ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Plnění závazků EU v oblasti zabezpečování potravin a výživy: první dvouletá zpráva /* COM/2014/0712 final */





Seznam zkratek 3C || Koordinace, doplňkovost a soudržnost (Coordination, complementarity, coherence) AGIR || Globální aliance pro odolnost AR4D || Zemědělský výzkum pro rozvoj CAADP || Souhrnný program pro rozvoj zemědělství v Africe CFS || Výbor pro celosvětové zabezpečování potravin CGIAR || dříve Poradní skupina pro mezinárodní zemědělský výzkum CORAF/WECARD || Rada západní a střední Afriky pro zemědělský výzkum a rozvoj ECOWAP || Zemědělská politika Hospodářského společenství států západní Afriky ECOWAS || Hospodářské společenství států západní Afriky EIARD || Evropská iniciativa pro zemědělský výzkum pro rozvoj EU || Evropská unie FAO || Organizace OSN pro výživu a zemědělství ICN2 || Druhá mezinárodní konference OSN o výživě IFAD || Mezinárodní fond pro zemědělský rozvoj NEPAD || Nové partnerství pro africký rozvoj OECD/DAC || Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj / Výbor pro rozvojovou pomoc PCD || Soudržnost politik pro rozvoj SHARE || Podpora odolnosti v oblasti Afrického rohu SUN || Zlepšení stavu výživy UN-SCN || Stálý výbor OSN pro výživu USAID || Agentura USA pro mezinárodní rozvoj VGGT || Dobrovolné pokyny pro odpovědnou správu půdy, lesů a rybolovu WFP || Světový potravinový program WHA || Světové zdravotnické shromáždění 1. Úvod V roce 2010 se Evropská unie a její členské státy spolu se všemi svými partnery pokusila řešit problematiku zabezpečení potravin a výživy přijetím celoevropského rámce politiky pro zabezpečování potravin[1]. Od té doby došlo k přijetí dalších závazků EU v oblasti rozvojové politiky s cílem posílit priority stanovené v roce 2010. Byl vytvořen prováděcí plán pro zabezpečování potravin a výživy[2] a rozdělen do šesti priorit politiky, jež doprovázejí výkonnostní kritéria a orientační oblasti intervence[3]. Po přijetí prováděcího plánu v dubnu 2013 požádala Rada Evropskou komisi, aby počínaje rokem 2014 společně s členskými státy pravidelně každé dva roky vydávala souhrnné zprávy EU o pokroku. Tento dokument je první zprávou tohoto druhu. Přezkoumává výkonnost EU i členských států při realizaci prováděcího plánu za účelem informování Evropského parlamentu a Rady, ale i široké veřejnosti. Cílem této zprávy je odpovědět na dvě základní otázky výkonnosti: 1) jak byly vyplácení prostředků a samotné intervence provedené v roce 2012 sladěny s šesti prioritami politik a 2) jak se EU a členským státům dařilo při řešení těchto priorit dodržovat všechna 3C (koordinaci, doplňkovost a soudržnost). Tato zpráva je nástrojem stanovení odpovědnosti odspodu. Stanovuje referenční hodnotu či stav, podle nichž se v následných zprávách bude srovnávat výkonnost unijních dárců při spolupráci na plnění dohodnutých priorit politik EU v oblasti zabezpečování potravin a výživy. Vychází z konsolidovaných kvantitativních podkladů (údajů o vyplácení prostředků na základě zpráv Výboru pro rozvojovou pomoc (DAC) OECD v roce 2012) a kvalitativních údajů o 3C, které poskytly Belgie, Finsko, Francie, Irsko, Itálie, Německo, Nizozemsko, Rakousko, Spojené království a EU ve svých příslušných zprávách. Metodiku popisuje kapitola 4 souvisejícího pracovního dokumentu útvarů Komise (SWD). Dárci z EU, kteří přispěli k této zprávě, dohromady představují téměř 90 % z celkové oficiální rozvojové pomoci (ORP) EU (ze všech odvětví), kterou poskytla EU a všechny členské státy. Zpráva přezkoumává výkonnost EU a jejích členských států za použití stávajících údajů pro hodnocení výkonu. V důsledku toho je zpráva rovněž testem toho, zda jsou stávající systémy hodnocení výkonu schopny poskytovat platné a spolehlivé údaje o zapojení EU do těchto šesti priorit politik. Tuto zprávu doprovází pracovní dokument útvarů Komise (SWD), který poskytuje další informace a případové studie. 2. Jak dobře se nám podařilo splnit naše závazky? 2.1 Celková analýza rozdělených prostředků V roce 2012 investovali dárci z EU do zabezpečování potravin a výživy téměř 3,4 mld. EUR, což odpovídá přibližně 8 % jejich celkové ORP. Intervence byly rozděleny mezi 2 500 programů a pokryly více než 115 zemí. Členské státy EU přispívaly prostřednictvím svých příslušných programů. Navíc[4] dárci z EU přispěli přibližně 1,1 mld. EUR na mimořádnou a humanitární pomoc související se zabezpečováním potravin a výživy ve více než 80 zemích. V průměru tvořily humanitární programy 25 % všech programů v oblasti zabezpečování potravin a výživy (humanitární a rozvojové programy) s některými rozdíly mezi jednotlivými členskými státy (viz obr. 1). Celkově odpovídala humanitární a rozvojová pomoc více než 10 % ORP. Obr. 1: Podíl rozvojové a humanitární pomoci v oblasti zabezpečování potravin a výživy podle dárce Tabulka 1: Geografické rozložení rozdělené pomoci v roce 2012Kontinent || EUR || Procentní podíl (%) Subsaharská Afrika || 1 439 111 341 || 43 % Celosvětově[5] || 958 251 930 || 28 % Asie || 593 399 623 || 18 % Latinská Amerika a Karibik || 231 378 699 || 7 % Sousedství || 87 841 667 || 2 % Ostatní || 55 802 800 || 2 % Celkem || 3 365 786 060 || 100 % Většina intervencí (asi 65 %) probíhala na úrovni jednotlivých států a příjemci podpory bylo více než 115 partnerských zemí, včetně nestabilních států[6]. Z geografického hlediska byla v roce 2012 největším příjemcem prostředků Afrika, která získala 43 % celkového objemu příspěvků (viz tabulka 1). V Africe svou pomoc členské státy zaměřovaly na konkrétní země, zatímco EU měla širší geografický rozptyl. Téměř 30 % intervencí mělo globální charakter, což dokazuje, že oblast zabezpečování potravin a výživy má i významný rozměr globálního veřejného statku. Obr. 2. Podpora rozdělená partnerským zemím (v mil. EUR) Obr. 2 znázorňuje přehled 20 partnerských zemí, které získaly největší podíl podpory. Více informací obsahuje tabulka v kapitole 1 SWD, z níž vyplývá, že 68 partnerských zemí v průměru získalo méně než 3 mil. EUR na jednoho dárce. 2.2 Intervence napříč šesti prioritami politik Následující část poskytuje přehled o intervencích dárců z EU napříč šesti prioritami politik. Tabulka 2. Rozložení rozdělené pomoci podle priorit Priorita || Částka v milionech EUR || Procentní podíl Priorita 1: Zvýšit odolnost drobných zemědělců a zlepšit venkovské zdroje obživy || 2 022 || 60 % Priorita 2: Podporovat účinnou správu || 395 || 12 % Priorita 3: Podporovat regionální politiky v oblasti zemědělství a zabezpečování potravin a výživy || 151 || 4 % Priorita 4: Posílit mechanismy sociální ochrany v oblasti zabezpečování potravin a výživy || 209 || 6 % Priorita 5: Posílit oblast výživy || 467 || 14 % Priorita 6: Zlepšit koordinaci aktérů na poli humanitární a rozvojové pomoci s cílem budovat odolnost || 122 || 4 % Celkem || 3 366 || 100 % Většina intervencí (kolem 60 %) spadá pod prioritu 1 (Zvýšit odolnost drobných zemědělců a zlepšit venkovské zdroje obživy), následují priorita 5 (Posílit oblast výživy) a 2 (Podporovat účinnou správu). Rozdělení prostředků na jednotlivé priority bylo podrobeno analýze. Mnohé z intervencí přispěly na více než jednu oblast priorit. Jelikož metodika neumožňovala kategorizaci programů podle více priorit, nelze údaje interpretovat v absolutním vyjádření. Kritérium výkonnosti „počet a hodnota společných programů EU a jejích členských států podporovaných na celostátní, regionální a globální úrovni“ bylo obtížné hodnotit, a proto nebylo do vykazování kritérií výkonnosti zahrnuto. Je důležité poznamenat, že EU a její členské státy investují do angažovanosti v jednotlivých oblastech politik, a proto je možné, že údaje o výdajích neposkytují celkový obraz o důležitosti oblasti zabezpečování potravin a výživy. 2.2.1 Priorita 1: Zvýšit odolnost drobných zemědělců a zlepšit venkovské zdroje obživy Hodnocení kritérií výkonnosti · Na 1 560 programů bylo ve 108 zemích či na mezinárodní úrovni vynaloženo 2,02 mld. EUR. · Podporu získalo 149 celostátních a mezinárodních výzkumných programů o hodnotě 379 mil. EUR. Více než polovina prostředků rozdělených v roce 2012 (2 mld. EUR, přibližně 60 % celkového objemu) byla vyčleněna na prioritu 1, což dokazuje, že zvýšení odolnosti drobných zemědělců a zlepšení venkovských zdrojů obživy bylo významným cílem kombinované pomoci EU. Finanční podporu získalo na 1 560 programů ve více než 100 zemích. Součástí intervencí byla podpora udržitelné intenzifikace a diverzifikace zemědělství v případě drobných zemědělců, zejména žen; zlepšení přístupu drobných zemědělců k půdě a vodě, zemědělským vstupům a úvěrovým a školicím službám; pomoc partnerským zemím s řešením negativních důsledků změny klimatu na oblast zabezpečování potravin a výživy; podpora zemědělského a jiného výzkumu přispívajícího k boji s chudobou za účelem rozvoje a přenosu technologií, školicích služeb a inovací; a řešení venkovských zdrojů obživy tvorbou zisku, zaměstnaností mimo zemědělská hospodářství a intervencemi do hodnotového řetězce a zemědělského průmyslu. Asi 62 % prostředků rozdělených na prioritu 1 se realizovalo na celostátní úrovni, 33 % na globální úrovni a 5 % na úrovni regionální. Většina prostředků (37 %) byla rozdělena v Africe, 34 % celosvětově a 18 % v Asii. Mezi deset zemí, které získaly nejvíce prostředků v rámci této priority, patří několik nestabilních a potravinově nezabezpečených zemí, jako jsou Etiopie, Afghánistán a Demokratická republika Kongo (viz kapitola 3, obr. 1 SWD). Pro zlepšení zdrojů obživy drobných zemědělců je klíčovým prvkem udržitelné obhospodařování půdy. V Etiopii, kde je vysoký počet venkovských obyvatel ohrožených fyzickým vypětím a ekonomickým tlakem, podporuje EU a některé členské státy řadu iniciativ. Např. Etiopsko-německý program pro udržitelné obhospodařování půdy zaměřený na oblasti Amhara, Oromia a Tigray zavádí technologii a opatření na ochranu před erozí a podporuje odbornou přípravu skupin uživatelů s cílem dosáhnout udržitelné správy povodí. Další významnou oblastí v rámci priority 1 byl výzkum a inovace ve vztahu k udržitelnému zemědělství, zabezpečování potravin a výživě (AR4D). Dárci z EU byli významnými přispěvateli k zemědělskému výzkumu orientovanému na rozvoj – v roce 2012 šlo odhadem o 380 mil. EUR. Sem patří i podpora věnovaná globálním iniciativám, např. CGIAR (dříve Poradní skupina pro mezinárodní zemědělský výzkum), regionálním organizacím, zejména v Africe, i národním zemědělským výzkumným ústavům. Evropští dárci jsou členové Evropské iniciativy pro zemědělský výzkum pro rozvoj (EIARD) (viz textový rámeček 1). Textový rámeček 1: EIARD EIARD je stálou, neformální platformou pro koordinaci politik, jejímiž členy je EU a její členské státy spolu se Švýcarskem a Norskem. V roce 1997 byla uznána Radou a Evropským parlamentem aby usnadňovala koordinaci evropské politiky a investic v oblasti zemědělského výzkumu pro rozvoj. V roce 2012 vložili členové EIARD (včetně EU) do fondu CGIAR 231 mil. USD (45 % celkového objemu). Koordinace evropské podpory určené pro iniciativu CGIAR je na předním místě agendy EIARD. EIARD je rovněž aktivním členem Evropského fóra o zemědělském výzkumu pro rozvoj (EFARD), které zahrnuje širokou škálu zúčastněných stran. Informativní zprávy a písemná stanoviska zadaná platformou EIARD upozorňují na význam převedení výzkumu do praxe pro dosažení lepších výsledků, a to i u nejchudších skupin zemědělců. Díky EIARD má Evropa jeden z nejsilnějších hlasů v radě CGIAR (viz rovněž případová studie v kapitole 2.1 SWD). 2.2.2 Priorita 2: Podporovat účinnou správu Hodnocení kritérií výkonnosti · Na 410 programů v 87 zemích bylo vynaloženo 395 mil. EUR. · Společný postoj EU a členských států vedl v roce 2012 k přijetí dobrovolných pokynů pro odpovědnou správu půdy, lesů a rybolovu (VGGT) v rámci Výboru pro celosvětové zabezpečování potravin (CFS). · Ze vzájemného hodnocení Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj / Výboru pro rozvojovou pomoc (OECD/DAC) provedeného v roce 2012 a ze zprávy EU o soudržnosti politik pro rozvoj (PCD) vyplývá, že se soudržnost politik pro rozvoj zvyšuje. Asi 12 % investic EU a jejích členských států v roce 2012 ve výši 395 mil. EUR šlo na podporu účinné správy. Součástí těchto intervencí byla podpora iniciativ projednaných v CFS; posilování organizací občanské společnosti a organizací zemědělců v partnerských zemích a podpora jejich aktivnější účasti na rozhodovacích postupech; posilování postavení žen a jejich rozhodovací úlohy ve vztahu k produkci potravin, spotřebě potravin a rodinnému majetku; podpora decentralizace a místní správy ke zvýšení potravinového zabezpečování; podpora Souhrnného programu pro rozvoj zemědělství v Africe (CAADP); posilování globální správy v oblasti zabezpečování potravin a výživy, včetně podpory hnutí zaměřeného na zlepšení stavu výživy (SUN); a zintenzivnění osvětové činnosti, aby byla oblast zabezpečování potravin a výživy prioritou na mezinárodních a regionálních fórech, ale i na úrovni národních vlád v partnerských zemích. Přibližně 63 % prostředků rozdělených na prioritu 2 se realizovalo na celostátní úrovni, 13 % na regionální úrovni a 24 % na úrovni globální. Pokud jde o geografické rozložení, 41 % prostředků bylo přiděleno Africe, 15 % Asii a 8 % Latinské Americe a Karibiku. Celosvětově sem patří nevyčleněné základní finanční prostředky poskytnuté potravinovým agenturám se sídlem v Římě – Organizace pro výživu a zemědělství (FAO), Mezinárodní fond pro zemědělský rozvoj (IFAD) a Světový potravinový program (WFP) – na podporu regionálního a globálního zabezpečování potravin a výživy. EU a její členské státy do mezinárodních diskusí a kulatých stolů přispívají tím, že vypracovávají společný postoj EU na jednání o rezolucích Valného shromáždění OSN o zemědělském rozvoji, zabezpečování potravin a výživě, venkovských ženách a právu na potraviny, i na výročních zasedáních Rady pro lidská práva, a přijímají společný postoj, který uplatní na výročním zasedání CFS. Příkladem společné práce je kombinovaná podpora dárců z EU ve prospěch dobrovolných pokynů pro odpovědnou správu půdy, lesů a rybolovu (VGGT). Dárci z EU jsou při realizaci VGGT v současnosti aktivní v národních, regionálních a mezinárodních iniciativách na podporu správy půdy a zabezpečení držby půdy. Dalším příkladem je činnost dárců z EU na podporu procesu, který běží v CFS s cílem vypracovat dobrovolné zásady odpovědného investování do zemědělství (RAI). V Africe dárci z EU úzce spolupracují na podpoře CAADP na kontinentální, regionální i celostátní úrovni v kontextu týmu rozvojových partnerů CAADP coby přispěvatelé do vícezdrojového svěřeneckého fondu a mnoha dalších iniciativ na celostátní úrovni. V kontextu Afrického roku zemědělství, který vyústil v summit hlav států v Malabu v roce 2014, rozvojoví partneři v čele s EU politicky podpořili Africkou unii a plánovací a koordinační agenturu NEPAD (NPCA). Pokud jde o výkonnostní kritérium zdokonalení soudržnosti politik pro rozvoj (PCD), došlo na úrovni EU i členských států ke slušnému pokroku, což bylo uznáno i při vzájemném hodnocení OECD-DAC a ve zprávě EU o soudržnosti politik pro rozvoj za rok 2013. Finsko bylo pilotní zemí, která zavedla nástroj OECD pro PCD a analyzovala vnitrostátní a unijní politiky, které měly dopad na zabezpečování potravin a výživu v rozvojových zemích. 2.2.3 Priorita 3: Podporovat regionální politiky v oblasti zemědělství a zabezpečování potravin a výživy Hodnocení kritérií výkonnosti · Na 98 regionálních programů bylo vynaloženo 151 mil. EUR. Na prioritu 3 byla vyčleněna 4 % celkového objemu prostředků. Dárci z EU věnovali na celkem 98 programů přibližně 151 mil. EUR. Pod tuto prioritu patří podpora tvorby a provádění regionálních zemědělských politik; strategie pro zintenzivnění integrace regionálních potravinových trhů, např. odvětví ryb; programy tlumení nákaz zvířat; a iniciativy k řešení sanitárních a fytosanitárních norem a bezpečnosti potravin pro boj s onemocněními přenášenými potravinami. Další iniciativy podporované v roce 2012 se týkaly informačních systémů pro zemědělství a zabezpečování potravin a výživy jako např. systémy včasného varování a transparentnost trhu. Pokud jde o geografické rozložení investic, asi 35 % prostředků bylo přiděleno Africe, 42 % na intervence na celosvětové úrovni, 12 % Asii a 7 % Latinské Americe a Karibiku. EU, Francie, Španělsko, Nizozemsko, Spojené království a Německo poskytují pomoc související s regionálním zabezpečováním potravin a výživy v západní Africe v kontextu zemědělské politiky ECOWAS, známé jako ECOWAP (viz textový rámeček 2). Případová studie představující evropskou podporu politice ECOWAP včetně snah o podporu soudržnosti, doplňkovosti a koordinace je uvedena v kapitole 2.2 SWD. Textový rámeček 2: ECOWAP Společné úsilí EU a některých jejích členských států o podporu politiky ECOWAP je příkladem koordinace a doplňkovosti dárců z EU ve vztahu k iniciativám v oblasti zabezpečování potravin a výživy, Dárci z EU svůj postup koordinují v rámci skupiny ECOWAP a podílejí se na společných intervencích pod záštitou ECOWAP. EU, Francie a Španělsko například podporují regionální systém zásob potravin; EU a Francie podporovaly ECOWAS v boji s octomilkami; a Francie, Španělsko a USA podporují Regionální agenturu pro zemědělství a potraviny (RAAF). ECOWAP se obecně považuje za první program svého druhu na africkém kontinentu, který slouží k realizaci regionálního rozměru CAADP. Rovněž se zdá, že mezi subjekty na celostátní úrovni panuje široká shoda na důležitosti programu ECOWAP coby rámce pro navádění strategických regionálních investic, které řeší přeshraniční otázky. 2.2.4 Priorita 4: Posílit mechanismy sociální ochrany v oblasti zabezpečování potravin a výživy, zejména u zranitelných skupin obyvatelstva Hodnocení kritérií výkonnosti · Na 94 programů ve 40 zemích bylo vynaloženo 209 mil. EUR. Na prioritu 4 bylo vyčleněno 6 % celkového objemu prostředků v roce 2012. Dárci z EU věnovali na celkem 94 programů ve 40 zemích přibližně 209 mil. EUR. Nedávná potravinová krize upozornila na význam sociálních transferů při zabezpečování potravin na úrovni domácností, zkvalitňování výživy, snižování chudoby a zranitelnosti a podpoře zemědělského rozvoje. Různé typy sociálních transferů, jako jsou např. sezónní převody hotovosti, potraviny za práci či poukázky, jsou v mnoha zemích využívány pro usnadnění přístupu k potravinám v krátkodobém horizontu. 96 % programů v rámci priority 4 se realizovalo na celostátní úrovni a 4 % na úrovni globální. Mezi deset zemí, které v roce 2012 získaly nejvíce podpory, patří Etiopie, Bangladéš, Keňa a Somálsko (viz kapitola 3, obr. 4 SWD). Program produktivních záchranných sítí v Etiopii je etiopskou vládou považován za příklad vynikajícího programu. Řeší vleklou otázku zabezpečování potravin v této zemi a financuje jej konsorcium unijních (včetně Dánska, Spojeného království, Irska, Švédska, Nizozemska a EU) a mimounijních dárců. 2.2.5 Priorita 5: Posílit oblast výživy, zejména u matek, kojenců a dětí Hodnocení kritérií výkonnosti · Na 278 programů souvisejících s výživou v 63 zemích bylo vynaloženo 467 mil. EUR. · Došlo k zintenzivnění osvětové činnosti EU a jejích členských států v oblasti lepší výživy, což dokazuje jejich aktivní účast v mezinárodních procesech (např. G8/20, SUN a Světové zdravotnické shromáždění (WHA), jakož i podpora věnovaná začlenění problematiky výživy do investičních plánů CAADP, ale i fakt, že se do projektu SUN zapojilo již 45 rozvojových zemí. Priorita 5 je oblastí, v níž společné úsilí dárců z EU přináší výsledky. V roce 2012 získala 14 % z celkového objemu prostředků, tj. přibližně 467 mil. EUR na celkem 278 programů v 63 zemích. Po prioritě 1 jde o druhou nejvýznamnější prioritu pro dárce z EU v roce 2012. Do této priority patřily intervence řešící problematiku podvýživy financováním a rozšiřováním intervencí, jež jsou orientované na výživu či s výživou souvisejí a jež se zaměřují na matky a malé děti s důrazem na prvních 1 000 dnů života. Intervence rovněž poskytovaly podporu kontinentálním, regionálním a celostátním programům a plánům výzkumu problematiky výživy. Partnerské země byly vyzývány, aby zlepšily správu problematiky výživy na celostátní úrovni, pomáhalo se jim začleňovat tuto problematiku do vnitrostátních politik, jako je například zemědělství a zdravotnictví, a zvyšovat osvětu a podněcovat změny v chování. Asi 80 % programů podporovaných v rámci priority 5 v roce 2012 se realizovalo na celostátní úrovni, 17 % na globální úrovni a 3 % na úrovni regionální. Pokud jde o geografické rozložení investic, 46 % prostředků bylo přiděleno Africe, 17 % na intervence na celosvětové úrovni, 26 % Asii a 8 % Latinské Americe a Karibiku. Mezi země, které v roce 2012 získaly nejvíce podpory, patří Bangladéš, Demokratická republika Kongo, Etiopie, Nigérie a Myanmar (viz kapitola 3, obr. 5 SWD). Účastí v mezinárodním úsilí a zapojením do příslušných procesů, jako jsou G8/G20, WHA, CFS, hnutí SUN a Stálý výbor OSN pro výživu, dosáhli dárci z EU zlepšení koordinace, zvýšení efektivnosti a zajištění vyšší míry mobilizace pro kvalitnější výživu. Mezi dobré příklady společné globální spolupráce na problematice výživy patří podpora sekretariátu hnutí SUN ze strany EU, Francie, Německa, Irska, Nizozemska a Spojeného království (viz textový rámeček 3). To ilustruje potenciální sílu soudržnosti, koordinace a spolupráce EU na globální úrovni a při globální správě. (Více informací je k dispozici v případové studii v kapitole 2.3 SWD). Textový rámeček 3: Hnutí SUN Spolupráce řady členských států EU a Evropské komise při podpoře sekretariátu hnutí SUN je příkladem unijní koordinace a doplňkovosti na globální úrovni. Zlepšení stavu výživy (SUN) je globální hnutí, v jehož rámci řeší všichni účastníci problém podvýživy se zvláštním důrazem na zvýšení politické vůle a objemu investic ve snaze vyřešit podvýživu matek, kojenců a dětí. Na síti dárců SUN na podporu tohoto hnutí spolupracuje Francie, Německo, Irsko, Nizozemsko, Spojené království a Evropská komise – společně financují, spolu s dalšími dárci, pracovní plán sekretariátu hnutí SUN. Tato společná spolupráce dárců, vedle koordinovaných snah o osvětovou činnost, umožňuje konsolidované strategické plánování, tvorbu rozpočtu a podávání zpráv s předvídatelným víceletým financováním. Na akci Výživa pro růst uspořádané v roce 2013 v Londýně definovali dárci z EU své politické a finanční závazky v boji proti zaostávání růstu a zavázali se k poskytnutí 7,9 mld. EUR (1,7 mld. na intervence zaměřené na výživu a 6,1 mld. na intervence související s výživou)[7]. Konkrétně Evropská komise svým závazkem snížit do roku 2025 zaostávání růstu u 7 milionů dětí ve věku do 5 let dala ostatním příklad hodný následování a stala se hlavním politickým aktérem v této oblasti. Dárci z EU se zapojili do řady společných činností, jako je vypracování metodiky odhadu výdajů souvisejících s výživou a rámce odpovědnosti ke sledování dopadu intervencí v oblasti výživy a k mapování investic v oblasti výživy. Na úrovni jednotlivých států byly společné aktivity hlášeny v Tádžikistánu, Jemenu, Etiopii, Sahelu, Zambii, Bangladéši a Mosambiku. 2.2.6 Priorita 6: Zlepšit koordinaci aktérů na poli humanitární a rozvojové pomoci s cílem budovat odolnost a podpořit udržitelné zabezpečování potravin a výživy Hodnocení kritérií výkonnosti · Na 63 programů souvisejících s odolností v 18 zemích bylo v roce 2012 vynaloženo 122 mil. EUR. · EU a její členské státy uznaly význam budování odolnosti ve 23 zemích v roce 2012 a provedly 8 společných analýz a plánovacích akcí. Na prioritu 6 byla v roce 2012 vyčleněna 4 % celkového objemu prostředků. Dárci z EU věnovali na celkem 63 programů v 18 zemích přibližně 122 mil. EUR. Některé intervence uvedené pod ostatními prioritami (např. priorita 1: Zvýšit odolnost drobných zemědělců a zlepšit venkovské zdroje obživy; priorita 4: Posílit mechanismy sociální ochrany v oblasti zabezpečování potravin a výživy, zejména u zranitelných skupin obyvatelstva; a priorita 5: Posílit oblast výživy, zejména u matek, kojenců a dětí) se rovněž zabývaly touto oblastí priority. Do této oblasti priority patřily intervence pro zvýšení odolnosti zvláště zranitelných skupin tak, aby vydržely dopady a důsledky krizí. Důraz byl zde kladen na zabezpečování potravin a výživy. Většina opatření zajišťovala poskytování přímé podpory domácnostem a komunitám pro lepší přístup k dostatku vhodných potravin pomocí dočasných sociálních transferů; opatření související s výživou zaměřená na ženy a děti; a intervence na zahájení či obnovení zemědělské produkce a zvýšení dostupnosti potravin a zachování přirozených způsobů produkce. V rámci priority 6 byla podpořena integrace opatření na budování odolnosti do politik a plánování v partnerských zemích. Rovněž byla podpořena kapacita partnerských zemí a místních komunit krize v oblasti zabezpečování potravin předvídat, předcházet jim, připravovat se na ně a zlepšovat reakci na takové krize při zohlednění různé míry dopadu a různých schopností žen, mužů a zranitelných skupin včetně lepšího monitorování rizik. Pokud jde o geografické rozložení investic, přibližně 75 % prostředků bylo přiděleno Africe, 23 % na intervence na celosvětové úrovni a 2 % Asii. Proto nepřekvapuje, že největší podíl podpory získalo 9 afrických zemí včetně Nigeru, Mali, Mauretánie, Somálska, Etiopie a Súdánu (kapitola 3, obr. 6 SWD). V nedávné době dárci z EU zintenzivnili své úsilí o vybudování odolnosti zranitelných komunit tím, že se více zaměřili na hlavní příčiny nedostatečného zabezpečení potravin s cílem zmírnit dopady potravinových krizí. V květnu 2013 přijala EU nový rámec politiky pro řešení výzev spojených s odolností. Na regionální úrovni byla v prosinci 2012 zahájena iniciativa Globální aliance pro odolnost v západní Africe a oblasti Sahelu (AGIR); EU byla jedním z jejích zakladatelů. Další podpora byla rovněž poskytnuta na iniciativu zahrnující více dárců zaměřenou na řešení následků sucha – Podpora odolnosti v oblasti Afrického rohu (SHARE). Na regionální úrovni, v oblasti západní Afriky prostřednictvím AGIR, pomohly finanční prostředky EU, Francie a Španělska k vytvoření nouzového systému potravinových zásob v regionu. Pro lepší budování odolnosti přistoupili dárci z EU k provedení několika společných analýz a plánovacích akcí. Příklad: zlepšování odolnosti země – Niger, Pobřeží slonoviny, Burkina Faso, Mali, Čad a Senegal; programové dokumenty jednotlivých zemí v Etiopii, Somálsku, Keni a Ugandě; a společné analýzy a plánovací akce na Haiti. 2.3 Koordinace, doplňkovost a soudržnost (3C) Při 44 zemích podporovaných od více než 5 dárců z EU hraje koordinace významnou roli, má-li být zajištěna efektivnost pomoci z EU na úrovni jednotlivých zemí – EU se zapojuje do strategií zabezpečování potravin a výživy a plánů zemědělských investic partnerských zemí a koordinuje se s nimi. Na stávající struktury, jako např. odvětvové pracovní skupiny (které častou nejsou omezeny jen na dárce z EU), se pohlíží jako na klíčové mechanismy, jejichž pomocí dárci z EU koordinují svou činnost, vedou dialog a pravidelně sdílejí informace. Vedle koordinace mezi dárci a partnerskými zeměmi zlepšují postupy budování kapacit i koordinaci mezi všemi místními a jinými než místními subjekty, jako jsou např. nevládní organizace, mezinárodní nevládní organizace, soukromý sektor a výzkumné organizace zapojené do zabezpečování potravin a výživy. Společné programování EU značně přispívá k doplňkovosti a synergiím EU a jejích členských států. Od roku 2011 došlo k zahájení postupů společného programování v asi 20 partnerských zemích, ačkoli v každé z těchto zemí je postup v jiné fázi[8]. Příkladem společného programování EU a jejích členských států je vypracování cestovní mapy EU+ pro výživu v Etiopii, která představuje praktický příklad společné analýzy a plánování, prioritizace, rozdělení odpovědnosti a koordinace u intervencí v oblasti výživy. Mezi přístupy v rámci společného provádění patří rozdělení práce na základě mapování odvětví; společná analýza, posouzení a reakce odvětví; způsoby poskytování pomoci (rozpočtová podpora, společné financování, delegovaná spolupráce a svěřenské fondy); a společné monitorování, hodnocení a systémy podávání zpráv. Společné strategické přístupy ke globálním iniciativám rovněž vylepšily doplňkovost – např. nasazení AGIR a SUN v Čadu. Podle zpráv jsou opatření spadající do těchto šesti priorit v souladu se strategiemi partnerských zemí. V Keni odráží rozdělení činnosti dárců z EU priority politik obsažené v prováděcím plánu. Případová studie o Etiopii, na niž odkazuje kapitola 2.4 SWD, analyzuje evropské snahy o zvýšení míry 3C v rámci programů vnější pomoci unijních dárců i mezi nimi navzájem (viz textový rámeček 4). Textový rámeček 4: 3C v Etiopii Participativní případová studie o 3C v Etiopii prokázala, že při jasné vizi, převzetí odpovědnosti a vůdčí roli etiopských orgánů jsou dárci z EU klíčovými partnery při řešení nejnaléhavějších otázek v oblasti zabezpečování potravin a výživy v této zemi. Rozsáhlé, národní stěžejní programy – zcela zřetelně pod vedením této země – jsou navrhovány a prováděny s pomocí mezinárodního společenství a poskytují kanály pro strukturovaný dialog i finanční příspěvky. Společné programování nabízí unikátní příležitost k vylepšení koordinace a ke společné analýze a společnému plánování, prioritizaci a rozdělení odpovědnosti za účelem zvýšení účinnosti našich snah. Tento proces by měl hlouběji zapojovat jednotlivé etiopské partnery, včetně občanské společnosti, a další významné dárce. Mezi formální postupy koordinace na úrovni EU patří pracovní skupiny Evropské rady, kdežto neformální výměny probíhají prostřednictvím vedoucích skupiny pro zemědělství a rozvoj venkova (HARD), včetně jejich podskupin k otázkám půdy a rozvoje soukromého sektoru v zemědělství a EIARD – podle zpráv jde o významné mechanismy pro přípravu a politik a výměnu poznatků. Koordinace v rámci platformy EIARD podporuje společné politiky a strategie v Evropě a rovněž pomáhá budovat soudržnost, koordinaci a doplňkovost. Tyto formální i neformální postupy slouží rovněž ke koordinaci účasti dárců z EU na mezinárodních fórech a iniciativách. Sem patří Valné shromáždění OSN, Rada pro lidská práva, CFS, hnutí SUN, Druhá mezinárodní konference o výživě (ICN2), G8 a G20. 3. Zjištění a doporučení 1. Zabezpečování potravin a výživy je významnou složkou rozvojové spolupráce EU: vzhledem k tomu, že dárci z EU jen v roce 2012 vynaložili téměř 3,4 mld. EUR ve 115 zemích, je zabezpečování potravin a výživy významné nejen co do podílu na celkové rozvojové pomoci (kolem 8 % z celkové ORP rozdělené v roce 2012), ale i co do geografického pokrytí. Významnou podporu získávají zejména státy zasažené nedostatkem potravin v subsaharské Africe, v souladu s politikou, kterou se EU a její členské státy zavázaly provádět v roce 2010. 2. Většina intervencí se v roce 2012 zaměřila na 3 priority: na prioritu 1 (Zvýšit odolnost drobných zemědělců a zlepšit venkovské zdroje obživy) se vynaložil největší díl podpory (asi 60 %), následují priorita 5 (Posílit oblast výživy), která získala 14 %, a priorita 2 (Podporovat účinnou správu) 12 %. 3. Dárci z EU by mohli fungovat efektivněji: 68 partnerských zemí v průměru získalo méně než 3 mil. EUR na jednoho dárce. Průměrná výše plateb činí 1,34 mil. EUR. Nejkřiklavějším příkladem je Střední Amerika, kde jsou čtyři země podporovány čtyřmi či více dárci s průměrnou částkou ve výši méně než 2,2 mil. EUR na jednoho dárce. Dárci z EU musí nadále zlepšovat to, jak si rozdělují práci, samozřejmě pod vedením partnerských zemí. 4. Větší pozornost si zasluhuje výzkum řízený poptávkou, školicí služby a inovace, a to v podobě vyšších investic v souladu se závazky z roku 2010 a především pro zajištění přenosu výsledků do konkrétní praxe, aby bylo možné maximalizovat dopady. 5. Dárci z EU vykazují rostoucí míru iniciativnosti u klíčových témat identifikovaných mezinárodním společenstvím. Od roku 2010 reagují kolektivně na potřeby a krize v oblasti zabezpečování potravin a zaměřují se na otázky, jako jsou výživa, odolnost a přístup k půdě. Dárci z EU spojili své úsilí v rámci globálních a unijních iniciativ, jako jsou SUN, SHARE a AGIR a podíleli se na rozvoji VGGT v CFS. Na tyto úspěchy lze navázat při řešení iniciativ zaměřených na sdílené priority dárců z EU. 6. Spolupráce se všemi zúčastněnými stranami v rámci národních systémů přináší jasnou výhodu. Z případové studie uskutečněné v Etiopii vyplývá, že společný evropský přínos k řešení otázky zabezpečování potravin a výživy má velkou relevanci, pokud jde o vytváření politik a investice. Dárci z EU společně prosazují inovační přístupy, které jsou propojeny se stávajícími národními systémy. Cenným poučením je to, že existuje potenciál intenzivnějšího dialogu s organizacemi zemědělců, místními a mezinárodními nevládními organizacemi a soukromým sektorem, zejména pokud jde o formulování a realizaci národních programů. Tímto směrem by se mělo postupovat ve všech našich partnerských zemích. 7. Koordinace dárců z EU na národní úrovni by měla jít nad rámec pouhého sdílení informací. Jak ukazuje zkušenost s EIARD a koordinační mechanismus ECOWAP pro rozvojové partnery v západní Africe, dosáhly koordinační mechanismy výjimečných úspěchů na globální, kontinentální a regionální úrovni. Na národní úrovni však existuje prostor ke zlepšení tím, že se koordinace posune nad rámec sdílení informací, aby bylo dosaženo vyšší míry soudržnosti, doplňkovosti a výměny zkušeností. 8. Průběžné společné programování EU poskytuje dobrou příležitost ke zvýšení efektivnosti: přispívá k lepší koordinaci, doplňkovosti a rozdělení práce. Může rovněž vést k většímu počtu společných rámců, monitorování a posuzování na základě výsledků, a to i na komunitní úrovni Musí dojít k posílení společného programování týkajícího se zabezpečování potravin a výživy. 9. Naši metodiku předkládání společných zpráv EU o problematice zabezpečování potravin a výživy je nutno zdokonalit tím, že se zaměří na konkrétní témata tak, aby obsahovala větší důraz na posouzení dopadů/výsledků, např. prostřednictvím případových studií vedených především s našimi partnery a větší množství kvalitativních informací. 4. Závěry a další perspektivy Jde o první zprávu v historii, v níž se dárci z EU společně vyjadřují k významnému tématu. Jde o nástroj stanovení odpovědnosti odspodu. To, že dárci z EU v roce 2012 vynaložili téměř 3,4 mld. EUR ve 115 zemích, činí z EU a jejích členských států význačné aktéry v oblasti zabezpečování potravin a výživy. Od roku 2010 vykazují dárci z EU rostoucí míru iniciativnosti na globální úrovni u oblastí, jako jsou výživa, odolnost a správa půdy. Z těchto úspěchů budou nadále čerpat při řešení nově vznikajících výzev, jako jsou zemědělství šetrné ke klimatu, transformace venkova a potravinové systémy. V Africe vznikají díky procesu CAADP nové příležitosti k dialogu o politikách a podpoře na úrovni jednotlivých států. Prohlášení z Malaba z roku 2014 dokazuje obnovený závazek afrických zemí v oblasti zemědělství a zabezpečování potravin a nastavuje očekávání kontinentu, jež by mohlo zvýšit koordinaci a podporu poskytovanou dárci z EU v souladu se závazkem k CAADP z roku 2010. V partnerských zemích existuje potenciál intenzivnějšího dialogu s organizacemi zemědělců, místními a mezinárodními nevládními organizacemi a soukromým sektorem. Z globálního hlediska lze společné programování týkající se zabezpečování potravin a výživy dále posílit. Spolupráce dává EU a jejím členským státům silnější hlas a poskytuje vyšší pokrytí a objem rozvojové pomoci. Tento přístup zvýší naši viditelnost a povede k efektivnější rozvojové pomoci, lepším výsledkům a hlubším dopadům. Tato zpráva vytyčuje základní linii pro následující zprávy. V další zprávě porovnáme náš výkon se situací v roce 2012. Mezitím dojde k vylepšení metodiky použité k vypracování této zprávy; její součástí budou vybraná témata a priority politik. Bude rovněž klást vyšší důraz na výsledky/dopady. Příští zprávu rovněž doplní příklady případových studií provedených společně s partnery a s členskými státy. [1] COM(2010) 127, Rámec politiky EU pro pomoc rozvojovým zemím při řešení problémů při zabezpečování potravin a závěry Rady o rámci politiky EU pro pomoc rozvojovým zemím při řešení problémů při zabezpečování potravin, 10. května 2010. [2] Pojem „zabezpečování potravin“ byl nahrazen pojmem „zabezpečování potravin a výživy“. [3] SWD(2013) 104 final, Boosting food and nutrition security through EU action: implementing our commitments. [4] Mimořádná a humanitární pomoc související se zabezpečováním potravin nespadala do dlouhodobého závazku EU v oblasti zabezpečování potravin a výživy, a nebyla proto zahrnuta do této zprávy. [5] Sem patří programy a projekty uvedené v příslušných databázích jako „celosvětové“ nebo u nich geografické umístění „není uvedeno“. [6] Harmonizovaný seznam nestabilních států a území, rozpočtový rok 2012, http://siteresources.worldbank.org/EXTLICUS/Resources/511777-1269623894864/FY10toFY13Harmonized_list_Fragile_Situations.pdf [7] Směnný kurz 1,29 USD/EUR. [8] Společné analýzy byly provedeny v Bolívii, na Pobřeží slonoviny a v Etiopii. Dokumenty společného programování byly vypracovány pro Jižní Súdán, Burundi, Kambodžu, Čad, Komory, Ghanu, Guatemalu, Keňu, Laos, Myanmar, Namibii, Paraguay, Rwandu, Senegal a Togo.