[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |

V Bruselu dne 27.10.2006

KOM(2006) 639 v konečném znění

ZPRÁVA KOMISE

VZTAH MEZI SMĚRNICÍ O STRATEGICKÉM POSUZOVÁNÍ VLIVŮ NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ (SEA) A FONDY SPOLEČENSTVÍ {SEK(2006) 1375}

ZPRÁVA KOMISE

VZTAH MEZI SMĚRNICÍ O STRATEGICKÉM POSUZOVÁNÍ VLIVŮ NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ (SEA) A FONDY SPOLEČENSTVÍ

1. SOUVISLOSTI A ÚčEL ZPRÁVY

Směrnice 2001/42/ES o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí (SEA))[1] byla přijata v červenci 2001 a členské státy ji měly provést do svého práva do 21. července 2004. Na širokou škálu plánů a programů klade směrnice požadavek, aby byly před svým přijetím podrobeny posuzování vlivů na životní prostředí.

Podobné, ale ne stejné požadavky na ex ante hodnocení vlivů na životní prostředí platily během stávajícího programového období (2000–2006) pro plány rozvoje strukturálních fondů, pomoc a dodatky programů v souladu s nařízením (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června o obecných ustanoveních o strukturálních fondech[2][3]. Uvedené nařízení vymezuje „strukturální fondy“ jako Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR), Evropský sociální fond (ESF), Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF) podle nařízení (ES) č. 1257/1999 a Finanční nástroj pro řízení rybolovu (FNOR)[4].

Uvedené plány a programy strukturálních fondů byly vyňaty z působnosti směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí pro stávající programové období[5]. Důvodem bylo, že plány a programy strukturálních fondů byly téměř jistě přijaty předtím, než měla být směrnice provedena do právních předpisů členských států (tj. do 21. července 2004) a byly by se podrobily ex ante hodnocení vlivu na životní prostředí . Uvedená výjimka umožnila vyhnout se nebezpečí překrývání nebo rozpornosti požadavků na posuzování, které by vznikly z uplatnění uvedených dvou právních nástrojů, a nejistotě, která by mohla nastat. Výjimka se podle nových nařízení[6] nevztahuje na budoucí programová období (rokem 2007 počínaje).

Ustanovení čl. 12 odst. 4 směrnice 2001/42/ES uvádí, že Komise „včas podá zprávu o vztahu mezi touto směrnicí a nařízeními (ES) č. 1260/1999 a (ES) č. 1257/1999 před uplynutím období programování stanovených uvedenými nařízeními, aby se zajistil souvislý přístup s ohledem na tuto směrnici a následná nařízení Společenství“.

Účelem této zprávy je splnit uvedenou povinnost. Zpráva nastiňuje politiku a právní souvislosti životního prostředí a spolufinancování ES, vysvětluje, jak má být stanovena oblast působnosti směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí a jak souvisí s programovým obdobím 2007–2013, srovnává ex ante hodnocení vlivů na životní prostředí pro období 2000–2006 se strategickým posuzováním vlivů na životní prostředí podle této směrnice a na základě získaných zkušeností vyvozuje některé závěry o vztahu mezi strategickým posuzováním vlivů na životní prostředí a strukturálními fondy.

2. ŽIVOTNÍ PROSTřEDÍ A SPOLUFINANCOVÁNÍ EU

Smlouva o ES v článku 6 stanoví, že požadavky na ochranu životního prostředí musí být zahrnuty do vymezení a provádění politik EU. Ustanovení čl. 174 odst. 2 a 3 uvádí, že „politika Společenství v oblasti životního prostředí je zaměřena na vysokou úroveň ochrany, přičemž přihlíží k rozdílné situaci v jednotlivých regionech Společenství“ a že „při přípravě politiky v oblasti životního prostředí přihlédne Společenství k … podmínkám životního prostředí v různých regionech Společenství, … hospodářskému a sociálnímu rozvoji Společenství jako celku a vyváženému rozvoji jeho regionů“. Kromě toho jeden z účelů Fondu soudržnosti je poskytovat finanční příspěvky ve sféře životního prostředí (článek 161).

Strategie EU pro udržitelný rozvoj, schválená Evropskou radou v Göteborgu v roce 2001, zdůraznila politickou nutnost toho, aby k hlavním cílům všech politik patřil udržitelný rozvoj. Zdůraznila, že jsou zapotřebí lepší informace, aby bylo možno posuzovat návrhy systematicky[7]. Směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí je důležitý nástroj pro poskytování takových informací, aby faktory životního prostředí mohly být lépe začleněny do odvětvových návrhů při jejich přípravě a aby tak mohla být nalezena udržitelnější řešení. K jejím cílům patří:

„zajistit vysokou úroveň ochrany životního prostředí a přispět k zahrnutí úvah o životním prostředí do přípravy a přijetí plánů a programů s cílem podporovat udržitelný rozvoj“ (článek 1).

Těchto cílů má být dosaženo:

za prvé, zajištěním toho, aby „některé plány a programy, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, podléhaly posouzení vlivů na životní prostředí“ (článek 1); a za druhé, zajištěním toho, aby „vlivy vyplývající z provádění plánů a programů byly vzaty v úvahu během jejich přípravy a před jejich přijetím“ (preambule, odstavec 4).

Pro stávající programové období strukturálních fondů nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 zohledňuje článek 6 Smlouvy o ES tím, že spojuje dosahování prioritních cílů fondů mimo jiné s udržitelným rozvojem a s ochranou a zlepšováním životního prostředí (článek 1), a že požaduje, aby Komise a členské státy začlenily požadavky ochrany životního prostředí do vymezování a provádění činností strukturálních fondů (článek 2). Stanoví zejména hodnocení pomoci Společenství ex ante , včetně jejích stránek týkajících se životního prostředí (článek 41).

Podobně nařízení (ES) č. 1257/1999 zahrnuje „ochranu a podporu vysoké hodnoty přírody a udržitelného zemědělství, které dodržuje environmentální požadavky“ jako jeden z účelů EZOZF (článek 2).

Během stávajícího programového období (2000–2006) Cardiffský proces vylepšil zaměření na začlenění otázek životního prostředí a na dlouhodobější vlivy odvětvových strategií. Více se používaly cíle a ukazatele z oblasti životního prostředí, posuzování vlivů záměrů na životní prostředí a ex ante hodnocení programů v souladu s požadavky článku 41 nařízení 1260/1999. Využívání fondů bylo tedy důležitým prvkem pro uskutečňování politiky EU v oblasti životního prostředí.

Pro příští programové období (2007–2013) byl zjednodušen a decentralizován proces financování. V celkovém rámci reformy byly zachovány cíle podpory pro udržitelný rozvoj a pro ochranu a zlepšení životního prostředí v souladu s göteborskými závěry.

Finanční výhledy pro roky 2007–2013 snížily počet strukturálních fondů. Strukturální fondy v období 2007–2013 budou sestávat z EFRR a ESF a také z Fondu soudržnosti (FS). Evropský rybářský fond (ERF) a Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) již nejsou strukturálními fondy v přísném slova smyslu a ve finančních výhledech spadají pod jiný okruh. V zájmu důslednosti a z důvodu, že stejné odůvodnění platí v každém případě, pojednává tato zpráva o vztahu mezi směrnicí o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí a všemi uvedenými fondy, včetně Fondu soudržnosti, který bude mít podle nového nařízení podobu programu.

Ačkoli se hodnocení ex ante vyžaduje pro operační programy, nevyžaduje se pro vnitrostátní strategické referenční rámce (nebo vnitrostátní strategické plány v EZFRV a ERF) a nyní se nevyžaduje ani samostatné ex ante hodnocení vlivu na životní prostředí (které bylo vlastně nahrazeno směrnicí o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí).

Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 z 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999[8] uvádí, že „opatření přijatá v rámci fondů jsou na celostátní a regionální úrovni zaměřena na priority Společenství v zájmu udržitelného rozvoje posilováním růstu, konkurenceschopnosti, zaměstnanosti, sociálního začlenění a ochrany a kvality živvotního prostředí“ (článek 3). Objasňuje také, že cíle fondů jsou sledovány v rámci zásad udržitelného rozvoje a prosazování cíle Společenství chránit životní prostředí a zlepšovat jeho kvalitu, jak je stanoveno v článku 6 Smlouvy (článek 17).

Základní poslání EZFRV[9] je vymezeno tím, že „přispívá k podpoře udržitelného rozvoje venkova ve Společenství“ (článek 3), a k jeho cílům patří „zlepšování životního prostředí a krajiny podporou hospodaření s půdou“ (čl. 4 písm. b)).

Obdobně nařízení Rady č. 1198/2006 o Evropském rybářském fondu (ERF) obsahuje jako cíl „podporu ochrany a zlepšování životního prostředí a přírodních zdrojů souvisejících s odvětvím rybolovu“ a podporu “udržitelného rozvoje a zlepšování kvality života v oblastech s činnostmi v odvětví rybolovu” (čl. 4 písm. e) a f)).

V příštím programovém období bude proto podpora z těchto evropských nástrojů spolufinancování i nadále významným katalyzátorem zlepšování životního prostředí.

3. UPLATNěNÍ SMěRNICE O STRATEGICKÉM POSUZOVÁNÍ VLIVů NA žIVOTNÍ PROSTřEDÍ NA PLÁNY A PROGRAMY V RÁMCI FONDů SPOLEčENSTVÍ

Směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí platí pro všechny plány a programy, které spadají do její oblasti působnosti, jak je vymezena v článcích 2 a 3. Výjimka pro plány a programy strukturálních fondů nebude platit v programovém období 2007–2013 a nařízení 1083/2006 i 1698/2005 se výslovně zmiňují o potřebě zohlednit právní předpisy o posuzování vlivů na životní prostředí (EIA) a o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí při hodnocení, které je třeba provést v rámci uvedených fondů[10]. Z toho vyplývá, že po roce 2006 budou všechny plány a programy, které spadají do oblasti působnosti nových nařízení, podle uvedených nařízení vyžadovat posouzení stanovené ve směrnici[11].

Články 2 a 3 směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí obsahují řadu kritérií, která musí být uplatněna, aby se rozhodlo, zda se pro daný plán nebo program požaduje strategické posuzování vlivů na životní prostředí. Níže uvedená příloha 1 (která je založena na dřívějších pokynech připravených Komísí)[12]stručně analyzuje to, jak se tato kritéria uplatňují na plány a programy v rámci fondů Společenství. Závěrem Komise (aniž je dotčena role Evropského soudního dvora při výkladu práva ES) je, že pro programové období 2000–2006 splňovalo mnoho plánů a programů strukturálních fondů kritéria uvedená v článcích 2 a 3 směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí, a kdyby se uvedená směrnice uplatňovala v době, kdy se připravovaly, vyžadovaly by posouzení v jejím rámci.

Pro období 2007–2013 nařízení 1083/2006 nevyžaduje ex ante hodnocení vnitrostátních strategických referenčních rámců, vyžaduje ale ex ante hodnocení operačních programů (čl. 48 odst. 2). Neexistence požadavku určitého ex ante hodnocení vlivů na životní prostředí znamená, že nemůže vzniknout nebezpečí právní nesoudržnosti v právu Společenství nebo neslučitelnosti se směrnicí o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí, jak panovaly obavy pro programové období, které skončí v roce 2006.

Požadavek podle článku 47 nařízení 1083/2006, aby hodnocení přihlížela k právním předpisům Společenství týkajícím se vlivů na životní prostředí a strategického posuzování vlivů na životní prostředí, zdůrazňuje, že příslušné směrnice se uplatňují, když jsou splněna kritéria v nich obsažená.

Kvůli způsobu, jakým je vymezena oblast působnosti směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí, a různorodosti povahy plánů a programů v rámci fondů není možné předem kategoricky říci, které plány a programy by mohly spadat do její působnosti, avšak je velmi pravděpodobné, že pro operační programy bude zapotřebí strategické posuzování vlivů na životní prostředí.

Hlavním kritériem při rozhodování o uplatnění je v této souvislosti obvykle skutečnost, zda příslušný operační program stanoví rámec pro budoucí schvalování záměrů, protože se očekává, že další kritéria (uvedená v článku 2) budou ve vztahu k operačním programům splněna.

Operační programy by proto měly být prověřeny za účelem posouzení potřeby strategického posuzování vlivů na životní prostředí, a – pokud jde o strukturální fondy a Fond soudržnosti – mnohé z nich mohou vyžadovat posouzení podle uvedené směrnice, zejména (avšak ne výlučně) pokud zahrnují záměry, které jsou uvedeny v příloze I nebo II směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí (EIA)[13].

Za předpokladu, že se členské státy budou držet minimálních požadavků nařízení 1083/2006, se Komise nedomnívá, že strategické posuzování vlivů na životní prostředí bude pro vnitrostátní strategické referenční rámce zapotřebí (protože nestanoví rámec pro budoucí schvalování záměrů), ačkoli členské státy je mohou přesto považovat za užitečné.

Stejné odůvodnění platí pro vnitrostátní strategické plány pro rozvoj venkova a programy rozvoje venkova vyžadované podle nařízení o Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova, vnitrostátní strategické plány a operační programy vyžadované podle nařízení o Evropském rybářském fondu. Ani tady se neočekává, že plány na celostání úrovni, které se řídí minimálními požadavky příslušného nařízení, budou vyžadovat strategické posouzení vlivů na životní prostředí (protože nestanoví rámec pro budoucí schvalování záměrů), ale programy pro rozvoj venkova a operační programy (pro rybolov) je pravděpodobně budou vyžadovat. Měly by být tudíž prověřovány podle požadavků směrnice, stejně jako by měly být prověřovány všechny regionální programy, které splňují kritéria směrnice.

Orgány budou muset při zvažování uplatnění směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí postupovat opatrně, aby se vyhnuly nebezpečí nedodržení, a v případě, že se směrnice použije, členské státy musí být schopné prokázat před přijetím operačního programu, že splnily její požadavky.

Členským států se připomněly jejich povinnosti ohledně směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí v pokynech pro ex ante hodnocení, vypracovaných Komisí, která také navrhla, jak by se strategické posouzení vlivů na životní prostředí mohlo s ex ante hodnocením navzájem doplňovat (otázka, které se níže dotýká oddíl 6)[14].

4. POžADAVKY POSUZOVÁNÍ VLIVů NA žIVOTNÍ PROSTřEDÍ PODLE SMěRNICE O STRATEGICKÉM POSUZOVÁNÍ VLIVů NA žIVOTNÍ PROSTřEDÍ

Posuzování vlivů na životní prostředí obsahuje v souladu se směrnicí o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí tyto prvky:

a) Oblast působnosti zprávy o vlivech na životní prostředí

Orgány působící v oblasti životního prostředí a jmenované členským státem musí být konzultovány při rozhodování o oblasti působnosti a úrovni podrobnosti informací, které musí být obsaženy ve zprávě o vlivu na životního prostředí („scoping“) (čl. 5 odst. 4).

b) Vypracování zprávy o vlivech na životní prostředí

Zpráva (která musí být dostatečně kvalitní) musí obsahovat informace, které lze rozumně vyžadovat (čl. 5 odst. 2), a její obsah je podrobně předepsán v příloze I směrnice (viz níže přílohu 2).

c) Provádění konzultací

Jakmile byly vypracovány návrh plánu nebo programu a zprávy o vlivech na životní prostředí, musí být veřejnosti a orgánům působícím v oblasti životního prostředí dána příležitost vyjádřit se k návrhu plánu nebo programu a ke zprávě o vlivech na životní prostředí (článek 6). „Veřejnost“ se vymezuje jako „jedna nebo více fyzických nebo právnických osob a v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo praxí jejich sdružení, organizace nebo skupiny“. Veřejnost musí být vymezena a musí zahrnovat „veřejnost dotčenou nebo pravděpodobně dotčenou rozhodováním podle této směrnice nebo zajímající se o toto rozhodování, včetně příslušných nevládních organizací, např. těch, které podporují ochranu životního prostředí, a jiných dotčených organizací”. Směrnice je tak sladěna s Aarhuskou úmluvou[15].

Další členské státy, jichž se budou pravděpodobně dotýkat dopady plánu nebo programu na životní prostředí, musejí být rovněž informovány a dotázány, zda si přejí zahájit konzultace (článek 7).

d) Zohlednění zprávy o vlivech na životní prostředí a výsledků konzultací v rozhodovacím procesu

Zpráva o vlivech na životní prostředí a vyjádření obdržená během procesu konzultací se vezmou v úvahu během vypracování plánu nebo programu (článek 8). Tudíž bude možná nezbytné nebo žádoucí provést změny v návrhu plánu nebo programu.

e) Oznámení rozhodnutí

Jmenované orgány působící v oblasti životního prostředí a veřejnost (a kterýkoli členský stát, který byl konzultován) musejí být informovány o přijetí plánu nebo programu a některé další informace (včetně toho, jak byly zohledněny úvahy o životním prostředí a výsledky konzultací) jim musejí být zpřístupněny (článek 9).

f) Monitorování

Monitorování není zahrnuto do definice posouzení vlivů na životní prostředí v článku 2, ale v článku 10 směrnice požaduje monitorování významných vlivů plánů a programů na životní prostředí, aby se mimo jiné zjistily nepředvídané negativní dopady a aby bylo možno učinit vhodná nápravná opatření. Aby se zabránilo opakovanému monitorování, lze uplatnit stávající opatření v oblasti monitorování (článek 10). Přesná povaha opatření v oblasti monitorování bude záviset na povaze a obsahu příslušného plánu nebo programu. Například to, co je vhodné pro program drobného rybolovu, který předpokládá jen jeden nebo dva záměry, se bude lišit od programu, který zahrnuje značné investice do infrastruktury.

5. SOUDRžNOST MEZI PRAXÍ PODLE STÁVAJÍCÍCH NAřÍZENÍ O STRUKTURÁLNÍCH FONDECH A POžADAVKY SMěRNICE O STRATEGICKÉM POSUZOVÁNÍ VLIVů NA žIVOTNÍ PROSTřEDÍ

Požadavky na ex ante hodnocení situace v oblasti životního prostředí podle čl. 41 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) 1260/1999 jsou poměrně stručné. Hodnocení musí obsahovat:

- hodnocení situace v oblasti životního prostředí dotyčného regionu, zejména těch oblastí životního prostředí, o nichž lze předpokládat, že budou značně ovlivněny dopady, které na životní prostředí bude mít pomoc ze strukturálních fondů;

- předpisy pro začlenění rozměru ochrany životního prostředí do pomoci ze strukturálních fondů a jejich shody s krátkodobými a dlouhodobými cíli na vnitrostátní, regionální a místní úrovni;

- předpisy pro zajištění dodržování pravidel Společenství v oblasti životního prostředí;

- odhad očekávaného dopadu této strategie a pomoci ze strukturálních fondů na stav životního prostředí.

Při zavádění těchto požadavků do praxe využily orgány v některých členských státech pokyny vypracované na vnitrostátním základě, nebo Komisí[16], nebo se inspirovaly směrnicí 2001/42/ES, i když v té době neplatila.

Hlavní rozdíly mezi postupem strategického posuzování vlivů na životní prostředí a osvědčenými postupy v ex ante hodnocení vlivů plánů a programů na životní prostředí ve stávajícím programovém kole lze shrnout takto:

i) podle směrnice musejí být orgány působící v oblasti životního prostředí konzultovány, pokud jde o oblast působnosti a úroveň podrobnosti informací, které musejí být obsaženy ve zprávě o vlivech na životní prostředí;

ii) ve směrnici o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí je formální požadavek zvážit rozumná náhradní řešení;

iii) informační požadavky směrnice jsou vyjádřeny úplněji a přísněji a výslovně zahrnují posouzení problémů v oblasti životního prostředí a cílů a to, jak byly vzaty v úvahu (viz níže příloha 3);

iv) směrnice obsahuje formální požadavek konzultovat širokou veřejnost (a výslovně orgány působící v oblasti životního prostředí) ve věci plánu nebo programu a zprávy o vlivech na životní prostředí a stanoví případně přeshraniční konzultace; a

v) při vypracování plánu nebo programu musí být brán ohled na zprávu o vlivech na životní prostředí a na výsledky konzultací. Po přijetí programu musí být veřejnosti, orgánům působícím v oblasti životního prostředí a členským státům, které byly konzultovány, zpřístupněno prohlášení o způsobu, jakým bylo toto zohlednění provedeno.

Zdá se proto zřejmé, že ačkoli jsou rozdíly ve vyjádření požadavků příslušných právních nástrojů výrazné, v praxi by přechod od ex ante hodnocení vlivů na životní prostředí ke strategickému posuzování vlivů na životní prostředí v souladu se směrnicí měl být rozvíjením předešlých osvědčených postupů a členským státům by neměl způsobit nepřekonatelné potíže. Je ale nutno uvést, že směrnice je ve svých požadavcích konkrétní a že ve srovnání s čl. 41 odst. 2 písm. b) zavádí některé další prvky. Navíc je na rozdíl od předešlých pokynů právně vymahatelná.

Příloha 2 srovnává proces strategického posuzování vlivů na životní prostředí s požadavky pro programové období 2000–2006.

6. PROGRAMOVÉ OBDOBÍ 2007–2013

Vztah mezi směrnicí o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí a nařízeními, která se týkají programového období 2007–2013, se zdá právně soudržný a vzájemně se doplňující a dodržování požadavků strategického posuzování vlivů na životní prostředí by ve srovnání se stávajícím postupem[17]mělo přinést některá užitečná zlepšení. Uvedené požadavky do značné míry formalizují to, co již tvořilo osvěčené postupy při provádění ex ante hodnocení vlivů na životní prostředí, avšak aby se zajistil hladký průběh programování a posuzování a aby se získal co největší užitek ze strategického posuzování vlivů na životní prostředí při navrhování programu, budou muset příslušné orgány pečlivě plánovat své činnosti.

Neexistence požadavků na ex ante hodnocení vlivů na životní prostředí spolu s ustanoveními čl. 11 odst. 2 směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí, které umožňují koordinované nebo společné postupy, aby se zabránilo opakovanému posuzování, znamená, že neexistuje právní překážka pro vytvoření jednotného postupu posuzování na programové úrovni.

Bude v zájmu příslušných orgánů zvážit použitelnost směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí a zapojit co nejdříve orgány působící v oblasti životního prostředí, aby se zabránilo zpoždění při dokončování operačních programů a programů rozvoje venkova. Posuzování a programování budou muset začít přibližně ve stejné době a mělo by se zajistit opakované vzájemné informování. Zpráva o vlivech na životní prostředí vyžadovaná pro strategické posuzování vlivů na životní prostředí by měla být dokončena v době, kdy se program navrhuje, aby koncepce programu mohla těžit z rostoucího chápání pravděpodobných účinků. Bude zapotřebí úzká spolupráce mezi programovacím týmem a hodnotícím týmem (v případě potřeby nejsou tyto činnosti sloučeny v jednom týmu).

Především bude vhodné, aby příslušné orgány brzy zvážily požadavky týkající se brzké a účinné veřejné konzultace a to, jak ji chtějí umožnit. Pokud to nezváží dostatečně brzy v plánovacím procesu, mohlo by to vést ke zpoždění v pokročilém stadiu hodnocení, kdy je čas velmi důležitý. Zkušenosti například z Německa a Velké Británie z období 2001–2006 ukazují, že lze provést konzultaci a zároveň dodržet lhůty. Pečlivé plánování hodnocení by mělo umožnit, aby se posouzení vlivů na životní prostředí provedlo v souladu se směrnicí 2001/42/ES, aniž dojde k přílišnému prodloužení plánovacího procesu. Za předpokladu, že v dohodách o partnerství jsou náležitě zastoupeny zájmy životního prostředí, lze se otázkami životního prostředí zabývat a dokumentovat je při navrhování programu (a začlenit do něj možnosti dosažení pozitivních výsledků v oblasti životního prostředí).

Zpráva o vlivech na životní prostředí je důležitý nástroj začleňování ohledů na životní prostředí do přípravy a přijímání plánů a programů. Musí obsahovat informace, které lze rozumně vyžadovat s ohledem mimo jiné na obsah a úroveň podrobnosti v plánu nebo programu. Z toho vyplývá, že ve zprávě o obecném plánu, poskytujícím informace jen v hrubých rysech, možná velmi podrobné informace a analýza nebudou nezbytné, zatímco mnohem větší detaily budou zapotřebí pro plán nebo program, který sám obsahuje vyšší úroveň podrobnosti. To jinými slovy znamená, že zprávy o vlivech na životní prostředí by měly splňovat požadavky přílohy I a zároveň by měly odpovídat povaze plánu nebo programu, jehož se týkají.

Provádí-li se strategické posuzování vlivů na životní prostředí na strategické úrovni (vnitrostátní strategický referenční rámec, národní strategický plán), budou se posuzovat široké oblasti navržené pro podporu, aby se pokud možno co nejvíce zajistilo, že výsledkem budou programy a opatření prospěšné životnímu prostředí. Na programové úrovni bude strategické posuzování vlivů na životní prostředí podrobnější. Posuzování bude muset uvést do souvislosti popis životního prostředí a druhy účinku, které budou pravděpodobně důsledkem navrhovaných opatření, aby se jasně ukázalo, jak opatření podporovaná fondy pravděpodobně ovlivní životní prostředí. Bez ohledu na druh plánu by měla být stanovena platnost a důkladnost zvolených ukazatelů s ohledem na zkušenosti, přičemž tyto ukazatele by měly být pečlivě vybrány tak, aby se v jistém časovém úseku prokázal přínos pro životní prostředí dosažený pomocí opatření programů a aby tyto ukazatele umožnily uspokojivé monitorování dosahování přínosu a případné určení a nápravu nepředvídaných nepříznivých účinků.

Operační programy a programy rozvoje venkova mohou připravit půdu pro nejrůznější konečná opatření, z nichž ne každé bude záměrem ve smyslu směrnice. V takových případech nemá velký smysl pokoušet se omezit strategické posuzování vlivů na životní prostředí pouze na prvky programu spojené se záměrem. To by ani nemuselo být v souladu se směrnicí. Účelem strategického posuzování vlivů na životní prostředí je zlepšit plánování a je smyslupnější provést hodnocení celého programu (a při něm se přiměřeně zabývat každým jeho aspektem) než se pokoušet zavádět umělé rozdíly, které mohou posouzení zkreslit.

Zatímco strategické posuzování vlivů na životní prostředí pomůže optimalizovat příspěvek programů k udržitelnému rozvoji, tam, kde se strategické posuzování vlivů na životní prostředí nevyžaduje, bude problémem formulovat, provádět a hodnotit programy s ohledem na potřeby udržitelného rozvoje a určit způsoby, jimiž lze zásady udržitelného rozvoje začlenit do záměrů za účelem dosažení hodnotnějších výsledků a dopadů, jakož i podpory širších rozvojových cílů programu. V těchto případech se budou muset při ex ante hodnocení zvažovat důsledky návrhů pro životní prostředí. Ve stávajícím programovém období existují příklady z Evropského sociálního fondu, kde se takové zásady úspěšně začlenily[18].

Mnoho orgánů by mělo být schopno využít předešlých zkušeností s hodnocením vlivů na životní prostředí v následujícím programovém období, jiné však mohou považovat za nutné rozšíření kapacit. Vedle dalších zdrojů informací lze nalézt praktické pokyny k provádění strategického posuzování vlivů na životní prostředí v příručce „Greening Regional Development Programmes Network“ (GRDP)[19], vydané počátkem roku 2006.

7. ZÁVěR

Ex ante hodnocení vlivů na životní prostředí prováděná pro stávající období do roku 2006 měla pravděpodobně prospěšný vliv na koncepci programů strukturálních fondů díky vyzrálejšímu přístupu ve srovnání s předešlým obdobím (do roku 2000). Hodnocení obzvláště brala ohled nejen na úroveň, na které by měly být stanoveny určité cíle, ale také na odůvodnění cílů (zda jsou správné) a na to, jak jich co nejlépe dosáhnout. Pro ex ante hodnocení je velmi důležité prokázat jasný vztah mezi výsledky, výstupy a dopady a příčinný vztah mezi nimi. Je jasné, že požadavky hodnocení obsažené v nařízení 1260/1999 pomohly podpořit kulturu a schopnost hodnocení v členských státech. V některých případech se před prvními významnými žádostmi v rámci strukturálních fondů provádělo hodnocení jen velmi málo.

Celkovým poučením ze získaných zkušeností je poznatek, že dobře organizovaný a patřičně financovaný systém hodnocení, podpořený přiměřenými strukturami a jasným vědomím účelu nebo zaměření, je důležitým nástrojem k maximálnímu využití spolufinancování Společenství. Pokud se hodnocení provádějí v raném stadiu plánování zkušenými hodnotiteli, jsou zaměřena na vhodné otázky a hlavní zúčastněné strany ji podporují, pak je možný vyzrálý přístup k udržitelnému rozvoji, který zohledňuje zájmy různých zůčastněných stran a otevírá nové možnosti v oblasti životního prostředí. Neexistuje jasný důkaz, zda přijaté rozhodnutí vyjmout programové období 2000–2006 ze strategického hodnocení vlivů na životní prostředí mělo škodlivé důsledky pro životní prostředí, protože se požadovalo samostatné ex ante hodnocení vlivů na životní prostředí. Během programového období 2007–2013 bude uvedené samostatné hodnocení účinně nahrazeno strategickým posuzováním vlivů na životní prostředí, které bude důležitým nástrojem pro podporu udržitelného rozvoje a které zužitkuje odborné znalostí hodnocení získané během programového období 2000–2006.

[1] Úř. věst. L 197/30, 21.7.2001. Slovo „strategické“ se neobjevuje ve směrnici ani v jejím názvu. V tomto dokumentu se používá pouze z praktických důvodů.

[2] Úř. věst. L 160/1, 26.6.2001.

[3] Plány a programy strukturálních fondů také podléhají hodnocení ex ante , pokud jde o socioekonomickou situaci a rovnost mužů a žen. Uvedená hlediska nejsou předmětem směrnice 2001/42/ES a tato zpráva o nich dále nepojednává.

[4] Viz článek 2 nařízení č. 1260/1999. Článek 49 nařízení o EZOZF (nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení, Úř. věst. L 160/80, 26.6.1999) vyžaduje, aby se hodnocení plánů a programů podle uvedeného nařízení řídilo zásadami z článků 40–43 nařízení 1260/1999. Článek 1 nařízení o FNOR ((ES) č. 1263/1999) vyžaduje, aby strukturální opatření prováděná s finanční pomocí podle uvedeného nařízení přispívala k uskutečňování cílů stanovených (mimo jiné) v nařízení (ES) 1260/1999.

[5] Čl. 3 odst. 9 směrnice 2001/42/ES.

[6] Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999, nařízení Rady (ES) č 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 ze dne 27.7.2006 o Evropském rybářském fondu (ERF).

[7] KOM(2001) 264 v konečném znění. Závěry předsednictví jsou SN 200/1/01 REV 1.

[8] Úř. věst. L 210/25, 31.7.2006.

[9] Nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005.

[10] Viz článek 47 nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 a článek 84 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005. Článek 44 nařízení o ERF poukazuje obecněji na zohlednění vlivů na životní prostředí.

[11] Výjimkami budou pouze případy, kdy členský stát určil podle čl. 3 odst. 3 nebo odst. 4, že posouzení není nutné, protože příslušný plán nebo program nebude mít pravděpodobně významný vliv na životní prostředí, nebo případy, které spadají pod výjimky uvedené v čl. 3 odst. 8.

[12] Provádění směrnice 2001/42/ES; viz http://ec.europa.eu/environment/eia/sea-support.htm.

[13] Směrnice Rady ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (85/337/EHS) ve znění směrnic 97/11/ES a 2003/35/ES.

[14] Viz http://ec.europa.eu/comm/regional_policy/sources/docoffic/working/doc/exante_sf2007-2013_en.pdf.

[15] Evropská hospodářská komise Organizace Spojených národů, Úmluva o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřená v Aarhusu v Dánsku dne 25. června 1998.

[16] „Příručka k posuzování vlivů plánů regionálního rozvoje a programů strukturálních fondů EU na životní prostředí“, vypracovaná Správou zdrojů životního prostředí pro Evropskou komisi, DG XI, Životní prostředí, jaderná bezpečnost a civilní ochrana, srpen 1998.Viz http://www.europa.eu.int/comm/environment/eia/home.htm“Životní prostředí a udržitelný rozvoj, průvodce hodnocením ex ante vlivů programů regionálního rozvoje na životní prostředí”, vypracovaný Ecotec Research and Consulting pro DG XVI Evropské komise. Hodnocení a dokumenty č. 6, květen 1999.

[17] Příloha 3 pracovního dokumentu „ Ex ante hodnocení intervencí strukturálních fondů“ poskytuje rady ohledně postupů ex ante hodnocení a strategického posuzování vlivů na životní prostředí a je dostupná na internetové adrese: http://ec.europa.eu/regional _policy/sources/docoffic/working/sf2000_en.htm.

[18] Macleod, C. (2005), „Začleňování udržitelného rozvoje do programů strukturálních fondů: Hodnocení skotských zkušeností“, European Environment, 15, 313-331.

[19] GRDP, Příručka ke strategickému posuzování vlivů na životní prostředí pro politiku soudržnosti, únor 2006.