Z průzkumů, jež byly na vnitrostátní úrovni provedeny v několika členských státech, vyplývá, že cestující využívající tento druh dopravy bývají zranitelní, jelikož nezřídka disponují nízkými příjmy (velmi vysoký podíl uživatelů autobusové a autokarové dopravy tvoří studenti a senioři pobírající nízký důchod) nebo žijí v zeměpisně izolovaných oblastech, kde jsou autobusy a autokary jediným dostupným druhem veřejné dopravy. Cestující často nejsou držiteli řidičského průkazu nebo nevlastní automobil, a autobusové a autokarové spoje jsou pro ně tudíž zásadně důležité, neboť jim umožňují dojíždět do školy či do zaměstnání, navštěvovat rodinu a přátele nebo provozovat rozličné volnočasové aktivity včetně cestování. Špatný přístup k autobusové a autokarové dopravě může těmto osobám vážně ztěžovat společenskou integraci.

Zpráva vychází z údajů o provádění a uplatňování nařízení, jež shromáždila přímo Komise, ze zpráv o jeho prosazování vypracovaných vnitrostátními orgány, z konzultací se subjekty, které na evropské úrovni zastupují cestující a dané odvětví, a z externí studie s názvem Comprehensive Study on Passenger Transport by Coach in Europe (Všeobecná studie osobní autokarové dopravy v Evropě), jež byla pro Komisi provedena v roce 2015 a 2016.

V případě vnitrostátních orgánů příslušných pro prosazování je však známo, že stížností vyřizovaly jen velmi málo (viz tabulka níže). Důvody pro to jsou různé: 1) nařízení je poměrně nové, a mnoho cestujících si tudíž nemusí být plně vědomo svých práv; 2) ve většině členských států musí cestující své stížnosti předkládat nejprve dopravcům a ti zjevně většinu z nich řeší uspokojivě, takže se stížnosti k vnitrostátním orgánům příslušným pro prosazování nakonec ani nedostanou, a 3) v některých členských státech mohou ukládat závazná rozhodnutí provozovatelům pouze soudy, přičemž pomalá a nákladná soudní řízení cestující od hájení jejich práv odrazují.

Organizace zastupující zúčastněné strany a vnitrostátní orgány příslušné pro prosazování jsou zajedno v tom, že nařízení se za účelem objasnění těchto ustanovení nemusí měnit, ale že Komise a vnitrostátní orgány příslušné pro prosazování by se měly dohodnout, jak by se daná ustanovení měla uplatňovat v praxi.

Členské státy, které v současné době v souvislosti s právy cestujících nenabízejí mechanismus alternativního řešení sporů, se vybízejí, aby v souladu se směrnicí 2013/11/EU takový mechanismus zavedly, a poskytly tak cestujícím možnost rychlejší a méně nákladné nápravy.

Komise bude i nadále pořádat pravidelné schůzky s vnitrostátními orgány příslušnými pro prosazování a s organizacemi zastupujícími zúčastněné strany, aby se v souvislosti s nařízením dospělo k jednotnému výkladu a provádění a podpořily se spolupráce a sdílení zkušeností (jak co do objevujících se potíží, tak co do osvědčených postupů).

Bude-li zapotřebí, zveřejní Komise k nařízení obecné pokyny pro jeho výklad, aby vyjasnila některá ustanovení (jak už učinila v minulosti v případě jiných druhů dopravy), anebo dokumenty, jež budou shrnovat osvědčené postupy ve spojitosti s konkrétními otázkami (např. jak lépe reagovat na specifické potřeby osob se zdravotním postižením nebo se sníženou pohyblivostí).

Komise shromažďuje informace o tom, jaké postupy se osvědčily na místní a vnitrostátní úrovni při zlepšování přístupnosti autobusové a autokarové dopravy pro cestující se zdravotním postižením nebo se sníženou pohyblivostí. S těmito postupy bude na pravidelných schůzkách seznamovat vnitrostátní orgány příslušné pro prosazování a organizace zastupující zúčastněné strany. Zvažuje také, že bude informace o postupech, které se osvědčily v souvislosti s přepravou cestujících se zdravotním postižením nebo se sníženou pohyblivostí ve všech druzích dopravy, zveřejňovat.

Komise vyzývá vnitrostátní i místní orgány a soukromé investory, aby v souladu s cíli nařízení TEN-T zajistili multimodální propojení autobusových a autokarových nádraží a terminálů s jinými druhy dopravy, zejména s dopravou železniční a s regionální a místní dopravou v městských uzlech, a aby zmodernizovali stávající autobusové a autokarové terminály nebo vybudovali terminály nové, technologicky aktuální, které budou plně přístupné také pro osoby se zdravotním postižením nebo se sníženou pohyblivostí. Na tato opatření lze získat finanční podporu od EU, a to z Nástroje pro propojení Evropy, nachází-li se daný terminál v městském uzlu sítě TEN-T, nebo v ostatních případech z evropských strukturálních a investičních fondů, které rozvoji hromadné dopravy rovněž napomáhají.

Komise vyzývá členské státy, které v současné době stanovují výjimky z nařízení nebo jeho částí, aby přezkoumali, zda jsou dané výjimky s ohledem na aktuální zkušenosti nutné.