Shrnutí stanoviska evropského inspektora ochrany údajů k návrhu nařízení, kterým se stanoví společný rámec pro mediální služby na vnitřním trhu (Evropský akt o svobodě sdělovacích prostředků) a mění směrnice 2010/13/EU

(2022/C 487/07)

(Úplné znění tohoto stanoviska je k dispozici v angličtině, francouzštině a němčině na internetových stránkách evropského inspektora ochrany údajů na adrese https://edps.europa.eu.)

Dne 16. září 2022 vydala Evropská komise návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se stanoví společný rámec pro mediální služby na vnitřním trhu (Evropský akt o procesu podávání žádostí svobodě sdělovacích prostředků) a mění směrnice 2010/13/EU.

Cílem návrhu je zlepšit fungování vnitřního mediálního trhu, zejména podporou přeshraniční činnosti a investic do mediálních služeb, posílením spolupráce v oblasti regulace a sbližování právních předpisů, usnadněním poskytování kvalitních mediálních služeb a zajištěním transparentního a spravedlivého rozdělování hospodářských zdrojů na vnitřním mediálním trhu.

Evropský inspektor ochrany údajů vítá cíl návrhu chránit svobodu a pluralitu sdělovacích prostředků jako předpoklad fungování vnitřního trhu EU s mediálními službami a, což je stejně důležité, jako klíčový faktor umožňující právní stát a demokratickou odpovědnost v Unii.

Evropský inspektor ochrany údajů však doporučuje nejprve vyjasnit oblast působnosti budoucího nařízení, a to jak osobní, tak věcnou. Zejména konstatuje, že navzdory záměru Komise, jasně vyjádřenému v návrhu, stanovit pravidla zajišťující na úrovni EU ochranu zdrojů novinářů, včetně osob samostatně výdělečně činných, zahrnuje oblast působnosti návrhu, jak je v současné době definována, pouze poskytovatele mediálních služeb a nezahrnuje všechny novináře. Evropský inspektor ochrany údajů doporučuje doplnit do příslušných ustanovení budoucího nařízení výslovný odkaz na novináře, aby bylo zřejmé, že každý novinář, včetně osob vykonávajících svobodná povolání a osob samostatně výdělečně činných, spadá do oblasti působnosti budoucího nařízení, a může se tak rovněž spolehnout na důkladnou ochranu novinářských zdrojů a komunikace. Dále doporučuje vyjasnit kritéria pro určení toho, kdy novinář spadá do jurisdikce určitého členského státu. Evropský inspektor ochrany údajů rovněž doporučuje horizontálně vyjasnit, že budoucím nařízením nejsou dotčeny či ovlivněny právní předpisy EU o ochraně osobních údajů a soukromí, zejména obecné nařízení o ochraně osobních údajů (1), směrnice o soukromí a elektronických komunikacích (2) a směrnice o prosazování práva (3).

Za druhé, ačkoli evropský inspektor ochrany údajů plně podporuje cíl návrhu poskytnout konkrétní záruky svobody a plurality sdělovacích prostředků, má pochybnosti o tom, jak účinná by navrhovaná opatření byla pro dosažení sledovaného cíle v praxi. Evropský inspektor ochrany údajů se zejména domnívá, že čl. 4 odst. 2 písm. b) a c) návrhu ve stávajícím znění, zejména pokud jde o výjimky ze zákazu odposlechů, s výhradou poskytovatelů mediálních služeb pro sledování, včetně nasazení špionážního softwaru do jejich zařízení, neposkytuje dostatečné záruky a postrádá právní jasnost. Evropský inspektor ochrany údajů vyzývá spolunormotvůrce, aby dále definovali a omezili možnost upustit od ochrany novinářských zdrojů a komunikace v souladu se zásadami naprosté nezbytnosti a proporcionality, jak jsou vykládány v judikatuře Soudního dvora Evropské unie a Evropského soudu pro lidská práva. Evropský inspektor ochrany údajů je zejména i nadále přesvědčen, že jedinou schůdnou a účinnou možností ochrany základních práv a svobod v Unii, včetně svobody sdělovacích prostředků, před vysoce pokročilým špionážním softwarem pro vojenské účely je všeobecný zákaz jeho vývoje a používání s velmi omezenými a taxativně definovanými výjimkami doplněnými o důkladné záruky, jako jsou záruky navržené v předběžných poznámkách evropského inspektora ochrany údajů o moderním špionážním softwaru.

Za třetí, pokud jde o vnitrostátní nezávislý orgán nebo subjekt pověřený vyřizováním stížností podaných v souvislosti s porušením čl. 4 odst. 2 písm. b) a c) návrhu, evropský inspektor ochrany údajů doporučuje zajistit, aby budoucí nařízení výslovně stanovilo konkrétní záruky nezávislosti a obsahovalo výslovný právní základ pro spolupráci mezi příslušnými dozorovými úřady, z nichž každý jedná v rámci svých příslušných oblastí působnosti. Evropský inspektor ochrany údajů dále doporučuje, aby budoucí nařízení vyžadovalo strukturovanou spolupráci mezi příslušnými dozorovými úřady, včetně úřadů pro ochranu osobních údajů, a výslovně odkazovalo na příslušné vnitrostátní dozorové úřady zapojené do této spolupráce a určilo okolnosti, za nichž by spolupráce měla probíhat. Evropský inspektor ochrany údajů zejména doporučuje zajistit, aby nezávislé příslušné orgány určené podle budoucího nařízení měly pravomoc a povinnost v souvislosti s vyšetřováním a posuzováním souladu konzultovat příslušné vnitrostátní dozorové úřady, včetně úřadů pro ochranu osobních údajů. Pokud jde o vnitrostátní úřady pro ochranu osobních údajů, evropský inspektor ochrany údajů konkrétně doporučuje objasnit, že příslušné orgány by podle budoucího návrhu měly mít možnost poskytnout příslušným dozorovým úřadům podle obecného nařízení o ochraně osobních údajů a směrnice o prosazování práva na požádání nebo z vlastního podnětu jakékoli informace získané v souvislosti s audity a šetřeními, které se týkají zpracování osobních údajů, a zařadit za tímto účelem do návrhu výslovný právní základ.

Pokud jde o zveřejňování informací týkajících se poskytovatelů mediálních služeb, a zejména jejich vlastníků a skutečných majitelů, evropský inspektor ochrany údajů navíc doporučuje v návrhu výslovně upřesnit sledovaný (sledované) cíl (cíle) veřejného zájmu a zajistit, aby seznam kategorií informací, které mají být zpřístupněny podle čl. 6 odst. 1 návrhu, byl v budoucím nařízení jasně definován a výslovně uveden .

V neposlední řadě evropský inspektor ochrany údajů doporučuje vyjasnit, zda by jakékoli osobní údaje byly zpracovávány po celou dobu trvání spolupráce nebo vzájemné pomoci mezi vnitrostátními regulačními orgány nebo subjekty stanovenými v návrhu, a pokud ano, výslovně stanovit účely zpracování, konkrétní kategorie osobních údajů, které mají být zpracovávány, dobu uchovávání údajů a určení úloh a povinností vnitrostátních regulačních orgánů a subjektů ve smyslu právních předpisů o ochraně údajů.

1. ÚVOD

1. Dne 16. září 2022 vydala Evropská komise návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady kterým se stanoví společný rámec pro mediální služby na vnitřním trhu (Evropský akt o svobodě sdělovacích prostředků) a mění směrnice 2010/13/EU („návrh“) (4).

2. Návrh je formulován na základě čtyř specifických cílů, kterými jsou: 1) podpora přeshraniční činnosti a investic do mediálních služeb prostřednictvím harmonizace některých prvků odlišných vnitrostátních rámců v oblasti plurality sdělovacích prostředků, s cílem zejména usnadnit přeshraniční poskytování služeb; 2) posílení spolupráce v oblasti regulace a sbližování právních předpisů prostřednictvím nástrojů přeshraniční koordinace a stanovisek a pokynů na úrovni EU; 3) usnadnění poskytování kvalitních mediálních služeb zmírněním rizika nepřiměřených veřejných a soukromých zásahů do redakční svobody a 4) zajištění transparentního a spravedlivého rozdělování hospodářských zdrojů na vnitřním mediálním trhu posílením transparentnosti a spravedlnosti při měření sledovanosti a zadávání reklamy státem (5).

3. Toto stanovisko evropského inspektora ochrany údajů je vydáno v reakci na konzultaci Evropské komise ze dne 16. září 2022 podle čl. 42 odst. 1 nařízení o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány, institucemi a jinými subjekty Unie (6). Evropský inspektor ochrany údajů vítá odkaz na tuto konzultaci v 54. bodě odůvodnění návrhu. V tomto ohledu evropský inspektor ochrany údajů rovněž s uspokojením konstatuje, že již byl neformálně konzultován podle 60. bodu odůvodnění nařízení o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány, institucemi a jinými subjekty Unie.

4. ZÁVĚRY

46. Vzhledem k výše uvedenému vydává evropský inspektor ochrany údajů tato doporučení: 1) doplnit do příslušných ustanovení budoucího nařízení výslovný odkaz na „novináře“, aby každý novinář, včetně osob vykonávajících svobodná povolání a osob samostatně výdělečně činných, spadal do oblasti působnosti budoucího nařízení, a mohl se tak rovněž spolehnout na důkladnou ochranu novinářských zdrojů a komunikace, a vyjasnit kritéria pro určení toho, kdy novinář spadá do jurisdikce určitého členského státu; 2) horizontálně vyjasnit, že budoucím nařízením nejsou dotčeny či ovlivněny právní předpisy EU o ochraně osobních údajů a soukromí, zejména obecné nařízení o ochraně osobních údajů, směrnice o soukromí a elektronických komunikacích a směrnice o prosazování práva; 3) dále definovat a omezit možnost upustit od ochrany novinářských zdrojů a komunikace podle čl. 4 písm. b) a c) návrhu v souladu se zásadami naprosté nezbytnosti a proporcionality. Evropský inspektor ochrany údajů je zejména i nadále přesvědčen, že jedinou schůdnou a účinnou možností ochrany základních práv a svobod v Unii, včetně svobody sdělovacích prostředků, před vysoce pokročilým špionážním softwarem pro vojenské účely je všeobecný zákaz jeho vývoje a používání s velmi omezenými a taxativně definovanými výjimkami doplněnými o důkladné záruky, jako jsou záruky navržené v předběžných poznámkách evropského inspektora ochrany údajů k modernímu špionážnímu softwaru (7); 4) zajistit, aby budoucí nařízení výslovně stanovilo konkrétní záruky nezávislosti pro orgány nebo subjekty pověřené vyřizováním stížností podaných v souvislosti s porušením čl. 4 odst. 2 písm. b) a c) návrhu; 5) zajistit, aby budoucí nařízení: 1) obsahovalo výslovný právní základ pro spolupráci mezi příslušnými dozorovými úřady, z nichž každý jedná v rámci svých příslušných oblastí působnosti; 2) vyžadovalo strukturovanou spolupráci mezi příslušnými dozorovými úřady, včetně úřadů pro ochranu osobních údajů; 3) výslovně odkazovalo na příslušné vnitrostátní dozorové úřady zapojené do spolupráce a určilo okolnosti, za nichž by spolupráce měla probíhat. Evropský inspektor ochrany údajů zejména doporučuje zajistit, aby nezávislé příslušné orgány určené podle budoucího nařízení měly pravomoc a povinnost v souvislosti s vyšetřováním a posuzováním souladu konzultovat příslušné vnitrostátní dozorové úřady, včetně úřadů pro ochranu osobních údajů. Pokud jde o vnitrostátní úřady pro ochranu osobních údajů, evropský inspektor ochrany údajů rovněž doporučuje objasnit, že příslušné orgány by podle budoucího návrhu měly mít možnost poskytnout příslušným dozorovým úřadům podle obecného nařízení o ochraně osobních údajů a směrnice o prosazování práva na požádání nebo z vlastního podnětu jakékoli informace získané v souvislosti s audity a šetřeními, které se týkají zpracování osobních údajů, a zařadit za tímto účelem do návrhu výslovný právní základ. 6) výslovně v budoucím nařízení upřesnit cíl (cíle) veřejného zájmu podle čl. 6 odst. 1, pokud jde o informace, které mají zveřejňovat poskytovatelé mediálních služeb o svých vlastnících a skutečných majitelích, a zajistit, aby seznam kategorií informací, které mají být zpřístupněny podle čl. 6 odst. 1 návrhu, byl v budoucím nařízení jasně definován a výslovně uveden; a 7) výslovně vyjasnit, zda by jakékoli osobní údaje byly zpracovávány v rámci spolupráce mezi vnitrostátními regulačními orgány podle článku 13 návrhu, a pokud ano, rovněž výslovně stanovit účely zpracování, konkrétní kategorie osobních údajů, které mají být zpracovávány, dobu uchovávání údajů a určení úloh a povinností vnitrostátních regulačních orgánů a subjektů ve smyslu právních předpisů o ochraně údajů.

V Bruselu dne 11. listopadu 2022. Wojciech Rafał WIEWIÓROWSKI

(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů) (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 1).

(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích)(Úř. věst. L 201, 31.7.2002, s. 37).

(3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/680 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů příslušnými orgány za účelem prevence, vyšetřování, odhalování či stíhání trestných činů nebo výkonu trestů, o volném pohybu těchto údajů a o zrušení rámcového rozhodnutí Rady 2008/977/SVV (Úř. věst. L 119, 4.5.2016, s. 89).

(4) COM(2022) 457 final.

(5) COM(2022) 457 final, s. 3.

(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 ze dne 23. října 2018 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány, institucemi a jinými subjekty Unie a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení nařízení (ES) č. 45/2001 a rozhodnutí č. 1247/2002/ES (Úř. věst. L 295, 21.11.2018, s. 39).

(7) Předběžné poznámky evropského inspektora ochrany údajů k modernímu špionážnímu softwaru vydané dne 15. února 2022.