoznačnou zásadu „dodržuj, nebo vysvětli“ ve vztahu ke stanoviskům svých nezávislých fiskálních institucí ohledně dodržování vnitrostátních fiskálních pravidel. Kromě toho došlo v některých členských státech k podstatné reflexi o zlepšení jejich vnitrostátních rámců. Nizozemsko a Švédsko zřídily speciální pracovní skupiny (poradní skupinu vysokých úředníků a parlamentní výbor), jež během roku 2016 přezkoumaly stávající rámce a navrhly zlepšení. Téměř ve všech členských státech nyní hrají aktivní úlohu v diskusi o fiskální politice fiskální rady. Pravidelně zveřejňují nezávislá posouzení rozpočtových plánů a výsledků. Poté, co se v první polovině roku 2016 stala plně funkční bulharská fiskální rada, zůstávají jedinými členskými státy, v nichž nepůsobí fiskální rada, Česká republika, Polsko a Slovinsko. Komise posoudila provedení rozpočtového paktu. K tomuto posouzení byla Komise vyzvána Smlouvou o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii. Ustanovení rozpočtového paktu mají posílit soulad mezi národními a evropskými fiskálními rámci a vést k tomu, že je v členských státech ve vyšší míře přijmou za své. Zpráva Komise se přijímá zároveň s tímto balíčkem, po rozsáhlých konzultacích s 22 smluvními stranami (zeměmi eurozóny a dále Bulharskem, Dánskem a Rumunskem). Ve zprávě se uvádí, že všechny smluvní strany výrazně přizpůsobily své národní fiskální rámce v důsledku požadavků rozpočtového paktu, ve spojení s právními předpisy Unie. Reformování důchodového systému a systému zdravotní péče může zlepšit kvalitu veřejných financí, neboť jejich střednědobá a dlouhodobá udržitelnost naráží na značné problémy vzhledem k vysokým úrovním zadlužení a stárnutí populace. Ve střednědobém až dlouhodobém výhledu se většina členských států potýká buď se středními nebo vysokými riziky týkajícími se udržitelnosti. Tato rizika vyplývají ze stále vysokého předpokládaného veřejného dluhu a předpokládaných zvýšení veřejných výdajů souvisejících se stárnutím obyvatelstva. Rizika podtrhují potřebu dalších reforem, zejména v oblasti zdravotní péče a důchodů, jež na jedné straně vyřeší fiskální ohrožení a na druhé straně zajistí dostupnost zdravotní péče a přiměřenost důchodů. V mnoha zemích došlo k pokroku s pozitivním dopadem na dlouhodobou fiskální udržitelnost, zejména v důsledku provádění důchodových reforem a s podporou nedávné fiskální konsolidace. V minulém roce byl v mnoha členských státech označen za problém důchodový systém. Zatímco v předchozích letech přijalo mnoho členských států významné reformy důchodových systémů, mezi zeměmi, k nimž byla v tomto ohledu přijata doporučení pro jednotlivé země v roce 2016, byl pokrok v reformování důchodových systémů omezený nebo nulový. U této skupiny zemí přetrvávají politické problémy, které je třeba řešit zajištěním lepšího zohlednění rovnocennosti a vyššího věku skutečného odchodu do důchodu nebo vyšší obecné míry zaměstnanosti. Pokrok při reformě systémů zdravotnictví s cílem zajistit nákladovou efektivitu a dostupnost služeb při současném zachování udržitelnosti se v jednotlivých členských státech liší. Několik zemí (Irsko, Litva, Rakousko, Portugalsko, Rumunsko a Finsko) dosáhlo určitého pokroku při plnění doporučení, která jim byla určena. Tento pokrok zahrnuje zvýšení nákladové efektivnosti, využívání výdajových cílů a přezkumů výdajů, posun směrem k méně nákladné péči a potlačování neformálních plateb. Jiné země dosáhly jen omezeného pokroku. V reformách zahájených v řadě členských států je třeba pokračovat a urychlovat je, aby se systémy zdravotnictví zefektivnily, staly se dostupnějšími odolnějšími. To jim pomůže přispívat ke zdraví obyvatelstva, hospodářské prosperitě a sociální soudržnosti. Reformy zahrnují: zajištění přístupu k včasné a kvalitní zdravotní péči pro všechny, přechod od ústavní péče k ambulantní péči, investice do podpory zdraví, primární zdravotní péče a integrované péče, zlepšení správy a řízení systémů, racionálnější využívání léčivých přípravků, využívání hodnocení zdravotnických technologií, centralizovanější zadávání veřejných zakázek a elektronické zdravotnictví (e-health) a elektronické zdravotní informační nástroje. 6. Další kroky Komise se bude nadále aktivně účastnit konstruktivního dialogu s členskými státy. Analýza předložená v rámci doporučení pro jednotlivé země bude projednána s členskými státy během dvoustranných jednání. Místopředsedové Komise a komisaři navštíví členské státy, aby se setkali s vládami, vnitrostátními parlamenty, sociálními partnery a dalšími zúčastněnými stranami. Očekává se, že členské státy budou zjištěné problémy řešit v rámci svých národních programů reforem a také v rámci svých programů stability a konvergenčních programů, které mají být zveřejněny a předloženy Komisi do poloviny dubna. Komise bude jednat o hlavních zjištěních analýzy s Evropským parlamentem. Očekává se, že členské státy úzce zapojí vnitrostátní parlamenty a sociální partnery a zajistí, aby širší škála zúčastněných stran přijala reformní proces za svůj. Vzhledem k tomu, že úspěšnost provádění často závisí na nižších úrovních správy, Komise rovněž členské státy vyzvala, aby ve svých národních programech reforem vysvětlily, jak byly místní a regionální orgány v závislosti na rozdělení pravomocí v jednotlivých členských státech zapojeny do přípravy programu a do provádění a/nebo vypracovávání reforem. Dodatek 1 – Integrovaný dohled nad makroekonomickou a fiskální nerovnováhou

Postup při makroekonomické nerovnováze Pakt o stabilitě a růstu: (SRC: střednědobý rozpočtový cíl / PNS: postup při nadměrném schodku) Poznámky BE Preventivní složka SRC dosud nedosažen; podléhá pravidlu o zadlužení BG Nadměrná nerovnováha Preventivní složka SRC překonán CZ Preventivní složka SRC překonán DK Preventivní složka SRC dosažen DE Nerovnováha Preventivní složka SRC překonán; podléhá pravidlu o zadlužení EE Preventivní složka SRC dosažen IE Nerovnováha Preventivní složka SRC dosud nedosažen; podléhá přechodnému pravidlu o zadlužení EL Nápravná složka Nadměrný schodek, lhůta pro jeho nápravu: 2016 SRC dosažen; podléhá přechodnému pravidlu o zadlužení Zvláštní program finanční pomoci ES Nerovnováha Nápravná složka Nadměrný schodek, lhůta pro jeho nápravu: 2018 FR Nadměrná nerovnováha Nápravná složka Nadměrný schodek, lhůta pro jeho nápravu: 2017 HR Nadměrná nerovnováha Nápravná složka Nadměrný schodek, lhůta pro jeho nápravu: 2016 SRC dosažen; podléhá pravidlu o zadlužení



Postup při makroekonomické nerovnováze Pakt o stabilitě a růstu: (SRC: střednědobý rozpočtový cíl / PNS: postup při nadměrném schodku) Poznámky IT Nadměrná nerovnováha Preventivní složka SRC dosud nedosažen; podléhá pravidlu o zadlužení CY Nadměrná nerovnováha Preventivní složka SRC dosažen; podléhá přechodnému pravidlu o zadlužení LV Preventivní složka SRC dosažen LT Preventivní složka SRC dosažen LU Preventivní složka SRC překonán HU Preventivní složka SRC dosud nedosažen; podléhá pravidlu o zadlužení MT Preventivní složka SRC dosud nedosažen NL Nerovnováha Preventivní složka SRC překonán; podléhá pravidlu o zadlužení AT Preventivní složka SRC dosud nedosažen; podléhá pravidlu o zadlužení PL Preventivní složka SRC dosud nedosažen PT Nadměrná nerovnováha Nápravná složka Nadměrný schodek, lhůta pro jeho nápravu: 2016 SRC dosud nedosažen; podléhá přechodnému pravidlu o zadlužení RO Preventivní složka SRC dosud nedosažen SI Nerovnováha Preventivní složka SRC dosud nedosažen; podléhá přechodnému pravidlu o zadlužení SK Preventivní složka SRC dosud nedosažen FI Žádná nerovnováha Preventivní složka SRC dosud nedosažen; míra zadlužení převyšuje referenční hodnotu 60 % HDP Ukončení postupu při makroekonomické nerovnováze SE Nerovnováha Preventivní složka SRC překonán UK Nápravná složka Nadměrný schodek, lhůta pro jeho nápravu: 2016–2017 (*) Doporučení podle balíčku dvou právních aktů (nařízení (EU) č. 473/2013) ohledně opatření přijímaných k zajištění včasné nápravy nadměrného schodku se týkají pouze členských států v eurozóně.



Dodatek 2: Pokrok v plnění cílů strategie Evropa 2020 Cíle strategie Evropa 2020 pro EU Údaje za rok 2010 Poslední dostupné údaje V roce 2020, na základě posledních trendů 1. Zvýšení míry zaměstnanosti obyvatelstva ve věku 20–64 let na alespoň 75 % 68,6 % 70,1 % (2015) Cíle bude pravděpodobně dosaženo 2. Zvýšení kombinovaných veřejných a soukromých investic do výzkumu a vývoje na 3 % HDP 1,93 % 2,03 % (2015) Cíle pravděpodobně nebude dosaženo 3a. Snížení emisí skleníkových plynů oproti roku 1990 alespoň o 20 % Snížení o 14,3 % Snížení o 22 % (2015) Cíle bude pravděpodobně dosaženo 3b. Zvýšení podílu, který na konečné spotřebě energie zaujímá energie z obnovitelných zdrojů, na 20 % 12,8 % 16 % (2014) Cíle bude pravděpodobně dosaženo 3c. Pokrok ve zvyšování energetické účinnosti o 20 % Zvýšení o 5,7 % (pro spotřebu primární energie) Zvýšení o 10,7 % (pro spotřebu primární energie, 2015) Cíle bude pravděpodobně dosaženo 4a. Snížení míry předčasného ukončování školní docházky pod 10 % 13,9 % 10,8 % (2016) Cíle bude pravděpodobně dosaženo 4b. Navýšení podílu obyvatelstva ve věku 30–34 let s dokončeným terciárním vzděláním na alespoň 40 % 33,8 % 39 % (2016) Cíle bude pravděpodobně dosaženo 5. Vyvedení alespoň 20 milionů lidí z ohrožení chudobou a sociálním vyloučením Zvýšení o 0,5 milionu (v porovnání s výchozím rokem 2008) Zvýšení o 1,7 milionu (v porovnání s výchozím rokem 2008) Cíle pravděpodobně nebude dosaženo Zdroje: Evropská komise; Evropská agentura pro životní prostředí. Dodatek 3 – Zjištění hloubkových přezkumů pro jednotlivé země Bulharsko se potýká s nadměrnou nerovnováhou. Zranitelná místa ve finančním sektoru jsou spojena s vysokou zadlužeností podniků v situaci neúplného přizpůsobení trhu práce. Čistá výše zahraničních závazků poklesla v situaci přebytku běžného účtu. Bankovní sektor se stabilizoval, ale zděděné problémy spojené se slabou správou věcí veřejných a slabým dohledem ještě nebyly plně vyřešeny. Orgány dokončily přezkum kvality aktiv a zátěžové testy pro bankovní sektor, jakož i přezkum rozvahy penzijních fondů a pojišťoven. Dotčeným společnostem byly určeny následné kroky, ale musí být teprve provedeny. Snižování zadlužení v podnikovém sektoru probíhá řádné, ale pomalu, přičemž zůstává rozsáhlé zadlužení soukromého sektoru, jakož i stále vysoké úrovně úvěrů v selhání. Podmínky na trhu práce se zlepšily, ale úroveň zaměstnanosti je nízká, dlouhodobá nezaměstnanost je vysoká a přetrvává nesoulad mezi nabídkou a poptávkou na trhu práce. Byla přijata některá politická opatření s cílem řešit hlavní příčiny nerovnováhy, avšak je zapotřebí dalšího pokroku k řešení zbývajících slabin ve finančním sektoru, včetně bankovního a nebankovního finančního dohledu, jakož i nedostatků, které narušují insolvenční rámec. Německo se potýká s nerovnováhou. Setrvale vysoký přebytek běžného účtu má přeshraniční význam a odráží nadbytečné úspory a omezené investice v soukromém i veřejném sektoru. Přebytek běžného účtu se v letech 2015 a 2016 dále zvýšil a předpokládá se, že zůstane na vysoké úrovni. Řešení přebytku ovlivňuje vyhlídky na obnovení rovnováhy ve zbytku eurozóny, neboť dynamičtější domácí poptávka v Německu pomáhá překonávat nízkou inflaci a potřebu snižování zadlužení ve vysoce zadlužených členských státech. Veřejné investice v posledních letech vzrostly, ale v poměru k HDP se stále jeví jako nízké ve srovnání s eurozónou a s ohledem na fiskální prostor a výpadek investic, zejména na úrovni obcí. Navzdory nízkým úrokovým sazbám, které vytvářejí příznivé podmínky financování, je poměr investic podniků k HDP stále utlumený. Přestože pokračovalo oživení soukromé spotřeby, úspory domácností dosáhly rekordních úrovní v eurozóně. Byla přijata opatření k posílení veřejných výdajů a zlepšení koncepce fiskálních vztahů na spolkové úrovni. Další politická opatření by se měla zaměřit na další posílení investic, též reformou odvětví služeb a zlepšením efektivity daňového systému, jakož i na podněcování účasti na trhu práce pro druhé výdělečně činné osoby, pro osoby s nízkými příjmy a starší pracovníky, aby se podpořily příjmy domácností a zmírnily se dopady stárnutí obyvatelstva na rozpočet. Irsko se potýká s nerovnováhou. Přestože bylo dosaženo zlepšení v tokových proměnných, vysoká výše veřejného a soukromého zadlužení a čistých vnějších závazků představuje slabinu. Silný růst produktivity v minulých letech přispěl ke zlepšení konkurenceschopnosti a nedávné zhoršení čisté investiční pozice vůči zahraničí se zdá být ovlivňováno faktory, které nesouvisí s domácím hospodářstvím. V situaci silného hospodářského oživení zůstává poměr soukromého a veřejného zadlužení k HDP vysoký, avšak snižuje se. Podíl úvěrů v selhání v posledních letech klesá, avšak zůstává vysoký. Banky jsou dobře rekapitalizovány a jejich ziskovost, i když stále nízká, se postupně zlepšuje. Ceny rezidenčních nemovitostí rychle rostou, zejména v důsledku omezení nabídky, avšak z pravděpodobně podhodnocených úrovní. V posledních letech byla přijata politická opatření k posílení finančního sektoru, restrukturalizaci dluhu, zvyšování nabídky bydlení a k postavení veřejných financí na trvale udržitelné základy, přičemž další opatření se připravují.

Španělsko se potýká s nerovnováhou. Silné hospodářské oživení nadále podporuje obnovení rovnováhy ekonomiky. Avšak velká stavová nerovnováha ve formě zahraničního a vnitřního dluhu, jak soukromého, tak veřejného, představuje nebezpečí v souvislosti s vysokou mírou nezaměstnanosti a má přeshraniční význam. Obnovování rovnováhy ve vnějším sektoru postupuje díky přebytku běžného účtu od roku 2013. Čisté vnější závazky však zůstávají velmi vysoké a potrvá nějakou dobu, než se dostanou k obezřetné úrovni. Snižování dluhu soukromého sektoru rovněž pokračuje, podpořeno příznivými podmínkami růstu, zatímco zdravější finanční sektor podporuje hospodářskou činnost. Pořád však existuje potřeba snižovat zadlužení, zejména u domácností. I přes poměrně výrazné oživení se neočekává, že by veřejný dluh jako podíl HDP začal klesat, a to z důvodu rozsáhlých, byť klesajících schodků. Nezaměstnanost zůstává navzdory významnému poklesu během posledních velmi vysoká. Byla přijata opatření ke zvýšení konkurenceschopnosti, ale další politická opatření by pomohla udržet přebytek zahraničního obchodu, zajistit trvalé snížení schodku veřejných financí a podpořit udržitelný růst. Francie se potýká s nadměrnou nerovnováhou. V kontextu nízkého růstu produktivity mohou vysoký veřejný dluh a slabá konkurenceschopnosti obnášet rizika do budoucna, a to s přeshraniční relevancí. Konkurenceschopnost se začala zlepšovat a podíly na vývozních trzích se v posledních letech ustálily. Rychlejší obnově nákladové konkurenceschopnosti však brání tlumený růst produktivity, navzdory opatřením na snížení nákladů práce a mírnému vývoji mezd. Zisková rozpětí nefinančních společností se od roku 2013 poněkud zotavila, ale nadále mají záporný vliv na investice. Veřejný dluh se stále zvětšuje, i když pomalejším tempem, a rizika týkající se udržitelnosti jsou ve střednědobém horizontu vysoká. Předchozí politické závazky byly převedeny do podoby opatření s cílem zlepšit fungování trhu výrobků a trhu práce a konkurenceschopnost malých a středních podniků. I když nedávné reformy představují znatelný pokrok, přetrvávají některé politické problémy, které je třeba vyřešit, a bude třeba dalších opatření, zejména zvýšit efektivitu veřejných výdajů a daní, reformovat minimální mzdu a systém dávek v nezaměstnanosti a zlepšit vzdělávací systém a podnikatelské prostředí. Chorvatsko se potýká s nadměrnou nerovnováhou. Slabiny souvisejí s vysokou úrovní veřejného, soukromého i vnějšího dluhu, přičemž oba typy dluhu jsou z velké části denominovány v cizí měně, v souvislosti s nízkým potenciálním růstem. Přebytky běžného účtu se začaly projevovat snížením hrubého vnějšího dluhu, který nicméně zůstává vysoký. Urychlení hospodářského oživení přispívá k dalšímu snižování poměru soukromého dluhu k HDP a od letošního roku má také poměr veřejného dluhu k HDP klesající tendenci. Přes nedávné ztráty zůstává finanční sektor poměrně dobře kapitalizovaný a ziskovost se začíná zvyšovat. Míra úvěrů v selhání začala klesat, ale zůstává vysoká. V předchozích letech byla přijata řada opatření v oblasti insolvenčních rámců a opatření ke zlepšení flexibility trhu práce a stav veřejných financí se markantně zlepšil, ale pokrok v provádění strukturálních reforem je od poloviny roku 2015 zablokován. Přetrvávají nedostatky v oblasti politik, zejména co do řízení veřejných financí, modernizace veřejné správy, zlepšení podnikatelského prostředí a řešení problému nízké míry ekonomické aktivity. Itálie se potýká s nadměrnou nerovnováhou. Vysoký veřejný dluh a dlouhodobě slabá dynamika produktivity obnášejí do budoucna rizika s přeshraniční relevancí v souvislosti s vysokým objemem úvěrů v selhání a vysokou nezaměstnaností. Poměr veřejného dluhu k HDP se stabilizuje, ale dosud nemá klesající tendenci v důsledku zhoršení strukturálního primárního salda a tlumeného růstu nominálního HDP. Konkurenceschopnost zůstává slabá, neboť dynamika produktivity zůstala nízká, též v důsledku pomalého oživení investic. Objem úvěrů v selhání se teprve začal stabilizovat a stále má negativní dopad na zisky a úvěrovou politiku bank, třebaže se může objevit potřeba kapitalizace v souvislosti s obtížným přístupem na kapitálové trhy. Zvyšují se účast na trhu práce i zaměstnanost, avšak nezaměstnanost, zejména dlouhodobá, zůstává vysoká, což má negativními důsledky pro budoucí růst. Po pozitivních reformách rozpočtového procesu, trhu práce, bankovního sektoru, úpadkového řízení, soudního systému a veřejné správy dynamika reforem od poloviny roku 2016 ochabla a přetrvávají významné politické nedostatky, zejména pokud jde o hospodářskou soutěž, zdanění, boj proti korupci a reformu rámce pro kolektivní vyjednávání. Kypr se potýká s nadměrnou nerovnováhou. Velmi vysoký podíl úvěrů v selhání zatěžuje finanční sektor a vysoký objem soukromého, veřejného a vnějšího dluhu zatěžuje hospodářství, v souvislosti s vysokou nezaměstnaností a slabým potenciálním růstem. Běžný účet je stále záporný a nedostačuje k tomu, aby zaručil udržitelný vývoj objemu čistých vnějších závazků. Očekává se, že veřejný dluh už dosáhl vrcholu, ale stávající uvolnění fiskální politiky má podle očekávání zpomalit potřebné přizpůsobení. Přes významnou restrukturalizaci bankovního sektoru a lepší kapitálovou pozici objem úvěrů v selhání pomalu klesá, avšak zůstává velmi vysoký. Chabé vynucování smluv, neefektivita soudního systému a nedostatky v provádění právních předpisů pro exekuční a úpadkové řízení brání snižování zadluženosti soukromého sektoru a snižování úvěrů v selhání. Od roku 2016 reformní dynamika ochabla a přetrvávají politické nedostatky v oblasti veřejné správy, fiskálního řízení, soudního systému, rámci pro doklady o vlastnickém právu, elektřiny a privatizace. Nizozemsko se potýká s nerovnováhou. Tato nerovnováha souvisí s vysokým objemem soukromého dluhu a rozsáhlým přebytkem běžného účtu s přeshraniční relevancí. Dluh soukromého sektoru se v posledních letech snižoval pouze velmi postupně. Nominální hypoteční zadlužení roste, a to v souvislosti s obnovením růstu cen rezidenčních nemovitostí. Vysoký přebytek běžného účtu, který hlavně odráží strukturální rysy ekonomiky a nastavení politik týkající se nefinančních podniků, se snižuje v důsledku oživení domácí poptávky. Potřeba snižování zadluženosti domácností přispívá k celkovým úsporám. Nedávná opatření zaměřená na snížení daňového a nedaňového zatížení práce mohou přispět k podpoře domácí poptávky. Přetrvávají nicméně politické výzvy na poli reformy důchodového systému a odpočitatelnosti úrokových sazeb z hypoték, s cílem nalézt novou rovnováhu mezi pobídkami k hypotečním dluhům. Portugalsko se potýká s nadměrnou nerovnováhou. Vysoká úroveň čistých vnějších závazků, veřejného a soukromého dluhu a vysoký podíl úvěrů v selhání představuje nebezpečí v souvislosti se snižující se, ale pořád vysokou mírou nezaměstnanosti a nízkou produktivitou. Potenciální růst stále zaostává za předkrizovou úrovní, je postižen přetrvávajícími nedostatky a nepružnostmi na trhu s výrobky a na trhu práce spolu s velkou vnější nerovnováhou. Saldo běžného účtu je stále pod úrovní nutnou k významné korekci čistých vnějších závazků a jednotkové náklady práce rostou v důsledku zpomaleného růstu produktivity a rostoucích mezd. Soukromý dluh klesá a veřejný dluh se stabilizoval v situaci přetrvávající potřeby snižovat zadlužení. Velký objem úvěrů v selhání dosud není stabilizován a spolu s nízkou ziskovostí a relativně nízkými kapitálovými rezervami představuje rizika v rozvahách bank. Podmínky na trhu práce se zlepšily, ale nezaměstnanost mladých lidí a dlouhodobá nezaměstnanost, jakož i segmentace trhu zůstávají vysoké. Reformní dynamika od roku 2014 ochabla a přetrvávají nedostatky politik v oblasti trhů s výrobky a službami, dovedností a inovací, fiskální udržitelnosti, restrukturalizace podnikového dluhu a nepružnosti trhu práce. Slovinsko se potýká s nerovnováhou. Nebezpečí představují nedostatky v bankovním sektoru, zadlužení podniků a fiskální rizika. Postupně je odstraňována stavová nerovnováha, též vzhledem k obnovení růstu. Podnikový sektor prodělal podstatné snížení zadlužení a soukromé investice, včetně přímých zahraničních investic, se začaly zvyšovat, ačkoli objemy příchozích přímých zahraničních investic zůstávají na nízké úrovni ve srovnání se zeměmi ve stejném regionu. Veřejné zadlužení dosáhlo vrcholu v roce 2015 a v nadcházejících letech se očekává korekce směrem dolů. Pokroku v oblasti restrukturalizace bankovního sektoru bylo dosaženo souběžně s rychlým poklesem podílu úvěrů v selhání, který má nadále klesat. Vláda přijala relevantní opatření za účelem konsolidace a restrukturalizace bankovního sektoru a ke zlepšení správy a řízení státem vlastněných podniků. Je nicméně třeba přijmout další politická opatření k řešení podnikového dluhu a přetrvávajících nedostatků ve finančním sektoru, aby se zajistila dlouhodobá udržitelnost veřejných financí a zlepšilo se podnikatelské prostředí. Finsko se s nerovnováhou nepotýká. V posledních letech zaznamenalo Finsko ztráty konkurenceschopnosti v souvislosti s poklesem v klíčových odvětvích a vyšším růstem mezd než produktivity. V období po krizi se potenciální růst snížil a předpokládá se, že růst produktivity práce zůstane tlumený. Bankovní sektor je dobře kapitalizován a značně ziskový a podíl úvěrů v selhání je nízký. Zadlužení soukromého sektoru jako podíl HDP se zvyšuje, avšak pomalejším tempem. Veřejný dluh v posledních letech rychle roste, avšak zůstává na poměrně obezřetných úrovních a tempo růstu se v nedávné době zpomalilo. Dynamická aktivita začínajících podniků podporuje strukturální změnu. V důsledku silného tlaku vlády se sociální partneři dohodli na opatřeních ke zlepšení nákladové konkurenceschopnosti, zejména v oblasti nákladů práce, a ke zvýšení odolnosti podniků prostřednictvím pružnějších postupů pro stanovování mezd. Byla rovněž přijata opatření, která mají potlačit pobídky pro nadměrné hypoteční zadlužení. Nově vyvstávající politické úkoly souvisejí s pokračujícím nárůstem dlouhodobé nezaměstnanosti, jenž podtrhuje, že je třeba lépe zacílit aktivní politiky trhu práce a nadále investovat do celoživotního učení a odborného vzdělávání. Švédsko se potýká s nerovnováhou. Setrvalý růst cen rezidenčních nemovitostí z již nadhodnocených úrovní spolu s pokračujícím nárůstem zadlužení domácností představuje rizika případné nekontrolované korekce. Již tak vysoká zadluženost domácností se stále zvyšuje, zatímco ceny rezidenčních nemovitostí, které se zdají být nadhodnocené, nadále rostou zvýšeným tempem. Ačkoli se zdá, že banky jsou přiměřeně kapitalizovány, případnou nekontrolovanou korekcí by mohl být rovněž dotčen finanční sektor, neboť banky mají stále větší expozici vůči hypotékám domácností. V takovém případě by mohlo nastat šíření do sousedních zemí, neboť v seversko-baltském regionu jsou švédské bankovní skupiny bankovními skupinami systémového významu. Orgány mají o vzrůstajících rizicích vysoké povědomí a v posledních letech byla přijata opatření k omezení růstu hypotečních dluhů a ke zvyšování bytové výstavby. Provedená politická opatření však dosud nedostačují k řešení přehřívání v odvětví bydlení. Celkově politické nedostatky přetrvávají v oblasti daní souvisejících s bydlením, v makroobezřetnostním rámci a v odstraňování překážek pro nabídku nového bydlení, jakož i překážek pro efektivní využívání stávajícího bytového fondu.