EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 6.3.2017 COM(2017) 113 final ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Zpráva o hodnocení ex post programu „Drogová prevence a informovanost o drogách“ (2007–2013)



OBSAH 1 ÚVOD 1.1 CÍL ZPRÁVY 1.2 METODIKA A ZDROJ INFORMACÍ 1.3 PŘEHLED PROGRAMU 2 VÝSLEDKY HODNOCENÍ 2.1 RELEVANCE PROGRAMU 2.2 SOUDRŽNOST A DOPLŇKOVOST 2.3 ÚČINNOST 2.4 UDRŽITELNOST A PŘENOSITELNOST 2.5 EFEKTIVNOST A PROSTOR PRO ZJEDNODUŠENÍ 2.6 EVROPSKÁ PŘIDANÁ HODNOTA 3 ZÁVĚRY

1ÚVOD 1.1CÍL ZPRÁVY

Rozhodnutí, kterým se zavádí program „Drogová prevence a informovanost o drogách“ (DPIP), vyžaduje, aby Komise předložila zprávu s hodnocením ex post za období 2007 až 2013. Toto hodnocení provedl nezávislý externí hodnotitel ve spolupráci s útvary Komise. Tato zpráva vychází z tohoto hodnocení. Zpráva je rozčleněna podle hlavních hodnoticích kritérií a příslušných otázek. Těmito kritérii jsou význam, soudržnost a doplňkovost, efektivita, dopad a udržitelnost, účinnost a prostor pro zjednodušení a evropská přidaná hodnota. 1.2METODIKA A ZDROJ INFORMACÍ Toto závěrečné hodnocení DPIP vychází z: rozsáhlého přezkumu dostupné dokumentace ke všem 51 grantům na akce a grantům na provozní náklady financovaným programem v období let 2007 až 2013; přezkumu programové dokumentace, např. rozhodnutí o zřízení programu, ročních pracovních programů a výzev k předkládání návrhů na granty i veřejné zakázky; přezkumu dalších informací dostupných on-line – například dokumentů o politikách EU, internetových stránek, rozhodnutí o zřízení souvisejících programů; kvantitativní analýzy 51 projektů a aktivit financovaných z prostředků DPIP; analýzy 23 odpovědí na on-line průzkum poskytnutých příjemci grantů z DPIP; záznamu pěti doplňujících pohovorů s koordinátory projektů / organizacemi, které obdržely granty z DPIP v období 2007–2013. 1.3PŘEHLED PROGRAMU Program DPIP byl zaveden rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1150/2007/ES jako součást obecného programu „Základní práva a spravedlnost“. Program byl prováděn sedm let v období 2007–2013. Odkazuje na něj protidrogová strategie EU (2005–2012) a protidrogový akční plán EU na období 2005–2008 a 2009–2012. Třemi obecnými cíli programu, uvedenými v článku 2 rozhodnutí, jsou: předcházet užívání drog, závislosti na drogách a škodlivým účinkům drog a omezovat je; přispívat k zlepšení informovanosti o užívání drog; podporovat provádění protidrogové strategie EU. Konkrétní cíle programu (stanovené v článku 3 rozhodnutí č. 1150/2007/ES) jsou: Podporovat akce na nadnárodní úrovní zaměřené na:

vytváření víceoborových sítí; rozšiřování základny poznatků, výměnu informací a určování a šíření osvědčených postupů; zvýšení informovanosti o zdravotních a sociálních problémech způsobených užíváním drog; podpůrná opatření zaměřená na předcházení užívání drog, včetně řešení otázky omezování škodlivých účinků drog a způsobů léčby podle nejnovějších vědeckých poznatků; zapojit občanskou společnost do provádění a rozvoje protidrogové strategie EU a akčních plánů EU; a monitorovat a provádět konkrétní akce v rámci protidrogových akčních plánů (2005–2008 a 2009–2012) a vyhodnocovat jejich provádění. Pro dosažení těchto cílů využil program k financování činností tři různé typy finančních nástrojů: „granty na akce“, „granty na provozní náklady“ a zadávání zakázek. Granty na akce byly udělovány na konkrétní nadnárodní projekty v zájmu celé EU nebo na vnitrostátní projekty vypracovávané pro nadnárodní projekty nebo opatření Unie nebo jako jejich doplněk, nebo na projekty, které přispěly k rozvoji inovativních metod a/nebo technologií s možností přenositelnosti. Granty na provozní náklady byly udělovány buď nevládním organizacím, nebo jiným subjektům, které sledovaly obecné evropské zájmy v oblasti protidrogové politiky. Rovněž byly k dispozici finanční prostředky pro provádění konkrétních projektů Komise (iniciativ Komise), jako např. studie udržitelnosti, konkrétně zaměřený výzkum, organizování konferencí nebo vytváření informačních systémů. Celkový plánovaný rozpočet pro DPIP na období leden 2007 až prosinec 2013 dosáhl částky 22 332 milionů EUR (viz Tabulka 1 1 Rozpis plánovaného rozpočtu pro DPIP (2007– 2013) ). Celková přidělená částka za stejné období činila 20 738 milionů EUR. Rok Dostupný rozpočet na granty (granty na akce a granty na provozní náklady) a smlouvy Projekty (granty na akce) Granty na provozní náklady Iniciativy Komise Celkový roční rozpočet Hodnota (EUR) % Hodnota (EUR) % Hodnota (EUR) % Hodnota (EUR) % 2007 2 150 000 72 % Nevztahuje se - 750 000 25 % 2 900 000 100 % 2008 2 150 000 72 % 500 000 17 % 350 000 12 % 3 000 000 100 % 2009 2 400 000 80 % Nevztahuje se - 600 000 20 % 3 000 000 100 % 2010 1 717 600 56 % 400 000 13 % 958 000 31 % 3 075 600 100 % 2011 3 045 200 74 % 250 000 6 % 800 000 20 % 4 095 200 100 % 2012 2 058 000 67 % 500 000 16 % 520 000 17 % 3 078 000 100 % 2013 3 040 000 99 % Nevztahuje se - 43 334 1 % 3 084 000 100 % Celkem 16 560 800 75 % 1 650 000 7 % 4 021 334 18 % 22 232 800 100 % Zdroj: DPIP – Roční pracovní programy (2007–2013) Intervenční logiku DPIP ilustruje Obrázek 1 1 níže.

Tabulka 1 2 shrnuje počty různých iniciativ financovaných každý rok v období provádění programu. Výzvy k předkládání návrhů na granty na akce byly rozděleny do období 2009–2010 a 2011–2012. 2007 2008 2009–2010 2009 2010 2011 2011-2012 2012 2013 CELKEM Granty na akce 9 6 10 Nevztahuje se 0 0 11 0 Nezvažováno 36 Granty na provozní náklady 0 5 0 Nevztahuje se 4 2 0 4 Nezvažováno 15 Veřejné zakázky 1 1 Nevztahuje se 5 11 7 Nevztahuje se 1 2 28 Projekty a činnosti v rámci DPIP vedly především nevládní organizace / vnitrostátní sítě (33 % všech hlavních organizací), dále pak vysoké školy (23 %), výzkumné ústavy (22 %) a evropské sítě/platformy/fóra (14 %). Obrázek 1 2 ilustruje hlavní činnosti financované z grantů na akce (vlevo) a grantů na provozní náklady (vpravo) v rámci DPIP. Projekty financované z grantů na akce se nejčastěji zaměřovaly na zvyšování informovanosti, informace a šíření (31 %) a analytické činnosti (31 %), dále pak na vzájemné učení, výměnu osvědčených postupů a spolupráci (18 %). Čtvrtou nejčastější činností u projektů financovaných z grantů na akce byly vzdělávací činnosti (12 %). Projekty financované z grantů na provozní náklady se také zaměřovaly na zvyšování informovanosti, informace a šíření (27 %), dále pak na vzájemné učení, výměnu osvědčených postupů a spolupráci (20 %). Na třetím a čtvrtém místě mezi nejčastějšími iniciativami prováděnými z grantů na provozní náklady byly analytické činnosti (16 %) a podpora klíčových aktérů (16 %). Veřejné zakázky se zaměřovaly na tři hlavní činnosti: studie a organizování akcí a porad. 2VÝSLEDKY HODNOCENÍ 2.1RELEVANCE PROGRAMU Význam DPIP se posuzuje z hlediska toho, nakolik se jeho akce logicky zabývají na jeho cíli, širšími politickými potřeba EU a potřebami cílových skupin.

2.1.1Priority stanovené ve výzvách k předkládání návrhů a vybrané akce a jejich význam pro politiku V letech 2007 až 2013 došlo na úrovni EU ke třem důležitým politickým a legislativním změnám v oblastech týkajících se DPIP: Rámcové rozhodnutí Rady č. 2004/757/SVV, protidrogová strategie EU a související akční plány a vývoj s ohledem na nové drogy, jako jsou např. nové psychoaktivní látky. Od výzev k předkládání návrhů pro období 2011–2012 byly zavedeny nové priority nejen jako odraz tohoto vývoje v oblasti politik a právních předpisů, ale také aby se zohlednily nejnovější vědecké poznatky. Tato pružnost zlepšila relevanci programu z hlediska souvislostí, ve kterých byl proveden. Na projektové úrovni bylo shledáno, že vybrané iniciativy adekvátně podporovaly vývoj politik nejen proto, že to byl jejich hlavní projektový cíl, ale také proto, že řada iniciativ šířila své výsledky až k tvůrcům politik anebo přispěla k tvorbě politik na úrovni EU/vnitrostátní. Kromě projektů se na vývoji a provádění politik a právních předpisů v oblasti drogové prevence zaměřovaly především veřejné zakázky financované z programu. Existují důkazy, že některé zakázky byly pro rozvoj politik / právních předpisů v této oblasti (např. posouzení dopadů, které vedlo k novému návrhu právního předpisu týkajícího se nových psychoaktivních látek) obzvláště důležité. 2.1.2Relevance programu pro potřeby cílových skupin DPIP se celkově zaměřil na potřeby příjemců grantů. Zaprvé, program byl uzpůsobený této politické oblasti. Zadruhé, na vnitrostátní úrovni vyplnil mezeru ve financování iniciativ souvisejících s drogami. Navíc byly koncepční rámec programu i jeho priority v souladu s potřebami aktérů působících v oblasti snižování poptávky po drogách. Většina projektů v rámci DPIP prošla posouzením potřeb, aby se ověřila relevance jejich činností pro cílovou skupinu. Celkem 16 z 23 respondentů (67 %) v on-line průzkumu uvedlo, že prováděný projekt nebo prováděné činnosti byly koncipovány na základě posouzení potřeb. Devět z těchto respondentů uvedlo, že tato posouzení potřeb byla prováděna v roce zahájení projektu nebo v roce předchozím, což dokládá, že se v posouzení zohlednily nejnovější údaje. 2.2SOUDRŽNOST A DOPLŇKOVOST 2.2.1Doplňkovost s jinými programy EU Rozhodnutí Rady č. 1150/2007/ES, kterým se na období 2007–2013 zavádí DPIP, uvádí, že EU může přinést přidanou hodnotu k akcím členských států „v oblasti drogové prevence a informovanosti o drogách, včetně léčby a omezování škodlivých účinků drog, a to doplňováním těchto akcí a podporou součinnosti“. Článek 11 rozhodnutí zdůrazňuje, že je nutno usilovat o součinnost a doplňkovost s dalšími nástroji Společenství, zejména s: obecným programem „Bezpečnost a ochrana svobod“; sedmým rámcovým programem pro výzkum a vývoj; a programem v oblasti zdraví 2008–2013. Rozhodnutí rovněž uvádí, že by měla být zajištěna doplňkovost DPIP s Evropským monitorovacím centrem pro drogy a drogovou závislost (EMCDDA) s využitím odborných znalostí, metodiky a osvědčených postupů vyvinutých centrem se zvláštním zaměřením na statistický prvek informací o drogách. Kromě nástrojů uvedených v rozhodnutí Rady existoval prostor pro doplňkovost a součinnost mezi DPIP a ostatními programy GŘ pro spravedlnost, jako jsou program Trestní soudnictví (JPEN), program Civilní soudnictví (JCIV), program Základní práva a občanství (FRC) a program Daphne III. Navíc se z hlediska rizik překrývání v ročních pracovních programech DPIP utvořila formální ochrana, aby se zamezilo duplicitě mezi projekty financovanými v rámci jiných programů. U DPIP existovaly podobnosti s programem pro předcházení trestné činnosti a boj proti ní (ISEC) v rámci obecného programu Bezpečnost a ochrana svobod v tom smyslu, že se oba programy zaměřovaly na iniciativy související s drogami. Cílem programu DPIP však bylo snížení poptávky po drogách, zatímco ISEC se soustředil na snížení nabídky drog, zejména prostřednictvím činností zaměřených na potlačování obchodu s drogami. Program v oblasti zdraví (2008–2013) řízený GŘ SANTE se prostřednictvím svého integrovaného přístupu ke zdraví věnoval také protidrogovým politikám a prevenci užívání drog z hlediska veřejného zdraví podporou zdravého životního stylu. Akce financované v rámci tohoto programu se zaměřovaly výhradně na otázku užívání drog, včetně případů, kdy se jednalo o souběžné užívání více drog, a to s přímějším přístupem než DPIP. Informace v oblasti zdravotnických informací se věnovaly vysoce technickým/vědeckým informacím nebo opatřením zaměřeným na zlepšení přístupu k informacím pro pacienty i lékaře. Sedmý rámcový program pro výzkum a vývoj (7. RP) (2007–2013) financoval projekty, které se zaměřovaly na posílení vědeckých důkazů o důsledcích užívání drog v oblasti veřejného zdraví, sociálně-ekonomických a humanitních věd. Protože se tento program zaměřoval zejména na rozsáhlé výzkumné projekty, doplňoval projekty s omezeným rozsahem financované z prostředků DPIP.

Na programové úrovni hodnocení ukázalo, že DPIP doplňoval jiné programy EU, jak je vysvětleno výše, z hlediska tematických oblastí a cílů, způsobilých žadatelů o grant, koncových příjemců a typů financovaných opatření a intervencí. Na úrovni výzev k předkládání návrhů zjištění potvrdila, že nevznikla žádná oblast překrytí s ostatními výzvami GŘ pro spravedlnost a jinými nástroji EU z hlediska způsobilých akcí, jelikož se lišily z hlediska priorit a cílů. Zjištění hodnocení potvrzují, že DPIP je soudržný. Zaprvé jeho intervenční logika (viz Obrázek 1 1 Intervenční logika programu „Drogová prevence a informovanost o drogách“ (2007–2013) ) je vnitřně konzistentní, což znamená, že cíle, vstupy, činnosti a očekávané výsledky programu si neodporují. Zadruhé různé finanční nástroje (granty na akce, granty na provozní náklady a veřejné zakázky) se doplňují a nepřekrývají se. A konečně jsou pouze omezené údaje, které by naznačovaly existenci součinnosti mezi DPIP a jinými opatřeními na úrovni EU i vnitrostátní. V průběhu hodnocení však jistá součinnost nahlášena byla. K činnostem, které přispěly k vytváření součinnosti, patřilo šíření výsledků projektů; a vytváření sítí; společné akce; a spolupráce. 2.2.2Doplňkovost na projektové úrovni Shrnutí projektů s informacemi o všech projektech financovaných z prostředků DPIP byla veřejně dostupná na internetových stránkách GŘ pro spravedlnost vyhrazených pro výzvy k předkládání návrhů pro DPIP. Vybrané informace o projektech je rovněž možno nalézt na internetových stránkách EMCDDA. Ucelený přehled projektů financovaných v rámci DPIP, programu v oblasti zdraví, 7. RP a ISEC v letech 2007 až 2010 uvedla dále publikace „Projekty, studie a výzkum v oblasti nedovolených drog financované Evropskou komisí v období 2007–2010“. Další publikace „Projekty, studie a výzkum v oblasti nových psychoaktivních látek“ také uvedla informace o projektech se zaměřením na nové psychoaktivní látky, které byly financovány z DPIP, programu v oblasti zdraví, 6. RP, 7. RP a ISEC (v letech 2007 až 2013). Riziko překrytí mezi projekty bylo dále sníženo požadavky a stanovením priorit u výzev k předkládání návrhů v rámci DPIP. Údaje získané prostřednictvím mapování projektů, doplňujících pohovorů a on-line průzkumů uváděly, že se některé projekty DPIP doplňovaly s projekty financovanými z jiných programů EU. Příklady doplňkovosti projektů lze rovněž pozorovat mezi programy GŘ pro spravedlnost (JPEN, JCIV, FRC a Daphne III). 2.3ÚČINNOST Účinnost programu se týká toho, nakolik byl program úspěšný při dosahování svých cílů a nakolik se projektům DPIP podařilo naplnit vlastní projektové cíle. 2.3.1Dosažené výsledky programu Důkazy shromážděné k dnešnímu datu ukazují, že celkově byl DPIP v dosahování obecných programových cílů účinný. Je však třeba upozornit, že během období financování 2007–2013 bylo spolufinancováno pouze 51 iniciativ. Proto mohl být příspěvek k dosažení cíle předcházet a omezovat užívání drog v EU pouze relativní. Přesto DPIP pomohl podpořit zvyšování informovanosti a zlepšování informací o drogách a souvisejících škodlivých účincích v rámci Evropy, zejména mezi mladými lidmi a uživateli drog. Iniciativy financované z prostředků DPIP dále vedly ke zlepšení dialogu o drogách a podpořily výměnu osvědčených postupů mezi zúčastněnými stranami, zejména nevládními organizacemi, sociálními pracovníky, tvůrci politik a odborníky. Iniciativy měly širší dopad v členských státech, kde byla provedena většina činností, jmenovitě v Itálii, Spojeném království, Německu, Nizozemsku, Francii, Španělsku, Portugalsku, Belgii, České republice, Bulharsku, Estonsku a Belgii. Iniciativy financované z prostředků DPIP tak či onak přispěly do jisté míry k provádění protidrogové strategie EU a souvisejících akčních plánů. Je tomu tak z toho důvodu, že akce se provádění a rozvoji protidrogové strategie a souvisejících akčních plánů věnovaly v menší míře ve srovnání s jinými cíli/prioritami. Program dosáhl svého obecného cíle také prostřednictvím veřejných zakázek. Program se zaměřoval méně na vývoj právních předpisů a politik na vnitrostátní úrovni a na úrovni EU a více na vývoj nových postupů vztahujících se k předcházení/omezování užívání drog. Nebyl však stejně úspěšný v začleňování těchto postupů do politik na úrovni EU. Stejně tak k vývoji vnitrostátní politik přispělo pouze několik projektů. Přestože se tvůrci politik aktivně zapojili do většiny projektů DPIP, existuje málo důkazů, že kontakty s těmito zúčastněnými stranami vedly ke skutečnému dopadu na vývoj politik. Obecný cíl 1: předcházet užívání drog, závislosti na drogách a škodlivým účinkům drog a omezovat je Zásahy financované z prostředků DPIP představovaly provedení celé řady činností, které vedly ke zvýšení informovanosti a zlepšení dialogu o drogách. Také zlepšily prevenci a pomohly omezit užívání drog, závislost na drogách a škodlivé účinky drog. Tomuto cíli se věnovaly zejména činnosti v oblasti zvyšování informovanosti a vzájemného učení. Ke zlepšení dialogu o drogách a zprostředkování výměny osvědčených postupů mezi zúčastněnými stranami z různých prostředí vedly především činnosti v oblasti vzájemného učení. Tyto činnosti pomohly vytvořit udržitelné nadnárodní víceoborové sítě specializující se na drogovou prevenci (během období financování bylo vytvořeno nebo rozšířeno 12 sítí). Tento dopad byl výraznější v členských státech, kde byly tyto činnosti přímo provedeny: v Itálii, Spojeném království, Nizozemsku a Rakousku, dále pak – v omezené míře – v Dánsku, Bulharsku, Portugalsku a České republice. Téměř polovina akcí organizovala semináře nebo pracovní skupiny (celkem se konalo 20).

Činnosti v oblasti zvyšování informovanosti zlepšovaly informovanost a informace o drogách a souvisejících škodlivých účincích. Tento dopad byl opět výraznější v členských státech, kde byly tyto činnosti přímo provedeny, jmenovitě v Itálii, Spojeném království, Německu, Nizozemsku a Španělsku, po nichž následovaly Francie, Litva, Portugalsko, Dánsko, Estonsko a Slovinsko. Činnosti se zaměřovaly zejména na ohrožené osoby a zranitelné skupiny (jako jsou mladí lidé, ženy, znevýhodněné skupiny a vězni), aby se zvýšila jejich informovanost o následcích užívání drog. Činnosti v oblasti zvyšování informovanosti se rovněž zaměřovaly na širokou veřejnost. Obecný cíl 2: přispívat k zlepšení informovanosti o užívání drog Zásahy financované z prostředků DPIP představovaly provedení celé řady činností, které zlepšily poskytování informací o drogách, protože umožnily vývoj inovativních intervenčních programů nebo strategií v oblasti omezování škodlivých účinků. Tyto zásahy spočívaly hlavně v analytických činnostech zaměřených na nejnovější výsledky v protidrogové politice (například nové trendy ve vztahu k novým psychoaktivním látkám, uživatelům více drog a užívání drog zranitelnými skupinami, jako jsou vězni, bývalí vězni a osoby poskytující sexuální služby). Analytické činnosti prováděné v rámci programu pomohly při podpoře inovací ve vědě a navrhováním inovativních metod léčby přispěly ke snížení škodlivých účinků drog. Tento dopad byl výraznější v členských státech, kde byly tyto činnosti přímo prováděny, jmenovitě v Německu, Spojeném království, Itálii, Španělsku, Nizozemsku, České republice, Dánsku, Belgii, Polsku, Portugalsku, Lotyšsku, Estonsku, Rakousku, Rumunsku a Bulharsku. Dopad projektů rozvíjejících tyto činnosti se zdá být širší vzhledem k vysokému počtu členských států zapojených do tohoto typu činností, ale také proto, že se většina výsledků projektů v rámci Unie snadno šířila. Ze soupisu dokumentace provedeného pro toho hodnocení vyplynulo, že 41 projektů provádělo analytické činnosti. Z nich 15 se zabývalo vědeckým výzkumem a/nebo vytvářelo zprávy, 13 vytvářelo průzkumy a dotazníky pro sběr údajů od uživatelů drog a/nebo organizací, které se zabývají otázkami drog, a pět se zaměřilo na sběr/analýzu údajů nebo statistiky. Na základě těchto analytických činností vznikla řada zpráv: 21 průvodců a příruček (např. příručka o vzniklém opatření), 20 zpráv shrnujících statistiky (ohledně obchodu s drogami a délce období užívání různých drog) a bylo provedeno 18 průzkumů (např. průzkumy s cílem získat přímé informace od cílových skupin). Analytické činnosti vedly také ke vzniku 43 dalších typů zpráv. Mezi nimi byly zprávy shromažďující závěry a doporučení z workshopů nebo seminářů, analytické zprávy zabývající se efektivitou nástrojů použitých při vyšetřování, zásazích a doporučeních léčebných programů a souhrnné zprávy k výsledkům průzkumů a jiným typům konzultací se zúčastněnými stranami. Vědecký výzkum byl použit hlavně k určování složek nových psychoaktivních látek a k vývoji nových metod detekce těchto látek v lidském těle. Hlavní příspěvky analytických činností / podpůrných opatření lze shrnout takto: vyplnění mezer v poznatcích a ve vědeckém výzkumu ve vztahu k drogám (tj. novým syntetickým drogám / novým psychoaktivním látkám) a souvisejícím rizikům, podpora diskuse o změnách a reformách protidrogové politiky, a vývoj nových strategií pro omezování škodlivých účinků drog a léčby s cílem reagovat na rychlé změny v užívání drog (nové psychoaktivní látky, uživatelé více drog atd.). Obecný cíl 3: podporovat provádění protidrogové strategie EU

Provádění a vývoje protidrogové strategie EU a akčních plánů se mělo primárně dosáhnout zadáváním veřejných zakázek. Studie minimálních norem kvality při snižování poptávky po drogách (EQUS) přispěla k politickému procesu v této oblasti. Ten naopak pomohl při provádění souvisejícího opatření ve strategii EU a protidrogovém akčním plánu. Posouzení dopadů na nové psychoaktivní látky se dále použilo jako základ pro nový návrh právního předpisu týkajícího se nových psychoaktivních látek. Kromě tohoto přínosu k vývoji protidrogové politiky EU se posouzení dopadů stalo referenčním dokumentem pro vědeckou obec v Unii. Některé projekty financované z prostředků DPIP pomohly tvůrcům politik na vnitrostátní úrovni / úrovni EU při formování nových politik a právních předpisů. Jiné vytvořily nástroje pro vyšetřování, krátké zásahy a doporučení léčby mladým lidem s drogovými problémy. Tyto nástroje byly poté začleněny do vnitrostátních protidrogových plánů a do jiných vnitrostátních strategických dokumentů týkajících se strategií v oblasti drogové prevence. Většina projektů DPIP se sice dostala k příslušným tvůrcům politik na úrovni EU i na úrovni vnitrostátní, jejich výsledky se však různily. Iniciativy financované z prostředků DPIP využívaly řadu metod k oslovení tvůrců politik na úrovni EU i na úrovni vnitrostátní, například: 91 % respondentů v on-line průzkumu, kteří byli příjemci finančních prostředků z DPIP, pozvalo tvůrce politik na semináře anebo jiné akce zaměřené na šíření informací; 78 % respondentů v on-line průzkumu, kteří byli příjemci finančních prostředků z DPIP, sdílelo s tvůrci politik komunikační materiály (brožury, prospekty, letáky); 65 % příjemců grantů uspořádalo schůzky o projektech za účasti tvůrců politik; 65 % respondentů v on-line průzkumu, kteří byli příjemci finančních prostředků z DPIP, pozvalo tvůrce politik na akce, jako např. informační zasedání a konference. Tvůrci politik zareagovali účastí na akcích souvisejících s projekty, jako jsou semináře, konference a workshopy, nebo využili některé prvky projektu, např. použitý přístup/metodu nebo provedené činnosti. 2.3.2Dosažené výsledky projektů Většina projektů DPIP dosáhla svých cílů. Potvrdily to výsledky on-line průzkumů i doplňujících pohovorů se všemi příjemci grantů, s nimiž se v rámci tohoto hodnocení vedly konzultace a kteří uvedli, že byli nebo budou schopni dosáhnout všech nebo většiny plánovaných cílů/výsledků včas. Téměř všichni respondenti průzkumů uvedli, že jejich projekty byly nebo budou schopny oslovit očekávané cílové skupiny, což je dalším důkazem, že projekty dosáhly svých cílů. 2.4UDRŽITELNOST A PŘENOSITELNOST Proběhla analýza, zda výsledky, výstupy a dopad projektů jsou udržitelné i po období financování projektů. Byly zjištěny tři úrovně udržitelnosti: krátkodobá udržitelnost, které se dosahuje zejména šířením výsledků projektů; střednědobá udržitelnost, která se týká pokračování výsledků projektů anebo partnerství; a dlouhodobější udržitelnost, které se dosahuje zejména úspěšným přenosem výsledků projektů do dalších souvislostí, organizací a členských států bez dodatečného financování (nebo pouze s omezeným financováním). 2.4.1Pokračování a šíření činností a výstupů projektů Evropská komise i příjemci grantů vynaložili značné úsilí při šíření výsledků projektů DPIP. To přispělo ke zvýšení praktických dopadů projektů. Díky využití zavedených různých metod šíření se podařilo oslovit různé typy zúčastněných stran, například tvůrce politik na úrovni EU i na vnitrostátní úrovni, nevládní organizace, sociální pracovníky, mladé lidi a odborníky na politiku. Na úrovni EU se výsledky projektů šířily prostřednictvím internetových stránek Komise a EMCDDA, což dále zlepšovalo zviditelnění samotného programu. K šíření výsledků projektů přispěly rovněž veřejné zakázky prostřednictvím tvorby informačních materiálů a organizování akcí k šíření materiálů. Na projektové úrovni vedoucí projektů plánovali a účinně využili řady nástrojů pro šíření informací, včetně organizování akcí a publikování tištěných a audiovizuálních materiálů, aby mohly být výsledky projektů zveřejněny. Kromě toho většina projektů využívala k šíření výstupů projektů své vlastní internetové stránky. Vyhrazené internetové stránky k projektům však byly zřízeny pouze na omezenou dobu, což ovlivnilo udržitelnost a přenositelnost výstupů projektů. Většina příjemců grantů v průzkumu uvedla, že i když se prováděla opatření pro další využití a/nebo dostupnost výstupů (např. internetových stránek), bylo nutné dodatečné financování. Analýza projektové dokumentace potvrzuje, že pro většinu projektů byl vytvořen plán udržitelnosti a/nebo šíření (viz Obrázek 2 1 ). Nicméně míra, do jaké byli příjemci projektů úspěšní v zajištění udržitelnosti a přenositelnosti výstupů projektů/činností, se značně lišila. Ve většině případů příjemci pouze vytvořili materiály k šíření, které byly rozeslány partnerům a cílovým skupinám do šesti měsíců po skončení období financování. Většina vedoucích projektů DPIP sdílela výsledky projektu po celou dobu trvání projektu s EMCDDA, ale někteří také sdíleli výsledky svých projektů prostřednictvím sítě Reitox. Výsledky projektů byly také představeny během porad a konferencí, které pořádaly EMCDDA, Fórum občanské společnosti pro otázky drog a horizontální pracovní skupina Rady pro drogy (HDG) na téma drog.

Zdroj: Průzkum pro hodnocení ex post pěti programů GŘ pro spravedlnost v období 2007–2013. Otázka 24. Vyjádřete se prosím k následujícím tvrzením, pokud jde o šíření výsledků vašeho projektu / vašich činností Kvantitativní analýza ukazuje, že byla zorganizována minimálně jedna akce na projekt (54 akcí na 51 projektů) pro publikum v počtu něco přes 41 000 osob, zatímco velký počet projektů vytvořil uveřejněné materiály a/nebo informace nebo internetové stránky s informacemi. Přesto se do aktivnějších forem šíření, jako jsou tiskové zprávy / zapojení médií nebo kampaně, zapojil jen omezený počet projektů. Protože však jednou z hlavních cílových skupin DPIP byli mladí lidé, některé projekty usilovaly o inovativnost a/nebo kreativitu v šíření, aby dokázaly přilákat obecně „obtížně zapojitelnou“ cílovou skupinu a účinněji jí podávaly informace o drogách. 2.4.2Pokračování partnerství po ukončení projektu Většina partnerství vytvořených během provádění projektů/činností v rámci DPIP pokračovala i po ukončení grantu, jak ukázaly výsledky z on-line průzkumu a doplňujících pohovorů. Většina respondentů on-line průzkumu (82 %) oznámila, že jejich partnerství pokračovalo nebo bude pokračovat i po dokončení projektu. Ve většině případů pokračování partnerství znamenalo další spolupráci na podobných projektech nebo trvalou angažovanost všech partnerů při dalším šíření výsledků projektu. Pouze několik akcí financovaných z prostředků DPIP však mohlo prokázat, že si již zajistily střednědobou udržitelnost, tj. pokračování výsledků projektu. 2.4.3Potenciální udržitelnost a přenositelnost výstupů Přestože existují důkazy střednědobého dopadu a udržitelnosti iniciativ financovaných z prostředků DPIP, je obtížné posoudit jejich udržitelnost z dlouhodobějšího hlediska. Pouze několik projektů DPIP mohlo prokázat, že vytvořily mechanismus, aby dosáhly dlouhodobější udržitelnosti převodem výsledků nebo pokračováním partnerství. Přenositelnost se ve většině případů týkala výstupů projektů/činností v rámci DPIP (nikoli výsledků) a jejich potenciálu k provádění v jiných členských státech, s drobnými změnami/vstupy (jak uvedlo 78 % respondentů on-line průzkumu a dva z pěti účastníků pohovoru). Polovina obou skupin oznámila, že výstupy z projektů DPIP byly již úspěšně provedeny v jiných členských státech. Většina zúčastněných stran, zapojených do konzultací, považovala výsledky projektů/činností za vhodné, aby přispěly k politickým činnostem v jiných členských státech, ale k tomu došlo pouze v několika případech. Hodnocení rovněž identifikovalo možné problémy přenositelnost výstupů a výsledků projektů DPIP. Zaprvé by přenositelnost výstupů nebo přístupů vyvinutých v rámci projektů DPIP mohla být ovlivněna rozdíly mezi politikami členských států. Zadruhé by přenositelnost výsledků mohla ovlivnit úroveň budování kapacit nevládních organizací a sítí, které se podílejí na poskytování strategií v oblasti prevence a omezování rizik. 2.5EFEKTIVNOST A PROSTOR PRO ZJEDNODUŠENÍ Tento oddíl posuzuje efektivnost programu z hlediska dostatečnosti a efektivnosti dostupných finančních prostředků, vhodnost vynaložených prostředků ve srovnání s dosaženým příznivým dopadem a míru, do jaké bylo vyčlenění finančních prostředků mezi různé finanční nástroje vhodné a dostatečné pro provádění cílů projektu. Rovněž přezkoumává účinnost řízení ze strany Komise a zvažuje prostor pro zjednodušení řízení programu. 2.5.1Dostatečnost a efektivnost dostupných finančních prostředků Posouzení efektivnosti ukázalo, že finanční prostředky, které byly pro provádění DPIP k dispozici, nemusely být zcela dostatečné vzhledem k ambicím některých cílů, velmi vysoké poptávce po financování a vysoké míře absorpce grantů. Pokud se podíváme, do jaké míry byly původně vyčleněné prostředky pro program přiděleny efektivně, bylo na granty na akce (tedy na uzavřené grantové dohody) přiděleno celkem 12,9 milionu EUR. Na granty na provozní náklady bylo přiděleno 0,9 milionu EUR a na veřejné zakázky přibližně 2,7 milionu EUR. V porovnání s původními vyčleněnými prostředky, obdržely granty na akce i granty na provozní náklady méně prostředků, než se původně předpokládalo (o 0,6 milionu EUR, respektive 0,8 milionu EUR méně, než se plánovalo). Bez ohledu na tyto rozdíly byla celkově po grantech velmi vysoká poptávka. Nižší částky prostředků přidělených na granty na akce a na granty na provozní náklady, které vzrostly ve druhé polovině období financování, jsou znázorněny na Obrázek 2 2 . Programu mohly být přiděleny vyšší částky finančních prostředků, zejména vzhledem k záměru dosáhnout cíle omezení poptávky po drogách. Velmi vysoký počet žádostí o financování v rámci DPIP (oproti malému počtu financovaných projektů) a skutečnost, že nejběžněji financovanými organizacemi byly nevládní organizace, které se do značné míry spoléhají na externí financování, potvrzuje obecnou potřebu adekvátních finančních prostředků v oblasti protidrogové politiky. Celkově byly dostupné finanční prostředky využity efektivním způsobem, soudě podle srovnání vstupů/výstupů v rozpočtech projektů. Ačkoli byly některé očekávané dopady DPIP velmi ambiciózní, jelikož vycházely z cílů programu, dosáhly prováděné projekty dobrého počtu výstupů a příznivých výsledků, které naznačují, že množství vynaložených prostředků bylo ve srovnání s dosaženými výsledky přiměřené. Dopad projektů se ukazuje na vývoji nových preventivních nástrojů; nových metod léčby odpovídajících nejnovějšímu stavu vědeckých poznatků v oblasti drog; a přístupech ke zvyšování informovanosti zaměřených na konkrétní (zranitelné) skupiny. Vysoká poptávka po grantech v rámci DPIP umožnila Komisi vybrat ty projekty, které měly nejvyšší potenciál a představovaly nejvyšší poměr kvality a ceny. Poznámka: K vyplaceným finančním prostředkům a nevyužitým prostředkům u grantů na akce v období 2011–2012 nebyly dostupné žádné informace

DPIP – Výzvy k předkládání návrhů (2007–2013) Rok 2013 nemohl být v rámci tohoto hodnocení zvažován, protože během tohoto procesu hodnocení nebyly předloženy závěrečné zprávy k projektům. 2.5.2Míra přiměřenosti vynaložených finančních prostředků v porovnání s dosaženým dopadem Od DPIP se očekávalo: zlepšení prevence užívání drog v EU, vytvoření lepšího porozumění problematice drog a souvisejících škodlivých účinků v EU / zlepšení informací o nich, zlepšení provádění protidrogové strategie EU a konkrétních akcí v rámci akčních plánů. Je přiměřené očekávat, že program dosáhne svých cílů s využitím dostupných prostředků, zejména pokud jde o zlepšení poskytování informací o drogách a souvisejících škodlivých účincích v EU. Nicméně první cíl, tj. zlepšení prevence, byl z hlediska dosažení nejnáročnější, a to nejen vzhledem k rozsahu problematiky užívání drog ve srovnání s velikostí programu, ale také kvůli tomu, že omezení užívání drog přirozeně souvisí se změnami chování a volbou životního stylu, což se obecně obtížně ovlivňuje a může vyžadovat řadu dlouhodobých zásahů. Práce na druhém cíli pokračovala šířením výstupů a výsledků Komisí a jednotlivými projekty a sítěmi (více podrobností viz oddíl 2.4.1 Pokračování a šíření činností a výstupů projektů). Třetího cíle – lepší provádění protidrogové strategie EU a akčních plánů – bylo dosaženo především prostřednictvím řady politických zpráv na vysoké úrovni, které se zabývaly řadou otázek týkajících se protidrogové politiky v EU. Tyto politické zprávy byly zadávány externím smluvním partnerům. Důkazy získané v rámci tohoto hodnocení jsou přesto nedostačující, aby bylo možno učinit jasný závěr, zda byly prostředky vynaložené na program přiměřené vzhledem k dosaženým dlouhodobým výstupům a dopadu. Na druhou stranu byly výstupy a výsledky grantů na akce a grantů na provozní náklady v rámci DPIP, které tvoří základ dlouhodobých výstupů a dopadu, příznivé, zejména ve vztahu k: vývoji nových nástrojů prevence, opatřením na omezování škodlivých účinků a léčebných přístupů zaměřených na nový vývoj a rychlé změny v oblasti drog nebo vývoji nástrojů (např. norem kvality pro on-line linky pomoci) podporujících práci organizací zabývajících se cílovými skupinami, vývoji nových přístupů ke zvyšování informovanosti a poskytování informací mezi konkrétními cílovými skupinami / zranitelnými skupinami, zřizování víceoborových sítí anebo platforem zaměřených na zvyšování výměny informací a spolupráci mezi organizacemi, další šíření výsledků projektů / osvědčených postupů a dosažení zviditelnění u tvůrců politik, budování a školení kapacit s cílem posílit provádění protidrogové strategie EU a akčních plánů a příslušným aktérům v prevenci užívání drog / drogové závislosti a souvisejících škodlivých účinků. Z programu DPIP bylo financováno 51 převážně nadnárodních projektů představujících přibližně 200 organizací vedoucích projekty a partnerských organizací. Analýza dosud dokončených projektů ukazuje, že nejméně 63 % z dokončených grantů na akce a grantů na provozní náklady přináší důkaz o dosažení svých cílů, ačkoli granty na akce přinesly o něco méně důkazů o dosažení cílů (60 %) než granty na provozní náklady (67 %). 2.5.3Vhodnost přidělení finančních prostředků různým finančním nástrojům Podle ročních pracovních programů celkový rozpočet vyčleněný na provádění DPIP v období 2007–2013 činil 22 232 milionů EUR. Rozpis plánovaného rozpočtu je popsán v Tabulka 1 1 Rozpis plánovaného rozpočtu pro DPIP (2007–2013) . Průměrná hodnota grantů na akce se v letech 2007 až 2012 zvyšovala, přičemž většina finančních prostředků byla vyčleněna během druhé poloviny prováděcího období. Čerpání rozpočtu u grantů na akce (platby jako podíl z přidělených částek) bylo přijatelné, tj. 88 %. Naznačuje to, že finanční prostředky na granty na akce byly přiděleny účinně. Upozorňujeme, že tato analýza nebere v úvahu většinu grantů přidělených v rámci grantů na akce v období 2011–2012. Granty na provozní náklady obdržely více než polovinu původně vyčleněných finančních prostředků. Průměrná hodnota grantů na provozní náklady se značně snížila v letech 2008 až 2012 (v roce 2011 dosáhla nejnižší hodnoty) a pohybovala se od 20 499 EUR (granty na provozní náklady v roce 2012) do 200 000 EUR (granty na provozní náklady v roce 2008). Nižší průměrná hodnota grantů na provozní náklady se dá vysvětlit jejich kratší dobou trvání (maximálně 12 měsíců) a tím, že jeden grant na provozní náklady financuje pouze jednu organizaci, zatímco v rámci grantů na akce je financováno partnerství organizací. Čerpání rozpočtu u grantů na provozní náklady bylo přijatelné, tj. 85 %. Podobně jako u grantů na akce se také u grantů na provozní náklady jeví výdaje jako účinné. Během prováděcího období přidělila Komise přibližně 2,7 milionu EUR celkem na 28 smluv na plnění veřejných zakázek (tedy asi 17 % z celkového přiděleného rozpočtu DPIP). Přibližně polovina rozpočtu na veřejné zakázky byla přidělena Evropské akci v oblasti drog (EAD) – víceleté kampani zaměřené na zvyšování informovanosti – a na pravidelná jednání Fóra občanské společnosti pro otázky drog. Veřejné zakázky s počáteční vyčleněnou částkou více než 4 miliony EUR byly nevyužity a to mohlo mít nepříznivý vliv například na šíření výsledků programu na úrovni EU.

A konečně finanční nástroje byly všechny prováděny prostřednictvím výběrového řízení s využitím výzev k předkládání návrhů (u grantů) a výzev k předkládání nabídek (u veřejných zakázek), které přilákaly vysoký počet žádostí. Granty na akce a veřejné zakázky jsou efektivnější a účinnější finanční nástroje. 2.5.4Řízení Komisí a prostor pro zjednodušení Na základě výsledků on-line průzkumu byly požadavky na žadatele o přístup k financování v rámci DPIP celkově považovány za vhodné, jak uvádí Obrázek 2 3 níže. Zdroj: Průzkum pro hodnocení ex post pěti programů GŘ pro spravedlnost v období 2007–2013. Otázka 36: Pokud jde o řízení pěti programů Komisí, včetně monitorování a hodnocení vašeho projektu/činností Komisí, vyjádřete se prosím k následujícím tvrzením (viz obrázek níže): Informace poskytnuté v případě výzev k předkládání návrhů byly po celé období financování jednoznačné a vysvětlovaly různé prvky vyžadované v případě žádosti o financování. Dokument se však postupem času rozrůstal, zčásti z důvodu nárůstu úrovně podrobností vyžadované v žádosti, počtu uvedených priorit a rovněž zavedení informačního systému PRIAMOS. Informace obsažené ve výzvách k předkládání návrhů byly podle většiny respondentů on-line průzkumu jasné a srozumitelné. Výzva v roce 2013 zavedla jednotnou příručku pro žadatele, která se týká pěti programů GŘ pro spravedlnost, ISEC a PROGRESS. Díky jednotné příručce mohli žadatelé předkládat návrhy k různým projektům snáze a účinněji. Ve formuláři žádosti v programu měl žadatel popsat projekt z hlediska obecných informací o projektu, provádění, finančního řízení, výsledků, hodnocení a šíření. Dále měli žadatelé vyplnit formuláře pro odhad rozpočtu, analýzu personálních nákladů a prohlášení o partnerství. Od roku 2010 měli žadatelé rovněž uvést ukazatele pro posouzení výsledků, důkazy předchozích zkušeností s programem, doplnit více podrobností o partnerech a pracovních tocích. Zvyšoval se tím potenciál kvality projektů, žadatelé byli motivováni k vytváření přísnějšího plánu a odhadování nákladů na každou ze svých činností. Celkově se řízení DPIP ze strany Komise postupem času zlepšovalo, a to díky: zavedení jediné řídicí jednotky programu, publikaci příručky pro úředníky Komise, nepřímo díky šíření příručky pro řízení projektů. Celkově měli příjemci grantů pozitivní zkušenosti se spoluprací s Komisí. U požadavků na žádosti o granty se použil podobný proces jako u jiných programů centrálně řízených Komisí a vyžadovaly se podrobnější informace, které zlepšily kvalitu žádostí i projektů. Změny v podávání zpráv navíc vytvořily vyváženější přístup mezi finančním zdůvodněním na jedné straně a hodnocením/posouzením výsledků a potenciálního dopadu projektu na straně druhé. V roce 2007 požadoval formulář žádosti tyto informace: cíle a význam projektu; provádění projektu (dopad, metodika, doba trvání, konkrétní výstupy a předvídatelná rizika a obtíže); kontrola, udržitelnost a viditelnost (včetně šíření a evropské přidané hodnoty); informace o žadateli a partnerech; prohlášení žadatele; a dokumentace žádosti a kontrolní seznam. Kromě formuláře žádosti měli žadatelé předložit přílohy, které obsahovaly mimo jiné prohlášení partnerů a společníků, formuláře prohlášení o spolufinancování, rozpočtové formuláře, formulář analýzy personálních nákladů, časový harmonogram, finanční identifikační formuláře, formuláře o existenci právní osoby, prohlášení o kritériích pro vyloučení a životopisy. Podle informací získaných v průzkumu si musela téměř polovina respondentů (48 %) vyžádat alespoň částečnou pomoc, aby odpověděli na výzvu k předkládání návrhů. Dále více než polovina respondentů (61 %) potvrdila, že znali potenciální žadatele, kteří nezareagovali na výzvy k předkládání návrhů kvůli složitým požadavkům stanoveným Komisí. Tato zjištění ilustruje Obrázek 2 4 .

Zdroj: Průzkum pro hodnocení ex post pěti programů GŘ pro spravedlnost v období 2007–2013. Otázka 36: Pokud jde o řízení pěti programů Komisí, včetně monitorování a hodnocení vašeho projektu/činností Komisí, vyjádřete se prosím k následujícímu tvrzení: Navzdory potížím, kterým museli žadatelé čelit, celkový počet přijatých žádostí o granty na akce soustavně vzrůstal z 39 v roce 2007 na 117 v roce 2013. Počet žádostí o granty na provozní náklady však klesl z 16 žadatelů v roce 2008 a 19 v roce 2010 na 7 v roce 2011 a 12 v roce 2012. Informace o výzvách k předkládání návrhů, pro granty na akce i granty na provozní náklady, byly k dispozici na internetových stránkách GŘ pro spravedlnost. Obsahovaly dokumenty pro žadatele, praktické informace o tom, jak podat žádost, jak oznamovat podvody a nesrovnalosti, i o projektech vybraných v rámci každé výzvy. Převážná většina respondentů v průzkumu (78 %) považovala výzvy k překládání návrhů za jasné a snadno srozumitelné. Obdobně byl jako jednoznačný vnímán většinou respondentů (74 %) postup pro předkládání žádosti o grant na akce nebo grant na provozní náklady. Celkově byly postupy pro podávání zpráv týkajících se pokroku a dosažených výsledků u projektů/činností považovány 56 % respondentů v on-line průzkumu za vhodné. Kromě toho téměř polovina respondentů v průzkumu považovala postupy Komise pro monitorování během provádění projektů a činností alespoň zčásti za dobré a užitečné. Téměř polovina (43 %) příjemců grantů, kteří odpovídali v on-line průzkumu, považovala postupy Komise pro monitorování během provádění projektů/činností za částečně dobré a užitečné. A dále zprávy o pokroku u grantů trvajících 24 měsíců nebo déle považovali příjemci grantů za užitečné, protože poskytly vedoucím projektů i Komisi přehled o dosavadních výsledcích a umožnily jim provádět případné úpravy směrů činnosti. 2.6EVROPSKÁ PŘIDANÁ HODNOTA Evropská přidaná hodnota poukazuje na to, do jaké míry evropská povaha programu přináší hodnotu zúčastněným stranám a do jaké míry má EU komparativní výhodu nad vnitrostátními a mezinárodními aktéry působícími v dané oblasti. Nejprve se projednává evropská povaha programu a jeho zeměpisné pokrytí. Následně se evropská přidaná hodnota analyzuje z hlediska hodnoty přinesené EU a příjemcům. Nebylo však již možné identifikovat a změřit evropskou přidanou hodnotu z hlediska dopadů. Program DPIP měl silný nadnárodní rozměr. Ten vyplývá z cílů programu a z druhů opatření považovaných za způsobilé v rozhodnutí z roku 2007. Článek 4 rozhodnutí uvádí, že DPIP „podporuje specifické nadnárodní projekty v zájmu Společenství, předložené alespoň dvěma členskými státy nebo alespoň jedním členským státem a dalším státem, který je přistupující nebo kandidátskou zemí.“ Ke způsobilým akcím rovněž patří vnitrostátní projekty. 2.6.1Zeměpisné pokrytí a účast členských států Program DPIP se vztahoval na organizace vedoucí projekty a partnerské organizace z celkem 25 členských států EU a Norska. Zeměpisné pokrytí činností v celé EU bylo celkově relativně dobré. Povaha programu přinesla přidanou hodnotu EU i většině příjemců grantů. Některé členské státy však obdržely větší počet grantů a zapojily se do většího počtu partnerství než jiné (viz Obrázek 2 5 ). Organizace vedoucí projekty byly seskupeny v rámci tří členských států: Německa, Spojeného království a Itálie. Společně tyto členské státy vedly 61 % všech projektů. Z celkového počtu 457 žádostí obdržených prostřednictvím DPIP nejvíce z nich předložily italské organizace (24 %, 109), po nich následovaly organizace se sídlem ve Spojeném království (60) a Španělsku (55). Tyto tři členské státy s největším počtem žadatelů předložily 49 % všech žádostí o financování z programu. V této souvislosti je třeba uvést, že největší úspěšnosti u předložených žádostí dosáhlo Rakousko, Německo a Nizozemsko. Partnerskou strukturu u členských států s nejvyšším počtem organizací vedoucích projekty (Německo, Spojené království a Itálie) uvádí Obrázek 2 6 . Z údajů vyplývá, že organizace vedoucí projekty s větší pravděpodobností uzavírají partnerství s organizacemi ze svého vlastního členského státu než s organizacemi z jiných členských států EU. Obzvláště výrazné je to u Itálie. Naopak nebylo tomu tak u projektů vedených Spojeným královstvím, kde organizace vedoucí projekty nejčastěji uzavíraly partnerství s německými organizacemi. Například italské organizace vedoucí projekty utvořily partnerství se šesti italskými organizacemi a třemi organizacemi ze Spojeného království, zatímco německé organizace vedoucí projekty utvořily partnerství se čtyřmi německými a třemi belgickými, třemi rakouskými a třemi litevskými organizacemi. Organizace vedoucí projekty ze Spojeného království utvořily partnerství se šesti německými, pěti francouzskými a čtyřmi italskými organizacemi.

2.6.2Přidaná hodnota pro EU a pro příjemce grantů Zjištění tohoto hodnocení ukazují, že hlavními prvky, které přinesly evropskou přidanou hodnotu programu příjemcům grantů, byly: vzájemné učení a výměny a zvýšení poznatků díky přeshraniční spolupráci; „značka EU“ a pověst poskytnutá DPIP; financování ze strany EU, které umožnilo provádění projektů. Zjištění z průzkumu a konzultací se zúčastněnými stranami ukázala, že nadnárodní rozměr DPIP umožnil organizacím zřízeným v různých členských státech spolupracovat a vytvářet a provádět nadnárodní činnosti zaměřené na omezování poptávky po drogách. Ze zeměpisného hlediska se organizace vedoucí projekty soustředily pouze v několika členských státech, zatímco partnerství, které vytvořily, dala vysokému počtu organizací z jiných členských států možnost zúčastnit se, spolupracovat a učit se spolu s vedoucími projektů nebo od nich a provádět podobné činnosti. Celkově nadnárodní partnerství přispěla k vzájemnému učení, spolupráci a udržitelné podpoře na úrovni EU i na vnitrostátní úrovni. To ukazují rovněž výsledky konzultací se zúčastněnými stranami, které jsou dále zkoumány v tomto oddíle. Hodnocení došlo k závěru, že konkrétními klíčovými přínosy nadnárodních partnerství při provádění projektů DPIP byly: vytvoření sítě mezinárodních partnerů (90 % respondentů v průzkumu), lepší znalosti / odborné poznatky v dané oblasti (85 % respondentů v průzkumu) a lepší znalosti politik a postupů v jiných členských státech (70 % respondentů v průzkumu). Nadnárodní partnerství proto také přispěla k dosažení specifických cílů týkajících se podpory nadnárodních akcí jako například vytváření víceoborových sítí, rozšíření znalostní základny, výměna informací a identifikace a šíření osvědčených postupů. Dále při provádění nadnárodních činností v oblasti omezování poptávky po drogách projekty v rámci DPIP rovněž podpořily nadnárodní učení prostřednictvím partnerství. Doplňující pohovory s příjemci projektů ukázaly, že nadnárodní partnerství přispěla k šíření osvědčených postupů, podpoře nadnárodního učení a identifikaci informačních nedostatků a společných problémů v oblasti omezování poptávky po drogách. Specifické přínosy nadnárodních partnerství (viz Obrázek 2 7 ) rovněž vyplývaly z dobrých pracovních zkušeností mezi projektovými partnery. Většina respondentů v průzkumu uvedla, že měli dobré pracovní vztahy se svými nadnárodními partnery (74 %) a byli spokojeni s partnerstvími vytvořenými projekty (62 %). Tyto pozitivní vztahy umožnily a posílily nadnárodní učení – většina respondentů (68 %) si během provádění projektu vyměňovala zkušenosti a získané poznatky se svými partnery. V tomto směru 48 % respondentů v průzkumu souhlasilo, že by bylo přínosné zapojit do provádění projektů více partnerů z různých členských států, aby se tento účinek znásobil.

Zdroj: Průzkum pro hodnocení ex post pěti programů GŘ pro spravedlnost v období 2007–2013. Jinou formou hodnoty, kterou program přinesl, byla „značka EU“ a pověst DPIP. To znamenalo vyšší zviditelnění, zájem o projekty a jejich vyšší dopad na tvůrce politik na úrovni EU i na vnitrostátní úrovni, na odborníky z praxe i širší veřejnost. A konečně, hodnocení ukázalo, že financování ze strany EU mělo zásadní význam pro provádění projektů v rámci DPIP a dosažení cílů EU. Proto je pravděpodobnost dosažení cílů EU – a tedy naplnění cílů protidrogové strategie EU – bez financování ze strany EU z podstaty omezená. 3ZÁVĚRY Význam programu Celkově byly priority výzev k předkládání návrhů a vybrané iniciativy důležité pro cíle programu definované v právním základu. Obecné a konkrétní cíle DPIP jsou v právním aktu široce formulovány a přehnaně ambiciózní. Roční priority stanovené Komisí však byly nejen jasně definované, ale také reálné a dosažitelné a zaměřily se na klíčový vývoj v politické oblasti. Staly se vzrůstající měrou nástrojem Komise pro ovlivňování oblasti působnosti financovaných projektů po celou dobu existence programu. Vybrané akce jsou důležité pro cíle programu. Projektové cíle / cíle pracovního programu u všech 51 projektů byly v souladu s konkrétními cíli programu. Granty na provozní náklady byly pouze částečně v souladu s konkrétními cíli DPIP. Na projektové úrovni je zřejmé, že vybrané iniciativy adekvátně podporovaly vývoj politik. Veřejné zakázky byly také zvlášť důležité pro vývoj politik a právních předpisů v této oblasti. Program DPIP byl celkově významný z hlediska potřeb příjemců grantů. Program je v této oblasti jedinečný a vyplnil mezeru ve financování na vnitrostátní úrovni. Navíc byl koncepční rámec programu a jeho priority v souladu s potřebami aktérů působících v oblasti drogové prevence. Soudržnost a doplňkovost Doplňkovost DPIP s jinými programy a opatřeními EU byla téměř plně dosažená. Doplňkovosti se dosáhlo prostřednictvím mechanismů, které Komise zavedla ve fázi koncipování programu a ve fázi koncipování výzev k předkládání návrhů. Účinnost Celkově byl DPIP v dosahování obecných programových cílů účinný, ačkoli dopad byl poněkud omezený, vzhledem k relativně nízkému rozpočtu a počtu financovaných projektů. Program DPIP pomohl podpořit zvyšování informovanosti a zlepšování informací o drogách a souvisejících škodlivých účincích v rámci Evropy, zejména mezi mladými lidmi a uživateli drog. Akce financované v rámci DPIP dále vedly ke zlepšení dialogu o drogách a usnadnily výměnu osvědčených postupů mezi zúčastněnými stranami. Některé projekty DPIP přispěly k tvorbě politik / vývoji právních předpisů v EU. Veřejné zakázky, které se konkrétně zaměřovaly na vývoj a provádění politik a právních předpisů v oblasti drogové prevence, byly v tomto ohledu efektivnější, protože spustily politické diskuse a řídily proces tvorby politik na úrovni EU a členských států. Na projektové úrovni většina iniciativ dosáhla svých vlastních cílů, zejména díky dobrým pracovním vztahům s partnery a jasné intervenční logice, pokud jde o cílovou skupinu, cíle, metodu a prováděné činnosti. Při provádění činností v rámci projektů nebyly zaznamenány žádné velké překážky. Akce financované v rámci DPIP rovněž vytvořily nástroje považované v řadě oblastí za inovativní. K těmto nástrojům patřila opatření v oblasti prevence a omezování škodlivých vlivů i léčebné přístupy, výzkumné metody nebo příspěvky k novému výzkumu, aby se vyplnily mezery v poznatcích, a inovativní přístupy k poskytování informací a zvyšování informovanosti zranitelných skupin.