Účastníci trhu s kulturními statky, sběratelé a instituce kulturního dědictví mají dobré předpoklady k tomu, aby pomohli předcházet trestné činnosti související s kulturními statky a odhalovat ji, neboť jim obzvláště hrozí, že narazí na nedovoleně obchodované kulturní statky nebo že se stanou oběťmi majetkové trestné činnosti. Je nezbytné, aby tyto zúčastněné strany byly informovány o platných právních předpisech a jiných nelegislativních nástrojích, jejichž cílem je těmto trestným činům předcházet a odhalovat je. Komise vede s institucemi kulturního dědictví pravidelný dialog, zejména prostřednictvím expertní skupiny pro kulturní dědictví. Komise rovněž spolupracuje s organizací UNESCO s cílem prohloubit znalosti trhu s uměním a institucí kulturního dědictví, pokud jde o pravidla náležité péče a etiky. UNESCO v současnosti provádí revizi Mezinárodního kodexu pro obchodníky s kulturními statky s cílem řešit výzvy, které vyvstaly od přijetí kodexu v roce 1999, a zpřísnit a vyjasnit etické zásady, jimiž by se měl trh s uměním řídit.

Vzhledem k tomu, že nedovolený obchod s kulturními statky je obvykle přeshraniční trestnou činností, důležitou úlohu při prevenci a odhalování těchto případů hrají právní předpisy EU v oblasti obchodu. Vývoz kulturních statků z celního území Unie podléhá požadavku na vývozní licenci, aby bylo zajištěno, že vývoz podléhá jednotným kontrolám na vnějších hranicích EU. Dovoz kulturních statků spadá do působnosti nařízení (EU) 2019/880. Toto nařízení zakazuje dovoz kulturních statků nezákonně vyvezených ze třetí země a podmiňuje dovoz některých kulturních statků do Unie požadavky na dovozní licence nebo prohlášení dovozce. Zavádí rovněž centralizovaný elektronický systém pro uchovávání a výměnu informací mezi členskými státy a pro plnění dovozních formalit ze strany hospodářských subjektů. Tento systém bude zprovozněn do června 2025. Bude bezpapírový a zajistí propojení mezi příslušnými celními orgány, kulturními orgány a stávajícími databázemi. Kromě toho má potenciál snížit počet případů padělání dokumentů a eliminuje potřebu ověřovat pravost tištěných licencí. Komise rovněž zvažuje budoucí rozšíření tohoto systému na vývozní licence podle nařízení (ES) č. 116/2009. Právní předpisy o dovozu a vývozu kulturních statků doplňuje směrnice 2014/60/EU o navracení kulturních statků neoprávněně vyvezených z území členského státu.

S cílem dále zefektivnit provádění právních předpisů EU v oblasti dovozu a vývozu Komise pořádá pravidelné výměny informací s celními a kulturními orgány členských států prostřednictvím expertní skupiny pro celní problematiku týkající se kulturních statků, Výboru pro otázky kulturních statků zřízeného nařízením (ES) č. 116/2009 a nařízením (EU) 2019/880 a projektové skupiny pro digitalizaci kulturních statků.

Dohled nad obchodem s kulturními statky a jeho kontrola se však mohou v rámci jednotného trhu značně lišit. Zločinci tak dokáží využít značných mezer, které jim umožňují skrýt stopy a zamaskovat původ předmětu. V souladu s úmluvou UNESCO z roku 1970 a v návaznosti na konzultace s donucovacími orgány by opatření ke zvýšení sledovatelnosti převodu majetku v oblasti kulturních statků v rámci jednotného trhu mohla významně přispět k odhalování případů nedovoleného obchodu a odrazování zločinců od pronikání na trh s kulturními statky. Stanovení původu kulturních statků spadajících do oblasti působnosti směrnice 2014/60/EU by dále zlepšilo fungování mechanismu navracení stanoveného samotnou směrnicí. Mnoho členských států již zavedlo prodejní rejstříky pro kategorie kulturních statků. Zavedení podobných opatření v celé EU by pomohlo posílit předcházení trestné činnosti a její odhalování v přeshraničních případech a pomohlo by vytvořit ucelený obraz o nedovoleném obchodu s kulturními statky na jednotném trhu. Kromě toho by se mohla zlepšit účinnost stávajících prodejních rejstříků, například zajištěním digitálního uchovávání informací a propojení rejstříků.

Mohou být rovněž podniknuty kroky k tomu, aby veřejné a soukromé sbírky kulturních statků byly méně zranitelné vůči majetkové trestné činnosti. Europol uvádí, že v EU se mnoho případů nedovoleného obchodu týká kulturních statků odcizených z bohoslužebných míst, institucí kulturního dědictví, muzeí, jakož i soukromých domů a sbírek. Veřejné a soukromé sbírky musí lépe informovat o své zranitelnosti vůči majetkové trestné činnosti, školit své zaměstnance v uplatňování ochranných opatření a investovat do nástrojů ochrany.

Podobně mohou vlastníci nebo správci veřejných a soukromých sbírek přijmout dobrovolná opatření, aby se před majetkovou trestnou činností chránili lépe. Jedním z klíčových opatření je udržovat aktuální soupisy a databáze shromážděných kulturních statků. Tyto soupisy usnadňují identifikaci a vyhledávání odcizených předmětů. Dokonce i pro soukromé sbírky jsou k dispozici nástroje doporučené donucovacími orgány, jako je dokumentační norma pro identifikaci předmětů „Object-ID“ Mezinárodní rady muzeí (ICOM). Dalším prostředkem k odhalování trestných činů a jejich předcházení je hlášení případů majetkových trestných činů donucovacím orgánům. To pomáhá zajistit, aby se odcizené kulturní statky objevily ve vnitrostátních databázích odcizeného umění a v databázi odcizených uměleckých děl Interpolu. Registrace odcizených kulturních statků zvyšuje jejich viditelnost a omezuje možnost osob, které nedovoleně obchodují s kulturními statky, nalézt prodejní kanály v legální ekonomice.

EU již zavedla zvláštní právní předpisy pro boj proti nedovolenému obchodu s kulturními statky na internetu. Nařízení o digitálních službách zvyšuje odpovědnost poskytovatelů zprostředkovatelských služeb, včetně on-line platforem, které propojují spotřebitele s poskytovateli zboží a služeb. Nařízení o digitálních službách rovněž upravuje nahlašování nezákonného obsahu, například u podezřelých prodejů, zavádí možnost, aby orgány veřejné správy zasílaly přeshraniční příkazy k odstranění poskytovatelům zprostředkovatelských služeb usazeným v jiných členských státech, a zpřísňuje povinnosti obchodníků týkající se sledovatelnosti. Komise rovněž podporuje digitalizaci a uchovávání digitálních záznamů o kulturním dědictví prostřednictvím společného evropského datového prostoru pro kulturní dědictví a připravovaného evropského společného cloudu pro kulturní dědictví.

Klíčovou součástí boje proti nedovolenému obchodu s kulturními statky je odhalování nezákonných finančních toků. Kromě toho je třeba věnovat zvláštní pozornost rozmachu praní peněz nebo financování terorismu pomocí legálně nabytých kulturních statků. Obavy, že pachatelé trestných činů mohou zneužívat odvětví umění a starožitností k praní výnosů ze své trestné činnosti, vedly k výzvám na rozšíření regulačního rámce EU pro boj proti praní peněz a financování terorismu. Směrnice o boji proti praní peněz se nyní vztahuje na účastníky trhu s uměním a starožitnostmi, např. galerie a aukční síně, kteří obchodují nebo působí jako zprostředkovatelé v obchodu s uměleckými díly, a také na svobodné přístavy pro transakce nad určitou prahovou hodnotu. Účastníci trhu mají povinnost používat posouzení rizik a přístupy k předcházení a odhalování praní peněz a financování terorismu založené na posouzení rizik, opatření ke zmírnění a řízení rizik, účinnou hloubkovou kontrolu klienta a ověřování totožnosti klientů a jejich skutečných vlastníků a hlásit podezřelé transakce a činnosti vnitrostátním finančním zpravodajským jednotkám. Návrh nového nařízení o boji proti praní peněz navíc stanoví pro platby v hotovosti celoevropský limit ve výši 10 000 EUR. To může snížit atraktivitu trhu s kulturními statky pro praní peněz.

Orgány veřejné správy potřebují dostatečnou úroveň porozumění rizikům praní peněz a financování terorismu a zranitelným místům v odvětví kulturních statků, aby mohly v případě potřeby jednat odpovídajícím způsobem. Za tímto účelem poskytují vhodné podmínky vnitrostátní posouzení rizik prováděná členskými státy v rámci právních předpisů týkajících se boje proti praní peněz. Členské státy mohou rovněž vydat pokyny pro příslušné subjekty soukromého sektoru ohledně toho, jak rozpoznat příslušné transakce a jak plnit povinnosti s cílem předcházet praní peněz a financování terorismu.

V neposlední řadě Komise podporuje projekt Finančního akčního výboru pro boj proti praní peněz a financování terorismu v souvislosti s uměním, starožitnostmi a jinými kulturními statky. Mezi jeho cíle patří pomoc zemím, příslušným orgánům a soukromému sektoru pochopit, jak pachatelé trestných činů a teroristé mohou zneužívat obchodování s těmito předměty, a vypracovat osvědčené postupy a doporučení ke zmírnění těchto rizik. Komise také průběžně posuzuje rizika praní peněz a financování terorismu, která mají dopad na jednotný trh, když souvisejí s přeshraničními činnostmi. V souvislosti s nadnárodním posouzením rizik Komise posuzuje a sleduje specifická rizika trhu s uměním a starožitnostmi a dalších souvisejících odvětví, jako jsou svobodné přístavy a zařízení pro skladování uměleckých děl.

Klíčové kroky Komise: ·v úzké spolupráci s UNESCO zahájí dialog s aktéry na trhu s uměním o otázkách týkajících se ochrany kulturních statků a obchodu s nimi na jednotném trhu, jehož součástí bude akce na vysoké úrovni v roce 2023, ·podpoří výměnu informací mezi odborníky v oblasti kulturního dědictví a příslušnými orgány prostřednictvím řady seminářů a činností vzájemného učení, ·prostřednictvím studie proveditelnosti prozkoumá rozšíření elektronického systému pro regulaci dovozu kulturních statků za účelem vyřizování vývozu kulturních statků, ·zahájí studii s cílem pomoci členským státům vytvořit rejstříky prodeje, aby se zlepšila sledovatelnost kulturních statků v rámci jednotného trhu (včetně prodeje on-line), a na jejím základě vydá v roce 2024 pokyny členským státům, ·bude spolupracovat s Mezinárodní radou muzeí na prosazování Etického kodexu rady ICOM pro muzea, zlepšování kapacit a školení pracovníků v muzeích a institucích kulturního dědictví v několika členských státech s cílem lépe zaznamenávat a chránit jejich sbírky. Členské státy se vyzývají, aby: ·posílily účinnou spolupráci a sdílení informací mezi celními orgány a s Komisí prostřednictvím celního informačního systému s cílem bojovat proti podvodům s kulturními statky, ·přijaly opatření k zajištění toho, aby veřejné a soukromé sbírky řádně zaevidovaly svůj majetek do databází a nahlásily případy majetkových trestných činů donucovacím orgánům, a to za pomoci mezinárodně dohodnutých norem a nástrojů (jako je standard identifikace předmětů „Object ID“ nebo databáze odcizených uměleckých děl Interpolu), ·určily, posuzovaly a chápaly rizika spojená s nedovoleným obchodem s kulturními statky, praním peněz a financováním terorismu v rámci svého vnitrostátního posouzení rizik podle právních předpisů týkajících se boje proti praní peněz a přijaly vhodná opatření ke zmírnění těchto rizik, ·ve spolupráci s příslušnými orgány zvyšovaly informovanost soukromého sektoru a vydávaly mu pokyny ohledně toho, jak nejlépe plnit své povinnosti s cílem předcházet praní peněz a financování terorismu, ·zlepšily spolupráci mezi povinnými osobami z trhu s uměním a starožitnostmi, finančního sektoru a finančních zpravodajských jednotek sdílením znalostí a poskytováním školení o rizicích a druzích nezákonných činností souvisejících s kulturními statky, přičemž je třeba vzít v úvahu možnosti spolupráce mezi veřejnými a soukromými subjekty, ·podporovaly Mezinárodní etický kodex UNESCO pro obchodníky s kulturními statky a Etický kodex rady ICOM pro muzea.

3.2 Posílení kapacit donucovacích a justičních orgánů

Vzhledem ke složité povaze nedovoleného obchodu s kulturními statky čelí donucovací a justiční orgány zvláštním výzvám. Je zapotřebí dalších opatření k posílení jejich kapacity účinně řešit případy nedovoleného obchodu s kulturními statky v souladu s příslušnými úkoly a povinnostmi orgánů podle práva Unie a vnitrostátního práva.

Dostupný zpravodajský obraz v současné době dostatečně neodráží rozšířenost nedovoleného obchodu s kulturními statky. Jedním z důvodů nedostatku údajů o nedovoleném obchodu s kulturními statky je skutečnost, že případy nedovoleného obchodu nejsou náležitě evidovány. Hlavní překážkou shromažďování komplexního zpravodajského obrazu v celé EU je, že neexistuje jednotná metodika shromažďování údajů ani jednotná kategorizace trestných činů souvisejících s kulturními statky. S cílem usnadnit jednotnou kategorizaci obsahuje komplexní katalog trestných činů ohrožujících kulturní statky uvedený v Úmluvě Rady Evropy o trestných činech týkajících se kulturního vlastnictví (dále jen „úmluva z Nikósie“) pokyny ke kategoriím trestných činů, které mohou orgány členských států použít.

Orgány veřejné správy musí náležitě porozumět způsobům, jakým zločinci páchají trestné činy (modus operandi) a sdílet mezi sebou informace, aby mohly maximalizovat využití svých zdrojů. Zaměřit by se měly zejména na regionální rozdíly mezi osobami, které nedovoleně obchodují s kulturními statky, například pokud jde o organizační uspořádání, ohrožené kulturní statky, obchodní trasy nebo metody praní špinavých peněz a padělání původu a provenience zboží. Tyto znalosti mohou usnadnit cílenější vyhledávání a účinné využívání dostupných zdrojů. K lepšímu pochopení praktik osob, které nedovoleně obchodují s kulturními statky, a rozsahu tohoto obchodu mohou rovněž přispět operativní opatření evropské multidisciplinární platformy pro boj proti hrozbám vyplývajícím z trestné činnosti (EMPACT).

Veřejné orgány musí být rovněž obeznámeny s požadavky na spolupráci uvnitř agentur a mezi nimi a také s možnostmi spolupráce na daném případě. S cílem podpořit veřejné orgány v jejich úsilí o budování kapacit zveřejnila organizace UNESCO soubor nástrojů „Boj proti nedovolenému obchodu s kulturními statky: soubor nástrojů pro evropské soudce a pracovníky donucovacích orgánů“, který byl vytvořen v rámci spolupráce mezi EU a UNESCO. Komise podporuje UNESCO v překladu jeho souboru nástrojů do dalších jazyků příslušných zemí. Úřad OSN pro drogy a kriminalitu kromě toho vyvinul nástroj praktické pomoci, který má napomáhat provádění mezinárodních pokynů.

Veřejné orgány k odhalování a vyšetřování případů nedovoleného obchodu potřebují zvláštní odborné znalosti a nástroje. V souladu s doporučeními Interpolu to zahrnuje odpovídající zaznamenávání odcizených předmětů na vnitrostátní a mezinárodní úrovni a existenci příslušných orgánů s potřebnými dovednostmi, zejména vytvořením specializovaných jednotek na vnitrostátní úrovni, které jsou výlučně určeny k vyšetřování nedovoleného obchodu s kulturními statky, jak je uvedeno v úmluvě UNESCO z roku 1970. Svou účinnost při prohlubování oblasti působnosti vyšetřování rovněž prokázaly specializované skupiny státních zástupců. Dalším důležitým faktorem je včasný přístup k odborným znalostem historiků umění, archeologů nebo jiných odborníků na kulturní statky, aby bylo možné identifikovat zabavené kulturní statky, ověřit jejich pravost nebo vyčíslit možné škody vzniklé na místech, která byla vyrabována nebo u kterých rabování hrozí.

Zásadní význam pro podporu donucovacích orgánů a pro ochranu kulturních statků před nedovoleným obchodem mají technologie. Patří sem software pro evidenci odcizených předmětů a odhalování nelegálních kulturních statků na trhu, technologie leteckého monitorování na ochranu ohrožených míst nebo nástroje online vyšetřování, včetně nástrojů založených na umělé inteligenci. Donucovací orgány zejména potřebují zvláštní nástroje pro odhalování, které by účinně řešily množství předmětů, jež mají být zkontrolovány v rámci online vyšetřování, například pro systematické vyhledávání obrázků a jiných údajů o kulturních statcích na internetu, které jsou předmětem nelegálního prodeje.

Příslušné orgány by rovněž mohly zvážit rozšíření rozsahu vyšetřování nad rámec navracení obchodovaného zboží, aby zahrnovaly zločinecké sítě a nezákonné peněžní toky skrývající se za jednotlivými případy nedovoleného obchodu. Rozšíření vyšetřování tímto způsobem je v souladu s mezinárodními doporučeními (např. Interpol), se Strategií EU pro boj proti organizované trestné činnosti na období 2021–2025 a se společnými horizontálními strategickými cíli EMPACT. Na úrovni EU a na mezinárodní úrovni mohou být vyšetřování podporována Europolem, agenturou EU pro správu hranic Frontex, Agenturou Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech (Eurojust), a to v souladu s jejich příslušnými mandáty, nebo prostřednictvím zapojení partnerů, jako jsou Interpol, Úřad OSN pro drogy a kriminalitu (UNODC) nebo Světová celní organizace. Spolupráci lze mimoto navázat v souvislosti s dalšími příslušnými nástroji v oblasti prosazování práva a justiční spolupráce. Úřad evropského veřejného žalobce (EPPO) by mohl vyšetřovat a stíhat konkrétní trestné činy související s nedovoleným obchodem s kulturními statky, které spadají do jeho pravomoci. Komise je odhodlána zajistit, aby úřad EPPO mohl účinně plnit své úkoly svěřené mu nařízením (EU) 2017/1939, mimo jiné posílením spolupráce se třetími zeměmi.