CS Úřední věstník Evropské unie C 299/60

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k zelené knize o proveditelnosti zavedení dluhopisů stability

COM(2011) 818 final

2012/C 299/12

Zpravodaj: pan DANTIN

Dne 23. listopadu 2011 se Evropská komise, v souladu s článkem 304 Smlouvy o fungování Evropské unie, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

zelené knihy o proveditelnosti zavedení dluhopisů stability

COM(2011) 818 final.

Specializovaná sekce Hospodářská a měnová unie, hospodářská a sociální soudržnost, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 13. června 2012.

Na 482. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 11. a 12. července 2012 (jednání dne 11. července 2012), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 135 hlasy pro, 33 hlasů bylo proti a 25 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 K překonání současné krize, předejití dlouhodobé recesi a vytvoření podmínek pro obnovu růstu a rozvoj zaměstnanosti je zapotřebí více Evropy, ne méně Evropy. K tomu bude třeba silného odhodlání Evropské komise potvrdit a používat metodu Společenství . Z tohoto hlediska je zelená kniha vítána.

1.2 Kromě toho však Komise musí ve všech směrech plně využít své právo iniciativy a předkládat návrhy odpovídající rozsahu krize, namísto zmírňujících mezivládních opatření.

1.3 Více Evropy, resp. nová Evropa musí spojovat solidaritu, odpovědnost a sdílenou důvěru. Tato důvěra bude mít základ v souměrné a vyvážené ekonomické správě účinné a nepostradatelné rozpočtové a fiskální harmonizace. Více Evropy pro zaručení rozpočtové odpovědnosti a integrace, více Evropy pro vzájemné zajištění rizik spojených se státním dluhem, obnovu dlouhodobé úvěruschopnosti, usnadnění a dokončení strukturálních reforem a mobilizaci investic ve prospěch růstu, konkurenceschopnosti a zaměstnanosti v celé EU, aby se zajistila sociální Evropa a blahobyt pro všechny.

1.4 EHSV je proto velmi potěšen vydáním zelené knihy o dluhopisech stability. Její obsah je součástí postupu prohlubování integrace Evropské unie, v níž funguje jednotný trh a evropský kapitálový trh, a je nezbytným doplňkem společné měnové politiky eurozóny. Tyto eurobondy by taktéž mohly vzbudit důvěru potenciálních investorů, čímž by se stabilizovala poptávka po státních dluhopisech a snížily se úrokové sazby.

1.5 EHSV se však domnívá, že riziko morálního hazardu a jeho případný konkrétní projev, jak ho uvádí zelená kniha, jsou popsány diskutabilním způsobem a měly by být nejprve řádně prozkoumány, než budou vyvozeny sporné závěry. Pokud by totiž tvrzení uvedené v zelené knize bylo správné, tj. že oslabení disciplíny zajišťované trhy, které je výsledkem sjednocování úrokových sazeb, způsobí nezodpovědné zvyšování veřejných výdajů nebo schodků rozpočtu, musel by se tento vývoj projevit již po zavedení eura. K tomu však nedošlo.

1.6 EHSV souhlasí s názorem Komise, že dluhopisy stability musí mít vysokou úvěrovou kvalitu, aby je investoři a členské státy eurozóny mohli akceptovat. Nicméně vzhledem k pozdním a nerozhodným politickým opatřením je dnes nejistota tak vysoká, že ani eurobondy se solidární odpovědností nebudou zítra pravděpodobně přijaty tak, jak by tomu bývalo bylo před několika měsíci.

1.6.1 EHSV se tedy domnívá, že je nutné důrazněji zapojit do řešení krize ECB, například tím, že se EFSF nebo ESM udělí bankovní licence.

1.7 Co se týče různých „možností emise dluhopisů stability“, Výbor se domnívá, že přístup č. 2, jenž spočívá v „částečném nahrazení národních emisí vydáváním dluhopisů stability se solidární odpovědností“, je nejpředstavitelnější a obecně nejpřijatelnější.

1.8 Jak zdůraznil předseda Evropské rady, vydávání takových dluhopisů musí samozřejmě probíhat s existujícím „pevným rámcem pro zajištění rozpočtové kázně a konkurenceschopnosti, umožňujícím zamezit morálnímu hazardu a podpořit odpovědnost a dodržování pravidel. Takový mechanismus by měl být založen na kritériích a rozdělen do jednotlivých etap, čímž by se zabezpečilo, aby byl pokrok při společném přijímání rozhodnutí o rozpočtech doprovázen odpovídajícími kroky vedoucími ke sdílení rizik.“ (1) Výbor souhlasí s tím, aby „základní prvky“ tohoto postupu zahrnovaly integrované finanční a rozpočtové rámce a integrovanou rozpočtovou politiku. Měl by je doplňovat odpovídající a ucelený rámec demokratické legitimity a odpovědnosti na evropské úrovni, a to bez zpřísnění úsporných opatření. V této souvislosti EHSV navrhuje, aby Komise důkladně prozkoumala riziko možného morálního hazardu a nalezla v této struktuře vhodná řešení.

2. Úvod

2.1 Účelem zkoumané zelené knihy je zahájit veřejnou konzultaci všech zúčastněných stran ve věci dluhopisů stability (2). Tuto konzultaci využije Komise jako základ návrhu politiky v této oblasti.

2.2 Se stupňováním krize státních dluhopisů v eurozóně vyvstala širší debata o proveditelnosti společných emisí. Často byl prosazován názor, že společné emise mohou být silným nástrojem, který bude řešit omezení likvidity v několika členských státech patřících k eurozóně. V této souvislosti Evropský parlament požádal Komisi, aby prozkoumala proveditelnost společných emisí v kontextu přijetí balíčku legislativy o správě ekonomických záležitostí v eurozóně, a zdůraznil, že společné vydávání dluhopisů stability by rovněž vyžadovalo další krok směrem ke společné hospodářské a fiskální politice (3).

2.3 EHSV se touto problematikou zabýval v několika svých stanoviscích. Postoj zaujal především ve stanovisku Růst a státní dluh v EU – dva inovační návrhy (4).

2.4 EHSV vítá vydání této zelené knihy, veřejnou diskusi, již vyvolá, a zvolený přístup, v jehož rámci bude Komise později formulovat návrhy. Komise v této souvislosti konečně obnovuje metodu Společenství.

3. Obsah zelené knihy

3.1 V úvodu zelené knihy jsou popsány souvislosti, do nichž její obsah spadá, poté jsou uvedeny a vysvětleny některé aspekty, které podporují a odůvodňují v ní uvedené návrhy.

3.1.1 Zdůvodnění podle zelené knihy

3.1.1.1 Vyhlídka dluhopisů stability by mohla potenciálně zmírnit současnou krizi státního dluhu, neboť členské státy s vysokým výnosem by mohly těžit z větší důvěryhodnosti států s nižšími výnosy. Aby však jakýkoliv takový účinek byl trvalý, musel by plán společných dluhopisů být doprovázen souběžným závazkem k silnější správě ekonomických záležitostí, která by zaručovala provedení nezbytných rozpočtových a strukturálních přizpůsobení k zajištění udržitelnosti veřejných financí, a tak i k předejití morálnímu hazardu.

3.1.1.2 Dluhopisy stability by zvýšily odolnost finančního systému eurozóny proti budoucím negativním otřesům, a zlepšily by tak finanční stabilitu. Dluhopisy stability by zajistily pro všechny zúčastněné členské státy bezpečnější přístup ke zdrojům refinancování a zabránily by náhlé ztrátě přístupu na trh. Zároveň by z dostupnosti dluhopisů stability profitoval bankovní systém eurozóny.

3.1.1.3 Dluhopisy stability by urychlily účinky měnové politiky eurozóny. Současně by prosazovaly účinnost na trhu se státními dluhopisy v eurozóně a v jejím širším finančním systému. Umožnily by rovněž portfoliové investice v eurech a posílily vyváženější globální finanční systém.

3.1.2 Předpoklady

Po uvedení toho, že dluhopisy stability mají zásadní přínos ve smyslu finanční stability a hospodářské efektivity, jsou v zelené knize vyjmenovány jejich potenciální nevýhody.

3.1.2.1 Návrh Komise upozorňuje na tyto druhy morálního hazardu:

— u některých forem dluhopisů stability by se snížila nebo zcela ztratila povinnost rozpočtové kázně, protože členské státy eurozóny by rozložily úvěrové riziko pro celý svůj veřejný dluh nebo jeho část. Vzniká tak riziko morálního hazardu, a to proto, že by úvěrové riziko plynoucí z nedostatečné rozpočtové kázně jednotlivých států sdíleli všichni účastníci;

— protože vydávání dluhopisů stability může oslabit tržní disciplínu, byly by vyžadovány zásadní změny v rámci správy ekonomických záležitostí v eurozóně, což by mělo důsledky pro rozpočtovou suverenitu;

— dluhopisy stability by musely mít vysokou úvěrovou kvalitu, aby je investoři akceptovali;

— dosažení vysoké úvěrové kvality bude rovněž důležité k tomu, aby dluhopisy stability přijaly všechny členské státy eurozóny; úvěrový rating dluhopisů stability by závisel v první řadě na úvěrové kvalitě zúčastněných členských států a struktuře základní odpovědnosti.

3.1.2.2 K úspěšnému zavedení dluhopisů stability by byl nezbytný soulad se Smlouvou o EU. Některé možnosti by totiž mohly být v rozporu s ustanoveními SFEU a mohly by vyžadovat její změnu, zejména změnu článku 125, který členským státům zakazuje přebírat závazky jiných členských států. Emise dluhopisů stability se solidární odpovědností by tak a priori porušovala zákaz zachraňování. Emise dluhopisů stability s podílovou, nikoliv solidární odpovědností by naproti tomu byla slučitelná se stávajícími ustanoveními Smlouvy.

3.2 Možnosti emise dluhopisů stability

3.2.1 Kromě řady návrhů formulovaných v rámci veřejné diskuse o dluhopisech stability jsou v zelené knize navrženy tři přístupy na základě míry nahrazení národní emise (kompletní nebo částečné) a povahy základní odpovědnosti (solidární nebo podílová). Tyto tři základní přístupy jsou:

3.2.1.1 Přístup č. 1: Kompletní nahrazení národních emisí vydáváním dluhopisů stability se solidární odpovědností Podle tohoto přístupu by financování vlád eurozóny probíhalo výhradně prostřednictvím emisí dluhopisů stability a národní emise by byly zastaveny. Pro určování ratingu dluhopisů stability by s největší pravděpodobností dominoval úvěrový rating větších členských států eurozóny; při tom by bylo třeba vycházet z toho, že dnes vydaný dluhopis stability by měl vysoké úvěrové hodnocení. Tento přístup by nejefektivnějším způsobem zajišťoval výhody vydávání dluhopisů stability, zároveň by s sebou nesl největší riziko morálního hazardu. Vyžadoval by velmi silný rámec zajišťující rozpočtovou kázeň, konkurenceschopnost hospodářství a omezení makroekonomické nerovnováhy na úrovni členských států.

3.2.1.2 Přístup č. 2: Částečné nahrazení národních emisí vydáváním dluhopisů stability se solidární odpovědností Podle tohoto přístupu by emise dluhopisů stability byly podpořeny solidární odpovědností, nahrazovaly by však jen omezenou část národních emisí. Část emisí nespadající pod dluhopisy stability by zůstala krytá příslušnou státní garancí. Podle toho by se trh se státními dluhopisy skládal ze dvou hlavních částí: dluhopisů stability a státních dluhopisů Klíčovým bodem v tomto přístupu by byla konkrétní kritéria k určení relativního poměru dluhopisů stability vůči emisím národním.

3.2.1.3 Přístup č. 3: Částečné nahrazení národních emisí vydáváním dluhopisů stability s podílovou, nikoliv solidární odpovědností Podle tohoto přístupu by dluhopisy stability opět pouze částečně nahradily národní emise a byly by podpořeny podílovou odpovědností členských států eurozóny. Tento přístup se liší od přístupu č. 2 tím, že členské státy by si uchovaly zodpovědnost za svůj příslušný podíl na emisích dluhopisů stability a rovněž za své národní emise.

4. Obecné připomínky

4.1 Vzhledem ke krizi, jíž prochází Evropská unie, je třeba ocenit předmětný dokument. Tato krize je vícerého druhu: finanční, hospodářská, krize platební bilance, státního dluhu, sociální (téměř 23 milionů lidí je nezaměstnaných) a ekologická – a zasahuje samé základy evropské integrace. Odhalila zejména určité nedostatky základní koncepce hospodářské a měnové unie. Je zapotřebí více než společné centrální banky a Paktu o stabilitě a růstu, aby se jednotná měna mohla vyvarovat krizí, ať už se jedná o rozdíly v konkurenceschopnosti, makroekonomickou nerovnováhu, nevyrovnané platební bilance a široké rozpětí u úrokových sazeb u státních dluhopisů.

4.2 K překonání této krize, předejití dlouhodobé recesi a vytvoření podmínek pro obnovu růstu a zaměstnanosti je zapotřebí více Evropy a lepší Evropy, ne méně Evropy. Více Evropy pro zaručení rozpočtové odpovědnosti a integrace, více Evropy pro vzájemné zajištění rizik spojených se státním dluhem, obnovu dlouhodobé úvěruschopnosti, usnadnění a dokončení strukturálních reforem a mobilizaci investic ve prospěch růstu, konkurenceschopnosti a zaměstnanosti v celé EU, aby se zajistila sociální Evropa a blahobyt pro všechny. Lepší Evropy, jež může dosáhnout těchto cílů na udržitelném základě a jež má účinné mechanismy, jak předejít morálnímu hazardu.

4.2.1 K tomu všemu bude zapotřebí silného odhodlání Evropské komise potvrdit a používat metodu Společenství. Z tohoto hlediska je zelená kniha vítána. Kromě toho však Komise musí plně využít své právo iniciativy ve všech směrech a předkládat návrhy odpovídající rozsahu krize, namísto zmírňujících mezivládních opatření, která se i navzdory jejich počtu ukázala jako nedostatečná a nefunkční a jejichž provádění by trvalo dlouho a mělo nejistý účinek (5).

4.2.2 Více Evropy, resp. nová Evropa znamená podstatné sdílení zdrojů a sdílení odpovědnosti. Tuto koncepci, jež sdružuje solidaritu a sdílení odpovědnosti, musí propojovat vazba, jakýsi most mezi danými dvěma pojmy, kterou je důvěra. Tato důvěra bude mít základ v souměrné a vyvážené ekonomické správě účinné a nepostradatelné rozpočtové a fiskální harmonizace.

4.2.2.1 Tento přístup je lepší než situace, v níž už vlády členských států nejsou schopny samy čelit tlakům trhů, svých věřitelů a soukromých ratingových agentur. V evropské integraci je třeba zásadně pokročit, aby se jednak vytvořily nástroje důvěry a věrohodný model růstu pro investory, ale také, což je zásadní, aby se upevnila demokratická správa.

4.2.2.2 Z tímto účelem musí EU posílit hospodářskou správu, a zajistit tak rozpočtovou kázeň ve všech členských státech, zejména pak u členů eurozóny. Dohodnutý reformní balíček šesti legislativních aktů spolu s novými návrhy předpisů a souvisejícím evropským semestrem pro lepší koordinaci rozpočtových politik a pro větší dohled ze strany EU musí být náležitě provedeny, ačkoliv k překonání krize nejsou postačující (6). Z hlediska praktické politiky se tento proces teprve rozbíhá a musí být důkladně sledován. Úspěšnost těchto reforem bude možné konstatovat pouze na základě hmatatelných výsledků, pokud jde o odstranění makroekonomické nerovnováhy. Mimoto je vhodné přikládat stejnou důležitost makroekonomické nerovnováze, z níž pramení potíže některých členských států.

4.3 Z tohoto důvodu Výbor vítá zelenou knihu o proveditelnosti zavedení dluhopisů stability. Domnívá se, že doplnění přísných pravidel správy ekonomických záležitostí a společných záruk pro celou eurozónu, jejichž účelem je vzájemné zajištění rizik souvisejících se státním dluhem, přispěje k nalezení cesty z bezvýchodné situace představované neslučitelností úsporných opatření s růstem, která by EU nevyhnutelně dovedla do hluboké recese.

4.4 Pokrok v této oblasti může rovněž umožnit ECB postupně utlumit program nákupu státních dluhopisů na sekundárních trzích, který v současné době některé členské státy potřebují k refinancování státního dluhu. ECB by se namísto toho mohla rozhodnout k podpoře nových dluhopisů „stability“, čímž by v přechodné fázi dodala další záruky subjektům na trhu (7).

4.5 Za tímto účelem by bylo možné udělit EFSF nebo ESM bankovní licenci, čímž by se odstranila problematická směsice měnových a rozpočtových politik v ECB a zaručila se její nezávislost.

5. Konkrétní připomínky

5.1 EHSV je velmi potěšen, že Komise vydala zelenou knihu o dluhopisech stability. Zavedení dluhopisů Unie v eurozóně (běžně nazývaných „eurobondy“ (8), zelená kniha je označuje pojmem „dluhopisy stability“) je součástí postupu prohlubování integrace Evropské unie, v níž funguje jednotný trh a evropský kapitálový trh, a je nezbytným doplňkem společné měnové politiky eurozóny. Eurobondy komplikují spekulace a zvyšují stabilitu finančních trhů a účinnost měnové politiky.

5.2 Tyto eurobondy by taktéž mohly zavést společnou odpovědnost, a vzbudit tak důvěru potenciálních investorů – okamžitě a v krátkém časovém horizontu, čímž by se stabilizovala poptávka po státních dluhopisech a snížily se tržní úrokové sazby pro země, které mají vážné problémy s financováním. EHSV v tomto směru schvaluje, že Komise konečně, i když pozdě, zahájila debatu o eurobondech a správně v zelené knize prezentovala jejich výhody.

5.3 Výchozí předpoklady rozpočtové kázně

5.3.1 V zelené knize stejně jako v obecné diskusi o řešení současné krize se několikrát zdůrazňuje potřeba bojovat proti nepříznivým účinkům, tzv. morálnímu hazardu, a poukazuje se na to, že trhy by mohly ukáznit rozpočtovou politiku členských států. Je v ní rovněž vyjádřeno znepokojení nad tím, že po zavedení eura nepostupovaly všechny členské státy stejně, co se týče „tržní disciplíny rozpočtové politiky“, a obavy, že zavedení společné odpovědnosti za dluhopisy stability nebude mít žádný dopad na disciplínu zajišťovanou trhy. Nicméně rovněž některé státy, které respektovaly rozpočtová omezení Paktu o stabilitě a růstu, jsou nyní hluboce zadluženy v důsledku nerovnováhy související se zadlužením soukromého sektoru a i na ně je třeba dohlížet.

5.3.2 Obavy pramení obecně z toho, že společná odpovědnost a v jejím důsledku nemožnost ukládat „sankce“ ve formě vyšších úrokových sazeb vytvářených trhem povedou k nezodpovědné správě rozpočtu ze strany vlád, tj. k vysokým rozpočtovým schodkům. Vlády by nezodpovědným způsobem zvýšily veřejné výdaje, pokud by nebyly podrobeny tlaku zvyšujících se tržních úrokových sazeb. EHSV se však domnívá, že riziko morálního hazardu a jeho případný konkrétní projev, jak ho uvádí zelená kniha, jsou popsány diskutabilním způsobem a měly by být nejprve řádně prozkoumány, než z nich budou vyvozeny sporné závěry.

5.3.3 Podrobná analýza problému morálního hazardu by také umožnila nalézt cílená řešení pro jeho odstranění. Víru v „tržní disciplínu“ a v šíři problému morálního hazardu lze zpochybnit z několika důvodů:

5.3.3.1 V zelené knize se tvrdí, že vývoj veřejných rozpočtů ovlivňuje míru výnosů ze státních dluhopisů: „Velká míra konvergence u výnosů z dluhopisů států eurozóny v průběhu prvního desetiletí eura nebyla při zpětném pohledu podporována rozpočtovým plněním členských států.“ Čili ačkoliv prokazatelně nedošlo ke konvergenci rozpočtových politik, došlo k silné konvergenci výnosů z dluhopisů, a tedy úrokových sazeb u státních dluhopisů. Mezi státní dluhopisy, u nichž došlo po zavedení eura k nejvyššímu poklesu výnosů, patří státní dluhopisy Řecka, Španělska, Itálie, Irska a Finska. Výnosy z finských desetiletých státních dluhopisů se ještě v roce 1995 pohybovaly okolo 8,8 %, do roku 2005 však poklesly na 3,4 %, což je úroveň, na níž se pohybují výnosy německých státních dluhopisů.

5.3.3.2 To lze vysvětlit tím, že po vytvoření eurozóny se mezi investory rozšířil názor, že všechny státní dluhopisy eurozóny jsou srovnatelně bezpečné. V období mezi vytvořením eurozóny v roce 1999 a krachem Lehman Brothers v roce 2008 tedy již převládala situace podobná té, jaká by se dala očekávat po zavedení eurobondů. Ani trhy nenastolily v letech následujících po vytvoření eurozóny kázeň rozpočtových politik.

5.3.3.3 Pokud by tvrzení obhajované v zelené knize bylo správné, tj. že oslabení disciplíny zajišťované trhy, které souvisí se sjednocováním úrokových sazeb, způsobuje nezodpovědné zvyšování veřejných výdajů nebo rozpočtových schodků, musel by se tento vývoj projevit již po zavedení eura.

5.3.3.4 K tomu však rozhodně nedošlo. Co se týče Finska, veřejné výdaje se ve vztahu k HDP po zavedení eura mírně snížily a zůstaly od té doby pod úrovní státních příjmů. Ve Španělsku zůstal vztah mezi veřejnými výdaji (mimo platby úroků) a HDP na stejné úrovni, a úroveň příjmů se dokonce zvýšila. V Itálii se úroveň veřejných výdajů celkově snížila a mírně se snížila částka vyplácených úroků. Nicméně došlo k poklesu úrovně státních příjmů. Rovněž v Řecku zůstaly po vstupu země do eurozóny a po konvergenci úrokových sazeb u dluhopisů veřejné výdaje ve vztahu k HDP obecně stabilní a došlo k čistému poklesu části výdajů věnované platbám úroků. Pokles státních příjmů (ve vztahu k HDP) byl však v Řecku větší než v Itálii.

5.3.3.5 Chybějící tržní disciplína a silná konvergence úrokových sazeb u dluhopisů zjevně nezpůsobily morální hazard, a to v důsledku celkové bezpečnosti, již předpokládali investoři. Nedošlo k žádnému zvýšení veřejných výdajů ve vztahu k HDP, právě naopak. V každém případě lze usoudit, že nízké a vyrovnávající se úrokové sazby vyvolaly v mnoha případech snížení daňových příjmů – přinejmenším ve dvou výše uvedených případech k poklesu úrovně příjmů došlo.

5.3.4 Tento poslední odstavec by naznačoval, že boj proti morálnímu hazardu by se měl konkrétně zaměřit na příjmy. Vyšší koordinace fiskálních politik by mohla předcházet daňovému dumpingu. V budoucnu by se v rámci koordinace hospodářských politik a posílené správy EU rovněž mohlo postihovat snižování daní. Zaručila by se tak souměrnost opatření správy ekonomických záležitostí, kterou EHSV požadoval již v předchozích stanoviscích (9).

5.3.5 Je mimoto velmi nepravděpodobné, že by se investoři ve skutečnosti prioritně zajímali o pevnost rozpočtové politiky států, jimž chtějí půjčit peníze. Rozsah schodku rozpočtů ani veřejného dluhu není ve skutečnosti pro úroveň tržní úrokové sazby tak podstatný, jak se v zelené knize předpokládá. Důkazem toho je fakt, že právě Španělsko, „vzorový žák“ rozpočtové politiky, má nyní problémy s refinancováním, a země, které mají stejně vysoký dluh, jako např. Spojené království, získávají financování s historicky nízkými sazbami.

5.3.6 EHSV se proto domnívá, že vzhledem k etapám, jež budou následovat po zelené knize, by Komise měla naléhavě přezkoumat svá tvrzení ohledně morálního hazardu a tržní disciplíny. Mohly by velmi rychle vést k mylným závěrům, jež by měly ničivé hospodářské důsledky: pokud by se například v důsledku boje proti morálnímu hazardu ještě zpřísnila pravidla pro dluh v Paktu o stabilitě a růstu nebo by vznikly automatické brzdy dluhu, bylo by třeba očekávat kontraproduktivní (a podle Komise neúčinný) tlak na veřejné výdaje. Přesvědčit se o tom, že drastické snížení státních výdajů by – na rozdíl od předpokladů a přání Komise – mělo negativní dopad na důvěru potenciálních kupců dluhopisů, lze při pohledu na to, co se děje v zemích postižených krizí, v nichž následkem úsporných opatření ještě vzrostla nejistota a zvýšily se úrokové sazby.

5.3.7 EHSV se dále domnívá, že je rovněž třeba od základu zpochybnit tvrzení, podle něhož musí trhy nutně ukládat disciplínu demokraticky zvoleným vládám. V tomto případě jsou „trhy“ v podstatě synonymem „vlastníků kapitálu“, kteří se zdají být věřiteli vlád. Není pochopitelné, proč bychom měli vítat skutečnost, že relativně malý počet vlastníků kapitálu má větší vliv na veřejné rozpočty než parlament zvolený obyvatelstvem.

5.4 Podmínky pro přijetí aktiv na trhu jako velmi bezpečných

5.4.1 EHSV souhlasí s názorem Komise, že dluhopisy stability musí mít vysokou úvěrovou kvalitu, aby je investoři a členské státy eurozóny, které již mají nejvyšší úvěrový rating, mohli akceptovat. Vysoká úvěrová kvalita by rovněž byla nutná k etablování dluhopisů stability jako mezinárodního měřítka a podpoře rozvoje a efektivního fungování trhu se souvisejícími futures a opcemi, které jsou nezbytné pro dodání likvidity na trhy s dluhopisy.

5.4.2 EHSV je přesvědčen, že eurobondy ve společné globální odpovědnosti budou velmi atraktivní pro potenciální věřitele hledající bezpečné investice. Objem a likvidita trhu se společnými dluhopisy pravděpodobně přiláká také nové, mimoevropské investory. EHSV souhlasí s názorem, že světová makroekonomická nerovnováha vyžaduje, aby se udělalo vše pro převod značného objemu likvidity z nově se rozvíjejících zemí do stabilních finančních investic, jimiž by byly eurobondy. Ty by se tak staly důležitým prvkem stabilizace finančních trhů i za hranicemi Evropské unie.

5.4.3 Mezitím se však nesmírně zvýšila nejistota na evropských trzích s dluhopisy, a to v důsledku nerozhodného zásahu vlád členských států, špatných politických rozhodnutí a chybějící vůle vyřešit krizi v celém jejím rozsahu. Tato nejistota je i v současnosti tak vysoká, že ani poptávka po eurobondech se solidární odpovědností (možnost 1 – viz odstavec 3.2.1.1) by dnes už pravděpodobně nebyla tak vysoká jako před několika měsíci. Schopnost dluhopisů stability zmírnit krizi by tím rovněž utrpěla, a tyto dluhopisy by tak mohly minout svůj konečný cíl, kterým je stabilizace.

5.4.4 EHSV se tedy domnívá, že je nutné důrazněji zapojit do řešení krize ECB, např. tím, že se EFSF nebo ESM, který vstoupí v platnost 1. července 2012, udělí bankovní licence. Na rozdíl od Federální rezervní banky, Banky Japonska a Banky Anglie nemá ECB pro členské státy funkci věřitele poslední instance. To široce vysvětluje rozdíl mezi úrokovými sazbami v eurozóně a mnohem zadluženějších ekonomikách a velkou měrou přispívá k vytváření dojmu, že krize nikdy neskončí.

5.4.5 Je naproti tomu mylné se domnívat, že k přijetí eurobondů trhy, a tedy i k jejich nízkým úrokovým sazbám jsou zapotřebí úsporná opatření a co největší konsolidace rozpočtu. EHSV v několika stanoviscích jasně uvedl škodlivé dopady tohoto přístupu na ekonomiku a zdůraznil, že konsolidace veřejných rozpočtů vychází zejména z hospodářského růstu (10).

5.5 Možnosti emise dluhopisů stability

5.5.1 Přístup č. 1: Kompletní nahrazení národních emisí vydáváním dluhopisů stability se solidární odpovědností

EHSV se domnívá, že tento přístup je nejrozumnější z dlouhodobého hlediska a že nejvíce vyhovuje cíli hospodářské a měnové unie, jejž si Evropská unie vytyčila. V krátkodobém horizontu by také mohl být nejefektivnějším pro řešení problémů s financováním, a tím i pro ukončení krize. Nicméně tento přístup vyžaduje nejhlubší evropskou integraci. Jeho provádění by proto pravděpodobně vytvářelo největší počet problémů poltického rázu, kompletní nahrazení národních emisí vydáváním dluhopisů stability se solidární odpovědností v blízké budoucnosti se tedy jeví jako nejméně pravděpodobné.

5.5.2 Přístup č. 2: Částečné nahrazení národních emisí vydáváním dluhopisů stability se solidární odpovědností

5.5.2.1 Tento přístup je nejpředstavitelnější a nejpřijatelnější, neboť v zásadě odpovídá výše uvedenému až na to, že členské státy by si v činnosti ve vztahu k finančním trhům zachovaly určitou autonomii. Každý stát by tak byl podroben jiným tržním podmínkám a jiným podmínkám financování, které by mohly odrážet rozdíly v jejich úvěrovém hodnocení. Tento přístup může být v každém případě velmi efektivní, ať již vezmeme v úvahu jeho střednědobé či krátkodobé účinky. Navíc také umožňuje citelně oslabit argumenty založené na rizicích morálního hazardu. Proto je jednou ze dvou možností, jež EHSV formálně schvaluje.

5.5.2.2 Avšak než bude vydávání dluhopisů stability schváleno, je stejně tak důležité rozhodnout o postupech a výši dluhu, aby se skutečně vyřešil choulostivý problém členských států, které mají potíže s financováním. Z tohoto důvodu se EHSV domnívá, že by nebylo vhodné převést okamžitě (jak se uvádí na straně 17 zelené knihy) všechny stávající národní dluhopisy na dluhopisy stability, neboť by se rychle dosáhlo limitu stanoveného pro vydávání dluhopisů stability („blue bonds“) a bylo by opět nutné vydávat okamžitě národní dluhopisy („red bonds“) za účelem refinancování (11).

5.5.3 Přístup č. 3: Částečné nahrazení národních emisí vydáváním dluhopisů stability s podílovou, nikoliv solidární odpovědností

5.5.3.1 EHSV souhlasí s Komisí v tom, že z daných tří přístupů má tento nejomezenější uplatnění, neboť by pokryl potřebu financování členských států pouze částečně (jako v případě přístupu č. 2) a poskytl by pouze podílovou, nikoliv solidární odpovědnost. Tento přístup by tedy měl v oblasti stability a integrace pouze omezené účinky. Bylo by možné ho zavést relativně rychle, neboť se zdá v plném souladu s platnou Smlouvou o EU.

5.5.3.2 Aby mohly tyto finanční nástroje získat dostačující úvěrové hodnocení, musely by členské státy poskytnout dodatečné záruky. Dluhopisy stability podle přístupu č. 3 by byly velmi podobné dluhopisům vydávaným Evropským nástrojem finanční stability (EFSF), přestože by měly o něco vyšší možný význam pro efektivitu trhů a integraci a vliv na ně. Jelikož je možné předpovědět, že tento přístup nebude mít vysoké dopady, EHSV se s ním ztotožňuje nejméně.

5.6 Fiskální rámec dluhopisů stability

5.6.1 EHSV znovu potvrzuje své přesvědčení, že posílení Paktu o stabilitě a růstu v rámci balíčku šesti legislativních aktů, usnesení Rady o Paktu euro plus a obecné zavedení „zlatých pravidel“ jsou v podstatě nedostatečnými opatření pro překonání krize a že vlivem jejich sociálních důsledků může dojít k rozpadu Evropské unie (12).

5.6.2 V dodatečných opatřeních, která Komise a Rada přijaly kromě zelené knihy, by se snížení schodků rozpočtu a zadlužení členských států nemělo zakládat výhradně na úsporách ve veřejných rozpočtech. Ty mají totiž obecně negativní dopady na růst, zaměstnanost a sociální stát, zbytečně omezují možnosti provádění vhodné anticyklické fiskální politiky a kromě toho nevedou k úspěchům, s nimiž počítá Komise.

5.6.3 Nicméně v členských zemích měnové unie je třeba přijmout opatření za účelem sjednocení vývoje národních ekonomik, snížení nerovnováhy a dokončení jednotné měnové politiky. Navíc je nezbytné provádět hospodářskou politiku, která má správné cíle. Vize „posílení konkurenceschopnosti“, jež spočívá v omezování nákladů a tlacích na snižování platů, několikrát opakovaná v zelené knize, je v této souvislosti jednostranná a nezohledňuje úlohu, již hraje poptávka v makroekonomickém měřítku.

5.6.4 Například v zemích, které vykazují schodek běžného účtu platební bilance, může snižování příjmů způsobit snížení poptávky a prudký pokles dovozu. Běžný účet platební bilance v eurozóně by tak byl jistě vyvážený, ale za cenu omezení výroby a celkové hospodářské výkonnosti, jež by se v konečném důsledku nacházely na nižší úrovni. EHSV potvrzuje své přesvědčení, že k dosažení cílů strategie Evropa 2020 je zapotřebí vyvážené hospodářské politiky.

5.6.5 Proto je třeba zaměřit řízení hospodářské politiky na posílení faktorů růstu a na zvýšení státních příjmů. Členské státy, které v posledních letech zaznamenaly relativně nízkou hladinu veřejných investic a malou vnitřní poptávku, by měly přijmout nápravná opatření za účelem podpory poptávky a členské státy, které mají relativně vysoký schodek běžného účtu platební bilance a rozpočtu, by měly usilovat o lepší vyvážení svých příjmů a výdajů. EHSV se domnívá, že zavedení dluhopisů stability v Evropské unii na základě modelového přístupu č. 2 může v EU udržitelným způsobem podpořit naléhavé a nezbytné snížení vnitřní makroekonomické nerovnováhy.

V Bruselu dne 11. července 2012. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Zprávu „Směrem ke skutečné hospodářské a měnové unii“ předložil předseda Evropské rady Herman Van Rompuy dne 26. června 2012, část II, bod 2, odst. 3 (EUCO 120/12).

http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/fr/ec/131278.pdf.

(2) Ve veřejné debatě a literatuře se běžně používá termín „eurobondy“. Komise je toho názoru, že hlavním charakteristickým znakem tohoto nástroje by bylo zlepšení finanční stability v eurozóně. Proto v souladu s projevem předsedy Komise ke stavu Unie ze dne 28. září 2011 tato zelená kniha pracuje s termínem „dluhopis stability“.

(3) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 6. července 2011 o finanční, hospodářské a sociální krizi (2010/2242 (INT)).

(4) Viz stanovisko EHSV Růst a státní dluh v EU – dva inovační návrhy, Úř. věst. C 143, 22.5.2012, s. 10 a rovněž stanovisko Strategie inteligentní konsolidace fiskální politiky – obtížný úkol určení prorůstových mechanismů v Evropě. Jak plně využít potenciál pracovních sil v našich ekonomikách vzhledem k naléhavé potřebě fiskální korekce?, Úř. věst. C 248, 25.8.2011, s. 8.

(5) Viz odůvodnění, které dne 13. ledna 2012 předložila ratingová agentury Standard & Poor’s v souvislosti se snížením ratingu státních dluhopisů 16 členských zemí eurozóny: „Politické iniciativy, které v posledních týdnech přijali evropští politici, nemusí postačovat k úplnému řešení probíhající systémové krize v eurozóně.“

http://www.standardandpoors.com/prot/ratings/articles/en/eu/?articleType=HTML&assetID=1245327399569 Standard & Poor’s dále uvádí: „Domníváme se, že s reformním procesem založeným pouze na pilíři fiskálních úspor je spojeno riziko sebedestrukce, neboť domácí poptávka klesá s rostoucími obavami spotřebitelů o jistotu zaměstnání a čisté příjmy, což narušuje daňové příjmy státu.“

(6) Viz odstavec 5.6.

(7) Manévrovací prostor ECB je téměř neomezený, což znamená, že opatření ECB se mohou pohybovat od prostého prohlášení o budoucím zaměření své měnové politiky až po razantní zásahy spočívající v nákupu státních dluhopisů během spekulativních útoků.

(8) V tomto dokumentu se používá termín „eurobondy“, pokud se jedná o cíl politické unie jako doplněk hospodářské a měnové unie. Ve všech ostatních případech se používá termín, jejž vytvořila Komise, tj. „dluhopisy stability“. Ve skutečnosti mezi nimi není žádný rozdíl.

(9) Viz seznam ve stanovisku EHSV Roční analýza růstu: postup v rámci ucelené reakce Evropské unie na krizi, Úř. věst. C 132, 3.5.2011, s. 26 a stanovisko EHSV k tématu Sociální dopady nových právních předpisů o správě ekonomických záležitostí, Úř. věst. C 143, 22.5.2012, s. 23.

(10) Viz poznámka pod čarou 8.

(11) Delpla, J. a von Weizsäcker, J. (2010), The Blue Bond Proposal, Breugel Policy Briefs 420, Bruegel, Brusel. Autoři navrhují limit pro vydávání blue bonds ve výši 60 % HDP, což odpovídá kritériu, které bylo původně navrženo v Maastrichtské smlouvě pro strop celkového veřejného dluhu. Z rostoucího počtu více či méně podrobných studií a návrhů viz návrhy rady ekonomických expertů německé vlády ohledně evropského paktu pro umoření dluhu

(http://www.sachverstaendigenrat-wirtschaft.de/fileadmin/dateiablage/Pressemitteilungen/A_european_redemption_pact.pdf) nebo Varoufakis, Y. a Holland, S. (2011). A modest proposal for overcoming the euro crisis, Levy Economics Institute of Bard College Policy Note 3/2011, http://www.levyinstitute.org/pubs/pn_11_03.pdf.

(12) Viz odstavec 5.3.