DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Spojené království ke dni 1. února 2020 na základě článku 50 Smlouvy o Evropské unii vystoupilo z Unie. Dohoda o vystoupení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska z Evropské unie a Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen „dohoda o vystoupení“) byla uzavřena Unií rozhodnutím Rady (EU) 2020/135 a vstoupila v platnost dne 1. února 2020. Přechodné období uvedené v článku 126 dohody o vystoupení, během něhož se na Spojené království a v rámci Spojeného království nadále uplatňuje právo Unie v souladu s článkem 127 uvedené dohody, končí dne 31. prosince 2020.

Dne 25. února 2020 přijala Rada rozhodnutí (EU, Euratom) 2020/266 o zmocnění k zahájení jednání se Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska o nové dohodě o partnerství. Jak vyplývá ze směrnic pro jednání, zmocnění se vztahuje mimo jiné na prvky nezbytné pro komplexní řešení vztahů se Spojeným královstvím v oblasti letectví po konci přechodného období.

Není však jisté, zda do konce tohoto období vstoupí v platnost dohoda mezi Unií a Spojeným královstvím upravující jejich budoucí vztahy v této oblasti.

Mezinárodní leteckou dopravu nelze provozovat bez výslovného souhlasu dotčených států; je to důsledkem jejich úplné a výlučné svrchovanosti nad vzdušným prostorem nad jejich územím. Státy mezi sebou obvykle zajišťují leteckou dopravu prostřednictvím dvoustranných dohod o leteckých službách, které stanoví vzájemně udělená zvláštní práva a podmínky jejich uplatňování. Provozní práva a služby přímo související s výkonem těchto práv jsou výslovně vyloučeny z působnosti Všeobecné dohody o obchodu službami.

V rámci Unie je svoboda leteckých dopravců členských států (leteckých dopravců Unie) poskytovat letecké služby uvnitř EU založena výlučně na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství, které rovněž stanoví pravidla pro udělování licencí těmto dopravcům.

Na konci přechodného období se letecké služby mezi Spojeným královstvím a členskými státy přestanou uvedeným nařízením řídit.

Z toho vyplývá, že v případě neexistence dohody mezi Unií a Spojeným královstvím upravující tuto záležitost by neexistoval právní základ pro poskytování leteckých služeb mezi Spojeným královstvím a členskými státy příslušnými dopravci po skončení přechodného období podle dohody o vystoupení.

Přímé služby letecké dopravy mezi Spojeným královstvím a členskými státy provozují téměř výhradně dopravci Spojeného království a Unie. Pokud by tito dopravci ztratili své právo provozovat letecké služby mezi Spojeným královstvím a členskými státy, mělo by to za následek vážné komplikace. Většina, ne-li všechny letecké trasy mezi Unií a Spojeným královstvím by přestaly být obsluhovány. Naproti tomu trasy uvnitř Unie, které by dopravci Spojeného království přestali po konci přechodného období obsluhovat, by zůstaly plně přístupné dopravcům Unie.

V případě scénáře bez dohody se předpokládá, že tato situace by měla pro jednotlivé ekonomiky závažné důsledky. Například by se výrazně prodloužila délka cestování letadlem a zvýšily náklady kvůli hledání alternativních tras, pod větším tlakem by se ocitla infrastruktura letecké dopravy na těchto alternativních trasách, ale zároveň by klesla poptávka po letecké dopravě. V důsledku toho by bylo zasaženo nejen odvětví letecké dopravy, ale i odvětví další, která na letecké dopravě z velké části závisí. Výsledné překážky obchodu by bránily podnikání na vzdálených trzích, jakož i usazování a přemísťování podniků. Narušení propojení v letecké dopravě by představovalo ztrátu strategické výhody pro Unii i pro členské státy.

Cílem předkládaného návrhu je tedy stanovit prozatímní opatření upravující leteckou dopravu mezi Unií a Spojeným královstvím po konci přechodného období pro případ, že nebude možné dosáhnout žádné dohody upravující tuto záležitost.