Návrh usnesení Evropského parlamentu o úloze žen ve společenském, hospodářském a politickém životě v Turecku (2006/2214(INI))



Úřední věstník 287 E , 29/11/2007 S. 0174 - 0181



P6_TA(2007)0031 Úloha žen ve společenském, hospodářském a politickém životě v Turecku Návrh usnesení Evropského parlamentu o úloze žen ve společenském, hospodářském a politickém životě v Turecku (2006/2214(INI)) Evropský parlament, - s ohledem na sdělení Komise ze dne 8. listopadu 2006 s názvem "Strategie rozšíření a hlavní výzvy na roky 2006-2007" (KOM(2006)0649) a zejména na zprávu o pokroku Turecka, která je jeho součástí, - s ohledem na sdělení Komise ze dne 9. listopadu 2005 nazvané "Strategický dokument o rozšíření 2005" (KOM(2005)0561), - s ohledem na své usnesení ze dne 27. září 2006 o pokroku Turecka při přípravách na přistoupení [1], - s ohledem na své usnesení ze dne 6. července 2005 o úloze žen ve společenském, hospodářském a politickém životě Turecka [2], - s ohledem na rozhodnutí Evropské rady ze dne 17. prosince 2004 o zahájení jednání s Tureckem o přistoupení k Evropské unii dne 3. října 2005, - s ohledem na právní předpisy Společenství v oblasti práv žen a rovnosti pohlaví, - s ohledem na doporučení výboru ministrů Rady Evropy členským státům Rec (2003) 3 o vyrovnané účasti žen a mužů v politickém a veřejném rozhodovacím procesu ze dne 12. března 2003, - s ohledem na úmluvu Mezinárodní organizace práce (ILO) č. 177 z roku 1996 o práci doma, - s ohledem na zprávu společného konzultačního výboru EU a Turecka působícího v rámci Evropského hospodářského a sociálního výboru s názvem "Ženy a zaměstnání", která byla vypracována v tureckém Kayseri dne 14. července 2006, - s ohledem na zprávu výboru tureckého parlamentu o zabíjení na základě tradic a pro čest a o násilí vůči ženám a dětem z roku 2006, - s ohledem na rozsudek Evropského soudu pro lidská práva ze dne 10. listopadu 2005 o právních předpisech Turecka ohledně nošení islámských šátků ve vysokoškolských zařízeních [3], - s ohledem na Úmluvu OSN o odstranění všech forem diskriminace žen (CEDAW) z roku 1979 a její opční protokol z roku 1999, které jsou součástí mezinárodního práva a k nimž se Turecko připojilo v roce 1985, resp. v roce 2002, a s ohledem na článek 90 turecké ústavy, v němž je stanoveno, že mezinárodní právo má přednost před tureckým vnitrostátním právem, - s ohledem na článek 45 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví (A6-0003/2007), A. vzhledem k tomu, že právní předpisy Společenství jsou pro kandidáty na přistoupení k EU povinné a že práva žen a rovnost pohlaví tvoří součást právních předpisů Společenství, B. vzhledem k tomu, že ve zprávě Komise o pokroku Turecka v přípravách na přistoupení, která je obsažena ve výše uvedeném strategickém dokumentu Komise pro rok 2005 ze dne 9. listopadu 2005, jsou ve vztahu k situaci žen uvedeny mj. tyto hlavní problematické oblasti: násilí páchané na ženách, zejména domácí násilí a zločiny ve jménu cti, vysoká míra negramotnosti, nízká míra účasti žen v parlamentních i místních zastupitelských orgánech, nízká míra účasti žen a převládající diskriminace na pracovním trhu, a to s ohledem na to, že ekonomická nezávislost je zásadní z hlediska jejich emancipace, a Turecko by o ni mělo mít zvláštní zájem, C. vzhledem k tomu, že Komise dopěla ve své zprávě o pokroku Turecka z roku 2006 k závěru, že právní rámec v oblasti práv žen je celkově uspokojivý, jeho provádění však nadále představuje složitý problem, 1. zdůrazňuje, že úcta k lidským právům, včetně práv žen, je nezbytným předpokladem pro členství v Evropské unii, a vyzývá Komisi, aby otázku práv žen učinila ústředním bodem jednání s Tureckem; 2. vítá skutečnost, že aktivní fáze jednání o přistoupení mezi Tureckem a Evropskou unií již byla zahájena; lituje však, že v posledním roce došlo ke zpomalení reformního procesu v Turecku a že stále přetrvávají problémy v oblasti práv žen; Uplatňování právních předpisů a koordinace 3. konstatuje, že právní rámec v oblasti práv žen je obecně uspokojivý, domnívá se však, že v jeho uplatňování dochází i nadále k chybám; opakuje proto svou žádost o dokonalé a účinné uplatňování právních předpisů v oblasti práv žen, zejména v chudších regionech země; 4. naléhá na tureckou vládu, aby urychlila uplatňování nových právních norem v oblasti práv žen, a zajistila tak, že budou plně v souladu s požadavky právních předpisů Společenství a že budou v praxi účinně prováděny; 5. zdůrazňuje, že nový turecký trestní zákoník, který vstoupil v platnost v červnu 2005, zásadním způsobem posílil základní práva žen, ale že evropské předpisy v oblasti rovného postavení mužů a žen nebyly dosud plně převedeny do vnitrostátního práva; se znepokojením konstatuje, že dochází k (neúspěšným) pokusům o zneplatnění právních předpisů v oblasti práv žen; 6. odsuzuje skutečnost, že v některých částech na jihovýchodě Turecka nejsou dívky při narození zapsány do matriky, což brání boji proti nuceným sňatkům a proti zločinům pro zachování cti, neboť oběti nemají oficiální totožnost; naléhavě žádá turecké orgány, aby i nadále přijímaly veškerá nezbytná opatření zajištující, že všechny turecké děti budou při narození zapsány do matriky; 7. zdůrazňuje, že turecká vláda by měla uplatňovat a případně zavést celostátní právní registraci sňatků a porodů, aby tak zajistila všem mužům a ženám plný nárok na veškerá občanská práva, jako je přístup ke vzdělání a zdravotní péči i rovný přístup na pracovní trh; 8. vítá, že byl v Turecku ustaven poradní výbor o statutu žen, který bude poskytovat rady ohledně plánování a realizaci státních politik se vztahem k právům žen; 9. zdůrazňuje, že je do tohoto výboru potřeba začlenit sociální partnery, zástupce orgánů a nevládních organizací, které se zabývají otázkami rovnosti pohlaví, a zástupce odborů, což v současnosti neplatí, a naléhavě žádá příslušné úřady, aby účinně využívaly služeb tohoto výboru v zájmu dosažení účinné koordinace mezi zainteresovanými stranami; Občanská společnost 10. konstatuje, že je stále zneklidněn otázkou spolupráce mezi nevládními organizacemi a tureckou vládou; 11. vyzývá, aby se se všemi nevládními organizacemi, včetně svobodných a nezávislých ženských organizací, nakládalo stejným způsobem; 12. zastává názor, že setkání tureckého státního ministra odpovědného za oblast práv žen se zástupkyněmi 55 tureckých ženských organizací představuje spolu s rozhodnutím o cílevědomější a účinnější spolupráci mezi ministerstvem a nevládními organizacemi osvědčený postup, který by se měl pravidelně uplatňovat; očekává, že se v budoucnu tato politická vůle v praxi projeví v podobě konkrétních iniciativ a opatření; 13. žádá Komisi a tureckou vládu, aby uznaly roli nevládních organizací zaměřených na ochranu práv žen jako reálných a neopominutelných partnerů, a to na základě úředních a stálých struktur a institucí, a aby cíleně zapojily nevládní organizace do procesu vyjednávání o přistoupení k EU na základě stanovených postupů; 14. vyzývá tureckou vládu, aby zahájila rozsáhlou kampaň, která by celé společnosti představila obraz ženy jakožto aktérky hospodářského a sociálního rozvoje; 15. přiznává rostoucí obavy, které mají nevládní organizace hájící práva žen z problémů, s nimiž se mohou potýkat v průběhu zdlouhavých postupů při získávání grantů z EU i při provádění projektů, pro které získaly granty; poukazuje na to, že mnoho nevládních organizací hájících práva žen váhá s žádostí, a v důsledku toho není schopno využívat velmi důležitého finančního zdroje; 16. vítá založení střediska STGM (Středisko rozvoje občanské společnosti - Civil Society Development Centre), které napomáhá rozvoji občanské společnosti; 17. vyzývá Komisi, aby poskytla další pomoc mj. prostřednictvím vytváření kapacit v dalších střediscích pomoci; Údaje, orientační ukazatele a cíle 18. konstatuje, že stále nejsou k dispozici přesné údaje o situaci žen v Turecku a že stávající údaje se stále ještě nevztahují na všechny problémy spojené se situací, úlohou a právy žen; 19. vítá iniciativu, kterou na začátku roku 2007 zahájil turecký státní statistický úřad a jejímž cílem je poskytnout "genderové statistické údaje" ("gender statistics") týkající se společenského, kulturního a hospodářského života, včetně údajů o rozdílech mezi platy žen a mužů; 20. vítá společný projekt EU a Turecka "Podpora rovnosti pohlaví", jehož cílem je posílení schopnosti zainteresovaných stran chránit ženy před domácím násilím, a vítá iniciativu prováděnou v rámci tohoto projektu na založení databáze zaměřené na násilí vůči ženám "Národní výzkum příčin a důsledků násilí na ženách"; 21. vyzývá tureckou vládu, aby poskytla konkrétní a spolehlivé údaje o míře negramotnosti mezi ženami, o rovném přístupu žen ke vzdělání, o problémech vztahujících se k účasti žen na pracovním procesu, o násilí vůči ženám, o zabíjení pro čest a o nucených sňatcích; 22. žádá Komisi, aby ve svých zprávách o postupu reforem předkládaných Evropské radě stanovila jasné hlavní směry a přesné krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé cíle ohledně práv žen; 23. vyzývá tureckou vládu, aby zajistila, že do programů na podporu práv žen budou zahrnuty všechny ženy bez ohledu na jejich jazyk, rasu, etnickou příslušnost, barvu pleti, politické názory, přesvědčení a náboženství; 24. je znepokojen zjištěním Komise, že zákon na ochranu rodiny je uplatňován jen částečně, a vyzývá turecké orgány, aby jej neprodleně řádně a účinně provedly, neboť se tím přispěje k ochraně postavení a práv žen v rodině; Násilí vůči ženám 25. konstatuje, že násilí vůči ženám je stále problémem, a odsuzuje případy násilí vůči ženám, včetně zabíjení pro čest, domácí násilí, vynucené sňatky a polygamii; 26. bere na vědomí poznatek Komise, že navzdory ustanovením nového tureckého trestního zákoníku, který uvádí "vraždy motivované ctí" mezi přitěžujícími okolnostmi pro zločin vraždy, rozsudky vydávané soudy, jak zdůrazňuje Komise, odrážejí smíšený obraz; vyzývá soudní orgány, aby tato ustanovení trestního zákoníku uplatňovaly a vykládaly správně a účinně, aby se tak zabránilo tomuto druhu zločinu a aby bylo zajištěno, že na zločiny spáchané na ženách se nebudou vztahovat zkrácené tresty ani polehčující okolnosti; 27. je hluboce znepokojen skutečností, že nadále dochází k sebevraždám žen na základě vlivu rodiny, zejména na východě a jihovýchodě země; naléhavě žádá turecké orgány, aby chránily ženy před tímto tlakem, kterému jsou vystavovány ze strany rodiny, a aby poskytly konkrétní a spolehlivé údaje o sebevraždách žen, zejména v uvedených regionech; 28. vyzývá veřejné instituce (soudnictví, státní správu, policii, systém zdravotní péče atd.), aby zajistily, že se ženám postiženým násilím v Turecku dostane veškeré potřebné ochrany; 29. zdůrazňuje, že je třeba, aby v případech, kdy se obětem nedostalo ochrany a pomoci, veřejné instituce zahájily soudní šetření a usilovaly o přijetí kázeňských opatření vůči odpovědným osobám; 30. vítá úřední oběžník, který vydal ministerský předseda v návaznosti na zprávu výboru tureckého parlamentu o zabíjení na základě tradic a pro čest a o násilí vůči ženám, který nabádá všechna ministerstva, veřejné instituce a místní státní úředníky k tomu, aby prosazovali navržená řešení problémů s násilím vůči ženám; vyzývá tureckou vládu, aby zformulovala závazné praktické pokyny k provádění tohoto úředního oběžníku, aby na provedení nezbytných opatření poskytla dostatečný rozpočet a jasně stanovila důsledky v případě nedodržení tohoto oběžníku; 31. vítá úřední oběžník ministerstva vnitra ze dne 9. ledna 2007, kterým se zavádí akční plán pro koordinaci politik, jenž má zabránit trestným činům ze cti a na základě tradic a který vyžaduje přísné prováděn zákon o zřízení útočiště v každém městě s více než 50000 obyvateli, zřízení zvláštních výborů v každém městě, které by koordinovaly snahy pomoci obětem trestných činů ze cti a na základě tradic, a přijetí opatření na poskytování psychologické a ekonomické podpory a ochrany obětem; 32. vítá iniciativu, jejímž cílem je poskytnout vojákům v rámci vojenské služby školení v oblasti prevence násilí na ženách a zahrnout otázky, jako jsou práva žen jakožto součást lidských práv, rovnost pohlaví, násilí na ženách a zločiny pro zachování cti, do učebních osnov policejních škol; 33. vyzývá tureckou vládu a Komisi, aby se přednostně zabývaly otázkou násilí obecně a zejména problematikou zabíjení pro čest a aby zřídily zvláštní přísně zabezpečená útočiště, a to i v jihovýchodních oblastech Turecka, aby tak ženy měly tato útočiště nedaleko od svého bydliště; vyzývá k přijetí opatření s cílem poskytnout podporu a pomoc ženským poradenským střediskům na jihovýchodě Turecka, např. KA-MER, důrazně upozorňuje, že je důležité, aby v oblastech, v nichž jsou ženy vystavovány násilí, došlo k hospodářskému rozvoji se zaměřením na ženy; zdůrazňuje význam systematického vyšetřování a účinného potrestání, a tím i školení policejních a soudních orgánů v oblasti rovnosti pohlaví a boji proti násilí; poukazuje na to, že je důležité soudce instruovat v tom smyslu, že je třeba uplatňovat nové zákony, které přísně postihují násilí obecně a zločiny pro zachování cti, nucené sňatky a polygamii zvlášť, a chránit svědky; naléhavě žádá tureckou vládu, aby s Komisí uzavřela zvláštní dohodu o účasti v programu na předcházení a boj s násilím proti dětem, mladým lidem a ženám a na ochranu rizikových obětí a skupin (program Daphne) a vyčlenila k tomuto účelu ve státním rozpočtu potřebné finanční prostředky; 34. zdůrazňuje, že ženám musí být nabídnuta nejen ochrana, ale především psychologická péče a poradenství; požaduje, aby tyto služby byly poskytovány v útočištích pro ženy, a to a přímo na místě v regionech s vysokým výskytem sebevražd žen a násilí na ženách; 35. vyzývá tureckou vládu, aby vytvářela spojenectví se všemi skupinami - občanskými, sociálními i náboženskými - ve společnosti s cílem zahájit kampaň zaměřenou zejména na mládež, šířit informace o tom, že násilí páchané na ženách a dětech je závažným porušením lidských práv, a vytvořit odpor proti všem formám násilí; Útočiště 36. konstatuje, že útočiště pro ženy v Turecku, které se staly obětí násilí, jež mají údajně kapacitu 469 míst a dosud poskytla své služby 5512 ženám [4], neodpovídají potřebám národa čítajícího přibližně 70 milionů obyvatel, přičemž dosud se nepodařilo dostatečně využít ani skromných možností, které dávají platné právní předpisy, totiž aby bylo takové útočiště v každém městě s více než 50000 obyvateli; 37. vyzývá tureckou vládu, aby zajistila dostatek útočišť pro potřeby žen a jejich účinné, bezpečné a dostupné využívání; 38. vítá zřízení pomocné telefonní linky "183 sociálních služeb rodinám, ženám, dětem a postiženým osobám" k ohlašování násilí a rovněž vítá zřízení celonárodní nouzové pomocné linky 157 pro oběti pašování lidí a je přesvědčen, že to může být i dobrý příklad pro EU; 39. znovu opakuje svou výzvu Turecku, aby ratifikovalo dodatkový protokol č. 12 Evropské úmluvy o lidských právech; 40. vyzývá tureckou vládu, aby zlepšila stavební a personální stav útočišť pro ženy a napravila nedostatky, které vedou ke stížnostem; 41. vybízí tureckou vládu, aby vyvinula větší úsilí o podporu spolupráce mezi státními institucemi / místními orgány a nezávislými ženskými organizacemi; kromě toho naléhavě žádá tureckou vládu, aby poskytla finanční podporu nezávislým a autonomním útočištím pro ženy; Účast na politickém životě 42. konstatuje, že účast žen na politickém životě Turecka je příliš nízká; zdůrazňuje, že diskriminaci žen lze někdy zabránit pomocí dočasných pozitivně diskriminačních opatření povolených mj. v rámci úmluvy CEDAW a že existuje neoddiskutovatelná potřeba ženských vzorů v mocenských a rozhodovacích pozicích; 43. navrhuje předložit návrh opatření, která zajistí odpovídající zastoupení žen na kandidátních listinách a bude z krátkodobého hlediska nejlepším způsobem zlepšení účasti žen v turecké politice; 44. vyzývá turecké politické strany, aby přijaly interní pravidla zaručující přítomnost žen v jejich řídících orgánech na všech úrovních; 45. naléhá na politické strany Turecka, aby počínaje nadcházejícími volbami v roce 2007 na své kandidátní listiny umísťovaly více kandidátek s cílem umožnit ženám hrát odpovídající roli v hierarchii stran a upozorňovat na význam účasti žen na politickém životě; 46. vyjadřuje skutečné politování nad tím, že v tureckém parlamentu stále ještě nedošlo k ustavení stálého výboru pro práva žen a rovnost pohlaví; zdůrazňuje, že je nutné dodržet sliby, které učinila turecká vláda a některé politické strany ve svých stranických programech, a upozorňuje na to, že tento výbor by měl být ustaven co nejdříve; 47. je znepokojen vyjádřením Komise, že ženy nadále podléhají diskriminaci do značné míry z důvodu nedostatečného vzdělání a vysoké míry negramotnosti v zemi, a vyzývá tureckou vládu, aby zajistila rovný přístup mužů a žen ke vzdělání a na pracovní trh, a to zejména v jihovýchodních oblastech; v této souvislosti vyzývá k zavedení opatření v oblasti vzdělávání s cílem vzdělat učitele v otázkách rovnosti pohlaví a zachovat systém pobídek, které by udržely dívky ve škole; vyzývá rovněž k tomu, aby žákům a žákyním bylo vštěpováno vědomí rovných práv pro muže a ženy a práva žen na sebeurčení, a to i prostřednictvím vzdělávacích příruček zaměřených na chlapce i dívky; Vzdělání 48. poukazuje na to, že podle odhadů UNICEF rodiny každoročně brání 600000 až 800000 dívkám, které dosáhly věku povinné školní docházky, v nástupu do školy nebo k tomu dochází z důvodu logistických potíží; 49. vítá výchovnou kampaň s názvem "Děvčata, pojďme do školy" zaměřenou na dívky, která přispěla k tomu, že do školy nastoupilo 222800 dívek; vítá také kampaň na podporu národního vzdělávání, které se za čtyři roky zúčastnilo téměř 5 milionů dospělých, z nichž se většinou jednalo o ženy z venkovských oblastí a dívky, které nemohly navštěvovat školu; 50. poukazuje na význam vzdělání a jeho možného přínosu k ekonomické nezávislosti žen; vyzývá turecké úřady, aby vytvořily monitorovací systém, které by udržel dívky ve vzdělávacím systému; zdůrazňuje, že je důležité, aby žákyně a studentky měly lepší přístup na střední školy a univerzity a byly více zapojeny do vědních oborů, jako je např. psychologie, aby jim jejich příprava a vzdělání umožnily pomáhat jiným ženám, které se staly obětí zneužívání, Účast na pracovním trhu 51. poznamenává, že procento účasti žen na trhu práce je i nadále mimořádně nízké, přičemž nedosahuje ani 25 % a ve srovnání s průměrnou mírou zaměstnanosti žen v EU-27, která je 49 %, je velmi nízké, a že na rozdíl od vzestupu účasti žen v neoficiálním sektoru došlo k 20 % poklesu zaměstnanosti žen, což je často důsledkem nízké úrovně vzdělanosti mnohých žen, nedostatku institucionalizovaného, plošného, přístupného a dostupného systému zařízení péče o děti, starší a postižené příbuzné osoby a rozdělení práce ve společnosti podle pohlaví; 52. poukazuje na vyjádření Komise ohledně rovných příležitostí, že je potřebné připojit se k právním předpisům Společenství, zejména pokud jde o rodičovskou dovolenou, rovné platy, rovný přístup k zaměstnání a zákonné a zaměstnanecké sociální pojištění; 53. vítá v této souvislosti projekty, jako je společný nizozemsko-turecký projekt "Posilování rovnosti v zaměstnání" a plánovaný projekt "Podpora podnikání žen", i spolupráci mezi Garanti Bank a sdružením podnikatelek KAGIDER, týkající se úvěrových programů až do výše 30000 USD a bezplatného školení pro podnikatelky; 54. vyzývá tureckou vládu, aby zřídila orgán nebo orgány na prosazování, analýzu, sledování a podporu rovného zacházení na pracovním trhu, včetně odborné přípravy ve smyslu článku 8a směrnice směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky [5]; 55. vyzývá sociální partnery a tureckou vládu, aby přijaly veškerá nezbytná opatření k zajištění přechodu od neoficiální ekonomiky k oficiální ekonomice; žádá Komisi, aby z podpory tohoto úsilí učinila jednu ze svých priorit; 56. žádá tureckou vládu, aby poskytla přesné údaje o diskriminaci žen, včetně přístupu žen zahalených do šátků na pracovní trh, aby bylo možno zjistit, zda existuje riziko nepřímé diskriminace založené na pohlaví; 57. vyzývá tureckou vládu, aby zlepšila situaci osob pracujících doma, z nichž je většina žen; v této souvislosti naléhavě žádá Turecko, aby podepsalo a ratifikovalovýše uvedenou úmluvu Mezinárodní organizace práce č. 177 o práci doma a aby rozšířilo působnost tureckého zákoníku práce, tak aby se vztahoval i na osoby pracující doma; 58. opakovaně vyzývá tureckou vládu, aby vypracovala a realizovala národní akční plány týkající se žen a zaměstnanosti, které by měly omezenou časovou platnost a konkrétní cíle, jako je tomu v současnosti v členských státech EU; 59. vyzývá turecké ministerstvo práce a sociální partnery, aby do svých politik a kolektivních pracovních smluv začlenily problematiku rovnosti pohlaví, a žádá turecké odbory, aby se zabývaly organizací práce v neoficiálním sektoru a zástupcům odborů poskytly školení zaměřené na problematiku rovnosti pohlaví; v této souvislosti vítá iniciativy konfederace odborů Türk-IS; 60. zdůrazňuje význam úlohy sociálních partnerů v podpoře práv žen a jejich účasti na hospodářském, sociálním a politickém životě; vybízí sociální partnery, aby více podporovali účast žen v orgánech, které jsou zapojeny do sociálního dialogu; 61. přijal rozhodnutí pravidelně hodnotit postup v oblasti práv žen v Turecku, a to ve spolupráci s Komisí a kromě její každoroční zprávy, a hodnotit pokrok Turecka v oblasti práv žen v souladu s orientačními ukazateli stanovenými ve zprávě o pokroku; * * * 62. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, generálnímu tajemníkovi Rady Evropy, zvláštnímu zpravodaji OSN pro násilí na ženách, generálnímu řediteli Mezinárodní organizace práce a vládě a parlamentu Turecka. [1] Texty přijaté, P6_TA(2006)0381. [2] Úř. věst. C 157 E, 6.7.2006, s. 385. [3] Leyla Şahin vs. Turecko, žádost č. 44774/98. [4] Zdroj: Nimet Çubukçu, turecký státní tajemník pro práva žen. [5] Úř. věst. L 39, 14.2.1976, s. 40. Směrnice ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES (Úř. věst. L 269, 5.10.2002, s. 15). --------------------------------------------------