Sdělení komise o zjednodušeném podnikatelském prostředí pro společnosti v oblasti práva obchodních společností, účetnictví a auditu /* KOM/2007/0394 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 10.7.2007 KOM(2007) 394 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE o zjednodušeném podnikatelském prostředí pro společnosti v oblasti práva obchodních společností, účetnictví a auditu SDĚLENÍ KOMISE o zjednodušeném podnikatelském prostředí pro společnosti v oblasti práva obchodních společností, účetnictví a auditu Evropská Rada na zasedání ve dnech 8. a 9. března 2007 zdůraznila, že pro stimulaci hospodářství Evropy je důležité snižování administrativní zátěže, zejména vzhledem k možným přínosům pro malé a střední podniky. Zdůraznila, že ke snížení administrativní zátěže v EU je nezbytné intenzivní společné úsilí Evropské unie i členských států[1]. Komise nastínila způsob, jak toho dosáhnout, tím, že dne 14. listopadu 2006 přijala aktualizovaný program zjednodušení[2] a hlavní prvky pro měření administrativních nákladů a snižování administrativní zátěže[3]. Tyto dokumenty byly doplněny akčním programem přijatým dne 24. ledna 2007[4]. Oba programy zdůrazňují nutnost dosažení hmatatelných hospodářských přínosů. Jako prioritní oblasti v rámci této iniciativy byly stanoveny evropské právo obchodních společností, účetnictví a audity. První analýzy provedené řadou členských států prokázaly, že administrativní náklady vyvolané pravidly EU v těchto oblastech jsou zvlášť vysoké[5]. Komise souběžně zahájila měření administrativní zátěže v právu obchodních společností a účetnictví v celé Evropské unii, jak bylo oznámeno v listopadu 2006[6] [7]. Rozsáhlý přezkum acquis EU v těchto oblastech je nevyhnutelný, aby mohly evropské podniky účinněji soutěžit a být úspěšnější ve vysoce konkurenčním globálním prostředí. Tento postup přispěje k probíhajícímu přezkumu jednotného trhu, který Komise zahájila jako součást programu pro občany v květnu 2006[8]. Zejména podpoří práci na Evropě s dobrou právní úpravou, která zahrnuje kritické posouzení toho, jak lze zlepšit stávající právní předpisy a snížit administrativní zátěž. 1. PROč ZJEDNODUšIT EVROPSKÉ PRÁVO OBCHODNÍCH SPOLEčNOSTÍ? Právo obchodních společností a účetnictví byly jako hlavní prvky k dosažení společného trhu prvními oblastmi právních předpisů, které byly harmonizovány na evropské úrovni. Krátce poté následovala oblast auditů (s první verzí osmé směrnice o povinném auditu pocházející z počátku 80. let)[9]. Od té doby byly příslušné směrnice a nařízení několikrát aktualizovány s cílem přizpůsobit je novému vývoji[10]. Řada těchto revizí je nových a je ještě zapotřebí určitý čas, než bude moci měřit a určit jejich dopady. Žádné z těchto opatření k modernizaci se však nedotýkalo oblasti působnosti nebo základního obsahu dotčených směrnic. Ty zůstaly od doby přijetí v zásadě nezměněny. V posledních dvaceti až třiceti letech se podnikatelské prostředí evropských obchodních společností měnilo velmi rychle s globalizací hospodářství a radikálním vývojem technologií. Vyvíjelo se rovněž právní prostředí, a to přijetím mezinárodních standardů v oblasti účetnictví a vývojem judikatury Soudního dvora Evropských společenství. V posledních letech tato judikatura pomohla objasnit oblast působnosti základních svobod ve Smlouvě, což připravilo půdu pro větší mobilitu obchodních společností v Evropské unii. Je nutné stávající směrnice EU přezkoumat na základě tohoto vývoje s cílem posoudit, zda jsou nadále relevantní. Toto posouzení musí vzít v úvahu rovněž zásady lepších právních předpisů spolu se zásadou subsidiarity a proporcionality. 2. DALšÍ POSTUP V zásadě existují dvě možnosti , jak postupovat dále u některých směrnic v oblasti práva obchodních společností, které se zabývají zejména situací uvnitř členských států : - První možností je zabývat se otázkou, zda jsou i dnes všechny stávající směrnice dosud zapotřebí, nebo zda by se mělo acquis EU v oblasti práva obchodních společností omezit na ty právní akty, které se zabývají výhradně přeshraničními problémy. - Druhá, méně rozsáhlá možnost spočívá v tom, zaměřit se pouze na konkrétní, jednotlivá opatření k zjednodušení s cílem pomoci obchodním společnostem v EU. Co se týká zbytku acquis v oblasti práva obchodních společností , který se zabývá zvláštními přeshraničními problémy, jakož i oblastí účetnictví a auditů , zdá se, že správnou odpovědí jsou jednotlivá opatření ke zlepšení. Pokud jde o účetnictví a audity, pozornost by se měla soustředit na snížení administrativních nákladů malých a středních podniků, u nichž jsou tyto náklady zvlášť důležité, zatímco z opatření k zjednodušení v oblasti práva obchodních společností by měly mít prospěch všechny obchodní společnosti. Tímto sdělením Komise hodlá představit své první názory na toto téma a zahájit diskusi zahrnující členské státy, Evropský parlament a zúčastněné strany s cílem určit opatření v oblasti práva obchodních společností, účetnictví a auditů, která jsou nejvhodnější nejen k přizpůsobení evropských obchodních společností vnitřnímu trhu, ale rovněž k zajištění jejich celosvětové konkurenceschopnosti. Cílem je dosáhnout politické shody, pokud jde o další postup, aby počátkem roku 2008 bylo možno předložit příslušné legislativní návrhy. Zúčastněné strany se vyzývají, aby podaly připomínky k otázkám a návrhům předloženým v tomto dokumentu a jeho přílohách. Zúčastněné strany se rovněž vybízejí, aby předkládaly dodatečné návrhy na další opatření k zjednodušení. Tento postup by měl být založen na pochopení toho (jak zdůraznila Evropská rada na zasedání ve dnech 8.-9. března 2007), že jakékoliv opatření k zjednodušení na úrovni EU může být účinné pouze tehdy, budou-li opatření přijatá na úrovni EU plně potvrzena členskými státy na vnitrostátní úrovni a pokud členské státy využijí ke snížení zátěže obchodních společností v EU možností, které existují již nyní podle práva EU. Pouze společná strategie umožní obchodním společnostem využít jednoznačného zlepšení podnikatelského prostředí. 3. KAM Až MÁ SAHAT PRÁVNÍ ÚPRAVA V EVROPě V OBLASTI PRÁVA OBCHODNÍCH SPOLEčNOSTÍ? 3.1. Obecné pojímání evropského práva obchodních společností V oblasti práva obchodních společností dnes vyšší mobilita obchodních společností nejen na úrovni EU, nýbrž rovněž na mezinárodní úrovni vyžaduje pružné reakce na neustále se měnící prostředí. Tyto změny lze řešit pouze tehdy, budou-li členské státy schopny reagovat na tento nový vývoj rychle. V této situaci se pevný, harmonizovaný evropský rámec může zdát někdy spíše překážkou inovací než přínosem pro vnitřní trh. Konkurenceschopnost obchodních společností dále závisí rovněž na výši administrativních nákladů spojených přímo či nepřímo s jejich činností. Některé z těchto nákladů vyplývají z pravidel EU. Je nutno se ptát, zda přínosy těchto pravidel ve všech případech převažují nad náklady, jež jsou s nimi spojeny. Harmonizace má současně rovněž příznivé účinky na konkurenceschopnost obchodních společností. Harmonizace je kladem pro přeshraniční trhy a může objasnit vztahy mezi dvěma nebo více vnitrostátními dotčenými právními systémy. Zvyšuje rovněž právní jistotu. Totéž platí, pokud jsou stanoveny minimální normy průhlednosti na ochranu třetích stran před nebezpečím, jež pro ně může znamenat vyšší mobilita obchodních společností. V tomto případě společná pravidla stanoví základ pro důvěru, jíž je zapotřebí pro fungování vnitřního trhu. Situace však může být odlišná u směrnic, jako je třetí, šestá, druhá a dvanáctá směrnice v oblasti práva obchodních společností. Tyto směrnice se zaměřují především na situaci uvnitř členských států a neusilují o řešení specifických přeshraničních problémů. 3.1.1. Možnost 1: Zaměření se na přeshraniční problémy Třetí a šestá směrnice v oblasti práva obchodních společností upravují fúze a rozdělení akciových společností v témže členském státě. Před několika desetiletími, kdy byly tyto předpisy přijaty, hrály úlohu při otevírání nových možností pro obchodní společnosti a při podpoře vnitřního trhu. V současnosti zaručují minimální úroveň ochrany pro akcionáře a věřitele akciových společností v celé Evropské unii. Avšak vzhledem k tomu, že tyto směrnice nezajišťují plnou harmonizaci, nevytvářejí rovné podmínky; některá pravidla v jednotlivých členských státech se i nadále liší. Existence minimálních požadavků v právu EU současně členským státům brání v tom, aby přizpůsobily své vnitrostátní právní předpisy měnícím se potřebám. To vede k otázce, zda výhody plynoucí z těchto směrnic odůvodňují omezení, která tyto směrnice podnikům ukládají. Obdobné úvahy platí pro druhou směrnici v oblasti práva obchodních společností , která se zabývá základním kapitálem akciových společností. Systém udržování základního kapitálu podle této směrnice je dlouhou dobu tématem diskusí, takže by se měl uvážit přinejmenším přezkum tohoto systému, aby byla společnostem umožněna větší pružnost v oblasti rozdělování akcionářům[11]. V některých členských státech byly vytvořeny nové vnitrostátní právní formy, které nespadají do oblasti působnosti druhé směrnice v oblasti práva obchodních společností, s cílem zajistit pružnost, kterou směrnice postrádá, zejména s ohledem na minimální kapitálové požadavky. Dvanáctá směrnice má v zásadě povolovací charakter, jelikož umožňuje jednotlivcům zakládat v členských státech společnosti s ručeným omezeným, pokud se před provedením směrnice vyžadovalo, aby společnost tohoto typu založilo více společníků. Směrnice však současně stanoví řadu minimálních požadavků na vnitřní postupy takovéto obchodní společnosti. Otázkou je, zda takováto omezení musí být stanovena na úrovni EU. Ve všech těchto případech se Komise domnívá, že by realizovatelnou možností bylo zrušení předpisů EU a zvýšení pružnosti tím, že se ponechá na jednotlivých členských státech, aby určily podmínky v příslušných oblastech. Komise má za to, že takovýto přístup by byl nejvhodnější s ohledem na zásady lepších právních předpisů a potřebu opatřit pro EU jednodušší acquis v oblasti práva obchodních společností pro 21. století. Zúčastněné strany se proto vyzývají, aby sdělily své názory na to, zda by - pravidla týkající se fúzí a rozdělení v rámci členského státu obsažená v třetí a šesté směrnici; - pravidla týkající se základního kapitálu akciových společností nebo přinejmenším systém udržování základního kapitálu podle druhé směrnice; a/nebo - pravidla týkající se společností s ručením omezeným s jediným společníkem podle dvanácté směrnice měla být zcela nebo částečně zrušena. Pokud se takovéto zrušení nepovažuje za vhodné, je nutno vysvětlit, jaké jsou výhody těchto pravidel na úrovni EU a proč tyto výhody převažují nad náklady, které jsou s nimi spojeny. 3.1.2. Možnost 2: Méně podrobné právní předpisy založené více na zásadách Úplné zrušení výše uvedených směrnic se může některým zdát příliš rozsáhlé. V tomto případě by se měly zjednodušit přinejmenším části třetí, šesté a pravděpodobně rovněž druhé směrnice v oblasti práva obchodních společností. Ve své stávající podobě tyto směrnice obsahují pravidla na takové úrovni podrobnosti, že členským státům je ponecháno jen málo pružnosti, aby přizpůsobily své příslušné vnitrostátní systémy vyvíjejícím se potřebám podniků a zúčastněných stran obecně. První návrh na zjednodušení třetí a šesté směrnice Komise předložila dne 7. března 2007[12] jako jedno z opatření obsažených v akčním programu Komise pro snižování administrativní zátěže a tento návrh byl schválen Evropskou radou na zasedání ve dnech 8.-9. března 2007[13]. Kromě této změny však existují významnější změny, jimiž je třeba se zabývat. Z dnešního hlediska se zejména zdá být nadměrná řada požadavků na předkládání zpráv obsažených v třetí a šesté směrnici. Podrobné návrhy, jež se zmíněnými problémy zabývají v rámci této alternativy, jsou obsaženy v příloze 2 . Opatření k dalšímu zjednodušení druhé směrnice by mohla být dále navržena rovněž po posouzení studie, která se v současnosti[14] provádí jménem Komise. Zúčastněné strany se vyzývají, aby sdělily své názory na návrhy předložené v příloze 2. Pokud se některé z navrhovaných opatření nepovažuje za vhodné, měly by být objasněny výhody zachování těchto pravidel beze změn. 3.2. Další opatření k zjednodušení v oblasti práva obchodních společností Jak bylo vysvětleno výše, mimo opatření uvedená v předchozím oddíle jsou zapotřebí další kroky s cílem zjednodušit ostatní části acquis v oblasti práva obchodních společností. To se týká především první a jedenácté směrnice v oblasti práva obchodních společností. Způsoby zveřejňování informací obchodních společností, které tyto směrnice stanoví, nevyužívají všechny možnosti, jež dnešní technologie nabízejí. Podle pravidel první směrnice v oblasti práva obchodních společností je nutno některé informace, jež musejí být zapsány v obchodních rejstřících členských států, mimoto zveřejňovat ve vnitrostátních věstnících. Ve většině případů toto zveřejňování znamená pro obchodní společnosti zbytečné dodatečné náklady. Těmto nákladům by bylo možno v budoucnu předejít vzhledem k tomu, že v současnosti jsou veškeré tyto informace dostupné on-line prostřednictvím elektronických obchodních rejstříků. Pokud jde o pobočky, jedenáctá směrnice v oblasti práva obchodních společností stanoví zvláštní požadavky na zveřejňování. Tyto požadavky rovněž znamenají pro mnoho obchodních společností značné náklady vzhledem k vnitrostátním pravidlům týkajícím se překladu a osvědčení v souvislosti s touto oznamovací povinností. Je nutné úsilí ke snížení těchto nákladů na nejnižší možnou míru, a to omezením formálních požadavků, jež členské státy mohou obchodním společnostem v této souvislosti uložit. Návrhy za tímto účelem jsou obsaženy v příloze 3 . Příloha dále obsahuje návrh na přizpůsobení statutu evropské společnosti nejnovější judikatuře Evropského soudního dvora, jež by bylo možno provést současně s opatřeními k modernizaci a zjednodušení, která jsou navrhována v tomto sdělení. Zúčastněné strany se vyzývají, aby sdělily své názory na návrhy předložené v příloze 3. Pokud se některé z navrhovaných opatření nepovažuje za vhodné, měly by být objasněny výhody zachování těchto pravidel beze změn. 4. ZJEDNODUšENÍ PRO MALÉ A STřEDNÍ PODNIKY V OBLASTI ÚčETNICTVÍ A AUDITů V oblasti účetnictví a auditů by malé a střední podniky měly prospěch z dalšího zjednodušení směrnic. S čtvrtou, sedmou a osmou směrnicí zvýšily harmonizované požadavky na účetnictví a audity významně kvalitu finančního výkaznictví a auditů v EU. Ačkoliv je nutné zachovat celkový cíl sledovaný těmito směrnicemi, a to udržet a zvýšit kvalitu účetnictví a auditů v EU, stávající požadavky podle těchto směrnic přinášejí administrativní práci, kterou obchodní společnosti, zejména malé a střední subjekty, kritizují jako zbytečně zatěžující. Úspěšné snížení administrativní zátěže pro malé a střední podniky však musí být řešeno na úrovni EU i na úrovni jednotlivých členských států. Zásadní význam má spojení vykazování pro různé účely (např. daňové a statistické účely, účely sociálního zabezpečení a zaměstnanosti) na úrovni členských států, čímž se přímo sníží celková zátěž spojená s udržováním různých účetních systémů a systémů vykazování. To by mohlo rovněž usnadnit používání elektronických formátů výkazů, např. XBRL. Stávající projekt zjednodušení pro malé a střední podniky probíhá současně se zveřejněním konzultativního dokumentu Rady pro mezinárodní účetní standardy (IASB, International Accounting Standards Board) o navrhovaných IFRS pro malé a střední subjekty. Po první analýze se však Komise nedomnívá, že stávající práce IASB na účetnictví malých a středních podniků zajistí dostatečné prvky k zjednodušení života evropských malých a středních podniků. Komise místo toho určila řadu dalších opatření, která by mohla vést k hmatatelnému zjednodušení pro malé a střední podniky. Prvním opatřením v této souvislosti je vynětí „mikrosubjektů“ z uplatňování směrnic o účetnictví. Pro tyto nejmenší podniky je zátěž spojená s ročními účetními závěrkami zvlášť velká. Zároveň neexistuje široká poptávka po jejich účetních závěrkách. S výjimkou ve směrnicích o účetnictví by bylo ponecháno na členských státech, aby určily, která pravidla by mikrosubjekty měly dodržovat. V této souvislosti je nutno zmínit, že kategorie „mikrosubjektů“ již byla zavedena v mnoha členských státech. Zúčastněné strany se proto vyzývají, aby sdělily své názory na to, zda souhlasí s vynětím mikrosubjektů z oblasti působnosti čtvrté směrnice, a na níže uvedenou možnou definicí těchto mikrosubjektů: - méně než deset zaměstnanců, - celková bilanční suma nižší než 500 000 EUR a - obrat nižší než 1 000 000 EUR. Mimoto se navrhují tato opatření k zjednodušení ve prospěch malých a středních podniků: - prodloužit přechodné období pro malé a střední podniky, které překročí prahové hodnoty, ze dvou na pět let. Zvláště obchodní společnosti ve fázi zahájení činnosti budou mít prospěch z delšího přechodného období, než budou muset vyhotovovat podrobnější účetní závěrky; - vyjmout malé subjekty z požadavku na zveřejňování jejich účetních závěrek; - umožnit některým středním subjektům využít výjimek, které jsou v současné době dostupné pouze pro malé podniky. Toto opatření by se týkalo zejména obchodních společností, jejichž struktura společníků je taková, že neexistuje žádná zvláštní potřeba externích uživatelů, a společností s ručením neomezeným. Další opatření by mohla být přijata s ohledem na postup pravidelných úprav prahových hodnot pro malé a střední podniky, v oblasti požadavků na konsolidaci, ohledně účtování odložených daní a ke zrušení některých požadavků na zveřejňování. Podrobné údaje o opatřeních navrhovaných v tomto oddíle jsou uvedeny v příloze 4 . Zúčastněné strany se vyzývají, aby sdělily své názory na návrhy předložené v příloze 4. Pokud se některé z navrhovaných opatření nepovažuje za vhodné, měly by být objasněny výhody zachování těchto pravidel beze změn. 5. DALšÍ KROKY Členské státy, Evropský parlament a ostatní zúčastněné strany se vyzývají, aby předložily své názory na návrhy obsažené v tomto sdělení[15] s cílem zajistit obecnou shodu, pokud jde o změny, jež by se měly naplánovat. Vzhledem k časovému rámci pro zjednodušení se příspěvky očekávají do poloviny října 2007 . V návaznosti na toto sdělení a na základě obdržených reakcí Komise provede úplné a komplexní posouzení dopadů, jež vezme v úvahu rovněž výsledky měření administrativních nákladů, jež v současnosti probíhá. S výhradou výsledku těchto posouzení dopadů Komise hodlá předložit legislativní návrhy v oblastech, jichž se toto sdělení týká, počátkem roku 2008. PŘÍLOHA 1 První směrnice: směrnice 68/151/EHS ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Úř. věst. L 65, 14.3.1968, s. 8 ; naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/58/ES ze dne 15. července 2003 (Úř. věst. L 221, 4.9.2003, s. 13)) Druhá směrnice: druhá směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocenností těchto opatření (Úř. věst. L 26, 31.1.1977, s. 1 , naposledy pozměněná směrnicí 2006/68/ES ze dne 6. září 2006 (Úř. věst. L 264, 25.9.2006, s. 32)) Třetí směrnice: třetí směrnice Rady 78/855/EHS ze dne 9. října 1978 o fúzích akciových společností (Úř. věst. L 295, 20.10.1978, s. 36) Čtvrtá směrnice: čtvrtá směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností (Úř. věst. L 222, 14.8.1978, s. 11; naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES ze dne 14. června 2006, Úř. věst. L 224, 16.8.2006, s. 1) Šestá směrnice: šestá směrnice Rady 82/891/EHS ze dne 17. prosince 1982 o rozdělení akciových společností (Úř. věst. L 378, 31.12.1982, s. 47) Sedmá směrnice: sedmá směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách (Úř. věst. L 193, 18.7.1983; naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES ze dne 14. června 2006, (Úř. věst. L 224, 16.8.2006, s. 1 )) Osmá směrnice: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS (Úř. věst. L 157, 9.6.2006, s. 87 ) Desátá směrnice: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností ( Úř. věst. L 310, 25.11.2005, s. 1) Jedenáctá směrnice: jedenáctá směrnice Rady 89/666/EHS ze dne 21. prosince 1989 o zveřejňování poboček vytvořených v členském státě některými formami společností řídících se právem jiného členského státu (Úř. věst. L 395, 30.12.1989, s. 36) Dvanáctá směrnice: dvanáctá směrnice Rady 89/667/EHS ze dne 21. prosince 1989 v oblasti práva společností o společnostech s ručením omezeným s jediným společníkem (Úř. věst. L 395, 30.12.1989, s. 40) Směrnice o nabídkách převzetí: směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí (Úř. věst. L 142, 30.4.2004, s. 12) Statut evropské společnosti: nařízení Rady (ES) č. 2157/2001 ze dne 8. října 2001 o statutu evropské společnosti (SE) (Úř. věst. L 294, 10.11.2001, s. 1) Nařízení o IAS: nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů (Úř. věst. L 243, 11.9.2002, s. 1) PŘÍLOHA 2 Jednotlivá opatření k zjednodušení týkající se třetí a šesté směrnice v oblasti práva obchodních společností (oddíl 3.1.2. sdělení) 1. POžADAVKY NA PřEDKLÁDÁNÍ ZPRÁV PODLE TřETÍ A šESTÉ SMěRNICE V OBLASTI PRÁVA OBCHODNÍCH SPOLEčNOSTÍ Podle třetí a šesté směrnice v oblasti práva obchodních společností podléhají společnosti v souvislosti s přípravou fúze nebo rozdělení řadě požadavků na předkládání zpráv. Řídící nebo správní orgány dotčených společností musejí vypracovat podrobnou písemnou zprávu objasňující projekt operace a právní a hospodářské důvody[16]. Dále je zapotřebí zpráva nezávislého znalce zejména za účelem posouzení, zda je navrhovaný výměnný poměr akcií spravedlivý a přiměřený[17]. Mimoto je nutné sestavit účetní výkaz, pokud se poslední účetní závěrka vztahuje na účetní období, které skončilo více než šest měsíců před dnem vypracování projektu fúze nebo rozdělení[18]. Pokud je v případě rozdělení nutno vypracovat jak zprávu znalce podle druhé směrnice v oblasti práva obchodních společností, tak i zprávu o projektu rozdělení, pravidla šesté směrnice členským státům umožňují pouze stanovit, že obě zprávy mohou být vypracovány týmž znalcem[19]; osvobození od jednoho z požadavků na překládání zpráv nelze udělit. Posledně uvedený požadavek se jeví jako typický příklad administrativní zátěže. V moderním podnikatelském prostředí by se pokud možno v co největším rozsahu mělo zamezit předkládání dvojích zpráv, jelikož to společnostem přináší dodatečné náklady bez skutečné přidané hodnoty pro akcionáře a věřitele. Avšak rovněž ostatní tři požadavky se zdají být velmi zatěžující a ponechávají malý prostor pro pružnost, jsou-li stanoveny na úrovni EU. V zájmu zajištění toho, že proces fúzí nebo rozdělení je méně těžkopádný, se zdá být vhodné ponechat na členských státech, aby rozhodly, zda chtějí nechat větší prostor pro odpovědnost ředitelů, případně na základě zvláštního rozhodnutí valné hromady, nebo zda požadují předkládání příslušných finančních údajů při každé příležitosti. Zdá se, že neexistuje důvod, proč na úrovni EU upřednostňovat jednoznačně některé z těchto dvou řešení. Aby bylo možno sklidit plně přínosy nedávných opatření k modernizaci, měl by mechanismus týkající se posouzení výměnného podílu akcií přihlížet k pružnosti, která byla do druhé směrnice v oblasti práva obchodních společností zavedena v roce 2006 s ohledem na související případ ocenění věcných vkladů[20]. 2. OCHRANA AKCIONÁřů A VěřITELů PODLE TřETÍ A šESTÉ SMěRNICE V OBLASTI PRÁVA OBCHODNÍCH SPOLEčNOSTÍ Směrnice 2006/68/ES ke změně druhé směrnice modernizovala pravidlo o ochraně věřitelů, které se použije v případě snížení základního kapitálu[21]. Byl stanoven podrobněji postup na ochranu věřitelů, jejichž pohledávky vznikly před zveřejněním rozhodnutí o snížení. Bylo rovněž objasněno, že tito věřitelé musejí spolehlivě prokázat, že jejich pohledávky jsou ohroženy snížením základního kapitálu, pokud chtějí získat zajištění. Prvním krokem při modernizaci pravidel o ochraně věřitelů podle třetí a šesté směrnice by mělo být přizpůsobení příslušných ustanovení těchto směrnic[22] tomuto novému systému. Otázkou však je, zda je vhodné, aby nástupnická společnost obecně podléhala stejnému postupu jako zanikající společnost, ačkoliv existují případy, kdy se dopad fúze na akcionáře a věřitele nástupnické společnosti neliší od běžných obchodních operací. V této souvislosti je nutno uvést, že zájmy akcionářů chrání rovněž pravidla druhé směrnice. Fúze často vyžadují navýšení základního kapitálu, což prostřednictvím čl. 29 odst. 1 druhé směrnice vede k udělení předkupních práv již dříve existujícím akcionářům. Článek 19 druhé směrnice současně omezuje prostor pro fúze převzetím společnosti bez navýšení základního kapitálu. Věřitelé jsou chráněni jinými pravidly, jak bylo vysvětleno výše. Pod podmínkou, že akcionáři a věřitelé jsou i nadále oprávněni nahlížet do příslušných dokumentů nejméně jeden měsíc před konáním valné hromady zanikajících společností, by bylo možno uvážit to, že bude ponecháno na členských státech, aby rozhodly, zda a v jakých případech by se mělo vyžadovat schválení valnou hromadou nástupnické společnosti. Tato pružnost by však měla existovat přinejmenším v případech převodu aktiv plně vlastněné dceřiné společnosti a nabytí dceřiné společnosti, jejíž mateřská společnost drží 90 % akcií, na něž se již dnes vztahují zvláštní pravidla (články 24 a 25 třetí směrnice). PŘÍLOHA 3 Dodatečná opatření k zjednodušení v právu obchodních společností (oddíl 3.2 sdělení) 1. OZNAMOVACÍ POVINNOSTI PODLE PRVNÍ A JEDENÁCTÉ SMěRNICE V OBLASTI PRÁVA OBCHODNÍCH SPOLEčNOSTÍ Konkrétně první směrnice v oblasti práva obchodních společností vyžaduje, aby společnosti zveřejňovaly některé informace, které musejí být zapsány v obchodním rejstříku členských států, rovněž ve vnitrostátních věstnících. Ve většině případů toto zveřejňování znamená pro společnosti dodatečné náklady. Od ledna 2007 musejí členské státy společnostem umožnit, aby registrovaly své listiny a údaje elektronickými prostředky (první směrnice, čl. 3 odst. 2). Tyto informace jsou prostřednictvím elektronických rejstříků dostupné třetím stranám ve všech členských státech a přístup k rejstříkům jednotlivých členských států dále usnadňuje Evropský obchodní rejstřík. Povinnost zveřejňovat zaregistrované údaje ve vnitrostátním věstníku se proto stala nadbytečnou, a to o to více, že věstníky často neuvádějí úplné informace, nýbrž obsahují pouze odkaz na rejstřík. Funkci věstníků by proto bylo možno snadno nahradit jednoduchou službou rejstříku, která poskytuje informace o nejnovějších změnách rejstříku. Aby mohly společnosti ušetřit náklady, měl by se požadavek na zveřejňování ve vnitrostátním věstníku stanovený v čl. 3 odst. 4 první směrnice zrušit. Členským státům by dále nemělo být povoleno, aby kromě zveřejnění podle čl. 3 odst. 2 požadovaly zveřejnění ve vnitrostátním věstníku, jestliže by toto zveřejnění znamenalo pro společnosti dodatečné náklady. Konkrétně pro pobočky stanoví jedenáctá směrnice v oblasti práva obchodních společností zvláštní požadavky na zveřejňování. Tato pravidla pro společnosti znamenají dvojí náklady: musejí zajistit překlad některých listin týkajících se společnosti do jazyka členského státu, v němž se pobočka nachází, a musejí tyto listiny a údaje zapsat do rejstříku pobočky spolu s údaji týkajícími se pobočky. Vnitrostátní předpisy členských států, které stanoví podrobnosti týkající se ověřených překladů, dále často obsahují nadměrné požadavky (notářské ověření atd.), které náklady dále zvyšují. Ke snížení těchto nákladů na přijatelnou úroveň je nezbytné, aby členský stát, v němž se pobočka nachází, uznal ověřený překlad vyhotovený v jiném členském státě. Tato povinnost by měla platit přinejmenším tehdy, jestliže je vydané osvědčení uznáno soudními nebo správními orgány tohoto druhého členského státu. V souladu s tím by se proto měl pozměnit článek 4 jedenácté směrnice. S ohledem na zřizování poboček však existuje další prostor pro zjednodušení. Existence elektronických rejstříků v celé Evropě umožňuje, aby rejstříky spolu komunikovaly. Tzv. projekt BRITE, který poskytuje společné vícejazyčné rozhraní pro přístup k rejstříkům v podobě Evropského obchodního rejstříku, usiluje o to, aby evropští občané a společnosti mohli plně sklízet výhody této technologie. Komise bude tuto práci dále podporovat s cílem připravit půdu pro budoucí přezkum jedenácté směrnice, který by umožnil snížit administrativní zátěž spojenou se zřízením pobočky v jiném členském státě, zejména tím, že se umožní, aby údaje o pobočce byly registrovány v členském státě, v němž je zapsána do rejstříku mateřská společnost[23]. 2. SÍDLO EVROPSKÉ SPOLEčNOSTI Nejpozději v roce 2009 Komise předloží zprávu o statutu evropské společnosti v souladu s článkem 69 statutu[24]. Celkový přezkum statutu, a zejména záležitostí uvedených v článku 69, se zdá být reálný pouze na základě této zprávy. Článek 7 statutu SE však mimo jiné stanoví, že sídlo SE se musí nacházet ve stejném členském státě jako její správní ústředí, a umožňuje členským státům, aby mimoto stanovily, že SE zapsaná do rejstříku na jejich území má povinnost mít své správní ústředí a sídlo na stejném místě. Na základě judikatury Evropského soudního dvora, např. rozsudku ve věci C-208/00 („Überseering“, rozsudek ze dne 5. listopadu 2002), lze uvážit změnu článku 7 statutu SE. PŘÍLOHA 4 Opatření k zjednodušení pro malé a střední podniky v oblasti účetnictví a auditů (oddíl 4 sdělení) Cílem této přílohy je blíže nastínit a popsat, jaká jednotlivá opatření existují a jak z nich mohou mít malé a střední podniky prospěch. Opatření budou vysvětlena v tomto pořadí: 1. Zavedení „mikrosubjektů“ 2. Prahové hodnoty pro malé a střední podniky 3. Upuštění od požadavku na zveřejňování u malých subjektů 4. Rozšíření výjimek na střední subjekty bez konkrétního externího uživatele 5. Zjednodušení pro všechny společnosti 1. ZAVEDENÍ „MIKROSUBJEKTů“ V zájmu usnadnění významného zjednodušení pro nejmenší společnosti s ručením omezeným má Komise za to, že by do čtvrté směrnice měla být zavedena kategorie „mikrosubjektu“. Tato kategorie již byla zavedena v mnoha členských státech. Bylo by možno nechat se inspirovat definicí v doporučení Komise z roku 2003[25], které definuje mikropodniky jako společnosti s méně než deseti zaměstnanci, obratem a celkovou bilanční sumou nižší než dva miliony eur. Předchozí konzultace s členskými státy však naznačily, že prahové hodnoty stanovené v doporučení Komise z roku 2003 mohou být pro účely účetnictví a auditů příliš vysoké. Prahové hodnoty stanovené v doporučení pro malé a střední podniky jsou mnohem vyšší než prahové hodnoty ve čtvrté směrnici a plné využívání těchto výjimek by proto vedlo téměř k zrušení této směrnice pro malé společnosti. Tento výsledek se nejeví jako žádoucí, jelikož harmonizované požadavky na účetnictví jsou nutné pro přeshraniční investice a obchodní operace rovněž u malých společností. Definice mikrosubjektů ve čtvrté směrnici by proto měla být založena na nižších prahových hodnotách, než jsou uvedeny v doporučení z roku 2003. Komise chce konzultovat tuto předběžnou definici mikrosubjektů: - méně než deset zaměstnanců, - celková bilanční suma nižší než 500 000 EUR a - obrat nižší než 1 000 000 EUR. Členským státům by mělo být umožněno, aby takovéto mikrosubjekty zcela vyloučily ze směrnic o účetnictví, a měla by existovat výjimka pro mikrosubjekty, pokud jde o požadavky směrnic týkající se povinných auditů. V důsledku toho by vnitrostátní orgány mohly mikrosubjektům povolit na vnitrostátní úrovni používání jednoduššího účetního rámce (vnitrostátní požadavky obvykle vyžadují účetnictví pro daňové vykazování), takže změna čtvrté směrnice by mohla vést k významnému snížení administrativní zátěže pro mikrosubjekty. 2. PřEKROčENÍ PRAHOVÝCH HODNOT PRO MALÉ A STřEDNÍ PODNIKY V současnosti musí malý subjekt splňovat požadavky na účetnictví a audity, které platí pro střední podnik, pokud překročí prahovou hodnotu během dvou po sobě následujících let. Dvouleté období stanovené v článku 12 čtvrté směrnice je však špatně přizpůsobeno skutečným hospodářským cyklům malých a středních podniků. Často trvá déle než dva roky, než malý subjekt konsoliduje svůj růst. Možnosti, že úspěšná společnost trvale překračuje prahové hodnoty, jsou mnohem vyšší po pěti letech. V současnosti však v případě, že společnost překročí prahové hodnoty a z jakéhokoliv důvodu (např. hospodářské obtíže, vyšší prahové hodnoty stanovené zákonem atd.) opět klesne pod prahové hodnoty, směrnice (nyní opět malé) společnosti ukládá, aby uplatňovala po dobu nejméně dvou let ustanovení platná pro střední podnik. Větší pružnost při pětiletém období pro společnosti překračující prahové hodnoty a jednoletém období pro společnosti, které již prahové hodnoty nepřekračují, by jistě snížila možnou administrativní zátěž zavedenou stávajícím pravidlem, které stanoví dvouletou lhůtu. Směrnice o účetnictví vymezuje „malé“ a „střední“ společnosti, pokud společnost splňuje dvě z následujících tří kritérií (prahové hodnoty po změnách zavedených směrnicí 2006/46/ES): „Malé“ (společnosti podle článku 11) | „Střední“ (společnosti podle článku 27) | Obrat | 8 800 000 EUR | 35 000 000 EUR | Celková bilanční suma (tj. celková aktiva) | 4 400 000 EUR | 17 500 000 EUR | Počet zaměstnanců | 50 | 250 | Výše uvedenou směrnicí byly prahové hodnoty nedávno zvýšeny přibližně o 20 %. To členským státům umožní nejpozději do poloviny roku 2008 nabídnout malým a středním subjektům možnost, aby využily další zjednodušení prostřednictvím výjimek. Měl by se však zjednodušit postup úpravy prahových hodnot . V současné době článek 53 stanoví, že prahové hodnoty upravuje Rada na návrh Komise; Evropský parlament se na tomto postupu nepodílí. Mimoto je podle článku 52 zřízen kontaktní výbor. V budoucnu by se mohlo uvážit, že přijetí prahových hodnot bude ponecháno na Komisi, které by byl nápomocen Výbor pro účetní předpisy zřízený podle nařízení o IAS, v rámci nového regulativního postupu s právy Rady a Evropského parlamentu na kontrolu. Tento nový postup by rovněž umožnil bezproblémovější a rychlejší úpravy prahových hodnot v porovnání s poněkud těžkopádným přijímáním samotnou Radou. 3. UPUšTěNÍ OD POžADAVKů NA ZVEřEJňOVÁNÍ U MALÝCH SUBJEKTů Požadavky na zveřejňování u malých subjektů vytvářejí významnou administrativní zátěž. Komise proto navrhuje u této kategorie takovéto požadavky zrušit. Pro malé společnosti je méně důležité zveřejňování účetních závěrek, jelikož tyto jsou používány omezeným počtem zúčastněných stran, např. úvěrovými institucemi a dodavateli, kteří mají možnost požadovat finanční informace přímo od společnosti. Úplné vynětí malých společností z požadavků na zveřejňování by proto přineslo těmto společnostem značný prospěch, aniž by to mělo významný nepříznivý dopad. 4. ROZšÍřENÍ VÝJIMEK PRO SPOLEčNOSTI BEZ KONKRÉTNÍHO EXTERNÍHO UžIVATELE Měly by existovat menší požadavky na společnosti, které nemají široký okruh externích uživatelů účetních závěrek. Proto v zájmu snížení administrativní zátěže u těchto společností Komise navrhuje přijmout přístup založený na riziku. To by níže uvedeným středním podnikům umožnilo využívat režim platný pro malé společnosti: - společnosti, v nichž jsou manažeři rovněž vlastníky: např. generální ředitel je hlavním akcionářem nebo společníkem (za předpokladu, že žádný jiný společník nemá více než 5 %); - společnosti s ručením neomezeným, které spadají do oblasti působnosti druhého pododstavce článku 1 a čl. 47 odst. 1a čtvrté směrnice. 5. ZJEDNODUšENÍ PRO VšECHNY SPOLEčNOSTI Konsolidace Článek 57 čtvrté směrnice členským státům umožňuje využít možnost nepředkládat ověřené účetní závěrky pro některé dceřiné společnosti skupin s výhradou určitých podmínek. Mělo by se podporovat plné používání článku 57, zejména jsou-li tyto dceřiné společnosti malé nebo střední. Výjimka by měla být povinná pro malé společnosti. Měla by se přezkoumat další možnost poskytnutá členským státům, pokud jde o vynětí středních společností v této situaci z povinného auditu. Hlavním důvodem je to, že čl. 27 písm. a) směrnice o povinném auditu zavádí odpovědnost auditora skupiny. Dalšího zjednodušení by bylo možno dosáhnout objasněním vztahu mezi nařízením o IAS č. 1606/2002 a sedmou směrnicí. Je nutno objasnit, zda mateřské společnosti, které mají dceřiné společnosti, jež nejsou významné (článek 13 sedmé směrnice), spadají pod nařízení IAS a zda se proto od nich vyžaduje, aby sestavovaly účetní závěrky podle IFRS. Vyloučení požadavků na konsolidaci nebo požadavků na předkládání účetních závěrek podle IFRS v případech, kdy existují pouze takovéto dceřiné společnosti, by bylo možno považovat za významné zjednodušení. Mimoto požadavky na předkládání konsolidovaných účetních závěrek pro personální holdingy (kde je hlavním majitelem skupiny fyzická osoba) jsou obtížné a mohly by se zrušit. Účtování odložených daní Reakce sestavovatelů potvrzuje, že účtování odložených daní (čl. 43 odst. 1 bod 11 čtvrté směrnice) je pro společnosti obecně velmi obtížné. Mimoto bylo sestavovateli a uživateli, např. úvěrovými institucemi a ratingovými agenturami, potvrzeno, že se informace o odložených daních (ať už uvedené v rozvaze nebo v poznámkách) často nepovažují za důležitý údaj při přijímání rozhodnutí. Jestliže jsou sestavovatelé a uživatelé zajedno, že tyto informace jsou bezvýznamné, Komise navrhuje, aby se administrativní zátěž pro malé a střední podniky významně snížila zrušením tohoto požadavku. Zveřejňování Směrnice o účetnictví obsahují velký počet požadavků na zveřejňování. Počet požadavků se zvýšil při každé změně směrnic. Hromadění těchto požadavků na zveřejňování by bylo možno považovat za obtížné, zejména pro malé a střední podniky, ačkoliv je nutno je porovnat s významem pro uživatele účetních závěrek. Pro malé subjekty již existují významné výjimky týkající se předkládání zkrácených účetních závěrek. Komise byla proto podnícena, aby dále přezkoumala možnosti zrušení těchto požadavků. První analýza naznačuje, že by bylo možno uvážit zrušení těchto zveřejňovaných informací: - zveřejnění vysvětlení zřizovacích výdajů (čl. 34 odst. 2), - zveřejnění rozčlenění čistého obratu podle kategorií činnosti a podle zeměpisných trhů (čl. 43 odst. 1 bod 8).[pic][pic][pic] [1] Závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Bruselu - dok. 7224/07 Concl 1. [2] Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – „Lepší právní předpisy v Evropské unii – strategický přezkum“ (KOM(2006) 689 v konečném znění, Úř. věst. C 78, 11.4.2007, s. 9). [3] Pracovní dokument Komise ze dne 14.11.2006 – „Měření administrativních nákladů a snižování administrativní zátěže v Evropské unii“ (KOM(2006)691 v konečném znění). [4] Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – „Akční program pro snižování administrativní zátěže v Evropské unii“ (KOM(2007)23 v konečném znění, v Úředním věstníku dosud nezveřejněno). [5] Viz KOM(2006)689. [6] Viz pracovní dokument Komise ze dne 14. listopadu 2006 – „První zpráva o pokroku strategie pro zjednodušení právního prostředí“, KOM(2006)690 v konečném znění, s. 12: „Co se týká práva obchodních společností, plánovala Komise zahájit před koncem tohoto roku komplexní iniciativu pro měření správních nákladů vyplývajících ze směrnic práva obchodních společností za účelem určení rozsahu snížení těchto nákladů ve spolupráci s členskými státy a zúčastněnými subjekty. Výsledek tohoto procesu bude uveden ve sdělení v druhé polovině roku 2007.“ [7] Toto měření se v současnosti provádí s pomocí externích poradců. Výsledky měření budou použity k posouzení dopadů, která budou připojena k případnému budoucímu legislativnímu návrhu týkajícímu se této záležitosti. [8] První průběžná zpráva byla předložena Evropské radě v březnu 2007 (Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Jednotný trh pro občany – průběžná zpráva pro Evropskou radu z jara 2007 (KOM(2007)60 v konečném znění, v Úředním věstníku dosud nezveřejněno). [9] Seznam hlavních opatření v oblasti práva obchodních společností, účetnictví a auditů je uveden v příloze 1 . [10] V rámci čtvrté etapy projektu zjednodušování právních předpisů pro vnitřní trh (SLIM) byly modernizovány první a druhá směrnice v oblasti práva obchodních společností; dále byly aktualizovány čtvrtá a sedmá směrnice, byla přijata desátá směrnice v oblasti práva obchodních společností o přeshraničních fúzích a směrnice o vykonávání hlasovacích práv akcionáři společností. V oblasti účetnictví a auditů přispěla dosažená úroveň mezinárodní harmonizace k přijetí nových standardů, které umožňují průhlednost a zvýšení důvěryhodnosti ročních účetních závěrek. U kotovaných společností nařízení o IAS proto u konsolidovaných účetních závěrek vyžaduje používání mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRS). V roce 2006 byla mimoto přijata nová směrnice o povinném auditu. [11] Ohlášená studie o alternativě systému udržování základního kapitálu podle druhé směrnice v oblasti práva obchodních společností, kterou Komise zahájila v září 2006, poskytne další informace, které by mohly v tomto případě usnadnit hodnocení. [12] Návrh směrnice Evropského Parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice Rady 78/855/EHS o fúzích akciových společností a směrnice Rady 82/891/EHS o rozdělení akciových společností, pokud jde o požadavek na zprávu nezávislého znalce v případě fúze nebo rozdělení (KOM(2007)91, v Úředním věstníku dosud nezveřejněno). [13] Závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Bruselu - dok. 7224/07 Concl 1. [14] Viz poznámka pod čarou 11. [15] Toto sdělení je k dispozici rovněž na adrese http://ec.europa.eu/internal_market/company/simplification/index_en.htm . [16] Článek 9 směrnice 78/855/EHS, článek 7 směrnice 82/891/EHS. [17] Článek 13 směrnice 78/855/EHS, článek 8 směrnice 82/891/EHS. [18] Čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice 78/855/EHS, čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice 82/891/EHS. [19] Článek 13 směrnice 78/855/EHS, článek 12 směrnice 82/891/EHS. [20] Viz článek 10a směrnice 77/91/ES zavedený čl. 1 odst. 2 směrnice 2006/68/ES. [21] Článek 32 směrnice 77/91/ES ve znění čl. 1 odst. 9 směrnice 2006/68/ES. [22] Článek 13 směrnice 78/855/EHS a článek 12 směrnice 82/891/EHS. [23] Stejné zásady by se pak vztahovaly na registraci provozovny evropského hospodářského zájmového sdružení (EHZS) , která je umístěna v jiném členském státě, než je sídlo EHZS (článek 10 nařízení Rady o EHZS (nařízení Rady (EHS) č. 2137/85 ze dne 25. července 1985 o evropském hospodářském zájmovém sdružení (EHZS)) (Úř. věst. L 124, 15.5.1990, s. 52). [24] Nařízení Rady (ES) č. 2157/2001 ze dne 8. října 2001 o statutu evropské společnosti (SE) (Úř. věst. L 294, 10.11.2001, s. 1). [25] Doporučení Komise K(2003)1422 ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (Úř. věst. L 124, 20.5.2003, s. 36).