Na základě čl. 5 odst. 3 přijmou smluvní strany opatření upravující používání rtuti v procesech využívajících rtuť uvedených v části II přílohy B, a to i pokud jde o přechod na bezrtuťové procesy, je-li to ekonomicky a technicky proveditelné.

Pokrok při plnění tohoto cíle na celosvětové úrovni by přispěl k cíli nulového znečištění pro netoxické životní prostředí stanovenému v Zelené dohodě pro Evropu. Zároveň by přispěl k provádění strategie EU z roku 2020 pro udržitelnost v oblasti chemických látek, v níž se Evropská komise zavázala zachovat si svou vedoucí úlohu na mezinárodní úrovni, pokud jde o řádné nakládání s chemickými látkami, mimo jiné prosazováním norem EU na celosvětové úrovni.

Cílem Unie je co nejrychlejší a co nejúplnější ukončení používání rtuti na úrovni Unie a na celosvětové úrovni v případech, kdy existují přijatelné alternativy. Dosažení tohoto cíle vyžaduje zejména postupné vyřazování výrobků s přidanou rtutí a přeměnu procesů využívajících rtuť na procesy bezrtuťové v případech, ve kterých je to realizovatelné, technicky proveditelné a přínosné pro lidské zdraví a životní prostředí.

V dokumentu předloženém Unií (v březnu 2020) v souladu s rozhodnutím MC-3/1 je uvedena řada dalších výrobků s přidanou rtutí, pro které jsou k dispozici proveditelné a prospěšné bezrtuťové alternativy, včetně výrobků, jejichž uvádění na vnitřní trh a dovoz jsou již zakázány/, např. v souladu se směrnicí 2011/65/EU („RoHS“) a nařízením (ES) č. 1907/2006 („REACH“), ale dosud se na ně nevztahuje zákaz výroby a vývozu.

Přezkum přílohy A na celosvětové úrovni proto nabízí vícero příležitostí pro zlepšení rovných podmínek na celém světě a pro snížení dalšího používání rtuti a souvisejícího znečištění:

1)Zmenšení rozdílů mezi stávajícím, pokročilejším právem Unie a úmluvou doplněním výrobků uvedených v příloze II nařízení Unie o rtuti do části I přílohy A úmluvy.

2)Doplnění výrobků, na které se dosud nevztahuje zákaz výroby a vývozu podle nařízení Unie o rtuti, ale které již nesmějí být uváděny na trh Unie nebo jsou předmětem vznikajících legislativních předpisů zaměřených na stanovení podobného zákazu na úrovni Unie, do části I přílohy A úmluvy. Pokud by se smluvní strany rozhodly přidat jeden nebo více výrobků do části II přílohy A úmluvy, tj. bez stanovených dat ukončení jejich používání, Unie by stále považovala tuto možnost politiky jako příležitost ke zmenšení rozdílů mezi úmluvou a právem Unie za předpokladu, že pro tyto výrobky budou stanovena jasná opatření upravující používání rtuti.

Pokud by se smluvní strany na čtvrtém zasedání konference smluvních stran dohodly na těchto dodatcích a Unie by je podpořila, Komise by v souladu s článkem 20 nařízení o rtuti přijala akt v přenesené pravomoci s cílem uvést přílohu II uvedeného nařízení do souladu s pozměněnou přílohou A úmluvy.

Postoj, který má být zaujat jménem Unie na čtvrtém zasedání konference smluvních stran, spočívá tedy v podpoře přijetí aktů, jejichž cílem je rozšířit oblast působnosti přílohy A úmluvy na výrobky s přidanou rtutí, které již nesmějí být vyráběny a se kterými se již nesmí obchodovat v souladu s přílohou II nařízení Unie o rtuti nebo které již nesmějí být uváděny na trh Unie nebo které jsou předmětem vznikajících legislativních předpisů zaměřených na stanovení podobného zákazu na úrovni Unie, a které lze nahradit bezrtuťovými alternativami, jež jsou z ekonomického a technického hlediska prokazatelně proveditelné a jsou přínosné pro životní prostředí a lidské zdraví.

Přezkum přílohy B úmluvy, kterou se stanoví seznam procesů využívajících rtuť podléhajících datu „ukončení“ nebo požadavkům na používání rtuti.

Postoj, který má být zaujat jménem Unie, vychází z následujících faktů:

Právo Unie, zejména čl. 7 odst. 1 a 3 a příloha III nařízení o rtuti, provádí čl. 5 odst. 2 a 3 a přílohu B úmluvy přísnějším způsobem.

Zaprvé, zatímco příloha B úmluvy zahrnuje pět konkrétních procesů využívajících rtuť (výrobu chloru a alkalických hydroxidů, acetaldehydu, VCM, alkoholátů a polyuretanu), příloha III nařízení o rtuti obsahuje univerzální ustanovení zakazující od stanovených dat ukončení používání rtuti nebo sloučenin rtuti ve všech výrobních procesech v Unii, tj. při použití jako katalyzátor (od 1. ledna 2018) nebo jako elektroda (od 1. ledna 2022). Oblast působnosti tohoto zákazu je tedy podle práva Unie neomezená.

Zadruhé, ačkoli příloha III nařízení o rtuti stanovuje několik odchylujících se dat ukončení pro výrobu VCM, alkoholátů a polyuretanu, tato ustanovení jsou ve srovnání s přílohou B úmluvy přísnější: nařízení o rtuti zakazuje používání rtuti jako elektrody pro výrobu chloru a alkalických hydroxidů od 11. prosince 2017, zatímco úmluva stanovuje datum ukončení na rok 2025. Navíc zatímco nařízení o rtuti zakazuje používání rtuti jako katalyzátoru pro výrobu polyuretanu od 1. ledna 2018, pro výrobu VCM od 1. ledna 2022 a jako elektrodu pro výrobu alkoholátů od 1. ledna 2028, úmluva stanovuje pouze omezení pro používání rtuti a je v ní uvedeno, že strany buď mají usilovat o postupné ukončení používání této látky do 16. srpna 2027 (v případě polyuretanu), nebo používání ukončit pět let poté, co konference smluvních stran rozhodne, že bezrtuťové alternativy jsou již technicky a ekonomicky proveditelné (v případě VCM a alkoholátů). Nařízení o rtuti stanovuje, že stávající výrobní kapacity alkoholátů využívající rtuť jako elektrody nesmí být před datem ukončení (1. ledna 2028) zvýšeny, zatímco úmluva nestanovuje ani povinnost zachování stávajícího stavu pro žádný ze tří procesů využívajících rtuť (VCM, polyuretan a alkoholáty), ani závazné datum ukončení.