Tento balíček rovněž ukazuje, jak je důležité provázat různé politiky a nástroje, a to i na úrovni EU. Letošek je pro EU rokem hodnocení a konzultací ohledně dlouhodobější strategie růstu – strategie Evropa 2020. Doporučení, která byla jednotlivým zemím vydána od roku 2011, představují cílenou strategii reforem. Jsou součástí širšího kontextu strategie Evropa 2020 a musí být plně integrována, aby odrážela strategii růstu EU a aby Evropa mohla rozvíjet svůj jedinečný podnikatelský a sociální model. Tato strategie by měla být na základě zkušeností a osvědčených postupů přizpůsobena pro nadcházejících pět let.

V balíčku doporučení je kladen důraz na dlouhodobější opatření. V mnoha členských státech probíhají zásadní reformy a je zapotřebí je dotáhnout do konce a zjistit, zda přinesly kýžený efekt. Předpokladem úspěchu je konzistentnost opatření a návaznost reforem: většina členských států má sice jasno, co plánuje na nadcházejících dvanáct měsíců, ale výhled na příští dva až tři roky je někdy již nekonkrétní a nejasný.

Během posledních čtyř let sloužila každoroční doporučení pro jednotlivé země navržená Komisí jako kompas ukazující cestu z krize a k obnovení růstu. V tomto přehledovém dokumentu Komise shrnuje svou analýzu pokroku dosaženého za poslední rok, která je podrobně uvedena v doporučeních. Uvádí také své stanovisko k tomu, jak se proces v průběhu času vyvíjel a jaký má význam do budoucna.

Hospodářské oživení začíná mít v Evropě trvalejší charakter. Začalo v polovině roku 2013 a do roku 2015 by mělo dále posilovat a rozšířit se do všech členských států. Vrací se finanční stabilita, nárůst veřejného dluhu se dostává pod kontrolu a také vnější konkurenceschopnost se zlepšuje, zejména v nejzranitelnějších zemích. Toto oživení je příslibem, že se EU dostává z nejhorší hospodářské a finanční krize ve svých dějinách a že směřuje k udržitelnějšímu růstu, který přinese nové pracovní příležitosti a zlepšení životní úrovně. Zároveň ukazuje, že silnější správa ekonomických záležitostí a dohled na úrovni EU, které byly schváleny v době vrcholící krize, rozhodujícím způsobem zlepšily podmínky pro vyrovnanější růst.

Tento rok také doběhnou předchozí programy a členské státy začnou využívat nové evropské strukturální a investiční fondy. Krize si vyžádala odklad řady dlouhodobějších investic. Prostředky z rozpočtu EU jsou sice v absolutních číslech malé, v mnoha členských státech však plní důležitou funkci katalyzátoru. Proto musí být dobře zacíleny, aby podpořily investice, které jsou nejvíce prorůstové. Je také zapotřebí je využívat ve spojení s technikami finančního inženýrství, přičemž by měly být podporovány úvěry namísto dotací, a také se systémy pro snadnější financování malých a středních podniků, aby se posílil dopad na ekonomiku EU.

2.Celkový kontext

Krize odhalila strukturální slabiny ekonomiky a finančního systému Evropy, které se přidaly k hlubším problémům souvisejícím se stárnutím populace a nízkým růstem v době před krizí. Struktury a správu eura také vystavila bezprecedentní zkoušce. Zatímco rok 2010 se nesl ve znamení postupného oživení, v roce 2012 se většina EU nacházela v recesi, která začala v druhém čtvrtletí roku 2013 ustupovat.

Dopad na zaměstnanost a sociální situaci je v mnoha částech EU vážný a dalekosáhlý. Jestliže v roce 2008 činila nezaměstnanost v EU méně než 7 %, v roce 2013 dosáhla 10,8 % (počet nezaměstnaných se tak zvýšil o více než 9 milionů). V rámci EU se situace značně liší: v roce 2013 byla míra nezaměstnanosti nejnižší v Rakousku (4,9 %) a Německu (5,3 %) a nejvyšších hodnot dosahovala v Řecku (27,3 %) a ve Španělsku (26,1 %). Situace je zvláště znepokojivá v případě určitých kategorií osob, jako jsou mladí lidé a dlouhodobě nezaměstnaní. Jelikož vývoj na trhu práce je oproti změnám HDP zpravidla o půl roku nebo více opožděn, očekává se od tohoto roku mírný růst zaměstnanosti a snížení míry nezaměstnanosti v EU na hodnotu 10,1 % v roce 2015. Rozdíly mezi zeměmi budou v dohledné době zřejmě i nadále velké. Tyto trendy mají také dalekosáhlý dopad na společnost. Celkově se počet osob ohrožených chudobou a sociálním vyloučením mezi lety 2008 a 2012 zvýšil o více než 6 milionů a dosáhl 124 milionů. Počet osob trpících silnou materiální deprivací stoupl zhruba o 7 milionů. Sociální soudržnost ohrožuje také rostoucí a trvale vysoká nerovnost v příjmech.

Reformní úsilí, které krize podnítila, nemá obdoby, a to nejen v zemích, které realizují ozdravný program. Irsko ukončilo v prosinci 2013 program finanční pomoci, Portugalsko jej opustilo v květnu 2014 a Španělsko na počátku roku 2014 završilo program pro finanční sektor. Lotyšsko splnilo podmínky pro přijetí eura a letos se stalo dalším členem eurozóny. Situace v Řecku a na Kypru se stabilizovala a jsou patrné určité známky zlepšení. Jak ukazuje dnešní balíček, také v dalších zemích byly zahájeny nebo již probíhají dalekosáhlé reformy. Na úrovni EU, a zejména v eurozóně, byly rozhodným způsobem posíleny mechanismy správy ekonomických záležitostí a finančního dohledu.

Reálný HDP by měl v EU znovu začít růst. Údaje za letošní první čtvrtletí byly méně pozitivní, než se předpokládalo, ovšem současné oživení by se mělo dále šířit do dalších zemí a mělo by se postupně zintenzivnit a získat na vyváženosti. Očekává se, že reálný HDP vzroste letos na 1,6 % a v roce 2015 by mohl dosáhnout 2,0 %. Je důležité, že i v zemích nejvíce zasažených krizí začala ekonomická aktivita posilovat a tento trend by měl pokračovat. Pouze Kypr a Chorvatsko zřejmě letos ještě vykáží negativní roční tempo růstu HDP. Do roku 2015 by se k růstu měly vrátit všechny ekonomiky EU. Celkově by EU měla dosáhnout předkrizové výše hospodářského produktu, a postupně by se tak měl smazat propad z předchozích let.

Pokračuje obnova rovnováhy ekonomik EU. To bylo patrné již v poslední zprávě mechanismu varování, vypracované Komisí. Tento pozitivní vývoj potvrdily také hloubkové přezkumy, které Komise zveřejnila u 17 členských států v rámci postupu při makroekonomické nerovnováze a z nichž vyplynulo, že řada vnějších i vnitřních nerovnováh je odstraňována. V řadě zemí se zejména zlepšilo saldo běžného účtu, často díky lepší cenové konkurenceschopnosti. Poprvé od zavedení postupu při makroekonomické nerovnováze dospěla Komise k závěru, že ve třech zemích (Dánsko, Malta a Lucembursko) zjištěné problémy nepředstavují nerovnováhu. Španělsko již také netrpí nadměrnou nerovnováhou. Odstranění nerovnováh však musí pro mnoho zemí zůstat prioritou, zejména s ohledem na jejich výši veřejného a soukromého dluhu. V členských státech, které soustavně vykazují přebytky běžného účtu pramenící z velké mezery v domácích investicích, tato situace navíc ohrožuje střednědobý až dlouhodobý hospodářský výhled.

Výrazná fiskální konsolidace provedená v letech 2011–2013, spolu s činností ECB a návratem k růstu, přispěla k tomu, že se podařilo zažehnat dluhovou krizi, ale vzhledem k vysoké úrovni veřejného zadlužení zůstávají zdravé veřejné finance důležitou prioritou. Schodky veřejných financí se mezi lety 2011 a 2014 celkově snížily v EU (2,6 % HDP) i v eurozóně (2,5 % HDP). Zatímco Irsko, Řecko, Litva a Portugalsko se v posledních letech při korekci zaměřovaly především na výdajovou stránku rozpočtu, jiné země jako Francie, Nizozemsko, Itálie a Finsko se vydaly zejména cestou zvyšování daní. I díky zlepšení celkové fiskální situace klesla úroková přirážka k dluhu. Veřejný dluh bude letos v EU i v eurozóně podle prognóz kulminovat, ovšem v Belgii, Irsku, Řecku, Španělsku, Itálii, na Kypru a v Portugalsku zůstává nad úrovní 100 % HDP, a je tedy naprosto nezbytné, aby jej tyto země začaly postupně snižovat. Vzhledem k demografické situaci v Evropě to platí i pro další členské státy.

Stabilizace finančních trhů zakrývá rozdíly mezi členskými státy a finanční podmínky pro podniky a domácnosti se v EU i nadále velmi liší. Kvůli ztrátě důvěry v důsledku krize a dopadu následné bezprecedentní reformy finančního sektoru se podmínky na straně nabídky úvěrů pro malé a střední podniky od druhého čtvrtletí roku 2007 zpřísňovaly. Nyní se postupně uvolňují a v prvním čtvrtletí letošního roku byly zaznamenány první známky zmírňování. Podmínky financování jsou však v mnoha zemích, například v Itálii, Řecku, Španělsku, Litvě, Slovinsku, Chorvatsku a na Kypru, i nadále přísné, zejména pro malé a střední podniky. Kroky podniknuté na úrovni EU k dokončení bankovní unie a k odstranění hlavních nerovnováh pomohou zlepšit celkové finanční prostředí.

EU teď čekají nové úkoly. Tak jako po každé hluboké finanční krizi je i současné oživení zpočátku křehké a úkoly, se kterými je potřeba se vyrovnat, se rychle mění. Jen před několika lety, uprostřed krize, bylo hlavní prioritou obnovit důvěryhodnost rozpočtů v situaci prudce stoupajících schodků veřejných financí a veřejných dluhů, zastavit negativní spirálu mezi zhoršující se fiskální situací a rizikem nestability bankovního sektoru a napravit neudržitelné trendy v reálné ekonomice, jako například znepokojivé ztráty konkurenceschopnosti, nárůst soukromého zadlužení a vysoké ceny rezidenčních nemovitostí. Dnes je nejdůležitějším úkolem posílit v dlouhodobém horizontu reálnou ekonomiku – tedy růst a zaměstnanost. Priority se v jednotlivých zemích liší a patří mezi ně odstranění vysokého veřejného a soukromého zadlužení, které se naakumulovalo během krize, další stabilizace finančního sektoru, aby se mohly obnovit toky úvěrů do reálné ekonomiky, realizace opatření k posílení zdrojů růstu a zaměstnanosti, posílení podmínek, které podpoří soukromé investice a zvýší poptávku, zlepšování dovedností, pomoc lidem, aby znovu získali práci, a podpora sociální soudržnosti.

Na oživení se stále podepisuje dědictví krize. Zajištění udržitelnosti veřejného a soukromého dluhu je důležitým předpokladem, aby evropské ekonomiky znovu získaly flexibilitu a odolnost proti otřesům, ovšem nemělo by ohrozit růst a za nízké inflace může být obtížné. Již dříve existující problémy, které jsou spojené se slabým růstem produktivity od poloviny 90. let, nevymizely a budou se dále stupňovat v důsledku dopadů stárnutí populace na růst. K obnovení dobrých podmínek pro poskytování úvěrů reálné ekonomice je zapotřebí stabilizovat bankovní sektor a dosáhnout pokroku u alternativních forem financování. Vysoká míra nezaměstnanosti a sociálního napětí podkopává lidský a sociální kapitál Evropy a vyžaduje v dlouhodobém horizontu rozhodné kroky.

Do popředí se musí dostat spravedlivost. Vliv krize a přijímaných opatření na hospodářskou a sociální situaci se projevuje na míře nerovnosti. Strukturální povaha některých forem nezaměstnanosti, omezení v přístupu ke vzdělání a zdravotní péči a některé reformy daňových výhod mohou mít nepoměrně větší dopad na zranitelnější části společnosti. To je politická a sociální otázka, která ohrožuje také budoucí růstový potenciál EU.

Klíčem udržitelného oživení jsou i nadále prorůstové investice. V krátkodobém horizontu se očekává posílení růstu investic, neboť hlavní překážky poptávky a zisků podniků, jako jsou nejistota, podmínky financování a nutnost snižování dluhu, pomalu ustupují a hospodářský výhled se zlepšuje. Díky fiskální konsolidaci by také veřejné orgány měly znovu získat prostor pro prorůstové investice. V rámci Evropy však stále existují velké mezery, a má-li EU obstát v globální konkurenci a naplnit očekávání našich občanů, je zřejmé, že musí jako celek více investovat do výzkumu a vývoje, inovací, vzdělávání, zvyšování kvalifikací a aktivních politik na trhu práce a také do energetiky, dopravy a digitální ekonomiky. Strategické využívání prostředků z EU dohodnutých na období 2014–2020 může působit jako katalyzátor v podpoře investic na úrovni členských států, a to nejen ke zlepšování průmyslové konkurenceschopnosti EU. Větší pozornost by měla být věnována dalším nástrojům na evropské úrovni, které již byly na úrovni EU navrženy, jako jsou evropské projektové dluhopisy a možnost kombinovat strukturální fondy s úvěry od EIB. Naprosto zásadní je nastartovat soukromé investice. K tomu je zapotřebí přijmout další rozhodnutí nad rámec fiskální politiky. To vyžaduje, aby se řešila otázka finanční fragmentace v hospodářské a měnové unii.

3.Klíčové oblasti akce

Do dnešního balíčku doporučení pro jednotlivé země promítla Komise výsledek svého hodnocení pokroku členských států za poslední rok, a to v kontextu popsaném v předchozím oddíle. Vychází také z hloubkových přezkumů zveřejněných v březnu 2014.

Za poslední rok bylo dosaženo určitého pokroku v další fiskální konsolidaci i z hlediska politik zaměstnanosti. To se projevuje v počtu členských států, u nichž byl ukončen postup při nadměrném schodku, a rovněž v reformách politik zaměstnanosti, při nichž byly využity aktivní politiky na trhu práce, zřízeny záruky pro mládež a upraveny některé systémy stanovování mezd. Nedělá se však dost pro to, aby se snížilo vysoké daňové zatížení práce, přestože právě nižší zdanění práce zůstává nezbytným předpokladem oživení vedoucího k intenzivnímu růstu pracovních míst. V reformě trhů výrobků a služeb a ve zlepšování podnikatelského prostředí a rámcových podmínek pro výzkum, vývoj a inovace bylo dosaženo jen malého pokroku. Je také zapotřebí udělat více pro zlepšení rámce hospodářské soutěže a fungování síťových odvětví, mimo jiné dalším zdokonalováním infrastruktury a otevíráním a integrací trhů, například s energií a informačními a komunikačními technologiemi. A čeká nás ještě dlouhá cesta, než se podaří zlepšit rozsah a výkonnost systémů vzdělávání a sociálního zabezpečení a také fungování veřejné správy, což by uvolnilo rozpočtový prostor pro prorůstové výdaje.

Komise zdůrazňuje nutnost reforem v řadě členských států trpících nadměrnou nerovnováhou (Chorvatsko, Itálie a Slovinsko) i v zemích, u nichž by závažnost nerovnováhy mohla mít škodlivé vedlejší účinky (Francie, Irsko a Španělsko). Plány popsané v národních programech jsou celkově povzbudivé, a budou-li provedeny podle předpokladu, měly by stačit k odstranění řady naléhavých makroekonomických nerovnováh zjištěných v minulosti. Proto má Komise za to, že v této fázi není nutné zahajovat opatření v rámci nápravné složky postupu při makroekonomické nerovnováze. Zvláštní důraz je tedy kladen na zavádění reforem a sledování pokroku v těchto zemích.

Dnes vydaná doporučení pro jednotlivé země popisují priority reforem v jednotlivých členských státech na následujících 12–18 měsíců a případně zohledňují nutnost odstranit nerovnováhy. Byla také vydána sada doporučení pro eurozónu jako celek, aby se poukázalo na její vzájemnou provázanost a na způsoby, jak zlepšit fungování hospodářské a měnové unie. V příloze 1 je uveden přehled vydaných doporučení a příloha 2 ukazuje, jak členské státy plní cíle vyplývající ze strategie Evropa 2020. Podrobnější informace o jednotlivých členských státech jsou uvedeny v analytickém pracovním dokumentu ke každému doporučení. Srovnávací podkladové informace podle oblastí jsou dostupné také na internetových stránkách Komise.

Pokračování v diferencované fiskální konsolidaci podporující růst

Fiskální konsolidace nebyla nikdy samoúčelná. Byla nezbytným předpokladem k tomu, aby veřejné orgány obnovily svou fiskální důvěryhodnost a znovu získaly potřebný fiskální prostor pro investice do udržitelného růstu.