„ i. zvyšování účinnosti směrnice o průmyslových emisích při prevenci nebo, pokud to není možné, při minimalizaci emisí znečišťujících látek ze zemědělsko-průmyslových zařízení u zdroje, která se projevuje pokračujícími nebo zrychlenými klesajícími trendy úrovní emisí, s cílem zabránit nepříznivým dopadům na zdraví a životní prostředí nebo tyto dopady snížit, a to s přihlédnutím ke stavu životního prostředí v oblasti ovlivněné těmito emisemi;

Hodnocení směrnice o průmyslových emisích z roku 2020 dospělo k závěru, že je obecně účinná při prevenci a kontrole znečištění ovzduší, vody a půdy z průmyslových činností a při podpoře používání nejlepších dostupných technik (BAT). Směrnice o průmyslových podstatně snížila emise znečišťujících látek do ovzduší a v menší míře i emise do vody. Pomohla rovněž snížit emise ze zařízení podle směrnice o průmyslových emisích do půdy. Přestože posouzení dopadů uvedené směrnice na účinné využívání zdrojů, oběhové hospodářství a inovace je obtížnější, zdá se, že k nim přispěla sice pozitivně, avšak v omezeném rozsahu. V omezené míře přispěla rovněž k dekarbonizaci v rámci omezení, která jsou v současnosti na směrnici o průmyslových emisích kladena. V porovnání s dřívějšími právními předpisy, které směrnice o průmyslových emisích nahradila, se zlepšily se i další aspekty, jako je například přístup veřejnosti k informacím a přístup k právní ochraně.

Směrnice 2010/75/EU o průmyslových emisích (dále jen „směrnice o průmyslových emisích“) upravuje dopady přibližně 52 000 evropských velkých průmyslových zařízení a chovů hospodářských zvířat s vysokým rizikem znečištění (dále jen „zemědělsko-průmyslové zařízení“) na životní prostředí integrovaným způsobem podle jednotlivých odvětví. Zahrnuje všechny příslušné znečišťující látky potenciálně emitované zemědělsko-průmyslovými zařízeními, které mají vliv na lidské zdraví a životní prostředí. Zařízení, na která se vztahuje směrnice o průmyslových emisích, zodpovídají za přibližně 20 % celkových hmotnostních emisí znečišťujících látek v EU do ovzduší, přibližně 20 % emisí znečišťujících látek do vody a přibližně 40 % emisí skleníkových plynů. Činnosti, na které se vztahuje směrnice o průmyslových emisích, zahrnují elektrárny, rafinérie, zpracování a spalování odpadu, výrobu kovů, cementu, skla, chemikálií, buničiny a papíru, potravin a nápojů a intenzivní chov prasat a drůbeže. Zařízení, na které se vztahuje směrnice o průmyslových emisích, může provádět několik činností obsažených ve směrnici o průmyslových emisích, např. výrobu cementu a spoluspalování odpadu.

Návrh směrnice o průmyslových emisích doplňuje tyto iniciativy mimo jiné rozšířením oblasti působnosti směrnice, podporou vývoje nových technologií ke snižování emisí, zlepšováním účinnosti zdrojů a energetické účinnosti, podporou opětovného využívání vody, zajištěním lépe kontrolovaných a integrovanějších požadavků na povolování a zavedením povinného systému environmentálního řízení. Tento návrh posílí integrovaný přístup vyjasněním požadavků na spolupráci mezi příslušnými orgány. Tato spolupráce zahrnuje přezkum a aktualizaci povolení v závislosti na stavu přijímajícího prostředí a/nebo plánování opatření k dosažení souladu s normami kvality životního prostředí, cíli, plány a programy v souladu s právními předpisy o vodě. Větší soudržnosti bude dosaženo rovněž na základě vyjasnění pravidel, která se vztahují na nepřímé výpusti znečišťujících látek do vody prostřednictvím městských čistíren odpadních vod. Podpora inovací pomůže řešit problematiku perzistentních chemických látek a látek nově identifikovaných jako látky vzbuzující obavy, včetně per- a polyfluorovaných alkylových sloučenin (PFAS), mikroplastů a léčiv. To je v souladu se strategií pro udržitelnost v oblasti chemických látek, se sdělením Evropské komise o strategickém přístupu k léčivým přípravkům v životním prostředí a se sdělením o farmaceutické strategii.

Voda je jedním ze tří hlavních pilířů „akčního plánu nulového znečištění“, jehož cílem je dosáhnout do roku 2050 společnosti bez toxinů, přičemž znečištění bude sníženo buď na nulu, nebo na úroveň, která již nebude škodlivá pro přírodu a lidi. To znamená opatření nejen v navazujících odvětvích, například na úrovni čistíren odpadních vod, ale také v odvětvích předcházejících, kde se tyto látky vyrábějí a používají. Tento návrh na revizi směrnice o průmyslových emisích je v souladu s vodohospodářskými právními předpisy EU, zejména se směrnicí 2000/60/ES (rámcová směrnice o vodě) a se dvěma směrnicemi, které s ní souvisejí, tj. se směrnicí 2006/118/ES (o podzemních vodách) a se směrnicí 2008/105/ES ve znění směrnice 2013/39/ES o normách environmentální kvality v oblasti vodní politiky.

Směrnice o průmyslových emisích hraje důležitou úlohu při snižování emisí znečišťujících látek z průmyslu, zejména do ovzduší, ale k oběhovému hospodářství (účinné využívání zdrojů) a ke snížení emisí znečišťujících látek do vody přispívá v omezenější míře.

Zelená dohoda pro Evropu je evropská strategie růstu, jejímž cílem je zajistit do roku 2050 klimaticky neutrální, čisté a oběhové hospodářství, optimalizovat řízení zdrojů a energetickou účinnost a minimalizovat znečištění, přičemž uznává potřebu hluboce transformačních politik v souladu se zásadou „energetická účinnost v první řadě“. Konkrétně se aspekty znečištění uvedenými v Zelené dohodě pro Evropu zabývá strategie EU pro udržitelnost v oblasti chemických látek z října 2020 a akční plán nulového znečištění přijatý v květnu 2021. Nová průmyslová strategie pro Evropu souběžně s tím zdůrazňuje potřebu výzkumu, inovací a investic do nových technologií s cílem posílit konkurenceschopnost evropského průmyslu a usnadnit přechod průmyslu ke skutečně udržitelnému, ekologičtějšímu, účinnějšímu a digitálnějšímu hospodářství. Aktualizovaná verze této strategie z května 2021 dále zdůrazňuje potenciální úlohu transformačních technologií.

Rada a Evropský parlament,, uvítaly revizi směrnice o průmyslových emisích a vyjádřily očekávání, že tato revize by měla řešit emise znečišťujících látek do ovzduší z průmyslových a zemědělských činností a přispět k oběhovému hospodářství, mimo jiné podporou opětovného využívání vody v průmyslu“. Evropská panelová diskuse občanů o změně klimatu a životního prostředí přijala v tomto ohledu jasná doporučení v rámci Konference o budoucnosti Evropy. Evropští občané v této souvislosti vyjádřili zjevnou podporu tomu, aby EU řešila znečištění vody, půdy a ovzduší a snížila emise metanu, a zdůraznili odpovědnost znečišťovatelů.

Znečištění ze zemědělsko-průmyslových zařízení se šíří přes hranice států, a kontroly znečištění nemůže uspokojivě dosáhnout pouze jeden členský stát samostatně. Kromě toho je provoz průmyslových závodů úzce spjat s fungováním jednotného trhu. Bez celounijního přístupu ke stanovení norem environmentální výkonnosti by tatáž odvětví čelila v každém členském státě různým předpisům o kontrole znečištění, což by znamenalo riziko vytvoření nerovných podmínek, roztříštění jednotného trhu a zmaření úsilí EU o naplnění cíle Smlouvy, kterým je dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví.

Nejprve byla prostřednictvím interaktivního portálu Komise „Podělte se o svůj názor“ poskytnuta první zpětná vazba ke zveřejněnému počátečnímu posouzení dopadů (154 odpovědí: období konzultace od 24. března 2020 do 21. dubna 2020). Poté následovala společná veřejná konzultace ohledně směrnice o průmyslových emisích a nařízení o registru E-PRTR (on-line průzkum prostřednictvím interaktivního portálu Komise „Podělte se o svůj názor“; 336 odpovědí; od 20. prosince 2020 do 23. března 2021). Průzkum obsahoval 24 otázek, z nichž čtyři se týkaly konkrétně nařízení o registru E-PRTR.

V hodnocení byla zjištěna řada oblastí, v nichž se výkonnost směrnice o průmyslových emisích nejeví jako natolik uspokojivá, jak by bylo žádoucí z hlediska snižování emisí znečišťujících látek, zejména do vody, přispívání ke snižování emisí skleníkových plynů, podpory netoxické výroby a zlepšování účinného využívání a opětovného používání zdrojů. Tyto oblasti mají zásadní význam pro revizi směrnice o průmyslových emisích oznámenou ve sdělení Zelená dohoda pro Evropu.

Mělo se za to, že směrnice o průmyslových emisích přináší významnou přidanou hodnotu EU. Zajišťuje konzistentnější požadavky na snižování průmyslového znečištění, mimo jiné prostřednictvím monitorování a prosazování práva, což omezuje narušování jednotného trhu. Pokud by EU nepřijala žádná opatření, vedlo by to k menší náročnosti norem a k menším přínosům pro zdraví a životní prostředí. Proces vypracovávání dokumentů BREF nemohou jednotlivé členské státy opakovat, a je stále častěji využíván zeměmi mimo EU. Decentralizovaný přístup směrnice o průmyslových emisích je v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality.

Všechny skupiny zúčastněných stran považovaly směrnici o průmyslových emisích za relevantní. Směrnice je schopna reagovat na vznikající problémy v oblasti životního prostředí, a to navzdory délce procesu BREF. Přestože směrnice o průmyslových emisích příliš nepřispěla k dekarbonizaci, názory na to, zda je pro ni relevantní, se rozcházejí.

Směrnice o průmyslových emisích byla vyhodnocena jako do značné míry efektivní. Přínosy závěrů o BAT výrazně převyšují náklady. Nebyly zjištěny žádné nepřiměřené nebo zbytečné administrativní náklady. Dopady na konkurenceschopnost EU jsou smíšené; neexistují žádné důkazy toho, že by byly významné.

Směrnice o průmyslových emisích vedla k podstatnému snížení emisí znečišťujících látek do ovzduší a v menší míře i do vody. Snížila emise ze zařízení podle směrnice o průmyslových emisích do půdy. Posouzení jejích dopadů na účinné využívání zdrojů, oběhové hospodářství a inovace je obtížnější; zdá se, že v tomto ohledu měla pozitivní, avšak omezený přínos. Poněkud se zlepšily další aspekty, jako je přístup veřejnosti k informacím a přístup k právní ochraně.

Kromě toho bude zaveden samostatný a jednodušší povolovací režim pro 20 000 zemědělských podniků s chovem hospodářských zvířat, na které se směrnice o průmyslových emisích vztahuje v současnosti, a také pro ty, které budou spadat do její působnosti nově, tedy pro nejmenší podniky upravené směrnicí o průmyslových emisích; to povede ke snížení administrativní zátěže o 113 milionů EUR ročně.

Hlavním zájmem při revizi směrnice o průmyslových emisích je zajistit, aby se používala celá škála úrovní emisí (AEL) spojených s BAT. Díky budoucímu přehledu standardizovaných povolení bude výrazně snazší shromažďovat mezní hodnoty emisí stanovené v povoleních prostřednictvím automatizovaných nástrojů IT. To umožní odvětvovou analýzu rozložení nejvyšších přípustných hodnot v rámci rozsahu úrovní emisí spojených s nejlepšími dostupnými technikami (BAT-AEL) na konci cyklů revizí povolení vyvolaných přijetím závěrů o BAT a objasní veřejnosti informace obsažené v povoleních.

Omezení práva na svobodu podnikání a práva na vlastnictví je omezeno na to, co je nezbytné pro zachování ostatních výše uvedených základních práv a cílů obecného zájmu v souladu s čl. 52 odst. 1 Listiny.

Cílem změny článku 1 je výslovně vyjasnit, že tato směrnice stanoví pravidla, která mají vyloučit, anebo pokud to není proveditelné, snížit emise do ovzduší, vody a půdy a předcházet vzniku odpadů, v zájmu dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku, a to v souladu s článkem 191 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Toto výslovné objasnění je v případě potřeby doplněno i v jiných článcích.

Klíčovým milníkem při monitorování a hodnocení tohoto přepracovaného a komplexnějšího politického přístupu bude přezkum interakce mezi směrnicí o průmyslových emisích a systémem ETS a vývoje v oblasti dekarbonizace, k němuž by mělo dojít do roku 2030.

Mezi změny přílohy I patří zahrnutí těžby průmyslových a kovových minerálů do oblasti působnosti této směrnice; jedná se o činnost, která má významný dopad na životní prostředí. Obdobně platí, že ačkoli tato směrnice upravuje některé činnosti hodnotového řetězce v oblasti baterií již nyní, budou-li do oblasti působnosti tohoto nástroje přidána i velká zařízení na výrobu baterií, zajistí to, že se požadavky směrnice budou vztahovat na všechny fáze životního cyklu baterií s cílem zajistit udržitelnější růst tohoto průmyslového odvětví.

Za kapitolu VI a před kapitolu VII se vkládá nová kapitola VIa o „zvláštních ustanoveních pro chov drůbeže, prasat a skotu“, která obsahuje články 70a až 70i. Za účelem snížení významných emisí znečišťujících látek do ovzduší a vody způsobených takovýmto chovem zahrnuje tato kapitola snížení prahové hodnoty, při jejímž překročení jsou zařízení pro chov prasat a drůbeže zahrnuta do oblasti působnosti směrnice 2010/75/EU, a přidává do této oblasti vedle zařízení pro chov prasat a drůbeže i zařízení pro chov skotu. Stanoví rovněž zvláštní povolovací postupy vhodné pro uvedené odvětví, přičemž má na paměti potřebu vyvážit správní povolovací postupy s požadavky na informovanost veřejnosti, její účast a dodržování předpisů. Provozní pravidla pro zemědělské podniky s chovem hospodářských zvířat budou zohledňovat nejen povahu, typ, velikost a hustotu, ale také složitost těchto zařízení a rozsah jejich případných dopadů na životní prostředí společně s ekonomickými aspekty. To umožní stanovit přiměřené požadavky pro různé zemědělské postupy (intenzivní, extenzivní, ekologické), včetně zohlednění specifik systémů chovu skotu na pastvinách, kde jsou zvířata chována v uzavřených zařízeních pouze sezónně, a zároveň minimalizovat zátěž pro dané odvětví a příslušné orgány.

Za článek 26 se vkládá nová kapitola IIa o „podpoře inovací“, která obsahuje články 27 až 27d a jejímž cílem je podpořit inovace, usnadnit testování a zavádění nově vznikajících technik s lepší environmentální výkonností a zřídit specializované centrum na podporu inovací na základě shromažďování a analýzy informací o inovativních technikách a charakterizovat jejich stav vývoje od výzkumu až po zavedení. Toto centrum umožní pomocí nejlepších dostupných technik rozvíjet přístup zaměřený do budoucna a bude průmyslovým odvětvím pomáhat při identifikaci řešení v oblasti dekarbonizace a snižování znečištění. Časem se stane centrem podpory dynamiky inovací pro průmyslovou transformaci všech evropských politik v oblasti Zelené dohody pro Evropu. Provozovatelé budou povinni do 30. června 2030, případně později v závislosti na dotčených činnostech uvedených v příloze I, vypracovat v rámci svých systémů environmentálního řízení plány transformace jako příspěvek k dosažení cílů EU v oblasti čistého, oběhového a klimaticky neutrálního hospodářství.

Cílem změny článku21 je vyjasnit, že příslušný orgán by měl přezkoumávat a v případě potřeby aktualizovat podmínky povolení, pokud je to nezbytné k tomu, aby dané zařízení splňovalo určitou normu kvality životního prostředí.

Navrhuje se několik zlepšení s cílem zpřísnit pravidla podle článku 15. Zaprvé se vyjasňují podmínky, za kterých může příslušný orgán při stanovování mezních hodnot emisí použitelných na výpusti znečišťujících látek do vody v povolení podle směrnice o průmyslových emisích zohlednit následné procesy čištění v čistírně odpadních vod s cílem zajistit, že tyto úniky nepovedou ke zvýšenému zatížení znečišťujícími látkami ve vodním recipientu v porovnání se situací, kdy zařízení podle směrnice o průmyslových emisích používá nejlepší dostupné techniky a splňuje rozsah BAT-AEL pro přímé výpusti. Zadruhé, nejlepší dostupné techniky jsou v jednotlivých členských státech, průmyslových odvětvích a dokonce i v jednotlivých průmyslových zařízeních uplatňovány nestejnorodě; 75 až 85 % všech mezních hodnot emisí v povoleních je stanoveno na nejméně přísném konci rozsahů BAT-AEL, což vede k nedostatečnému snižování emisí. Příslušné orgány by proto měly stanovit mezní hodnoty emisí na nejnižší úrovni příslušného rozsahu BAT-AEL, pokud provozovatel neprokáže, že použití BAT popsané v závěrech o BAT umožňuje pouze splnění méně přísných mezních hodnot emisí. Zatřetí, aby se předešlo emisím znečišťujících látek ze zařízení podle směrnice o průmyslových emisích nebo aby se tyto emise minimalizovaly a aby byly zajištěny rovné podmínky v celé EU, je nezbytné lépe stanovit rámec podmínek, za nichž lze udělovat výjimky z mezních hodnot emisí, v souladu se zásadami, které mají být stanoveny v příloze této směrnice, a se standardizovanou metodikou pro posuzování nepoměru mezi náklady na provádění závěrů o BAT a potenciálními přínosy pro životní prostředí, která má být přijata v prováděcím aktu. Tyto výjimky by neměly být udělovány, pokud by mohly ohrozit soulad s normami kvality životního prostředí.

Do směrnice se doplňuje nový článek 14a, který vyžaduje, aby provozovatel vytvořil a zavedl systém environmentálního řízení v souladu s příslušnými závěry o BAT, a to s cílem neustále zlepšovat environmentální a energeticky účinnou výkonnost a bezpečnost zařízení. Článek 14a je rovněž propojen s povinností auditu podle směrnice o energetické účinnosti, což oba návrhy posiluje.

V článku 14 o podmínkách povolení je provedeno několik změn s cílem zpřísnit požadavky spojené s povoleními udělovanými podle této směrnice; patří mezi ně povinnost členských států zajistit, aby před udělením povolení byly řádně konzultovány všechny orgány, které zajišťují dodržování právních předpisů EU v oblasti životního prostředí včetně případných norem kvality životního prostředí. Kromě toho je vhodné odkázat na přílohu II nařízení (ES) č. 166/2006, kterým se zřizuje evropský registr úniků a přenosů znečišťujících látek, ve znění pozdějších předpisů o znečišťujících látkách. Vzhledem k tomu, že jednotlivé látky nejsou uvedeny vyčerpávajícím způsobem, totiž není příloha II této směrnice týkající se seznamu znečišťujících látek slučitelná s požadovaným komplexním přístupem a s potřebou toho, aby příslušné orgány zohlednily všechny relevantní znečišťující látky včetně nově se objevujících znečišťujících látek. Tento nevyčerpávající seznam znečišťujících látek by proto měl být vypuštěn. Kromě toho je rovněž nezbytné vyjasnit vztah mezi touto směrnicí a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu. Pokud činnost uvedená v bodě 3.6 přílohy I této směrnice spadá rovněž do oblasti působnosti směrnice 2006/21/ES, budou mít pro účely povolení podle směrnice 2010/75 přednost závěry o BAT stanovené podle čl. 13 odst. 5 směrnice o průmyslových emisích před BAT podle čl. 21 odst. 3 směrnice 2006/21/ES.

(4)Chov prasat, drůbeže a skotu způsobuje významné emise znečišťujících látek do ovzduší a vody. Aby se snížily tyto emise znečišťujících látek včetně emisí amoniaku, metanu, dusičnanů a skleníkových plynů, a tím se zlepšila kvalita ovzduší, vody a půdy, je nezbytné snížit prahovou hodnotu, při jejímž překročení budou zařízení pro chov prasat a drůbeže zahrnuta do oblasti působnosti směrnice 2010/75/EU, a zahrnout do této oblasti působnosti také chov skotu. Příslušné požadavky na BAT zohledňují povahu, velikost, hustotu a složitost těchto zařízení, včetně specifik systémů chovu skotu na pastvinách, kde jsou zvířata chována ve vnitřních zařízeních pouze sezónně, a rozsah jejich možných dopadů na životní prostředí. Cílem požadavků na přiměřenost, pokud jde o BAT, je motivovat zemědělce k provádění nezbytného přechodu na zemědělské postupy, které jsou stále šetrnější k životnímu prostředí.

(3)Těžební průmysl Unie má klíčový význam pro dosažení cílů Zelené dohody pro Evropu a průmyslové strategie EU včetně její aktualizace. Suroviny mají strategický význam pro digitální a ekologickou transformaci, transformaci energetiky, materiálů a oběhového hospodářství a pro posílení hospodářské odolnosti EU. K dosažení těchto cílů je třeba dále rozvíjet udržitelné domácí kapacity. To vyžaduje účinná a harmonizovaná opatření uzpůsobená na míru, která zajistí zavedení a využívání nejlepších dostupných technik, v jejichž důsledku budou uplatňovány postupy, které jsou jednak nejúčinnější, jednak mají co nejmenší dopady na životní prostředí a lidské zdraví. Mechanismy řízení směrnice 2010/75/EU, které úzce propojují odborníky z průmyslu s vypracováním konsensuálních a na míru šitých environmentálních požadavků, podpoří udržitelný růst těchto činností v Unii. Vývoj a dostupnost společně dohodnutých norem umožní vytvořit rovné podmínky v Unii a zároveň zajistí vysokou úroveň ochrany lidského zdraví a životního prostředí. Je proto vhodné zahrnout tyto činnosti do oblasti působnosti směrnice 2010/75/EU.

(2)Zelená dohoda pro Evropu oznámila revizi opatření Unie s cílem řešit problematiku znečištění, jež generují rozsáhlé průmyslové komplexy, včetně přezkoumání odvětvové působnosti právních předpisů a možnosti, jak je uvést do plného souladu s politikami v oblasti klimatu, energetiky a oběhového hospodářství. Ke snížení emisí znečišťujících látek u zdroje, včetně zdrojů, které v současné době nespadají do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU, navíc vyzývá i Akční plán nulového znečištění, Akční plán pro oběhové hospodářství a strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“. Řešení znečištění z některých zemědělsko-průmyslových činností proto vyžaduje jejich zahrnutí do oblasti působnosti této směrnice.

(1)Zelená dohoda pro Evropu je strategií Evropy, jejímž cílem je zajistit do roku 2050 klimaticky neutrální, čisté a oběhové hospodářství, optimalizovat hospodaření se zdroji, minimalizovat znečištění a zároveň znovu zdůraznit potřebu hluboce transformativních politik. Unie se rovněž zavázala provádět Agendu pro udržitelný rozvoj 2030 a její cíle udržitelného rozvoje. Konkrétně se aspekty znečištění uvedenými v Zelené dohodě pro Evropu zabývá strategie EU pro udržitelnost v oblasti chemických látek z října 2020 a akční plán nulového znečištění přijatý v květnu 2021. Současně dále zdůrazňuje potenciální úlohu transformačních technologií i Nová průmyslová strategie pro Evropu Mezi další politiky, které jsou pro tuto iniciativu zvlášť relevantní, patří balíček „Fit for 55“, strategie v oblasti metanu a metanový závazek z Glasgowa, strategie pro přizpůsobení se změně klimatu, strategie v oblasti biologické rozmanitosti, strategie „Od zemědělce ke spotřebiteli“ a Iniciativa pro udržitelné výrobky. Kromě toho iniciativa REPowerEU v rámci reakce EU na rusko-ukrajinskou válku v roce 2022 navrhuje společnou evropskou akci, která pomůže diverzifikovat dodávky energie, zrychlit přechod na energii z obnovitelných zdrojů a zlepšit energetickou účinnost.

Cílem změny článku 1 směrnice Rady 1999/31/ES o skládkách odpadů je umožnit přijímání závěrů o BAT týkajících se skládek podle této směrnice. Přestože skládky spadají do oblasti působnosti směrnice o průmyslových emisích, neexistují žádné závěry o BAT týkající se skládek, protože tato činnost spadá do oblasti působnosti směrnice Rady 1999/31/ES, podle níž se požadavky této směrnice považují za BAT. Vzhledem k technickému vývoji a inovacím, k nimž došlo od přijetí směrnice Rady 1999/31/ES, jsou nyní k dispozici účinnější techniky ochrany lidského zdraví a životního prostředí. Přijetí závěrů o BAT by umožnilo řešit klíčové environmentální otázky související s provozem skládek odpadů včetně významných emisí metanu.

(24)Z hodnocení směrnice 2010/75/EU vyplynulo, že ačkoli by měla podpořit transformaci evropského průmyslu, není dostatečně dynamická a dostatečně nepodporuje zavádění inovativních procesů a technologií. Je proto vhodné usnadnit testování a zavádění nově vznikajících technik s lepší environmentální výkonností, usnadnit spolupráci s výzkumnými pracovníky a průmyslovými odvětvími na výzkumných projektech financovaných z veřejných prostředků za podmínek stanovených v příslušných evropských a vnitrostátních nástrojích financování, jakož i zřídit specializované centrum na podporu inovací na základě shromažďování a analýzy informací o inovativních technikách včetně nově vznikajících technik, které jsou relevantní pro činnosti spadající do oblasti působnosti uvedené směrnice a charakterizují úroveň jejich vývoje od výzkumu až po zavádění (úroveň technologické připravenosti) a jejich environmentální výkonnost. To bude rovněž poskytovat informace týkající se vypracovávání, přezkoumávání a aktualizace referenčních dokumentů o BAT. Inovativní techniky, které bude toto centrum shromažďovat a analyzovat, by měly být alespoň na úrovni technologie demonstrované v příslušném prostředí (v případě klíčových základních technologií v prostředí příslušném pro průmysl) nebo na úrovni demonstrace systémového prototypu v provozním prostředí (úroveň technologické připravenosti 6–7).

(23)Pokud může být provozem daného zařízení ovlivněn více než jeden členský stát, měla by před vydáním povolení proběhnout přeshraniční spolupráce, která by měla zahrnovat předběžné informování dotčené veřejnosti a příslušných orgánů v ostatních členských státech, které mohou být ovlivněny, a konzultace s nimi.

(22)Jak objasňuje judikatura Soudního dvora, členské státy nesmějí omezovat aktivní legitimaci k podání žaloby proti rozhodnutí orgánu veřejné moci na ty jednotlivce z dotčené veřejnosti, kteří se zúčastnili předchozího správního řízení, které vedlo k přijetí tohoto rozhodnutí. Jak rovněž objasňuje judikatura Soudního dvora, účinný přístup k právní ochraně v záležitostech životního prostředí a účinné prostředky nápravy mimo jiné vyžadují, aby příslušníci dotčené veřejnosti měli právo požádat soud nebo příslušný nezávislý a nestranný orgán, aby nařídil předběžná opatření s cílem zabránit danému případu znečištění včetně případného dočasného pozastavení platnosti sporného povolení. Proto je třeba upřesnit, že aktivní legitimace by neměla být podmíněna úlohou, kterou dotčený člen veřejnosti sehrál ve fázi účasti na rozhodovacím procesu podle této směrnice. Kromě toho by každý přezkum měl být spravedlivý, nestranný, včasný a nikoli nepřiměřeně nákladný, a měl by poskytovat přiměřené a účinné mechanismy nápravy, případně včetně předběžných opatření.

(21)Smluvní strany Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na svém sedmém zasedání podpořily závěry Výboru pro dohled nad dodržováním Aarhuské úmluvy ve věci ACCC/C/2014/121, podle nichž Evropská unie tím, že zavedla právní rámec, který nepředpokládá žádnou možnost účasti veřejnosti v souvislosti s přezkumy a aktualizacemi podle čl. 21 odst. 3, 4 a čl. 21 odst. 5 písm. b) a c) směrnice 2010/75/EU, nedodržuje čl. 6 odst. 10 úmluvy. Unie a její členské státy tato zjištění potvrdily, a pro dosažení plného souladu s Aarhuskou úmluvou je nezbytné upřesnit, že dotčené veřejnosti by měla být poskytnuta včasná a účinná příležitost k účasti na udělování nebo aktualizaci podmínek povolení stanovených příslušným orgánem i v případě, že jsou tyto podmínky povolení přehodnocovány po zveřejnění rozhodnutí o závěrech o BAT týkajících se hlavní činnosti daného zařízení; v případě, že vývoj nejlepších dostupných technik umožní výrazné snížení emisí; v případě, že bezpečnost provozu vyžaduje, aby byly použity jiné techniky; a v případě, že je nezbytné dodržovat novou nebo revidovanou normu environmentální kvality.

(20)Příslušný orgán by měl podmínky povolení pravidelně přezkoumávat a v případě potřeby aktualizovat s cílem zajistit soulad s příslušnými právními předpisy. Tento přezkum nebo aktualizace by se měly uskutečnit také v případech, kdy je nezbytné, aby zařízení splňovalo určitou normu kvality životního prostředí, a to i v případě nové nebo revidované normy kvality životního prostředí, nebo pokud stav přijímajícího prostředí vyžaduje revizi daného povolení, aby bylo možno dosáhnout souladu s plány a programy stanovenými podle právních předpisů Unie, jako jsou například plány povodí podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES.

(19)Normy kvality životního prostředí označují všechny požadavky stanovené v právních předpisech Unie, například v právních předpisech Unie týkajících se ovzduší a vody, které musí dané životní prostředí nebo jeho určitá část v daném okamžiku splňovat. Proto je vhodné vyjasnit, že při udělování povolení určitému zařízení by příslušné orgány měly nejen stanovit podmínky, které zajistí soulad provozu daného zařízení se závěry o nejlepších dostupných technikách, ale měly by také, je-li to vhodné z hlediska snížení konkrétního příspěvku daného zařízení ke znečištění, k němuž dochází v příslušné oblasti, zahrnout do povolení zvláštní dodatečné podmínky, které jsou přísnější než podmínky stanovené v příslušných závěrech o BAT, aby tak byl zajištěn soulad tohoto zařízení s normami kvality životního prostředí. Tyto podmínky mohou spočívat ve stanovení přísnějších mezních hodnot emisí nebo v omezení provozu nebo kapacity daného zařízení.

(18)Hodnocení směrnice 2010/75/EU dospělo k závěru, že existují určité nesrovnalosti v přístupech k posuzování souladu u zařízení, na něž se vztahuje kapitola II uvedené směrnice. V zájmu dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí jako celku, zajištění jednotného provádění práva Unie a rovných podmínek v celé Unii a zároveň minimalizace administrativní zátěže podniků a veřejných orgánů by Komise měla stanovit společná pravidla pro posuzování dodržování mezních hodnot emisí a validaci naměřených úrovní emisí do ovzduší i vody na základě nejlepších dostupných technik. Tato pravidla pro posuzování souladu by měla mít přednost před pravidly stanovenými v kapitolách III a IV pro posuzování dodržování mezních hodnot emisí obsažených v přílohách V a VI směrnice 2010/75/EU.

(17)S cílem zabránit emisím znečišťujících látek ze zařízení spadajících do oblasti působnosti směrnice 2010/75/EU nebo je minimalizovat a zajistit rovné podmínky v celé Unii by měly být podmínky, za nichž lze udělit výjimky z mezních hodnot emisí, lépe vymezeny prostřednictvím obecných zásad, aby se zajistilo harmonizovanější provádění těchto výjimek v celé Unii. Výjimky z mezních hodnot emisí by navíc neměly být udělovány v případě, že by mohly ohrozit soulad s normami kvality životního prostředí.

(16)Měla by být zvýšena účinnost přínosu směrnice 2010/75/EU k účinnému využívání zdrojů a energetické účinnosti a oběhovému hospodářství v Unii, přičemž by měla být zohledněna zásada „energetická účinnost v první řadě“ jako hlavní zásada energetické politiky Unie. Povolení by proto měla pokud možno stanovit povinné mezní hodnoty environmentální výkonnosti týkající se úrovně spotřeby a účinného využívání zdrojů, včetně využívání vody, energie a recyklovaných materiálů, a to na základě úrovní environmentální výkonnosti spojených s nejlepšími dostupnými technikami (BAT AEPL) stanovených v rozhodnutích o závěrech o BAT.

(15)Zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí jako celku vyžaduje mimo jiné stanovení mezních hodnot emisí v povoleních na úrovni, která zajistí soulad s použitelnými úrovněmi emisí spojenými s nejlepšími dostupnými technikami stanovenými v závěrech o BAT. Úrovně emisí spojené s nejlepšími dostupnými technikami (BAT-AEL) jsou obvykle vyjádřeny jako rozmezí, nikoli jako jednotlivé hodnoty, s cílem odrážet rozdíly v rámci daného typu zařízení, které vedou k rozdílům v environmentálních výkonnostech dosažených při uplatňování BAT. Dané BAT například nebudou mít v různých zařízeních stejnou účinnost, některé BAT nemusí být vhodné pro použití v určitých zařízeních, případně kombinace více BAT může být u některých znečišťujících látek nebo složek životního prostředí účinnější než u jiných. Dosažení vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí jako celku je ohrožováno praxí stanovování mezních hodnot emisí na nejméně přísném konci rozsahu úrovní emisí spojených s nejlepšími dostupnými technikami, aniž by byl zohledněn potenciál daného zařízení dosahovat nižších úrovní emisí na základě uplatňování nejlepších dostupných technik. Taková praxe odrazuje průkopníky od zavádění účinnějších technik a brání dosahování rovných podmínek na vysoké úrovni ochrany lidského zdraví a životního prostředí. Příslušné orgány by proto měly mít povinnost stanovit v povoleních nejnižší možné mezní hodnoty emisí, které odrážejí výkonnost BAT pro konkrétní zařízení, přičemž by měly zohlednit celý rozsah BAT-AEL a usilovat o co nejlepší environmentální výkonnost těchto zařízení, pokud provozovatel neprokáže, že použití nejlepších dostupných technik popsaných v závěrech o BAT umožňuje danému zařízení splnit pouze méně přísné mezní hodnoty emisí.

(13)Provozovatel by měl za účelem neustálého zlepšování environmentální výkonnosti a bezpečnosti daného zařízení, včetně mimo jiné předcházení vzniku odpadů, optimalizace využívání zdrojů a opětovného využívání vody a předcházení rizikům spojeným s používáním nebezpečných látek nebo jejich omezováním, vytvořit a zavést systém environmentálního řízení v souladu s příslušnými závěry o BAT a měl by jej zpřístupnit veřejnosti. Tento systém environmentálního řízení by měl zahrnovat rovněž řízení rizik souvisejících s používáním nebezpečných látek a analýzu možného nahrazování nebezpečných látek bezpečnějšími alternativami.

(11)S cílem usnadnit výměnu informací podporujících stanovení úrovní emisí a úrovní environmentální výkonnosti spojených s nejlepšími dostupnými technikami (BAT) při současném zachování integrity důvěrných obchodních informací by měly být upřesněny postupy nakládání s informacemi, které lze považovat za důvěrné obchodní informace nebo citlivé obchodní informace a u nichž lze mít za to, že byly získány z daného odvětví v souvislosti s výměnou informací organizovanou Komisí pro účely vypracování, přezkoumání nebo aktualizace referenčních dokumentů o BAT. Mělo by být zajištěno, aby jednotlivci účastnící se výměny informací nesdíleli informace, které lze považovat za důvěrné obchodní informace nebo citlivé obchodní informace, s žádným zástupcem podniků nebo profesních sdružení, které mají hospodářský zájem na dotčených průmyslových činnostech a souvisejících trzích. Touto výměnou informací nejsou dotčeny právní předpisy Unie v oblasti hospodářské soutěže, zejména článek 101 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“).

(10)Z hodnocení směrnice 2010/75/EU vyplynulo, že je třeba posílit vazby mezi uvedenou směrnicí a nařízením (ES) č. 1907/2006 s cílem lépe řešit rizika používání chemických látek v zařízeních, která spadají do oblasti působnosti směrnice 2010/75/EU. V zájmu rozvoje synergií mezi prací prováděnou Evropskou agenturou pro chemické látky (ECHA) v oblasti chemických látek a přípravou referenčních dokumentů o BAT podle směrnice 2010/75/EU by agentuře ECHA měla být při této přípravě referenčních dokumentů o BAT svěřena formální úloha.

(8)Členské státy by rovněž měly přijmout opatření k zajištění dodržování právních předpisů s cílem podpořit, monitorovat a prosazovat dodržování povinností uložených fyzickým nebo právnickým osobám podle směrnice 2010/75/EU. V rámci opatření k zajištění dodržování právních předpisů by příslušné orgány měly mít možnost pozastavit provoz zařízení v případě, kdy pokračující porušování podmínek povolení a neprovádění zjištění uvedených v inspekční zprávě způsobuje nebo hrozí způsobit nebezpečí pro lidské zdraví nebo významný nepříznivý dopad na životní prostředí, a to s cílem toto nebezpečí zastavit.

(6)V zájmu dalšího posílení přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí je nezbytné vyjasnit, že povolení pro zařízení udělená podle směrnice 2010/75/EU mají být zpřístupněna veřejnosti na internetu, a to bezplatně a bez omezení přístupu na registrované uživatele. Veřejnosti by měl být za stejných podmínek zpřístupněn rovněž jednotný přehled povolení.

(5)Do roku 2040 se v Unii pravděpodobně výrazně zvýší počet velkých zařízení na výrobu baterií pro elektrická vozidla, čímž se zvýší podíl Unie na celosvětové výrobě baterií. Ačkoli některé činnosti v hodnotovém řetězci baterií již upravuje směrnice 2010/75/EU a baterie jako výrobky upravuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) .../...* +, je i nadále nezbytné zahrnout do oblasti působnosti uvedené směrnice velká zařízení vyrábějící baterie, zajistit, aby se na ně rovněž vztahovaly požadavky stanovené ve směrnici 2010/75/EU, a přispět tak k udržitelnějšímu růstu výroby baterií. Zahrnutí velkých zařízení na výrobu baterií do oblasti působnosti směrnice 2010/75/EU komplexně zlepší udržitelnost baterií a minimalizuje jejich dopad na životní prostředí během celého jejich životního cyklu.

(25)Dosažení cílů Unie týkajících se čistého, oběhového a klimaticky neutrálního hospodářství do roku 2050 vyžaduje hlubokou transformaci hospodářství Unie. V souladu s osmým akčním programem pro životní prostředí by proto provozovatelé zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2010/75/EU, měli mít povinnost zahrnout plány transformace do svých systémů environmentálního řízení. Tyto plány transformace rovněž doplní požadavky na podávání zpráv podniků o udržitelnosti podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU tím, že poskytnou prostředky pro konkrétní provádění těchto požadavků na úrovni zařízení. První prioritou je transformace energeticky náročných činností uvedených v příloze I. Provozovatelé energeticky náročných zařízení by proto měli vypracovat plány transformace do 30. června 2030. Provozovatelé zařízení provádějících jiné činnosti uvedené v příloze I by měli mít povinnost vypracovat plány transformace v rámci přehodnocení a aktualizace povolení po zveřejnění rozhodnutí o závěrech o BAT zveřejněných po 1. lednu 2030. Přestože by plány transformace měly i nadále zůstat orientačními dokumenty vypracovanými na odpovědnost provozovatelů, měla by organizace provádějící audit, kterou si provozovatelé v rámci svých systémů environmentálního řízení najmou, zkontrolovat, zda obsahují minimální informace, které stanoví Evropská komise v prováděcím aktu, a provozovatelé by měli tyto plány transformace zveřejnit.

(26)Je třeba dále vyjasnit kritéria pro posouzení toho, zda jsou čištěné plyny nebo kapaliny vznikající při zplyňování a pyrolýze odpadu dostatečně vyčištěny do té míry, že před spálením přestávají být odpadem.

(27)S ohledem na vysoký počet chovných zařízení, která by měla být zahrnuta do oblasti působnosti směrnice 2010/75/EU, a na relativní jednoduchost procesů a struktury emisí těchto zařízení je vhodné stanovit zvláštní správní postupy pro vydávání povolení a pro provoz příslušných činností, které jsou přizpůsobeny danému odvětví, aniž by byly dotčeny požadavky týkající se informování a účasti veřejnosti, monitorování a dodržování předpisů.

(28)Předpokládá se, že inovativní techniky přicházející na trh budou stále více snižovat emise znečišťujících látek i skleníkových plynů ze zařízení spadajících do oblasti působnosti směrnice 2010/75/EU a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES. To sice umožní vytváření dalších synergií mezi těmito směrnicemi, avšak může to ovlivnit jejich fungování, a to i na trhu s uhlíkem. Směrnice 2003/87/ES obsahuje v tomto ohledu ustanovení o přezkumu účinnosti synergií se směrnicí 2010/75/EU a vyzývá ke koordinaci povolení souvisejících s životním prostředím a klimatem s cílem zajistit účinné a rychlejší provádění opatření potřebných k dosažení souladu s cíli Unie v oblasti klimatu a energetiky. Aby Komise zohlednila dynamiku inovací v tomto ohledu a přezkum uvedený v článku 8 směrnice 2003/87/ES, měla by předložit Evropskému parlamentu a Radě do roku 2028 a poté každých 5 let zprávu o přezkumu provádění směrnice 2010/75/EU.

(29)Aby bylo zajištěno, že směrnice 2010/75/EU bude i nadále plnit své cíle týkající se prevence emisí znečišťujících látek nebo jejich omezování a dosažení vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 SFEU, pokud jde o doplnění uvedené směrnice za účelem stanovení provozních pravidel obsahujících požadavky na činnosti týkající se chovu drůbeže, prasat a skotu a změny příloh I a Ia uvedené směrnice doplněním zemědělsko-průmyslové činnosti v zájmu zajištění toho, že plní své cíle, jimiž je prevence emisí znečišťujících látek nebo jejich omezování a dosažení vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni, a aby tyto konzultace probíhaly v souladu se zásadami stanovenými v interinstitucionální dohodě o zdokonalení tvorby právních předpisů ze dne 13. dubna 2016. Pro zajištění rovné účasti na vypracovávání aktů v přenesené pravomoci zejména Evropský parlament a Rada obdrží veškeré dokumenty současně s odborníky z členských států a jejich odborníci mají automaticky přístup na zasedání skupin odborníků Komise, jež se věnují přípravě aktů v přenesené pravomoci.

(30)Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení směrnice 2010/75/EU by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o stanovení: i) formátu, který se použije pro shrnutí povolení; ii) standardizované metodiky pro posuzování nepoměru mezi náklady na provedení závěrů o BAT a potenciálními přínosy pro životní prostředí, iii) metody měření pro posuzování dodržování mezních hodnot emisí stanovených v povolení, pokud jde o emise do ovzduší a vody, iv) podrobných opatření nezbytných pro zřízení a fungování inovačního centra pro průmyslovou transformaci a emise a v) formátu, který má být použit pro plány transformace. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011.

(31)Aby bylo zajištěno účinné provádění a prosazování povinností stanovených ve směrnici 2010/75/EU, je nezbytné stanovit minimální obsah účinných, přiměřených a odrazujících sankcí. Rozdíly mezi režimy sankcí, skutečnost, že uložené sankce jsou v mnoha případech považovány za příliš nízké na to, aby skutečně odrazovaly od protiprávního jednání, a nejednotné provádění ve všech členských státech narušují rovné podmínky v oblasti průmyslových emisí v celé Unii. Měla by být zohledněna směrnice 2008/99/ES o trestněprávní ochraně životního prostředí v případě, že zjištěné porušení podle této směrnice představuje trestný čin spadající do oblasti působnosti směrnice 2008/99/ES.

(32)Pokud došlo k poškození lidského zdraví v důsledku porušení vnitrostátních opatření přijatých podle směrnice 2010/75/EU, měly by členské státy zajistit, aby dotčené osoby mohly požadovat a získat náhradu této škody od příslušných fyzických nebo právnických osob, a případně i od příslušných orgánů odpovědných za dané porušení. Tato pravidla pro odškodnění přispívají k prosazování cílů zachování, ochrany a zlepšování kvality životního prostředí a ochrany lidského zdraví, jak je stanoveno v článku 191 Smlouvy o fungování EU. Podporují rovněž právo na život, na nedotknutelnost lidské osobnosti a na ochranu zdraví, stanovené v článcích 2, 3 a 35 Listiny základních práv Evropské unie a právo na účinnou právní ochranu stanovené v článku 47 Listiny. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES navíc nedává soukromým stranám právo na náhradu škod v důsledku škod na životním prostředí nebo bezprostřední hrozby takových škod.

(33)Je proto vhodné, aby se směrnice 2010/75/EU zabývala právem na náhradu škody způsobené jednotlivcům. Aby bylo zajištěno, že jednotlivci mohou hájit svá práva proti škodám na zdraví způsobeným porušením směrnice 2010/75/EU, což zajistí účinnější prosazování této směrnice, měly by být nevládní organizace podporující ochranu lidského zdraví nebo životního prostředí včetně těch, které podporují ochranu spotřebitelů a splňují veškeré požadavky podle vnitrostátního práva, oprávněny účastnit se řízení jako členové dotčené veřejnosti podle toho, jak určí členské státy, a to buď jménem oběti, nebo na její podporu, aniž jsou dotčeny vnitrostátní procesní předpisy týkající se zastupování a obhajoby před soudy. Členské státy obvykle požívají procesní autonomie umožňující zajistit účinný opravný prostředek proti porušování práva Unie, s výhradou dodržení zásad rovnocennosti a efektivity. Ze zkušeností však vyplývá, že i když existují přesvědčivé epidemiologické důkazy o negativních zdravotních dopadech znečištění na obyvatelstvo, zejména pokud jde o ovzduší, je pro oběti porušení směrnice 2010/75/EU podle procesních pravidel ohledně důkazního břemene obecně platných v členských státech obtížné prokázat příčinnou souvislost mezi utrpěnou škodou a daným porušením. Oběti porušení směrnice 2010/75/EU tak ve většině případů nemají účinný způsob, jak získat náhradu škody způsobené takovýmito porušeními. Za účelem posílení práv jednotlivců na získání odškodnění za porušení směrnice 2010/75/EU a přispění k účinnějšímu prosazování jejích požadavků v celé Unii je třeba upravit důkazní břemeno použitelné v takových situacích. Pokud je tedy jednotlivec schopen předložit dostatečně pádné důkazy, na jejichž základě lze předpokládat, že porušení směrnice 2010/75/EU má za následek poškození zdraví jednotlivce nebo k němu významně přispělo, mělo by být na žalovaném, aby tuto domněnku vyvrátil, a vyhnul se tak odpovědnosti.

(34)Dopad směrnice 2010/75/EU na procesní autonomii členských států by měl být omezen na to, co je nezbytné pro zajištění cílů ochrany lidského zdraví prostřednictvím bezpečného životního prostředí, o něž usiluje, a neměl by mít vliv na ostatní vnitrostátní procesní pravidla zakládající právo požadovat náhradu škody za porušení této směrnice. Taková vnitrostátní pravidla by však neměla bránit účinnému fungování mechanismu pro vymáhání náhrady škody, který směrnice 2010/75/EU vyžaduje.

(35)Při provádění směrnice 2010/75/EU se v členských státech projevily rozdíly v uplatňování, pokud jde o pokrytí zařízení na výrobu keramických výrobků vypalováním, protože formulace definice této činnosti umožňovala členským státům rozhodnout, zda uplatní obě kritéria týkající se výrobní kapacity a kapacity pece, nebo pouze jedno z nich. Aby bylo zajištěno důslednější provádění uvedené směrnice a rovné podmínky v celé Unii, měla by tato zařízení být zahrnuta do oblasti působnosti uvedené směrnice vždy, když je splněno kterékoli z těchto dvou kritérií.

(36)Při stanovování mezních hodnot emisí znečišťujících látek by měl příslušný orgán zohlednit všechny látky včetně nově se objevujících znečišťujících látek, které mohou být z dotčeného zařízení emitovány a které mohou mít významný dopad na životní prostředí nebo lidské zdraví. Přitom je třeba zohlednit nebezpečné vlastnosti, množství a povahu emitovaných látek a jejich potenciál znečišťovat všechny složky životního prostředí. Tam, kde je to relevantní, fungují závěry o BAT jako referenční bod pro výběr látek, pro které mají být stanoveny mezní hodnoty emisí, ačkoli příslušný orgán může rozhodnout o výběru dalších látek. V současné době je v příloze II směrnice 2010/75/EU uveden nevyčerpávající seznam jednotlivých znečišťujících látek; to není slučitelné s komplexním přístupem uvedené směrnice a neodráží to potřebu, aby příslušné orgány zohledňovaly všechny relevantní znečišťující látky včetně nově se objevujících znečišťujících látek. Tento nevyčerpávající seznam znečišťujících látek by proto měl být vypuštěn. Namísto toho je třeba uvést odkaz na seznam znečišťujících látek v příloze II nařízení (ES) č. 166/2006.

(37)Přestože jsou do oblasti působnosti směrnice 2010/75/EU zahrnuty i skládky, neexistují žádné závěry o BAT pro skládky, protože tato činnost spadá do oblasti působnosti směrnice Rady 1999/31/ES a požadavky posledně uvedené směrnice se považují za BAT. Vzhledem k technickému vývoji a inovacím, k nimž došlo od přijetí směrnice 1999/31/ES, jsou nyní k dispozici účinnější techniky ochrany lidského zdraví a životního prostředí. Přijetí závěrů o BAT podle směrnice 2010/75/EU by umožnilo řešit klíčové otázky v oblasti životního prostředí související s provozem skládek odpadů, včetně významných emisí metanu. Směrnice 1999/31/ES by proto měla umožnit přijetí závěrů o BAT o skládkách podle směrnice 2010/75/EU.

(38)Směrnice 2010/75/EU a 1999/31/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.

(39)Jelikož cílů této směrnice, totiž zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí a zlepšení kvality tohoto prostředí, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu přeshraniční povahy znečišťování z průmyslových činností lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné

(40)V souladu se zásadou proporcionality je pro dosažení základního cíle, kterým je zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí a zlepšení kvality životního prostředí, nezbytné a vhodné stanovit pravidla týkající se integrované prevence a omezování znečištění vznikajícího v důsledku průmyslových činností. Tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení sledovaných cílů nezbytné, a to v souladu s čl. 5 odst. 4 Smlouvy o Evropské unii.

(41)Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje legislativní orgán předložení těchto dokumentů za odůvodněné,

PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:

Článek 1

Změny směrnice 2010/75/EU