Toto nařízení by proto mělo poskytnout právní rámec umožňující Unii přijímat opatření, která by měla být namířena proti dopravcům v jakémkoli druhu dopravy (letecké, námořní, vnitrozemské vodní, železniční a silniční), kteří výše uvedené činnosti vykonávají. Druhy opatření, které mají být uloženy, by měly být vhodné a přiměřené s ohledem na konkrétní okolnosti daného případu. Měly by zahrnovat zejména zabránění jakémukoli dalšímu rozšiřování stávajících přepravních činností nebo jejich omezení, pozastavení licencí nebo povolení udělených podle práva Unie, pozastavení práva přelétat nad Unií, projíždět územím Unie nebo vplouvat do přístavů Unie, pozastavení práva doplňovat palivo nebo provádět údržbu v Unii nebo pozastavení práva na provoz do Unie, z Unie a v Unii.

Proto, aby se předešlo takovým situacím, je nezbytné přijmout právní předpisy zaměřené na dopravce, kteří usnadňují nebo vykonávají obchodování s lidmi nebo převaděčství migrantů v souvislosti s nedovoleným vstupem na území Unie. Aby byl tento záměr účinně naplněn, měly by být uvedené právní předpisy použitelné v celé Unii. Podmínky pro jejich uplatňování by měly být formulovány tak, aby se co nejvíce blížily podmínkám stanoveným výše uvedenou úmluvou OSN, která byla ratifikována naprostou většinou zemí světa, včetně všech členských států Unie. Unie tak bude moci plně využívat nástroje, které tato úmluva nabízí, a to i v situacích, které předpokládá čl. 15 odst. 2 zmíněné úmluvy, v případech, kdy je převaděčství nebo obchodování s lidmi spácháno s úmyslem dopustit se závažné trestné činnosti v Unii.

Aby byla zajištěna jednotná a účinná ochrana migrantů a dalších osob dotčených takovými nedovolenými činnostmi, měla by mít pravidla, která mají být v tomto ohledu stanovena, formu nařízení. Tato opatření by měla být doprovázena vhodnými humanitárními opatřeními.

(2) Instrumentalizace migrantů, jíž státní subjekty usnadňují nelegální migraci pro politické účely, je stále znepokojivějším jevem, který může zahrnovat převaděčství migrantů nebo obchodování s lidmi v souvislosti s nedovoleným vstupem na území Unie, a tím ohrožovat životy a bezpečnost těchto osob a zároveň představovat bezpečnostní hrozbu pro hranice Unie.

(3) Tyto protiprávní činnosti jsou velmi často odkázány na různé dopravní prostředky a druhy dopravy, a proto je nutné se při prevenci těchto činností a jejich potírání zaměřit na dopravce. V zájmu boje proti obchodování s lidmi a převaděčství migrantů je proto nezbytné stanovit opatření, která mají být přijata ve vztahu k obchodním dopravcům, kteří tyto protiprávní činnosti usnadňují nebo je vykonávají. Tato opatření by se měla uplatňovat nejen v případech, kdy dopravci používají dopravní prostředky k obchodování s lidmi a převaděčství migrantů, ale také v případech, kdy se dopravci aktivně podílejí na trestné činnosti organizované zločinecké skupiny zapojené do obchodování s lidmi a převaděčství migrantů, a to s vědomím buď cíle a činnosti této organizované zločinecké skupiny obecně, nebo jejího úmyslu spáchat tyto trestné činy, či v případech, kdy napomáhají páchání těchto trestných činů či je usnadňují, včetně případů, kdy jsou tyto organizované zločinecké skupiny a tito dopravci podporováni státem. Dotyčná opatření mohou být zaměřena na činnosti dopravců i v případě, že tito dopravci nepřepravují osoby nebo migranty do Unie. Těmito opatřeními by neměly být dotčeny činnosti neobchodních provozovatelů, zejména humanitární činnosti.

(4) S ohledem na možný bezpečnostní rozměr dané situace je vhodné, aby byla celková strategie ohledně opatření, která mají být přijata, vytyčena ve spolupráci s vysokým představitelem Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku.

(5) Postup pro přijímání opatření vůči dopravcům, kteří přispívají k obchodování s lidmi nebo převaděčství migrantů, by měl umožnit rychlé přijetí rozhodnutí. Tato opatření by měla být vždy nezbytná, přiměřená a časově omezená. V případě potřeby by mělo být možné opatření prodloužit. Druhy opatření, která mohou být přijata vůči dopravcům, by měly být dostatečně široké, aby byly účinně zaměřeny na specifické chování příslušného dopravce.

(6) Podle článku 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 a článku 8 směrnice Rady č. 87/540/EHS musí mít odpovědní zástupci a dopravci dobrou pověst, aby mohli poskytovat určité dopravní služby v Unii. Členské státy by měly při posuzování toho, zda odpovědní zástupci a dopravci splňují nebo nadále splňují uvedený požadavek, zohlednit veškerá opatření přijatá Komisí podle tohoto nařízení.

(7) Aby bylo zajištěno rychlé přijetí opatření vůči dopravcům, měly by být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci k ukládání takových opatření prostřednictvím okamžitě použitelných prováděcích aktů. Komisi by měly být rovněž svěřeny prováděcí pravomoci k přijetí podrobných pravidel týkajících se postupů, které je třeba dodržet před přijetím takových opatření. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011.

(8) Je zásadní zajistit dodržování práva každého být vyslechnut před přijetím jemu určeného individuálního opatření, které by se jej mohlo nepříznivě dotknout. Komise by měla zajistit, aby před přijetím opatření vůči dopravcům měli tito dopravci možnost být vyslechnuti, přičemž by se rovněž měla zohlednit naléhavost postupu. Mělo by být rovněž možné vyzvat dopravce, aby neprodleně ukončili činnosti související s obchodováním s lidmi nebo převaděčstvím migrantů, a to před přijetím opatření.

(9) Před přijetím opatření vůči dopravcům usazeným ve třetích zemích by Komise měla vhodným způsobem konzultovat příslušné orgány, aby koordinovaly své kroky. V této souvislosti by Komise měla mít rovněž možnost požádat tyto orgány, aby přijaly veškerá příslušná opatření.

(10) Opatření přijatá vůči dopravcům podle tohoto nařízení by měla být zveřejněna. Prováděcí akty ukládající taková opatření by proto měly být neprodleně zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie a příslušné subjekty v oblasti přepravních činností by měly na tato opatření upozornit cestující, a to prostřednictvím svých internetových stránek a v příslušných případech i ve svých prostorách.

(11) Tímto nařízením není dotčeno uplatňování směrnice 2011/36/EU o prevenci obchodování s lidmi, boji proti němu a o ochraně obětí, která mimo jiné stanoví vhodné mechanismy, jejichž účelem je oběti včas rozpoznat a poskytnout jim pomoc a podporu, stanoví sankce a odpovědnost právnických osob, které se dopouštějí obchodování s lidmi.

(12) Toto nařízení by se nemělo dotýkat práv cestujících stanovených v nařízeních Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004, (ES) č. 1107/2006, (ES) č. 1371/2007, (EU) č. 181/2011 a (EU) č. 1177/2010. Zejména by měla být zaručena práva na proplacení výdajů, přesměrování a náhradu škody. Zrušení přepravních činností kvůli uplatnění opatření přijatých Komisí by navíc nemělo být považováno za mimořádné okolnosti.

(13) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zajištění harmonizovaného přístupu v celé Unii, pokud jde o opatření vůči dopravcům, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jej, z důvodu jeho účinku, složitosti a přeshraniční a mezinárodní povahy, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.

(14) Ačkoli se toto nařízení dotýká svobody podnikání zakotvené v článku 16 Listiny základních práv Evropské unie, respektuje podstatu této svobody a omezuje ji pouze v rozsahu nezbytném ke splnění cílů prevence a potírání používání komerčních dopravních prostředků k převaděčství migrantů a obchodování s lidmi.

(15) Vzhledem k naléhavosti danou mimořádnými okolnostmi způsobenými situací na vnějších hranicích Unie s Běloruskem se považuje za vhodné uplatnit výjimku ze lhůty osmi týdnů stanovené v článku 4 Protokolu č. 1 o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii, Smlouvě o fungování Evropské unie a Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii.

(16) Vzhledem k prvořadé potřebě řešit neprodleně veškerou instrumentalizaci zranitelných osob by toto nařízení mělo vstoupit v platnost co nejdříve, a to prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

Článek 1

Předmět a oblast působnosti

1. Toto nařízení stanoví pravidla, která mají předcházet a potírat využívání komerčních dopravních prostředků k usnadnění nebo vykonávání převaděčství migrantů nebo obchodování s lidmi.

Zejména stanoví pravidla pro opatření, která lze přijmout k zabránění nebo omezení činnosti dopravců, kteří v souvislosti s nedovoleným vstupem těchto migrantů a osob na území Unie buď: