CS    CS  KOMISE EVROPSKÝCH SPOLE ČENSTVÍ 
V Bruselu dne 18.10.2005 
KOM(2005) 514 v kone čném znění 
  
SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RAD Ě 
Boj proti obchodování s lidmi – integrovaný p řístup a návrhy na ak ční plán  
 
CS 2   CS BOJ PROTI OBCHODOVÁNÍ S LIDMI – INTEGROVANÝ P ŘÍSTUP A NÁVRHY NA 
AKČNÍ PLÁN 
I. Úvod........................................................................................................................ ..... 3 
II. HLAVNÍ ZÁJEM: OCHR ANA LIDSKÝCH PRÁV.................................................. 3 
III. ORGANIZOVANÁ TRESTNÁ ČINNOST................................................................ 4 
IV. NEDOVOLENÁ MIGRACE....................................................................................... 6 V. ZVLÁŠTNÍ SKUPINY, ZEJMÉNA ŽENY A D ĚTI.................................................. 7 
VI. SPOLEHLIVÉ ÚDAJE................................................................................................ 9 VII. KOORDINACE A SPOLUPRÁCE............................................................................. 9 PŘÍLOHA.......................................................................................................................... ....... 12 
 
CS 3   CS I. Ú VOD 
Cílem tohoto sd ělení je další1 posilování závazku Evropské unie2 a členských stát ů předcházet 
a bojovat proti obchodování s lidmi provozovanému za ú čelem vyko řisťování pracovní síly 
nebo pohlavního vyko řisťování, jak stanoví rámcové rozhodnutí ze dne 19. července 2002 
o boji proti obchodování s lidmi,3 a k ochran ě, podpoře a rehabilitaci jeho ob ětí.  
Toto sdělení je založeno na uznání, že ú činné řešení obchodování s lidmi vyžaduje 
integrovaný p řístup, jehož základem je dodržování lids kých práv a pochopení jeho globální 
povahy. Tento p řístup vyžaduje koordinovanou politiku, zvlášt ě v oblasti svobody, 
bezpečnosti a spravedlnosti, vn ějších vztah ů, rozvojové spolupráce, zam ěstnanosti,4 rovnosti 
pohlaví a zákazu diskriminace. Snaží se rovn ěž posílit široký dialog ve řejné a soukromé sféry 
v této oblasti.  
Takovou odpov ěď vyžaduje Haagský program,5 podpořený zasedáním Evropské rady 
v listopadu 2004, v n ěmž se Rada a Komise vyzývají, aby v roce 2005 vypracovaly plán 
s cílem vytvo řit společné normy, nejlepší postupy a mechanismy k p ředcházení a potírání 
obchodování s lidmi a k posílení boje proti nedovolenému p řistěhovalectví.6  
Toto sdělení, které bylo oznámeno v ak čním plánu Rady a Komise, kterým se provádí 
Haagský program7, se snaží p řispět k vypracování tohoto plá nu. Bere v úvahu celkový ak ční 
plán pro boj proti nedovolenému p řistěhovalectví a obchodování s lidmi z roku 2002 a úvahy 
a doporučení předložené ve zpráv ě z prosince 20048, kterou vypracovala skupina odborník ů 
pro obchodování s lidmi9 zřízená Komisí na konci roku 2003. 
II. HLAVNÍ ZÁJEM: OC HRANA LIDSKÝCH PRÁV  
Dotčené osoby, jejich pot řeby a práva stojí ve st ředu politiky EU týka jící se obchodování 
s lidmi. To p ředevším znamená jasný závazek orgán ů EU a členských stát ů zaujmout přístup 
soustředěný na lidská práva  a prosazovat ho ve svých vn ějších vztazích a rozvojové politice.  
Čl. 5 odst. 3 Listi ny základních práv EU10 zakazuje obchodování s lidmi v kontextu 
nedotknutelné lidské d ůstojnosti, která je v samém jádru ústav jednotlivých stát ů a 
mezinárodních nástroj ů v oblasti lidských práv, které jsou pro členské státy závazné.  
Podle mezinárodních právních p ředpisů a závazk ů stát, který p řehlíží obchodování s lidmi 
nebo nepřijme účinná opatření k jeho potla čení, porušuje lidská práva11. 
Orgány EU a členské státy budou aktivn ě provádět politiky posilující zákaz 
obchodování s lidmi v četně ochrany skute čných nebo potenciálních ob ětí 
na úrovni EU stejn ě jako na regionální a mezinárodní úrovni.  
Státní příslušníci t řetích zemí, kte ří jsou oběťmi obchodování s lidmi, ale kte ří nemají legální 
bydliště v EU, by z této ochrany nem ěli být vylou čeni12, zvláště pokud spolupracovali 
s příslušnými orgány členských stát ů a svědčili proti obchodník ům s lidmi. Krom ě toho by 
tyto osoby m ěly mít de facto  možnost uplatnit svá práva, nap říklad právo podat žalobu 
na pachatele nebo požádat o odškodn ění nebo azyl. 
 
CS 4   CS Pravidelné sledování a následná opat ření na úrovni odborník ů a na politické úrovni,  která 
zajistí dodržování výše uvedených zásad v rámci EU, jsou zásadní. 
Rada by m ěla v úzké spolupráci s Komisí a na základ ě obsáhlého dialogu 
s občanskou spole čností13 uspořádat alespo ň jednou ro čně politickou diskusi 
o politice EU v oblasti boje proti ob chodování s lidmi a vyhodnotit, zda je 
v souladu se standardy lidských práv a zda je t řeba podniknout další kroky, 
např. zlepšit systémy pomoci, ochrany a sociálního za členění.14  
Je oprávn ěné nastolovat toto téma p ři politickém dialogu se t řetími zem ěmi vycházeje 
z ustanovení o základních prvcích lidských práv, která jsou obsažena ve smlouvách ES 
o obchodu a spolupráci, a na mnohostranných fórech.15  
Společenství by m ělo posilovat politický dialog s partnerskými zem ěmi 
na dvoustranné a vícestranné úrovni o lidskoprávním rozm ěru obchodování 
s lidmi a politiky jeho potírání a pokra čovat v nastolování tohoto tématu 
na příslušných regionálních a mnohostranných fórech.  
Evropská iniciativa pro demokracii a lidská práva v ěnovala zvláštní pozornost tomuto tématu 
pro období 2005/2006 a po čítá se zvláštní podporou v rámci kampan ě „Posilování kultury 
lidských práv“.  
Orgány EU a členské státy by m ěly zesílit své úsilí p ři řešení problém ů 
spojených s obchodováním s lidmi v rámci EU a ve vztazích se t řetími zem ěmi, 
např. rozvíjením úsilí na podporu inicia tiv v oblasti boje proti obchodování 
s lidmi prost řednictvím rozvojové spolupráce. 
III. ORGANIZOVANÁ TRESTNÁ ČINNOST 
Obchodování s lidmi p ředstavuje závažnou trestnou činnost proti osobám,16 ke které se musí 
přistupovat jako k form ě organizované trestné činnosti spojené s jinou závažnou trestnou 
činností a jako k jasné priorit ě vymáhání práva. Vysoké zisky z vyko řisťování pracovní síly 
nebo pohlavního vyko řisťování17 jsou často předmětem praní špinavých pen ěz a mohou 
obchodník ům s lidmi umožnit páchat další trestnou činnost a získat hospodá řskou, 
společenskou nebo dokonce politickou moc18.  
Obchodování s lidmi se musí zm ěnit z „trestné činnosti vyzna čující se nízkým rizikem a 
vysokým ziskem“19 na činnost vyzna čující se vysokým rizikem a nízkým ziskem. Donucovací 
orgány musí využít veškeré dostupné zdroje a kapacity20 k vymáhání zákazu obchodování s 
lidmi, zbavit ho veškerých ekonomických výhod a tam, kde došlo k finan čnímu zisku, zabavit 
a zkonfiskovat veškerý majetek.21 Vyšetřování případů obchodování s lidmi by m ělo mít 
stejnou prioritu jako jiné oblas ti organizované trestné činnosti z hlediska používání odborných 
vyšetřovacích postup ů a strategií k narušení této činnosti.  
Členské státy by m ěly svým donucovacím orgán ům zajistit nezbytnou 
organizační strukturu,22 odborný23 personál a odpovídající finan ční zdroje 
k účinnému boji proti obchodování s lidmi.24 R a d a  b y  m ěla na základ ě 
hodnocení Komise a v rámci pravomocí Un ie zajistit pravidelné sledování a 
vytvořit normy a m ěřítka.  
 
CS 5   CS Obchodování s lidmi za ú čelem vyko řisťování pracovní síly vyžaduje nové 
druhy specializace a spolupráce s partnery, nap říklad s ú řady odpov ědnými 
za dohled nad pracovními podmínkami a finan ční vyšetřování v souvislosti 
s nezákonným zam ěstnáváním.25  
V oblasti boje proti obchodování s lidmi26 by měly tvořit nedílnou sou část každé 
politiky protikorup ční strategie. 
Orgány EU a členské státy by m ěly podporovat boj proti obchodování s lidmi 
jako prioritu svých vztah ů se třetími zem ěmi v oblasti vymáhání práva .27  
Svědectví obětí je důležitým důkazem proti obchodník ům s lidmi. Vzhledem k vyššímu riziku 
pro oběť, která poskytla své sv ědectví,28 je nutno nalézt zp ůsob, aby ob ěti mohly sv ědčit a 
současně byla zajišt ěna jejich bezpe čnost, aby oni ani jejich p říbuzní nebyli vystaveni 
riziku.29 
Členské státy by m ěly poskytnout ochranu a pomoc ob ětem, které poskytly své 
svědectví, jakožto nedílnou sou část účinného trestního stíhání a dále rozvíjet 
aktivní vyšet řování vedené zpravodajskými sl užbami, které nebude záviset 
na svědectví ob ětí.30 
Evropské orgány získaly zvláštní  pravomoce a odborný personál. P říslušnou institucí 
pro oblast obchodování s lidmi je Eurojust31. Zvláště významná je úloha Europolu.32 Může 
poskytnout p řístup do databází zpravodajských služeb a nabízí opera ční podporu 
prostřednictvím vým ěny informací zpravodajskýc h služeb a odborných rad.33 Usnadňuje 
výměnu informací, poskytuje opera ční analýzy členským stát ům a vypracovává strategické 
zprávy na základ ě běžných a tajných informací poskytnutých členskými státy, shromážd ěných 
Europolem nebo z jiných zdroj ů. Tok informací z členských stát ů do Europolu je nicmén ě 
malý ve srovnání s po čtem vyšet řování. Zdá se, že vyšet řování jsou založena více 
na spontánní dvoustranné nebo ví cestranné spolupráci a na řádné struktury a mechanismy se 
pohlíží jako na možnost. Europol řídí pouze jeden analytický pracovní soubor jménem 
členských stát ů, který je konkrétn ě zaměřen na obchodování s lidmi.34  
Členské státy by m ěly zajistit, aby vnitrostát ní donucovací orgány pravideln ě 
zapojovaly Europol do vým ěny informací, spole čných operací a spole čných 
vyšetřovacích tým ů a využívaly potenciál Eurojustu k usnadn ění stíhání 
obchodník ů s lidmi.  
Evropští policejní ředitelé by m ěli pravideln ě sledovat operativní spolupráci 
mezi členskými státy a tam, kde je to vhodné, p ředkládat doporu čení 
ke zlepšení. 
CEPOL by m ěl pokračovat v pravidelném organizování odborných školení 
pro pracovníky donucovacích orgán ů. 
Orgány a instituce EU, stejn ě jako členské státy, by m ěly podporovat a posilovat 
regionální formy policejní spolupráce, zvlášt ě prostřednictvím takových 
program ů, jako je AGIS. 
Dne 4. srpna 2005 podepsalo pouze 15 členských stát ů protokol OSN o obchodování s lidmi a 
pouze 13 členských stát ů protokol OSN o p řevaděčství. Komise navrhla uzav ření těchto 
 
CS 6   CS protokolů ze strany Evropského spole čenství35 v srpnu 200336, ale Rada nep řijala příslušné 
rozhodnutí kv ůli neshodám o rozsahu pravomoci Spole čenství v souvislosti s ustanoveními 
těchto protokol ů.  
Rada by m ěla co nejd říve37 přijmout návrh rozhodnutí o uzav ření, jménem ES, 
protokolu OSN o obchodování s lidmi, který Komise p ředložila dne 22. srpna 
200338. 
Základem pro řešení finan čních důsledků obchodování s lidmi39 budou nástroje ES pro boj 
s praním špinavých pen ěz, zvláště s cílem posílit reakci trestního práva, jako je nová sm ěrnice 
nedávno navržená Komisí. Je t řeba plně využít nové rámcové roz hodnutí Rady o konfiskaci 
výnosů a majetku z trestné činnosti a nástroj ů trestné činnosti.40 Je třeba sledovat a hodnotit 
činnost Pracovní skupiny pro finan ční činnost, zvlášt ě Pracovní skupiny pro typologii, která 
se zaměřuje mezi jinými na Metody praní špinavých pen ěz v souvislosti s obchodováním 
s lidmi , aby bylo možno vypracovat další politické a opera ční možnosti pro boj 
proti obchodování s lidmi.  
IV. NEDOVOLENÁ MIGRACE  
Trestná činnost spo čívající v obchodování s lidmi má často nadnárodní rozm ěr, jelikož se 
množství lidí, se kterými se obchoduje, p řesouvá nebo p řeváží přes vnější hranice. Z tohoto 
důvodu je p ředcházení a boj proti obchodování s lidmi  zásadním prvkem úsilí EU o zlepšení 
kontrol a ostrahy na vn ějších hranicích a posílen í boje proti nedovolenému p řistěhovalectví.  
Převaděčství a obchodování s lidmi spojuje skute čnost, že je často organizují mezinárodní 
zločinecké sít ě a jsou sou částí jevů organizované trestné činnosti spojených s poptávkou 
po levných a nezákonných službách. Co se tý če usnadnění nedovoleného vstupu, tranzitu a 
pobytu těchto sítí, hrají významnou úlohu p ři předcházení této trestné činnosti sm ěrnice 
2002/90/ES ze dne 28. listopadu 200241 a rámcové rozhodnutí z téhož dne42. 
V roce 2002 p řijala Rada rozsáhlý ak ční plán pro boj proti nedovolenému p řistěhovalectví a 
obchodování s lidmi v EU43, který obsahuje rozsáhlý seznam opat ření a akcí od vízové 
politiky, vým ěny informací a opat ření na hranicích až po problémy navracení a trestní postih 
obchodník ů s lidmi. Bylo provedeno n ěkolik opat ření navržených v ak čním plánu z roku 
2002,44 zvláště: (1) směrnice 2004/81/ES ze dne 29. dubna 200445, která vymezuje podmínky 
pro vydávání povolení k pobytu státním p říslušníkům třetích zemí, kte ří jsou ob ětmi 
obchodování s lidmi nebo kterým byla poskytnuta pomoc k nedovolenému p řistěhovalectví a 
kteří spolupracují s p říslušnými orgány, a (2) na řízení (ES) č. 491/2004 ze dne 10. b řezna 
2004,46 o zavedení programu finan ční a technické pomoci t řetím zemím v oblastech migrace a 
azylu (AENEAS), který výslovn ě umožňuje spolufinancování projekt ů v souvislosti 
s předcházením a bojem proti obchodování s lidmi.  
Stejně komplexní p řístup lze nalézt i v protokolu OSN o p řevaděčství a v protokolu OSN 
o obchodování s lidmi47, které odrážejí globální uznání tohoto problému a m ěly by být 
urychleně ratifikovány všemi aktéry EU.  
Pokud má být zesílena činnost proti obchodování s lidmi, je t řeba přijmout následující 
opatření pro kontrolu hranic a řízení migrace: 
S cílem zlepšit status osob, které jsou p ředmětem obchodování s lidmi, m ěly by 
členské státy urychlit transpozici sm ěrnice 2004/81/ES.48  
 
CS 7   CS Komise zváží možnost po řádat pravidelná setkání odborník ů z členských stát ů, 
kteří by si vym ěňovali informace o zp ůsobech a metodách používaných p ři 
převaděčství, aby bylo možné u činit si prakticky orientované záv ěry 
o předcházení a potla čování obchodování s lidmi, nap říklad o získávání a 
přepravě obětí. Evropská agentura pro vn ější hranice (FRONTEX) a CEPOL 
by měly věnovat zvláštní pozornost t ěmto jevům ve svých vzd ělávacích 
programech. 
Členské státy by m ěly zajistit, aby se na základ ě budoucího na řízení, kterým se 
stanoví kodex Spole čenství týkající se prav idel pro pohyb osob p řes hranice,49 
věnovala zvláštní pozornost ú činnějším a cílen ějším kontrolám na p řechodech 
vnějších hranic EU z hlediska možných ob ětí obchodování s lidmi. Agentura 
FRONTEX bude členským stát ům v tomto úkolu napomáhat. FRONTEX by 
měl vzít v úvahu nutnost potla čovat obchodování s lidmi v koordinaci a 
při organizování spole čných operací a pilotních projekt ů na vnějších hranicích 
a při naplňování své úlohy spo čívající v analýze rizik. EUROPOL a FRONTEX 
by měly v této oblasti v rámci svých p říslušných pravomocí spolupracovat. 
Rada by m ěla co nejrychleji zavést biometri cké identifikátory ve vízech a 
povoleních k pobytu v EU, nebo ť bezpečnější doklady pomáhají p ři identifikaci 
osob, které jsou p ředmětem obchodování s lidmi. 
Rada, Evropský parlament50 a  K o m i s e  b y  m ěly co nejd říve, podle svých 
příslušných pravomocí, dokon čit vytvoření spole čného Vízového informa čního 
systému. 
Zaměstnanci konzulát ů v zemích p ůvodu by m ěli spolupracovat a vym ěňovat si 
zkušenosti a být vyškoleni, aby rozezna li žádosti o víza, které by mohly mít 
spojitost s obchodováním s lidmi. 51 
V. ZVLÁŠTNÍ SKUPI NY, ZEJMÉNA ŽENY A D ĚTI 
Prosazování zákazu diskriminace v četně rovnosti pohlaví, práv d ětí, původních obyvatel a 
menšin52 je zvlášt ě významné, nebo ť mnoho ob ětí nebo potenciálních ob ětí obchodování 
s lidmi jsou ženy, d ěti a osoby pat řící k etnickým nebo menšinovým skupinám, které mohou 
být předmětem diskriminace ve své zemi p ůvodu. Obchodování s lidmi není nutn ě trestnou 
činností spojenou s pohlavím, nebo ť muži a zvlášt ě chlapci se rovn ěž stávají ob ěťmi 
vykořisťování pracovní síly nebo pohlavního vyko řisťování. Obchodování se ženami a 
dívkami zvlášt ě za účelem pohlavního vyko řisťování pro obchodní ú čely je nicmén ě 
rozšířenou skute čností.  
Orgány EU a členské státy by m ěly podporovat strategie k prevenci zam ěřené 
na pohlaví jako klí čový prvek potla čování obchodování se ženami a d ětmi. To 
zahrnuje provád ění zásad rovnosti pohlaví a odstra ňování poptávky po všech 
formách vyko řisťování, v četně pohlavního vyko řisťování a vyko řisťování 
pracovní síly v domácnosti.53  
V  r á m c i  E U  b y  s e  m ěly k finan ční podpo ře projekt ů, které se zabývají 
obchodováním s lidmi tak i násilím proti d ětem, ženám a dalším ohroženým 
 
CS 8   CS skupinám i nadále využívat programy jako  je Daphne, a zvýšenou pozornost je 
třeba věnovat rozvojové spolupráci.  
Je třeba věnovat další pozornost a výzkum obchodování s d ětmi v Evrop ě. Měly 
by být aktivn ě podporovány obce, které čelí problému nucené d ětské práce 
(včetně práce v podnicích definovaných jako  „sweet shops“, žebrání, krádeží a 
prostituce). P ři řešení tohoto problému je t řeba spolupracovat se zem ěmi 
původu těchto dětí.  
Trestnými činy spojenými s obchodováním s d ětmi, zvlášt ě nucením d ětí k prostituci nebo 
zapojováním se do sexuálních praktik s d ětskými prostituty/prostitutkami, se již zabývala 
rámcová rozhodnutí Rady o boji proti obchodování s lidmi a potírání sexuálního vykořisťování dětí a dětské pornografie.
54 Stupeň harmonizace je však pom ěrně omezený.  
Komise se v roce 2006 p ři hodnocení provád ění rámcových rozhodnutí Rady 
o potlačování obchodování s lidmi a sexuálním vyko řisťování dětí a dětské 
pornografii zam ěří ve svých hodnotících zprávách na pot řebu dalšího posilování 
právního rámce, který by řešil obchodování s d ětmi a související trestné činy, 
zvláště nucení d ětí k prostituci nebo provád ění sexuálních praktik s d ětskými 
prostituty/prostitutkami, a v p řípadě nutnosti p ředloží příslušné návrhy.   
Obchodováním s d ětmi55 je třeba se zabývat ve sv ětle Listiny základníc h práv EU, která 
zdůrazňuje nejlepší zájmy dít ěte jako hlavní kritérium posuzování všech činností, které se 
týkají dětí.56 Úmluva o právech dít ěte z roku 1989 (Úmluva)57, která je nejd ůležitějším 
mezinárodním nástrojem na ochranu práv d ětí, zahrnuje ustanovení o obchodování s d ětmi.58 
Tato úmluva se vztahuje na každé dít ě, které je mladší 18 let, což je p řístup, kterým se řídí i 
Komise. Protokol OSN o obchodování s lidmi je t řeba vykládat ve sv ětle Úmluvy a sou časně 
brát v úvahu i další p říslušné mezinárodní nástroje, jako je Op ční protokol týkající se prodeje 
dětí, dětské prostituce a d ětské pornografie ze dne 25. kv ětna 2000 a Úmluva Mezinárodní 
organizace práce (ILO) o zákazu a okamžité akci k odstran ění nejhorších forem d ětské 
práce59, jakož i Haagská úmluva o ochran ě dětí a spolupráci p ři mezinárodním osvojení. Pat ří 
sem i činnost, o které v této oblasti rozhodlo 46 členských stát ů Rady Evropy na své vrcholné 
schůzce ve Varšav ě, zvláště tříletý Akční program týkající se d ětí a násilí.  
Orgány EU a členské státy by m ěly zajistit, aby politika EU v oblasti boje 
proti obchodování s lidmi odrážela p řístup k práv ům dětí, který vychází 
z globáln ě uznávaných zásad, jež jsou obsaženy zvlášt ě v Úmluv ě OSN 
o právech dít ěte. Tento p řístup se musí d ůsledně uplatňovat na každou osobu 
mladší 18 let. Je t řeba rovn ěž zajistit koordinaci s ak čním programem Rady 
Evropy o d ětech a násilí (2006-2008).60 
V souvislosti se sprá vou hranic je t řeba věnovat zvláštní pozornost nezletilým osobám bez 
doprovodu  nebo dětem, které cestují bez rodinného p říslušníka61, tak jak tomu je v nedávno 
přijatém nařízení, kterým se stanoví kodex Spole čenství o pravidlech upravujících 
přeshraniční pohyb osob.62 Komise se bude brzy63 ve zvláštním sd ělení zabývat ochranou 
dětí. 
Rozvojová spolupráce musí ú činně přispívat k řešení svízelné situace d ětí v rozvojových 
zemích, které jsou p ředmětem obchodování. 
Komise by m ěla zajistit, aby byly v národních a regionálních strategických 
dokumentech, pokud je to relevantní a mo žné, posíleny strategie, které by se 
 
CS 9   CS zabývaly faktory, jež umož ňují obchodování s d ětmi, jako je nedostate čná 
registrace nov ě narozených d ětí nebo chyb ějící přístup k základnímu vzd ělání.64 
VI. SPOLEHLIVÉ ÚDAJE 
Politika EU v oblasti boje proti obchodování  s lidmi musí být založena na jasné p ředstavě 
skutečného rozsahu tohoto problému na  úrovni EU a globální úrovni.65 Přesná čísla však 
nejsou dostupná66 a údaje donucovacích orgán ů jsou sice d ůležité, ale nedostate čné.67 V roce 
2003 vyzvala Rada Komisi a členské státy, aby podporovaly opat ření k vytvo ření systému 
monitorování obchodování s lidmi, který by poskytoval aktualiz ované údaje prost řednictvím 
jejich stálého a pravidelného shromaž ďování od p říslušných vnitrostátních orgán ů.68 
Vezmeme-li v úvahu Ak ční plán v oblasti statistiky pro rok 200369 a údaje Eurostatu v oblasti 
migrace70, které se týkají n ěkterých hledisek tohoto jevu, je prvním krokem k souvislému 
statistickému systému systematický sb ěr a analýza údaj ů – roztříděných podle v ěku, pohlaví a 
dalších p říslušných hledisek71 - z různých  zdrojů založených na spole čných pokynech 
z ústředí na úrovni státu. Poté, co jsou odpovídajícím zp ůsobem shromážd ěny údaje 
na vnitrostátní úrovni, je nutno shromáždit a porovnat údaje na evropské úrovni72, a 
spolupracovat na úrovni EU a globální úrovni se t řetími zem ěmi, mezinárodními 
organizacemi a nevládními organizacemi. V členských státech by m ěly existovat nezávislé 
instituce, nap říklad národní zpravodajové nebo kancelá ře, jež by soustavn ě shromaž ďovaly 
údaje včetně údajů z nevládních organizací a sledovali ú činky národních ak čních plánů.  
Komise posoudí, s ohledem na existují cí orgány na úrovni EU a na možnou 
budoucí úlohu Eurostatu, možn osti týkající se shromaž ďování a srovnávání 
příslušných vnitrostátních údaj ů, aby zajistila řádné monitorování na úrovni 
EU. 
Budoucí Agentura Evropské unie pro základní práva73 by měla – v souladu 
se svým mandátem a v úzké spol upráci s budoucí Evropskou migra ční sítí 
(EMS)74 a se skupinou odborník ů pro obchodování s lidmi – shromaž ďovat a 
analyzovat údaje o obchodování s lidmi. Ve spolupráci s Komisí a členskými 
státy by m ěla vypracovat metody ke zlepšení  srovnatelnosti a spolehlivosti 
údajů na evropské úrovni. 
Společenství a členské státy by m ěly takový p řístup podporovat ve vztazích 
se třetími (zvlášt ě rozvojovými) zem ěmi a klí čovými mezinárodními 
organizacemi.  
VII. KOORDINACE A SPOLUPRÁCE 
Přiměřené struktury koordinace  a spolupráce jsou nutné75, ale mohou se v jednotlivých 
zemích lišit, pokud zajiš ťují, aby by ĺy účinně dosaženy hlavní cíle politiky boje 
proti obchodování s lidmi, zvlášt ě řádná identifikace a odkazování osob, které jsou 
předmětem tohoto obchodování, na ochranné a podp ůrné mechanismy. M ěly by spojit a uvést 
do rovnováhy r ůzné zájmy zú častněných institucí nebo organizací. 
Spolupráce ve řejné a soukromé sféry 
Organizace ob čanské spole čnosti hrají v celé EU a na celém sv ětě klíčovou úlohu p ři pomoci 
osobám, které jsou p ředmětem obchodování s lidmi.76 Vztah mezi t ěmito organizacemi, 
 
CS 10   CS dalšími zam ěstnavatelskými organizacemi a donucovacími orgány se musí zakládat 
na vzájemném porozum ění a důvěře.  
Členské státy by m ěly posílit spolupráci ve řejných orgán ů s organizacemi 
občanské spole čnosti v oblasti p ředcházení a boje prot i obchodování s lidmi, 
například stanovením pravide l, na kterých se ob ě strany dohodnou a která 
budou podporovat vzájemné porozum ění a důvěru. Tam, kde je to vhodné, m ěly 
by se zapojit i organizace zam ěstnavatel ů a zástupci ur čitých průmyslových 
odvětví. 
Komise bude nadále podporovat dialog s organizacemi ob čanské spole čnosti 
v této oblasti, zvlášt ě prostřednictvím skupiny odborník ů pro obchodování 
s lidmi a Fóra o organizované trestné činnosti.  
V návaznosti na p říspěvek Komise by Rada m ěla přijmout pokyny EU a/nebo 
Evropský modelový protokol spolupráce77, aby usnadnila takovou spolupráci 
v celé EU a ve t řetích zemích. 
Vnitrostátní spolupráce Skupina odborník ů klade zvláštní d ůraz na zřízení Národních referen čních mechanism ů 
jako nástroje vnitrostátní spolupráce , 
78 jak již bylo doporu čeno v Ak čním plánu OBSE 
pro boj proti obchodování s lidmi.79 
Členské státy by m ěly zvážit z řízení Národních referen čních mechanism ů, které 
by zajistily identifika ci osob, které jsou p ředmětem obchodování s lidmi, a jejich 
odkázání na p říslušné orgány. Vládní koordina ční struktura by mohla 
vypracovat, koordinovat a vyhodnoc ovat vnitrostátní politiky a p řispívat 
k mechanism ům, které řeší jednotlivé stížnosti. 80 
Spolupráce na úrovni EU  Vnitrostátní mechanismy pro spolupráci a koordinaci by m ěly být základem pro odpovídající 
mechanismus na úrovni EU, který by zajiš ťoval odborné poradenstv í a široký dialog ve řejné a 
soukromé sféry.
81  
Komise posoudí p říslušné mechanismy koordina ce a spolupráce na úrovni EU, 
které by zajistily vyprac ování minimálních standard ů a měřítek, vyhodnocování 
politiky členských stát ů pro boj proti obchodování s lidmi a vyzna čení 
prioritních oblastí činnosti, zvlášt ě v souvislosti s podporou a ochranou ob ětí. 
Spolupráce se zem ěmi původu, tranzitu a ur čení82 
Komise se bude nadále zabývat v rámci pr ogramu AENEAS a, je-li to vhodné a možné 
v rámci ostatních tematických a geografických program ů Společenství, opat řeními ve t řetích 
zemích, jejichž cílem je boj proti obchodování s lidmi a p ředcházení tomuto obchodování, 
ochrana a pomoc ob ětem a podpora spolupráce mezi t ěmito zeměmi a EU. 
Komise by m ěla zajistit, tam, kde je to d ůležité, aby obchodování s lidmi a 
politický rámec a strategie k jeho p ředcházení a snižování byly vyhodnocovány 
ve strategických dokument ech ke snižování chudoby, národních a regionálních 
strategických dokumentech a indi kativních programech a jejich p řezkumech . 
 
CS 11   CS Společenství by m ělo – zvlášt ě prostřednictvím rozvojové politiky EU, jejímž 
hlavním cílem je snižování chudoby, a dosažení rozvojových cíl ů tisíciletí – 
nadále financovat opat ření, která se zabývají faktor y, díky nimž se osoby stávají 
oběťmi obchodování s lidmi, nap říklad chudobou, nedostate čným přístupem 
k základnímu a vyššímu vzd ělání, nerovností pohlaví, odpíráním práva na státní 
příslušnost, diskriminací a nedostate čným přístupem ke službám a rovným 
příležitostem.  
Spolupráce na regionální a globální úrovni Spolupráci je t řeba dále posilovat na globální úrovni
83, zvláště prostřednictvím pomoci t řetím 
zemím při rychlé ratifikaci a provád ění protokolu OSN o obchodování s lidmi  a podpory 
činnosti zvláštního zpravodaje OS N pro obchodování s lidmi, zvlášt ě se ženami a d ětmi.  
Komise bude pokra čovat ve spolupráci s Radou Evropy84 a OBSE, zvlášt ě v rámci Aliance 
proti obchodování s lidmi , iniciované zvláštním zástupcem OBSE pro potla čování 
obchodování s lidmi. 
Orgány EU a členské státy by m ěly 
– pokračovat ve spolupráci s p říslušnými mezinárodními organizacemi, 
například OSN, OBSE a Radou Evropy; Unie by zvlášt ě měla plně využít 
zkušeností Rady Evropy tam, kde se vyžaduje činnost v rámci její 
pravomoci;85 
– usilovat o vhodné mechanismy koordinace a spolupráce založené 
na příslušných mezinárodních nástrojích; 
– pokračovat v podpo ře regionálních iniciativ, které by mohly dopl ňovat a 
inspirovat spolupráci v celé EU, jako je nap říklad Skandinávsko-baltská 
pracovní skupina pro boj proti obchodování s lidmi86, Iniciativa 
pro spolupráci v jihovýchodní Evrop ě87, Panevropský budapeš ťský 
proces88, „Dialog 5+5“ mezi zem ěmi západního St ředomoří89 a 
Středomořský dialog pro tranzitní migraci.90 
***
 
CS 12   CS PŘÍLOHA  
Endnotes 
                                                 
1 Regarding previous measures at EU level reference ha s to be made to three communications in 1996, 1998 and 
2000 - COM (96) 567 final of 20.11.1996; COM (98) 726 final of 9.12.1998; COM (2000) 85 final, Brussels, 
21.12.2000 - as well as to a number of legislative proposals from the Commission, which formed the basis of 
important EU/EC legislation: Council Framework Decision 2002/629/JHA of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ L 
203, 1.8.2002, p. 1); 
Council Framework Decision  2004/68/JHA of 22 Decem ber 2003 on combating the sexual exploitation of 
children and child pornography (OJ L 13, 20.1.2004, p. 44);  
Council Directive 2004/81/EC of 29 April 2004 on the re sidence permit issued to third country nationals who are 
victims of trafficking in human beings or who have been the subject of an action to facilitate illegal immigration, 
who cooperate with the competent authorities (OJ L 261, 6.8.2004, p. 19). 
Other legal acts that strengthened the standing of victims in criminal proceedings and compensation procedures are particularly relevant for the fight against trafficking in human beings: 
Council Framework Decision 2001/220/JHA of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal 
proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, p. 1);  Council Directive 2004/80/EC of 29 April 2004 relating to compensation to crime victims (OJ L 261, 6.8.2004, 
p. 15). 
The Council Resolution of 20 October 2003 on initiatives to combat trafficking in human beings, in particular women stressed the need to, inter alia, eradicate ge nder inequalities (OJ C 260, 29.10.2003, p. 4).  
Furthermore, the EU counter-trafficking policy has become an essential part not only in the area of freedom, 
security and justice but also regarding employment and social affairs, EU enlarg ement, external relations 
(Stabilisation and Association Process, Partnership and Cooperation Agreements with NIS, Action Plans against 
Organised Crime with Russia (2000) and on Justice an d Home Affairs with Ukraine (2002), the European 
Neighbourhood Policy, the Euro-Mediterranean Partnership) and development (such as the Cotonou Agreement (2000) and the EU-Africa Dialogue).  
Since 1996 considerable funding has be en allocated to projects promoting the prevention of and the fight against 
trafficking in human beings in EU member states  and third countries, but to a lesser extent in Developing 
Countries: 
STOP (1996-2000) and STOP II (2001-2002), a programme of incentives, exchanges, training and cooperation for persons responsible for combating trade in human beings and the sexual exploitation of children (OJ L 322, 
12.12.1996, p. 7; OJ L 186, 7.7.2001, p. 7): 
AGIS (2003-2007), a framework programme on police and judicial cooperation in criminal matters (OJ L 203, 1.8.2002, p. 5): 
Daphne (2000-2003) and Daphne II (2004-2008) programme of Community action (2004 to 2008) to prevent 
and combat violence against children, young people and women and to protect victims and groups at risk (OJ L 
34, 9.2.2000, p. 1; OJ L 143, 30.4.2004, p. 1): 
EQUAL: Guidelines for the second round. Communication from the Commission establishing the guidelines for 
the second round of the Community Initiative EQUAL co ncerning transnational co-operation to promote new 
means of combating all forms of discrimination and in equalities in connection with the labour market - Free 
movement of good ideas (COM/2003/840), in particular Chapter 7.2. 
For instance: Under the Tacis programme (NIS) about € 10M have been allocated over the period 2002-2004 (Belarus, Moldova, Ukraine, Russia, for specific anti- trafficking of human beings projects focussing on 
prevention, prosecution and protection. Under the 8th ACP programme, Benin has benefited from a € 2M project 
against trafficking in children. € 5M have been allocated for South Africa. 
2 Hereinafter referred to as EU. 
3 Article 1(1) of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings (OJ 
L 203, 1.8.2002. p. 1):  
“1….the recruitment, transportation, transfer, harbouring, subsequent reception of a person, including exchange 
or transfer of control over that person, where:  (a) use is made of coercion, force or threat, including abduction, or  
(b) use is made of deceit or fraud, or  
(c) there is an abuse of authority or of a position of vulnerability, which is su ch that the person has no real and 
acceptable alternative but to subm it to the abuse involved, or 
(d) payments or benefits are given or received to achieve  the consent of a person having control over another 
 
CS 13   CS                                                                                                                                                          
person for the purpose of exploitation of that person’s labour or services, including at least forced or compulsory 
labour or services, slavery or practices similar to slavery or servitude, or for the purpose of the exploitation of the 
prostitution of others or other forms of sexual exploitation, including in pornography. 
2. The consent of a victim of trafficking in human beings to the exploitation, intended or actual, shall be irrelevant where any of the means set forth in paragraph 1 have been used. 
3. When the conduct referred to in paragraph 1 involves a child, it shall be a punishable trafficking offence even 
if none of the means set forth in paragraph 1 have been used.” This definition reflects the elements of the definition of the UN Protocol to Prevent, Suppress and Punish 
Trafficking in Persons, Especially Women and Children, supplementing the United Nations Convention against 
Transnational Organised Crime (UN Trafficking Protocol) but excludes trafficking in human beings for the 
removal of organs. This aspect will be looked at by the Commission in more detail in the light of a Europol 
report on trafficking in human organs. 
4 More and more attention is paid to trafficking in human beings for the purpose of labour exploitation. See 
Report (Note 6, below), e.g. Recommendations 29, 73 and Chapter 2, especially page 52; furthermore ILO: A 
Global Alliance against Forced Labour - Global Repo rt under the Follow-up to the ILO Declaration on 
Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005. 
5 The Hague Programme on strengthening the area of freedo m, security and justice; (OJ C 053, 03/03/2005 p.1). 
6  The Hague Programme on strengthening the area of fr eedom, security and justice - paragraph 1.7.1 in fine ; (OJ 
C 053, 03/03/2005, p.7). 
7 Council and Commission Action Plan implementing the Hague Programme on strengthening  
freedom, security and justice in the European Union – 5th hyphen letter c) (OJ C 198, 12.08.2005, p.14). 
8 Report of Experts Group on Traffi cking in Human Beings (Brussels, 22  December 2004); he reinafter referred 
to as Report; published on the website of the Commission, DG JLS: 
http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/crime/tr afficking/fsj_crime_huma n_trafficking_en.htm.  
9 Established by the Commission in 2003 (OJ L 79, 26.3.2003, p. 25; OJ C 205, 30.8.2003, p. 3.) further to the 
Brussels Declaration of 2002 on Preventing and Combating Trafficking In Human Beings (OJ C 137, 12.6.2003, 
p. 1.); hereinafter referred to as Experts Group. 
10 OJ C 364, 18.12.2000, p. 9. According to Explanations  relating to the Charter, Article 5 (3) stems directly 
from human dignity and takes into account of recent developments in organised crime, such as the organisation 
of lucrative illegal immigration or sexual exploitation networks. On the other hand, one has to take into account 
the non-binding legal status of the Charter and that accor ding to a classical doctrine only States could violate 
individual human rights. The Charter’s provisions are addressed to the member states only insofar as they are implementing Union law. The Charter does not extend the field of application of Union law beyond the powers 
of the Union or establish any new power or task for the Union.  
11 At least seven International Conventions related to the prevention of human trafficking have been signed and 
mostly ratified by EU member states (Convention on th e Rights of the Child with the Optional Protocol, The 
Hague Convention on the Protection of Children and Co-operation in Respect of Inter-Country Adoption, 
Palermo Convention against Transnational Organised Crime and Trafficking Protocol, ILO Convention No 182 and the Convention on Eradication on all forms of Discrimination Against Women). and advocate for further 
provisions not ratified as yet e.g. addressing trafficking in human organs and tissues. A  reference has to be made 
as well to “The European Convention on Human Rights and Biomedicine, 1997” and the Additional protocol concerning Transplantation of Organs and Tissues of Human Origin (2002), whose  Article 22 concerns 
trafficking in organs and tissues.  
Furthermore the Rome Statute of the International Criminal Court extends the jurisdiction of the Court on the enslavement as a crime against humanity. Enslavement is defined as “the exer cise of any or all of the powers 
attaching to the right of  ownership over a person and in cludes the exercise of such power in the course of 
trafficking in persons, in particular  women and children” (Article 7.2)  
Recital 3 of the Council Framework Decision of 19 July 2002 on combating trafficking in human beings points 
out that it comprises serious violations of fundamental human rights; OJ L 203, 1.8.2002, p. 1. 
12 See also Report, recommendations 17, 114. 
13 See Report, recommendation 10 concerning the development of a “human rights impact assessment model” in 
cooperation working with trafficked persons and human rights institutions. 
14 See Report, recommendations 89 – 115. 
15 Such as the UN Commission on Human Rights (CHR) and UN General Assembly Third Committee. At the 
annual sessions of the Third Committee and CHR in 2004, the EU co-sponsored resolutions on Trafficking in women and girls and the resolution on the rights of the ch ild which incorporates aspect s relating to trafficking. 
The CHR also appointed a new Speci al Rapporteur on Trafficking. 
 
CS 14   CS                                                                                                                                                          
16 See endnote 1, which refers to the definition in Artic le 1 of the Council Framework Decision on combating 
trafficking in human beings.  
17 See also: Trafficking in human beings for sexual exploitation : A Europol perspective 
http://www.europol.eu.int/publications /SeriousCrimeOverviews/2004/THB.pdf ;  
Furthermore, for labour exploitation: ILO, A Global A lliance against Forced Labour - Global Report under the 
Follow-up to the ILO Declaration on Fundamental Principles and Rights at Work, Geneva 2005, e.g. page 46, 
no. 221. 
18 Further to the Framework Decision on combating trafficking in human beings and the one on sexual 
exploitation of children and child pornography (OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44) Member 
states are adapting their legislation, including punishment by terms of imprisonment if the offence has been 
committed in aggravated circumstances: Article 3 of the Council Framework Decision on combating trafficking 
in human beings; Article 5 of the Council Framework Decision on combating the sexual exploitation of children and child pornography. Different approach es prevail regarding the legalisation or criminalization of the purchase 
of sexual services in general or the criminalisation of th e purchase of sexual services  of forced prostitutes (see 
f.i. Sweden: Law That Prohibits the Purchase of Sexu al Services, see also Gunilla Ekberg, The Swedish Law 
That Prohibits the Purchase of Sexual Services, in Viol ence Against Women, Vol. 10 No. 10 October 2004, p. 
1187-1218.).  
19 Trafficking in Human Beings: A Europol Perspective – January 2004, p. 1. Published: 
http://www.europol.eu.int/publications/Serio usCrimeOverviews/2004/ OverviewTHB2004.pdf  
20 The Experts Group (Report, recommendation 118) advises to continuously devote a certain percentage of these 
resources to the fight against trafficking in human beings.  
21 Report, p. 118. 
22 The Experts Group refers to the Italian Direzione Invest igativa Antimafia and the Fren ch Office central pour la 
repression de la traite des êtres humains (OCRTEH) as best practices. Report, p. 122. 
23 For possible guidance see Report, p. 122. 
24 Report, recommendations 117, 118. 
25 Report, recommendation 116. 
26 Report, p. 125 and recommendation 122. 
27 Notably in line with the so-called “Libreville Declaration,” http://www.acpsec.org/fiji/gabon/final_gb.htm.  
28 Stressed on several occasions, e.g. in No. 14, fourth, sixth and last indent, of the Brussels Declaration (OJ C 
137, 12.6.2003, p. 7, 8); Report, p.119. 
29 Report, p. 111-114, 119. 
30 However, relevant measures should not be misinterpreted and used to legitimise or suggest a disregard for the 
need to protect and assist a victim of trafficking. Report, p. 123 and recommendation 119. 
31 Council Decision of 28 February 2002 setting up Eurojust with a view to reinforcing the fight against serious 
crime, Article 4(1); OJ L 63, 6.3.2002, p. 1. 
32 The general competence of Europol covers trafficking in human beings (Art. 2(2) of the Europol Convention). 
33 At international level Interpol offers similar services, see  http://www.interpol.int/Public/THB/default.asp . 
34 Within another Analytical Work File there is a possibility fir Europol to collect and store data depending upon 
the nationality of the trafficker. 
35 Hereinafter referred to as EC. 
36 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
37 On the basis of Articles 62 (2) and 63 (3), in conjunction with 300 (2) and (3) TEC. 
38 COM (2003) 512 final of 22.8.2003. 
39 Proposal for a Directive of the European Parliament and of the Council on the prevention of the use of the 
financial system for the purpose of money laundering, including terrorist financing (COM(2004) 448 final, 
Brussels, of 30.6.2004).  
40 OJ L 68, 15.3.2005, p. 49. Article 3, which provides for extended powers of confiscation under certain 
conditions, refers to the Framework Decision on combating trafficking in human beings. 
41 OJ L 328, 5.12.2002, p. 17. 
42 OJ L 328, 5.12.2002, p. 1. 
43 OJ C 142, 14.6.2002, p. 23. 
44 The most recent overview on the st ate of implementation is to be foun d in the Commissi on’s 2004 annual 
report on the development of a co mmon policy on illegal immigration, smuggling and trafficking of human 
beings, external borders, and the return of illega l residents, SEC (2004) 1349 final of 25.10.2005. 
45 OJ L 261, 6.8.2004, p. 19. 
46 OJ L 80, 18.3.2004, p.1. 
 
CS 15   CS                                                                                                                                                          
47 UN Protocol to prevent, suppress and punish trafficking in persons, especially women and children, 
supplementing the UN Convention against Transnational Organised Crime; signed in Palermo on 12 to 15 
December 2000 by all EU member st ates and the European Community. 
48 Deadline for transposition according to the act: 6 August 2006. 
49 A new regulation (“Border Code”), which will be based on the Commission proposal COM (2004) 391 final of 
26 May 2004, will seek to clarify, re structure, consolidate and develop existing legislation on border controls on 
persons, which have been developed within the Schengen intergovernmental framework and integrated into the Treaty since May 1999.  
50 Hereinafter referred to as EP. 
51 See Report, Recommendations 68 and 76. 
52 The UN Committee on the Rights of the Child has stressed  in several occasions the vulnerability of children 
belonging to minorities notably because of poor access to education and lack of birth registration. The Permanent 
Forum on Indigenous Issues in its se ssion of 2003 recommended to the UN system to address the issue of 
trafficking of indigenous women and girls as a matter of concern. 
53 See UN Trafficking Protocol, Article 9 (5); furthermore: Resolution of the UN Commission on the Status of 
Women (CSW) of 11 March 2005 on Eliminating Demand for Trafficked Women and Girls for All Forms of 
Exploitation. 
54 OJ L 203, 1.8.2002, p. 1; OJ L 13, 20.1.2004, p. 44. 
55 Seriousness and extent of child trafficking for sexual and economic exploitation (child labour, prostitution, 
pornography, cheap labour, begging, pick pocketing, drug selling, organ trafficking, etc.) as well as for illegal 
adoption (Report, p. 67, 68) became cl ear, inter alia, at a Roundtable on EU  Action against Child Trafficking and 
Related Forms of Exploitation, on 26 May 2004 under the auspices of the EU Forum for the Prevention of 
Organised Crime (Supported by the UNICEF Innocenti Res earch Centre, the International Federation Terre des 
Hommes, Save the Children and Child Focus, which were able to base their presentations on a number of research projects, for example, International Fede ration Terre des Hommes, Kids as commodities? Child 
Trafficking and What to about it, by Mike Dottridge, 2004, and Lost Kids, Lost Futures, The European Union’s 
Response to Child Trafficking, by Mirjam van Reisen and Ana Stefanovic, 2004; ECPAT, Joint East West Research on Trafficking in Children for Sexual Purpos es in Europe: The Sending Countries, by Murieann 
O’Briain, Anke van den Borne, Theo Noten, 2004; IOM Report on Trafficking in Unaccompanied Minors in 
Ireland, by Dr. Pauline Conroy, 2004; UNICEF Innocenti, Trafficking in Human Beings, Especially Women and 
Children, in Africa, 2003, and Child Trafficking in West Africa: Policy Responses, 2002. Presentations and 
conclusions of the Roundtable are published on the website of the Commission, DG JLS:  http://europa.eu.int/comm/justice_home/fs j/crime/forum/fsj_crime_forum_en.htm
  
More recently, developments caused by HIV/AIDS epidemic and complex emergencies and natural disasters like 
the Tsunami disaster in the Indian Ocean in December 2004 have recalled the specific vulnera bility of children 
to trafficking. For further information: UNICEF Innocenti,  http://www.childtrafficking.org/ ; Save the Children, 
http://www.savethechildren.org/ ; or Terre des homes, http://tdh.ch/cms/index.php?&L=0 .  
56 Article 24 (2) of the Charter. Moreover, anti trafficking legislation as adopted in the first and the third pillar of 
the EU includes specific provisions on children. Articles 1 (3) and (4), 3 (2)(b), 7 (2) and (3) of the Council 
Framework Decision on combating trafficking in human beings; Council Framework Decision on combating the 
sexual exploitation of children and child pornography; Ar ticles 2 (f) and 10 of Council Directive 2004/81/EC of 
29 April 2004. These provisions recognise the more limited capacities of children to fully understand the 
consequences of their actions. Even when a child agrees to be trafficked and/or exploited, consent cannot be 
assumed and should never be used against the child. In  the case of children the us e of force, coercion or 
deception is not required fo r a trafficking offence. 
The Commission, within its competencies, will strengthen the financial support for projects specifically 
addressing child trafficking. In particular, the Daphne  II Programme will up to 2008 continue to support 
European organisations that develop measures and actions to prevent or to combat all types of violence against 
children and to protect the victims and groups at risk.  
57 Hereinafter referred to as CRC. More detailed information concerning contents and status of ratification on the 
websites of UNHCHR (http://www.unhchr.ch/html/menu2/6/crc/treaties/crc.htm ) or UNICEF 
(http://www.unicef.org/crc/crc.htm ). 
58 According to the CRC children are not only (real or potentia l) victims in need of protection but they also have 
rights that are clearly set out in the CRC: the promoti on of the best interests of the child (Art. 3), the non-
discrimination principle (Art. 2), the right to participate (Art. 12), the right to survival and development (Art. 6). The views of the child must be given due weight in accordance with his/her age and maturity in consistence with 
Article 12 of the CRC. The CRC contains specific prov isions (Articles 32, 33, 34, 35, 36) dealing with 
exploitation, abuse and trafficking. With regard to the definition of “exploitation” the CRC states the right of the 
 
CS 16   CS                                                                                                                                                          
child to be protected from “economic e xploitation and from performing any work  that is likely to be hazardous 
or to interfere with the child’s education, or to be harmful to the child’s health or physical, mental, spiritual, 
moral or social development” as well as from all forms of sexual exploitation and sexual abuse, in particular the 
exploitation of children in prostitution or pornography. Other relevant articles include the right to protection of children deprived of their family (Art. 20) and the non use of detention (Art. 37). 
59 Report, p. 69. Other relevant international instruments are: 
Optional Protocol on the sale of children, child prostitution and child pornography of 25 May 2000. Contents and status of ratifications:  http://www.unhchr.ch/html/menu2/dopchild.htm
. The Report (p. 68) points out that it goes 
further than the UN Trafficking Protocol  as it includes crimes that are not of  a transnational nature and that do 
not involve organised criminal groups and it also covers the transfer of organs and illegal adoption. Additionally, 
it states that the consent of the child is not relevant as lo ng as the overall objective is the exploitation of the child. 
ILO Convention concerning the Prohibition and Immediate Action for the Elimination of the Worst Forms of Child Labour No. C182 (1999). Full text and status/ratifications of the Convention on the ILO website under:  
http://www.ilo.org/public/english/standard s/ipec/ratification/convention/text.htm
. Child forced labour is one of 
the main causes and consequences of Human trafficking. Harmonisation of relevant legislation at regional level might also be beneficial for freeing child labourers and stop trafficking. On this sp ecific aspect an important 
initiative, the Libreville Declaration, supported by  the European Commission and by the ILO IPEC 
(International Programme for the Elim ination of Child labour) took place in February 2003. Ministers from 
Benin, Burkina Faso, Cameroon, Ivory Coast, Gabon, Mali and Togo joined forces to denounce the issue of 
child-trafficking in French-speaking West and Centra l Africa. The meeting focused on the necessity of 
harmonising legislations at national level in those specific African regions in order to fight trafficking of children and child labour. 
60 We will take specific action to eradicate all forms of vi olence against children. We therefore decide to launch a 
three year programme of action to address social, legal, health and educational dimensions of various forms of violence against children. We shall al so elaborate measures to stop sexual  exploitation of children, including 
legal instruments if appropriate and involve civil so ciety in this process.” (Warsaw Summit Action Plan) 
61 See Report, recommendations 85, 86. 
62 See FN 60. In the new “Border Code” , the provisions on external border controls have been strengthened, by 
specifying that further investigation shall be carried out by border guards when “there are serious grounds for 
suspecting that they may have been unlawfully removed from the custody of the person(s) legally exercising 
parental care over them”. 
63 End 2005/beginning 2006 
64 The EU can rely on a solid framework of international obligations and commitments as a basis for such 
engagement: in addition to the almost universal ratifi cation of the CRC and substantial ratifications of other 
instruments by third countries, 190 national delegations to the UN General Assembly Special Assembly made specific commitments to elim inate trafficking and sexual  exploitation of children. 
65 See Report, Recommendations 35 – 42. 
66 Neither the Commission nor Europol nor any other EU mechanism, such as CIREFI (Centre for Information, 
Discussion and Exchange on the Crossing of Frontiers and Immigration, set up by a decision of the Ministers 
responsible for immigration on 30 November and 1 December 1992..), is  able to publish pr ecise figures about 
the EU-wide extent of trafficking in human beings. Although the CIREFI data collection contains a category on facilitated aliens including, but not solely relating to, thos e who have been trafficked, it is currently impossible to 
distinguish between trafficked and non-trafficked person s and so the usefulness of this data collection for 
tracking the human trafficking phenomenon is rather low. Europol stated that the nature of the crime makes it 
difficult to estimate exactly how many victims are trafficked  in the EU as well as the rest of the world but there 
are reasons to believe that they should be counted in the hundreds of thousands of thousands. The assumptions 
underlying present estimates of the ex tent at European or global level ar e however unclear. See Frank Laczko 
(IOM), Human Trafficking: The Need for Better Data, November 1, 2002, Migration Information Source, 
published under: http://www.migrationinformation.org/Feature/display.cfm?ID=66
 
67 Data on trafficking in human beings should not only f acilitate an assessment of law enforcement activities but 
of the entire anti-trafficking policy including measures rela ted to prevention, to protection and support of victims 
or to the impact of voluntary or forced return. Therefore, it is also important to know, for example, how many trafficked persons benefited from support provided by civil society organisations, how many benefited from a 
residence permit and under what conditions, how many returned to their countries of origin and what happened 
to them after three, five or even more  years. Finally, it might be useful to know the financial implications of anti-
trafficking measures. 
68 OJ C 260, 29.10.2003, p. 4. 
69 COM (2003) 179 final of 15.4.2003. 
 
CS 17   CS                                                                                                                                                          
70 See the Commission’s proposal for a Regulation on Community statistics on International migration and 
asylum, COM (2005) xxx of xx July 2005. 
71 For instance, data disaggregated by ethnicity may prov ide empirical evidence to what extent ethnic minorities 
or indigenous peoples fall more easily victim to human trafficking and may allow conclusions regarding the discrimination of such groups. Furthermore, UNICEF has stressed that when traditional community bonds are 
eroded by lack of effective official protection and economic marginalization, indigenous women and children 
may be particularly at risk, especially those in remote  rural areas or close to national borders (“Ensuring the 
rights of indigenous children”, Innocenti Research Centre, 2004)  
72 Report, chapter 3.8, p. 76 and chapter 3.8.1, p. 77, in particular recommendations 35-37. 
73 Communication from the Commission, The Fundamental Rights Agency, A public consultation document, 
Brussels, 25.10.2004, COM (2004) 693 final. 
74 Project under preparatio n of Commission services. 
75 Report, Chapter 3.6. Stressed in the Brussels Declaration (OJ C 137, 12.6.2003, p. 3) and recognised by UN 
(Articles 10 and 11 of the UN Trafficking Protocol), OSCE (Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating 
Trafficking in Human Beings, 2 December 2003; Decision  No. 13/04 The Special Needs for Child Victims of 
Trafficking for Protection and Assist ance, 7 December 2004), Council of Eu rope Convention on  Action against 
Trafficking in Human Beings adopted by the Committee of Ministers on 3 May 2005 
(http://www.coe.int/T/E/human_rights/trafficking/ ).  
76 The useful role of victim support organisations has already been recognised in Article 13 of the Council 
Framework Decision of 15 March 2001 on the standing of victims in criminal proceedings (OJ L 82, 22.3.2001, 
p. 4.). In number 6 (d) of its Conclusions of 8 May 2003 the Council urges member states to provide assistance, where appropriate, in close cooperation between state authorities and independent specialised organisations 
(NGOs) and to encourage further development of the sharing of best practices (OJ C 137, 12.6.2003, p. 1). A 
workshop under the auspices of the EU Forum for the Prevention of Organised Crime on 30 June 2003 demonstrated that both trafficked persons and law enforcement agencies can benefit from the involvement of 
civil society organisations  
(http://europa.eu.int/comm/justice_home/fsj/ crime/forum/fsj_crime_forum2003_en.htm
). Some member states 
have established mechanisms based on specific criteri a to formally recognise or register civil society 
organisations that are involved in relevant public-private cooperation and entrusted with particular task. In other 
member states the cooperation is less regulated. Howeve r, replies to a questionnaire of the Commission (Council 
Working Document 11793/03 CRIMORG 57 MIGR 73) showed that in many EU member states competent 
authorities cooperate in a more or less systematic and regular way with civil society organisations.  
77 See also no. 13, ninth indent of the Brussels Declaration, OJ C 137, 12.6.2003, p. 7.as well as G. Vermeulen 
and H. De Pauw, Cooperation between civil society orga nisations and law enforcement services in the area of 
missing sexually exploited children, Possibilities and limit s from a European perspective, Antwerp-Apeldoorn 
2004, in particular p. 85-94. Although focusing on sexually exploited and missing children the proposals made 
for such protocols should be taken into account in the context of trafficking in human beings. 
78 See Report, Chapter 3.6.1 and Recommendations 35-37. 
79 Endorsed by the OSCE, Ministerial Council, Decision No. 2/03, Combating Trafficking in Human Beings, 2 
December 2003; more detailed information in: National Referral Mechanisms: Joini ng Efforts to Protect the 
Rights of Trafficked Persons. A Practical Handbook, Warsaw 2004. 
80 See Report, recommendations 30, 31, 34.  
81 The Experts Group proposed a European Anti Trafficking Network. See Report, recommendation 33 and 
Explanatory Paper 6. Such network sh all consist of contact points designat ed by each Member State and by the 
Commission, include governmental and non-governmental ag encies and cover the areas of prevention and victim 
assistance as well as law enforcement and police and ju dicial cooperation. The Experts Group refers to the 
example of the European Crime Prevention Network (Coun cil Decision of 28 May 2001 setting up a European 
crime prevention network, OJ L 153, 8.6.2001, p.1; more detailed information: 
http://europa.eu.int/comm/ju stice_home/eucpn/home.html ). Other options are the use of existing bodies such as 
Experts Group itself or the EU Forum for the Prevention of Organised Crime. 
82 See also European Parliament resolution of 28 April 2005 on the Annual Report on Human Rights in the 
World 2004 and the EU's policy on the matter (2004/2151(INI))”, in particular no. 184, 185 
83 A tripartite plus meeting in 2003, convened by UNOG,  was extremely helpful and facilitate the coordination 
between all the organisations that are active in  this area. For more detailed information: 
http://www.unhchr.ch/huricane/huricane.nsf/0 /6031593A6D26A507C1256CD1003BA09D?opendocument  
http://www2.unog.ch/news2/documents/newsen/dg0310e.htm  
84 In this regard it has to be recalled that, on 3 May 2005, the Committee of Ministers of the Council of Europe 
adopted a Convention on action against trafficking in human being. This Convention has been opened for 
 
CS 18   CS                                                                                                                                                          
signature at the Summit of Council of Europe Heads of State and Government held in Warsaw on 16 and 17 May 
2005. It has so far (July 2005) been signed by 15 States, including 8 EU member states (Austria, Cyprus, Italy, 
Luxembourg, Malta, Poland, Portugal, Sweden). It is not yet in force which requires 10 ratifications, including 
by 8 Council of Europe member states.  
85 Guidelines on the relations between the Council of Euro pe and the European. Union, adopted as part of an 
Action Plan in the Third Summit of the Counc il of Europe in Warsaw, 16 – 17 May 2005. 
86 This initiative was set up in 2002at political level with emphasis on practical measures and the achievement of 
tangible results. According to the terms of reference a st ate secretary or the equivalent should represent each 
participating country as enhancing the treatment of th e issue on a political level belongs to the three main 
objectives of the initiative. More detailed information,  including the terms of reference and already adopted 
recommendations, on website of the Task Force: 
http://www.against-trafficking.org/templates/news.aspx?page_id=251 
87 SECI, for more detailed information:  http://www.secicenter.org/html/index.htm.  
88 For more information: 
http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=376&id=49&subfolderId=245.  
89 This dialogue, which has been launched in 1990, brings together the Governments of France, Italy, Spain, 
Portugal, Malta, Mauritania, Morocco, Algeria, Tunisia and Ly bia, and it serves the purpose to hold annual 
meetings at ministerial level to discuss trans-mediterranean  issues of mutual interest. At their annual meeting in 
Malta on 30 June 2005, it was agreed to deepen and sp eed-up the cooperation on combating illegal immigration. 
90 For more information :  http://www.icmpd.org/default.asp?nav=budapest&folderid=362&id=-1.