V souladu s článkem 16 úmluvy vstoupí první zamýšlený akt v platnost pro všechny smluvní strany poté, co jej schválí Výbor ministrů, a třicátého dne poté, co všechny smluvní strany oznámily, že změnu již přijaly.

Účelem prvního zamýšleného aktu je změnit úmluvu tak, aby byl zaveden finanční mechanismus, na jehož základě by stálý výbor stanovil rozsah povinných finančních příspěvků smluvních stran, které by doplnily běžný rozpočtový příděl Rady Evropy.

V souladu s čl. 20 písm. d) Statutu Rady Evropy a článkem 2 příručky Výboru ministrů Rady Evropy o postupech a pracovních metodách vstoupí druhý zamýšlený akt po rozhodnutí stálého výboru v platnost pro všechny smluvní strany rozšířené dílčí dohody poté, co jej Výbor ministrů přijme dvoutřetinovou většinou odevzdaných hlasů a většinou zástupců oprávněných zasedat ve Výboru ministrů a poté co bude dosaženo požadované usnášeníschopnosti. Pokud Výbor ministrů nerozhodne jinak, je minimální hranice pro členství stanovena na třetinu členských států Rady Evropy, kterou by v současnosti tvořilo 16 zemí.

3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

V souladu s usnesením č. 9 (2019) ze třicátého devátého zasedání stálého výboru přijatým dne 6. prosince 2019 o financování Bernské úmluvy, pokud jde o zahájení zavádění nového systému povinných finančních příspěvků smluvních stran, byla zřízena odborná pracovní skupina, která má být mezi zasedáními sekretariátu nápomocna při předkládání návrhů na začlenění finančních ustanovení změnou článků Bernské úmluvy a na vytvoření rozšířené dílčí dohody ke zvážení na čtyřicátém zasedání stálého výboru.

Řádný příspěvek Rady Evropy k Bernské úmluvě se v průběhu let postupně snižuje do té míry, že funkce Bernské úmluvy nemohou být zajištěny bez výrazných dobrovolných příspěvků smluvních stran, které se rovněž snižují. Je proto nezbytné vytvořit spolehlivý zdroj financování úmluvy.

Návrh na změnu úmluvy tak, aby zahrnoval mechanismus pro stanovení povinného příspěvku, je v souladu s ustanoveními většiny mnohostranných dohod o životním prostředí, a proto by měl být v zásadě podpořen. V rámci jiných mnohostranných dohod o životním prostředí se nicméně obvykle rozlišuje mezi hlavním rozpočtem a programovým rozpočtem, přičemž povinné příspěvky se týkají pouze hlavního rozpočtu. Navrhovaná změna úmluvy neobjasňuje, že mechanismus, který má být zaveden, by se řídil tímto precedentem. Tato navrhovaná změna rovněž neupřesňuje výši příspěvků, které se mají uplatnit. Unie by proto neměla změnu ve stávajícím formátu podpořit, avšak měla by dát přednost odložení hlasování o této otázce, aby byl čas na projednání upřesnění znění navrhované změny s cílem dosažení jasnosti v těchto záležitostech.

Vzhledem k době potřebné k tomu, aby byla navrhovaná změna projednána a vstoupila v platnost, je rovněž zapotřebí bezprostřednějšího řešení. Unie by proto měla podpořit návrh na vytvoření rozšířené dílčí dohody, která by smluvním stranám a nečlenům, kteří si to přejí, umožnila přistoupit k této dohodě, a tím podpořit činnosti související s prováděním úmluvy.

4.Právní základ

4.1.Procesněprávní základ

4.1.1.Zásady

Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale mohou „rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“.

4.1.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

Stálý výbor je orgán zřízený úmluvou.

Rozhodnutí, které má stálý výbor přijmout, představují akty s právními účinky. Zamýšlené akty budou závazné podle mezinárodního práva v souladu s článkem 6 úmluvy.

Zamýšlené akty nedoplňují ani nepozměňují institucionální rámec úmluvy.

Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

4.2.Hmotněprávní základ

4.2.1.Zásady

Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie. Má-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

4.2.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě