EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 23.7.2014 SWD(2014) 256 final PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVARŮ KOMISE



SOUHRN POSOUZENÍ DOPADŮ

Průvodní dokument k Sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě Energetická účinnost a její příspěvek k energetické bezpečnosti a rámec politiky do roku 2030 v oblasti klimatu a energetiky {COM(2014) 520 final}

{SWD(2014) 255 final}



SOUHRN POSOUZENÍ DOPADŮ 1.Politické souvislosti 1.Evropská rada stanovila v roce 2007 cíl 20% úspory primární energie do roku 2020 (ve srovnání s prognózami z roku 2007). Směrnice o energetické účinnosti stanoví společný rámec opatření na podporu energetické účinnosti za účelem dosažení tohoto cíle. Směrnice vyžaduje, aby Komise do června 2014 posoudila, zda je pravděpodobné, že EU dosáhne tohoto cíle, a aby v případě potřeby navrhla další opatření. 2.Nejnovější evropská strategie energetické bezpečnosti zdůrazňuje, že snižování energetické poptávky „je jedním z nejúčinnějších nástrojů, jak snížit závislost EU na dodávkách energie zvenčí a zvýšit její ochranu před navyšováním cen.“ 3.Ve sdělení 2030 jsou stanoveny široké podmínky rámce EU v oblasti klimatu a energetiky v období 2020–2030 . I když se ve sdělení uvádí, že „cíl snížení emisí skleníkových plynů ve výši 40 % si v roce 2030 vyžádá větší úspory energie přibližně ve výši 25 %“ , uvádí se v něm rovněž, že v přezkumu směrnice o energetické účinnosti je třeba stanovit přesné ambice budoucí politiky úspor energie a opatření nezbytná k její realizaci a opírat se přitom o analýzu, z níž vychází rámec na období do roku 2030, a o cíle týkající se snižování emisí skleníkových plynů a energie z obnovitelných zdrojů navrhované ve sdělení 2030. 2.Získané poznatky a definice problému 4.Spotřeba primární energie v EU vzrostla z 1 618 milionů tun ropného ekvivalentu (Mtoe) v roce 2000 na 1 721 Mtoe v roce 2006, od té doby však klesá. Přestože hospodářská krize, která vypukla v roce 2008, měla významný dopad na poptávku po energii, účinek zisků v oblasti energetické účinnosti (díky cenám a politikám) byl větší. Od roku 2000 se účinnost zlepšila a od roku 2008 se míra zlepšování zrychluje. Bude-li však tento trend pokračovat do roku 2020, bude přibližně jedna třetina úspor ve spotřebě energie ve srovnání s referenčním rokem 2007 důsledkem nižšího než předpokládaného růstu a pouze dvě třetiny budou důsledkem dalšího zlepšování energetické účinnosti. 5.Ve většině členských států se spotřeba primární energie v období 2008–2012 snížila. Hrály v tom významnou úlohu změny v úrovni hospodářské aktivity, jakož i změny ve skladbě výroby energie a změny ve struktuře průmyslu. V některých zemích byl účinek těchto faktorů vyvažován změnami v míře spotřeby (např. větší průměrná velikost bytových jednotek). 6.V posledních letech došlo ke značnému rozvoji rámce politiky v oblasti energetické účinnosti. V současné době byl jasně definován cíl EU spočívající v 20% úsporách energie, který představuje politický impuls, pokyny pro investory a standard pro měření pokroku. Doposud nejúčinnějšími politikami na úrovni EU byly normy energetické účinnosti výrobků, včetně ekodesignu a označování energetické účinnosti štítky, a právní předpisy týkající se emisí CO2 u osobních automobilů a lehkých užitkových vozů. Směrnice o energetické náročnosti budov (přepracované znění z roku 2010) a směrnice o energetické účinnosti mají potenciál dále řídit energetickou účinnost v EU za předpokladu, že je členské státy řádně provedou. Dlouhodobý potenciál směrnice o energetické účinnosti je však do určité míry omezen skutečností, že uplatňování některých ustanovení skončí v roce 2020 7.Na vnitrostátní úrovni hlásí členské státy úspěch s různými opatřeními politiky. Aktuální informace předložené členskými státy v jejich vnitrostátních akčních plánech energetické účinnosti na rok 2014 dokládají v mnoha členských státech další posilování vnitrostátních politik, včetně nových opatření týkajících se provádění směrnice o energetické účinnosti. 8.Analýza navzdory tomuto pokroku ukazuje, že cíl 20% úspor energie v rámci energetické účinnosti do roku 2020 nebude při nynějším tempu o 1 až 2 procentní body splněn. 9.Různé analýzy, které přesahují rok 2020, včetně analýzy Mezinárodní agentury pro energii a Fraunhofer ISI, naznačují, že stávající rámec politiky nebude stačit k uplatnění plně nákladově efektivního potenciálu v oblasti šetření energií. Posouzení dopadu, které doprovází sdělení týkající se roku 2030, rovněž objasňuje, že stávající politiky (tak, jak jsou popsány v referenčním scénáři) nezajistí nákladově efektivní přechod na nízkouhlíkové hospodářství, neboť ve srovnání s prognózami z roku 2007 bude dosaženo pouze 21% úspor. 10.Hlavním důvodem, proč se očekává, že nebude dosaženo cíle na rok 2020, a to dokonce i při nedávném pozitivnějším vývoji, je skutečnost, že na úrovni členského státu někdy chybí dostatečné odhodlání k provádění stávajícího legislativního rámce. Pokud jde o výhled po roce 2020, některé hlavní nástroje politiky byly vypracovány pro rámec na období do roku 2020, a proto nezajišťují dlouhodobé podněty pro investování do energetické účinnosti. I při stávajících pravidlech navíc v oblasti energetické účinnosti přetrvávají závažné překážky. 11.V důsledku těchto skrytých hybných sil je obecným problémem skutečnost, že nákladově efektivní potenciál v oblasti šetření energií (krátkodobý i dlouhodobý) není plně využíván a energetická účinnost tak dostatečně nepřispívá k cílům politiky EU v oblasti energetiky. To má tyto důsledky: a) vysoká poptávka po energii zvyšuje závislost EU na dovozech energie, především plynu; b) nevyužitý potenciál energetické účinnosti má negativní dopady na cenovou dostupnost energie a snižuje konkurenceschopnost hospodářství EU; c) vysoká poptávka po energii zvyšuje náklady na přechod k nízkouhlíkovému hospodářství, neboť mnoho opatření v oblasti energetické účinnosti patří mezi možnosti, jak s co nejnižšími náklady snížit emise skleníkových plynů. 3.Subsidiarita 12.Ústředním bodem provádění politiky v oblasti energetické účinnosti jsou členské státy a zásah EU do jejich kroků by měl být dobře cílený a měl by podporovat jejich činnost. Úloha EU spočívá: a) ve vybudování společného rámce, který tvoří základ soudržných a vzájemně se posilujících mechanismů, a v přenechání zodpovědnosti za nastavení těchto mechanismů tak, aby bylo dosaženo dohodnutých cílů, na členských státech; b) ve vytvoření platformy pro výměnu osvědčených zkušeností a v podpoře budování kapacit; c) ve stanovení minimálních požadavků v oblastech, kde existuje riziko narušení vnitřního trhu, pokud členské státy přijmou konkrétní opatření; d) ve využívání nástrojů EU na podporu energetické účinnosti např. prostřednictvím financování. 4.Oblast působnosti a cíle 13.Obecným cílem je zajistit, aby energetická účinnost přispívala k rozvoji konkurenceschopné, udržitelné a bezpečné energetické soustavy EU. 14.Specifické cíle jsou:

-shodnout se na opatřeních nezbytných k dosažení 20% cíle energetické účinnosti v roce 2020, a poskytnout tak příslušným aktérům informace o krocích, které je třeba podniknout v krátkodobém výhledu, -shodnout se na dlouhodobé úrovni ambicióznosti politiky v oblasti energetické účinnosti, a přinést tak členským státům a investorům větší předvídatelnost a jistotu. 5.Popis možností politiky a metodiky 15.Uvažuje se o následujících možnostech politiky, pokud jde o to, jak dosáhnout cíle na období do roku 2020: a.žádné opatření; b.nové primární právní předpisy, které stanoví závazné vnitrostátní cíle nebo dodatečná závazná opatření; c.důraznější provádění stávajících politik. Možnost a) je z další podrobné analýzy vyloučena, neboť by nebylo plně dosaženo cíle na období do roku 2020 a nebyly by využity výhody spojené s jeho splněním. 16.Pokud jde o analýzu optimální úrovně úspor energie v období do roku 2030, bylo vypracováno šest scénářů s postupným navyšováním intenzity úsilí o energetickou účinnost ve všech odvětvích, na něž se vztahují stávající opatření v rámci politiky. Dopad těchto snah na energetickou soustavu (včetně aspektů bezpečnosti dodávek), konkurenceschopnost a udržitelnost jsou posuzovány ve výhledu do roku 2030 a 2050 na základě srovnání výsledků scénářů s referenčním případem. Podle jednotlivých scénářů bude v roce 2030 dosaženo: úspor ve výši 27,4 %, 28,3 %, 29,3 %, 30,7 %, 35,0 % a 39,8 % ve srovnání se základní hodnotou modelu PRIMES z roku 2007 a dále se na ně tedy odkazuje jako na scénáře energetické účinnosti EE27, EE28, EE29, EE30, EE35 a EE40. Analýza staví na posouzení dopadů, jež je podkladem sdělení 2030, včetně cílů 40% snížení emisí skleníkových plynů a (nejméně) 27% podílu obnovitelné energie na konečné spotřebě energie, které Komise navrhuje jako závazné cíle na rok 2030, a je s ním v plném souladu. Zohledňuje pokrok ohledně toho, jak se členské státy přibližují ke svým vnitrostátním cílům podle směrnice o energetické účinnosti. 17.Pokud jde o možnosti struktury rámce energetické účinnosti po roce 2020, byly zjištěny tyto možnosti: a.žádné opatření. To znamená, že po roce 2020 by neexistoval žádný cíl v oblasti energetické účinnosti, b.orientační cíl EU spolu s konkrétními opatřeními EU. To by znamenalo pokračování stávajícího rámce, c.závazný cíl EU spolu s konkrétními opatřeními EU. Tak by se opakoval přístup navržený Komisí ve sdělení 2030, pokud jde o obnovitelné zdroje energie, d.závazné cíle členských států v kombinaci s politikami EU pouze v oblastech souvisejících s vnitřním trhem. 18.Bez ohledu na povahu a úroveň možného cíle je kromě toho třeba zvážit, jak by mohl být formulován. Pokud jde o formulaci cíle, byly stanoveny tyto možnosti:

a.cíl v oblasti spotřeby, b.cíl v oblasti intenzity, c.hybridní přístup. 6.Analýza dopadů a závěry Politické možnosti, jak dosáhnout cíle na období do roku 2020 19.Analýza dopadu ukazuje, že na dosažení cíle týkajícího se roku 2020 bude potřebné a dostatečné řádné provádění stávajícího rámce politiky. Naopak návrhy nových primárních právních předpisů by pravděpodobně k dosažení cíle nijak významně nepřispěly vzhledem k minimální době potřebné na uskutečnění obvyklého legislativního postupu a provedení do vnitrostátních právních předpisů. Analýza optimální úrovně ambicióznosti na období do roku 2030 20.Pokud jde o dopady na energetické soustavy (včetně bezpečnosti dodávek), všechny scénáře ukazují, že politiky energetické účinnosti účinně snižují spotřebu energie (primární i konečnou) a snižují energetickou náročnost. Různé politické scénáře vykazují určité rozdíly, co se týče spotřeby různých zdrojů primární energie. 21.Energetická účinnost má výrazný dopad na bezpečnost dodávek a zejména na míru dovozu plynu. Snížení čistého dovozu energie se odráží v nižším účtu za dovoz fosilních paliv k výrobě energie. U scénářů EE27, EE28 a EE29 mohou úspory nákladů za dovoz fosilních paliv v období 2011–2030 dosáhnout 285 až 346 miliard EUR. Pro ambicióznější cíle 30% a větších úspor energie mohou úspory dosáhnout 395 až 549 miliard EUR. 22.Co se týče hospodářských dopadů, náklady na energetické soustavy jsou ve všech scénářích vyšší než v referenčním scénáři. Vyšší energetická účinnost vede v politických scénářích k ročním průměrným (za období 2011–2030) nákladům na energetickou soustavu o 0,01 až 0,8 procentních bodů HDP vyšším než referenční hodnota. Nárůsty absolutních hodnot (roční průměr za období 2011–2030) se pohybují mezi 2 a 114 miliardami EUR. 23.Ve struktuře nákladů je obecný posun s tím, že nákupy energie klesají a kapitálové náklady a přímé investice do účinnosti rostou. Ve všech scénářích se prudce zvyšují investiční náklady – více v ambicióznějších scénářích a většinou v případě obytných budov a terciárních odvětví. 24.Změny ceny elektrické energie ve srovnání s referenčním údajem jsou v roce 2030 velmi malé, od 1 % do 3 %. Ceny ETS se v různých scénářích podstatně liší a svědčí o tom, že energetická účinnost významně přispívá ke snižování emisí v odvětvích, na něž se vztahuje systém ETS (díky snižování poptávky po elektrické energii), a o skutečnosti, že díky energetické účinnosti se dosahuje významného snížení v odvětvích, na něž se ETS nevztahuje. Čím jsou vyšší ambice politiky energetické účinnosti, tím nižší jsou jak náklady, tak podněty od samotného systému ETS na snižování emisí skleníkových plynů. 25.Dopad scénářů, podle nichž se emise skleníkových plynů snižují o 40 % a zvyšuje se energetická účinnost, na HDP může být buď negativní, nebo pozitivní (v závislosti na teoretickém přístupu a z toho vyplývajících předpokladech) a hlavní hnací silou je rozsah investic. Efekt „vytlačení“ při modelování obecné rovnováhy vede k negativním výsledkům. Nepředpokládá-li se, že zdroje jsou v současné době plně využívány, jsou dopady na HDP pozitivní.