2.

vyzývá vysokou představitelku, místopředsedkyni a Radu, aby: a) aktivně přispěly k rozpravě o zásadě spočívající v odpovědnosti za ochranu a vycházely přitom ze stávajících mezinárodních právních předpisů v oblasti lidských práv a z Ženevských úmluv s cílem přimět mezinárodní společenství soustředit se více na složku prevence v rámci odpovědnosti za ochranu a na všeobecné uplatňování jiných než donucovacích nástrojů, a aby za tímto účelem sestavily konkrétní akční plán, jehož součástí budou i otázky odpovědnosti/nutnosti obnovy; b) prosazovaly zásadu spočívající v odpovědnosti za ochranu v OSN a zasazovaly se o zajištění její univerzálnosti jakožto hlavní součásti kolektivního modelu bezpečnosti založeného na mnohostrannosti a nadřazenosti OSN a usilujícího o posílení Mezinárodního trestního soudu; připomněly, že zásada spočívající v odpovědnosti za ochranu zahrnuje také odpovědnost za boj proti beztrestnosti. c) podpořily úsilí generálního tajemníka OSN o vymezení a lepší pochopení důsledků zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu a aby spolupracovaly s ostatními členy OSN, kteří chtějí zlepšit schopnost mezinárodního společenství předcházet masovým zločinům, jichž se zásada spočívající v odpovědnosti za ochranu týká, a reagovat na ně; d) vyzvaly Radu bezpečnosti OSN k tomu, aby přijala brazilský návrh „Zodpovědné poskytování ochrany“ k zajištění co nejúčinnějšího provádění zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu, které by způsobilo co nejmenší škodu, a aby přispěly k nezbytnému rozvoji kritérií, jež je třeba dodržovat při uplatňování zejména třetího pilíře odpovědnosti za ochranu, včetně proporcionality rozsahu a trvání každého zásahu, důkladného vyvážení důsledků, předběžného vyjasnění politických cílů a transparentnosti argumentů ve prospěch zásahu; aby vzhledem k tomu, že vytvoření takových kritérií by mohlo poskytnout záruky, jež by země, které v současnosti váhají přijmout doktrínu spočívající v odpovědnosti za ochranu, mohly přesvědčit o její užitečnosti, posílily mechanismy monitorování a přezkumu přijatých mandátů, a to i prostřednictvím zvláštních poradců generálního tajemníka OSN pro předcházení genocidě a pro odpovědnost za ochranu a vysokého komisaře OSN pro lidská práva, a aby tyto mechanismy uplatňovaly „spravedlivě, obezřetně a profesionálně, bez politických zásahů nebo dvojích norem“ (18); e) si ve spolupráci s členskými státy a našimi mezinárodními partnery vzaly ponaučení ze zkušeností získaných s uplatňováním odpovědnosti za ochranu v Libyi v roce 2011 a ze současné neschopnosti zasáhnout v Sýrii; f) doporučily pěti stálým členům Rady bezpečnosti OSN, aby přijali dobrovolný kodex chování, který by omezil využívání práva veta v případech genocidy, válečných zločinů, etnických čistek nebo zločinů proti lidskosti; g) spolupracovaly s regionálními partnery EU s cílem jasněji definovat úlohu regionálních a subregionálních organizací při uplatňování odpovědnosti za ochranu; h) usilovaly o to, aby se odpovědnost za ochranu stala novou normou mezinárodního práva, a to v rozsahu dohodnutém členskými státy OSN na světovém summitu v roce 2005; i) připomněly Radě bezpečnosti, že zakotvení zásady spočívající v odpovědnosti za ochranu, jež se postupně stává normou, mezi standardy mezinárodního práva by neomezilo její rozhodovací pravomoci; j) pomohly posílit rámec a kapacity na úrovni OSN pro mediaci, diplomacii ve dvou rovinách a výměnu osvědčených postupů týkajících se mírového řešení vznikajících konfliktů a zmírnění napětí a systémů včasného varování, jako je útvar mediační podpory oddělení politických záležitostí; posílily úřad zvláštního poradce pro prevenci genocidy a zvláštního poradce pro odpovědnost za ochranu; zapojily do diskuse o odpovědnosti za ochranu Radu pro lidská práva; k) ve spolupráci s členskými státy EU, které zasedají v Radě bezpečnosti OSN, a všemi mezinárodními partnery zajistily plnou konzistentnost dalšího možného rozvoje koncepce odpovědnosti za ochranu s mezinárodním humanitárním právem a aby hájily a dohlížely na plné dodržování mezinárodního humanitárního práva v případech, kdy bude v budoucnu koncepce odpovědnosti za ochranu uplatňována; l) řešily otázky jednotného křesla EU v Radě bezpečnosti OSN a společného rozpočtu Společenství na mise SZBP v rámci mandátu OSN; m) v souladu s rezolucemi Rady bezpečnosti OSN č. 1325 a 1820 mnohem častěji zapojovaly ženské osobnosti včetně vůdců z řad žen a ženských skupin do všech snah o prevenci a zmírnění konfliktů i do jejich řešení; n) spolupracovaly s OSN na vytvoření jasné souvislosti mezi uplatňováním odpovědnosti za ochranu a bojem proti beztrestnosti za nejzávažnější trestné činy, na které se tato koncepce vztahuje;