Navíc někteří elektroničtí prodejci účtují svým zákazníkům za dodání více, než sami platí. Zdá se, že přirážky jsou vyšší u zásilek do jiných zemí nebo do odlehlých či okrajových regionů v zemi, například na ostrovy. Někteří provozovatelé dodacích služeb sice účtují za dodání do odlehlejších oblastí vyšší ceny, nikoli však všichni: většina poskytovatelů všeobecných služeb má jednotnou sazbu po celém území státu.

Spotřebitelé a malé podniky upozorňují na to, že problémy s dodáváním balíků, zejména s vysokými cenami, jim brání v tom, aby více prodávali do jiných členských států nebo aby z nich více nakupovali. Výzkum ukazuje, že veřejné přeshraniční ceny, které si účtují poskytovatele všeobecných služeb, jsou často trojnásobně až pětinásobně vyšší než jejich vnitrostátní ekvivalent a že tyto rozdíly nelze vysvětlit náklady práce nebo jinými náklady v zemi určení. Ceny za zásilky z členských států původu, o nichž se lze domnívat, že jsou obdobné, se na srovnatelné vzdálenosti někdy významně liší, aniž je to opodstatněno zjevnými nákladovými faktory.

Spotřebitelé a elektroničtí prodejci v EU plně netěží z výhod jednotného trhu. V roce 2014 zakoupilo online zboží z jiné země EU pouze 15 % spotřebitelů, přestože ve vlastní zemi tak učinilo 44 % spotřebitelů; více než tři čtvrtiny (84 %) online prodeje v roce 2014 pocházelo ze země, kde se nacházela prodávající společnost. Ve studii Evropského parlamentu se odhaduje, že kdyby se dosáhlo plně funkčního jednotného digitálního trhu, mohlo by to k evropskému HDP potenciálně přispět zhruba 415 miliardami EUR. Přínos z přeshraničního elektronického obchodu se odhaduje na 0,27 % HDP. Z přeshraničního elektronického obchodu mají také přímý přínos občané a podniky, protože mají přístup k širší nabídce zboží a služeb a díky větší cenové konkurenci platí nižší ceny.

Upřednostňované možnosti by neměly žádné přímé ani nepřímé negativní sociální dopady. Nárůst elektronického obchodu díky zlepšení přijatelnosti cen přeshraničních dodacích služeb by měl nepřímo příznivý dopad na růst a zaměstnanost a komfort spotřebitelů, zejména u znevýhodněných uživatelů v okrajových oblastech.

Bylo zvažováno pět skupin možností. Přijetí dalších opatření, jež by vedla ke sdružování objemu balíků od menších prodejců, bylo zamítnuto, protože se očekává, že tuto schopnost vyvine pro menší prodejce informační platforma podporovaná finančními prostředky z programu COSME. Možnost regulace cen byla zamítnuta, protože by se tím riskovalo narušení hospodářské soutěže ve složitém tržním prostředí, především vzhledem k nedostatečným znalostem o regulaci a trhu v tomto odvětví. Navíc mezi odvětvím telekomunikací a dodáváním balíků existují významné rozdíly například ve struktuře nákladů, což potvrdila i společná zpráva skupiny ERGP a sdružení BEREC. Zamítnuto bylo také zachování základního scénáře, protože dosavadní kroky nevedly ke zlepšení cenové přijatelnosti služeb přeshraničního dodávání balíků ani regulačního dohledu nad nimi.

Skupina evropských regulačních orgánů pro poštovní služby (ERGP) přezkoumala několik otázek souvisejících s přeshraničním dodáváním balíků, včetně právních režimů, povahy trhu a fungování hospodářské soutěže a analýzy trhu. V roce 2015 byla vytvořena společná pracovní skupina spolu se Sdružením evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (BEREC), jejímž cílem bylo posoudit, zda by poznatky z oblasti regulace odvětví elektronických komunikací mohly být přeneseny do odvětví dodávání balíků. Studie Antverpské univerzity si povšimla nedostatku údajů týkajících se trhu EU s dodáváním balíků.

Ustanovení čl. 5 odst. 1 ukládá národním regulačním orgánům povinnost posuzovat cenovou přijatelnost sazeb poskytovatelů všeobecných služeb získaných podle čl. 4 odst. 1 na základě objektivních prvků. Nejběžnější a nejdůležitější vstupní prvky pro toto posouzení jsou uvedeny v nevyčerpávajícím seznamu v písmenech a) až c). Zahrnují společná kritéria, jako jsou domácí sazby poskytovatelů všeobecných služeb nebo původ a určení nebo úroveň konečných sazeb. Mohou být doplněna o další kritéria obzvláště důležitá pro vysvětlení daných sazeb, jako jsou například specifické náklady na přepravu nebo zpracování zásilky nebo dvoustranné objemy mezi poskytovateli dodacích služeb. Dospěje-li národní regulační orgán k závěru, že sazby za přeshraniční dodávání balíků nejsou cenově přijatelné, požádá dotčeného poskytovatele služeb dodávání balíků o další informace a/nebo o zdůvodnění. Stanovené lhůty jsou operativní a jejich účelem je předejít průtahům v poskytování informací nebo odůvodnění (odstavce 1, 3 a 4). V souladu s čl. 5 odst. 4 se posouzení spolu s případným odůvodněním má sdělit nejen Komisi, ale také ostatním národním regulačním orgánům. Dále by mělo být posouzení sděleno příslušným orgánům pověřeným prováděním práva v oblasti hospodářské soutěže, které jsou rovněž vázány povinností důvěrnosti. Tato posílená transparentnost by měla vytvořit významný tlak na změnu sazeb, které jsou podstatně vyšší a mohly by být považovány za cenově nepřijatelné, nebo i přemrštěné. Transparentnost v celé Unii by měla být zajištěna díky ustanovení čl. 5 odst. 4, které ukládá Komisi zveřejnit na stejných vyhrazených internetových stránkách nedůvěrné znění posouzení a odůvodnění, jež by jí měly poskytnout příslušné národní regulační orgány. Toto zveřejnění by umožnilo, aby všechny zúčastněné strany, včetně orgánů pověřených prováděním spotřebitelského práva, byly o této otázce pravidelně informovány.

Tato povinnost se omezuje na veřejný seznam sazeb, a tudíž nezahrnuje žádné zlevněné nebo individuálně vyjednané sazby (které podléhají obchodním faktorům). Komise sazby zveřejní do 30. dubna každého kalendářního roku ve vyhrazeném oddíle internetových stránek Komise EUROPA. Tyto internetové stránky nejsou komerční povahy a nejsou primárně určeny k tomu, aby obsahovaly údaje od jiných poskytovatelů, včetně poskytovatelů expresních dodacích služeb. Poskytovatelé dodacích služeb, kteří nejsou poskytovateli všeobecných služeb, mohou však také mít své sazby za dodací služby uvedené na těchto internetových stránkách dobrovolně, pokud jsou dotčené dodací služby srovnatelné, vztahují se k dodání do domu adresáta a pokud jsou splněna ostatní příslušná kritéria (viz také 14. bod odůvodnění).

Ustanovení čl. 4 odst. 1 obsahuje zacílenou povinnost pouze pro poskytovatele všeobecných služeb, aby každý rok (nejpozději do 31. ledna) předložili národnímu regulačnímu orgánu veřejný seznam sazeb platných k 1. lednu každého kalendářního roku pro specifický soubor služeb obsažených v příloze. V příloze je obsaženo 15 druhů poštovních zásilek, které nabízejí poskytovatelé všeobecných služeb a které jsou nejrelevantnější a nejvíce využívané individuálními zákazníky a malými podniky. Jiní poskytovatelé služeb dodávání balíků do oblasti působnosti tohoto zacíleného ustanovení nespadají také proto, že se v zásadě zaměřují na jiné segmenty trhu (a to na služby mezi podniky a na větší elektronické prodejce). Přestože ne všichni poskytovatelé všeobecných služeb poskytují všechny typy zásilek uvedené v písmenech a) až o) přílohy, seznam obsahuje nejvýznamnější zásilky (s výjimkou expresních zásilek), které se využívají ve vnitrostátním a přeshraničním elektronickém obchodu a které jsou v zásadě dostupné všem občanům Unie, bez ohledu na to, kde se nacházejí. Toto ustanovení o pravidelném informování národních regulačních orgánů o sazbách poskytuje neoddiskutovatelný soubor údajů pro a) zveřejnění na vyhrazených internetových stránkách Komise a pro b) posouzení cenové přijatelnosti podle článku 5.

Toto ustanovení vyjasňuje, že se poskytování informací národním regulačním orgánům týká všech poskytovatelů služeb dodávání balíků, kteří mají více než 50 zaměstnanců, a těch, kteří jsou usazeni ve více než jednom členském státě. Ukládá národním regulačním orgánům povinnost sledovat trh a shromažďovat omezený soubor statistických údajů. Týká se to pouze větších provozovatelů a provozovatelů usazených ve více než jednom členském státě, kteří tudíž poskytují přeshraniční služby, aby národní regulační orgány měly základní údaje o škále balíků, které se využívají pro elektronický obchod. Toto ustanovení ukládá všem poskytovatelům dodávání balíků s více než 50 zaměstnanci povinnost každoročně předkládat omezený soubor informací. Cílem je sjednotit a vyjasnit v současné době roztříštěné regulační pravomoci a navázat na stávající osvědčené postupy. Tyto soudržnější povinnosti jsou navíc také v zájmu celoevropských poskytovatelů služeb dodávání balíků, kteří v současnosti v různých členských státech podléhají různým požadavkům na informace. Ačkoli jsou základní požadavky na informace stanoveny v článku 3, forma jako taková bude přijata prováděcím aktem. V tomto ohledu by měla skupina ERGP poskytnout technické poradenství, zatímco Komise by měla stanovit formu.

Články 1 a 2 obsahují obecná ustanovení ohledně předmětu a oblasti působnosti, včetně příslušných definic. Tyto definice doplňují definice obsažené v článku 2 směrnice 97/67/ES, co se týče balíků; jsou zcela v souladu s definicemi stanovenými ve směrnici. Jak je stanoveno v příslušných ustanoveních přijatých Světovou poštovní unií, používá se pojem konečné sazby jak pro konečné poplatky (které se vztahují na listovní zásilky), tak pro příchodní pozemní podíly (které se vztahují na balíky). V souladu s příslušnou praxí poskytovatelů balíkových služeb a členských států se za balíky spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení považují balíky o hmotnosti do 31,5 kg. Toto nařízení se tudíž nebude vztahovat na logistiku; také se nebude vztahovat na samotnou přepravu, pokud se neuskutečňuje spolu s výběrem, tříděním nebo dodáním. Rovněž zcela v souladu s odpovídajícími ustanoveními směrnice 97/67/ES, zejména s čl. 2 odst. 1 a 1a, zde není požadavek, aby byly všechny činnosti podle čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) vykonávány kumulativně.

Komise navrhuje nařízení, protože to zajistí odstranění překážek jednotného trhu tím, že doplní stávající regulační rámec pro poštovní služby. Zahrnuje zejména konkrétní, přímo použitelné povinnosti pro národní regulační orgány a pro poskytovatele služeb dodávání balíků; rovněž zahrnuje mechanismus na evropské úrovni pro zavedení transparentnosti a posuzování cenové přijatelnosti sazeb za přeshraniční dodávání balíků. Nařízení dále umožní rychlou akci a minimalizuje administrativní zátěž členských států spojenou s provedením do vnitrostátního práva a zároveň zamezí jakékoli další regulační fragmentaci, která by mohla být způsobena jinými právními nástroji (například směrnicí).

Opatření pro zlepšení transparentnosti sazeb jsou přiměřená, neboť se omezují a primárně zaměřují na segmenty trhu, kde je prokazatelně omezený výběr, což spolu se strukturálními charakteristikami trhů s přeshraničním dodáváním balíků (např. vysoké utopené náklady, úspory z rozsahu) vede k vysokým cenám za služby přeshraničního dodávání pro odesílatele malých objemů. Individuálně obchodně vyjednané ceny, které využívají především větší elektroničtí prodejci (a také je nabízejí jiní provozovatelé, kteří nejsou poskytovateli všeobecných služeb), stojí mimo působnost opatření pro transparentnost cen, ačkoli kontroly hospodářské soutěže prováděné ex post se budou na všechny provozovatele a všechny segmenty trhu vztahovat i nadále. Balíkové služby, na které se vztahuje povinnost všeobecných služeb, podle níž musí být sazby cenově přijatelné, přiměřené nákladům, transparentní a nediskriminační, se mezi jednotlivými členskými státy liší, takže tyto služby nelze napříč Unií přímo srovnávat a prosazováním směrnice 97/67/ES by se nedosáhlo požadovaného výsledku.

Opatření Unie navrhovaná v tomto nařízení se omezují na to, co je nezbytné pro dosažení stanovených cílů. Samoregulace provozovatelů služeb dodávání balíků nevedla ke změnám v regulačním dohledu, transparentnosti sazeb ani k viditelnému zlepšení cenové přijatelnosti služeb přeshraničního dodávání balíků pro malé odesílatele.

Článek 6 je do značné míry kodifikací zásad, které byly zanalyzovány v tzv. rozhodnutích REIMS (týkajících se vícestranných přeshraničních dohod o konečných sazbách, které poskytovatelé všeobecných služeb zavedli pro listovní/balíkové zásilky), a je inspirován procesními prvky zavedenými článkem 3 nařízení č. 531/2012, které se týkají velkoobchodního roamingového přístupu. Měl by přinést právní jistotu poskytovatelům všeobecných služeb – kteří jsou adresáty tohoto ustanovení – a dalším poskytovatelům služeb dodávání balíků, kteří by chtěli mít přístup k přeshraničním službám. Toto ustanovení neřeší obecné otázky navazujícího přístupu, které podléhají možným vnitrostátním pravidlům a čl. 12 páté odrážce směrnice 97/67/ES. Rovněž se nezabývá specifickými otázkami přístupu k některým prvkům infrastruktury podle článku 11a směrnice 97/67/ES. Z důvodu právní jistoty a pro uplatnění zásad nediskriminace a transparentnosti je nutno poskytnout konkurenčním alternativním poskytovatelům poštovních služeb rovný přístup ke konečným sazbám vztahujícím se na strany (tj. poskytovatele všeobecných služeb) vícestranné dohody o konečných sazbách. Na základě individuálního posouzení může být v některých případech odůvodnitelné, aby konečné sazby, jež mají hradit provozovatelé poštovních služeb, kteří jsou třetí stranou, překračovaly sazby, jež mají hradit poskytovatelé všeobecných služeb. Může tomu tak být v případech, kdy jsou strany schopny prokázat, že náklady na zřízení, provoz a správu dohody, vícenáklady vzniklé přijímáním a zpracováním zásilek od nepověřených provozovatelů poštovních služeb a další takové náklady nejsou pokryty konečnými sazbami, jež hradí provozovatel v místě původu. Místem, v němž je poskytován přístup, je v zásadě příchodní vyměňovací pošta určená poskytovatelem všeobecných služeb. Je také důležité, aby přeshraniční přístup zahrnoval všechny související přidružené síťové prvky, i když v navazujícím přístupu existují zpravidla rozdíly, včetně zejména softwarových a informačních prvků (odstavce 2 a 3) – jelikož tvoří nedílnou součást v současné době připravovaných dohod, jako je Interconnect a další obdobné potenciální budoucí dohody.

Regulační zásady cenové přijatelnosti, nákladové přiměřenosti, transparentnosti a nediskriminace stanovené v článku 12 směrnice 97/67/ES se vztahují pouze na balíky (a listovní zásilky), které spadají do oblasti působnosti povinnosti všeobecných služeb. Národní regulační orgány by měly zajistit, aby sazby za všeobecné služby byly v souladu s těmito zásadami. Národní regulační orgány se však více zaměřují na domácí než na přeshraniční trhy, a to i při zajišťování cenové přijatelnosti služeb v rámci všeobecných služeb. Tento článek tak výslovně rozšiřuje regulační dohled národních regulátorů na soubor přeshraničních služeb poskytovaných poskytovateli všeobecných služeb, které jsou do značné míry podobné povinnosti všeobecných služeb ve všech členských státech, nekryjí se s ní však zcela.

v souladu s řádným legislativním postupem,

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Sazby vztahující se na odesílatele malých objemů přeshraničních balíků a dalších poštovních zásilek, především na malé a střední podniky a na jednotlivce, jsou dosud poměrně vysoké. To má přímý negativní dopad na uživatele, kteří požadují služby přeshraničního dodávání balíků, zejména v souvislosti s elektronickým obchodem.

(2)Mezi členskými státy jsou zásadní rozdíly z hlediska pravomocí udělených národním regulačním orgánům, pokud jde o sledování trhu a regulační dohled nad poskytovateli dodávání balíků. To bylo potvrzeno společnou zprávou, kterou vypracovaly Skupina evropských regulačních orgánů pro poštovní služby a Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací a v níž se dospělo k závěru, že národní regulační orgány potřebují vhodné regulační pravomoci, aby mohly zasahovat, a že tyto pravomoci zřejmě neexistují ve všech členských státech. Tyto rozdíly způsobují přeshraničním poskytovatelům služeb dodávání balíků další administrativní zátěž a náklady na soulad s právními předpisy. Tyto rozdíly tak představují překážku poskytování služeb přeshraničního dodávání balíků, a tudíž mají přímý účinek na fungování vnitřního trhu.

(3)Trh se službami přeshraničního dodávání balíků je rozmanitý a složitý, různí poskytovatelé na něm nabízejí různé služby a ceny podle hmotnosti, velikosti a formátu odesílaných zásilek a podle místa určení, prvků přidané hodnoty, jako je sledovatelnost, a počtu odesílaných zásilek. Kvůli této rozmanitosti je obtížné služby dodávání balíků jednotlivých poskytovatelů porovnávat, jak co do kvality, tak ceny. Odesílatelé malých objemů, jako jsou malé a střední podniky a jednotlivci, navíc často nevědí, že existují různé služby dodávání balíků.

(4)Aby se zlepšila cenová přijatelnost služeb přeshraničního dodávání balíků, zejména pro uživatele v odlehlých či řídce osídlených oblastech, je zapotřebí zvýšit transparentnost veřejných seznamů sazeb u omezeného souboru služeb přeshraničního dodávání balíků, které nabízejí poskytovatelé všeobecných služeb a které většinou využívají malé a střední podniky a jednotlivci. Transparentnost veřejných seznamů je nutná také pro řešení otázek vysokých sazeb za služby přeshraničního dodávání a v příslušných případech pro snížení bezdůvodných rozdílů v sazbách mezi vnitrostátními a přeshraničními službami dodávání balíků.

(5)Ve většině členských států existuje několik poskytovatelů, kteří poskytují služby vnitrostátního dodávání balíků, ale pouze několik málo z těchto poskytovatelů také poskytuje služby přeshraničního dodávání balíků. V této souvislosti je zásadní za účelem zabezpečení a podpory účinné hospodářské soutěže a ochrany uživatelů zajistit transparentní a nediskriminační přístup ke službám a infrastruktuře potřebným pro poskytování služeb přeshraničního dodávání balíků.

(6)V současnosti se poštovní služby řídí směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES. Touto směrnicí se zavádí společná pravidla pro poskytování poštovních služeb a všeobecných poštovních služeb v Unii. Směrnice se zaměřuje především, nikoli však výhradně, na vnitrostátní všeobecné služby a neřeší regulační dohled nad poskytovateli služeb dodávání balíků, transparentnost sazeb a konečných sazeb pro některé služby přeshraničního dodávání balíků, posouzení cenové přijatelnosti sazeb za některé služby přeshraničního dodávání balíků a transparentní a nediskriminační přístup k některým službám přeshraničního dodávání balíků a/nebo k infrastruktuře. Toto nařízení tudíž doplňuje pravidla stanovená směrnicí 97/67/ES, pokud jde o služby přeshraničního dodávání balíků.

(7)Odhaduje se, že 80 % adresných poštovních zásilek vytvořených elektronickým obchodem dnes váží méně než 2 kilogramy a je často zpracováno v kanálu listovních poštovních zásilek. Je důležité, aby tyto poštovní zásilky podléhaly tomuto nařízení, zejména požadavku na transparentnost sazeb a posouzení jejich cenové přijatelnosti.

(8)Je tedy důležité poskytnout jasnou definici služeb dodávání balíků a upřesnit, na které poštovní zásilky se uvedená definice vztahuje. To se týká zejména poštovních zásilek s výjimkou listovních zásilek; kvůli své hmotnosti jsou obvykle využívány k zasílání zboží. Toto nařízení by se tudíž mělo v souladu se zavedenou praxí vztahovat na poštovní zásilky o hmotnosti do 31,5 kg, neboť těžší zásilky nemůže průměrná osoba zpracovat bez mechanických pomůcek. V souladu se stávající praxí a směrnicí 97/67/ES by měl být každý krok v poštovním řetězci, tj. výběr, třídění a dodání, považován za službu dodávání balíků. Samotná přeprava, která není uskutečněna ve spojitosti s jedním z těchto kroků, by měla spadat mimo oblast působnosti služeb dodávání balíků, protože lze v tomto případě předpokládat, že jde o činnost, jež je součástí odvětví přepravy.

(9)Konečné sazby se zakládají na vícestranných a dvoustranných dohodách mezi poskytovateli všeobecných služeb a zajišťují, aby poskytovatel všeobecných služeb v místě určení dostal uhrazeny náklady na službu, kterou poskytl poskytovateli všeobecných služeb v místě původu. Konečné sazby by měly být definovány tak, aby zahrnovaly jak konečné poplatky, jež jsou definovány v čl. 2 bodě 15 směrnice 97/67/ES a vztahují se na listovní zásilky, tak příchodní pozemní podíly, které se vztahují na balíky.

(10)Je zapotřebí, aby národní regulační orgány měly pro statistické účely znalosti a informace o poskytovatelích služeb dodávání balíků působících na trhu. Aby se omezila administrativní zátěž malých poskytovatelů služeb dodávání balíků, kteří působí pouze na vnitrostátním nebo regionálním trhu, by však měla být použita prahová hodnota na základě počtu osob pracujících pro daného poskytovatele služeb a zapojených do poskytování služeb dodávání balíků.

(11)Místo, kde je poskytovatel usazen, se stanoví v souladu s judikaturou Soudního dvora. Je-li poskytovatel usazen na více místech, je důležité stanovit místo usazení, z nějž se předmětná dotčená služba poskytuje.

(12)Při poskytování informací národním regulačním orgánům by měla být zohledněna skutečnost, že poskytovatelé služeb dodávání balíků již možná témuž národnímu regulačnímu orgánu některé informace poskytli. Služby dodávání balíků jsou důležité pro malé a střední podniky a jednotlivce, kteří by měli mít možnost si snadno porovnat služby jednotlivých poskytovatelů. Proto by měly být jasně vymezeny služby, u nichž mají poskytovatelé všeobecných služeb předkládat sazby. Tyto sazby by měla Komise zveřejnit na vyhrazených internetových stránkách a spolu s důvěrným pravidelným poskytováním souvisejících konečných sazeb by měly tvořit základ k tomu, aby národní regulační orgány mohly posoudit cenovou přijatelnost sazeb za služby přeshraničního dodávání balíků. Poskytovatelé služeb dodávání balíků, kteří nejsou poskytovateli všeobecných služeb, mohou svému národnímu regulačnímu orgánu dobrovolně poskytovat ve srovnatelné podobě sazby za tytéž zásilky, pokud jsou tyto zásilky dodávány do domu adresáta.

(13)Kvůli malé velikosti a rozměrům by některé poštovní zásilky neměly podléhat povinnostem stanoveným s ohledem na transparentnost sazeb. Poštovní zásilky podléhající těmto povinnostem by tedy měly mít šířku minimálně 20 mm.

(14)Při každoročním posuzování cenové přijatelnosti sazeb by se měly národní regulační orgány opírat o objektivní kritéria, jako jsou vnitrostátní sazby poskytovatelů všeobecných služeb v místě původu a poskytovatelů všeobecných služeb v místě určení a úroveň konečných sazeb. Tato společná kritéria mohou být doplněna o další kritéria obzvláště důležitá pro vysvětlení daných sazeb, jako jsou například zvláštní náklady na přepravu nebo zpracování zásilky a dvoustranné objemy mezi jednotlivými poskytovateli služeb přeshraničního dodávání balíků.

(15)Jednotné sazby za přeshraniční dodávání do dvou nebo více členských států mohou být důležité v zájmu ochrany regionální a sociální soudržnosti. V této souvislosti by mělo být vzato v potaz, že elektronický obchod nabízí nové příležitosti, jak se mohou řídce osídlené oblasti zapojit do ekonomického života. Při posuzování cenové přijatelnosti služeb dodávání balíků je tedy zapotřebí plně zohlednit jakékoli jednotné sazby.

(16)Významné rozdíly mezi vnitrostátními a přeshraničními sazbami za služby dodávání balíků by měly být odůvodněny objektivními kritérii, jako jsou vyšší náklady na přepravu a přiměřené ziskové rozpětí. Po poskytovatelích všeobecných služeb, kteří poskytují služby dodávání balíků, by se mělo požadovat, aby takové odůvodnění bezodkladně předložili.

(17)Aby byla zajištěna transparentnost po celé Unii, měla by být analýza národního regulačního orgánu předložena národním regulačním orgánům ostatních členských států a Komisi. Národní regulační orgány a Komise zajistí důvěrnost. Komise také může požádat Skupinu evropských regulačních orgánů pro poštovní služby, aby jí na základě vnitrostátních příspěvků poskytla celounijní analýzu.

(18)Poskytovatelé všeobecných služeb, kteří poskytují služby dodávání balíků, mohou uzavírat vícestranné a dvoustranné dohody o konečných sazbách a mohou zřizovat další programy pro usnadnění propojitelnosti svých dodacích sítí. Z důvodů nediskriminace musí být konkurenčním poskytovatelům služeb dodávání balíků poskytnut rovný přístup ke konečným sazbám platným mezi stranami podle vícestranných dohod. V některých případech může být odůvodnitelné, aby konečné sazby, jež mají hradit poskytovatelé služeb dodávání balíků, kteří jsou třetími stranami, přesahovaly sazby, jež mají hradit poskytovatelé všeobecných služeb, kteří jsou stranami takových dohod. Může tomu tak být v případech, kdy jsou strany vícestranné dohody o konečných sazbách schopny prokázat, že náklady na zřízení, provoz a správu dohody, vícenáklady vzniklé přijímáním a zpracováním zásilek od neurčených poskytovatelů služeb dodávání balíků a další takové náklady nejsou pokryty konečnými sazbami, jež hradí poskytovatel služby v členském státě původu, který je třetí stranou dohody.