Zpráva Komise Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat /* KOM/2009/0334 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 8.7.2009 KOM(2009) 334 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o uplatňování nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat OBSAH 1. Souhrn 3 2. OBLAST PŮSOBNOSTI NAŘÍZENÍ (ES) č. 882/2004 4 2.1. Odvětvové právní předpisy o úředních kontrolách: rezidua veterinárních léčiv a pesticidů 4 2.2. Zdraví rostlin 5 3. STAV PROVÁDĚNÍ 6 3.1. Pokyny Komise 6 3.2. Víceleté vnitrostátní plány kontrol (VPK) a výroční zprávy 6 3.3. Obecné audity 7 3.4. Úřední kontroly dovážených krmiv a potravin 7 3.5. Článek 23 o souhlasu s předvývozními kontrolami 9 3.6. Zlepšení školení pro zvýšení bezpečnosti potravin 10 3.7. Referenční laboratoře Společenství (dále jen „RLS“) 11 3.8. Technické aktualizace 11 4. POPLATKY 12 4.1. Souvislosti 12 4.2. Rozsah hodnocení 12 4.3. Hlavní závěry vyplývající ze studie 12 4.4. Scénáře změny 13 1. SOUHRN Článek 65 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat[1] (dále jen „nařízení o úředních kontrolách“) požaduje, aby Komise předložila zprávu Evropskému parlamentu a Radě, zejména aby posoudila zkušenosti získané při používání uvedeného nařízení. Ve zprávě se uváží zejména tyto otázky: „a) přehodnocení oblasti působnosti, pokud jde o zdraví zvířat a dobré životní podmínky zvířat: b) zajištění příspěvku jiných odvětví k financování úředních kontrol, a to prostřednictvím rozšíření seznamu činností uvedených v příloze IV oddílu A a v příloze V oddílu A a s přihlédnutím zejména k účinku právních předpisů Společenství týkajících se hygieny krmiv a potravin po jejich přijetí: c) stanovení aktualizovaných minimálních sazeb poplatků uvedených v příloze IV oddílu B a v příloze V oddílu B s přihlédnutím zejména k rizikovým faktorům“. Pokud jde o oblast působnosti nařízení, ve vztahu ke zdraví zvířat a dobrým životním podmínkám zvířat nevyzývají dosud získané zkušenosti k přezkumu oblasti působnosti nařízení v současnosti definované v článku 1. Na druhou stranu by probíhající diskuse, vzhledem k modernizaci a zjednodušení dvou důležitých odvětví, mohly pomoci vyjasnit vztah mezi obecným rámcem stanoveným nařízením a stávajícími odvětvovými právními předpisy. To platí zejména pro v současnosti probíhající činnosti přezkumu, uskutečňované jako pokračování strategie v oblasti zdraví zvířat (2007–2013)[2], přičemž jejich cílem je, mimo jiné, stanovit jediný regulační rámec pro zdraví zvířat („zákon o zdraví zvířat“) a pro ty činnosti, které budou výsledkem nadcházejícího přezkumu stávajícího rostlinolékařského acquis (rostlinolékařská strategie). Dále je třeba zvážit, zda je potřeba zajistit, aby stávající odvětvové předpisy Společenství použitelné na kontrolní činnosti v konkrétních oblastech (týkající se například reziduí veterinárních léčiv a pesticidů) byly v souladu se zásadami a požadavky nařízení. Touto otázkou se zabývá oddíl 2 zprávy. Oddíl 3 této zprávy pojednává o hlavních činnostech a iniciativách, které byly rozvinuty při provádění nařízení a uvádí zkušenosti získané od 1. ledna 2006. Členské státy čím dál více získávají přímé zkušenosti při přípravě a provádění svých víceletých plánů kontrol (dále jen „VPK“), které využívá rovněž Potravinový a veterinární úřad Komise (dále jen „PVÚ“) v rámci svých pravidelných pracovních cest za účelem obecného auditu. Národní výroční zprávy jsou rovněž důležitým prvkem nového rámce pro úřední kontroly, stanoveným v nařízení o úředních kontrolách, ačkoliv zkušenost s takovými zprávami je příliš omezená, aby v této fázi umožnila provedení hlubší analýzy nebo vyvození závěrů. V článku 65 se požaduje, aby se věnovala zvláštní pozornost otázce poplatků vybíraných pro financování úředních kontrol (dále jen „inspekční poplatky“). Oddíl 4 zprávy podává informace o momentálním stavu diskusí a úvah o této poměrně složité otázce na základě výsledků nedávné studie provedené pro Komisi externím hodnotitelem. Uvedená studie poskytuje Komisi cenný vhled do současného fungování systému poplatků, poukazuje na některé nedostatky ve stávajícím právním rámci, který se vztahuje k inspekčním poplatkům, a v jeho provádění členskými státy a pojednává o možné potřebě přezkumu některých aspektů uvedeného rámce. Podle této studie lze uvažovat o několika možnostech změn, které by pomohly členským státům zajistit uskutečnění cíle stanoveného v článku 26 nařízení o úředních kontrolách, podle něhož „ Členské státy zajistí, aby byly k dispozici přiměřené finanční zdroje pro zajištění nezbytných pracovníků a jiné zdroje pro úřední kontroly“. Za tímto účelem navrhuje možné budoucí scénáře, od plné harmonizace prvků systému poplatků až po větší flexibilitu v provádění tohoto systému pro členské státy, při současném zajištění transparentnosti a jasnosti fungování systému v členských státech. Je nutná další analýza otázek vznesených ve studii, včetně veřejné diskuse o výsledcích provedeného hodnocení a o hodnocení dopadu možných změn se zúčastněnými stranami. Komise zamýšlí zahájit toto hodnocení dopadu během roku 2009. 2. OBLAST PŮSOBNOSTI NAŘÍZENÍ (ES) č. 882/2004 2.1. Odvětvové právní předpisy o úředních kontrolách: rezidua veterinárních léčiv a pesticidů Ačkoli úřední kontroly zahrnují rovněž kontroly reziduí veterinárních léčiv a pesticidů, nařízení o úředních kontrolách poukazuje na nutnost zachovat v platnosti konkrétnější pravidla, která již v oblasti krmiv, potravin a zdraví zvířat existují a stanoví zejména, aby byla zachována směrnice Rady 96/23/ES o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí[3] a směrnice Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu[4], která byla následně zrušena nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu[5] a o změně směrnice Rady 91/414/EHS. Směrnice 96/23/ES požaduje, aby členské státy provedly národní plány sledování reziduí, které se každoročně předkládají Komisi spolu s výsledky provádění v předcházejícím roce a opatřeními, která byla uskutečněna následně po zjištění výsledků, které nebyly v souladu. Směrnice rovněž stanoví minimální počet vzorků, které musejí být analyzovány pro každou potravinu podle vnitrostátní produkce, bez zřetele k dalším prvkům, které by mohly mít na analýzu rizika vliv (například chovné podmínky, povolená léčiva, atd.). Kromě reziduí veterinárních léčiv a pesticidů zahrnuje příloha I a II směrnice 96/23/ES do skupiny látek, které mají být v rámci plánů sledování reziduí kontrolovány, rovněž kontaminující látky z okolního prostředí[6]. Již v roce 2003 byl publikován diskusní dokument, kterým se zahájily rozsáhlé konzultace o technických aspektech směrnice[7]. Během těchto konzultací vyjádřily zúčastněné strany velký zájem o přezkum této směrnice a o vyjasnění dělící čáry mezi kontrolami veterinárních léčiv a kontaminujících látek všeobecně, v zájmu zajištění souladu s nařízením o úředních kontrolách. Nařízení (ES) č. 396 o pesticidech obsahuje množství článků, které se vztahují přímo na kontroly (články 26–30) – jejich cílem je namátkově ověřit soulad s maximálními limity reziduí (dále jen „MLR“) na úrovni Společenství, což je doplněno cílenými kontrolami na úrovni členských států. Nařízení (články 31–32) rovněž obsahuje požadavky na každoroční poskytování zpráv. Některé rozdíly v přístupu mezi nařízením (ES) č. 396/2005 a ustanoveními nařízení o úředních kontrolách jsou výsledkem oddělených, zároveň probíhajících interinstitucionálních jednání, která vedla k přijetí těchto dvou právních předpisů. Pokud zohledníme cíl lepší regulace, měla by se zvážit možnost integrovat prostřednictvím nezbytných legislativních změn pravidla, která jsou v současné době použitelná na úřední kontroly pesticidů, kontaminujících látek a reziduí farmakologicky účinných látek v potravinách, do rámce nařízení o úředních kontrolách, aby se racionalizoval a zjednodušil celkový právní rámec a zároveň umožnila pružnost, nezbytná k integraci obou odvětví do VPK členských států. 2.2. Zdraví rostlin V oblasti zdraví rostlin stanoví směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství[8] odvětvová pravidla kontroly. Úřední kontroly v uvedené oblasti proto nejsou upraveny nařízením o úředních kontrolách, kromě ustanovení použitelných na zavedení víceletých vnitrostátních plánů kontrol a inspekcí Společenství v členských státech a ve třetích zemích (články 41– 46) a předkládání výročních zpráv o těchto plánech. Jako součást obecnějšího hodnocení stávajícího rostlinolékařského acquis[9] bude zvážena potřeba zjednodušit ustanovení o úředních kontrolách ve směrnici 2000/29/ES a v nařízení o úředních kontrolách. 3. STAV PROVÁDĚNÍ 3.1. Pokyny Komise Nařízení o úředních kontrolách zavádí pro členské státy množství nových závazků ohledně plánování, auditu a podávání zpráv o jejich činnostech spojených s úředními kontrolami. Komise v souladu s článkem 43 nařízení o úředních kontrolách vypracovala pokyny, aby pomohla členským státům dostát těmto požadavkům. V této souvislosti byla přijata tato rozhodnutí Komise: - rozhodnutí Komise 2006/677/ES ze dne 29. září 2006 o vydání pokynů, kterými se stanoví kritéria pro provádění auditů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat[10], - rozhodnutí Komise 2007/363/ES ze dne 21. května 2007 o pokynech, které mají být nápomocny členským státům při přípravě jednotných integrovaných víceletých vnitrostátních plánů kontrol stanovených v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004[11], - rozhodnutí Komise 2008/654/ES ze dne 24. července 2008 o pokynech, které mají být členským státům nápomocny při přípravě výročních zpráv o jednotných integrovaných víceletých vnitrostátních plánech kontrol stanovených v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004[12]. Komise pravidelně organizuje pracovní skupiny, aby dále zlepšovala provádění pokynů a poskytovala členským státům podporu při přípravách jejich VPK, zpráv a auditů. 3.2. Víceleté vnitrostátní plány kontrol (VPK) a výroční zprávy Podle čl. 41 a 42 nařízení o úředních kontrolách se po členských státech požaduje, aby připravily a provedly jeden integrovaný víceletý vnitrostátní plán kontrol (VPK) nejpozději do 1. ledna a na požádání poskytly Komisi aktuální verzi plánu. Všechny členské státy poskytly Komisi své VPK a ty se v současné době se hodnotí v rámci obecných auditů Potravinového a veterinárního úřadu Komise (dále jen „PVÚ“) (viz kapitola 3.3). Podle článku 44 jeden rok po zahájení provádění víceletých vnitrostátních plánů kontrol a následně každý rok předkládají členské státy Komisi zprávu, ve které uvedou veškeré změny provedené ve víceletých vnitrostátních plánech kontrol, výsledky kontrol a auditů, druh a počet zjištěných případů nedodržení a opatření k zajištění účinného provádění a donucovací opatření. Komise dosud obdržela výroční zprávy od 26 členských států (Portugalsko nepředložilo svou výroční zprávu, protože jeho první VPK byl zaveden až v roce 2008 v důsledku restrukturalizace jeho kontrolních služeb, a proto první zpráva bude provedena v rámci cyklu podávání zpráv za rok 2009). 3.3. Obecné audity Článek 45 nařízení o úředních kontrolách požaduje, aby odborníci Komise prováděli v členských státech obecné a zvláštní audity aby ověřili, zda jsou úřední kontroly v členských státech vykonávány v souladu s víceletými vnitrostátními plány kontrol a při dodržení právních předpisů Společenství PVÚ Komise provádí obecné audity členských států ve tříletém cyklu. V roce 2007 byly provedeny obecné audity v Rakousku a v Nizozemsku a v roce 2008 v dalších šesti členských státech (Německu, Estonsku, Maďarsku, Irsku, Slovensku a Španělsku). V devíti členských státech bude proveden obecný audit v roce 2009 (Belgie, Kypr, Finsko, Řecko, Lotyšsko, Litva, Portugalsko, Slovinsko a Spojené království). V deseti zbývajících členských státech budou audity provedeny v roce 2010. Závěrečné zprávy z obecného auditu se zveřejňují a lze je nalézt na této internetové adrese: http://ec.europa.eu/food/fvo/ir_search_en.cfm 3.4. Úřední kontroly dovážených krmiv a potravin Úřední kontroly k ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a zdraví a dobrých životních podmínek zvířat musí být prováděny jak pro potraviny, krmiva a zvířata produkované ve Společenství, tak pro potraviny, krmiva a zvířata do Společenství dovážené. Ustanovení uvedená v hlavě II kapitole V a hlavě IV kapitole II nařízení o úředních kontrolách stanoví obecný rámec a postupy použitelné na úřední kontroly krmiv a potravin dovážených ze třetích zemí na území Společenství. Hlava II kapitola V nařízení (ES) č. 882/2004 obsahuje jednotná pravidla použitelná pro: ( opatření, která musejí být provedena příslušnými orgány po úředních kontrolách dovozu krmiv a potravin, jako například v případě podezření z nedodržení nebo zjištění nedodržení (články 18–22); ( souhlas s předvývozními kontrolami prováděnými třetími zeměmi s cílem snížit četnost dovozních kontrol (článek 23); ( požadovanou spolupráci mezi příslušnými hygienickými orgány a celní službou při organizaci úředních kontrol (článek 24). Článek 25 opravňuje Komisi postupem stanoveným v rozhodnutí Rady 1999/468/ES (postupem projednání ve výborech)[13] přijmout opatření nezbytná pro jednotné provádění úředních kontrol dovážených krmiv a potravin. Nařízení o úředních kontrolách uznává zvláštnosti kontrol, které se mají provádět u krmiv a potravin živočišného původu (článek 14) , oproti kontrolám krmiv a potravin jiného než živočišného původu (články 15–17). Pokud jde o prvně zmíněné kontroly, nařízení uznává platnost stávajícího rámce harmonizovaných postupů při dovozu stanovených směrnicí Rady 97/78/ES[14] a uskutečňovaných prostřednictvím sítě stanovišť hraniční kontroly zřízených na vnějších hranicích Společenství. Nařízení požaduje, aby příslušné orgány určené v souladu se směrnicí 97/78/ES prováděly rovněž kontroly k ověření dodržování prvků právních předpisů u krmiv a potravin, které nejsou upraveny touto směrnicí. Komise jakožto součást své nové strategie v oblasti zdraví zvířat (2007–2013) v současné době přezkoumává své veterinární dovozní kontroly, aby přišla s lepším přístupem k hraničním kontrolám založeným na rizicích. Přezkum bude řešit otázku, jak nejlépe zajistit včasné varování a rychlé odhalení rizik pocházejících z produktů živočišného původu, aby bylo možné uplatnit dovozní opatření k zajištění stálé vysoké úrovně ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat v EU. Na rozdíl od toho, co se v současné době odehrává v oblasti krmiv a potravin živočišného původu, krmiva a potraviny jiného než živočišného původu nejsou předmětem systematických harmonizovaných kontrol EU na hranicích před jejich dovozem do Společenství (s výjimkou těch produktů, pro které jsou zavedena mimořádná opatření založená na čl. 53 odst. 1 nařízení ES č. 178/2002[15]). Podle ustanovení článku 15 nařízení o úředních kontrolách se kontroly dovážených krmiv a potravin jiného než živočišného původu provádějí na vhodném místě, včetně místa vstupu do Společenství, v místě propuštění zboží do volného oběhu, ve skladech, prostorách dovážejícího provozovatele krmivářského a potravinářského podniku nebo na jiných místech krmivového a potravinového řetězce. Členské státy rozhodují, na základě svého posouzení rizik, o nejvhodnější četnosti a formách úředních kontrol u dovážených produktů. Odchylka od již zmíněných všeobecných pravidel je stanovena v odstavci 5 stejného článku 15, a ta stanoví, že musí být vypracován seznam krmiv a potravin jiného než živočišného původu, které z důvodu známého nebo nově vznikajícího rizika podléhají zesíleným úředním kontrolám v místě vstupu na území Společenství. Předloha nařízení, jejímž cílem je poprvé stanovit všeobecná ustanovení a výše uvedený seznam, byla přijata dne x.x.2009 [aktualizovat před zveřejněním]. Výše zmíněná pravidla jsou doplněna pravidly uvedenými v hlavě VI kapitole I a II nařízení o úředních kontrolách, která stanoví postupy, prostřednictvím kterých získává Komise příslušné informace o úrovni souladu systémů třetích zemí s normami Společenství týkajícími se krmiv a potravin (články 46 a 47) a rozhoduje o tom jaké zvláštní dovozní podmínky mají být případně stanoveny pro krmiva a potraviny, aby mohly být dovezeny do Společenství (článek 48). Příslušné informace se rovněž získávají prostřednictvím pracovních cest PVÚ do třetích zemí (článek 46) a prostřednictvím dotazníků zasílaných před uvedenými pracovními cestami, ze kterých jsou zjišťovány konkrétní informace o organizaci a vedení hygienických kontrol v dané zemi. V rozsahu, ve kterém podmínky a podrobné postupy pro dovoz nejsou dosud stanoveny právními předpisy Společenství (zejména nařízením (ES) č. 854/2004[16]), mohou být stanoveny zvláštní podmínky pro dovoz v souladu s postupem projednání ve výborech. Ty mohou zahrnovat vytvoření seznamu třetích zemí, ze kterých mohou být určité výrobky dováženy do Společenství, vypracování vzorových osvědčení doprovázejících zásilky a/nebo zvláštní dovozní podmínky v závislosti na druhu výrobku nebo zvířete a na možných rizicích s nimi spojených (článek 48). Pravidla použitelná na uzavírání dohod o rovnocennosti s třetími zeměmi jsou stanovena v článku 49. Tyto dohody mohou uznávat, že opatření, která jsou ve třetích zemích uplatňována ve specifických oblastech, poskytují záruky, které jsou rovnocenné zárukám platným ve Společenství, pokud třetí země předloží v tomto ohledu objektivní důkaz. 3.5. Článek 23 o souhlasu s předvývozními kontrolami Článek 23 nařízení o úředních kontrolách dává Komisi možnost udělit souhlas, v souladu s postupem uvedeným v čl. 62 odst. 3 nařízení, se zvláštními předvývozními kontrolami krmiv a potravin, které třetí země provádějí před vývozem příslušného výrobku (krmiv a potravin) do Společenství. V důsledku udělení souhlasu s předvývozními kontrolami může být snížena četnost dovozních kontrol krmiv a potravin. Souhlas s předvývozními kontrolami může být třetí zemi udělen, pokud - z auditu Společenství vyplývá, že krmiva nebo potraviny vyvážené do Společenství splňují požadavky Společenství nebo rovnocenné požadavky, - jsou předvývozní kontroly ve třetí zemi dostatečně účinné a efektivní, aby jimi mohly být nahrazeny kontroly dokladů, kontroly totožnosti a fyzické kontroly stanovené v právních předpisech Společenství nebo aby mohly být tyto kontroly omezeny. Jinými slovy, schválené předvývozní kontroly zaručují, že jsou kontroly prováděny v souladu s příslušnými požadavky stanovenými právními předpisy Společenství. Souhlas s předvývozními kontrolami na základě článku 23 nařízení o úředních kontrolách neovlivňuje právo příslušných orgánů členských států provádět úřední kontroly dováženého krmiva a potravin. Existence schváleného systému předvývozních kontrol by nicméně měla být příslušnými orgány členských států uvážena při rozhodování o četnosti fyzických kontrol, které se mají provádět u potravin a krmiv. Tato četnost se určuje na základě rizik spojených s různými druhy krmiv a potravin, záruk poskytovaných vyvážející třetí zemí, kontrol prováděných dovážejícím provozovatelem krmivářského nebo potravinářského podniku, historií dodržování požadavků na dotyčný výrobek ze strany třetí země a stanovení původu a provozovatelů krmivářského nebo potravinářského podniku dovážejícího nebo vyvážejícího výrobek. Rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2007, kterým se schvalují předvývozní kontroly prováděné Spojenými státy americkými u podzemnice olejné a výrobků z ní získaných s ohledem na přítomnost alfatoxinů[17], je jediné rozhodnutí Komise, které dosud poskytlo souhlas s takovým systémem. 3.6. Zlepšení školení pro zvýšení bezpečnosti potravin Článek 51 nařízení o úředních kontrolách dává Komisi právo organizovat kurzy školení jak pro pracovníky příslušných orgánů členských států, tak pro účastníky ze třetích zemí, v oblasti právních předpisů týkajících se krmiv a potravin, zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat a rostlinolékařských právních předpisů. V souladu s tímto článkem zahájila Komise iniciativu „Zlepšení školení pro zvýšení bezpečnosti potravin“, která nyní probíhá třetím rokem. Výsledky druhého roku činností v rámci této iniciativy byly popsány v této výroční zprávě:http://ec.europa.eu/food/training_strategy/annual_report2007/index_en.htm. Ke konci roku 2008 přinesla školení poskytnutá v rámci této iniciativy jasný přínos přibližně 7 500 účastníkům, z nichž 52 % pocházelo z členských států, 13 % z kandidátských zemí, potenciálních kandidátských zemí, zemí Evropského sdružení volného obchodu a zemí evropské politiky sousedství, 35 % pak z dalších třetích zemí. V nadcházejících letech se plánuje nárůst počtu účastníků, který má dosáhnout v průměru 6 000 ročně. V září 2006 přijala Komise sdělení Radě a Evropskému parlamentu o zlepšení školení pro zvýšení bezpečnosti potravin[18], ve kterém jsou nastíněny rozsah a účel této iniciativy a její strategie budoucího rozvoje. V souladu se závěry tohoto sdělení a s výsledky analýzy nákladů a přínosů uskutečněné nezávislým konzultantem rozhodla Komise svěřit prováděcí úkoly programu „Výkonné agentuře pro zdraví a spotřebitele“[19]. 3.7. Referenční laboratoře Společenství (dále jen „RLS“) V příloze VII nařízení o úředních kontrolách je uveden souhrnný seznam referenčních laboratoří Společenství (dále jen „RLS“) pro potraviny a krmiva a pro oblast zdraví zvířat, na kterém jsou uvedeny laboratoře dříve určené různými odvětvovými právními předpisy a rovněž nové RLS pro oblasti dříve nezahrnuté. Od července 2005 zahájila Komise tři výzvy k výběru a určení nových RLS. To umožnilo doplnit na seznam v příloze VII tyto nové referenční laboratoře Společenství: - nové RLS pro: slintavku a kulhavku, brucelózu, Listeria monocytogenes, koagulázopozitivní stafylokoky, Escherichia coli včetně E. coli vytvářející verotoxin (VTEC), Campylobacter, parazity (zejména trichinella, Echinococcus, Anisakis), antimikrobiální rezistenci, živočišné proteiny v krmivech, rezidua pesticidů, mykotoxiny v potravinách a krmivech, dioxiny a polychlorované bifenyly a polycyklické aromatické uhlovodíky (PAH)[20], - RLS pro choroby koňovitých kromě moru koní[21], - RLS pro nákazy korýšů, vzteklinu a tuberkulózu skotu, stanovící další povinnosti a úkoly pro referenční laboratoře Společenství pro vzteklinu a tuberkulózu skotu[22]. 3.8. Technické aktualizace Norma EN ISO/IEC 17020 nahrazuje normu EN 45004 Podle článku 5 nařízení o úředních kontrolách může příslušný orgán přenést určité úkoly související s úředními kontrolami na jeden nebo více kontrolních subjektů v souladu s určitými požadavky. Tyto kontrolní subjekty musí pracovat a být akreditovány podle evropských norem, zejména normy EN: „Obecná kritéria pro činnost různých typů subjektů provádějících inspekci“ . Norma EN ISO/IEC 17020 nahrazuje předchozí normy EN 45004. Nařízení o úředních kontrolách by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno. Komise v současné době připravuje změnu nařízení o úředních kontrolách, která by měla být přijata postupem projednání ve výborech a která by odrážela změny norem ISO. Norma EN ISO/IEC 17011 nahrazuje normy EN 45002 a EN 45003 Podle čl. 12 odst. 1 a 2 nařízení o úředních kontrolách příslušný orgán jmenuje laboratoře, které mohou provádět analýzy vzorků odebraných při úředních kontrolách, a tyto laboratoře musí být akreditovány v souladu některými evropskými normami. Dřívější norma EN 45002: „Všeobecná kritéria pro posuzování zkušebních laboratoří“ a EN 45003: „Systém akreditace kalibračních a zkušebních laboratoří – Všeobecné požadavky na jeho správu a uznání“ byla nahrazena stejnou normou EN ISO/IEC 17011: „Všeobecné požadavky na akreditační orgány akreditující orgány posuzující shodu“ a nařízení o úředních kontrolách bylo odpovídajícím způsobem změněno[23]. 4. POPLATKY 4.1. Souvislosti V článku 65 nařízení o úředních kontrolách se požaduje, aby se ve stávající zprávě věnovala zvláštní pozornost otázce poplatků vybíraných pro financování úředních kontrol (dále jen „inspekční poplatky). Aby bylo možné podat zprávu o této složité otázce, předložila Komise výzvu k externímu hodnocení , s cílem lépe porozumět fungování systémů inspekčních poplatků, jak jsou v současné době prováděny členskými státy na základě příslušných ustanovení nařízení o úředních kontrolách (články 26 až 29). Hodnocení (dále jen „studie“) bylo dodavatelem uskutečněno v období duben – listopad 2008, a to prostřednictvím přehledu určeného příslušným orgánům ve všech členských státech, hloubkové analýzy (případových studií) týkajících se šesti členských států představujících různé režimy poplatků, rozhovorů s klíčovými odborníky a zúčastněnými stranami na úrovni EU, rozsáhlé analýzy literatury, která je k tématu k dispozici a přezkumu údajů (včetně příslušných zpráv PVÚ a vnitrostátních právních předpisů). Výsledky studie byly uzavřeny a předány Komisi v únoru roku 2009. 4.2. Rozsah hodnocení Studie měla dva cíle: a) zhodnotit stávající situaci, pokud jde o používání stávajících ustanovení o poplatcích, a zhodnotit zejména způsob, jakým systém funguje v praxi; b) posoudit výhody a nevýhody řady možností pro opatření (pokud jde o rozsah stávajících pravidel a mechanismus stanovování poplatků). Hodnotitelé byli rovněž požádáni, aby určili hlavní silné stránky a slabiny stávajícího systému a rovněž klíčové problémy a nedostatky, které by bylo zapotřebí v budoucnosti řešit. Hodnotitelé se zaměřili zejména na to, jak jsou články 26 až 29 nařízení o úředních kontrolách v současné době prováděny a jak systém poplatků tak, jak je v současné době uplatňován, přispívá k dosahování cílů nařízení o úředních kontrolách. 4.3. Hlavní závěry vyplývající ze studie Studie zjistila, že existuje značná míra různorodosti při vymáhání finančních ustanovení nařízení o úředních kontrolách ze strany členských států a velký nedostatek jasnosti a transparentnosti v různých vnitrostátních systémech poplatků, jak jsou v současnosti prováděny. V důsledku toho je velmi obtížné provést přímé srovnání skutečné výše poplatků v rámci celé EU (a mezi jednotlivými odvětvími). Výsledky studie rovněž naznačují, že kvůli velmi široké definici kategorií nákladů v příloze VI nařízení a již zmíněnému nedostatku transparentnosti metod výpočtů, je značně nejasné, zda poplatky založené na nákladech pravdivě odrážejí skutečné náklady vzniklé příslušným orgánům členského státu při výkonu inspekcí, na něž jsou poplatky vybírány. Obecněji řečeno, studie zkoumala, zda byl dosažen hlavní cíl v současné době zavedeného systému inspekčních poplatků, kterým je zajistit, aby členské státy měly přiměřené finanční zdroje k provádění úředních kontrol (článek 26 nařízení). Studie naznačuje, že tento hlavní cíl nebyl v současné době ve značné míře v EU jako celku splněn. 4.4. Scénáře změny Na základě uvedených zjištění studie posuzuje výhody a nevýhody řady možných opatření a srovnává možné alternativy ke stávajícím pravidlům. Jako pracovní hypotézu uvádí studie tyto dva extrémní scénáře: - „úplná subsidiarita“, která by znamenala zrušení většiny omezení stanovených ve stávajícím právním rámci, zejména pokud jde o výpočet poplatků a rozsah povinných poplatků; členské státy by se mohly svobodně rozhodovat o nejlepším způsobu financování svých služeb souvisejících s úředními kontrolami; - „úplná harmonizace“, což by znamenalo určení stejné výše poplatků v celé Evropské unii a pro všechna dotčená odvětví (určená právními předpisy Společenství). Studie poté posuzuje výhody a nevýhody scénářů, ležících mezi těmito dvěma variantami, které jsou výsledkem přidávání zmírňujících prvků ke dvěma nejradikálnějším možnostem. Analýza se zabývá zejména tím, jak charakterizovat hlavní složky legislativního rámce týkajícího se inspekčních poplatků, na škále od „úplné subsidiarity“ po „úplnou harmonizaci“. Těmito hlavními složkami jsou zejména: ( povinný/nepovinný charakter poplatků ( harmonizovaná/neharmonizovaná výše sazby poplatků ( harmonizovaná/neharmonizovaná metoda výpočtu poplatků ( harmonizovaná/neharmonizovaná snížení poplatků a pokuty za nedodržení ( seznam činností, kterých se poplatky týkají (rozsah systému). Zvažuje se rovněž možnost zachování systému tak, jak je, s určitými zlepšeními, která by řešila v co největší možné míře zjištěné nedostatky. Komise nyní provede posouzení dopadu, aby zhodnotila možnosti, které jsou k dispozici, a potřebu připravit legislativní návrh. Součástí toho budou konzultace se zúčastněnými stranami a dalšími stranami, které mají na věci zájem. Úplné podrobnosti o výsledcích studie o poplatcích lze nalézt na této adrese: [doplnit]. [1] Úř. věst. L 165, 30.4.2004, s. 1. [2] Nová strategie Evropské unie v oblasti zdraví zvířat (2007–2013) podle zásady „Prevence je lepší než léčba“. Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů KOM(2007) 539 v konečném znění. [3] Úř. věst. L 125, 23.5.2006, s. 10. [4] Úř. věst. L 221, 7.8.1986, s. 37. [5] Úř. věst. L 70, 16.3.2005, s. 1. [6] Podle nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách, se „kontaminující látkou“ rozumí látka, která není do potraviny přidána záměrně a vyskytuje se v ní jako důsledek produkce (včetně postupů při pěstování rostlin, chovu zvířat a používání veterinárních léčiv), výroby, zpracování, přípravy, úpravy, obchodní úpravy, balení a přepravy nebo skladování potraviny, nebo jako výsledek kontaminace z vnějšího prostředí. Sledování jiných kontaminujících látek než těch, které jsou uvedeny v přílohách směrnice 96/23/ES je organizováno v rámci právních předpisů o kontaminujících látkách. [7] V důsledku toho bylo nařízení (ES) č. 2377/90 pozměněno nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. xxx/2009, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení limitů reziduí farmakologicky účinných látek v potravinách živočišného původu (COD 2007/0064) [8] Úř. věst. L 169, 10.7.2000, s. 1 . [9] Rada vyzvala Komisi, aby zhodnotila stávající rostlinolékařské acquis a zvážila jeho možné změny a následně předložila návrh na rostlinolékařskou strategii Společenství. Komise zahájila toto hodnocení a studie započne v polovině roku 2009. [10] Úř. věst. L 278, 10.10.2006, s. 15 . [11] Úř. věst. L 138, 30.5.2007, s. 24 . [12] Úř. věst. L 214, 9.8.2008, s. 56 . [13] Rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi, Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. [14] Směrnice Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství, Úř. věst. L 24, 30.1.1998, s. 9. [15] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, Úř. věst. L 31, 1.2.2002, s. 1 [16] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě - Úř. věst. L 139, 30.4.2004, s. 206, opravené a znovu zveřejněné v Úř. věst. L 226, 25.6.2004, s. 83. [17] Úř. věst. L 11, 15.1.2008, s. 12 [18] KOM(2006) 519, 20.9.2006, k dispozici online na internetové stránce: http://ec.europa.eu/food/training/communication_final_report_en.pdf [19] Rozhodnutí Komise 2008/544/ES ze dne 20. června 2008, kterým se mění rozhodnutí č. 2004/858/ES, za účelem změny „Výkonné agentury pro program veřejného zdraví“ na „Výkonnou agenturu pro zdraví a spotřebitele“. Úř. věst. L 173, 3.7.2008, s. 27. [20] Nařízení Komise (ES) č. 776/2006 ze dne 23. května 2006, Úř. věst. L 136, 24.5.2006, s. 3. [21] Nařízení Komise (ES) č. 180/2008 ze dne 28. února 2008, Úř. věst. L 56, 29.2.2008, s. 4. [22] Nařízení Komise (ES) č. 737/2008 ze dne 28. července 2008, Úř. věst. L 201, 30.7.2008, s. 29. [23] Nařízení Komise (ES) č. 1029/2008 ze dne 20. října 2008, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 za účelem aktualizace odkazu na některé evropské normy. Úř. věst. L 278, 21.10. 2008, s. 6.