CS Úřední věstník Evropské unie C 187/16

Zveřejnění žádosti o zápis podle čl. 6 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 510/2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin

2010/C 187/08

Tímto zveřejněním se uděluje právo vznést proti zápisu námitky podle článku 7 nařízení Rady (ES) č. 510/2006 (1). Komise musí námitky obdržet do 6 měsíců po tomto zveřejnění.

JEDNOTNÝ DOKUMENT

NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 510/2006

„CHLEB PRĄDNICKI“

č. ES: PL-PGI-0005-0694-23.04.2008

CHZO ( X ) CHOP ( )

1. Název:

„Chleb prądnicki“

2. Členský stát nebo třetí země:

Polsko

3. Popis zemědělského produktu nebo potraviny:

3.1 Druh produktu:

Třída 2.4 – Chléb, pečivo, cukrářské výrobky, cukrovinky, sušenky a ostatní pekařské zboží

3.2 Popis produktu, k němuž se vztahuje název uvedený v bodě 1:

„Chleb prądnicki“ je tmavý chléb vyráběný z žitného kvásku.

Tvar

„Chleb prądnicki“ má dvojí tvar: podlouhlý a kulatý.

Podlouhlé bochníky se vyrábějí ve dvou hmotnostech:

1) 14 kg – délka 950 až 1 000 mm, výška 120 až 150 mm, šířka ve středu bochníku se pohybuje od 450 do 500 mm.

2) 4,5 kg – délka 600 až 650 mm, výška 120 až 150 mm, šířka ve středu bochníku se pohybuje od 300 do 350 mm.

Podlouhlé bochníky (u obou hmotností) se směrem k „patkám“ mírně zužují.

Kulatý bochník se vyrábí v jedné hmotnosti – 4,5 kg a průměru 450 až 500 mm.

Kůrka

Kůrka chleba je bez ohledu na tvar výrobku silná 4 až 6 mm, má hnědou až tmavě hnědou barvu, rovnoměrný nebo viditelně popraskaný povrch a je pokryta tenkou vrstvou žitných otrub.

Střída

Na průřezu má chléb světlou barvu a je rovnoměrně pórovitý. Střída by se po lehkém stlačení měla vrátit do původního stavu a její struktura by měla zůstat nezměněna. Chuť a vůně chleba je typická pro chléb vyráběný z žitného kvásku.

Fyzikálně-chemické vlastnosti

Vlhkost– po osmi hodinách od upečení nepřesahuje 50 %.

Objem– 100 g chleba má objem alespoň 200 cm3.

Kyselost– nejvýše 10 pH.

3.3 Suroviny (pouze u zpracovaných produktů):

— vysoce kvalitní žitná a pšeničná mouka používaná v potravinářském průmyslu,

— vařené brambory nebo bramborové lupínky (sezónní použití na jaře a na začátku léta),

— žitné otruby,

— sůl,

— pitná voda,

— čerstvé droždí,

— kmín.

3.4 Krmivo (pouze u produktů živočišného původu):

—

3.5 Specifické kroky při produkci, které se musí uskutečnit v označené zeměpisné oblasti:

V označené zeměpisné oblasti se musí uskutečnit všechny fáze produkce:

— příprava těsta z kvásku tradiční pětifázovou metodou,

— ruční porcování a tvarování těsta,

— nakynutí vytvarovaných bochníků těsta v ošatkách,

— příprava bochníků k pečení, vlhčení vodou a posyp žitnými otrubami,

— pečení bochníků,

— chladnutí upečeného chleba.

3.6 Zvláštní pravidla pro krájení, strouhání, balení atd.:

Chléb prodávaný po částech je možné krájet až po vychladnutí, tj. nejméně čtyři hodiny po jeho dopečení.

3.7 Zvláštní pravidla pro označování:

„Chleb prądnicki“ může být prodáván nebalený. Každý bochník s hmotností 4,5 kg prodávaný v celku je opatřen páskou, na níž jsou vytištěny údaje podle předpisů týkajících se označování potravinářských výrobků určených k prodeji. Chléb prodávaný po částech (po půlkách či čtvrtkách) je balen do fóliových nebo papírových sáčků, do kterých je vložena etiketa s obdobným grafickým provedením, jaké má páska. Etiketa musí obsahovat symbol chráněného zeměpisného označení a nápis „Chráněné zeměpisné označení“. Chléb s hmotností nad 4,5 kg, jenž je určen pro nekomerční použití a který se vyrábí při zvláštních příležitostech, je opatřen obdobnou a rozměrově přizpůsobenou páskou jako u bochníků vážících 4,5 kg. Etikety a pásky bude mezi všechny výrobce „chleba prądnického“ distribuovat Piekarnia B.A. Madej. Pravidla distribuce etiket nesmějí diskriminovat žádného producenta, jenž vyrábí „chleb prądnicki“ v souladu se specifikací.

4. Stručné vymezení zeměpisné oblasti:

Správní hranice města Krakova.

5. Souvislost se zeměpisnou oblastí:

5.1 Specifičnost zeměpisné oblasti:

Pojmenování „chleb prądnicki“ pochází od názvů vesnic podél potoka Prądnik, z nichž nejdůležitější jsou Prądnik Czerwony a Prądnik Biały, ve kterých se nacházely četné mlýny. První nepřímé zmínky o pekařích z Prądniku pocházejí již ze 14. století. Vyplývá z nich, že obyvatelé Prądniku Czerwoného byli proslulí zejména pečením obrovských „prądnických chlebů“.

Prądnik Czerwony a Prądnik Biały se ocitly uvnitř hranic Krakova dne 1. dubna 1910. V současné době jsou součástí krakovské čtvrti Krowodrza, ale v běžné mluvě se užívají jejich názvy i nadále.

„Chleb prądnicki“ a způsob jeho výroby vychází z dlouholeté praxe, která se utvářela po mnoho generací pekařů. Charakteristické vlastnosti „chleba prądnického“ souvisejí s lidskými faktory – dovednostmi a pekařským uměním výrobců, kteří jej pečou podle tradičních metod z určených surovin.

5.2 Specifičnost produktu:

Vlastností, kterou se „chleb prądnicki“ liší od jiných výrobků nejmarkantněji, je jeho rozměr, silná kůrka a dlouhodobá čerstvost. Každodenně se pečou bochníky o hmotnosti 4,5 kg, při zvláštních příležitostech pak bochníky vážící 14 kg. Každý bochník má mírně odlišný tvar. Kromě toho si „chleb prądnicki“ při skladování v normálních podmínkách zachová čerstvost po sedm dní.

Zvláštním znakem je i skutečnost, že „chleb prądnicki“ je pečivem, které po upečení nejdříve „zraje“ a plné chuti a vůně dosahuje až druhý den po svém dopečení.

5.3 Příčinná souvislost mezi zeměpisnou oblastí a jakostí nebo vlastnostmi produktu (u CHOP) nebo specifickou jakostí, pověstí nebo jinou vlastností produktu (u CHZO):

Žádost se opírá o specifickou jakost „chleba prądnického“ popsanou v bodě 5.2 a o jeho pověst.

Zásadní vliv na výjimečnou povahu produktu mají lidské dovednosti, zejména ruční zpracovávání a formování těsta, díky čemuž má každý bochník mírně odlišný tvar, a odpovídající tepelné zpracování, kterým „chleb prądnicki“ získává náležitou tloušťku, strukturu povrchu a kůrky. Použitím brambor nebo bramborových lupínků je pro změnu zaručena dlouhodobá čerstvost chleba.

Historie, tradice pečení a pověst „chleba prądnického“:

Nejstarší údaje o „chlebu prądnickém“ pocházejí z roku 1421, kdy krakovský biskup Albert přidělil svému kuchaři Świętosławu Skowronkowi dva źreby (plošná míra) země v Prądniku. Obyvatelé těchto dvou źrebů měli péct chleba na biskupský stůl.

Na základě privilegia krále Jana Olbrachta ze dne 26. května 1496 mohli pekaři tzv. režného chleba mj. z Prądniku prodávat tento chléb jednou týdně v úterý na krakovském trhu, a zachovávat tak dávný obyčej. Podle tohoto privilegia mohli pekaři, kteří byli členy cechu uvnitř městských hradeb, bez omezení péct a prodávat bílé i režné pečivo. Prodej režného chleba upečeného za hradbami města (pekaři vně městských hradeb nesměli péct bílé pečivo) byl přísně omezen. Povolení k neomezenému dovážení „chleba prądnického“ do Krakova získali pekaři teprve 1. července 1785.

V 18. a 19. století byla stanovena pravidla prodeje a ceníku chleba podle tzv. taxy, což dokládají originální dokumenty z té doby, jež se dochovaly u cechu pekařů v Krakově. Na „chlebu prądnickém“ si zákazníci pochutnávali do přelomu 20. a 30. let 20. století, nicméně ve 30. letech se s jeho výrobou přestalo. „Chleb prądnicki“ však nezmizel nenávratně. Podle předsedy kupecké společnosti (spółka kupiecka) Stary Kleparz se s „chlebem prądnickým“ obchodovalo v poválečném období (1945–1998) na nejstarším, dodnes fungujícím a nejznámějším krakovském tržišti ve Starém Kleparzi.

O oblibě a pověsti „chleba prądnického“ svědčí zmínky v literatuře a tisku z 19. a 20. století:

— Wincenty Pol – Obrazek (báseň z 19. století),

— fragment básně Wincentyho Pola ze sbírek Ambrożyho Grabowského – bez názvu (19. století),

— Ambroży Grabowski – Wspomnienia (19. století),

— Franciszek Piekosiński – Kodeks dyplomatyczny Katedry Krakowskiej Św. Wacława (1883),

— Józef Mączyński – Włościanie z okolic Krakowa (1858), noviny Przyjaciel Ludu (1846),

— Tygodnik Ilustrowany (1862),

— Encyklopedia Powszechna (1865),

— Maria Estreicherówna – Wspomnienia (20. století).

„Chleb prądnicki“ se objevuje rovněž na obrazech z 19. století:

— Kajetan Wincenty Kielisiński – Z promnickim chlebem w Krakowie (1847),

— Jan Kanty Wojnarowski – Prądniczanin,

— Jan Kanty Wojnarowski – Piekarz chleba prądnickiego.

O pověsti, které se „chleb prądnicki“ těší u dnešních spotřebitelů, svědčí jeho přítomnost na soutěžích, mezinárodních veletrzích i propagačních akcích Krakova.

V roce 2004 získal „chleb prądnicki“ ocenění za příkladnou jakost a vynikající chuťové vlastnosti v soutěži Małopolski Smak. Výrobce „chleba prądnického“ pro změnu v roce 2005 obdržel za tento produkt nominaci maršálka Malopolského vojvodství na titul Polski Producent Żywności 2005. O vyhlášenosti „chleba prądnického“ vypovídá i jeho účast na mezinárodních výstavách, například na Mezinárodním veletrhu potravinářství SIAL (Salon International de l'Alimentation) v Paříži v roce 2005. Informace o „chlebu prądnickém“ lze také nalézt v publikaci Terra Madre 1 600 Food Communities, kterou připravila organizace Slow Food.

Dobrá pověst „chleb prądnickiego“ je často používána k propagaci Krakova – byl např. jedním ze symbolů Krakova představených při oslavě 750. výročí získání magdeburských městských práv. Vyobrazený „chleb prądnicki“ se rovněž objevuje na letácích propagujících město. Současná pověst „chleba prądnického“ navazuje na vyhlášenost, jíž se těšil v minulosti a ze které se spolu s jeho popularizací vyvinula pověst nerozlučně s tímto výrobkem spjatá a spočívající v jeho neopakovatelné chuti, mimořádné kvalitě a trvanlivosti. V současné době se „chleb prądnicki“ prodává v celopolské síti prodejen lahůdek nabízejících pouze vyhlášené potraviny z celého světa. Vyhlášenost „chleba prądnického“ vyplývá rovněž ze skutečnosti, že spotřebitelé jej kupují i přesto, že jeho cena pětinásobně převyšuje cenu chleba z masové produkce. O vyhlášenosti „chleba prądnického“ rovněž svědčí velký počet zákazníků, kteří si jej kupují během každoročního slavnosti Święto Chleba. Během této slavnosti se ho každý den upeče čtyřikrát více.

Informace o „chlebu prądnickém“ lze najít v mnoha současných publikacích, např. v kuchařce Produkt tradycyjny na małopolskim stole, v publikaci Stół pięknie nakryty a albu Małopolska – Palce lizać. Przewodnik kulinarny po regionie. O „chlebu prądnickém“ se lze dočíst také v krakovském denním tisku, např. v novinách Dziennik Polska či Gazeta Krakowska a zmínky o něm najdeme i v celopolských odborných časopisech Przegląd Piekarniczy i Cukierniczy a Cukiernictwo i Piekarstwo. O „chlebu prądnickém“ se psalo i v novinách Polska Głos Wielkopolski (25. srpna 2008) a Tęczy a v týdeníku Niedziela (10. srpna 2008).

Odkaz na zveřejnění specifikace:

(čl. 5 odst. 7 nařízení Rady (ES) č. 510/2006)

http://www.minrol.gov.pl/DesktopDefault.aspx?TabOrgId=1620&LangId=0

(1) Úř. věst. L 93, 31.3.2006, s. 12.