DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

1.1. Ustanovení čl. 78 odst. 3 Smlouvy a stávající dočasné relokační mechanismy

Jako součást společné politiky v oblasti azylu poskytuje čl. 78 odst. 3 Smlouvy o fungování EU (SFEU) specifický právní základ pro řešení nouzových situací. Toto ustanovení umožňuje Radě, aby na základě návrhu Evropské komise a po konzultaci s Evropským parlamentem přijala dočasná opatření ve prospěch členského státu (členských států), který (které) čelí nouzové situaci vyznačující se náhlým přílivem státních příslušníků třetích zemí na území jednoho nebo více členských států. Dočasná opatření podle čl. 78 odst. 3 SFEU mají výjimečnou povahu. Mohou se použít pouze v případě, je-li dosaženo určité míry naléhavosti a závažnosti problémů vzniklých v azylovém systému členského státu (členských států) v důsledku náhlého přílivu státních příslušníků třetích zemí. Na základě čl. 78 odst. 3 SFEU přijala Rada dvě rozhodnutí, která stanoví dočasná opatření v oblasti mezinárodní ochrany ve prospěch Itálie a Řecka. Podle rozhodnutí Rady (EU) 2015/1523 má být z Itálie a Řecka do jiných členských států relokováno 40 000 žadatelů o mezinárodní ochranu. Podle rozhodnutí Rady (EU) 2015/1601 má být z Itálie a Řecka a z jiných členských států, pokud čelí nouzové situaci, relokováno 120 000 žadatelů o mezinárodní ochranu. Podle čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Rady (EU) 2015/1601 by od 26. září 2016 mělo být 54 000 ze 120 000 žadatelů přemístěno z Itálie a Řecka na území jiných členských států, pokud Komise do uvedeného data (jak stanoví čl. 4 odst. 3 zmíněného rozhodnutí) nenavrhne přidělit je jinému relokujícímu členskému státu (členským státům), který (které) čelí nouzové situaci vyznačující se náhlým přílivem osob. Podle čl. 1 odst. 2 Komise situaci související s masivním přílivem státních příslušníků třetích zemí do členských států neustále sleduje a podle potřeby předloží návrhy na změnu rozhodnutí 2015/1601 s cílem zohlednit vývoj situace na místě a jeho dopad na relokační mechanismus, jakož i měnící se tlak na členské státy, zejména ty, jež jsou vystaveny největšímu náporu.

Situace je i nadále kritická. Podle údajů agentury Frontex přicházelo během prvních měsíců roku 2016 z Turecka na území Řecka nelegálně v průměru 2 000 až 3 000 osob denně. Omezení zavedená na hranici mezi Řeckem a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií ještě zvýšila tlak na Řecko a také prohloubila riziko vzniku nových migračních tras přes jiné členské státy EU, až se zlepší povětrnostní podmínky. Tyto nové migrační trasy pravděpodobně ovlivní členské státy, jež jsou vystaveny největšímu náporu.

Dne 16. března přijala Komise první zprávu o relokaci a znovuusídlování, čímž splnila svou povinnost podle článku 12 obou uvedených rozhodnutí Rady. Uvedené sdělení shrnuje zjištěné problémy a zkušenosti získané v počátečních měsících provádění programů relokace a znovuusídlování a navrhuje doporučení a opatření, jež lze v krátkodobém horizontu přijmout, aby se míra plnění zvýšila.

Hlavy států a předsedové vlád zemí EU se dne 7. března dohodli na souboru zásad, které tvoří základ dohody s Tureckem a mezi něž patří zásada „za každého Syřana, kterého zpětně přebere Turecko z řeckých ostrovů, znovuusídlit jiného Syřana z Turecka do členských států EU v rámci stávajících závazků“.

Provádění různých stávajících mechanismů pro znovuusídlování, přijímání z humanitárních důvodů nebo jiné formy legálního přijímání by zmírnilo migrační tlak na členské státy, jež jsou vystaveny největšímu náporu migrantů, zejména na Řecko, protože nebezpečné a nelegální migrační toky syrských státních příslušníků nebo osob vysídlených v důsledku konfliktu v Sýrii směrem do EU by byly nahrazeny bezpečnými a legálními cestami.

V této souvislosti Komise ve svém sdělení o dalších operativních krocích v rámci spolupráce mezi EU a Tureckem v oblasti migrace vyzvala k přijetí opatření nezbytných k tomu, aby některé ze závazků podle stávajících rozhodnutí o relokaci, zejména závazků ohledně všech v současnosti nepřidělených 54 000 míst nebo části těchto míst, byly převedeny do tzv. „systému 1:1“. Znovuusídlování nebo jiné legální cesty pro přijímání osob, které jednoznačně potřebují mezinárodní ochranu, lze považovat za rovnocenné relokaci, neboť ve všech těchto případech se jedná o konkrétní projevy solidarity s ostatními členskými státy nebo třetími zeměmi postiženými hromadným přílivem migrantů.

1.2. Jiné nástroje solidarity

Kromě zavedení povinností podle relokačního mechanismu a s cílem řešit celosvětovou migrační krizi komplexním způsobem a projevit solidaritu se třetími zeměmi, které se nacházejí ve stejné situaci, doporučila Komise vytvořit Evropský program znovuusídlování pro 20 000 osob, které potřebují mezinárodní ochranu. V návaznosti na doporučení Komise ze dne 8. června 2015 k Evropskému programu znovuusídlování se 27 členských států společně se státy přidruženými v rámci dublinského systému dne 20. července 2015 dohodlo, že s pomocí mezinárodních a národních režimů znovuusídlí 22 504 vysídlených osob ze zemí mimo EU, které jednoznačně potřebují mezinárodní ochranu. Státy, které uskutečňují znovuusídlování, se dohodly, že zohlední prioritní regiony, mezi něž patří severní Afrika, Blízký východ a Africký roh. Počet míst pro přesídlení byl rozdělen mezi členské státy a státy přidružené v rámci dublinského systému podle závazků uvedených v příloze zmíněných závěrů.

Dne 15. prosince 2015 přijala Komise doporučení o dobrovolném programu přijímání osob z humanitárních důvodů s Tureckem, v němž navrhla, aby zúčastněné státy přijaly osoby vysídlené v důsledku konfliktu v Sýrii, které potřebují mezinárodní ochranu a byly zaregistrovány tureckými úřady před 29. listopadem 2015. Takový systém by byl doprovodným opatřením k vzájemným závazkům obsaženým ve společném akčním plánu EU a Turecka ze dne 29. listopadu 2015.

2. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU

2.1. Shrnutí navrhovaných opatření

Tato změna spočívá v započítání Syřanů pobývajících v Turecku přijatých ze strany členských států prostřednictvím znovuusídlení, přijetí z humanitárních důvodů nebo jiných forem legálního přijetí do počtu žadatelů o mezinárodní ochranu, kteří mají být relokováni na jejich území podle rozhodnutí Rady 2015/1601. Pokud jde o 54 000 žadatelů zmíněných v čl. 4 odst. 1 písm. c) rozhodnutí Rady 2015/1601, umožňuje tato změna členským státům odečíst z přiděleného množství relokovaných žadatelů počet Syřanů pobývajících v Turecku přijatých na jejich území prostřednictvím znovuusídlení, přijetí z humanitárních důvodů nebo jiných forem legálního přijetí podle národních nebo mezinárodních režimů jiných, než je program znovuusídlování zřízený podle závěrů zástupců vlád členských států přijatých v Radě dne 20. července 2015. Použije se článek 10 rozhodnutí Rady (EU) 2015/1601, to znamená, že členské státy, které využijí tohoto nástroje, obdrží částku ve výši 6 500 EUR.

2.2. Právní základ