ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Strategie pro obnovitelnou energii na moři zavádí ambiciózní cíl, jímž je do roku 2050 větrná energie na moři o kapacitě 300 GW a energie z oceánů o kapacitě 40 GW ve všech mořských oblastech Unie. K zajištění této zásadní změny budou muset členské státy přeshraničně spolupracovat na úrovni mořských oblastí. Členské státy by proto měly společně stanovit objem výroby energie z obnovitelných zdrojů na moři, který má být zaveden v každé mořské oblasti do roku 2050, s dílčími kroky v letech 2030 a 2040. Tyto cíle by měly být zohledněny v aktualizovaných vnitrostátních plánech v oblasti energetiky a klimatu, které budou podle nařízení (EU) 2018/1999 předloženy v letech 2023 a 2024. Při stanovení objemu by členské státy měly zohlednit potenciál energie z obnovitelných zdrojů na moři v každé mořské oblasti, ochranu životního prostředí, přizpůsobení se změně klimatu a další využití moře, jakož i cíle Unie v oblasti dekarbonizace. Členské státy by kromě toho měly ve stále větší míře zvažovat možnost kombinovat výrobu energie z obnovitelných zdrojů na moři s přenosovými vedeními propojujícími několik členských států, a to v podobě hybridních projektů nebo v pozdější fázi více sdružené elektrizační soustavy. To by umožnilo tok elektřiny různými směry, čímž by se maximalizoval sociálně-ekonomický blahobyt, optimalizovaly by se výdaje na infrastrukturu a umožnilo udržitelnější využívání moře.

Strategie pro obnovitelnou energii na moři zavádí ambiciózní cíl, jímž je do roku 2050 větrná energie na moři o kapacitě 300 GW a energie z oceánů o kapacitě 40 GW ve všech mořských oblastech Unie. K zajištění této zásadní změny budou muset členské státy nebo jejich příslušné regionální a místní orgány přeshraničně spolupracovat na úrovni mořských oblastí. Členské státy by proto měly ve svém námořním územním plánu společně stanovit a vyčlenit odpovídající prostor pro objem výroby obnovitelných zdrojů energie na moři a související infrastruktury, které mají být v každé mořské oblasti rozmístěny do roku 2050, s dílčími kroky v letech 2030 a 2040. Tyto cíle by měly být zohledněny v aktualizovaných vnitrostátních plánech v oblasti energetiky a klimatu, které budou podle nařízení (EU) 2018/1999 předloženy v letech 2023 a 2024. Při stanovení objemu by členské státy měly zohlednit potenciál energie z obnovitelných zdrojů na moři v každé mořské oblasti, ochranu životního prostředí a biologické rozmanitosti , přizpůsobení se změně klimatu a další využití moře, jakož i cíle Unie v oblasti dekarbonizace. Členské státy by kromě toho měly ve stále větší míře zvažovat možnost kombinovat výrobu energie z obnovitelných zdrojů na moři se skladovacími systémy a přenosovými vedeními propojujícími několik členských států, a to v podobě hybridních projektů nebo v pozdější fázi více sdružené elektrizační soustavy. To by umožnilo tok elektřiny různými směry, čímž by se maximalizoval sociálně-ekonomický blahobyt, optimalizovaly by se výdaje na infrastrukturu a umožnilo udržitelnější využívání moře.
(47)

Je nezbytné, aby všichni aktéři působící v ekosystému elektromobility mohli snadno komunikovat prostřednictvím digitálních prostředků s cílem poskytnout koncovým uživatelům co nejkvalitnější služby. To vyžaduje, aby měli příslušní aktéři v rámci hodnotového řetězce jedinečné identifikátory. Okruh aktérů by měl být co nejširší a měl by zahrnovat zejména také výrobce a distributory energie. Za tímto účelem by členské státy měly ustanovit organizaci pro registraci identifikátorů (IDRO), která by vydávala a spravovala jedinečné identifikační kódy (ID) k identifikaci minimálně provozovatelů dobíjecích bodů a poskytovatelů služeb mobility. Tato organizace by měla shromažďovat informace o identifikačních kódech e-mobility, které se již v příslušném členském státě používají, vydávat v případě potřeby provozovatelům dobíjecích bodů a poskytovatelům služeb mobility nové kódy e-mobility v souladu se společnou logikou dohodnutou na úrovni Unie, podle níž jsou identifikační kódy elektromobility formátovány, umožnit výměnu a ověřování jedinečnosti těchto kódů e-mobility prostřednictvím případného budoucího společného úložiště registrovaných identifikátorů (IDRR). Komise by měla vydat technické pokyny ke zřízení takové organizace, přičemž by měla vycházet z opatření na podporu programu „Shromažďování dat týkajících se dobíjecích bodů/výdejních stojanů s alternativními palivy a jedinečných identifikačních kódů aktérů elektromobility“ (IDACS). Cílem by měla být především meziodvětvová spolupráce, aby se maximalizovala součinnost.
Určité systémy UI určené k interakci s fyzickými osobami nebo ke generování obsahu mohou představovat specifická rizika vydávání se za jinou osobu nebo podvodu bez ohledu na to, zda je lze či nelze označit za vysoce rizikové. Na používání těchto systémů by se proto měly za určitých okolností vztahovat zvláštní povinnosti transparentnosti, aniž by tím byly dotčeny požadavky a povinnosti kladené na vysoce rizikové systémy UI. Zejména fyzické osoby by měly být upozorněny , že komunikují se systémem UI , pokud to není zřejmé z okolností a kontextu použití . Fyzické osoby by navíc měly být informovány v případě, že jsou vystaveny systému rozpoznávání emocí nebo systému biometrické kategorizace. Tyto informace a oznámení by měly být poskytovány ve formátech přístupných pro osoby se zdravotním postižením. Uživatelé, kteří používají systém UI k vytváření obrazového, zvukového nebo video obsahu, který se znatelně podobá existujícím osobám, místům nebo událostem a určité osobě by se mohl nepravdivě jevit jako autentický, případně s tímto obsahem manipulují, by měli zveřejnit, že tento obsah byl uměle vytvořen nebo s ním bylo manipulováno, tím, že daný výstup umělé inteligence odpovídajícím způsobem označí a odhalí jeho umělý původ.

Určité systémy UI určené k interakci s fyzickými osobami nebo ke generování obsahu mohou představovat specifická rizika vydávání se za jinou osobu nebo podvodu bez ohledu na to, zda je lze či nelze označit za vysoce rizikové. Na používání těchto systémů by se proto měly vztahovat zvláštní povinnosti transparentnosti, aniž by tím byly dotčeny požadavky a povinnosti kladené na vysoce rizikové systémy UI. Zejména fyzické osoby by měly být systematicky upozorňovány , že komunikují se systémem UI. Fyzické osoby by navíc měly být informovány v případě, že jsou vystaveny systému rozpoznávání emocí nebo systému biometrické kategorizace. Tyto informace a oznámení by měly být poskytovány ve formátech přístupných pro osoby se zdravotním postižením. Uživatelé, kteří používají systém UI k vytváření obrazového, zvukového nebo video obsahu, který se znatelně podobá existujícím osobám, místům nebo událostem a určité osobě by se mohl nepravdivě jevit jako autentický, případně s tímto obsahem manipulují, by měli zveřejnit, že tento obsah byl uměle vytvořen nebo s ním bylo manipulováno, tím, že daný výstup umělé inteligence odpovídajícím způsobem označí a odhalí jeho umělý původ.
15.

upozorňuje na to, že by Komise měla zavést zvláštní podporu v již existujících programech, v jejichž rámci by byla kritickým subjektům (zejména těm veřejným) v případě potřeby poskytována podpora, mj. finančního rázu. Přispělo by to k tomu, aby byla včas přijímána účinná opatření;
14.

připomíná, že odvětví dopravy je odpovědné za čtvrtinu emisí CO 2 v EU a je jediným odvětvím, v němž nedošlo ke snížení emisí ve srovnání s výchozí úrovní z roku 1990. Poukazuje na to, že vodík může být jedním z nástrojů využívaných ke snížení emisí CO 2 v různých druzích dopravy, zejména tam, kde je úplná elektrifikace obtížnější nebo zatím není možná. Zdůrazňuje, že v zájmu podpory využívání vodíku v odvětví dopravy je nezbytné zavést infrastrukturu pro doplňování paliva;
53.

vítá skutečnost, že – pokud jde o datovou infrastrukturu – nejdůležitější opatření akčního plánu zajistí synergie s programy Horizont Evropa a Digitální Evropa. To by mělo podpořit inovace a tvořivost a nediskriminačním způsobem zpřístupnit veškeré druhy sdělovacích prostředků – veřejné i komerční, velké i malé kanály. Zdůrazňuje, že tyto synergie by měly být dostupné i místním a regionálním sdělovacím prostředkům, bez ohledu na jejich vlastnické poměry a správní struktury. V tomto smyslu by měly být při evropské zpravodajské a audiovizuální produkci systematicky vyžadovány investice do technologií, jako je vícejazyčné titulkování, tlumočení do znakového jazyka nebo audiopopis;
Aby bylo zajištěno rovné zacházení se všemi členskými státy a konzistentní hodnocení žádostí, měla by Komise žádosti posuzovat najednou. Zaměřit by se měla zejména na způsobilost a přesnost vykázaných výdajů, na přímou souvislost výdajů s opatřeními přijatými k řešení důsledků vystoupení a na opatření zavedená dotčeným členským státem s cílem zamezit dvojímu financování. Po posouzení žádostí o finanční příspěvek z rezervy by Komise měla vyúčtovat vyplacené předběžné financování a získat zpět nevyužité částky. Aby se podpora soustředila na členské státy nejvíce postižené vystoupením, mělo by být v případě disponibilních finančních zdrojů možné povolit dodatečný příděl z rezervy tomu členskému státu, jehož výdaje, které Komise přijme jako způsobilé, přesáhnou částku vyplacenou jako předběžné financování a 0,06 % nominálního hrubého národního důchodu (HND) dotčeného členského státu pro rok 2021. Vzhledem k rozsahu očekávaného hospodářského otřesu by měla být stanovena možnost použít částky získané zpět z předběžného financování na úhradu dodatečných výdajů ze strany členských států.

Aby bylo zajištěno rovné zacházení se všemi členskými státy a konzistentní hodnocení žádostí, měla by Komise žádosti posuzovat najednou. Zaměřit by se měla zejména na způsobilost a přesnost vykázaných výdajů, na přímou souvislost výdajů s opatřeními přijatými k řešení důsledků vystoupení a na opatření zavedená dotčeným členským státem s cílem zamezit dvojímu financování. Je rovněž nutné zajistit odvětvové a zeměpisné rozdělení výdajů na úrovni NUTS 2, a to i v případě nejvzdálenějších regionů. Po posouzení žádostí o finanční příspěvek z rezervy by Komise měla vyúčtovat vyplacené předběžné financování a získat zpět nevyužité částky. Aby se podpora soustředila na členské státy nejvíce postižené vystoupením, mělo by být v případě disponibilních finančních zdrojů možné povolit dodatečný příděl z rezervy tomu členskému státu, jehož výdaje, které Komise přijme jako způsobilé, přesáhnou částku vyplacenou jako předběžné financování a 0,06 % nominálního hrubého národního důchodu (HND) dotčeného členského státu pro rok 2021. Vzhledem k rozsahu očekávaného hospodářského otřesu by měla být stanovena možnost použít částky získané zpět z předběžného financování na úhradu dodatečných výdajů ze strany členských států.
(66) Evropské dopravní koridory by měly napomoci takovému rozvoji infrastruktury transevropské dopravní sítě, které se zaměří na řešení úzkých míst, zlepšení přeshraničních propojení a zlepšení účinnosti a udržitelnosti. Prostřednictvím lepší územní spolupráce by měly uvedené koridory přispět k soudržnosti. Měly by rovněž zohledňovat širší cíle dopravní politiky a usnadnit interoperabilitu, integraci různých druhů dopravy a multimodální provoz. Přístup spočívající v budování koridorů by měl být transparentní a jednoznačný a správa těchto koridorů by neměla vytvářet dodatečné administrativní náklady nebo zátěž.

(66) Evropské dopravní koridory by měly napomoci takovému rozvoji infrastruktury transevropské dopravní sítě, které se zaměří na řešení úzkých míst, zlepšení přeshraničních propojení a zlepšení účinnosti a udržitelnosti. Prostřednictvím lepší územní spolupráce by měly uvedené koridory přispět k soudržnosti. Měly by rovněž zohledňovat širší cíle dopravní politiky a usnadnit interoperabilitu, integraci různých druhů dopravy a multimodální provoz. Přístup spočívající v budování koridorů by měl být transparentní a jednoznačný a správa těchto koridorů by neměla vytvářet dodatečné administrativní náklady nebo zátěž. Měla by rovněž podpořit vznik struktur integrovaného řízení, jejichž cílem je urychlit realizaci přeshraničních úseků. Takovými strukturami jsou např. evropská seskupení pro územní spolupráci. Evropská komise a členské státy uskuteční před přijetím rozhodnutí ohledně provádění transevropské dopravní sítě konzultace s regiony a zúčastněnými stranami.
19.

souhlasí s názorem Komise, že předložený návrh je v souladu se zásadou subsidiarity. Jeho cílem totiž je vytvořit dobře fungující vnitřní trh pro zeměpisná označení průmyslových a řemeslných výrobků, jejichž ochrana spadá do sdílené pravomoci EU a jejích členských států. Členské státy nemohou tohoto cíle dosáhnout samy kvůli směsici rozdílných předpisů, které byly vytvořeny na vnitrostátní úrovni a nejsou vzájemně uznávány. Pokud by existovaly pouze vnitrostátní postupy, mělo by to za následek právní nejistotu z hlediska výrobců, netransparentnost trhu pro spotřebitele, narušení obchodu v rámci Unie a nerovnou hospodářskou soutěž při uvádění výrobků chráněných zeměpisným označením na trh. Návrh Komise má tedy skutečnou evropskou přidanou hodnotu.
11.

staví se kriticky k navrhovaným přísným předpisům týkajícím se vertikálního a horizontálního oddělení vlastnictví v rámci vodíkové sítě. Tyto předpisy jsou v rozporu s cílem zajistit v krátkodobém horizontu rozsáhlé investice do vodíkové sítě, která bude účinně vybudována a provozována na základě stávajících plynárenských sítí. Požaduje tudíž, aby byly v případě vodíku uplatněny stejné předpisy pro oddělení vlastnictví, jaké byly stanoveny pro elektřinu a plyn, a to především na úrovni distribuční soustavy. Poukazuje na to, že by bylo možné přenechat odpovědnost za rozvoj sítě pro přepravu vodíku provozovatelům plynárenských přepravních soustav. Pokud by byl provoz této sítě oddělen a svěřen samostatnému podniku nezávislému na provozovatelích plynárenských přepravních soustav, mohlo by to být nepříznivé z hlediska dynamiky průběhu transformace energetiky;
(25) Dosažení cílů Unie týkajících se čistého, oběhového a klimaticky neutrálního hospodářství do roku 2050 vyžaduje hlubokou transformaci hospodářství Unie. V souladu s osmým akčním programem pro životní prostředí by proto provozovatelé zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2010/75/EU, měli mít povinnost zahrnout plány transformace do svých systémů environmentálního řízení. Tyto plány transformace rovněž doplní požadavky na podávání zpráv podniků o udržitelnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU (1) tím, že poskytnou prostředky pro konkrétní provádění těchto požadavků na úrovni zařízení. První prioritou je transformace energeticky náročných činností uvedených v příloze I. Provozovatelé energeticky náročných zařízení by proto měli vypracovat plány transformace do 30. června 2030. Provozovatelé zařízení provádějících jiné činnosti uvedené v příloze I by měli mít povinnost vypracovat plány transformace v rámci přehodnocení a aktualizace povolení po zveřejnění rozhodnutí o závěrech o BAT zveřejněných po 1. lednu 2030. Přestože by plány transformace měly i nadále zůstat orientačními dokumenty vypracovanými na odpovědnost provozovatelů, měla by organizace provádějící audit, kterou si provozovatelé v rámci svých systémů environmentálního řízení najmou, zkontrolovat, zda obsahují minimální informace, které stanoví Evropská komise v prováděcím aktu, a provozovatelé by měli tyto plány transformace zveřejnit.

(25) Dosažení cílů Unie týkajících se čistého, oběhového a klimaticky neutrálního hospodářství do roku 2050 vyžaduje hlubokou transformaci hospodářství Unie. V souladu s osmým akčním programem pro životní prostředí by proto provozovatelé zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2010/75/EU, měli mít povinnost zahrnout plány transformace do svých systémů environmentálního řízení. Tyto plány transformace rovněž doplní požadavky na podávání zpráv podniků o udržitelnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU (1) tím, že poskytnou prostředky pro konkrétní provádění těchto požadavků na úrovni zařízení. První prioritou je transformace energeticky náročných činností uvedených v příloze I. Provozovatelé energeticky náročných zařízení by proto měli vypracovat předběžné plány transformace do 30. června 2030. Provozovatelé zařízení provádějících jiné činnosti uvedené v příloze I by měli mít povinnost vypracovat předběžné plány transformace v rámci přehodnocení a aktualizace povolení po zveřejnění rozhodnutí o závěrech o BAT zveřejněných po 1. lednu 2030.
39.

vybízí UNFCCC, aby spolupracovala se skupinou místních samospráv a obecních orgánů prostřednictvím jejího zapojení do technických dialogů pro účely prvního globálního hodnocení; vítá rozhodnutí pomocného orgánu pro vědecké a technologické poradenství a pomocného orgánu pro provádění úmluvy navrhnout globální hodnocení v duchu inkluzivních, otevřených a celoročních dialogů „Talanoa“; vyzývá UNFCCC, aby do zpráv prvního globálního hodnocení začlenila, uznala v nich a monitorovala závazky v rámci kampaní Race to Zero a Race to Resilience , aby tak byl k dispozici měřitelný přehled pokroku na místní a regionální úrovni;
Budovy jsou odpovědné za emise skleníkových plynů před svou životností, v jejím průběhu i po jejím skončení. Vize dekarbonizovaného fondu budov do roku 2050 přesahuje stávající zaměření na provozní emise skleníkových plynů. Emise z budov za celý životní cyklus by se proto měly postupně zohledňovat počínaje novými budovami . Budovy jsou významnými zdroji materiálu, ve kterých jsou zdroje uloženy po mnoho desetiletí, a koncepční možnosti do značné míry ovlivňují emise za celý životní cyklus, a to jak u nových budov, tak u renovací. Náročnost budov během celého životního cyklu by se měla zohledňovat nejen u nové výstavby, ale také u renovací, a to začleněním politik zaměřených na snižování emisí skleníkových plynů za celý životní cyklus do plánů renovace budov členských států.

Budovy jsou odpovědné za emise skleníkových plynů před svou životností, v jejím průběhu i po jejím skončení. Vize dekarbonizovaného fondu budov do roku 2050 přesahuje stávající zaměření na provozní emise skleníkových plynů. Emise z budov za celý životní cyklus by se proto měly od nynějška zohledňovat jak u nových budov, tak u stávajících budov při jejich renovaci . Budovy jsou významnými zdroji materiálu, ve kterých jsou zdroje uloženy po mnoho desetiletí, a koncepční možnosti do značné míry ovlivňují emise za celý životní cyklus, a to jak u nových budov, tak u renovací. Náročnost budov během celého životního cyklu by se měla zohledňovat nejen u nové výstavby, ale také u renovací, a to začleněním politik zaměřených na snižování emisí skleníkových plynů za celý životní cyklus do plánů renovace budov členských států. Má-li tato transformace proběhnout na všech úrovních, je zásadním předpokladem zapojení místních a regionálních orgánů do procesu přípravy těchto politik.
3.10

domnívá se, že ve svém hodnocení zásad subsidiarity by se neměl omezit na deset oblastí povinných konzultací, ale měl by být schopen „vzít osud do vlastních rukou“;
2.4

trvá na plném zapojení regionálních parlamentů do Plánu D, který navrhla Evropská komise, a to jak do iniciativ Společenství, tak do doporučených národních diskusí, jež mají za cíl projednat budoucnost Evropy a očekávání občanů;
2.12

opakuje své doporučení, že by Evropská komise měla ustavit podpůrnou strategii v rámci existujících programů, případně v rámci programů nových, která by doplňovala iniciativy sociální politiky, politiky městského plánování a politiky vzdělání. Strategie by rozšiřovala veřejnou spoluúčast a smysl pro sounáležitost k obci;
1.13

domnívá se, že agentura by měla zajistit, aby úřady v jednotlivých státech zajistily podmínky a vodítka pro postupy hodnocení rychlým a jednotným způsobem. Proto musí být úkoly pro agentury a členské státy jasně rozděleny a nesmí docházet k duplicitě. Vzhledem k vysokému počtu žádostí, které lze očekávat, by se měl podstatně zjednodušit plánovaný systém koordinace, který podléhá příliš komplikovaným pravidlům, mělo by se zabránit příliš podrobné a byrokratické komunikaci mezi členskými státy a agenturou a hodnocení látek by mělo být rozděleno mezi členské státy podle jednodušších pravidel, aniž by se z nich ale udělala součást agentury.
1.12

poukazuje na to, že ačkoli se zlepšilo vzájemné uznávání kvalifikací získaných v EU, neexistuje žádná dohoda, která by se týkala kvalifikací získaných státními příslušníky třetích zemí v EU, nebo kvalifikací získaných v zemích mimo EU, a to bez ohledu na státní příslušnost držitele takové kvalifikace;
2.1.6

podporuje snahy podněcující výměnu informací a osvědčených postupů v oblastech působení, které přinášejí prospěch celé společnosti. Komise pro vnější vztahy Výboru regionů by uvítala pravidelné konzultace týkající se Ruska, které by prozkoumaly pokrok ve spolupráci a vztazích mezi EU a touto zemí a zvlášť se zaměřily na úkoly spadající do kompetence orgánů místní a regionální správy;
8.

Regionální letiště jsou rozhodujícími místy přístupu k regionům. Letecké služby provozované z regionálních letišť, včetně služeb poskytovaných levnými dopravci, mají potenciál hrát klíčovou roli v přispívání k územní soudržnosti. Aby se tento potenciál realizoval, je nutno poskytnout větší stupeň jistoty, ve kterém se mohou uskutečnit investice veřejného i soukromého sektoru. Tak tomu je zejména v případě investic do letištní infrastruktury, investic dlouhodobějšího charakteru. Komise by měla více zdůraznit významnou roli regionálních letišť a regionálních leteckých služeb jako součást multimodálního přístupu k rozvoji transevropských dopravních sítí. Komise by měla zejména zvážit potenciál investic do přímých meziregionálních leteckých služeb jako doplňku k rozvoji vysokorychlostních železničních sítí.
2.2.2

samosprávám v rozvojových zemích navrhuje přizpůsobit obecné zásady evropské rozvojové pomoci decentralizovanému přístupu: a) v souvislosti s dekoncentrací činnosti Komise: delegace Komise by měly brát na vědomí místní rozměr a klást důraz na doplňkový charakter decentralizované spolupráce ve vztahu ke spolupráci na státní úrovni, a rovněž na její patřičnost vzhledem k potřebám místních samospráv dotyčných zemí, aby se tak prohloubila demokratizace a decentralizace. V tomto duchu by se mohly vypracovat hlavní směry, tak aby se jimi vytváření programů mohlo řídit ve všech fázích vývoje, a to již od samého počátku až do financování jejich uskutečnění; b) s úmyslem posílit regionální integraci by mohl být podporován vznik sdružení a sítí místních volených zástupců rozvojových zemí, které by pak mohly těžit z pomoci svých evropských protějšků; c) ve snaze harmonizovat pomoc by se mohly zorganizovat „Konference o zemi“, které by shromáždily evropské samosprávy činné ve stejné rozvojové zemi; mohly by se týkat čtyř zemí, v nichž je v souladu s rozhodnutím Rady z Barcelony z roku 2002 testována harmonizace mezi členskými státy;
Podporovat malé podniky vypisováním veřejných soutěží. Nejen, že by vypsání veřejné soutěže mělo být koordinováno mimo komunální hranice, mělo by se také dbát na to, aby veřejné soutěže nebyly spojovány do tak velkých zakázek, které by malé podniky nemohly zvládnout. Místo toho by veřejné soutěže měly být rozděleny pokud možno do více menších zakázek tak, aby je mohly provést i malé podniky. Náklady spojené s byrokracií při přihlášení se do veřejné soutěže jsou pro mnohé malé podniky často příliš velké. Formuláře pro přihlášení se do veřejné soutěže by měly být pokud možno standardizovány, na regionální, národní a konečně i na evropské úrovni by měly být stanoveny jednotné normy. Informační technika by se měla více využívat jak při zadávání veřejných zakázek, tak při poskytování menších služeb.
1.33

vytýká, že až velké námořní havárie lodí, které neodpovídaly normám EU, jako Erika a Prestige, přispěly k tomu, že si veřejnost v celé Evropě uvědomila význam moří. Evropská námořní politika bude moci být úspěšně realizována jen tehdy, pokud budou prostřednictvím vhodných nástrojů do formulace a realizace zapojeni především lidé na místní a regionální úrovni, kterých se to týká. Měla by tak být zohledněna celá řada příkladů dobré praxe v regionech Evropy;