Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterou se mění směrnice 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací a nařízení [...] o spolupráci prostřednictvím systému pro výměnu informací o vnitřním trhu /* KOM/2011/0883 v konečném znění - 2011/0435 (COD) */





DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. SOUVISLOSTI A CÍLE NÁVRHU 1.1. Obecné souvislosti Mobilita kvalifikovaných odborníků je v Evropské unii na nízké úrovni. V oblasti mobility přitom zřejmě existuje značný nevyužitý potenciál: podle průzkumu Eurobarometru z roku 2010[1] uvažuje 28 % občanů EU o práci v zahraničí. Uznávání odborných kvalifikací je klíčem k tomu, aby se základní svobody vnitřního trhu staly pro občany EU skutečností. Mobilita se zároveň nesmí dít na úkor spotřebitelů, a zejména pacientů, kteří od odborníků ve zdravotnictví předpokládají odpovídající jazykové znalosti. Možnosti, které nabízí integrovanější trh služeb, navíc zůstávají v oblasti odborných služeb nevyužívány. Zatímco směrnice o službách[2] z roku 2006 poskytla nové příležitosti, hlavním záměrem směrnice o uznávání odborných kvalifikací z roku 2005[3] bylo sjednotit patnáct existujících směrnic do jediného nástroje. Modernizace směrnice by zároveň byla odpovědí na potřeby členských států, které čelí narůstajícímu nedostatku kvalifikovaných pracovníků. V tomto ohledu představuje mobilita občanů EU v rámci jednotného trhu důležitý prvek. Nedostatek pracovníků bude v budoucnu nejen přetrvávat, ale předpokládá se, že zejména ve zdravotnictví, školství a také v odvětvích vykazujících růst, jako je stavebnictví nebo služby související s podnikáním, bude ještě větší. Komise již ve své strategii pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění (Evropa 2020) zdůraznila potřebu podporovat mobilitu v rámci EU. Agenda pro nové dovednosti a pracovní místa[4] upozornila na přetrvávající nesoulad na trhu práce EU a na nedostatečné využívání možností pracovní mobility. Rovněž zpráva o občanství EU[5] za rok 2010 vyzdvihla, že v zájmu občanů EU je nutno přistoupit v této oblasti k modernizaci. Ve svých ročních analýzách růstu na rok 2011 a 2012[6] a v aktu o jednotném trhu[7] Komise označila uznávání odborných kvalifikací za zásadní otázku. Akt o jednotném trhu zdůraznil potřebu modernizovat stávající rámec jako součást dvanácti nástrojů k podnícení hospodářského růstu a posílení důvěry občanů. Dne 23. října 2011 vyzvala Evropská rada[8] instituce, aby učinily vše pro dosažení politické dohody ohledně těchto dvanácti iniciativ uvedených v aktu o jednotném trhu, a to včetně návrhu Komise na modernizaci této směrnice. Rovněž Evropský parlament vyzval ve své zprávě ze dne 15. listopadu 2011[9] k naléhavému jednání v této věci. 1.2. Cíle návrhu Komise nepřichází s návrhem nové směrnice, ale s přesně cílenou modernizací stávajících ustanovení, která má tyto cíle: · zmenšit složitost postupů pomocí evropského profesního průkazu, který by ve větší míře využíval výhod již úspěšně fungujícího systému pro výměnu informací o vnitřním trhu (IMI) (viz část 4.1); · reformovat obecná pravidla pro usazení v jiném členském státě nebo pro dočasnou změnu působiště (viz části 4.2, 4.3 a 4.4); · modernizovat systém automatického uznávání, a to zejména v případě zdravotních sester a ošetřovatelů, porodních asistentek, farmaceutů a architektů (viz části 4.5, 4.6 a 4.7); · nabídnout ve směrnici právní rámec pro částečně kvalifikované odborníky a notáře (viz část 4.8); · vyjasnit záruky pro pacienty, kteří narážejí na potíže v oblasti jazykových znalostí, a lépe vyjádřit v právním rámci rizika spojená se zanedbáním povinné péče (viz část 4.9); · vytvořit právní požadavek na poskytování uživatelsky vstřícných a obsažných informací o pravidlech, jimiž se řídí uznávání kvalifikací, jež se bude opírat o komplexní zařízení elektronické správy pro celý postup uznávání (viz část 4.10); · zahájit proces systematického posuzování a vzájemného hodnocení všech regulovaných povolání v členských státech (viz část 4.11). 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ Tato iniciativa je výsledkem vyhodnocení ex-post směrnice a rozsáhlých konzultací s hlavními zúčastněnými stranami, a to včetně příslušných orgánů, profesních organizací, akademických subjektů a občanů. 2.1. Hodnocení Vyhodnocení ex-post proběhlo v období od března roku 2010 do května roku 2011. Evropská komise se obrátila na příslušné orgány a vnitrostátní koordinátory směrnice a obdržela na dvě stě zpráv o zkušenostech, jež uveřejnila na svých internetových stránkách[10]. U společnosti GHK Consulting bylo navíc objednáno vypracování studie[11] zaměřené na dopady posledních reforem v oblasti vzdělávání na uznávání odborných kvalifikací. 2.2. Veřejné konzultace Veřejnou konzultaci ohledně směrnice zahájila Komise dne 7. ledna 2010. Útvary Komise obdržely 370 příspěvků[12]. Dne 22. června 2010 přijala Komise zelenou knihu[13] s názvem „Modernizace směrnice o odborných kvalifikacích“. V této souvislosti bylo zasláno přibližně 420 příspěvků. Komise k revizi směrnice zorganizovala také dvě veřejné konference. 2.3. Výsledek konzultací Všechny zúčastněné strany uznaly, že je nutné zajistit lepší přístup k informacím o uznávání kvalifikací. Většina občanů a profesních organizací se vyslovila pro zjednodušení postupů uznávání, zatímco zástupci odvětví zdravotnictví kladli důraz také na nutnost zachovat kvalitu poskytovaných služeb. Převážná většina zúčastněných stran všech kategorií se vyslovila kladně k myšlence evropského profesního průkazu. Četné profesní organizace vyjádřily svou podporu revizi konceptu společných platforem. Většina příslušných orgánů a profesních organizací zastupujících obory, které využívají automatické uznávání, souhlasila s potřebou systém modernizovat. 2.4. Řídící skupina evropského profesního průkazu V lednu roku 2011 Evropská komise založila řídící skupinu složenou z externích odborníků, jejímž úkolem je projednat potřebu a proveditelnost evropského profesního průkazu. Ve skupině se sešli zástupci různých profesních sdružení a příslušných orgánů a vypracovali řadu případových studií[14], které byly představeny na fóru o jednotném trhu, jež proběhlo v Krakově v Polsku ve dnech 3. a 4. října. Účastníci fóra ve svém prohlášení myšlenku evropského profesního průkazu uvítali. 2.5. Posouzení dopadů Komise provedla posouzení dopadů v případě různých alternativních politik. Tato analýza zjistila osm okruhů problémů, které vyplynuly hlavně z výsledku hodnocení a reakcí na zelenou knihu. Tyto problémové okruhy tvoří: přístup k informacím o postupech uznávání, efektivnost postupů uznávání, fungování systému automatického uznávání, podmínky platné pro usazení, podmínky platné pro dočasnou mobilitu a působnost směrnice. Protože se během hodnocení ukázalo, že odvětví veřejného zdraví představuje zvláštní okruh, byla ve vymezení problému uvedena také ochrana pacientů. Poslední problém se týká nedostatečné transparentnosti a prokazování kvalifikačních požadavků u regulovaných povolání. Analýza určila tři obecné cíle: usnadnit mobilitu odborníků a obchodu v rámci EU v oblasti služeb, vyřešit úkol obsazení vysoce kvalifikovaných pracovních míst a nabídnout více možností osobám hledajícím zaměstnání. Tyto obecné cíle byly převedeny na cíle konkrétní, s přihlédnutím k zjištěným souvislostem a problémům. U každého okruhu problémů byla přezkoumána široká řada možností a posouzena podle těchto kritérií: efektivnost, účinnost, soudržnost a dopady na zúčastněné strany (přínosy a náklady z hlediska mobilních odborníků, členských států, spotřebitelů, pacientů a zaměstnavatelů). Pokud jde o přístup k informacím, posouzení dopadů přezkoumalo různé možnosti při určování příslušných orgánů a požadavků na doklady o dosažené kvalifikaci a při podpoře používání elektronických postupů. Jako nejvhodnější možnost se ukázalo být rozšíření působnosti jednotných kontaktních míst (vytvořených podle směrnice o službách). Při dalším rozvoji stávajících struktur by tato možnost neměla vést k výraznému nárůstu nákladů. V souvislosti s účinností postupů uznávání byly zváženy různé možnosti, jak zkrátit jejich délku a jak zajistit lepší využívání vyrovnávacích opatření. Nejvhodnějším řešením bylo vytvoření evropského profesního průkazu s výraznějším zapojením domovského členského státu, protože vytváří vhodné podmínky pro urychlení postupu uznávání. Tato možnost by mohla některým členským státům přinést určité správní náklady, ale odborníkům by přinesla prospěch v podobě rychlejších postupů uznávání. K tomu byl vymezen soubor opatření na lepší využívání a organizaci vyrovnávacích opatření. Za účelem dalšího zjednodušení při uznávání kvalifikací u určitých povolání analýza nakonec považovala za nutné důkladně přepracovat koncept „společných platforem“. Pokud jde o systém automatického uznávání, byly přezkoumány různé možnosti, jak zefektivnit postup oznamování a posuzování nových diplomů. Jako nejefektivnější a nejúčinnější řešení se ukázalo vytvoření funkce vnitrostátního souladu. Byly přezkoumány různé soubory možností, jak nastavit minimální požadavky na odbornou přípravu u odvětvových povolání, a to zejména u lékařů, zdravotních sester a ošetřovatelů, porodních asistentek, farmaceutů a architektů, a jak modernizovat klasifikaci hospodářských činností uvedenou v příloze IV směrnice. Tyto možnosti jsou uvedeny v souhrnu posouzení dopadů. Byla přezkoumána celá řada možností, jak zjednodušit podmínky, které platí pro trvalé usazení. Posouzení dopadů dospělo zejména k závěru, že by se měly zachovat úrovně kvalifikací stanovené v článku 11, a to jako referenční hodnoty pro srovnávání kvalifikací, ale neměly být nadále používány pro posuzování způsobilosti žádosti. Jako další řešení, které by mohlo snížit překážky bránící mobilitě, bylo stanoveno zavedení zásady částečného přístupu do směrnice. Zvláštní požadavky uplatňované na odborníky přicházející z neregulujících členských států nebyly považovány v rámci režimu usazení za nutné. V souvislosti s dočasnou mobilitou byly analyzovány různé možnosti, které by mohly usnadnit tento typ mobility a zlepšit právní jistotu odborníků. Jedna z vybraných možností spočívá ve zjednodušení požadavků ukládaných odborníkům z neregulujících členských států, kteří doprovázejí spotřebitele. Posouzení dopadů dospělo také k závěru, že by každý členský stát měl vypracovat seznam povolání, která mají důsledky pro veřejné zdraví a bezpečnost (u kterých je vyžadována předběžná kontrola kvalifikací). V zájmu vyjasnění a rozšíření působnosti směrnice na nové kategorie odborníků posouzení dopadů přezkoumalo různé politické možnosti. Posouzení dopadů dospělo ke kladnému závěru ohledně rozšíření působnosti směrnice na odborníky bez dokončené kvalifikace a na notáře, a to za konkrétních podmínek. Za nevhodnější řešení u kvalifikací získaných v třetích zemích bylo považováno zachování současného stavu. Zacházení, které směrnice stanoví vůči občanům Unie, by ovšem členské státy měly rozšířit na další státní příslušníky z třetích zemí, pokud to požadují mezinárodní dohody o odborných službách. S ohledem na ochranu pacientů byly posouzeny různé možnosti jak poskytnout více záruk ohledně statusu odborníků a jejich jazykových znalostí. Za nejvhodnější řešení v této oblasti je považováno zavedení výstražného mechanismu ve spojení s větší transparentností mezi členskými státy v souvislosti s nepřetržitým odborným rozvojem a vyjasnění pravidel v oblasti kontroly jazykových znalostí. Byly zváženy různé možnosti, jak zlepšit transparentnost a oprávněnost regulovaných povolání. Posouzení dopadů určilo jako nejvhodnější řešení postup vzájemného hodnocení vnitrostátních předpisů, které regulují přístup k určitým povoláním. Za účelem zajištění vnitřní soudržnosti iniciativy byly zváženy synergie mezi různými vhodnými možnostmi. Návrh posouzení dopadů byl důkladně zkontrolován výborem pro posouzení dopadů a jeho doporučení byla převzata do závěrečné zprávy. Stanovisko výboru pro posouzení dopadů je zveřejněno současně s tímto návrhem stejně jako konečné posouzení dopadů a jeho shrnutí. 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU 3.1. Právní základ Tento návrh je založen na článku 46, čl. 53 odst. 1, článku 62 a článku 114 SFEU. 3.2. Subsidiarita a proporcionalita Zásada subsidiarity se uplatňuje tehdy, pokud návrh nespadá do výlučné pravomoci EU. Cíle směrnice by nebylo možno uspokojivým způsobem dosáhnout opatřeními členských států, která by nevyhnutelně vedla k rozdílnosti požadavků a procedurálních režimů, čímž by se zvýšila složitost regulačních systémů a vznikly by neoprávněné překážky bránící mobilitě odborníků. Změny v současném právním režimu navíc znamenají změnu stávající směrnice, což lze provést pouze změnou právních předpisů Unie. Návrh je tedy v souladu se zásadou subsidiarity. Zásada proporcionality vyžaduje, aby byl každý zásah cílený a nepřekračoval rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů. Navrhované změny se omezují na míru nezbytně nutnou pro zajištění lepšího fungování předpisů v oblasti uznávání odborných kvalifikací, a jsou tak v souladu s touto zásadou. 3.3. Volba nástroje Návrh je založen na článku 46, čl. 53 odst. 1, článku 62 a článku 114 Smlouvy, jenž stanoví pro vzájemné uznávání kvalifikací použití směrnice. Směrnice je pro tento úkol nejvhodnějším nástrojem, protože členským státům poskytuje nezbytnou flexibilitu při provádění stanovených pravidel, a to při zohlednění jejich vnitrostátních správních a právních zvláštností. Protože ale členské státy musí změnit velký počet svých vnitrostátních právních aktů, je důležité, aby oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení do vnitrostátního práva provázely jedním či více dokumenty s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami této směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice do vnitrostátního práva. 3.4. Evropský hospodářský prostor Navrhovaný akt se týká záležitostí Evropského hospodářského prostoru, a je proto nutno jej na EHP rozšířit. 4. PODROBNÉ VYSVĚTLENÍ NÁVRHU Navrhované změny směrnice 2005/36/ES jsou uváděny podle cílů stanovených v části 1.2. 4.1. Evropský profesní průkaz a systém pro výměnu informací o vnitřním trhu 4.1.1. Evropský profesní průkaz Evropský profesní průkaz bude alternativním nástrojem, který může být zaveden u těch povolání, jež splní několik cílů: zájem členské základny dané profese, výraznou mobilitu a lepší spolupráci mezi příslušnými orgány prostřednictvím systému pro výměnu informací o vnitřním trhu. Evropský profesní průkaz nabízí také možnosti pro povolání, která projevují zájem hlavně o dočasnou mobilitu. Zavedení evropského profesního průkazu bude konec konců záviset na tom, zda profese požádají jeho zavedení. Jeho přitažlivost by ovšem měla vést stále více profesí k jeho přijetí. Evropský profesní průkaz má za cíl usnadnit a urychlit postup uznávání kvalifikací a zároveň tento postup učinit transparentnějším. Průkaz proto vyžaduje větší zapojení domovských členských států, což znamená převedení některých nákladů a správní zátěže z hostitelského členského státu na domovský členský stát. Používání systému pro výměnu informací o vnitřním trhu by ovšem mělo tyto náklady snížit a stávající příslušné orgány, které jsou již dnes často zapojeny do přípravy dokumentů pro uznání kvalifikace vnitrostátních odborníků, mohou vypracovat nový postup. Pokud je zaveden evropský profesní průkaz pro určité povolání, posoudí domovský členský stát na žádost odborníka úplnost jeho dokladů a v případě žádosti o usazení vystaví evropský profesní průkaz. Úloha domovského členského státu je ještě důležitější v případě dočasné mobility, protože profesní průkaz vystaví i potvrdí. Používání systému pro výměnu informací o vnitřním trhu se stane povinným, protože bude sloužit jako dokumentační zázemí pro evropský profesní průkaz. Zapojení domovského členského státu a používání systému pro výměnu informací o vnitřním trhu přispějí ke snížení nákladů a úspoře času nutných pro vyřízení žádosti o uznání kvalifikace. Vytváří se tím podmínky pro zkrácení lhůt pro vyřízení žádosti podané na základě evropského profesního průkazu ve srovnání se současným postupem, který bude nadále existovat pro odborníky, kteří si nebudou přát využít evropský profesní průkaz. 4.1.2. Povinné používání systému pro výměnu informací o vnitřním trhu v působnosti směrnice Od postupného rozšíření systému pro výměnu informací o vnitřním trhu tak, aby pokryl všechny mechanismy uznávání podle směrnice, ho značný počet příslušných orgánů používá s dobrými výsledky. Potenciál systému je ovšem narušen v případě, kdy příslušný orgán není zaregistrován nebo se odmítne zabývat žádostmi o informace, protože používání systému není povinné. Fungování evropského profesního průkazu je navíc podmíněno systematickým používáním systému pro výměnu informací o vnitřním trhu. Návrh proto ukládá členským státům povinnost používat systém pro výměnu informací o vnitřním trhu pro výměnu informací týkajících se uznávání odborných kvalifikací. 4.2. Volné poskytování služeb Směrnice 2005/36/ES zavedla zvláštní režim pro volné poskytování služeb na dočasném základě. Pro dočasné poskytovatele služeb stanoví lehčí pravidla: služby mohou poskytovat bez předběžné kontroly odborných kvalifikací (s výjimkou povolání, která mají důsledky pro veřejné zdraví a bezpečnost), což je jinak v rámci mechanismů uznávání odborných kvalifikací pravidlem. V zájmu ujasnění pravidel pro volné poskytování služeb je předloženo několik pozměňovacích návrhů. Zrušením požadavku odborné praxe stanoveného pro poskytovatele služeb z neregulujících členských států v případě, kdy poskytovatel doprovází příjemce služby, se návrh snaží zajistit lépe potřeby spotřebitelů, kteří překračují hranice. Tam, kde požadavek odborné praxe nadále platí, návrh stanoví, že tato praxe může být získána v jednom nebo několika členských státech, což ve srovnání se současným stavem vytváří pro poskytovatele služeb více možností. U povolání s možnými důsledky pro veřejné zdraví a bezpečnost prováděly členské státy předběžnou kontrolu kvalifikací různým způsobem, což vedlo u poskytovatelů služeb k právní nejistotě. Návrh řeší tuto otázku tím, že po členských státech požaduje nejenom předložení seznamu všech povolání, o kterých se domnívá, že patří do této kategorie, ale u každého povolání také zdůvodnění, proč ji do této kategorie zařadily. Tím se poskytovatelům služeb umožní, aby předem znali přesné požadavky, které musí pro volné poskytování služeb splnit, a díky větší transparentnosti se také sníží riziko nepřiměřených nebo zbytečných povinností. Návrh také ujasňuje seznam dokladů, které členský stát může vyžadovat před prvním poskytnutím služeb. Rovněž výslovně uvádí, že ohlášení, jež může být po poskytovali služeb požadováno před poskytnutím služby, musí platit pro celé území členského státu. 4.3. Obecný systém První prvek návrhu se týká stávající možnosti vyloučit na základě článku 11 z působnosti směrnice některé kvalifikace, pokud mezi vzděláním odborníka a požadavky hostitelského členského státu existuje rozdíl dvou nebo více úrovní. Úrovně kvalifikací by se v zásadě měly používat pouze jako nástroj referenčního srovnávání a ne jako základ pro vylučování odborníků z působnosti směrnice. Jediná výjimka se týká osob, jejichž kvalifikace je založena na odborné praxi a které se snaží získat přístup k povolání, jež vyžaduje vysokoškolské vzdělání. Návrh také zpřísňuje povinnost členských států lépe zdůvodňovat vyrovnávací opatření. Kromě toho stanoví povinnost členských států organizovat pravidelně zkoušky způsobilosti. 4.4. Částečný přístup V návaznosti na judikaturu[15] Soudního dvora se navrhuje, aby se do směrnice zavedl koncept částečného přístupu. Odborníci tak získají větší právní jistotu a umožní se jim splnit podmínky částečného přístupu pro vlastní usazení nebo pro poskytování služeb, pokud byli předtím vyloučeni z možnosti využít výhod směrnice. Členské státy ale tuto zásadu nemusí uplatnit v případě, kdy existují zásadní důvody, například v případě zdravotnických povolání. 4.5. Automatické uznávání založené na odborné praxi Záměrem pozměňovacího návrhu v této oblasti je poskytnout Komisi větší flexibilitu pro upravování seznamu činností uvedených v příloze IV. Tento seznam již dávno neodráží současnou strukturu hospodářských činností. Může to způsobit potíže s určením povolání, jež spadají pod tento systém automatického uznávání, a u odborníků vést k nejistotě. Modernizace klasifikace se proto jeví jako potřebná. Každá změna současné klasifikace by ale měla být posuzována velmi pečlivě, protože jí může být dotčena oblast působnosti režimu. Pozměňovací návrh proto sice dává Komisi možnost přezkumu, ale bez možnosti zúžit rozsah činností, které využívají systém automatického uznávání kvalifikací. Komise má také v úmyslu zahájit v roce 2012 studii se zapojením zúčastněných stran. 4.6. Automatické uznávání založené na minimálních požadavcích na odbornou přípravu Zúčastněné strany zdůraznily nedostatečnou transparentnost v oblasti požadavků na odbornou přípravu v členských státech, které přitom tvoří základ systému automatického uznávání kvalifikací u odvětvových povolání. V zájmu větší transparentnosti na úrovni EU požaduje návrh po každém členském státě, aby oznamoval právní a správní ustanovení týkající se vydávání nových nebo změněných kvalifikací. Členské státy budou také povinny nařídit odpovídajícímu stávajícímu orgánu nebo subjektu, jako je akreditační výbor nebo ministerstvo, aby podával hlášení o souladu kvalifikace s minimálními požadavky směrnice na odbornou přípravu. Hodnocení směrnice také ukázalo, že minimální délka odborné přípravy lékařů, všeobecných zdravotních sester, ošetřovatelů a porodních asistentek vyžaduje ujasnění. Vzhledem k pokroku dosaženému při provádění evropského systému přenosu a akumulace kreditů (ECTS) návrh stanoví přesně stanovený počet kreditů ECTS jako možné kritérium délky odborné přípravy u povolání, u nichž musí být vzdělání poskytováno na vysokoškolské úrovni. Za účelem zvýšení mobility lékařů, kteří již získali specializovanou lékařskou odbornou kvalifikaci a následně si přejí absolvovat další specializovanou odbornou přípravu, návrh umožňuje členským státům, aby poskytly částečnou výjimku u některých částí odborné přípravy, pokud je lékař již úspěšné ukončil během programu své předchozí specializované lékařské odborné přípravy v daném členském státě. V návrhu se odrážejí nové požadavky na odbornost, které se týkají povolání všeobecné zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky, a návrh požaduje po členských státech, aby zvýšily přijímací kritéria u odborné přípravy na tato povolání z 10 roků všeobecného vzdělání na 12 let. Takový systém již existuje ve 24 členských státech. Organizace automatického uznání kvalifikace zdravotních sester a ošetřovatelů v době přistoupení nových členských států v roce 2004 a 2007 bylo složité. V roce 2012 provedou útvary Komise odborné posouzení ohledně kvalifikace polských a rumunských zdravotních sester a ošetřovatelů, kteří získali doklad o dosažené kvalifikaci nebo jejichž odborná příprava začala před 1. květnem 2004, aby analyzovaly, zda dodatečné požadavky na polské a rumunské zdravotní sestry na základě čl. 33 odst. 2 jsou stále oprávněné. Minimální délka odborné přípravy architektů by měla být aktualizována, aby lépe vyjadřovala široce přijímané standardy pro vzdělání architektů, a to zejména potřebu doplnit akademické vzdělání odbornou praxí pod dohledem kvalifikovaných odborníků. Návrh proto stanoví, že by minimální délka odborné přípravy architektů měla být nejméně šest let: buď nejméně čtyři roky řádného studia na vysokoškolském ústavu a nejméně dva roky placeného praktického výcviku, nebo nejméně pět let řádného studia na vysokoškolském ústavu doplněných o nejméně jeden rok placeného odborného výcviku. Pokud jde o farmaceuty, návrh stanoví rozšíření seznamu jejich činností, ale také zrušení odchylky poskytnuté členským státům v čl. 21 odst. 4, která jim umožňuje zabránit otevírání nových lékáren farmaceuty s kvalifikací získanou v zahraničí. Stále větší počet členských států tuto výjimku již nevyužívá (např. Nizozemsko, Irsko a Spojené království). Soudní dvůr k tomu připouští územní omezení pouze za podmínky, že nevedou k diskriminaci. 4.7. Společné zásady odborné přípravy – nový režim pro automatické uznávání Koncept „společných platforem“ směrnice z roku 2005 se nahrazuje společnými zásadami odborné přípravy: společným rámcem odborné přípravy nebo společnými testy odborné přípravy. Záměrem je zavést do uznávání odborných kvalifikací, jež v současné době spadají do rámce obecného systému, více automatičnosti a nové zásady by měly lépe uspokojovat potřeby jednotlivých povolání. Zatímco společné platformy nabízely pouze možnost harmonizovat vyrovnávací opatření, společné zásady odborné přípravy připouštějí, aby odborníci byli od vyrovnávacích opatření vůbec osvobozeni. Kvalifikace získané v rámci tohoto režimu by měly být automaticky uznány v členských státech, které ale mohou využít při jejich uplatňování odchylek. Podmínky pro vytvoření společných zásad odborné přípravy jsou navíc méně obtížně splnitelné než podmínky pro vytvoření společných platforem. Zatímco společné zásady odborné přípravy zřejmě nenahradí vnitrostátní programy odborné přípravy, odborníci s kvalifikací získanou v rámci tohoto režimu by měli stejné výhody jako povolání, u nichž je minimální délka odborné přípravy stanovena ve směrnici. 4.8. Rozšíření oblasti působnosti směrnice podle potřeby 4.8.1 Odborníci bez dokončené kvalifikace Tento návrh rozšiřuje působnost směrnice na odborníky, kteří již získali diplom, ale dosud neabsolvovali placený praktický výcvik, kterou mohou požadovat právní předpisy členského státu, v němž získali vysokoškolské vzdělání (platí to např. pro právníky, architekty a učitele). Tento pozměňovací návrh by zajistil větší právní jistotu této kategorii odborníků, kteří v současné době mohou využívat ustanovení Smlouvy o volném pohybu, nikoliv však procesních záruk směrnice. Návrh vychází z judikatury[16] Soudního dvora. 4.8.2. Notáři Soudní dvůr v květnu roku 2011 rozhodl[17], že požadavky státní příslušnosti nelze uplatňovat na notáře. Pokud jde o provádění směrnice, Soudní dvůr zaujal názor, že se od dotčených členských států nedá na konci období pro podání odůvodněného stanoviska rozumně očekávat, že se budou domnívat, že se směrnice musí provádět také u notářů. Soudní dvůr nerozhodl, že existuje povinnost směrnici provést, ale konstatoval, že v době konání přestupkového řízení nebyla tato povinnost dostatečné jasná. Oblast působnosti směrnice je proto nutno ujasnit. Vzhledem ke zvláštnostem tohoto povolání je nutno, aby mu byla pravidla usazení a volného poskytování služeb uzpůsobena přesně na míru: v prvním případě by členské státy měly mít možnost zavést nutné zkoušky způsobilosti, aby zabránily jakékoliv diskriminaci při vnitrostátním výběru a jmenovacích postupech. V případě volného poskytování služeb by notáři neměli mít oprávnění vystavovat úřední listiny a provádět jiné činnosti ověřování, které vyžadují úřední razítko hostitelského členského státu. 4.9. Ujasnění záruk pro pacienty a uživatele odborných služeb 4.9.1. Požadavky jazykového charakteru Návrh ujasňuje, že ke kontrole jazykových znalostí se má přistupovat až v okamžiku, kdy hostitelský členský stát kvalifikaci uznal. V případě zdravotnických odborníků je také upřesněno, že záleží na vnitrostátních zdravotnických systémech a organizacích pacientů, aby prověřily, zda by příslušné orgány měly provádět jazykové kontroly tam, kde je to nezbytně nutné. 4.9.2 Výstražný mechanismus V souladu s odpověďmi získanými při veřejných konzultacích návrh ukládá vnitrostátním příslušným orgánům povinnost upozornit se navzájem v případě, kdy odborník ve zdravotnictví, jenž využil automatického uznání odborné kvalifikace podle směrnice, dostane zákaz vykonávat své povolání, a to i dočasně. Členské státy se v případě potřeby musí navzájem upozornit i v případě jiných odborníků, na něž se nevztahuje směrnice o službách. 4.10. Elektronická správa: přístup k informacím a elektronické postupy V zájmu snadného zjištění příslušného orgánu a požadovaných dokumentů pro žádost o uznání kvalifikace návrh stanoví, že se jednotná kontaktní místa vytvořená podle směrnice o službách stanou ústředním on-line přístupovým místem pro všechna povolání spadající do působnosti směrnice o uznávání odborných kvalifikací. Oblast působnosti jednotných kontaktních míst se proto rozšiřuje na kategorie odborníků, na které se nevztahuje směrnice o službách (odborníci ve zdravotnictví a uchazeči o zaměstnání). Díky tomuto novému ustanovení by odborníci mohli přejít zpět k jednotné struktuře pro všechny správní postupy spojené s usazením nebo poskytováním služeb v členském státě. Návrh stanoví, že se vnitrostátní kontaktní místa, která existují podle současné směrnice, stanou středisky pomoci, čímž se zabrání zdvojování informačních struktur. Tato střediska se zaměří na konkrétní případy a budou občanům poskytovat radu a pomoc např. přes telefon nebo dokonce formou osobního jednání. V případě potřeby by byly v kontaktu s příslušnými orgány a středisky pomoci ostatních členských států. 4.11. Transparentnost a vzájemné hodnocení Ve 27 členských státech se směrnice o odborných kvalifikacích uplatňuje na přibližně 800 kategorií regulovaných povolání. Pokud jde o rozsah a odůvodnění regulace, neexistuje dostatečná transparentnost, což může vytvářet překážky mobilitě. Tento návrh proto stanoví pro členské státy povinnost oznámit seznam povolání, jež regulují, a posoudit jejich právní předpisy o přístupu k regulovaným povoláním z hlediska zásad nezbytnosti (veřejný zájem), přiměřenosti a nepřípustnosti diskriminace. Každý členský stát by měl Komisi podat zprávu o výsledcích tohoto posouzení. Tento společný postup při hodnocení by členským států umožnil porovnat jejich regulační přístupy a v případě potřeby zjednodušit jejich právní rámce pro regulovaná povolání. 5. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY U návrhu se předpokládá, že bude mít důsledky pro rozpočet EU, pokud bude budoucí evropský profesní průkaz využívat systému pro výměnu informací o vnitřním trhu jako své operativní podpory. Systém pro výměnu informací o vnitřním trhu bude muset být přizpůsoben postupům a požadavkům na uchování dat v rámci evropského profesního průkazu a doplněn o několik dodatečných funkcí, konkrétně o zvláštní rozhraní, výstražný mechanismus a mechanismus ohlašování. Důsledky pro rozpočet EU jsou již kryty plánovaným přidělením prostředků, budou však skromné vzhledem ke skutečnosti, že využití systému pro výměnu informací o vnitřním trhu na podporu evropského profesního průkazu povede k výrazným úsporám z rozsahu a šíře. Hlavní stávající nebo v současné době vyvíjené možnosti systému pro výměnu informací o vnitřním trhu jsou navíc ve značné míře v souladu s potřebami evropského profesního průkazu. Náklady na přizpůsobení a vývoj se tím podstatně sníží. 2011/0435 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterou se mění směrnice 2005/36/ES o uznávání odborných kvalifikací a nařízení [...] o spolupráci prostřednictvím systému pro výměnu informací o vnitřním trhu (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 46, čl. 53 odst. 1 a články 62 a 114 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[18], s ohledem na stanovisko evropského inspektora ochrany údajů[19], v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací[20] sjednotila systém vzájemného uznávání kvalifikací, který byl původně založen na 15 směrnicích. Směrnice stanoví automatické uznávání u omezeného počtu povolání, které bylo založeno na harmonizovaných minimálních požadavcích na odbornou přípravu (odvětvová povolání), obecný systém uznávání dokladů o odborné přípravě a automatické uznávání odborné praxe. Směrnice 2005/36/ES také stanovila nový systém volného poskytování služeb. Je nutno připomenout, že rodinní příslušníci občanů Unie ze třetích zemí se v souladu s článkem 24 směrnice 2004/38/ES těší rovnému zacházení. Státní příslušníci třetích zemí mohou rovněž využívat výhod rovného zacházení, pokud jde o uznávání diplomů, osvědčení a dalších odborných kvalifikací v souladu s příslušnými vnitrostátními postupy, a to podle konkrétních právních předpisů Unie, jako jsou předpisy o dlouhodobém pobytu, uprchlících, držitelích „modré karty“ a vědeckých výzkumných pracovnících. (2) Ve svém sdělení s názvem „Akt o jednotném trhu – Dvanáct nástrojů k podnícení hospodářského růstu a posílení důvěry – ‚Společně pro nový růst‛“[21] Komise konstatovala, že je potřeba modernizovat právní předpisy Unie v této oblasti. Dne 23. října 2011 Evropská rada ve svých závěrech takovouto modernizaci podpořila a vyzvala k dosažení dohody do konce roku 2012. Ve svém usnesení ze dne 15. listopadu 2011 vyzval Evropský parlament Komisi, aby předložila návrh. Zpráva o občanství EU za rok 2010 s názvem „Odstranit překážky pro výkon práv občanů EU”[22] zdůrazňuje potřebu ulehčit administrativní zátěž spojenou s uznáváním odborných kvalifikací. (3) Ve snaze podpořit volný pohyb odborníků a zároveň zajistit efektivnější a transparentnější uznávání odborných kvalifikací je nutno zavést evropský profesní průkaz. Tento průkaz je zejména nezbytný pro usnadnění dočasné mobility, uznávání v rámci systému automatického uznávání kvalifikací a podporu zjednodušeného uznávání v rámci obecného systému. Průkaz by měl být vydáván na základě žádosti odborníka, po předložení nutných dokladů a provedení souvisejících přezkumných a ověřovacích postupů příslušnými orgány. Fungování průkazu by mělo být podporováno systémem pro výměnu informací o vnitřním trhu vytvořeným nařízením (EU) č. […] o správní spolupráci prostřednictvím systému pro výměnu informací o vnitřním trhu[23]. Tento mechanismus by měl pomáhat zlepšovat synergie a důvěru mezi příslušnými orgány a zároveň odstranit zdvojování administrativní práce orgánů a odborníkům vytvořit transparentnější a jistější prostředí. Postup při podávání žádostí a vydávání průkazu by měl být jasně strukturován a obsahovat záruky a odpovídající práva žadatele na podání odvolání. Průkaz a související pracovní toky v rámci systému pro výměnu informací o vnitřním trhu by měly zajistit integritu, pravost a důvěrnost uchovávaných dat a zabránit protiprávnímu a nepovolenému přístupu k informacím v nich obsažených. (4) Směrnice 2005/36/ES je použitelná pouze na odborníky, kteří chtějí pokračovat ve výkonu stejného povolání v jiném členském státě. Existují případy, kdy jsou v hostitelském členském státě dotyčné činnosti součástí výkonu povolání se širší škálou činností. Jsou-li rozdíly mezi oblastmi činnosti tak velké, že se po odborníkovi ve skutečnosti požaduje na vyrovnání nedostatků absolvování úplného programu vzdělání a odborné přípravy, a pokud o to odborník požádá, měl by mu členský stát za těchto zvláštních okolností poskytnout částečný přístup. V případě naléhavých důvodů obecného zájmu, jak tomu může být v případě lékařů nebo jiných zdravotnických odborníků, by členský stát ovšem měl mít možnost částečný přístup odmítnout. (5) Dočasné a příležitostné poskytování služeb v členských státech by mělo být podmíněno zárukami, a to zejména požadavkem na minimálně dvouletou předchozí odbornou praxi, v zájmu ochrany místních spotřebitelů v hostitelském členském státě, pokud povolání není regulováno v domovském členském státě. Tyto záruky však nejsou nutné v případě, kdy si spotřebitelé s obvyklým bydlištěm v členském státě usazení odborníka již tohoto odborníka vybrali a neexistují přitom důsledky pro veřejné zdraví a bezpečnost třetích osob v hostitelském členském státě. (6) Směrnice 2005/36/ES umožňuje členským státům v případě regulovaných povolání, která mají důsledky pro veřejné zdraví a bezpečnost, ověřovat odborné kvalifikace poskytovatele služeb před prvním poskytnutím služby. Tato možnost vedla k právní nejistotě, protože ponechávala rozhodnutí o potřebě provést tuto předběžnou kontrolu na volném uvážení příslušného orgánu. V zájmu zajištění právní jistoty by měli odborníci od počátku vědět, zda je předběžná kontrola kvalifikací nutná a kdy mohou očekávat rozhodnutí v této věci. (7) Směrnice 2005/36/ES by měla zahrnovat také notáře. V případě žádostí o uznání kvalifikací při usazení by měly mít členské státy možnost uložit nezbytnou zkoušku způsobilosti nebo období na přizpůsobení, aby zabránily jakékoliv diskriminaci při vnitrostátních výběrových řízeních a jmenovacích postupech. V případě volného poskytování služeb by neměli být notáři oprávněni vystavovat úřední listiny a provádět jiné činnosti ověřování, jež vyžadují úřední razítko hostitelského členského státu. (8) Aby bylo možné uplatňovat mechanismus uznávání kvalifikace v rámci obecného systému, je nutno seskupit různé vnitrostátní programy vzdělávání a odborné přípravy do různých úrovní. Tyto úrovně jsou vytvořeny pouze pro účely fungování obecného systému a neměly by mít účinek na vnitrostátní systémy vzdělávání a odborné přípravy a ani na pravomoc členských států v této oblasti, a to včetně vnitrostátní politiky provádění evropského rámce kvalifikací. Může to být nástroj na podporu transparentnosti a srovnatelnosti kvalifikací a užitečný dodatečný zdroj informací pro příslušné orgány, které posuzují uznání kvalifikací získaných v jiných členských státech. Úrovně vytvořené pro fungování obecného systému by neměly být v zásadě nadále používány jako kritérium pro vyloučení občanů Unie z působnosti směrnice 2005/36/ES, jestliže by to bylo v rozporu se zásadou celoživotního učení. (9) Se žádostmi o uznání kvalifikací podanými odborníky pocházejícími z neregulujících členských států by se mělo zacházet stejným způsobem jako se žádostmi podanými odborníky pocházejícími z regulujících členských států. Porovnání jejich kvalifikací s kvalifikacemi požadovanými v hostitelském členském státě by mělo být prováděno na základě úrovní kvalifikací uvedených ve směrnici 2005/36/ES. V případě zásadních rozdílů by měl mít příslušný orgán možnost uložit vyrovnávací opatření. (10) Pokud neexistuje harmonizace minimálních požadavků na odbornou přípravu pro přístup k povoláním, na něž se vztahuje obecný systém, hostitelský členský stát by měl mít i nadále možnost uložit vyrovnávací opatření. Toto opatření by mělo být přiměřené a mělo by zejména zohlednit znalosti, dovednosti a schopnosti nabyté žadatelem během jeho odborné praxe nebo celoživotního učení. Rozhodnutí o uložení kompenzačního opatření by mělo být podrobně odůvodněno, aby žadatel mohl lépe pochopit svou situaci a požádat u vnitrostátních soudů o právní přezkum na základě směrnice 2005/36/ES. (11) Přezkum směrnice 2005/36/ES ukázal na potřebu aktualizovat a ujasnit s větší pružností seznamy průmyslových, obchodních a řemeslných činností uvedených v příloze IV, ale zároveň by měl pro tyto činnosti zůstat zachován systém automatického uznávání kvalifikací založený na odborné praxi. Příloha IV vychází v současné době z Mezinárodní standardní klasifikace všech ekonomických činností (ISIC) z roku 1958 a nadále již neodpovídá současné struktuře ekonomických činností. Klasifikace ISIC prošla od roku 1958 několikrát přezkumem. Komise by proto měla mít možnost přílohu IV upravit tak, aby systém automatického uznávání zůstal nedotčen. (12) Systém automatického uznávání na základě harmonizovaných minimálních požadavků na odbornou přípravu je závislý na včasném oznamování nových nebo změněných dokladů o dosažených kvalifikacích členskými státy a jejich zveřejnění Komisí. V opačném případě nemají držitelé těchto kvalifikací žádnou záruku, že mohou využít automatické uznání. Za účelem zvýšení transparentnosti a usnadnění přezkumu nově oznámených titulů by měly členské státy určit odpovídající subjekt, např. akreditační výbor nebo ministerstvo, který by přezkoumal každé oznámení a Komisi zaslal zprávu o souladu se směrnicí 2005/36/ES. (13) Kredity evropského systému přenosu a akumulace kreditů (ECTS) jsou již používány ve velké většině vysokoškolských zařízení Unie a jejich používání se stává také stále běžnější v oborech zajišťujících kvalifikace požadované pro výkon regulovaného povolání. Je proto nutno zavést možnost vyjádřit délku programu rovněž v kreditech ECTS. Tato možnost nesmí mít vliv na ostatní požadavky pro automatické uznání. Jeden kredit ECTS odpovídá 25 až 30 hodinám studia a pro ukončení akademického roku se obvykle požaduje 60 kreditů. (14) V zájmu zvýšení mobility odborných lékařů, kteří již lékařskou odbornou kvalifikaci získali a kteří si přejí sledovat jinou specializovanou odbornou přípravu, by měly mít členské státy možnost osvobodit lékaře od určité části odborné přípravy, pokud lékař tuto část odborné přípravy již úspěšně ukončil během programu své předchozí specializované odborné přípravy v daném členském státě zahrnutém do režimu automatického uznávání. (15) Povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky prošla v posledních třech desetiletích značným vývojem: komunitně založená zdravotní péče, využívání složitých terapií a neustále se rozvíjející technologie předpokládají schopnost nezávislejší práce zdravotních sester, ošetřovatelů a porodních asistentek. Aby bylo možné je na tyto složité potřeby zdravotní péče připravit, měli by studenti a studentky zdravotních škol, dříve než zahájí vlastní odbornou přípravu, získat pevný základ všeobecného školního vzdělání. Podmínka pro přijetí do těchto kurzů odborné přípravy by proto měla být zvýšena na dvanáct let všeobecného školního vzdělání nebo úspěšné složení zkoušky rovnocenné úrovně. (16) V zájmu zjednodušení systému automatického uznávání oborů lékařství a zubního lékařství by měly být tyto obory zahrnuty do působnosti směrnice 2005/36/ES, pokud jsou společné nejméně jedné třetině členských států. (17) Fungování systému automatického uznávání závisí na důvěryhodnosti podmínek odborné přípravy, na které jsou postaveny kvalifikace odborníků. Je proto důležité, aby se v minimálních požadavcích na odbornou přípravu architektů odrážely nové vývojové směry ve vzdělávání architektů, a to zejména pokud jde o uznávanou potřebu doplnit akademickou odbornou přípravu odbornou praxí pod dohledem kvalifikovaných architektů. Minimální požadavky na odbornou přípravu by měly být zároveň dostatečně pružné, aby se zabránilo přílišnému omezování způsobilosti členských států organizovat vlastní vzdělávací systémy. (18) Směrnice 2005/36/ES by měla prosazovat automatičtější povahu uznávání kvalifikací u těch povolání, která této možnosti zatím nevyužívají. Měla by se při tom zohlednit pravomoc členských států určit odborné kvalifikace požadované pro výkon povolání na jejich území, stejně jako obsah a organizaci jejich systémů vzdělávání a odborné přípravy. Profesní sdružení a organizace, které jsou reprezentativní na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie, by měly mít možnost navrhovat společné zásady odborné přípravy. Tyto společné zásady by měly mít podobu společné zkoušky jako podmínky získání odborné kvalifikace nebo programů odborné přípravy založených na společném souboru znalostí, dovedností a schopností. Kvalifikace získané podle podobných společných rámců odborné přípravy by členské státy měly automaticky uznávat. (19) Směrnice 2005/36/ES již pro odborníky stanovila povinnost mít nutné jazykové znalosti. Přezkum této povinnosti ukázal na potřebu vyjasnit úlohu příslušných orgánů a zaměstnavatelů, a to zejména v zájmu bezpečnosti pacientů. Kontroly jazykových znalostí by ale měly zůstat přiměřené a nutné pro výkon dotyčných zaměstnání a neměly by být důvodem pro vyloučení odborníků z trhu práce hostitelského členského státu. (20) Absolventi, kteří si přejí projít placeným praktickým výcvikem v jiném členském státě, ve kterém je tento výcvik možný, by měli spadat do působnosti směrnice 2005/36/ES, aby se podpořila jejich mobilita. Je také nutno zajistit uznání jejich výcviku v domovském členském státě. (21) Směrnice 2005/36/ES vytváří systém vnitrostátních kontaktních míst. Vzhledem ke vstupu v platnost směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu[24] a vzniku jednotných kontaktních míst podle této směrnice existuje riziko překrývání činností. Vnitrostátní kontaktní místa vytvořená směrnicí 2005/36/ES by se proto měla stát středisky pomoci, jež zaměří svou činnost na poskytování poradenských služeb občanům, a to i formou osobního jednání, aby se zajistilo, že každodenní uplatňování pravidel vnitřního trhu v individuálních případech občanů je kontrolováno na vnitrostátní úrovni. (22) I když směrnice již stanoví podrobné povinnosti členských států v oblasti výměny informací, měly by se tyto povinnosti posílit. Členské státy by neměly pouze reagovat na žádost o informace, ale také ostatní členské státy aktivním způsobem upozorňovat. Takový systém upozorňování by se měl podobat systému zavedeného směrnicí 2006/123/ES. Zvláštní výstražný systém je však nutný v případě odborníků ve zdravotnictví, na které se vztahuje automatické uznávání kvalifikací podle směrnice 2005/36/ES. Totéž by mělo platit i pro veterinární lékaře, pokud členské státy již neaktivovaly výstražný mechanismus stanovený směrnicí 2006/123/ES. Všechny členské státy by měly být upozorněny v případě, kdy odborník nemá nadále právo přenést svou činnost do jiného členského státu v důsledku disciplinárního opatření nebo trestněprávního rozhodnutí. Toto upozornění by se mělo vydávat přes systém pro výměnu informací o vnitřním trhu bez ohledu na to, zda odborník uplatnil jakékoliv z práv podle směrnice 2005/36/ES nebo požádal o uznání svých odborných kvalifikací vydáním evropského profesního průkazu či jakýmkoliv jiným způsobem stanoveným v uvedené směrnici. Postup varování musí být v souladu s právními předpisy Unie o ochraně osobních údajů a jiných základních práv. (23) Jednou z největších potíží, s nimiž se potýká občan, který má zájem o práci v jiném členském státě, jsou složitost a nejistota administrativních postupů, které je nutno dodržet. Směrnice 2006/123/ES již ukládá členským státům povinnost zajistit prostřednictvím jednotných kontaktních míst snadný přístup k informacím a průběh vyřizování. Občané, kteří usilují o uznání svých kvalifikací podle směrnice 2005/36/ES, již mohou využívat jednotných kontaktních míst, pokud spadají do působnosti směrnice 2006/123/ES. Do působnosti směrnice 2006/123/ES ovšem nespadají uchazeči o zaměstnání a odborníci ze zdravotnictví a dostupné informace jsou nedostatečné. Je proto potřeba tyto informace z pohledu uživatele přesně vymezit a zajistit, aby byly snadno dostupné. Je také důležité, aby členské státy pouze nepřebíraly odpovědnost na vnitrostátní úrovni, ale také spolupracovaly mezi sebou navzájem i s Komisí s cílem zajistit, že odborníci v celé Unii budou mít přes jednotná kontaktní místa snadný přístup k uživatelsky vstřícným a vícejazyčným informacím a průběhu vyřizování. Odkazy by měly být dostupné přes jiné internetové stránky, jako je například portál „Vaše Evropa“ („Your Europe“). (24) Za účelem doplnění nebo změny jiných než podstatných prvků směrnice 2005/36/ES by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, které se týkají aktualizace přílohy I, stanovení kritérií pro výpočet poplatků souvisejících s evropským profesním průkazem, určení jednotlivých dokladů nutných pro vystavení evropského profesního průkazu, upravení seznamu činností uvedeného v příloze IV, úprav přílohy V bodů 5.1.1 až 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 a 5.7.1, ujasnění znalostí a dovedností lékařů, zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči, zubních lékařů, veterinárních lékařů, porodních asistentek, farmaceutů a architektů, úprav minimální délky odborné přípravy v případě specializované odborné přípravy lékařů a zubních lékařů, začlenění nových lékařských oborů do přílohy V bodu 5.1.3, změn na seznamu uvedeném v příloze V bodech 5.2.1, 5.3.1, 5.4.1, 5.5.1 a 5.6.1, začlenění nových oborů zubních lékařů do přílohy V bodů 5.3.3, určení podmínek provádění společných rámců odborné přípravy a určení podmínek provádění společných zkoušek v rámci odborné přípravy. Je obzvláště důležité, aby Komise během přípravných prací vedla náležité konzultace, včetně konzultací na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktů v přenesené pravomoci musí Komise zajistit souběžné, včasné a řádné předávání příslušných dokumentů Evropskému parlamentu a Radě. (25) V zájmu zajištění jednotných podmínek provádění směrnice 2005/36/ES by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci musí být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí[25]. (26) Vzhledem k technické povaze uvedených prováděcích aktů by měl být pro jejich přijetí použit poradní postup za účelem stanovení společných a jednotných pravidel ohledně specifikací evropského profesního průkazu pro určitá povolání, formátu evropského profesního průkazu, překladů nutných pro podání žádosti o vystavení evropského profesního průkazu, údajů nezbytných pro posouzení žádosti o vystavení evropského profesního průkazu, technických specifikací a opatření pro zajištění integrity, důvěrnosti a přesnosti informací uvedených v evropském profesním průkazu a souboru uloženém v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu, podmínek a postupů pro zpřístupnění evropského profesního průkazu, podmínek přístupu k souboru uloženému v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu, technických prostředků a postupů pro ověření pravosti a platnosti evropského profesního průkazu a provádění výstražného mechanismu. (27) V návaznosti na kladnou zkušenost se vzájemným hodnocením podle směrnice 2006/123/ES by měl být do směrnice 2005/36/ES zahrnut podobný systém hodnocení. Členské státy by měly oznamovat, která povolání regulují a z jakých důvodů, a měly by mezi sebou projednávat vlastní zjištění. Tento systém by tak přispěl k větší transparentnosti na trhu se svobodnými povoláními. (28) Protože cílů opatření, která je nutno přijmout, konkrétně racionalizace, zjednodušení a zlepšení pravidel uznávání odborných kvalifikací, nemohou dosáhnout v dostatečné míře členské státy samy, neboť by to nevyhnutelně vedlo k rozdílným požadavkům a režimům postupu, což by zvětšilo regulační složitost a vytvořilo neoprávněné překážky bránící mobilitě odborníků, a lze jich proto z důvodů soudržnosti, transparentnosti a slučitelnosti lépe dosáhnout na úrovni Unie, může Unie, jak stanoví článek 5 Smlouvy o Evropské unii, přijímat opatření v souladu se zásadou subsidiarity. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení stanovených cílů. (29) V souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne [datum] začaly členské státy v odůvodněných případech doprovázet oznámení svých prováděcích opatření jedním nebo více dokumenty s vysvětlením vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice do vnitrostátního práva. S ohledem na tuto směrnici považuje normotvůrce předání těchto dokumentů za odůvodněné. (30) Směrnice 2005/36/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Změny směrnice 2005/36/ES Směrnice 2005/36/ES se mění takto: 1) V článku 1 se doplňuje nový druhý pododstavec, který zní: „Tato směrnice rovněž stanoví pravidla pro částečný přístup k regulovaným povoláním a pro přístup k placeným praktickým výcvikům vykonaným v jiném členském státě a jejich uznávání.“ 2) V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto: „1. Tato směrnice se vztahuje na každého státního příslušníka členského státu, který chce vykonávat regulované povolání, včetně svobodných povolání, nebo úspěšné ukončil placený praktický výcvik v jiném státě, než ve kterém získal svou odbornou kvalifikaci, buď jako osoba samostatně výdělečně činná, nebo jako zaměstnanec.“ 3) Článek 3 se mění takto: a) odstavec 1 se mění takto: i) písmeno f) se nahrazuje tímto: „f) „odbornou praxí“ skutečný a dovolený výkon dotyčného povolání na plný nebo odpovídající částečný úvazek v členském státě;“ ii) doplňují se nové body, které znějí: „j) „placeným praktickým výcvikem“ výkon placených činností pod dohledem s cílem získat přístup k regulovanému povolání poskytovaný na základě zkoušky; k) „evropským profesním průkazem“ elektronické osvědčení vydané odborníkovi, které dokládá uznání jeho kvalifikací pro usazení v hostitelském členském státě nebo potvrzuje, že splnil všechny nutné podmínky pro dočasné nebo příležitostné poskytování služeb v hostitelském členském státě; l) „celoživotním učení“ veškeré všeobecné vzdělávání, odborné vzdělávání a příprava, neformální vzdělávání a informální učení absolvované během života a vedoucí ke zlepšení znalostí, dovedností a schopností.“ b) V odstavci 2 se třetí pododstavec nahrazuje tímto: „Pokaždé, když členský stát uzná sdružení nebo organizaci podle prvního pododstavce, uvědomí o tom Komisi. Komise je zmocněna přijímat akty v přenesené pravomoci podle článku 58a o aktualizaci přílohy I, pokud je toto uznání v souladu s touto směrnicí. Jestliže Komise usoudí, že uznání uvedené v třetím pododstavci není v souladu s touto směrnicí, přijme prováděcí rozhodnutí o nesouladu do šesti měsíců po obdržení všech nutných informací.“ 4) V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto: „1. Uznání odborné kvalifikace hostitelským členským státem umožňuje, aby oprávněná osoba měla v tomto členském státě přístup ke stejnému povolání nebo v případech uvedených v článku 4f k části stejného povolání, pro které získala kvalifikaci v domovském členském státě, a vykonávala je v hostitelském členském státě za stejných podmínek jako jeho státní příslušníci.“ 5) Vkládají se nové články 4a až 4f, které znějí: „Článek 4a Evropský profesní průkaz 1. Za podmínky, že Komise přijala příslušné prováděcí akty uvedené v odstavci 6, vydají členské státy držiteli odborné kvalifikace na jeho žádost evropský profesní průkaz. 2. Členské státy zajistí, aby držitel evropského profesního průkazu mohl využívat všech práv uvedených v článcích 4b až 4e po potvrzení průkazu příslušným orgánem příslušného členského státu, jak je stanoveno v odstavcích 3 a 4 tohoto článku. 3. Pokud má držitel kvalifikace v úmyslu poskytovat podle hlavy II jiné služby než služby spadající pod čl. 7 odst. 4, vystaví mu příslušný orgán domovského členského státu v souladu s články 4b a 4c evropský profesní průkaz a potvrdí ho. 4. Pokud má držitel kvalifikace úmysl usadit se v jiném členském státě podle hlavy III kapitol I až IIIa nebo poskytovat služby podle čl. 7 odst. 4, vystaví mu příslušný orgán domovského členského státu evropský profesní průkaz, který v souladu s články 4b a 4d potvrdí příslušný orgán hostitelského členského státu. 5. Členské státy určí příslušné orgány odpovědné za vystavování evropského profesního průkazu. Tyto orgány zajistí nestranné, objektivní a včasné vyřizování žádostí o evropské profesní průkazy. Střediska pomoci uvedená v článku 57b mohou při vystavování evropského profesního průkazu rovněž plnit funkci příslušných orgánů. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány informovaly občany včetně možných zájemců o výhodách evropského profesního průkazu, jakmile bude dostupný. 6. Při zohlednění zvláštností každého dotčeného povolání přijme Komise prováděcí akty, které určí evropské profesní průkazy pro každé konkrétní povolání, stanoví formát evropského profesního průkazu, překlady nutné pro každou žádost o vystavení evropského profesního průkazu a údaje, které bude nutno předložit pro posouzení žádosti. Tyto prováděcí akty se přijmou v souladu s poradním postupem uvedeným v článku 58. 7. Všechny poplatky, které mohou žadatelům vzniknout v souvislosti se správními postupy při vydávání evropského profesního průkazu, jsou opodstatněné, přiměřené a úměrné nákladům vzniklým domovským a hostitelským státům a neodrazují od podání žádosti o evropský profesní průkaz. V souladu s článkem 58a je Komise zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, pokud jde o stanovení kritérií pro výpočet a rozdělení poplatků. 8. Uznání kvalifikací prostřednictvím evropského profesního průkazu slouží jako alternativa k postupům uznávání odborných kvalifikací podle postupů stanovených v hlavě II a hlavě III této směrnice. Dostupnost evropského profesního průkazu pro určitá povolání nebrání držiteli odborné kvalifikace pro výkon tohoto povolání usilovat o uznání svých kvalifikací podle jiných postupů, podmínek, požadavků a lhůt uvedených v této směrnici než postupů, podmínek, požadavků a lhůt stanovených pro evropský profesní průkaz. Článek 4b Žádost o evropský profesní průkaz a vytvoření souboru v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu 1. Členské státy zajistí, aby se držitel odborné kvalifikace mohl ucházet u příslušného orgánu domovského státu o evropský profesní průkaz všemi způsoby, a to včetně on-line nástroje. 2. Žádosti jsou doloženy příslušnými doklady požadovanými v čl. 7 odst. 2 a případně v příloze VII. V souladu s článkem 58a je Komise zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, pokud jde o určení konkrétních dokladů. 3. Příslušný orgán domovského členského státu potvrdí příjem žádosti a informuje žadatele neprodleně od podání žádosti o každém chybějícím dokladu. V systému pro výměnu informací o vnitřním trhu stanoveném nařízením (EU) Evropského parlamentu a Rady č. […](*) založí soubor žádosti, který obsahuje všechny doklady. V případě následných žádostí od stejného žadatele nemusí příslušné orgány domovského nebo hostitelského členského státu vyžadovat opětovné předložení dokladů, které jsou již uloženy v souboru v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu a které jsou stále platné. 4. Komise může přijímat prováděcí akty, které stanoví technické specifikace, opatření nutná pro zajištění integrity, důvěrnosti a správnosti údajů obsažených v evropském profesním průkazu a v souboru uloženém v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu, podmínky a postupy zpřístupnění evropského profesního průkazu jeho držiteli, a to včetně možnosti stáhnout si dotyčný soubor nebo ho aktualizovat. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s poradním postupem uvedeným v článku 58. Článek 4c Evropský profesní průkaz pro dočasné poskytování jiných služeb než služeb uvedených v čl. 7 odst. 4 1. Příslušný orgán domovského členského státu ověří žádost a do dvou týdnů ode dne přijetí kompletní žádosti vystaví a potvrdí evropský profesní průkaz. O potvrzení evropského profesního průkazu vyrozumí žadatele a členský stát, v němž má žadatel v úmyslu poskytovat služby. Předání informace o potvrzení dotčeným hostitelským členským státům odpovídá ohlášení stanovenému v článku 7. Po následující dva roky nesmí hostující členský stát vyžadovat další ohlášení podle článku 7. 2. Rozhodnutí domovského členského státu nebo nepřijetí rozhodnutí ve lhůtě dvou týdnů uvedené v odstavci 1 zakládá důvod pro odvolání podle vnitrostátních právních předpisů. 3. Pokud chce držitel evropského profesního průkazu poskytovat služby v jiných členských státech než ve státech, které byly vyrozuměny podle odstavce 1, nebo chce pokračovat v poskytování služeb po dobu delší, než je dvouleté období stanovené v odstavci 1, může nadále používat evropský profesní průkaz podle odstavce 1. V těchto případech provede držitel evropského profesního průkazu ohlášení stanovené v článku 7. 4. Evropský profesní průkaz zůstává v platnosti po dobu, po kterou má jeho držitel na základě podkladů a informací obsažených v souboru systému pro výměnu informací o vnitřním trhu právo vykonávat svou činnost ve svém domovském členském státě. Článek 4d Evropský profesní průkaz pro usazení a pro dočasné poskytování služeb podle čl. 7 odst. 4 1. Po přijetí kompletní žádosti o evropský profesní průkaz příslušný orgán domovského členského státu do dvou týdnů ověří a potvrdí pravost a platnost předložených dokladů, vystaví evropský profesní průkaz, předá ho příslušnému orgánu hostitelského členského státu k potvrzení a informuje tento orgán o odpovídajícím souboru v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu. Domovský členský stát uvědomí žadatele o průběhu řízení. 2. U případů uvedených v článcích 16, 21 a 49a rozhodne hostitelský členský stát o potvrzení evropského profesního průkazu podle odstavce 1 do jednoho měsíce od přijetí evropského profesního průkazu předaného domovským členským státem. V případě oprávněných pochyb si hostující členský stát může od domovského členského státu vyžádat dodatečné informace. Tato žádost nemá odkladný účinek přesahující jeden měsíc. 3. U případů uvedených v čl. 7 odst. 4 a v článku 14 rozhodne hostující členský stát ve lhůtě dvou měsíců od přijetí žádosti o potvrzení evropského profesního průkazu předané domovským členským státem o tom, zda uznává kvalifikace jeho držitele či zda mu uloží vyrovnávací opatření. V případě oprávněných pochyb si hostující členský stát může od domovského členského státu vyžádat dodatečné informace. Tato žádost nemá odkladný účinek přesahující dva měsíce. 4. V případě, že členský stát uloží žadateli zkoušku způsobilosti podle čl. 7 odst. 4, může žadatel poskytovat službu do jednoho měsíce od rozhodnutí přijatého v souladu s odstavcem 3. 5. Pokud hostitelský členský stát nerozhodne ve lhůtách stanovených v odstavcích 2 a 3 nebo nepožádá o dodatečné informace do jednoho měsíce od přijetí evropského profesního průkazu od domovského členského státu, je evropský profesní průkaz považován za potvrzený hostujícím členským státem a představuje uznání odborných kvalifikací pro výkon dotyčného regulovaného povolání v hostitelském členském státě. 6. Opatření přijatá domovským členským státem na základě odstavce 1 nahrazují všechny žádosti o uznání odborných kvalifikací podle vnitrostátních právních předpisů hostujícího členského státu. 7. Rozhodnutí domovského a hostitelského členského státu přijatá podle odstavců 1 až 5 nebo nepřijetí rozhodnutí domovským členským státem zakládají důvod pro odvolání podle vnitrostátních právních předpisů dotyčného členského státu. Článek 4e Zpracování a přístup k údajům týkajícím se evropského profesního průkazu 1. Příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu aktualizují včas odpovídající soubor uložený v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu informacemi o disciplinárním opatření nebo trestněprávních sankcích či o jiných vážných konkrétních okolnostech, které mohou mít důsledky pro další výkon činností držitele evropského profesního průkazu vystaveného podle této směrnice. K těmto aktualizacím patří vymazání informací, které nejsou nadále požadovány. Dotyčné příslušné orgány informují držitele evropského profesního průkazu a příslušné orgány zapojené do správy odpovídajícího souboru v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu o každé aktualizaci. 2. V souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/76/ES(**) je přístup k informacím obsaženým v souboru uloženém v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu omezen na příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu a na držitele evropského profesního průkazu. 3. Informace o jednotlivých žadatelích zpracovávají pouze příslušné orgány domovského a hostitelského členského státu pro účely evropského profesního průkazu, a to v souladu s ustanoveními o ochraně veřejné bezpečnosti a zdraví a směrnice 95/46/ES. 4. Informace obsažené v evropském profesním průkazu se omezují na údaje nutné pro zjištění práva jeho držitele na výkon povolání, pro které byl vydán, a to zejména příjmení, jméno, datum a místo narození, povolání, platný režim, dotyčné příslušné orgány, číslo průkazu, bezpečnostní záležitosti a platný důkaz totožnosti. 5. Členské státy zajistí, že držitel evropského profesního průkazu má právo požádat kdykoliv o opravu, odstranění a zablokování svého souboru uloženého v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu a že v okamžiku vystavení evropského profesního průkazu je o tomto právu informován a toto právo je mu připomínáno každé dva roky po vydání jeho evropského profesního průkazu. 6. V souvislosti se zpracováním osobních údajů v evropském profesním průkazu a ve všech souborech uložených v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu jsou příslušné orgány členských států považovány za správce ve smyslu směrnice 95/46/ES. V souvislosti se svou odpovědností podle článků 1 až 4 a se zpracováním osobních údajů, které k nim patří, je Komise považována za správce ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001(***). 7. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, členské státy zajistí, že zaměstnavatelé, zákazníci, pacienti a ostatní zúčastněné strany mohou ověřovat pravost a platnost evropského profesního průkazu, který jim jeho držitel předloží. Komise přijme prováděcí akty, které stanoví podmínky přístupu k souboru v systému pro výměnu informací o vnitřním trhu, technické prostředky a postupy pro ověření uvedené v prvním pododstavci. Tyto prováděcí akty se přijímají v souladu s poradním postupem uvedeným v článku 58. Článek 4f Částečný přístup 1. Příslušný orgán hostitelského členského státu poskytne částečný přístup k výkonu povolání na svém území, pokud jsou splněny tyto podmínky: a) rozdíly mezi odbornou činností vykonávanou v souladu se zákonem v domovském členském státě a regulovaným povoláním v hostitelském členském státě jako takovým jsou tak velké, že by uplatnění vyrovnávacích opatření ve skutečnosti znamenalo požadovat po žadateli absolvování celého programu vzdělávání a odborné přípravy v hostitelském členském státě, aby v něm měl přístup k plně regulovanému povolání; b) odbornou činnost lze objektivně oddělit od ostatních činností, které v hostitelském členském státě spadají pod regulované povolání. Pro účely písmene b) se určitá činnost považuje za oddělitelnou, pokud je v domovském členském státě vykonávána jako samostatná činnost. 2. Částečný přístup je možno odmítnout, pokud je toto odmítnutí zdůvodněno naléhavými důvody obecného zájmu, jako je veřejné zdraví, pokud by zajistilo dosažení sledovaného cíle a pokud by nepřesáhlo nezbytně nutnou míru. 3. Žádosti o usazení v hostitelském členském státě se posuzují v souladu s hlavou III kapitolami I a IV . 4. Žádosti o poskytování dočasných služeb v hostitelském členském státě, které se týkají odborných činností s důsledky pro veřejné zdraví a bezpečnost, se posuzují v souladu s hlavou II. 5. Odchylně od šestého pododstavce čl. 7 odst. 4 a čl. 52 odst. 1 se po poskytnutí částečného přístupu odborná činnost vykonává pod profesním označením domovského členského státu.“ ------------- (*) Úř. věst. [nařízení o systému pro výměnu informací o vnitřním trhu]. (**) Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31. (***) Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1.“ 6) Článek 5 se mění takto: a) v odstavci 1 se písmeno b) nahrazuje tímto: „b) pokud se poskytovatel služby přestěhuje, vykonával-li toto povolání v jednom nebo několika členských státech po dobu nejméně dvou let během deseti let předcházejících poskytování služeb a není-li povolání v členském státě usazení regulováno. Pro účely písmene b) prvního pododstavce se podmínka požadující výkon povolání po dobu dvou let neuplatňuje v těchto případech: a) povolání nebo vzdělávání a odborná příprava na toto povolání jsou regulovány; b) poskytovatel služby provází příjemce služby za podmínky, že se obvyklé bydliště příjemce služby nachází v členském státě usazení poskytovatele služby a že povolání není uvedeno na seznamu uvedeném v čl. 7 odst. 4.“ b) Doplňuje se nový odstavec 4, který zní: „4. V případě notářů jsou z poskytování služeb vyloučeny úřední listiny a další ověřovací činnosti, jež vyžadují úřední razítko hostitelského členského státu.“ 7) Článek 7 se mění takto: a) odstavec 2 se mění takto: i) písmeno e) se nahrazuje tímto: „e) pro povolání související s bezpečností a veřejným zdravím, jestliže to členský stát vyžaduje od svých vlastních státních příslušníků, doklad o tom, že jim nebyl dočasně či s konečnou platností zakázán výkon povolání a že nebyli odsouzeni za spáchání trestného činu.“ ii) Doplňuje se nové písmeno f), které zní: „f) v případě dokladu o dosažené kvalifikaci podle čl. 21 odst. 1 a v případě osvědčení o nabytých právech podle článků 23, 26, 27, 30, 33, 33a, 37, 39 a 43 potvrzení o znalosti jazyka hostitelského členského státu.“ b) Vkládá se nový odstavec 2a, který zní: „2a. Ohlášení doručené poskytovatelem služby platí pro celé území dotyčného členského státu.“ c) Odstavec 4 se nahrazuje tímto: „4. V případě prvního poskytnutí služeb u regulovaných povolání, která mají důsledky pro veřejné zdraví nebo bezpečnost a která nevyužívají automatického uznávání podle hlavy III kapitoly II nebo III, může příslušný orgán hostitelského členského státu zkontrolovat odbornou kvalifikaci poskytovatele služeb před tímto prvním poskytnutím služeb. Tato předběžná kontrola je možná pouze tehdy, je-li jejím účelem předejít vážnému poškození zdraví nebo bezpečnosti příjemce služby kvůli nedostatečné odborné kvalifikaci poskytovatele služeb a pokud nepřesahuje to, co je za tímto účelem nezbytné. Členské státy oznámí Komisi seznam povolání, u nichž je podle vnitrostátních právních předpisů předběžná kontrola nutná, aby se předešlo vážnému poškození zdraví nebo bezpečnosti příjemce služby. Členské státy předloží Komisi u každého z těchto povolání konkrétní zdůvodnění, proč bylo na seznam zařazeno. Příslušný orgán uvědomí poskytovatele služby o svém rozhodnutí nekontrolovat jeho kvalifikaci nebo o výsledku této kontroly ve lhůtě nanejvýš jednoho měsíce po obdržení ohlášení a průvodních dokladů. Existují-li obtíže, které by mohly vést k prodlení, uvědomí příslušný orgán poskytovatele služeb ve lhůtě jednoho měsíce o důvodech prodlení. Obtíže musí být vyřešeny ve lhůtě jednoho měsíce od tohoto uvědomění a konečné rozhodnutí přijato během měsíce, který následuje po vyřešení obtíží. Pokud existuje podstatný rozdíl mezi odbornou kvalifikací poskytovatele služeb a odbornou přípravou, která je vyžadována v hostitelském členském státě, a to v takovém rozsahu, že by tento rozdíl mohl poškodit veřejné zdraví nebo bezpečnost a nelze ho vyrovnat odbornou praxí nebo celoživotním učením poskytovatele služby, poskytne hostitelský členský stát poskytovateli služby možnost, aby prokázal, zejména formou zkoušky způsobilosti, že nabyl chybějící znalosti nebo schopnosti. V každém případě musí být možné poskytovat služby ve lhůtě jednoho měsíce po vydání rozhodnutí podle třetího pododstavce. Službu je možno poskytovat, pokud příslušný orgán nereaguje ve lhůtách stanovených ve třetím a čtvrtém pododstavci. V případech, kdy kvalifikace byla ověřena podle prvního až pátého pododstavce, poskytuje se služba pod profesním označením hostitelského členského státu.“ 8) V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto: „1. Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou v případě pochybností požádat příslušné orgány členského státu usazení, aby jim poskytly informace o usazení poskytovatele služeb v souladu s právními předpisy, o jeho bezúhonnosti a o tom, že neexistují žádné disciplinární nebo trestněprávní sankce profesní povahy. V případě kontroly kvalifikací mohou příslušné orgány hostitelského členského státu požádat příslušné orgány členského státu usazení, aby jim poskytly informace o odborné přípravě poskytovatele služby v rozsahu nutném pro posouzení podstatného rozdílu, který by mohl poškodit veřejné zdraví nebo bezpečnost. Příslušné orgány členského státu usazení poskytnou tyto informace v souladu s článkem 56.“ 9) Článek 11 se mění takto: a) úvodní věta prvního pododstavce se nahrazuje tímto: „Pro účely uplatňování článku 13 a čl. 14 odst. 6 jsou odborné kvalifikace rozděleny do těchto úrovní:“ b) v písmenu c) se bod ii) nahrazuje tímto: „ii) regulovaného vzdělání a odborné přípravy nebo v případě regulovaných povolání odborné přípravy se zvláštní strukturou s kompetencemi přesahujícími kompetence stanovené pro úroveň b, která je rovnocenná úrovni odborné přípravy podle bodu i), pokud tato odborná příprava zajišťuje srovnatelnou odbornou úroveň a připravuje uchazeče o vzdělání na srovnatelnou úroveň povinností a funkcí, a to za podmínky, že diplom provází osvědčení vystavené domovským členským státem;“ c) písmena d) a e) se nahrazují tímto: „d) diplom, který potvrzuje úspěšné ukončení odborné přípravy na postsekundární úrovni v délce nejméně tří a nejvýše čtyř let nebo v odpovídající délce v případě rozvolněného studia či v odpovídajícím počtu kreditů evropského systému přenosu a akumulace kreditů (ECTS) v případě použitelnosti v domovském členském státě, na univerzitě, vysoké škole nebo jiném zařízení podobné úrovně, a v případě potřeby rovněž potvrzení o úspěšném ukončení odborné přípravy, která může být požadována navíc k uvedenému postsekundárnímu studiu; e) diplom, který potvrzuje, že držitel úspěšně ukončil postsekundární studium v délce nejméně čtyř let nebo v odpovídající délce v případě rozvolněného studia či v odpovídajícím počtu kreditů evropského systému přenosu a akumulace kreditů (ECTS) v případě použitelnosti v domovském členském státě, na univerzitě, vysoké škole nebo jiném zařízení podobné úrovně, a v případě potřeby rovněž potvrzení o úspěšném ukončení odborné přípravy, která může být požadována navíc k uvedenému postsekundárnímu studiu.“ d) Druhý pododstavec se zrušuje. 10) V článku 12 se první pododstavec nahrazuje tímto: „Jakýkoli doklad o dosažené kvalifikaci nebo jakýkoli soubor dokladů o dosažené kvalifikaci, který byl vydán příslušným orgánem v členském státě a který prokazuje, že jeho držitel úspěšně dokončil odbornou přípravu v Unii v rámci řádného nebo rozvolněného studia a v rámci nebo mimo rámec formálních studijních programů, kterou tento členský stát uznává jako rovnocennou odbornou přípravu a která uděluje držiteli stejná práva na přístup k povolání nebo jeho výkon nebo připravuje na výkon tohoto povolání, se považuje za doklad o dosažené kvalifikaci druhu uvedeného v článku 11, včetně dotyčné úrovně.“ 11) Článek 13 se nahrazuje tímto: „Článek 13 Podmínky uznávání 1. Pokud je v hostitelském členském státě přístup k regulovanému povolání nebo jeho výkon podmíněn držením zvláštní odborné kvalifikace, povolí příslušný orgán tohoto členského státu přístup k tomuto povolání a jeho výkon za stejných podmínek, jaké se vztahují na jeho vlastní státní příslušníky, žadatelům, kteří jsou držiteli osvědčení způsobilosti nebo dokladu o dosažené kvalifikaci podle článku 11, který jiný členský stát požaduje k získání přístupu k tomuto povolání a jeho výkonu na svém území. Osvědčení o způsobilosti nebo doklad o dosažené kvalifikaci vystavuje příslušný orgán členského státu, který byl určen v souladu s právními a správními předpisy tohoto členského státu. 2. Přístup k povolání a jeho výkon podle odstavce 1 se přizná rovněž žadatelům, kteří jsou držiteli osvědčení způsobilosti nebo dokladu o dosažené kvalifikaci podle článku 11, které vystavil jiný členský stát, v němž toto povolání není regulováno. Osvědčení způsobilosti a doklady o dosažené kvalifikaci splňují tyto podmínky: a) byly vydány příslušným orgánem členského státu určeným v souladu s právními a správními předpisy tohoto státu; b) prokazují, že držitel byl připraven na výkon dotyčného povolání. 3. V případě osvědčení způsobilosti nebo dokladu o dosažené kvalifikaci podle odstavců 1 a 2 nebo osvědčení o úspěšném absolvování regulovaného vzdělání a odborné přípravy či odborné přípravy se zvláštní strukturou, která je rovnocenná úrovni odborné přípravy stanovené v čl. 11 písm. c) bodě i), hostitelský členský stát uzná úroveň potvrzenou nebo osvědčenou domovským členským státem. 4. Odchylně od odstavců 1 a 2 tohoto článku může příslušný orgán hostitelského členského státu odmítnout přístup k regulovanému povolání a jeho výkon držitelům osvědčení způsobilosti, pokud je vnitrostátní kvalifikace požadovaná pro výkon tohoto povolání na jeho území zařazena do kategorií uvedených v čl. 11 písm. d) nebo e) .” 12) Článek 14 se mění takto: a) Odstavec 1 se nahrazuje tímto: „1. Bez ohledu na článek 13 může hostitelský stát požadovat, aby žadatel absolvoval adaptační období nepřesahující tři roky nebo složil zkoušku způsobilosti, pokud se odborná příprava, již obdržel, z hlediska výkonu odborné činnosti podstatně liší obsahem od odborné přípravy v hostitelském členském státě.” b) V odstavci 2 se třetí pododstavec nahrazuje tímto: „Pokud se Komise domnívá, že odchylka uvedená v druhém pododstavci není přiměřená nebo neodpovídá právu Unie, přijme ve lhůtě šesti měsíců od obdržení všech nezbytných informací prováděcí rozhodnutí, kterým požádá dotčený členský stát, aby od plánovaného opatření upustil. Neodpoví-li Komise ve výše uvedené lhůtě, lze odchylku použít.“ c) V odstavci 3 se za první pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní: „U povolání notáře může hostitelský stát při určení vyrovnávacího opatření zohlednit zvláštní činnosti vykonávané tímto povoláním na svém území, a to zejména pokud jde o použitelný právní předpis.“ d) Odstavce 4 a 5 se nahrazují tímto: „4. Pro účely uplatňování odstavců 1 a 5 se ,podstatně se lišícím obsahem‛ rozumí záležitosti, jejichž znalost je nezbytným předpokladem pro výkon povolání a u kterých odborná příprava migrující osoby vykazuje významné rozdíly oproti odborné přípravě vyžadované hostitelským členským státem, pokud jde o obsah. 5. Odstavec 1 se použije při řádném zohlednění zásady proporcionality. Zejména pokud hostitelský členský stát zamýšlí vyžadovat od žadatele absolvování adaptačního období nebo složení zkoušky způsobilosti, musí nejprve zjistit, zda znalosti, dovednosti a schopnosti, které žadatel nabyl během odborné praxe a celoživotního učení v jakémkoli členském státě nebo třetí zemi, nemohou zcela nebo částečně vyrovnat podstatné rozdíly uvedené v odstavci 4.“ e) Doplňují se nové odstavce 6 a 7, které znějí: „6. Rozhodnutí o uložení adaptačního období nebo zkoušky způsobilosti se řádně zdůvodňuje. Obsahuje zejména tato zdůvodnění: a) uvádí úroveň kvalifikace požadovanou v hostitelském členském státě a úroveň kvalifikace dosažené žadatelem v souladu s klasifikací stanovenou v článku 11; b) uvádí předmět nebo předměty, které byly zjištěny jako podstatně se lišící; c) vysvětluje podstatné rozdíly z hlediska obsahu; d) vysvětluje, proč kvůli těmto podstatným rozdílům nemůže žadatel vykonávat na území hostitelského členského státu své povolání uspokojivým způsobem; e) vysvětluje, proč tyto podstatné rozdíly nelze vyrovnat znalostmi, dovednostmi a schopnostmi, které žadatel nabyl během své odborné praxe a celoživotního učení. 7. Zkouška způsobilosti uvedená v odstavci 1 se organizuje nejméně dvakrát za rok a žadatelům se povoluje zopakovat zkoušku nejméně jednou, pokud u první neuspěli.“ 13) Článek 15 se zrušuje. 14) Článek 20 se nahrazuje tímto: „Článek 20 Úprava seznamů činností v příloze IV Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a ohledně úprav seznamů činností v příloze IV, pro které se uznává odborná praxe podle článku 16, za účelem aktualizace nebo vyjasnění klasifikace za předpokladu, že to nepředstavuje zúžení rozsahu činností týkajících se jednotlivých kategorií.” 15) V článku 21 se zrušují odstavce 4, 6 a 7. 16) Vkládá se nový článek 21a, který zní: „Článek 21a Postup oznamování 1. Každý členský stát sdělí Komisi znění právních a správních předpisů, které přijme s ohledem na vydávání dokladů o dosažené kvalifikaci v oblasti, na niž se vztahuje tato kapitola. V případě dokladu o dosažené kvalifikaci uvedeného v oddílu 8 se oznámení v souladu s prvním pododstavcem zasílá rovněž ostatním členským státům. 2. Oznámení uvedené v odstavci 1 provází zpráva dokládající soulad oznámeného dokladu o dosažené kvalifikaci s příslušnými požadavky této směrnice. Zprávu vydává příslušný orgán nebo subjekt určený členským státem, který je schopen posoudit soulad dokladu o dosažené kvalifikaci s touto směrnicí. 3. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a za účelem úpravy přílohy V bodů 5.1.1 až 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 a 5.7.1 uváděním a aktualizací označení přijatých členskými státy pro doklady o dosažené kvalifikaci a případně subjektu, který vydává doklady o dosažené kvalifikaci, osvědčení, jež je provází, a odpovídajícího profesního označení. 4. Pokud Komise usoudí, že oznámené akty uvedené v odstavci 1 nejsou v souladu s touto směrnicí, přijme prováděcí rozhodnutí o nesouladu ve lhůtě šesti měsíců od obdržení všech nezbytných informací.“ 17) V článku 22 se doplňuje nový druhý pododstavec, který zní: „Pro účely prvního pododstavce písm. b) předkládají příslušné orgány v členských státech ode dne [vložit datum – den po dni stanoveném v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci odstavce 1] a každých pět let veřejně dostupné zprávy Komisi a ostatním členským státům o svých postupech v oblasti dalšího vzdělávání a odborné přípravy lékařů, zdravotnických odborníků, zdravotních sester a ošetřovatelů všeobecné zdravotní péče, zubních lékařů, specializovaných zubních lékařů, veterinárních lékařů, porodních asistentek a farmaceutů.“ 18) Článek 24 se mění takto: a) odstavec 2 se nahrazuje tímto: „2. Celková doba základní lékařské odborné přípravy zahrnuje nejméně pět let studia, což lze vyjádřit rovněž v odpovídajících kreditech ECTS, a spočívá v nejméně 5 500 hodinách teoretické a praktické výuky na vysoké škole nebo pod dohledem vysoké školy. Pro osoby, které zahájily studium před 1. lednem 1972, může odborná příprava uvedená v prvním pododstavci zahrnovat šestiměsíční praktickou výuku na vysokoškolské úrovni vykonanou pod dohledem příslušných orgánů v rámci řádné odborné přípravy.“ b) Doplňuje se nový odstavec 4, který zní: „Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a upřesňujících: a) přiměřenost vědeckých znalostí podle odst. 3 písm. a) v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem a nutné schopnosti, které by z těchto znalostí měly vyplývat; b) úroveň přiměřených znalostí v oblastech podle odst. 3 písm. b) a nezbytné schopnosti pro jejich pochopení v souladu s vědeckým pokrokem a vývojem v systému vzdělávání v členských státech; c) přiměřenost znalostí klinických oborů a klinické praxe podle odst. 3 písm. c) a nutné schopnosti, ke kterým by tyto znalosti měly vést, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; d) přiměřenost klinických zkušeností podle odst. 3 písm. d) a nutné schopnosti, které by z těchto zkušeností měly vyplývat, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem a vývojem v systému vzdělávání v členských státech.“ 19) Článek 25 se mění takto: a) odstavec 1 se nahrazuje tímto: „1. Přijetí na specializovanou lékařskou odbornou přípravu je podmíněno dokončením a potvrzením základní lékařské odborné přípravy uvedené v čl. 24 odst. 2, v jejímž průběhu získal uchazeč o odborné vzdělání náležité základní lékařské znalosti.“ b) Vkládá se nový odstavec 3a, který zní: „3a. Členské státy mohou ve svých vnitrostátních právních předpisech stanovit osvobození od částí specializované lékařské odborné přípravy, pokud byla tato část již úspěšně ukončena během absolvování jiné specializované odborné přípravy uvedené na seznamu přílohy V bodu 5.1.3, a za podmínky, že odborník již předchozí specializovanou kvalifikaci v tomto členském státě získal. Členské státy zajistí, že poskytnuté osvobození nepřesáhne třetinu minimální délky specializované lékařské odborné přípravy uvedené v příloze V bodě 5.1.3. Každý členský stát oznámí Komisi a ostatním členským státům dotyčné vnitrostátní předpisy s podrobným odůvodněním těchto částečných osvobození.“ c) Odstavec 5 se nahrazuje tímto: „5. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a, které se týkají upravení minimálních délek odborné přípravy uvedených v příloze V bodě 5.1.3, aby je přizpůsobila vědeckému a technickému pokroku.” 20) V článku 26 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: „Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a, které se týkají zařazení nových lékařských odborností, jež jsou zastoupeny nejméně v jedné třetině členských států, do bodu 5.1.3 přílohy V s cílem aktualizovat tuto směrnici v souladu se změnami ve vnitrostátních právních předpisech.” 21) V článku 28 se odstavec 1 nahrazuje tímto: „1. Přijetí na zvláštní odbornou přípravu ve všeobecném lékařství je podmíněno dokončením a potvrzením základní lékařské odborné přípravy uvedené v čl. 24 odst. 2.“ 22) Článek 31 se mění takto: a) odstavec 1 se nahrazuje tímto: „1. Přijetí na odbornou přípravu zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči je podmíněno ukončením všeobecného školního vzdělání v trvání dvanácti let potvrzeného diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem vydaným příslušnými orgány nebo subjekty členského státu nebo osvědčením o složení přijímací zkoušky na rovnocenné úrovni do školy pro vzdělávání zdravotních sester a ošetřovatelů.“ b) V odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: „Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a, které se týkají úprav seznamu uvedeného v příloze V bodě 5.2.1, aby ho přizpůsobila vzdělávacímu, vědeckému a technickému pokroku.” c) V odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto: „Odborná příprava zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči zahrnuje nejméně tři roky studia čítajícího 4 600 hodin teoretického a klinického výcviku, přičemž délka teoretického výcviku představuje alespoň jednu třetinu a délka klinického výcviku alespoň jednu polovinu minimální délky odborné přípravy. Členské státy mohou poskytnout částečnou výjimku osobám, které absolvovaly část výuky formou jiného výcviku, který má alespoň rovnocennou úroveň.“ d) Doplňuje se nový odstavec 7, který zní: „Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a upřesňujících: a) přiměřenost vědeckých znalostí v oblasti všeobecné zdravotní péče podle odst. 6 písm. a) v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem a nutné schopnosti, které by z těchto znalostí měly vyplývat, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem a posledním vývoje v oblasti vzdělávání; b) úroveň přiměřených znalostí v oblastech podle odst. 6 písm. a) a nezbytné schopnosti pro jejich pochopení v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem a posledním vývojem v oblasti vzdělávání; c) úroveň přiměřených znalostí v oblastech podle odst. 6 písm. b) a nezbytné schopnosti pro jejich pochopení vyplývající z takových znalostí v souladu s vědeckým pokrokem a posledním vývojem v oblasti vzdělávání; d) přiměřenost klinických zkušeností podle odst. 6 písm. c) a nezbytné schopnosti vyplývající z těchto přiměřených klinických zkušeností v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem a posledním vývojem v oblasti vzdělávání.“ 23) Článek 33 se mění takto: a) vkládá se nový odstavec 1a, který zní: „1a. Členské státy uznávají automaticky kvalifikace zdravotních sester a ošetřovatelů všeobecné zdravotní péče, pokud žadatel zahájil odbornou přípravu před dnem [vložit datum – vstup v platnost změněné směrnice], přijímacím kritériem bylo deset let nebo odpovídající úroveň všeobecného vzdělání a kvalifikace je kromě toho v ostatních směrech v souladu s požadavky na odbornou přípravu stanovenými v článku 31.“ b) Odstavec 3 se nahrazuje tímto: „3. Členské státy uznávají doklady o dosažené kvalifikaci vydané v Polsku zdravotním sestrám a ošetřovatelům, jejichž odborná příprava skončila před 1. květnem 2004 a nesplňuje minimální požadavky na odbornou přípravu podle článku 31, doložené diplomem ,bakalář‛, které byly získány na základě speciálního programu pro kariérní postup podle článku 11 zákona ze dne 20. dubna 2004 o změně zákona o povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky a některých jiných právních předpisů (Úřední věstník Polské republiky ze dne 30. dubna 2004, č. 92, pol. 885) a nařízení ministra zdravotnictví ze dne 12. dubna 2010, kterým se mění nařízení ministra zdravotnictví ze dne 11. května 2004 o podmínkách vzdělávání zdravotních sester, ošetřovatelů a porodních asistentek, kteří jsou držiteli dokladu o ukončeném středoškolském vzdělání (maturita — matura) a absolvovali střední zdravotnickou školu a další zdravotní odbornou přípravu pro povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky (Úřední věstník Polské republiky ze dne 21. dubna 2010, č. 65, pol. 420), za účelem ověření, zda dotyčná osoba má úroveň znalostí a dovedností srovnatelnou se zdravotními sestrami a ošetřovateli, kteří jsou držiteli kvalifikací uvedených pro Polsko v příloze V bodě 5.2.2.“ 24) Článek 34 se mění takto: a) v odstavci 2 se první a druhý pododstavec nahrazují tímto: „Celková doba základní odborné přípravy v oboru zubního lékařství zahrnuje nejméně pět let řádné teoretické a praktické výuky předmětů vyjmenovaných v příloze V bodě 5.3.1 na vysoké škole, ve vyšším vzdělávacím zařízení s uznanou vysokoškolskou úrovní nebo pod dohledem vysoké školy, přičemž lze tuto výuku vyjádřit rovněž v odpovídajících kreditech ECTS. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a, které se týkají úprav seznamu uvedeného v příloze V bodě 5.3.1, aby ho přizpůsobila vědeckému a technickému pokroku.” b) Doplňuje se nový odstavec 4, který zní: „Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a upřesňujících: a) přiměřenost vědeckých znalostí v oboru zubního lékařství, míru pochopení vědeckých metod uvedených v odst. 3 písm. a) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí a pochopení, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem a posledním vývojem v oblasti vzdělávání; b) přiměřenost znalostí v oblastech stanovených v odst. 3 písm. b) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem a posledním vývojem v oblasti vzdělávání; c) přiměřenost znalostí v oblastech stanovených v odst. 3 písm. c) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; d) přiměřenost znalostí klinických oborů a metod stanovených v odst. 3 písm. d) a nezbytné schopnosti, které z nich vyplývají, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; e) přiměřenost klinických zkušeností stanovených v odst. 3 písm. e) v souladu s posledním vývojem v oblasti vzdělávání.“ 25) Článek 35 se mění takto: a) v odstavci 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: „Jedná o řádné denní studium po dobu alespoň tří let, které lze rovněž vyjádřit odpovídajícími kredity ECTS, pod kontrolou příslušných orgánů nebo subjektů. Zahrnuje osobní účast zubního lékaře uchazeče o odborné vzdělání na činnosti a povinnostech dotyčných zařízení.“ b) V odstavci 2 se zrušuje třetí pododstavec. c) Doplňuje se nový odstavec 4, který zní: „4. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a, které se týkají úprav minimální délky odborné přípravy uvedené v odstavci 2, aby ji přizpůsobila vědeckému a technickému pokroku. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a, které se týkají zařazení nových specializací zubního lékařství, jež jsou zastoupeny nejméně v jedné třetině členských států, do přílohy V bodu 5.3.3 s cílem aktualizovat tuto směrnici v souladu se změnami ve vnitrostátních právních předpisech.“ 26) Článek 38 se mění takto: a) V odstavci 1 se první a druhý pododstavec nahrazují tímto: „Délka odborné přípravy v oboru veterinárního lékařství celkem zahrnuje nejméně pět let řádné denní teoretické a praktické výuky předmětů, které jsou vyjmenovány v příloze V bodě 5.4.1, na vysoké škole, ve vyšším vzdělávacím zařízení s uznanou vysokoškolskou úrovní nebo pod dohledem vysoké školy, přičemž tato výuka může být vyjádřena rovněž odpovídajícími kredity ECTS. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a, které se týkají úpravy seznamu uvedeného v příloze V bodě 5.4.1, aby ho přizpůsobila vědeckému a technickému pokroku.“ b) Doplňuje se nový odstavec 4, který zní: „Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a upřesňujících: a) přiměřenost vědeckých znalostí podle odst. 3 písm. a) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; b) přiměřenost znalostí o anatomii a fyziologii zdravých zvířat podle odst. 3 písm. b) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; c) přiměřenost znalostí o chování, ochraně a nemocech zvířat podle odst. 3 písm. c) a d) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; d) přiměřenost znalostí preventivního lékařství podle odst. 3 písm. e) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; e) přiměřenost znalostí v oblastech stanovených v odst. 3 písm. f) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; f) přiměřenost znalostí klinických a jiných praktických zkušeností stanovených v odst. 3 písm. h) a nezbytné schopnosti, které by měly vyplývat z této míry znalostí, v souladu s posledním vývojem v oblasti vzdělávání.“ 27) Článek 40 se mění takto: a) v odstavci 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: „Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a, které se týkají úpravy seznamu uvedeného v příloze V bodě 5.5.1, aby ho přizpůsobila vzdělávacímu, vědeckému a technickému pokroku.“ b) Odstavec 2 se nahrazuje tímto: „2. Přístup k odborné přípravě pro porodní asistentky je vázán na splnění jedné z těchto podmínek: a) dokončení nejméně dvanácti let povinné školní docházky nebo osvědčení o složení přijímací zkoušky na rovnocenné úrovni do školy pro vzdělávání porodních asistentek pro směr I; b) získání dokladu o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou zdravotní péči uvedeného v příloze V bodě 5.2.2 pro směr II.“ c) Doplňuje se nový odstavec 4, který zní: „Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a upřesňujících: a) přiměřenost vědeckých znalostí, o které se opírá činnost porodní asistentky, podle odst. 3 písm. a) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; b) přiměřenost znalostí v oblastech stanovených v odst. 3 písm. c) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; c) přiměřenost klinických zkušeností podle odst. 3 písm. d) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s posledními reformami v oblasti vzdělávání a vědeckým a technologickým pokrokem; d) přiměřenost znalostí vzdělání zdravotníků a zkušenosti ze spolupráce s nimi podle odst. 3 písm. e) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s posledními reformami v oblasti vzdělávání a vědeckým a technologickým pokrokem.“ 28) V článku 41 se odstavec 1 nahrazuje tímto: „1. Doklady o dosažené kvalifikaci porodní asistentky uvedené v příloze V bodě 5.5.2 jsou automaticky uznávány podle článku 21, pokud splňují jedno z těchto kritérií: a) řádná odborná příprava pro porodní asistentky po dobu nejméně tří let; b) řádná odborná příprava pro porodní asistentky po dobu nejméně dvou let sestávající z nejméně 3 600 hodin podmíněná získáním dokladů o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči uvedených v příloze V bodě 5.2.2; c) řádná odborná příprava pro porodní asistentky po dobu nejméně 18 měsíců sestávající z nejméně 3 000 hodin podmíněná získáním dokladů o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči uvedených v příloze V bodě 5.2.2, po níž následuje jednoletá odborná praxe, o níž bylo vydáno osvědčení v souladu s odstavcem 2.“ 29) V článku 43 se vkládá nový odstavec 1a, který zní: „1a. Pokud jde o doklady o dosažené kvalifikaci porodních asistentek, členské státy uznávají automaticky kvalifikace, pokud žadatelka zahájila odbornou přípravu před [vložit datum – vstup v platnost změněné směrnice] a požadavkem pro přijetí bylo deset let nebo odpovídající úroveň všeobecného vzdělání pro směr I či ukončená odborná příprava pro zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědné za všeobecnou péči s přijímacím kritériem deseti let nebo odpovídající úrovně všeobecného vzdělání před zahájením odborné přípravy pro porodní asistentky pro směr II.” 30) Článek 44 se mění takto: a) odstavec 2 se nahrazuje tímto: „2. Doklad o dosažené kvalifikaci farmaceuta musí potvrzovat absolvování odborné přípravy v trvání nejméně pěti let, kterou lze rovněž vyjádřit odpovídajícími kredity ECTS a která zahrnuje: a) nejméně čtyři roky řádné denní teoretické a praktické výuky na vysoké škole, ve vyšším vzdělávacím zařízení s uznanou vysokoškolskou úrovní nebo pod dohledem vysoké školy; b) na konci teoretické a praktické výuky nejméně šest měsíců praktického výcviku v lékárně otevřené pro veřejnost nebo v nemocnici pod dohledem farmaceutického oddělení uvedené nemocnice. Studium uvedené v tomto odstavci zahrnuje alespoň program uvedený v příloze V bodě 5.6.1. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a, které se týkají úpravy seznamu uvedeného v příloze V bodě 5.6.1, aby ho přizpůsobila vědeckému a technickému pokroku. Změny uvedené v druhém pododstavci nesmí mít pro žádný členský stát za důsledek změnu stávajících legislativních zásad týkajících se struktury povolání, co se týče odborné přípravy a podmínek pro přístup fyzických osob.“ b) Doplňuje se nový odstavec 4, který zní: „Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 58a upřesňujících: a) přiměřenost znalostí o lécích a látkách použitých při výrobě léků podle odst. 3 písm. a) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; b) přiměřenost znalostí v oblastech stanovených v odst. 3 písm. b) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; c) přiměřenost znalostí v oblastech stanovených v odst. 3 písm. c) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem; d) přiměřenost znalostí k vyhodnocení vědeckých údajů podle odst. 3 písm. d) a nezbytné schopnosti, které vyplývají z této míry znalostí, v souladu s vědeckým a technologickým pokrokem.“ 31) V čl. 45 odst. 2 se doplňuje nové písmeno h), které zní: „h) ohlašování nežádoucích účinků farmaceutických výrobků příslušným orgánům.“ 32) Článek 46 se nahrazuje tímto: „Článek 46 Odborná příprava architektů 1. Délka odborné přípravy architekta musí být nejméně šest let a lze ji vyjádřit rovněž odpovídajícími kredity ECTS. Odborná příprava v členském státě zahrnuje jednu z těchto možností: a) nejméně čtyři roky řádného denního studia na vysoké škole nebo ve srovnatelném vzdělávacím zařízení s úspěšným složením závěrečné zkoušky vedoucí k získání titulu a nejméně dva roky placeného praktického výcviku; b) nejméně pět roků řádného denního studia na vysoké škole nebo ve srovnatelném vzdělávacím zařízení s úspěšným složením závěrečné zkoušky vedoucí k získání titulu a nejméně jeden rok placeného praktického výcviku. 2. Tato odborná příprava je zajištěna studiem na vysokoškols