PŘÍLOHA 4

STANOVISKO č. 3/2010

k diskusnímu dokumentu o reformě Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF)

V Bruselu dne 23. září 2010

ÚVOD

Dozorčí výbor (dále jen „výbor“) děkuje Komisi za diskusní dokument ze dne 6. července 2010 a vyjadřuje podporu jejímu přání znovu zahájit reformu nařízení (ES) č. 1073/1999.

Výbor by rád zdůraznil význam vymezení nových úkolů Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) a nutnost jeho reformy v souvislosti s dramatickými změnami v oblasti evropských veřejných financí, ke kterým došlo v posledních dvou letech. Finanční krize podnítila evropské orgány, a zejména Komisi, k přijetí opatření na zvýšení finančních prostředků v určitých odvětvích. Tuto politiku musí nyní provázet opatření na kontrolu závazků a využívání evropských veřejných výdajů. Evropští občané musí mít jistotu, že OLAF disponuje potřebnými prostředky k potírání jakéhokoli nárůstu podvodů, úplatkářství nebo jiných nedovolených činností, které by mohly ohrožovat finanční zájmy EU.

Výbor bere na vědomí, že o konsolidaci právních předpisů proti podvodům do jediného právního rámce se bude uvažovat v pozdějším stadiu a že bude spojena s diskusí o vytvoření Úřadu evropského veřejného žalobce.

Výbor bere na vědomí návrh na posílení interinstitucionálního dialogu a domnívá se, že by mohl představovat nástroj k zajištění široké politické podpory pro boj úřadu OLAF proti podvodům. Tento dialog ovšem nemůže znamenat, že by vyšetřování byla vedena podle politických pokynů. Jako strážce nezávislosti úřadu OLAF je výbor připraven převzít v tomto dialogu vedoucí úlohu.

Výbor bere na vědomí, že diskusní dokument klade důraz na otázky spojené s řízením úřadu OLAF, a souhlasí s nutností nalézt prostředky ke zlepšení účinnosti OLAF a ke zkrácení délky řízení. Tyto prostředky však nemohou spočívat pouze ve změnách organizační struktury. Výbor vyjadřuje své politování nad tím, že diskusní dokument nepřináší žádné návrhy ohledně kompetencí OLAF v oblasti vnitřních ani vnějších vyšetřování. V této souvislosti by výbor rád zdůraznil nové možnosti, které nabízí článek 325 SFEU, jenž vyzývá k zajištění „účinné a rovnocenné ochrany v členských státech a v orgánech, institucích a jiných subjektech Unie“.

Výbor zdůrazňuje, že plánovaná reforma by za žádných okolností neměla omezit operační nezávislost úřadu OLAF. Důrazně trvá na tom, že musí být zachována současná institucionální struktura: integrace úřadu OLAF do Komise, nezávislost generálního ředitele při výkonu jeho vyšetřovací funkce a kontrola nezávislosti úřadu OLAF dozorčím výborem složeným z odborníků nepocházejících z orgánů EU jsou zásadní rysy, které musí být zachovány. Výbor na druhé straně vyjadřuje obavu, že návrhem na vytvoření funkce poradce-kontrolora by mohla vzrůst administrativní zátěž úřadu OLAF a mohlo by dojít k narušení zásadních funkcí dozorčího výboru. Status tohoto nového subjektu zůstává nejasný.

I když výbor oceňuje vůli vyjádřenou všemi orgány EU k posílení své úlohy, přesto by rád zdůraznil, že návrh v podobě vyjádřené v diskusním dokumentu, podle kterého by výbor dostával pro výkon své činnosti pouze statistické údaje, by ho zbavil všech prostředků k provádění odpovídající kontroly úřadu OLAF. Je zcela zásadní, aby měl výbor plný přístup k vyšetřovacím spisům, a tak mohl kontrolou účinnosti vyšetřovacích řízení prováděných úřadem OLAF zaručit jeho nezávislost.

V souvislostech reformního procesu výbor také varuje před nebezpečím „přeregulování“, které by zbavilo OLAF při jeho činnosti nutného manévrovacího prostoru. Každá další zákonná povinnost v rámci regulace by navíc mohla vést v pozdějším stadiu k soudnímu přezkumu. Výbor sdílí obavy Komise ohledně délky vyšetřování a nutnosti lépe zajistit ochranu základních práv. Jak je uvedeno níže, domnívá se výbor, že vedení úřadu OLAF je odpovědné za to, aby vyšetřování byla vedena způsobem, který zachová a zajistí rychlé jednání a plné dodržení procesních práv, přičemž výbor má v této oblasti kontrolní úlohu. Výbor se také domnívá, že tato reforma by měla být konzultována s příštím generálním ředitelem úřadu OLAF.

Tento dokument je příspěvkem dozorčího výboru k diskusi. Zohledňuje již proběhlé interinstitucionální diskuse a jeho cílem je vyjádřit názory výboru na hlavní body diskusního dokumentu. Na základě analýzy způsobů zlepšení účinnosti vyšetřování (část I) předkládá návrhy ohledně organizačních aspektů úřadu OLAF (část II).

1. ZVÝŠENÍ ÚČINNOSTI VYŠETŘOVACÍ FUNKCE ÚŘADU OLAF

1.1 Posílení vyšetřovacích pravomocí úřadu OLAF

Výbor považuje pro reformu za zásadní, aby byla posílena ustanovení týkající se vnějších a vnitřních vyšetřování. Tři orgány EU předložily různé návrhy na řešení této klíčové otázky a tyto návrhy by měly být pečlivě prostudovány.

Zejména je nutné další ujasnění pravomocí úřadu OLAF provádět kontroly a inspekce na místě podle ařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 v případech podvodů, úplatkářství nebo nedovolené činnosti ve spojení se smlouvami, grantovými dohodami a rozhodnutími, které se týkají financování z prostředků EU.

Výbor je pro jasnou definici pravomocí úřadu OLAF ve všech stadiích vyšetřování, která provádí. Za povšimnutí stojí pokrok, kterého se v reformě dosáhlo při nastínění jednotlivých rysů těchto stadií, jsou zde ale možná další zlepšení:

— Měl by být uveden výslovný odkaz na rozbor zpravodajských informací.

— U „zahájení vyšetřování“ by výbor uvítal rozlišení mezi vnitřními a vnějšími vyšetřováními.

— Do příštího nařízení by měla být zahrnuta politika de minimis, aby se úřad OLAF mohl soustředit na nejzávaznější případy.

— Stadium „vyšetřovací řízení“ vyžaduje strukturovanější právní přístup a související ustanovení by mohla být revidována.

Výbor také poukazuje na skutečnost, že článek 325 SFEU zajišťuje účinnou a rovnocennou ochranu finančních zájmů EU ve všech členských státech a ve všech orgánech, institucích a jiných subjektech EU. Na rozdíl od bývalého článku 280 Smlouvy o ES nevylučuje navíc článek 325 SFEU nadále přijetí opatření, která se týkají použití vnitrostátního trestního práva nebo vnitrostátní organizace soudnictví. Mělo by se využít nových možností poskytnutých Lisabonskou smlouvou k zavedení ustanovení, která by umožnila posílit a zlepšit spolupráci mezi úřadem OLAF a vnitrostátními soudními orgány. Například k lepšímu zajištění rovnocenné ochrany finančních zájmů v rámci celé EU by se mělo zvážit další posouzení právní hodnoty důkazů úřadu OLAF v rámci EU. Nové nařízení by navíc mělo s ohledem na vnitřní vyšetřování zajistit používání stejných postupů ve všech orgánech, institucích a jiných subjektech.

1.2 Délka vyšetřování

Výbor pravidelně upozorňoval na přílišnou délku vyšetřování a vítá každé opatření, které by mohlo tento stav zlepšit.

Výbor se domnívá, že přímou kontrolu délky vyšetřování by přednostně měly interně provádět osoby, které za to nesou primární odpovědnost, tzn. vedoucí pracovníci úřadu OLAF a jeho generální ředitel. Výbor by měl pravidelně sledovat tuto stránku činnosti OLAF a podporovat generálního ředitele OLAF při kontrolách lhůt.

Výbor obecně souhlasí s mechanismem navrženým v diskusním dokumentu ohledně pravidelného předávání informací v různých stadiích řízení, což je krajně důležité pro to, aby výbor zajistil dodržování nezávislosti úřadu OLAF. Aby toho dosáhl, je třeba vyloučit vnější zásahy do nestranného vedení vyšetřování a zabránit negativnímu vlivu průtahů na dosažení očekávaných výsledků vyšetřování například z důvodu časových omezení.

Výbor rovněž vítá zavedení lhůty pro posouzení a domnívá se, že by jako obecné pravidlo mělo platit, že tato první část vyšetřování spadá také do jeho kontrolních povinností, protože je dodatečnou zárukou operační nezávislosti úřadu OLAF při zahájení vyšetřování.

V tomto ohledu by nařízení mělo stanovit, že se výboru předávají následující informace:

1) Zprávy o vyšetřováních, která nebyla ukončena během 12 měsíců (včetně doby posouzení); zpráva podá vysvětlení, proč vyšetřování nebylo ukončeno, a odhad doby nutné pro jeho ukončení. Musí být zajištěn dostatečný mechanismus následné kontroly.

2) U případů trvajících déle než 30 měsíců bude úřad OLAF předkládat výboru každých šest měsíců souhrnnou zprávu o pokroku dosaženém při vyšetřováních s uvedením opatření přijatých s cílem případy uzavřít.

3) Statistické zprávy o operativní činnosti OLAF včetně výkonnostních ukazatelů založených na kvalitativních parametrech, které bude výbor moci použít jako dodatečný kontrolní nástroj.

1.3 Posílení práv na obhajobu

Diskusní dokument oprávněně zdůrazňuje potřebu posílit kontrolu vyšetřování prováděných úřadem OLAF, a to zejména z hlediska dodržování základních práv a procesních záruk. V tomto ohledu se výbor domnívá, že na jedné straně by se měly ujasnit předpisy, kterými se řídí vyšetřování prováděná úřadem OLAF a které se týkají práv na obhajobu, a na druhé straně by měla být zvýšena odpovědnost OLAF za interní postupy zavedené kvůli provádění těchto práv.

1.3.1 Ujasnění předpisů

Výbor vítá vůli orgánů ujasnit práva a povinnosti vyšetřovaných osob a práva a povinnosti úřadu OLAF, orgánů EU a členských států před vyšetřováním, během něj a po něm.

Výbor předloží v této záležitosti další návrhy ve svém příštím stanovisku.

1.3.2 Zkvalitnění řízení

Výbor se domnívá, že rozhodnutí o zahájení či nezahájení vyšetřování a zajištění dodržování základních práv vyšetřovaných osob je především odpovědností generálního ředitele a vedení úřadu OLAF.

Zavedení odpovídajících vnitřních kontrol a kontrolních mechanismů spadá do rámce pravomocí generálního ředitele úřadu OLAF. V tomto ohledu si výbor přeje vyjádřit své vážné obavy ohledně vytvoření funkce poradce-kontrolora.

Výbor se domnívá, že postavení a kompetence poradce-kontrolora nejsou jasné. Jako úředník jmenovaný generálním ředitelem úřadu OLAF nemůže být poradce-kontrolor nezávislý. Vytvoření této funkce by dále mohlo způsobit následující potíže:

— posun v institucionální rovnováze v úřadu OLAF, protože vytvoření poradce-kontrola by se mohlo stát překážkou při plnění úlohy výboru a připravilo by jej o přístup k informacím, které jsou zásadní pro jeho kontrolní úlohu,

— riziko prodloužení lhůt u již tak příliš dlouhých vyšetřování,

— výrazné riziko, že vedoucí pracovníci úřadu OLAF přijdou o pocit zapojení a odpovědnost v oblasti kontroly dodržování základních práv,

— duplikace jiných stávajících mechanismů (ochránce veřejných práv, následný soudní přezkum atd.),

— možné dodatečné náklady pro rozpočet EU.

S vědomím důležitosti úkolu zajistit přiměřené dodržování základních práv v rámci úřadu OLAF je výbor připraven zvážit vytvoření funkce úředníka pověřeného vyřizováním stížností, který by analyzoval stížnosti na úřad OLAF a radil by generálnímu řediteli úřadu OLAF v této oblasti. Podobná funkce již existuje v řadě vnitrostátních správních orgánů a úřad OLAF by se mohl řídit některými již existujícími osvědčenými postupy. „Přezkumná komise“, jak ji navrhuje diskusní dokument, by také mohla být jednou z možností. Vytvoření této funkce by v žádném případě nemělo kolidovat s pravomocemi a odpovědnostmi výboru, jemuž by každopádně měly být oznamovány všechny stížnosti.

Výbor sice oceňuje přání Komise zavést mechanismy nezávislé a vnější kontroly, zároveň je ale přesvědčen, že v rámci obecné struktury, která určuje organizaci úřadu OLAF, je právě dozorčí výbor jediným subjektem, který vyhovuje tomuto požadavku. Výbor proto navrhuje, aby byla posílena jeho úloha při kontrole řízení, a to zejména z hlediska dodržování základních práv a z hlediska lhůt šetření, následujícím způsobem:

— Nařízení by mohlo stanovit, že výbor bude (případně v rámci své výroční zprávy) každoročně předkládat analýzu toho, zda je při vyšetřováních vedených úřadem OLAF zajištěno dodržování základních práv. Tato zpráva by mohla vycházet z informací poskytnutých výboru úřadem OLAF o opatřeních, jež úřad přijal k zajištění plného dodržování základních práv, a z vlastní kontrolní činnosti výboru.

— V případě potřeby by generální ředitel mohl ve výjimečných případech požádat výbor o provedení zvláštních kontrol, pokud by se během vyšetřování dozvěděl o závažných nedostatcích. S výsledky této kontroly by byl seznámen pouze generální ředitel úřadu OLAF.

1.4 Spolupráce mezi úřadem OLAF a orgány, institucemi a jinými subjekty při provádění jeho vyšetřovací funkce

Výbor se přiklání k tomu, aby v rámci nařízení došlo k vyjasnění práv a povinností, které se vztahují na úřad OLAF a orgány EU v souvislosti s bojem proti podvodům. Toto je zvláště důležité, jelikož by Komise mohla být za činnost úřadu OLAF volána k odpovědnosti.

1.4.1 Předání informací dotčeným orgánům a subjektům

Úřad OLAF má povinnost předat, jakmile je to možné, orgánům, institucím a jiným subjektům na začátku vyšetřování všechny informace, které se týkají nedovolené činnosti osob se statutárním postavením a zaměstnanců orgánů nebo delegací. Informační povinnost by se mohla týkat také hospodářských subjektů, které jsou příjemci prostředků z grantů nebo smluv poskytovaných přímo nebo nepřímo z rozpočtu EU. Kvůli ochraně vyšetřování by se na předávání těchto informací mohla vztahovat opatření k zachování důvěrnosti. Cílem předávání informací je umožnit orgánu v rámci jeho možností řešit finanční a správní následky takového jednání, aby se omezily jeho finanční důsledky. Během vyšetřování by úřad OLAF nadále mohl předávat dodatečné informace, které by mohly být dotčenému orgánu užitečné. Na závěr vyšetřování předává OLAF dotčenému orgánu svá zjištění a doporučení.

Výbor vítá myšlenku na rozšíření své úlohy v oblasti dozoru nad výměnou informací mezi úřadem OLAF a orgány, uvedenou v diskusním dokumentu. Aby výbor mohl plnit tuto úlohu, měl by úřad OLAF oznamovat výboru pravidelně (např. každého čtvrt nebo půl roku), jaké informace byly u otevřených případů předány orgánům. Zároveň by měl být výbor informován o všech případech, kdy nebyla zachována odpovídající důvěrnost.

Úřad OLAF by měl také zavést systém pravidelného informování výboru o případech, kdy orgán, instituce nebo jiný subjekt nepostupoval v souladu s jeho doporučeními. Úřad OLAF by měl rovněž předávat všechny závěrečné zprávy o vyšetřováních a o ukončení následné kontroly, jakož i výroční zprávu shrnující následná opatření přijatá správními a soudními orgány členských států či případně třetích zemích na základě informací, které obdržely.

1.4.2 Přístup OLAF k informacím, které mají orgány, instituce a jiné subjekty EU

Úřad OLAF se od svého vzniku setkával s potížemi při získávání přístupu k informacím některých orgánů, zejména k některým databázím. To komplikuje zpravodajskou stránku činnosti OLAF. Výbor se domnívá, že by se této záležitosti mělo věnovat více pozornosti, protože by mohla vést ke skutečnému ohrožení nezávislosti úřadu OLAF.

Úřad OLAF by měl systematicky informovat výbor o prodleních při oznamování nebo o neoznámeních případů podvodů, jakož i o případech, kdy orgán, instituce nebo jiný subjekt neumožňují přístup k informacím, které mají.

1.5 Spolupráce mezi úřadem OLAF a členskými státy

Výbor souhlasí s posílením spolupráce v podobě uložení povinnosti členským státům pomáhat úřadu OLAF a podporovat jej při vedení vyšetřování, zaslat všechny doklady, které by mohly být pro vyšetřování užitečné, a informovat úřad OLAF o opatřeních přijatých po obdržení jeho zprávy o vyšetřování. Výbor vítá pravidelné podávání zpráv úřadu OLAF o pokroku, kterého orgány členských států dosáhly. Úřad OLAF by měl systematicky informovat výbor o případech, kdy byla spolupráce orgánů členského státu nedostatečná.

Výbor si je vědom toho, že se úřad OLAF často setkával s potížemi při zjišťování příslušných kontaktních osob, které by pomohly jeho vyšetřovatelům v členských státech (např. při kontrolách přímých výdajů na místě), a potvrzuje, že je nutno, aby každý členský stát určil ve svých vnitrostátních správních orgánech odpovídající kontaktní místa pro úřad OLAF.

Členské státy by měly předat úřadu OLAF údaje o jejich vnitrostátních kontaktních osobách pro tento úřad. Je pak na úřadu OLAF, aby zaměstnance příslušných vnitrostátních správních orgánů informoval o postupech EU a o svých potřebách a případně jim pro lepší pochopení problematiky v rámci svých možností zajistil školení. Dosáhne se tak lepší spolupráce mezi útvary a větší účinnosti vyšetřování prováděných úřadem OLAF. Je třeba připomenout, že vzhledem k omezeným prostředkům se úřad OLAF nemůže zabývat všemi případy podvodů, o kterých se dozví. S ohledem na limity stanovené úřadem OLAF pro zahajování vyšetřování v dotčených oblastech by proto některé případy mělo být možné převést na vnitrostátní správní orgány.

1.6 Spolupráce mezi úřadem OLAF a Eurojustem, Europolem, mezinárodními organizacemi a třetími zeměmi

Úřad OLAF by měl disponovat právními prostředky k uzavírání dohod (pod dohledem Komise) o spolupráci s agenturami, správními orgány členských států, útvary třetích zemí a mezinárodními organizacemi, aby urychlil svá řízení a zefektivnil boj proti podvodům.

Součástí všech smluv o financování musí být doložky o kontrolách prováděných Komisí (nebo dotčeným orgánem, institucí nebo jiným subjektem) a úřadem OLAF, a to i v případech, kdy rozpočet EU není jediným zdrojem financování.

1.7 Zlepšení statusu a úlohy vedení úřadu OLAF

1.7.1 Status, jmenování a pravomoci generálního ředitele úřadu OLAF

Jak bylo již uvedeno v předchozí části tohoto stanoviska, výbor je přesvědčen, že nejlepší způsob, jak zlepšit fungování úřadu OLAF, spočívá v poskytnutí dostatečných pravomocí generálnímu řediteli, aby mohl zajišťovat účinné vedení vyšetřování a současně plné dodržování základních práv. Toho lze dosáhnout pouze tehdy, získá-li generální ředitel úřadu OLAF na jedné straně plnoprávné postavení mezi vedoucími pracovníky Komise a na druhé straně větší autonomii, funkční nezávislost a odpovědnost.

— Název funkce: Výbor proto navrhuje, aby byl současný název funkce ředitele úřadu OLAF nahrazen názvem „generální ředitel“, čímž by stál na stejné hierarchické úrovni jako jeho kolegové v ostatních generálních ředitelstvích.

— Funkční období: Výbor se přiklání k neobnovitelnému funkčnímu období, aby se tak posílila nezávislost generálního ředitele OLAF.

— Postup jmenování: — Výbor se domnívá, že by měl být zachován stávající postup jmenování stanovený v nařízení. — Výbor souhlasí s Evropským parlamentem ohledně nutnosti vyhnout se prodlením při jmenování. Vzhledem k tomu, že výbor je plně seznámen s fungováním a potřebami úřadu OLAF, měla by být zachována závazná povaha stanoviska výboru ke kandidátům. Při jmenování nového generálního ředitele jsou znalosti výboru jedinečné a cenné a zapojení výboru je důležitým prvkem pro zajištění nezávislosti generálního ředitele.

— Účast úřadu OLAF na řízení před vnitrostátními soudními orgány: Výbor se domnívá, že možnost zapojit úřad OLAF jako uznávaného odborníka na vyšetřování do řízení před vnitrostátními soudními orgány, kterou má již několik členských států, by měla existovat ve všech zemích EU. Úřad OLAF by se tím více zviditelnil a zajistilo by se, že vnitrostátní soudní orgány lépe porozumí výsledkům jeho vyšetřování.

— Účast generálního ředitele na řízení před Evropským soudním dvorem (ESD): Musí být zachován postup stanovený v čl. 12 odst. 3. Úřad OLAF nemá aktivní legitimaci (locus standi), a nemůže se proto účastnit řízení soudu Unie. Pokud jsou ovšem proti vyšetřování prováděnému úřadem OLAF nebo výsledkům vyšetřování vzneseny námitky před soudem Unie, bylo by důležité zajistit řádnou informovanost soudu a umožnit, aby úřad OLAF mohl přednést své argumenty či odůvodnění v předběžném stadiu řízení a během slyšení před ESD.

1.7.2 Jmenování a status vedoucích pracovníků úřadu OLAF

V nařízení by měla být stanovena zvláštní pravidla, která by zajistila, že v případě nepřítomnosti či nedosažitelnosti generálního ředitele nedojde k přerušení činnosti úřadu OLAF. Tato pravidla by měla také zajistit, že v podobných případech zůstane zachována operační nezávislost úřadu OLAF a že se nahrazení generálního ředitele bude opírat o určitou míru interinstitucionálního konsensu.

K takovému nahrazení může dojít v souladu s platnými pravidly přenášení pravomocí v rámci Komise tím, že se generálnímu řediteli umožní pověřovat výkonem svých pravomocí, a to při zohlednění zvláštního profilu úřadu OLAF, konkrétně nezávislosti při plnění vyšetřovací funkce a nutnosti dosáhnout určité míry interinstitucionálního konsensu. Je také možné ustanovit zvláštní funkci zástupce generálního ředitele, jehož postup jmenování by mohl být do určité míry srovnatelný s postupem jmenování generálního ředitele. Tím by se zajistila nezávislost a dodrželo by se zapojení tří orgánů EU, přičemž by se zohlednil názor generálního ředitele tak, aby se zamezilo možným střetům mezi nimi.

2. POLITICKÁ SPRÁVA A DIALOG S ORGÁNY: POSÍLENÍ NEZÁVISLOSTI

2.1 Interinstitucionální dialog

Výbor by mohl souhlasit se zavedením pravidelného interinstitucionálního dialogu týkajícího se boje proti podvodům a úplatkářství, jelikož je přesvědčen, že by to mohla být příležitost k dosažení silného politického konsensu ohledně ochrany finančních zájmů EU a že by tyto pravidelné výměny mohly podpořit činnost úřadu OLAF. Výbor se ale domnívá, že tento dialog by neměl v žádném případě vést k podrytí operační nezávislosti úřadu OLAF. Jako hlavní strážce nezávislosti úřadu OLAF proto výbor navrhuje, aby mu bylo svěřeno řízení tohoto dialogu.

Dialog by měl umožnit pravidelná setkání orgánů na základě pozvání výboru a projednání priorit v oblasti boje proti podvodům. Neměl by nahradit ani stávající dvoustranné vztahy mezi GŘ OLAF a orgány, ani vztahy mezi dozorčím výborem a orgány.

2.2 Dozorčí výbor

Dozorčí výbor vítá prohlášení, že všechny evropské orgány souhlasí s tím, že hraje důležitou úlohu a že jeho pravomoci musí být posíleny.

2.2.1 Úloha dozorčího výboru

Souhlasí dále s tvrzením diskusního dokumentu, že dozorčímu výboru musí být svěřeny dodatečné úkoly. Vzhledem ke svým zkušenostem se výbor domnívá, že jeho úloha spočívá v zajištění dodržování nezávislosti úřadu OLAF za pomoci kontroly jeho operativní činnosti, účinnosti jeho práce, souladu s předpisy o vyšetřovacích úkonech a základními právy, čímž je výbor oporou pro generálního ředitele úřadu OLAF.

Výbor bude vydávat stanoviska z vlastního podnětu nebo na žádost GŘ OLAF, která se budou týkat zejména délky a účinnosti vyšetřování, procesních záruk a souladu s přednastavenými normalizovanými kritérii pro zahájení nebo odmítnutí zahájit vyšetřování či provozních pokynů, a to zejména pokynů stanovených v příručce úřadu OLAF.

Dozorčí výbor si uvědomuje a potvrzuje, že nesmí zasahovat do probíhajících vyšetřování. Pokud by ale zjistil ve vyšetřovací zprávě nebo spisu vážnou nebo potenciálně vážnou nesrovnalost či nedovolené jednání, které by mohly mít negativní důsledky pro úřad OLAF a/nebo evropské orgány, musí o tom předseda výboru okamžitě informovat GŘ OLAF.

2.2.2 Složení a postup jmenování

Výbor souhlasí s myšlenkou jmenování svých členů a jejich obnovy po etapách kvůli zajištění plynulosti své práce a zachování své odborné způsobilosti.

2.2.3 Prostředky dozorčího výboru

Předávání informací úřadem OLAF dozorčímu výboru a přístup k údajům

Výbor je nanejvýš znepokojen názory vyjádřenými v diskusním dokumentu ohledně svého přístupu k dokumentům, a to zejména myšlenkou omezit přístup jen na „statistické údaje“. Zdá se, že diskusní dokument si protiřečí – uvádí, že by úloha výboru měla být rozšířena, a přitom zároveň omezuje jeho přístup k informacím. V konečném důsledku by výbor nebyl schopen vykonávat skutečnou kontrolu činnosti úřadu OLAF. Návrh v podobě vyjádřené v diskusním dokumentu by připravil dozorčí výbor o jeho hlavní úkol a akční nástroj: zachovat nezávislost úřadu OLAF pomocí pravidelných kontrol jeho vyšetřování.

Důvodem omezení přístupu výboru k údajům, jak je navrženo v diskusním dokumentu, je zřejmě částečně obava z toho, že by výbor zasahoval do vedení vyšetřování úřadem OLAF, a částečně požadavky stanovené právními předpisy o ochraně údajů. K prvnímu bodu by výbor rád zdůraznil, že během jeho funkčního období nedošlo k žádnému podobnému zásahu a že v tomto směru vždy řádně plnil své povinnosti. Pokud jde o ochranu údajů, souhlasí výbor obecně s myšlenkou přístupu na základě „potřeby vědět“. Přesto se domnívá, že by nebyl schopen vykonávat svou kontrolní funkci, pokud by byl zbaven přístupu k příslušným informacím.

Tato kontrolní funkce nemůže být vykonávána pouze na základě statistik. Výbor dostává od úřadu OLAF pravidelně statistické údaje, které mohou podpořit jeho analýzy, ale nejsou v žádném případě dostatečné k tomu, aby mohl výbor plnit své úkoly. Skutečná kontrola může být prováděna pouze na základě přezkumu dokumentů, které jsou součástí vyšetřování.

Tato kontrola představuje záruku nezávislého vedení vyšetřování a také záruku pro zúčastněné osoby (zejména pokud jde o délku vyšetřování a možnou ochranu jejich základních práv) a pro evropské orgány. Pravidelná kontrola provádění vyšetřovací funkce úřadu OLAF dozorčím výborem zaručuje jeho nezávislost a dodržování základních práv zúčastněných osob. Vzhledem k úmyslu evropských orgánů zahájit interinstitucionální dialog o fungování úřadu OLAF a o boji proti podvodům – tedy dialog, který by mohl být výborem veden – je zde navíc nesoulad v tom, že se žádá názor výboru, a zároveň je výbor zbaven všech prostředků k tomu, aby si názor mohl vytvořit.

Výbor se proto domnívá, že by budoucí nařízení mělo ujasnit pravidla pro přístup k informacím, které jsou důležité pro kontrolu vyšetřování.

Nové nařízení by mělo určit jasnějším způsobem, jaký druh informací má být výboru předáván:

— Vedle zpráv a informací popsaných v bodech 1.2, 1.4 a 1.5 by úřad OLAF měl výboru předávat všechny případy, které má v úmyslu předat vnitrostátním soudním orgánům, a všechny případy, ve kterých je podezření na možné spáchání trestného činu, ale které nejsou předány z důvodů časových omezení v rámci použitelných vnitrostátních právních předpisů.

— Na základě písemné žádosti a s případným odůvodněním by měl mít výbor také přístup ke všem vyšetřovacím spisům.

Služby sekretariátu

Podpůrné služby pro sekretariát výboru zajišťuje úřad OLAF a členové sekretariátu jsou jmenováni oprávněným orgánem se souhlasem výboru. Sekretariát by měl mít odpovídající počet pracovníků, aby mohl plnit svěřené úkoly.