Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Povinnost náležité péče

(průzkumné stanovisko)

(2020/C 429/19)

Zpravodaj: Thomas WAGNSONNER Spoluzpravodajka: Emmanuelle BUTAUD-STUBBS

Konzultace Dopis Evropského parlamentu, 15. 9. 2020 Právní základ článek 304 Smlouvy o fungování Evropské unie Odpovědná sekce Jednotný trh, výroba a spotřeba Přijato v sekci 4. 9. 2020 Přijato na plenárním zasedání 18. 9. 2020 Plenární zasedání č. 554 Výsledek hlasování (pro/proti/zdrželi se hlasování) 215/1/3

1. Závěry a doporučení

1.1 Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) stvrzuje, že je čas, aby Evropská komise jednala a navrhla členským státům a Evropskému parlamentu (EP) legislativní akt týkající se povinnosti náležité péče, který uznává odpovědnost založenou na stávajících normách a nabízí jasný a bezpečný právní rámec pro evropské společnosti.

1.2 Náležitá péče v oblasti lidských práv se stala záležitostí vnitřního trhu – v situaci, kdy jednotlivé členské státy postihují chování firem odlišnými právními sankcemi, není roztříštěná, zčásti odvětvová legislativní iniciativa na úrovni EU dostačující.

1.3 Věcná působnost legislativní iniciativy – buď směrnice, nebo nařízení s jejich příslušnými výhodami a nevýhodami – by měla zaručit široké pokrytí definice lidských a environmentálních práv, včetně práv pracovníků a odborových svazů, a zajistit začlenění nového vývoje v oblasti lidských práv.

1.4 Povinnostmi náležité péče se musí řídit manažerská rozhodnutí, jejichž cílem je zajistit, aby byl daný podnik z ekonomického, ekologického i sociálního hlediska udržitelný, a to zejména co se týče globálních hodnotových řetězců. Pro udržitelné podnikatelské chování by každopádně měly být velmi důležité environmentální dopady, které by v globálních hodnotových řetězcích měly mít vysokou prioritu.

1.5 Legislativní iniciativa by měla začlenit všechny společnosti z různých odvětví a obsahovat přiměřené požadavky na malé a střední podniky usazené nebo vykonávající činnost v EU, k zamezení nespravedlivé hospodářské soutěži a nerovným podmínkám, jakož i veřejný sektor. Měla by společnostem ukládat, aby se řídily přísnými normami odpovědného obchodního chování, zároveň však poskytnout odpovídající opatření v souladu s příslušným rizikem porušení lidských práv.

1.6 Do povinné náležité péče v oblasti lidských práv by měly být zahrnuty následující aspekty: — soudržný rámec pro provádění náležité péče založený na stávajících nástrojích a vztahující se na firmy působící na vnitřním trhu, včetně společností z třetích zemí prodávajících významné objemy zboží a služeb, — odpovědnost, z které vyplývají účinné opravné prostředky pro osoby, které byly postiženy pochybením. Zvláštní rámec odpovědnosti, včetně odpovědnosti trestní, je nutné zavést pro případy, kdy dochází k porušením lidských práv, sociálních a environmentálních norem nebo nepříznivým dopadům činnosti společností, včetně jejich dodavatelských a subdodavatelských řetězců.

1.7 Aby se zabránilo jakékoli právní nejistotě, musí legislativní iniciativa velmi jasně stanovit, jaká jednotlivá opatření musí společnosti přijmout v průběhu celého procesu uplatňování náležité péče s cílem posoudit riziko v oblasti lidských práv v souladu s dalšími závaznými právními předpisy EU, včetně revize směrnice o uvádění nefinančních informací, tak, jak by snad měla být upravena: — jasně definovaná analýza rizik (určení a posouzení (možných) nepříznivých dopadů činností společnosti na lidská práva a životní prostředí) v podobě formalizovaného, přístupného, transparentního, podrobného a upřímného dokumentu zaměřeného na zmapování rizik na základě jasné a transparentní metodiky hodnocení a prioritizace rizik), včetně sjednaného mechanismu způsobů včasného varování a ochrany oznamovatelů, — návazná opatření (definování vnitřních odpovědností ve společnosti, ukončení a prevence nepříznivých účinků), — sledování účinnosti opatření přijatých na základě pokynů OECD pro nadnárodní společnosti a obecných zásad OSN v oblasti podnikání a lidských práv, — komunikace (odpovídající podávání zpráv o zvládání (možných) nepříznivých dopadů činností společnosti) při současném dodržování oprávněného obchodního tajemství a transparentnosti, — odborové organizace zastoupené ve společnosti by měly být zapojeny v souladu s vnitrostátním rámcem použitelným pro sociální dialog.

1.8 Oběti, jejichž práva byla porušena, a jejich zástupci, například odborové organizace a obránci lidských práv, musí mít přístup k účinným opravným prostředkům proti nepříznivým dopadům, kterými byly postiženy.

1.9 Oběti porušení lidských práv v souvislosti s podnikáním a jejich zástupci, včetně odborových svazů a obránců lidských práv, musí mít na základě lidských práv zaručen přístup ke spravedlivým soudním řízením, soudům a úřadům. Případy, kdy není jasné, zda případnou odpovědnost nese mateřská společnost, některá z jejích dceřiných společností, či některý z jejích dodavatelů, s nímž existuje zavedený obchodní vztah, by měly spadat do pravomoci jednoho fóra zajišťujícího spravedlivá soudní řízení. Nařízení Brusel I by tedy mělo být upraveno tak, aby se pro případy porušení lidských práv povolilo řízení v Evropě.

1.10 Povinný rámec náležité péče by byl realizován prostřednictvím dohodnuté normy, která je vynucována přiměřenými, účinnými a odrazujícími sankcemi, zatímco odpovědnost by musela být založena na porušení jasně definovaného souboru lidských práv. Stejně jako ve všech režimech odpovědnosti je nutné stanovit jasný příčinný vztah mezi chybou nebo neúspěchem při zamezení a určitou škodou. V případech, kdy existuje příčinná souvislost, která je dosti neobvyklá, není tedy žádné spojení s rizikem.

1.11 Na základě zkušenosti s francouzskými právními předpisy upravujícími náležitou péči by měly být s ohledem na to, aby byly evropské společnosti schopny tuto svou roli plnit, zajištěny prostřednictvím závazné legislativní iniciativy následující normy kvality: — jasné definice a srozumitelný jazyk, — zajištění právní jistoty a proveditelnosti, a to zejména pokud jde o použitelné právo, přiměřené požadavky na podávání zpráv, které budou respektovat legitimní obchodní tajemství.

1.12 Rozvoj inovativních informačních technologií (např. „blockchain“), které umožňují vysledovatelnost veškerých údajů, by se měl podporovat za účelem využití při řízení globálních dodavatelských řetězců, aby se tak minimalizovala administrativní zátěž a náklady a zamezilo se vzájemnému překrývání. Poskytují bezpečnost a zajišťují sledovatelnost.

2. Hlavní prvky a souvislosti

2.1 EP požádal EHSV, aby přijal stanovisko k legislativní iniciativě oznámené na úrovni EU a nazvané Náležitá péče podniků a odpovědnost podniků. EHSV se proto bude zabývat návrhy k možnému obsahu a definicím takového legislativního aktu na základě své činnosti na téma „náležitá péče“ a „podnikání a lidská práva“ a na základě znalostí a zkušeností svých členů, zejména těch, kteří pocházejí ze zemí s ambiciózními právními předpisy.

2.2 EHSV se aktivně zabývá otázkami náležité péče v globálních hodnotových řetězcích ( 1 ) . V globálních hodnotových řetězcích stále dochází k porušováním lidských práv ( 2 ) , včetně práv pracovníků ( 3 ) , a environmentálních práv, ačkoli v mnoha případech mohlo být takovým případům zabráněno, pokud by byla uplatněna náležitá péče a pokud by státy a jejich administrativy dodržovaly mezinárodní závazky, zejména v oblasti pracovních práv a lidských práv. Oběti takových porušování často nemají žádné právní prostředky, aby se mohly obhajovat před soudem.

2.3 Bylo vytvořeno množství dobrovolných rámců, jejichž účelem je umožnit společnostem provádět náležitou péči v oblasti lidských práv ve svých obchodních činnostech. Obvykle to má formu strategií sociální odpovědnosti podniků (CSR).

2.4 K nejvýznamnějším mezi těmito dokumenty patří obecné zásady OSN v oblasti podnikání a lidských práv, iniciativa OSN Global Compact, ISO 26000 týkající se sociální odpovědnosti a pokyny vypracované OECD (pokyny OECD pro nadnárodní společnosti). Stanoví mimo jiné to, že smlouvy s obchodními partnery v globálních hodnotových řetězcích by měly být navrženy způsobem, který strukturuje obchodní vztahy s cílem chránit lidská práva. Takové dobrovolné nástroje ukazují, že je možné řídit rizika a uplatňovat normy týkající se porušování lidských práv v globálních hodnotových řetězcích. Z nich mohou být vyvinuta další, potenciálně povinná opatření.

2.5 Dobrovolná opatření nejsou vždy schopna předejít závažnému porušováním základních práv, ani společnostem neskýtají právní jistotu, pokud se zapojují do obchodních vztahů v zahraničí. To vede ke komplikované směsici opatření, která nezajišťují právní jistotu a právní předvídatelnost.

2.6 Aby to napravily, přijaly určité členské státy EU právní předpisy, které rozšiřují odpovědnost podniků a poskytují pevnější rámce pro náležitou péči v oblasti lidských práv, což může poskytnout cenné zkušenosti. V různých evropských zemích jsou v současné době zvažovány podobné právní předpisy. Spojené království přijalo v rámci svého zákona o moderním otroctví ustanovení o transparentnosti dodavatelských řetězců. Nizozemsko přijalo zákon o náležité péči v oblasti dětské práce, s cílem bojovat proti dětské práci u společností usazených v Nizozemsku a poskytujících zboží a služby na nizozemském trhu.

2.7 Na úrovni EU existují právní předpisy vztahující se k náležité péči v oblasti lidských práv. Mezi příklady posílení významu náležité péče v oblasti lidských práv patří nařízení EU o tzv. konfliktních minerálech, směrnice o uvádění nefinančních informací a nařízení o dřevu. Případy porušování lidských práv v rámci globálních hodnotových řetězců jsou řešeny nepřímo, prostřednictvím správního, občanského nebo trestního práva. Nastolují otázky z oblasti mezinárodního soukromého, mezinárodního procesního a mezinárodního (korporátního) trestního práva, které byly v rámci EU do určité míry harmonizovány (tj. nařízení Brusel I a Řím II).

2.8 Úsilí je vyvíjeno i na mezinárodní úrovni. Pracovní skupina Rady OSN pro lidská práva v Ženevě vyjednává závazný nástroj v oblasti podnikání a lidských práv (Smlouva OSN), který byl předmětem stanoviska EHSV ( 4 ) , v němž EHSV souhlasil s EP ( 5 ) , pokud jde o nezbytný obsah takové smlouvy, konkrétně o: — fakt, že smlouva vychází z rámce obecných zásad OSN v oblasti podnikání a lidských práv, — vymezení závazných požadavků v oblasti náležité péče pro nadnárodní společnosti a další podniky včetně jejich dceřiných společností, — uznání extrateritoriálních závazků států v oblasti lidských práv a přijetí právních opatření za tímto účelem, — uznání trestní odpovědnosti podniků, — mechanismy koordinace a spolupráce mezi státy v oblasti vyšetřování, stíhání a vymáhání práva v přeshraničních případech, a — vytvoření mezinárodních soudních a mimosoudních mechanismů pro dohled a vymáhání práva.

2.9 Aspekty náležité péče v oblasti lidských práv byly předmětem řady studií evropských orgánů a agentur, včetně Agentury pro základní práva (FRA) ( 6 ) a Evropského parlamentu.

2.10 Studie, kterou zadalo GŘ pro spravedlnost ( 7 ) , nedávno předložila analýzu požadavků na zajištění náležité péče v dodavatelských řetězcích. Studie provedla průzkum mezi zúčastněnými stranami, popsala regulační rámec, posoudila různé možnosti politiky a prokázala, že bude nutné pracovat na komplexních, závazných opatřeních týkajících se náležité péče v oblasti lidských práv.

2.11 Většina z jejích více než 600 respondentů uvedla, že „povinná náležitá péče v podobě zákonné normy v oblasti péče může poskytnout podnikům potenciální přínosy související s harmonizací, právní jistotou, rovnými podmínkami a zvyšováním pákového efektu v jejich obchodních vztazích napříč dodavatelským řetězcem prostřednictvím nediskutovatelného standardu“. Preferencí byl obecný meziodvětvový předpis, neboť mnoho společností působí ve více odvětvích. Ten by případně zahrnoval všechny společnosti, vycházel by z obecných zásad OSN v oblasti podnikání a lidských práv, a respondenti se rovněž vyjádřili spíše pro určitou normu péče než pro procesní požadavek.

2.12 Studie rovněž zdůrazňuje, že „v současnosti jen něco přes třetinu respondentů z řad podniků uvádí, že jejich společnosti provádějí náležitou péči, která zohledňuje všechny dopady v oblasti lidských práv a environmentální dopady“. Kromě toho „většina respondentů z řad podniků, které provádějí náležitou péči, zahrnuje pouze přímé dodavatele“ ( 8 ) . Při prezentaci výsledků studie komisař pro spravedlnost Reynders uvedl, že to ukazuje, „že dobrovolná činnost k řešení porušení lidských práv, podnikatelského prostředí a poškozování životního prostředí, ačkoli byla podněcována prostřednictvím informování, nepřinesla nezbytnou změnu chování“ ( 9 )

3. Obecné připomínky

3.1 Dobrovolná opatření nedokáží zamezit veškerým porušováním práv. Závazná opatření provázená vhodnými sankcemi mohou pomoci zajistit dodržování minimálních právních norem, a to i těmi podniky, které svou morální odpovědnost neberou tak vážně jako podniky, jež uplatňují vysoké standardy lidských práv. Závazná pravidla by měla být vytvářena v souladu se stávajícími systémy náležité péče, například s obecnými zásadami OSN v oblasti podnikání a lidských práv, aby se usnadnilo provádění a zabránilo se vzájemnému překrývání.

3.2 Nepříznivé dopady nebo porušení lidských práv a sociálních a environmentálních norem mohou být způsobeny činností samotných společností, činností dceřiných společností dané společnosti nebo činností jí kontrolovaných podniků, jakož i obchodními vztahy společnosti, tj. jejími dodavatelskými a subdodavatelskými řetězci. V souladu s tím obecné zásady OSN v oblasti podnikání a lidských práv, pokyny OECD pro nadnárodní společnosti a Tripartitní deklarace MOP uznávají, že náležitá péče by měla zahrnovat také obchodní vztahy společností, včetně dodavatelských a subdodavatelských řetězců. Na základě těchto rámců by požadavky na náležitou péči měly ideálně zahrnovat všechny činnosti společností, nezávisle na jejich velikosti, včetně činnosti samotných podniků, činnosti jejich dceřiných společností a kontrolovaných činností, a jejich obchodních vztahů, včetně jejich celého dodavatelského a subdodavatelského řetězce a řízení franšíz a smluv. Měly by pokrývat činnost, existující a potenciální dopady a porušení, ke kterým došlo v EU i mimo ni. V praxi je však definování působnosti uplatňování náležité péče obtížné: například jedno z kritérií, které je uvedeno ve francouzském právním předpisu č. 2017-399 ze dne 27. března 2017, je existence zavedeného obchodního vztahu se subjektem v dodavatelském řetězci, který znamená určitý stupeň kontroly. Francouzský ústavní soud v jiném rozsudku stanovil, co „zavedený obchodní vztah“ znamená: znamená to pravidelný, stabilní a trvalý vztah navázaný obecně s přímými dodavateli a subdodavateli. Pochopitelně by bylo ambicióznější zahrnout všechny subjekty bez výjimky, musíme ale zohlednit složitost velkých množství dodavatelů (až 100 000 na jednu nadnárodní společnost) a zároveň vybízet společnosti, aby uplatňovaly náležitou péči pro celý hodnotový/dodavatelský řetězec.

3.3 Rozvoj inovativních informačních technologií (např. „blockchain“), které umožňují vysledovatelnost veškerých údajů, by se měl podporovat za účelem využití při řízení globálních dodavatelských řetězců, aby se tak minimalizovala administrativní zátěž a náklady a zamezilo se vzájemnému překrývání mezi různými vnitřními strukturami. Poskytují bezpečnost a zajišťují sledovatelnost.

3.4 „Když začnou členské státy EU individuálně stanovovat přísnější povinné rámce náležité péče, povede to k nesouladu takových norem v rámci EU. Společnosti sídlící v členských státech EU, které mají přísnější požadavky na náležitou péči, nesmí být v hospodářské soutěži poráženy společnostmi, které sídlí v jiných zemích. EHSV upozorňuje na to, že společnosti musí mít rovné podmínky a právní jistotu, jakož i jasně stanovenou odpovědnost.“ EHSV opakuje ( 10 )

3.5 Nevyvážené a nejednotné přijímání dobrovolných režimů vytváří na evropské úrovni nekalou soutěž, jelikož neexistuje jediný systém, ale komplikovaná směsice vnitrostátních právních předpisů, jež se navzájem liší, přestože sledují stejný globální cíl. Mimo území EU je náležitá péče upravena právními předpisy jen nepatrně, což je nešťastné v případě některých obchodních partnerů, jako jsou Spojené státy a Čína. V případě zavedení povinné iniciativy EU se společnosti z těchto jiných trhů budou muset řídit danými normami, aby mohly působit na našem vnitřním trhu, pokud se tato legislativní iniciativa EU bude vztahovat i na společnosti z třetích zemí poskytující zboží a služby v EU. Z důvodů spravedlivé hospodářské soutěže je smlouva OSN velmi důležitá i pro nastolení rovných podmínek mimo jurisdikci EU. Stávající rámec EU nabízí prostor pro odlišné postupy a normy, nerovné ve smyslu lidských práv a environmentálních a sociálních norem. Legislativní iniciativa EU by měla být jak ambiciózní, tak pragmatická a připravená k tomu, aby na základě mezinárodní normy, která je sjednána na úrovni OSN ( 11 ) , zajistila na mezinárodní úrovni rovná pravidla pro všechny. Vzhledem k úloze, kterou EU sehrává v obraně lidských práv, mohou úspěšné výsledky v oblasti náležité péče týkající se lidských práv, jichž dosahuje mnoho – zejména velkých – evropských společností, z těchto společností učinit průkopníky v oblasti odpovědnosti za ochranu lidská práva v globálních hodnotových řetězcích.

3.6 Aby byly evropské společnosti schopny tuto svou roli plnit, měly by být prostřednictvím závazného legislativního aktu EU zajištěny následující normy kvality: — jasné definice a srozumitelný jazyk, — zajištění právní jistoty a proveditelnosti.

3.7 Prostřednictvím ovlivňování světového obchodu evropským vnitřním trhem by legislativní iniciativa EU nastolila rovné podmínky na trhu, neboť by povinnost dodržování náležité péče v oblasti lidských práv ukládala nejenom evropským společnostem, ale i společnostem z třetích zemí, které poskytují zboží a služby na vnitřním trhu. Tento požadavek na rovné podmínky mezi společnostmi z EU usazenými v EU a společnostmi z třetích zemí prodávajícími zboží a služby a investujícími na vnitřním trhu by měl být jádrem jakékoli nové legislativní iniciativy EU, jinak budou společnosti z EU trpět konkurenční nevýhodou. Pokud se podíváme na praktické příklady ve výše uvedených nařízeních o dřevu a o konfliktních minerálech, vidíme, že je možné využívat pákového efektu vnitřního trhu rovněž pro mezinárodní dodavatele.

3.8 Náležitá péče v oblasti lidských práv se stala záležitostí vnitřního trhu – v situaci, kdy jednotlivé členské státy postihují chování firem odlišnými právními sankcemi, není roztříštěná, zčásti odvětvová legislativní iniciativa na úrovni EU dostačující. Náležitá péče může mít různé právní následky, v závislosti na konkrétním vnitrostátním a právním kontextu. V souvislosti s tímto stanoviskem náležitá péče značí seznam povinností, které musí společnost dodržovat, aby ve své činnosti a svém globálním dodavatelském řetězci předcházela dopadům v oblasti lidských práv (včetně úmluv MOP) a environmentálním dopadům, zmírňovala je a zohledňovala. Dále musí být zajištěno to, aby rovné podmínky existovaly pro všechny zapojené společnosti. Na mezinárodní úrovni, konkrétně pokud se jedná o závaznou smlouvu EU v oblasti podnikání a lidských práv, vyjadřuje EHSV politování nad chybějící hnací silou pro právní úpravu náležité péče a domnívá se, že začlenění společností z třetích zemí, které investují a prodávají v EU, do působnosti budoucí legislativní iniciativy EU je dobrým výchozím bodem pro zvyšování norem.

3.9 EHSV stvrzuje, že je čas, aby Evropská komise jednala a předložila členským státům a Evropskému parlamentu legislativní iniciativu týkající se povinnosti náležité péče, která uznává odpovědnost založenou na stávajících normách a nabízí jasný a bezpečný právní rámec pro evropské společnosti.

3.10 Taková legislativní iniciativa by měla začínat uceleným, ale také právně přímočarým a jednoznačným porozuměním zúčastněných stran ve společnosti ( 12 ) . Klíčovou skupinou zúčastněných stran jsou akcionáři, které často postihují finanční ztráty, pokud jsou společnosti spojovány s porušeními lidských práv a v souvislosti s tím je poškozováno jejich dobré jméno. Avšak nejenom samotní akcionáři, ale také zaměstnanci, jejich zástupci na oborové nebo odvětvové úrovni a lidé, kteří budou dotčeni úkony prováděnými na úrovni podniku, ať už žijící poblíž nebo takoví, kteří jsou vystaveni jeho dopadům a často jsou zapojeni do organizací občanské společnosti, mají zájem na odpovědném řízení obchodních záležitostí s využitím náležité péče pro oblast lidských práv. V rámci legislativní iniciativy pro oblast náležité péče je třeba brát řádný ohled na všechny skupiny zúčastněných stran a jejich příslušné zájmy.

3.11 Z toho lze vyvodit, že oběti, jejichž práva byla porušena, a jejich zástupci, například odborové svazy a obránci lidských práv, musí mít přístup k účinným opravným prostředkům proti nepříznivým dopadům, kterými byli postiženi. Účinné opravné právní prostředky znamenají, že musí být schopni získat plnou náhradu za utrpěnou škodu.

3.12 Je také nutno konstatovat, že jednání o smlouvě OSN přinesla možná ustanovení o trestní odpovědnosti za nejzávažnější činy, jako jsou válečné zločiny nebo nezákonné popravy. Evropská legislativní iniciativa v oblasti řádné péče proto musí být schopna začlenit takové otázky trestního práva do svých rámců.

3.13 Existují tedy aspekty, které je třeba do úvah o povinné náležité péči v oblasti lidských práv zahrnout: — soudržný rámec pro provádění náležité péče založený na stávajících nástrojích a vztahující se na firmy působící na vnitřním trhu, — odpovědnost, z které vyplývají účinné opravné prostředky pro osoby, které byly postiženy pochybením, a — zvláštní rámec odpovědnosti, včetně – v případech, kdy je to v závislosti na právním systému a daném porušení vhodné – trestní odpovědnosti.

3.14 Vzájemná propojenost mezi rámcem pro náležitou péči a otázkami občanské (a případné trestní) odpovědnosti je zřejmá. Přísné postupy náležité péče a informování umožňují společnostem ukázat, že nenesou odpovědnost za konkrétní porušení lidských práv. Společnosti, které provádějí náležitou péči, musí mít ze svých snah prospěch. To nesmí být vykládáno jako obecné vyloučení odpovědnosti. Obecné zásady OSN v oblasti podnikání a lidských práv se tímto problémem zabývají ve svém komentáři k zásadě č. 17, kde se uvádí: „Provádění odpovídající náležité péče v oblasti lidských práv by mělo obchodním podnikům pomoci řešit riziko žalob proti nim tím, že ukazují, že přijímají veškerá rozumná opatření, aby se vyvarovaly účasti na údajném zneužívání lidských práv. Obchodní podniky provádějící takovou náležitou péči však nesmí předpokládat, že je to samo o sobě automaticky a plně zbaví odpovědnosti za zneužívání lidských práv, které způsobí nebo na kterém se podílí.“

3.15 Legislativní iniciativa musí zahrnovat náležitou péči a rovněž zajistit, že bude přiměřeně a soudržně promítnuta do otázek odpovědnosti v rozsahu vycházejícím z obecných zásad OSN v oblasti podnikání a lidských práv, který bude zahrnovat zejména subjekty, s nimiž má podnik přímou vazbu v rámci svých činností, produktů nebo služeb prostřednictvím zavedených obchodních vztahů.

3.16 Může to rovněž představovat ideální přístup k začlenění přiměřené odpovědnosti, aniž by se svévolně vyhlašovaly prahové hodnoty pro malé a střední podniky. Pro to, aby se stávající rámce náležité péče, jako například obecné zásady OSN v oblasti podnikání a lidských práv a pokyny OECD pro nadnárodní společnosti, vztahovaly na všechny podniky, jsou dobré důvody: lidská práva jsou univerzální a nedělitelná, zvláštnosti co do velikosti, příjmů a odvětví se mohou v hodnotových řetězcích významně lišit, pokud jde o jejich expozici lidským právům, omezení odpovědnosti na konkrétní velikosti, dceřiné společnosti a dodavatele může vést k problémům, jelikož globální hodnotové řetězce by upravovaly svou velikost, aby se zajistilo dodržování prahových hodnot. Skutečností je, že tyto společnosti, již hluboce zasažené krizí COVID-19, mají k dispozici méně odpovídajících zdrojů k provedení požadovaného úkolu. Přiměřená náležitá péče zajistí dodržování lidských práv a náhradu přímo zasaženým osobám, a přitom se nebude v nejzávažnější hospodářské krizi uvalovat jakákoli neúměrná zátěž na logistické, finanční a lidské zdroje malých a středních podniků. Objasnění toho, jak jsou požadavky na náležitou péči provázány s možnou odpovědností, by mohl být praktický přístup, jak v dané situaci zohlednit zvláštností malých a středních podniků v Evropě.

3.17 Legislativní iniciativa by měla začlenit všechny společnosti z různých odvětví – jak je stanoveno v obecných zásadách OSN v oblasti podnikání a lidských práv – usazené nebo vykonávající činnost v EU, k zamezení nespravedlivé hospodářské soutěži a nerovným podmínkám, jakož i veřejný sektor. Měla by společnostem ukládat, aby se řídily přísnými normami odpovědného obchodního chování, zároveň však navrhnout odpovídající opatření v souladu s příslušným rizikem porušení lidských práv. Společnosti musí zavést účinné mechanismy v oblasti náležité péče s cílem odhalit případy porušení lidských práv a nepříznivé sociální a environmentální dopady způsobené jejich činnostmi a obchodními vztahy, předcházet jim a zmírňovat je, a to i ve svých dodavatelských a subdodavatelských řetězcích jasně provázaných v obchodním vztahu v přesně definovaných globálních hodnotových řetězcích.

3.18 Věcná působnost legislativní iniciativy by měla zaručit široké pokrytí definice lidských a environmentálních práv, včetně práv pracovníků a odborových svazů, a zajistit začlenění nového vývoje v oblasti lidských práv (např. zásady nediskriminace). Měla by být založena na nástrojích, jako je Mezinárodní listina lidských práv a úmluvy Mezinárodní organizace práce, jakož i Evropská úmluva o lidských právech a Evropská sociální charta. Tripartitní deklarace MOP o principech týkajících se nadnárodních společností a sociální politiky však obsahuje rovněž rozsáhlý seznam deklarací a práv vztahujících se k nadnárodním společnostem a práci, který také konkrétně uvádí úmluvy a doporučení ohledně bezpečnosti a ochrany zdraví na pracovišti, a měla by být zohledněna. Pokud jde o environmentální práva, je třeba zohlednit Pařížskou úmluvu, s tím omezením, že tato mezinárodní smlouva byla podepsána vládami a nikoli společnostmi, což znamená, že vlády musí dodržovat v ní obsažené závazky a společností musí přispívat k jejich realizaci. Dále by měla vycházet ze Smluv EU a Listiny základních práv EU a rovněž vnitrostátních nástrojů v oblasti lidských práv. Každopádně by úroveň ochrany lidských práv neměla být v žádném případě nižší než ochrana poskytovaná stávajícími právními předpisy na mezinárodní, evropské a vnitrostátní úrovni.

3.19 Povinnosti v oblasti náležité péče by měly zahrnovat existující i možné dopady. Měly by se také týkat sociálních a environmentálních dopadů, mimo jiné na základě cílů udržitelného rozvoje, a rovněž dopadů v oblasti boje proti korupci, řízení společností a spravedlivého zdanění. Environmentální dopady by měly být považovány za dopady, které mají prvořadý význam pro udržitelné obchodní chování. Podle definic uvedených v obecných zásadách OSN v oblasti podnikání a lidských práv, pokynů OECD pro nadnárodní společnosti a Tripartitní deklaraci MOP by společnosti měly uplatňovat náležitou péči s cílem „odhalit existující a potenciální nepříznivé dopady, předcházet jim, zmírňovat je a zohledňovat. Povinná náležitá péče vycházející z těchto nástrojů by měla – při současném zachování ochrany oprávněných zájmů obchodního tajemství – zahrnovat posuzování a určení existujících i možných nepříznivých dopadů, jednání na základě vyvozených závěrů k zastavení nepříznivých dopadů nebo jejich předcházení, sledování provádění a výsledků a komunikaci o tom, jak byly dopady řešeny“. Legislativní iniciativa by měla stavět na stávajících systémech náležité péče, například obecných zásadách OSN v oblasti podnikání a lidských práv, za účelem zjednodušení provádění a zabránění vzájemnému překrývání.

3.20 Legislativní iniciativa musí jasně stanovit, jaká jednotlivá opatření musí být společnostmi přijata v průběhu celého procesu uplatňování náležité péče s cílem posoudit riziko v oblasti lidských práv v souladu s jinými závaznými právními předpisy EU, jako je revize směrnice o vykazování nefinančních informací ( 13 ) , kterou možná bude v budoucnu nutné upravit. Měla by obsahovat následující opatření: — jasně definovaná analýza rizik (určení a posouzení (možných) nepříznivých dopadů činností společnosti na lidská práva a životní prostředí) včetně mechanismu včasného varování, — návazná opatření (definování vnitřních odpovědností ve společnosti, ukončení a prevence nepříznivých účinků), — sledování účinnosti opatření přijatých na základě pokynů OECD pro nadnárodní společnosti a obecných zásad OSN v oblasti podnikání a lidských práv, — komunikace (podávání zpráv o zvládání (možných) nepříznivých dopadů činností společnosti) při současném dodržování oprávněného obchodního tajemství, — odborové organizace zastoupené ve společnosti by měly být zapojeny v souladu s vnitrostátním rámcem použitelným pro sociální dialog.

3.21 Členské státy by měly zajistit, aby měly jeden nebo více vnitrostátních veřejných orgánů (např. inspektoráty práce nebo inspektoráty bezpečnosti a ochrany zdraví při práci) odpovědnost za monitorování dodržování povinností ze strany společností. Tyto orgány by měly disponovat nezbytnými zdroji a odborností k provádění kontrol, rovněž z moci úřední a kontrol na základě vyhodnocení rizik, informací obdržených od osob oznamujících podezření z protiprávního jednání nebo poté, co obdrží stížnost. Měly by úzce spolupracovat se sociálními partnery a zajistit jejich aktivní účast. Svou úlohu by měla sehrávat rovněž řádně vybavená kontaktní místa OECD.

3.22 Mezinárodní nástroje uznávají nezbytnou úlohu, kterou by smysluplné konzultace se zástupci občanské společnosti a rovněž odbory, pracovníky a jejich zákonnými zástupci na příslušných úrovních sociálního dialogu (oborová, odvětvová, vnitrostátní, evropská a mezinárodní) měly sehrávat v definování a provádění iniciativ společností v oblasti náležité péče. Proto by legislativní iniciativa měla v příslušných ustanoveních o náležité péči takovou účast zaručit.

3.23 Ve stávajících systémech, na kterých může být legislativní iniciativa založena, uplatňování a provádění systému náležité péče vždy sama o sobě neznamenají vyloučení odpovědnosti, jelikož škody vznikají v důsledku porušení lidských práv, nikoli z nedbalého jednání v souvislosti s náležitou péčí. V situaci, v níž selhala prevence, je i tak třeba, aby byly obětem porušení lidských práv stále k dispozici alespoň účinné opravné prostředky zaručující plnou náhradu za vzniklé škody. Systém náležité péče poslouží ke znázornění úsilí, které bylo přijato s cílem předcházet škodám.

4. Konkrétní připomínky

4.1 Podniky provozující činnost v přeshraničním měřítku v rámci EU i mimo ni musí být řízeny udržitelným způsobem, a sice z ekonomického, sociálního i ekologického hlediska, a musí mít možnost usazovat se, vyrábět zboží a poskytovat služby v Evropě. Legislativní iniciativa by podnikům měla rovněž ukládat, aby zásady a aspekty odpovědného a udržitelného podnikatelského chování začlenily do svých obchodních vztahů v rámci globálních hodnotových řetězců. Legislativní iniciativa by měla usilovat o vytvoření rámce, který bude zahrnovat povinné vedení účinného dialogu se všemi zúčastněnými stranami v daném podniku, pokud možno na úrovni dozorčích rad a poradních výborů.

4.2 Vzhledem k problémům a překážkám, s nimiž se oběti často potýkají v přístupu ke spravedlnosti v třetích zemích, ve kterých se uskutečňují operace některých evropských společností, by měla být zajištěna možnost přístupu ke spravedlnosti v členském státě, kde je společnost usazena (nebo kde vykonává podnikatelskou činnost). Mělo by tedy být možné podat žaloby proti společnostem, které jsou usazené nebo vykonávají činnost v určitém členském státě nebo na takový členský stát mají jinou vazbu, v jurisdikci tohoto členského státu. Tato možnost je již povolena ve francouzském zákoně o povinnosti systému obezřetnosti pro podniky ze dne 27. března 2017, avšak dosud nevyřešené případy ukazují na to, že jurisdikce vnitrostátních soudů ještě nebyla získána pro stížnosti týkající se dceřiné společnosti v zahraničí.

4.3 Pravomoc evropských soudů je obvykle vyhrazena pro žalované z Evropy. Je tak možné žalovat u evropského soudu podnik sídlící v Evropě, ale jeho dceřiné společnosti sídlící v zemi, kde došlo ke škodě, zpravidla být žalovány nemohou. Dodavatelé a zprostředkovatelé v dodavatelském řetězci bývají od daného evropského podniku vzdáleni ještě více. Oběti porušení lidských práv v souvislosti s podnikáním a jejich zástupci, včetně odborových organizací a obránců lidských práv, musí mít na základě lidských práv zaručen přístup ke spravedlivým soudním řízením, soudům a úřadům. Případy, kdy není jasné, zda případnou odpovědnost nese mateřská společnost, některá z jejích dceřiných společností, či některý z jejích dodavatelů, by měly spadat do pravomoci jednoho fóra zajišťujícího spravedlivá soudní řízení. Nařízení Brusel I by tedy mělo být upraveno tak, aby se pro případy porušení lidských práv povolilo řízení v Evropě.

4.4 Další problém, který byl diskutován na úrovni OSN, je použitelné právo. Podle článku 7 nařízení Řím II je v případech, kdy dochází ke škodám na životním prostředí, možnost výběru právního řádu. Bude to tak také u lidských práv, aby se zajistila stejná úroveň práv mezi poškozováním životního prostředí a porušováním lidských práv? Tato záležitost je v současnosti předmětem debaty mezi právníky a EHSV bude pro takové sjednocení zásad, aniž by ovšem byly dotčeny všechny právní důsledky.

4.5 Zvláštní rámec odpovědnosti, včetně – v případech, kdy je to v závislosti na právním systému a daném porušení vhodné – odpovědnosti trestní, je nutné zavést pro případy, kdy dochází k porušením lidských práv, sociálních a environmentálních norem nebo nepříznivým dopadům činností společností, včetně jejich dodavatelských a subdodavatelských řetězců. Do návrhu smlouvy OSN je zařazena trestní odpovědnost za nejzávažnější mezinárodní zločiny. Ve svém stanovisku ke smlouvě OSN EHSV již konstatoval, že by se taková odpovědnost měla vztahovat i na případy hrubé nedbalosti ( 14 )

4.6 „(…) To by znamenalo přinejmenším to, že má být od žalobců v souvislosti s porušením lidských práv vyžadován pouze důkaz o existenci jednoznačného spojení mezi původcem porušení (např. dodavatelem nebo dceřinou společností) a (přijímající či mateřskou) společností, která pak musí věrohodně vysvětlit, že uvedená porušení byla mimo její kontrolu“. EHSV již také vyjádřil své názory na otázku důkazního břemene a příslušnou sílu důkazů. Ve stanovisku EHSV ( 15 ) se navrhuje, že:

4.7 Společnosti by neměly být vystavovány nedůvodně zahájeným soudním řízením ani absolutní odpovědnosti, neboť se mohou odvolat na své postupy náležité péče, aby doložily své zapojení a opatření za účelem zmírnění a prevence škodlivých dopadů. Pokud společnost ani nezpůsobila škodu, ani k ní nepřispěla a ani o ní nemohla vědět, ačkoli provedla smysluplnou náležitou péči, nemůže jí být přisuzována žádná odpovědnost. Proces náležité péče by měl řešit často uváděný problém „fiktivních podniků“, kdy oběti často nemají prostředky ani možnost objasnit specifickou řetězovou odpovědnost v rámci globálního hodnotového řetězce.

4.8 Opatření k usnadnění přístupu obětí ke spravedlnosti by měla zahrnovat vhodné režimy podpory. Předběžná opatření by měla umožnit zastavení činností porušujících lidská práva a sociální a environmentální normy. EHSV již poukázal na důležitost svědků a úlohu oznamovatelů protiprávního jednání, jakož i na nutnost podporovat práci nevládních organizací v této oblasti v rozsahu, v jakém mají oprávněný zájem, na základě stanovených, zákonných zásad, při přijímání opatření a shromažďování důkazů. Ve Francii několik málo oficiálních oznámení z iniciativy nevládních organizací proti společnostem na základě francouzské právní úpravy v oblasti náležité péče ukázalo na obtíže ve vynucování práva (například použitelného práva).

4.9 Povinný rámec náležité péče by byl realizován prostřednictvím dohodnuté normy, která je vynucována přiměřenými, účinnými a odrazujícími sankcemi, zatímco odpovědnost by musela být založena na porušení jasně definovaného souboru lidských práv. Stejně jako ve všech režimech odpovědnosti je nutné stanovit jasný příčinný vztah mezi chybou nebo neúspěchem při zamezení a určitou škodou. V kauzálních případech, kde nelze najít bezprostřední příčinu, a v případech se vzdálenějšími následky není tedy žádné spojení s rizikem.

4.10 Sankce by měly zahrnovat vyloučení z veřejných zakázek a veřejného financování, jakož i finanční sankce úměrně obratu společnosti a možnosti nápravy škod. To by mělo společnosti podněcovat, aby dodržovaly stanovené povinnosti a aby předcházely nepříznivým důsledkům své činnosti. Dále by to mělo přispět ke sbližování přístupu k lidským právům, včetně práv pracovníků a odborových svazů, směrem nahoru. Členské státy by měly zavést pozitivní pobídky na podporu ambiciózního přístupu společností k udržitelné hospodářské činnosti, včetně jejich dodavatelských a subdodavatelských řetězců.

4.11 Legislativní iniciativa by měla zahrnovat ustanovení o zachování úrovně ochrany a zásadu příznivějšího ustanovení a mělo by v ní být obsaženo i ustanovení o přezkumu na základě odborných podnětů, kde by mohla být dobrým příkladem právní úprava ochrany osobních údajů. Požadavky nové legislativní iniciativy EU by se měly vztahovat také na stávající dobrovolné nástroje v oblasti náležité péče, jež by měly být v nezbytných případech upraveny.

4.12 Evropská komise by měla aktivně podporovat svou politiku náležité péče na mezinárodní úrovni, tj. v procesu přípravy smlouvy OSN, v rámci všech příslušných mezinárodních organizací, a tím podněcovat jiné jurisdikce k nastoupení podobné cesty.

V Bruselu dne 18. září 2020. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Luca JAHIER

(1) Úř. věst. C 303, 19.8.2016, s. 17, Úř. věst. C 97, 24.3.2020, s. 9, a stanovisko EHSV Udržitelné dodavatelské řetězce a důstojná práce v mezinárodním obchodě (viz strana 197 v tomto čísle Úředního věsníku).

(2) Jak je vyjádřeno v Mezinárodní listině lidských práv, devíti základních nástrojích v oblasti lidských práv, které se týkají Evropy a EU, Evropské úmluvě o lidských právech, Evropské sociální chartě a Listině základních práv EU.

(3) Jak je vyjádřeno v základních pracovních normách, a zejména v Tripartitní deklaraci Mezinárodní organizace práce o principech týkajících se nadnárodních společností a sociální politiky.

(4) Úř. věst. C 97, 24.3.2020, s. 9.

(5) Usnesení EP 2018/2763(RSP).

(6) Studie FRA Improving access to remedy in the area of business and human rights at the EU level (Zlepšování přístupu k opravným prostředkům v oblasti podnikání a lidských práv na úrovni EU, Vídeň 2017).

(7) https://op.europa.eu/cs/publication-detail/-/publication/8ba0a8fd-4c83-11ea-b8b7-01aa75ed71a1/language-cs.

(8) Study on due diligence requirements through the supply chain (Studie týkající se požadavků náležité péče v dodavatelském řetězci), Evropská komise, leden 2020, s. 16.

(9) Projev komisaře Reynderse na webináři o náležité péči pořádaném pracovní skupinou EP pro odpovědné podnikání, 30. dubna 2020.

(10) Viz poznámka pod čarou 4.

(11) Smlouva OSN o podnikání a lidských právech.

(12) https://s3.amazonaws.com/brt.org/BRT-StatementonthePurposeofaCorporationOctober2020.pdf

(13) Úř. věst. L 330, 15.11.2014, s. 1.

(14) Viz poznámka pod čarou 4.

(15) Viz poznámka pod čarou 4.