Zelená Kniha - Žaloby o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel ES {SEK(2005) 1732} /* KOM/2005/0672 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 19.12.2005 KOM(2005) 672 v konečném znění ZELENÁ KNIHA Žaloby o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel ES (předložený Komisí){SEK(2005) 1732} OBSAH 1 Souvislosti a cíle zelené knihy 3 1.1 Žaloby o náhradu škody jakožto součást systému prosazování antimonopolníhopráva Společenství 3 1.2 Nástin problému 4 1.3 Cíle 4 2 Hlavní otázky 4 2.1 Přístup k důkazům 5 2.2 Požadavek prokázání zavinění 7 2.3 Náhrada škody 7 2.4 „Obhajoba založená na „přenesení“ a aktivní legitimace k žalobě nepřímého odběratele 8 2.5 Ochrana zájmů spotřebitelů 9 2.6 Náklady řízení 9 2.7 Koordinace prosazování práva veřejnoprávními a soukromoprávnímiprostředky 10 2.8 Příslušnost soudu a rozhodné právo 10 2.9 Ostatní otázky 11 ZELENÁ KNIHA Žaloby o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel ES Intenzívní hospodářská soutěž na otevřeném vnitřním trhu je nejlepší zárukou zvýšení produktivity a inovačního potenciálu evropských podniků. Klíčovým prvkem „lisabonské strategie“ je proto prosazování práva v oblasti hospodářské soutěže, jehož cílem je hospodářský růst Evropské unie a vytváření pracovních míst pro občany Evropy. V rámci úsilí o zvýšení úrovně prosazování práva v oblasti hospodářské soutěže po modernizaci procesního práva vztahující se k použití článků 81 a 82 Smlouvy se tato Zelená kniha a Pracovní dokument úřadu Komise , který je k ní připojen, zabývají otázkou podmínek pro podávání žalob o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel Evropského společenství. Jsou zde označeny překážky, které stojí v cestě zavedení účinnějšího systému podávání takových žalob, a navrhují se možnosti řešení těchto problémů. Usnadněním podávání žalob o náhradu škody způsobené porušením antimonopolního práva bude nejen umožněno spotřebitelům a podnikům, kterým byla porušením antimonopolních pravidel způsobena škoda, získat snáze náhradu od porušitele, ale zároveň se tím posílí prosazování antimonopolního práva. 1 Souvislosti a cíle zelené knihy 1.1 Žaloby o náhradu škody jakožto součást systému prosazování antimonopolního práva Společenství Prosazování antimonopolních pravidel podle článků 81 a 82 Smlouvy je zajišťováno veřejnoprávní i soukromoprávní cestou. Oba způsoby jsou součástí společného systému prosazování práva a slouží stejnému účelu: odrazovat od jednání, jež je v rozporu s hospodářskou soutěží a z hlediska antimonopolního práva je nepřípustné, a chránit podniky a spotřebitele před tímto jednáním a jím způsobenými škodami. Prosazování antimonopolního práva ve veřejném a v soukromém zájmu je důležitým nástrojem k vytvoření a udržení konkurenceschopného hospodářství. Pokud jde o prosazování práva ve veřejném zájmu, je to Komise a orgány pro hospodářskou soutěž členských států, kdo uplatňuje právní předpisy Společenství v oblasti hospodářské soutěže v jednotlivých případech. Podle nařízení č. 1/2003 Komise a orgány pro hospodářskou soutěž členských států tvoří síť orgánů pro hospodářskou soutěž, jež jsou odpovědné za prosazování platných antimonopolních pravidel Společenství ve veřejném zájmu. Součástí jejich činnosti jakožto donucovacích orgánů je mimo jiné přijímat rozhodnutí, kterými se stanoví, že podnik porušil antimonopolní právní předpisy, stejně jako rozhodnutí, kterými se ukládají pokuty. Prosazování práva ve veřejném zájmu je nezbytné pro účinnou ochranu práv a účinné vymáhání povinností, jež jsou zakotveny ve Smlouvě. Všechny části článků 81 a 82 Smlouvy jsou přímo použitelné. Při prosazování článků 81 a 82 Smlouvy hrálo od počátku svou úlohu také prosazování práva v soukromém zájmu. Prosazování práva v soukromém zájmu v této souvislosti znamená uplatnění antimonopolního práva v občanskoprávních sporech u vnitrostátních soudů. Toto uplatnění může mít různou podobu. Ustanovení čl. 81 odst. 2 Smlouvy prohlašuje dohody a rozhodnutí zakázané článkem 81 za neplatné. Pravidla uvedená ve Smlouvě lze použít rovněž v předběžných opatřeních. Dále může být náhrada škody přiznána také těm, kdož utrpěli škodu způsobenou porušením antimonopolních pravidel. Tato Zelená kniha se zaměřuje pouze na žaloby o náhradu škody. Žaloby o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel slouží několika účelům, zejména odškodnění těch, kdo utrpěli újmu následkem jednání v rozporu s hospodářskou soutěží, a zabezpečení plné účinnosti antimonopolních pravidel zakotvených ve Smlouvě odrazováním od takového jednání, což významnou měrou přispěje k zachování účinné hospodářské soutěže ve Společenství[1]. Tím, že budou jednotlivé podniky a spotřebitelé v Evropě schopni účinně podat žalobu o náhradu škody, dojde k jejich těsnějšímu kontaktu s pravidly v oblasti hospodářské soutěže a sehrají tak aktivnější úlohu při prosazování práva. Soudní dvůr Evropských společenství rozhodl, že účinná ochrana práv udělených Smlouvou vyžaduje, aby jednotlivci, kteří utrpěli újmu způsobené porušením článků 81 nebo 82 měli právo požadovat náhradu škody[2]. 1.2 Nástin problému Zatímco právo Společenství vyžadují účinný systém pro podávání žalob o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel, vykazuje právní odvětví v rámci 25 členských států „naprosto nedostatečný vývoj“[3]. Soudní dvůr Evropských společenství rozhodl, že v případě neexistence pravidel Společenství týkajících se dané záležitosti je na právních systémech členských států, aby stanovily prováděcí pravidla pro podávání žalob o náhradu škody. Jelikož soudy Společenství nemají pravomoc v dané věci rozhodnout (kromě řízení o předběžných otázkách), budou tyto případy projednávat většinou soudy členských států. V různých členských státech existují významné překážky, které brání účinnému postupu v případě žalob o náhradu škody způsobené porušením antimonopolního práva. 1.3 Cíle Cílem této Zelené knihy a Pracovního dokumentu úřadu Komise je určit hlavní překážky, které stojí v cestě zavedení účinnějšího systému podávání žalob o náhradu škody, a nastínit různé možnosti pro další diskusi a případná opatření směřující k účinnějším postupům v případě žalob o náhradu škody, jak v případě následných žalob (tj. v případech, kdy je zahájeno civilní řízení poté, co orgán pro hospodářskou soutěž shledal, že došlo k protiprávnímu jednání), tak v případě žalob podaných nezávisle (tj. žalob, které nebyly podány následně po předchozím rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž, že došlo k porušení právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže). 2 Hlavní otázky Hlavní otázky jsou shrnuty níže a podrobněji jsou rozebrány v Pracovním dokumentu. Všechny zúčastněné strany se vyzývají, aby si předložené úvahy prostudovaly. Přiložený Pracovní dokument obsahuje také podrobnější přehled zdrojů informací, které byly vzaty v úvahu. Komise vyzývá všechny zájemce, aby předložily připomínky k diskutovaným otázkám a k uvedeným možnostem řešení těchto otázek, stejně jako připomínky týkající se jakýchkoli dalších hledisek v souvislosti s žalobami o náhradu škody způsobené porušením antimonopolního práva. Tyto připomínky pomohou Komisi při rozhodování, zda je za účelem zlepšení podmínek pro podávání žalob o náhradu škody třeba přijmout opatření na úrovni Společenství. 2.1 Přístup k důkazům Žaloby o náhradu škody v antimonopolních případech obvykle vyžadují vyšetřování široké škály skutečností. Zvláštní obtíže v tomto druhu sporů pramení z toho, že příslušné důkazy nejsou snadno dostupné a jsou zadržovány stranou, která se dopouští jednání v rozporu s hospodářskou soutěží. Klíčem k úspěšnému řešení žalob o náhradu škody je přístup k těmto důkazům ze strany žalobce. Je proto třeba zvážit, zda by neměla být zavedena povinnost poskytnout dokumentaci či jinak zajistit přístup k důkazům. To je zvláště důležité v případě nezávisle podaných žalob. Stejně tak by se mělo zvážit, zda by měla být žalovaná strana povinna zveřejnit dokumenty, které předložila orgánu pro hospodářskou soutěž. V případech, ve kterých Komise nebo orgány pro hospodářskou soutěž podnikly šetření, je pravděpodobné, že jsou v nich obsaženy příslušné důkazy, jež mohou být pro žalobce v případě následných žalob důležité. Použití těchto materiálů v následném občanskoprávním řízení by mohlo pomoci při prokazování oprávněnosti žaloby o náhradu škody. S cílem snížit administrativní zátěž na straně orgánů pro hospodářskou soutěž by měl být přístup k těmto dokumentům dohodnut mezi stranami sporu. Pravidla týkající se důkazního břemene a požadavky pro hodnocení důkazů mohou v tomto ohledu žalobci také pomoci. Zvláštní význam nabývá otázka důkazní hodnoty rozhodnutí orgánů pro hospodářskou soutěž. Otázka A: | Měla by existovat zvláštní pravidla týkající se poskytnutí listinných důkazů v civilním řízení o náhradu škody podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES? Pokud ano, jakou formou by mělo proběhnout? | Možnost 1: | Poskytnutí důkazů by mělo proběhnout poté, co strana sporu podrobně vysvětlila příslušné skutečnosti týkající se případu a předložila přiměřeně dostupné důkazy na podporu svých tvrzení (sdělení skutečností, které mají význam pro řízení a rozhodnutí). Poskytnutí důkazů by mělo být omezeno na jednotlivé relevantní a dostatečně identifikované dokumenty a mělo by být nařízeno soudem. | Možnost 2: | Po sdělení skutečností soudu by měl mít soud možnost nařídit povinné poskytnutí důkazů určitých typů dokumentů mezi stranami sporu. | Možnost 3: | Po sdělení skutečností soudu by měla být každá strana povinna poskytnout ostatním stranám sporu seznam relevantních dokumentů ve svém držení, ke kterým mají přístup. | Možnost 4: | Zavedení sankcí za zničení důkazů, které by umožnily poskytnutí důkazů podle možností 1 až 3. | Možnost 5: | Povinnost uchovat příslušné důkazy. Podle tohoto pravidla by soud mohl před vlastním zahájením civilního řízení nařídit, aby byly uchovány důkazy, jež jsou pro následné řízení relevantní. Strana, která takový příkaz navrhla, by však měla poskytnout přiměřeně dostupný důkaz, že se jedná o evidentní případ protiprávního jednání. | Otázka B: | Jsou zvláštní pravidla týkající se přístupu k dokumentům v držení orgánu pro hospodářskou soutěž užitečná při řízení o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel? Jak by mohl takový přístup vypadat? | Možnost 6: | Povinnost pro všechny strany řízení před orgánem pro hospodářskou soutěž předložit sporné straně v civilním řízení veškeré dokumenty, které byly předloženy orgánu, s výjimkou žádostí o zmírnění pokuty (tzv. „leniency“). Otázky související se zveřejněním obchodního tajemství a dalších důvěrných údajů, stejně jako s právy na obhajobu, by byly řešeny podle lex fori (tj. podle právního řádu příslušného soudu). | Možnost 7: | Přístup vnitrostátních soudů k dokumentům, které má v držení Komise. V této souvislosti by Komise uvítala vyjádření ohledně a) toho, jak vnitrostátní soudy hodnotí svou schopnost zaručit důvěrnost, pokud jde o obchodní tajemství a jiné důvěrné údaje, a ohledně b) situací, ve kterých by se vnitrostátní soudy obracely na Komisi s žádostí o informace, které by mohly poskytnout rovněž strany sporu. | Otázka C: | Mělo by se zmírnit důkazní břemeno žalobce v žalobách o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel a pokud ano, jak? | Možnost 8: | Pro civilní soudy by se mělo stát závazným rozhodnutí o protiprávním jednání učiněné orgány pro hospodářskou soutěž členských států EU, nebo v případě existence takového rozhodnutí by mělo být důkazní břemeno zrušeno. | Možnost 9: | Přenesení nebo snížení důkazního břemene v případě nevyváženosti informací mezi žalobcem a žalovaným s cílem napravit tuto nevyváženost. Tato pravidla by do určité míry mohla kompenzovat neexistující nebo jen nedostačující pravidla týkající se poskytnutí dokumentů ve prospěch žalobce. | Možnost 10: | Na důkazní břemeno by mohlo mít vliv neodůvodněné odmítnutí předložit důkazy stranou sporu od vyvratitelné či nevyvratitelné domněnky po pouhou možnost soudu vzít toto odmítnutí v úvahu při posouzení, zda byly příslušné skutečnosti dokázány. | 2.2 Požadavek prokázání zavinění V civilním řízení o náhradu škody v mnoha členských státech se požaduje prokázání viny. V některých těchto členských státech se vina presumuje, pokud jde o jednání v rozporu s antimonopolním právem. V jiných členských státech však takový předpoklad neexistuje. Je proto třeba zvážit, jaké by měly být požadavky na prokázání viny při žalobách o náhradu škody. Otázka D: | Mělo by se požadovat prokázání viny při žalobách o náhradu škody v souvislosti s porušením antimonopolního práva? | Možnost 11: | Měl by postačovat důkaz o protiprávním jednání (což odpovídá objektivní odpovědnosti). | Možnost 12: | Důkaz o protiprávním jednání by měl být postačující pouze v souvislosti s nejzávažnějšími případy porušení antimonopolního práva. | Možnost 13: | Měla by existovat možnost, aby žalovaný mohl prokázat, že se dopustil omluvitelného právního či skutkového omylu. Za těchto okolností by protiprávní jednání nemělo za následek vznik odpovědnosti za způsobenou škodu (námitka omluvitelného omylu). | 2.3 Náhrada škody Se skutečným rozsahem náhrady škody souvisí několik otázek. Za prvé je třeba vymezit výši náhrady. Jsou možné různé definice výše náhrady, založené zejména na myšlence odškodnění nebo vrácení nelegálních zisků. Je také třeba zvážit, zda by náhrada škody měla být úročena, včetně stanovení výše úroku a způsobu jeho výpočtu. V případě horizontálních kartelů by se navíc mohlo uvažovat o zdvojnásobení náhrady škody podle uvážení soudu, a to automaticky nebo za určitých podmínek. Kromě právního vymezení škod, které mají být nahrazeny, je zásadní otázkou také jejich kvantifikace. Bylo vyvinuto několik ekonomických modelů pro výpočet náhrady škody v komplexních situacích. Je třeba zvážit použití těchto modelů ve sporech o náhradu škody. Otázka E: | Jak by měla být vymezena výše náhrady škody? | Možnost 14: | Vymezení škody, která má být nahrazena v souvislosti se ztrátami, jež žalobce utrpěl v důsledku protiprávního jednání žalovaného (náhrada škody zahrnující pouze samotnou škodu). | Možnost 15: | Vymezení škody, která má být nahrazena v souvislosti s nelegálními zisky porušitele (vrácení nelegálních zisků). | Možnost 16: | Náhrada v dvojnásobné výši v případě horizontálních kartelů. Taková náhrada škody by mohla být přiznána automaticky, v závislosti na určitých podmínkách nebo na uvážení soudu. | Možnost 17: | Úročení náhrady škody ode dne porušení právních předpisů nebo ode dne, kdy škoda vznikla. | Otázka F: | Jaká metoda by se měla použít pro vyčíslení škod? | Možnost 18: | Jaké jsou v případě žalob o náhradu škody výhody použití komplexních ekonomických modelů pro kvantifikaci škod oproti jednodušším metodám? Mělo by být v pravomoci soudu posoudit výši škod podle zásady spravedlnosti? | Možnost 19: | Měla by Komise vydat pokyny ohledně kvantifikace škod? | Možnost 20: | Rozdělení soudního řízení na odpovědnost porušitele a výši škody, jež má být nahrazena, s cílem zjednodušit řízení. | 2.4 „Obhajoba založená na „přenesení“ a aktivní legitimace k žalobě nepřímého odběratele Obhajoba založená na „přenesení“ (tzv. „Passing-on“ defence) se týká právního posouzení v případě, že podnik, který nakupuje od dodavatele zapojeného do činnosti, jež je v rozporu s hospodářskou soutěží, by mohl zmírnit své hospodářské ztráty přenesením zvýšených nákladů na své vlastní klienty. Škody způsobené jednáním v rozporu s hospodářskou soutěží by tak mohly být převedeny na nižší článek zásobovacího řetězce nebo by mohly plně postihnout toho, kdo nakupuje jako poslední, tedy konečného spotřebitele. Z pohledu práva je třeba uvážit, zda by nemělo být porušiteli umožněno vznést na svou obranu skutečnost takového přenosu. Podobně je třeba zvážit postavení nepřímých odběratelů, tedy na koho mohou být zvýšené náklady přeneseny. Obhajoba založená na „přenesení“ výrazně komplikuje žaloby o náhradu škody, poněvadž přesné rozložení škod v celém zásobovacím řetězci se jen velmi těžko dokazuje. Potížemi s dokazováním jsou zatíženy rovněž spory vedené nepřímými odběrateli, kteří nemusí být schopni dokázat rozsah jim způsobených škod a příčinnou souvislost s protiprávním jednáním. Otázka G: | Měla by existovat pravidla týkající se přípustnosti a fungování obhajoby založené na „přenesení“? Pokud ano, jakou podobu by tato pravidla měla mít? Měl by mít nepřímý odběratel právo podat žalobu? | Možnost 21: | Obhajoba založená na „přenesení“ je dovolena a přímý i nepřímý odběratel mohou porušitele žalovat. Tato možnost s sebou nese nebezpečí, že přímý odběratel bude při požadování náhrady škody neúspěšný, protože porušitel bude moci využít obhajoby na základě přenosu, a stejně tak budou neúspěšní nepřímí odběratelé, poněvadž nebudou moci prokázat, zda a do jaké míry byly škody přeneseny na další články zásobovacího řetězce. Zvláštní pozornost je v tomto ohledu třeba věnovat důkaznímu břemenu. | Možnost 22: | Obhajoba založená na „přenesení“je vyloučena a podat žalobu na porušitele smí pouze přímý odběratel. V rámci této možnosti se přímý odběratel nachází ve výhodnější situaci, poněvadž řízení není zatíženo obtížemi, jež se váží k obhajobě založené na „přenesení“. | Možnost 23: | Obhajoba založená na „přenesení“je vyloučena a přímý i nepřímý odběratel mohou porušitele žalovat. Zatímco vyloučení obhajoby na základě přenosu žalobcům tyto žaloby usnadňuje, pro žalovaného znamená možnost, že bude muset zaplatit mnohonásobné škody, poněvadž náhradu mohou požadovat přímí i nepřímí odběratelé. | Možnost 24: | Proces zahrnující dvě fáze, v němž je vyloučena obhajoba založená na „přenesení“, porušitel může být žalován kterýmkoli z postižených a v druhém kroku jsou zvýšené náklady rozděleny mezi všechny strany, kterým vznikla škoda. Tato možnost je z technického hlediska obtížná, avšak skýtá výhodu poskytnutí náhrady všem poškozeným. | 2.5 Ochrana zájmů spotřebitelů Z praktických důvodů je velmi nepravděpodobné, ne-li nemožné, aby spotřebitelé a odběratelé, jimž byla způsobena pouze malá škoda, podávali žaloby o náhradu škody způsobené porušením antimonopolního práva. Je proto třeba zvážit, jak by jejich zájmy mohly být lépe chráněny prostřednictvím hromadných žalob. Kromě zvláštní ochrany zájmů spotřebitelů poslouží hromadné žaloby ke sloučení řady menších žalob do jediné, což přinese úsporu času i peněz. Otázka H: | Měla by existovat zvláštní řízení pro podávání skupinových žalob a na ochranu zájmů spotřebitelů? Pokud ano, jaký rámec by tato řízení měla mít? | Možnost 25: | Nárok sdružení spotřebitelů podat žalobu, aniž by jednotliví spotřebitelé byli připraveni o možnost podat samostatnou žalobu. Je třeba uvážit otázky, jako je právo podat žalobu (možný systém registrace či povolení), rozdělení náhrady škody (má-li být odškodněno samotné sdružení nebo jeho členové) a kvantifikace náhrady škody (náhrada škody přisouzená sdružení by mohla být vypočtena na základě nelegálních zisků žalovaného, zatímco náhrada škody přisouzená jeho členům se vypočítá na základě osobně utrpěné škody). | Možnost 26: | Zvláštní ustanovení pro skupinové žaloby skupin odběratelů, kteří nejsou konečnými spotřebiteli. | 2.6 Náklady řízení Pravidla týkající se úhrady nákladů hrají důležitou roli coby kladný či záporný stimul pro podání žaloby. Vzhledem ke skutečnosti, že právní předpisy Společenství stejně jako Evropská úmluva o lidských právech vyžadují účinný přístup k soudům pro občanskoprávní žaloby, je třeba zvážit, jak by pravidla týkající se nákladů mohla tento přístup zabezpečit. Otázka I: | Měla by se zavést zvláštní pravidla s cílem snížit riziko, že žalobce ponese náklady řízení? Pokud ano, o jaký typ pravidel by se mělo jednat? | Možnost 27: | Zavést pravidlo, podle kterého neúspěšný žalobce zaplatí náklady pouze v případě, že podání žaloby u soudu bylo z jeho strany zjevně nepřiměřeným postupem. Rovněž by se měla zvážit možnost nechat na uvážení soudu, zda nenařídí již na začátku soudního řízení, že žalobce nebude hradit žádné náklady ani v případě neúspěchu žaloby. | 2.7 Koordinace prosazování práva veřejnoprávními a soukromoprávními prostředky Prosazování práva veřejnoprávními a soukromoprávními prostředky se navzájem doplňují, a proto je zapotřebí jejich přiměřené koordinace. Rozhodnutí orgánů pro hospodářskou soutěž mohou mít výrazný dopad na skutečnou možnost žalobců prokázat svůj nárok (viz oddíl 2.1, otázka C, možnost 8). Přiměřená koordinace mezi prosazováním práva veřejnoprávními a soukromoprávními prostředky je zvlášť důležitá při koordinaci žádostí o zmírnění pokuty (tzv. „leniency“) při prosazování práva veřejnoprávními prostředky s žalobami o náhradu škody. Jak program zmírnění pokut, tak občanskoprávní odpovědnost přispívají svými účinky k stejnému cíli: účinnějšímu odrazování od vytváření kartelů. Za účelem zachování účinnosti daných programů je třeba zvážit dopad žalob o náhradu škody na fungování programů zmírnění pokut. V tomto ohledu je třeba vzít v úvahu, že fungování programů zmírnění pokut obecně napomáhá soukromým žalobcům v žalobách o náhradu škody, poněvadž programy zmírnění pokut odhalují tajné kartely. Otázka J: | Jak lze dosáhnout optimální míry koordinace při prosazování práva veřejnoprávními a soukromoprávními prostředky? | Možnost 28: | Vyloučení možnosti poskytnout jiným osobám žádost o zmírnění pokuty, čímž je chráněna důvěrnost podání těchto žádostí orgánu pro hospodářskou soutěž jakožto součást žádostí o zmírnění pokuty. | Možnost 29: | Podmíněné snížení týkající se nároků na náhradu škody proti žadateli o zmírnění pokuty; žaloby proti dalším porušitelům, kteří jsou společně a nerozdílně odpovědni za celkovou škodu, zůstávají nezměněny. | Možnost 30: | Žadatel o zmírnění pokuty je zbaven společné odpovědnosti, čímž se omezí jeho odpovědnost za škodu. Jedním z možných řešení by bylo omezit odpovědnost žadatele o zmírnění pokuty na podíl ze škod, který odpovídá žadatelovu podílu na trhu ovládaném kartelem. | 2.8 Příslušnost soudu a rozhodné právo Příslušnost soudů k projednávání žalob vznesených proti žalovaným s bydlištěm v členských státech se řídí nařízením č. 44/2001 [4]. Tito žalovaní mohou být žalování před soudem státu, v němž mají bydliště, nebo na základě volby žalobce soudem státu, ve kterém došlo ke škodné události. Místem, kde došlo ke škodné události, může být buď a) místo, kde došlo k události, z níž daná škoda vzešla, nebo b) místo, kde vznikla samotná škoda (podle volby žalobce). Články 6, 27 a 28 daného nařízení umožňují koordinaci různých, avšak souvisejících žalob. Pokud jde o použitelné právní předpisy, je třeba zmínit návrh nařízení o právních předpisech použitelných na mimosmluvní závazky předložený Komisí (nařízení „Řím II“)[5]. Protože se v případě žalob o náhradu škody obecně jedná o civilní delikty, spadají do oblasti působnosti daného návrhu. V tomto ohledu je třeba zvážit, zda obecné pravidlo uvedené v článku 5 daného návrhu je vhodné i v případě porušení antimonopolních pravidel nebo zda je zapotřebí ho upřesnit pomocí zvláštního pravidla. Toto upřesňující pravidlo by mělo jednoznačně stanovit, že je k případu třeba přistupovat z hlediska jeho dopadu. Další možností je použití lex fori na všechny případy. Zvláštní pozornost je třeba věnovat případům, ve kterých je jednáním v rozporu s hospodářskou soutěží dotčeno území více než jednoho státu. Otázka K: | Které hmotné právo je rozhodné v případě nároků na náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel? | Možnost 31: | Rozhodné právo by mělo být stanoveno podle obecného pravidla článku 5 návrhu nařízení Řím II, tj. odkazem na místo, kde byla způsobena škoda. | Možnost 32: | Mělo by být vytvořeno zvláštní pravidlo pro případy nároků na náhradu škody, jež vyplývají z porušení antimonopolního práva. Toto pravidlo by mělo upřesnit, že obecné pravidlo stanovené v článku 5 v případě tohoto typu nároků znamená, že se tyto nároky řídí právními předpisy států, na jejichž trhu je poškozený postižen jednáním v rozporu s hospodářskou soutěží. | Možnost 33: | Zvláštním pravidlem by mohlo být, že použitelnými právními předpisy budou vždy právní předpisy místa soudního řízení (lex fori). | Možnost 34: | V případech, kdy je jednáním v rozporu s hospodářskou soutěží, na němž je žaloba založena, dotčen více než jeden stát a má-li soud pravomoc rozhodnout o úplném rozsahu ztrát, které žalobce utrpěl, je třeba zvážit, zda by měl mít žalobce možnost zvolit rozhodné právo. Tato volba by měla být omezena pouze na jediný právní řád z právních řádů určených podle zásady dotčeného trhu. Volba by mohla být též rozšířena tak, aby umožňovala výběr jediného právního řádu, nebo právního řádu, který se použije pro každou újmu zvlášť, nebo právního řádu příslušného soudu. | 2.9 Ostatní otázky Vzhledem ke složitosti žalob o náhradu škody způsobené porušením antimonopolního práva mají pro zajištění účinného řízení zvláštní důležitost znalecké posudky. Pokud by znalci byli určeni soudem, došlo by k úsporám nákladů, poněvadž by bylo zapotřebí menšího počtu znalců. Snížil by se také počet znalců poskytujících protichůdné důkazy v závislosti na stanovisku jejich klientů. Otázka L: | Měl by být v případě potřeby znalec vždy určen soudem? | Možnost 35: | Strany sporu by měly souhlasit s tím, že je vhodnější, aby znalce určil soud, a ne tyto strany. | Přerušení promlčecí lhůty nebo delší promlčecí lhůty hrají důležitou roli, má-li být zaručeno úspěšné podávání žalob o náhradu škody, zejména v případě následných žalob. Otázka M: | Mělo by být umožněno stavení promlčecích lhůt? Pokud ano, od kterého okamžiku? | Možnost 36: | Stavení promlčecí lhůty u žalob o náhradu škody ode dne zahájení řízení Komisí nebo vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž. Další možností je, že by promlčecí lhůta mohla začít běžet poté, kdy soud v posledním stupni rozhodl ve věci protiprávního jednání. | Nezbytným požadavkem všech nároků na náhradu škody je příčinná souvislost. Zatímco důkazu o příčinné souvislosti mezi protiprávním jednáním a újmou může být vzhledem k ekonomické složitosti otázek týkajících se případu zvláště obtížné, právní pojetí samotné příčinné souvislosti, jak byla vyvinuta judikaturou v členských státech, patrně nepředstavuje pro žalobce významnou překážku. Uplatnění požadavku příčinné souvislosti by však nemělo vést k vyloučení možnosti získat náhradu škody pro ty, kdož utrpěli újmu v důsledku porušení antimonopolního práva. Otázka N: | Je pro usnadnění žalob o náhradu škody nutné upřesnit právní požadavek příčinné souvislosti? | Otázka O: | Existují další otázky, ke kterým by se chtěly zúčastněné strany vyjádřit? | Komise vyzývá k předkládání připomínek k této Zelené knize, zejména k výše uvedeným otázkám a možnostem, aby mohla zvážit nutnost a vhodnost opatření na úrovni Společenství s cílem zlepšit podmínky v případě nezávisle podaných žalob podaných i žalob následujících po zjištění protiprávního jednání. K výměně názorů na základě Zelené knihy slouží tato internetová stránka: http://europa.eu.int/comm/competition/antitrust/others/actions_for_damages/gp.html Do 21. dubna 2006 mohou být připomínky zasílány též elektronicky na adresu: comp-damages-actions@cec.eu.int nebo poštou na adresu generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž Evropské komise: European CommissionDirectorate-General for CompetitionUnit COMP/A-1 – Antitrust policy and strategic supportReview of damages actions for breach of the EC antitrust rulesB-1049 Brussels. V rámci běžné praxe GŘ pro hospodářskou soutěž odpovědi získané v rámci veřejné konzultace zveřejňuje. Nicméně je možné požádat o zachování důvěrnosti jednotlivých podání nebo jejich částí. Jedná-li se o tento případ, uveďte jasně na přední straně, že toto podání nemá být zveřejněno, a zašlete GŘ pro hospodářskou soutěž rovněž nedůvěrnou verzi podání pro účely zveřejnění. [1] Viz Courage v. Crehan , věc C-453/99, rozsudek Soudního dvora ze dne 20. září 2001, odst. 26 a 27. [2] Viz rozsudek ve věci Courage v poznámce pod čarou 1. [3] Viz studie o podmínkách žalob o náhradu škody v případě porušení antimonopolních pravidel ES, která je k dispozici na internetové stránce Komise: http://europa.eu.int/comm/competition/antitrust/others/private_enforcement/index_en.html. [4] Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1. V Dánsku se příslušnost soudu řídí Bruselskou úmluvou o příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, Úř. věst. C 189, 28.7.1990, s. 2, ve znění pozdějších změn, která se v podstatě shoduje s nařízením č. 44/2001. [5] Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o právu použitelném na mimosmluvní závazky („Řím II“), KOM(2003) 427 v konečném znění, ve znění změněného návrhu (odkaz není k dispozici).