Úřední věstník 166 E , 07/07/2005 S. 0058 - 0063



P6_TA(2004)0022 Budoucnost prostoru svobody, bezpečnosti a práva Doporučení Evropského parlamentu Radě a Evropské radě týkající se budoucnosti prostoru svobody, bezpečnosti a práva a opatření pro posílení jeho legitimity a účinnosti (2004/2175(INI) Evropský parlament, - s ohledem na návrh doporučení Radě a Evropské radě, který předložila baronka Sarah Ludford za skupinu ALDE, týkající se budoucnosti prostoru svobody, bezpečnosti a práva a opatření pro posílení jeho legitimity a účinnosti (B6-0006/2004), - s ohledem na čl. 114 odst. 3 a článek 94 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0010/2004), A. poté, co byl informován o tom, že Evropská rada zamýšlí dne 5. listopadu 2004 stanovit priority prostoru svobody, bezpečnosti a práva (PSBP) na příští léta, B. poté, co zaznamenal již dosažený významný pokrok, ale rovněž četná zpoždění Evropské unie při vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva podle článku 2 Smlouvy o EU, C. lituje, že pokroky v oblasti azylu a přistěhovalectví se až do současnosti omezovaly zejména na zabraňování nedovolenému přistěhovalectví a že je nedoprovázelo dostatečné úsilí ve prospěch integrace legálně pobývajících cizinců do běžného života, D. vzhledem k tomu, že by nemělo být navrhováno zřizování uprchlických táborů mimo Unii, protože zde existuje zjevné riziko porušování základních páv, E. přesvědčen o tom, že budoucí rozvoj prostoru svobody, bezpečnosti a práva musí brát v úvahu: - hrozbu mezinárodního terorismu, která se objevila po 11. září 2001 a která postihla Evropskou unii neuvěřitelným způsobem 11. března 2004 při atentátech v Madridu, - rozšíření o 10 nových členských států, kterým se Evropská unie stala demokracií se 450 miliony obyvatel, - vstup Niceské smlouvy v platnost dne 1. února 2003, v níž bylo poprvé stanoveno, že o některých hlavních ustanoveních azylové a přistěhovalecké politiky a soudní spolupráce v občanských věcech se bude rozhodovat kvalifikovanou většinou a v rámci postupu spolurozhodování, - podpis návrhu Ústavní smlouvy [1] dne 29. října 2004, která přejímá jako hlavu II Listinu základních práv, zobecňuje používání postupu spolurozhodování pro legislativní postupy, rozšiřuje kontrolu Soudního dvora rovněž na opatření prostoru svobody, bezpečnosti a práva, která byla z jeho kontroly vyňata, a konečně umožňuje jednotlivcům obrátit se na evropské soudy, - skutečnost, že terorismus představuje hlavní problém, který se dotýká, a především se bude v budoucnosti dotýkat, soužití a bezpečnosti všech Evropanů. Tato skutečnost je hlavním důvodem našeho přesvědčení, že rozvoj PSBP, kterým chce EU bojovat proti tomuto zlu, se musí stát skutečným symbolem a odrazem skutečného přínosu Unie, - nedostatek společných diagnóz pro řešení problémů v oblasti bezpečnosti Evropanů, - skutečnost, že terorismus nebyl považován za prioritní problém pro soužití a bezpečnost Evropanů, F. velmi znepokojen selháním členských států a institucí při vytváření PSBS, které kritizovaly práce Konventu, četné závěry ze zasedání Evropské rady a pravidelné zprávy Komise, G. vzhledem k tomu, že tato selhání musí být neprodleně napravena vhodnými reformami, které musí být přijaty v rámci platných smluv, ale také s ohledem na politické cíle uvedené v návrhu Ústavní smlouvy, který bude podepsán před zasedáním Evropské rady, H. připomínaje, že ačkoli článek 29 Smlouvy o EU pověřuje Unii úkolem "poskytnout vysokou úroveň ochrany v prostoru svobody, bezpečnosti a práva", byla odpověď Unie spíše teoretická než skutečná vzhledem k tomu, že: - pravidlo jednomyslnosti znesnadňuje přijímání závazných rozhodnutí, - se za alibi výsadních pravomocí často skrývají zájmy určitých skupin, - mezi Unii a členskými státy nejsou jasně rozděleny úlohy ani v rámci jednotlivých politik (přistěhovalecká politika, soudní spolupráce, ochrana údajů), ani v rámci členských států (které se podílejí zcela nebo zčásti na spolupráci podle Schengenské dohody), - neexistují spolehlivé a strukturované postupy, kterými je třeba se řídit, - neexistují spolehlivá bezpečnostní opatření v případě krize nebo odmítnutí spolupráce, I. domnívaje se, že není možné: - oddělit vytváření PSBP od politiky ochrany a posilování základních práv a občanství v Unii a - oddělit zásadu vzájemného uznávání od minimální harmonizace, které je základem vzájemné důvěry, J. vzhledem k tomu, že je třeba předjímat všechna ustanovení nové ústavy, která navrhují rozšíření postupu spolurozhodování a rozhodování kvalifikovanou většinou na všechny případy, v nichž to platná Smlouva právně umožňuje, K. lituje, že během posledních pěti let se členské státy v Radě postavily proti vytváření norem pro ochranu práv občanů a jednotlivců a že(někdy tytéž členské státy)uváděly právě neexistenci takových norem jako důvod pro zablokování vzájemného uznávání, L. přesvědčen, že pragmatická řešení, která navrhují některé členské státy, nepovedou k vyřešení skutečných problémů, s nimiž se potýká vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva, pokud nedojde k jednoznačné dohodě na souboru základních zásad, o čemž svědčí neschopnost dosáhnout výraznějšího pokroku v otázce ochrany údajů, M. velmi znepokojen neexistencí přiměřených opatření k boji proti hrozbě terorismu a k boji s jevy ohrožujícími občanské svobody a přesvědčen, že "je třeba dát pojmům národní bezpečnost a veřejný pořádek evropský rozměr, aby členské státy přistupovaly k ohrožení národní bezpečnosti nebo veřejného pořádku v jakémkoli jiném členském státě jako k ohrožení své vlastní národní bezpečnosti nebo veřejného pořádku," [2] N. uvědomuje si velkou odpovědnost v oblasti ochrany práv a bezpečnosti evropských občanů a lituje neprůhlednosti a nedostatečné demokratičnosti mechanismů plánování a rozhodování v prostoru svobody, bezpečnosti a práva, které vedou k tomu, že velmi často jsou Evropský parlament i národní parlamenty postaveny před hotovou věc, 1. doporučuje Evropské radě a Radě, aby při vymezování budoucího prostoru svobody, bezpečnosti a práva vycházely ze tří požadavků obecné povahy: a) posílit legitimitu prostoru svobody, bezpečnosti a práva: - tím, že v duchu ústavy a již uzavřených dohod, kterými se provádí Niceská smlouva, rozhodne o přechodu k postupu spolurozhodování a k rozhodování kvalifikovanou většinou v Radě v této oblasti a o rozšíření soudní pravomoci Soudního dvora v této oblasti, v první řadě pro přijímání opatření v oblasti přistěhovalectví (článek 67 Smlouvy o ES) a dále pro přijímání opatření v rámci boje proti terorismu a mezinárodní trestné činnosti (článek 42 Smlouvy o EU), - tím, že bude dbát na to, aby instituce Unie dodržovaly v oblasti svobody, demokracie a právního státu stejně přísné podmínky, jaké vyžadují od členských států, - tím, že začnou okamžitě uplatňovat zásadu průhlednosti legislativních rozprav v Radě a při vnitrostátním provádění opatření přijatých Unií (a v tomto směru upraví nařízení (ES) č. 1049/2001 [3] a jednací řády Rady a Komise), - tím, že stanoví, že s Parlamentem budou systematicky konzultovány veškeré mezinárodní dohody Unie v oblasti soudní spolupráce v trestních věcech a policejní spolupráce, jakož i jakýkoli návrh společného postoje, který se dotýká PSBP; tato konzultace je zejména nutná u textů, které se nepředkládají ke schválení národním parlamentům, - tím, že plně a včas zapojí Evropský parlament a národní parlamenty do vymezování a aktualizace legislativního a operativního plánování v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (článek III-258 návrhu Smlouvy o Ústavě pro Evropu); b) prosazovat svobody a základní práva prostřednictvím politik spojených s prostorem svobody, bezpečnosti a práva, a tedy: - vzít v příštím akčním plánu v úvahu nejen cíle stanovené v Tampere, které spadají do působnosti Rady ministrů pro spravedlnost a vnitřní věci, ale rovněž všechny ostatní politiky, které se v platných smlouvách týkají základních práv, občanství, ochrany menšin, boje proti diskriminaci, prosazování průhlednosti a ochrany údajů, - zvyšovat v součinnosti s členskými státy informovanost o právech spojených s evropským občanstvím, aby se žádný občan necítil v kterékoli zemi Unie jako cizinec; - zajistit systematické vzdělávání soudců, advokátů a policistů,pověřených zajišťováním dodržování právního státu, neboť každý soudce nebo příslušník policie v členském státě je zároveň evropským soudcem nebo evropským policistou, - vyzývat k rychlému zřízení Evropské agentury pro základní práva, která by sloužila evropským a vnitrostátním institucím a která by systematicky hodnotila unijní politiky v oblasti základních práv s ohledem na článek 7 Smlouvy o EU; agentura bude podléhat zásadám, postupům a kontrolám vztahujícím se na agentury Společenství, - požadovat, aby Komise rychle zřídila Evropský úřad pro pomoc obětem terorismu, který se stane kontaktním místem na evropské úrovni pro občany, jejichž základní práva jsou porušována v důsledku hrozby terorismu, která tíží Evropu i ostatní části světa, - novými legislativními návrhy znovu uvést do rovnováhy bezpečnostní požadavky a dodržování základních práv, - požadovat předběžné posouzení dodržování základních práv (jak byla vymezena v Listině základních práv Unie) v každém legislativním aktu Unie nebo Společenství, - podporovat kulturu základních práv v Unii úsilím o stálý dialog mezi nejvyššími soudy, orgány veřejné správy a právními odborníky s cílem napomoci vytváření vzájemné důvěry, a rovněž podporovat rozvoj výměnných informačních a konzultačních sítí mezi soudci, správními orgány a vědci, - posílit koncept občanství Unie tak, aby zahrnoval záruky volného pohybu občanů Unie, jejich rodinných příslušníku a registrovaných partnerů bez ohledu na pohlaví, - zaručit jednotnou úroveň ochrany základních práv v celé Unii a podporovat vzájemné uznávání a lepší soudní spolupráci mezi členskými státy a přijetí společných minimálních norem pro některé aspekty procesního práva; c) působit důvěryhodně jak na úrovni Unie, tak pokud jde o reakci členských států. To znamená, že pokyny, které budou přijaty dne 5. listopadu 2004, stanoví pro každý cíl splnitelný časový plán, vytvoření monitorovací skupiny (v níž bude zastoupen Evropský parlament a národní parlamenty) a dostatečně náročné cíle, například: - zahájení systematického zkoumání v oblasti vnitřní bezpečnosti Unie (viz projekt PASR-2004), zejména s cílem předejít katastrofickým důsledkům přírodních pohrom nebo teroristických útoků; - vytvoření základního souboru operativních ustanovení na evropské úrovni v oblasti soudní a policejní spolupráce, do něhož by byl formou rozhodnutí nebo rámcových rozhodnutí převzat obsah úmluv v této oblasti, které již členské státy podepsaly, ale dosud neratifikovaly, do 31. prosince 2004, - posílení role Komise na úrovni Unie pro provádění operativních činností, včetně těch, jimiž je pověřen koordinátor pro boj proti terorismu, a zajištění podmínek pracovní součinnosti koordinátora a Komise a účinné parlamentní kontroly činností koordinátora; v každém případě bude muset být postavení koordinátora, který v současnosti spolupracuje s Vysokým představitelem pro SZBP, projednán poté, co bude vysoký představitel nahrazen ministrem zahraničních věcí Unie jakožto místopředsedou Komise, - rozvoj vzájemně provázaného celku informačních sítí, které s dodržením ustanovení o ochraně údajů umožní nepřetržité propojení vnitrostátních orgánů odpovědných za kontroly bezpečnosti (například v přepracované formě SIS II), za policejní spolupráci (například propojením trestních rejstříků jednotlivých členských států) nebo za pohyb osob včetně státních příslušníků třetích zemí (viz projekt VIS), - přeměna Europolu v evropskou agenturu podřízenou zásadám, postupům a kontrolám, které se vztahují na agentury Společenství, rozhodnutím na základě článku 30 Smlouvy o EU, - začlenění všech ustanovení v oblasti soudní a policejní spolupráce do rozhodnutí a rámcových rozhodnutí, která jsou obsažena v úmluvách, jež členské státy podepsaly, ale neratifikovaly; - stanovení způsobů získávání, zpracování a kontroly informací pocházejících od zpravodajských služeb, včetně jejich parlamentní a soudní kontroly, - stanovení hlavních oblastí, jakými jsou azyl, přistěhovalectví a terorismus, ke kterým musí EU přistupovat vážně svědomím toho, že existuje vztah mezi společnými vnitřními problémy a možností vnější politiky, k tomuto stanovení jsou příslušné společně Komise a Rada pro spravedlnost a vnitřní věci, - přijetí norem ochrany údajů a zřízení společného orgánu pro ochranu údajů, který by na evropské úrovni zastřešoval vnitrostátní orgány příslušné v této oblasti, - podřízení výkonných orgánů Unie v oblasti shromažďování a zpracovávání důvěrných informací demokratické kontrole Parlamentu způsobem, který odpovídá způsobům, jež používá ve vnitrostátním měřítku většina členských států, 2. Doporučuje Evropské radě a Radě níže uvedené konkrétní cíle, které by měly být dosaženy v příštích pěti letech: a) v přistěhovalecké politice vymezit ucelený právní rámec s cílem dosáhnout šesti cílů: - vypracovat ucelenou přistěhovaleckou politiku zaměřenou na vytvoření legálních možnosti přistěhovat se, která by vedla mimo jiné ke snížení motivace k nedovolenému přistěhovalectví, - vyrovnat se s novými demografickými a hospodářskými výzvami, kterým v současnosti Unie čelí s plným zohledněním přijímací kapacity členských států, - uznat, že přistěhovalci nepředstavují zdroj dočasné pracovní síly, která má zaplnit nerovnovážný stav, ale naopak mít na zřeteli jejich dlouhodobý přínos našim společnostem, - podporovat odpovídajícími opatřeními a finančními prostředky sociální, kulturní a politickou integraci přistěhovalců, - zahrnout do rozhodnutí a rámcových rozhodnutí všechna ustanovení obsažená v Mezinárodní úmluvě o ochraně práv všech migrujících pracovníků a jejich rodinných příslušníků,přijaté Valným shromážděním OSN dne 18. prosince 1990, - vytvořit ucelený rámec mezinárodní spolupráce se zeměmi původu; b) v politice boje s nedovoleným přistěhovalectvím vybudovat odpovídající právní rámec s cílem dosáhnout níže uvedených tří cílů: - harmonizovat způsob, kterým jednotlivé členské státy pojímají nedovolené přistěhovalectví, což je zásadní pro společný přístup v této otázce, - zavést společnou politiku boje proti nedovolenému přistěhovalectví a předcházení práci bez pracovního povolení tím, že budou trestáni převaděči, - zavést společnou politiku boje proti veškerým formám obchodu s lidmi; c) v politice navracení vymezit — postupem spolurozhodování, jak bylo dohodnuto na základě prohlášení č. 5 o článku 67 Smlouvy o ES a s ohledem na ustanovení Ženevské úmluvy — politiku navracení do vlasti v součinnosti se zeměmi původu nebo s cílovými zeměmi, přičemž musí být zajištěny obecné normy ochrany osob, které se navracejí; členské státy jsou povinny dbát při operacích návratu do vlasti na zachování důstojnosti a fyzické nedotknutelnosti vyhoštěných osob, d) v azylové politice vymezit jednotný statut a společný postup v oblasti azylu, jak bylo stanoveno v Tampere a potvrzeno v návrhu Ústavní smlouvy, a zároveň posílit opatření na ochranu uprchlíků nebo osob, které potřebují humanitární pomoc, a plně jim zaručit jejich individuální a sociální práva, zejména pokud jde o péči o zdraví, vzdělání a zaměstnání; také podotýká, že právní rámec, kterým musí Unie a její členské státy dodržovat ve prospěch těchto osob, nesmí být zpochybňován mezinárodními dohodami, které sjednává Unie nebo její členské státy; pokud jde o tuto politiku, poučit se ze zkušeností střediska Sangatte a vzít v úvahu obavy vyjádřené organizacemi na obranu práv migrantů a zejména Mezinárodní federace lig na ochranu lidských práv, které vyzývají Unii, aby se nezbavovala své odpovědnosti, kterou má v souvislosti s Ženevskou úmluvou a nepodstupovala riziko vytvoření právního vakua, pokud jde o lidi, kteří patří k nejubožejším na naší planetě; e) v oblasti soudní spolupráce podporovat vzájemné uznávání. To předpokládá přijetí opatření podporujících budování vzájemné důvěry mezi soudními orgány a občany a mezi soudními orgány navzájem: - v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech přijmout opatření ke sblížení rodinného práva, právního rámce dědění a ostatních oblastí, které v současnosti upravují minimální pravidla stanovená podle Haagské úmluvy o mezinárodním právu soukromém; - v oblasti soudní spolupráce v trestních věcech přijmout opatření definující skutkové podstaty trestných činů stanovených v článku 2 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV [4] o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy a přijmout opatření vymezující minimální záruky v případě obvinění a vzetí do vazby. V téže oblasti je třeba rovněž dát Eurojustu nový podnět, jehož cílem by bylo zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce, jehož působnost by překračovala úzký rámec ochrany finančních zájmů Unie; f) provést do konce roku 2005 důkladné a veřejné hodnocení uskutečňování akčního plánu boje proti terorismu, jeho propojení s odpovídajícími národními a mezinárodními plány a jeho plné slučitelnosti s dodržováním osobních svobod; g) provést důkladné a veřejné hodnocení praktických dopadů existence jednotlivých systémů v některých členských státech a připravit postupy jejich postupné integrace společného právního systému; h) zavést integrovaný systém kontroly hranic, který umožní spolupráci mezi příslušnou evropskou agenturou a orgány členských států odpovědných za kontrolu pohybu osob a zboží; 3. Blahopřeje nizozemskému předsednictví k jeho závazku přijmout nejpozději do 1. dubna 2005 rozhodnutí, které stanoví, že veškerá opatření související s hlavou IV Smlouvy o založení Evropských společenství budou přijímána kvalifikovanou většinou a postupem spolurozhodování, vyzývá Evropskou radu, aby tento návrh podpořila; 4. Pověřuje svého předsedu, aby předal toto doporučení Radě a Evropské radě a pro informaci Komisi a vládám a parlamentům členských států. [1] Odkazy v tomto usnesení jsou vzaty z dokumentu CIG/87/04. [2] Návrh nizozemského předsednictví, dokument č. 11122/04, bod 4.2. [3] Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43. [4] Úř. věst. L 190, 18.7.2002, s. 1. --------------------------------------------------