Mezinárodní silniční přeprava zboží (přepracované znění) ***I

P6_TA(2008)0218

Legislativní usnesení Evropského parlamentu ze dne 21. května 2008 o návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o společných pravidlech pro přístup na mezinárodní trh silniční přepravy zboží (přepracované znění) (KOM(2007)0265 — C6-0146/2007 — 2007/0099(COD))

(2009/C 279 E/38)

(Postup spolurozhodování: první čtení)

Evropský parlament,

(1) Úř. věst. C 77, 28.3.2002, s. 1.

P6_TC1-COD(2007)0099

Postoj Evropského parlamentu přijatý v prvním čtení dne 21. května 2008 k přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. …/2008 o společných pravidlech pro přístup na mezinárodní trh silniční přepravy zboží (přepracované znění)

(Text s významem pro EHP)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise ,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),

s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),

vzhledem k těmto důvodům:

(1) V nařízení Rady (EHS) č. 881/92 ze dne 26. března 1992 o přístupu na trh silniční přepravy zboží uvnitř Společenství na území nebo z území členského státu nebo procházející územím jednoho nebo více členských států (4), nařízení Rady (EHS) č. 3118/93 ze dne 25. října 1993, kterým se stanoví podmínky, za nichž může dopravce nerezident provozovat vnitrostátní silniční přepravu zboží uvnitř členského státu, (5) a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/94/ES ze dne 12. prosince 2006 o zavedení společných pravidel pro určité druhy silniční přepravy zboží (6) je potřeba provést několik podstatných změn. Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by uvedené právní předpisy měly být přepracovány a začleněny do jediného nařízení.

(2) Zavedení společné dopravní politiky zahrnuje mimo jiné i stanovení společných pravidel pro přístup na trh mezinárodní silniční přepravy zboží na území Společenství a stanovení podmínek, za nichž může dopravce nerezident provozovat přepravní služby uvnitř členského státu. Tato pravidla je nutno stanovit tak, aby přispívala k hladkému fungování vnitřního dopravního trhu.

(3) Jednotná právní úprava pro přístup na trh zahrnuje také zavedení volného pohybu služeb tím, že budou zrušena všechna omezení vůči poskytovatelům služeb, která by se zakládala na státní příslušnosti poskytovatele nebo na skutečnosti, že je usazen v jiném členském státě, než ve kterém má být služba poskytována.

(4) Aby byl ve Společenství zajištěn soudržný rámec pro mezinárodní silniční přepravu zboží, mělo by se toto nařízení vztahovat na veškerou mezinárodní dopravu na území Společenství. Na přepravu ze členských států do třetích zemí se nadále ve značné míře vztahují dvoustranné dohody mezi členskými státy a danými třetími zeměmi. Toto nařízení by se proto nemělo použít na část jízdy provedenou na území členského státu nakládky nebo vykládky, pokud nebyly mezi Společenstvím a příslušnými třetími zeměmi uzavřeny nezbytné dohody. Mělo by se však vztahovat na průjezd přes území jakéhokoli členského státu.

(5) Definice kabotáže nezahrnuje silniční přepravu dováženého nebo vyváženého zboží uskutečňovanou jako jednu cestu kombinované přepravy na základě podmínek stanovených ve směrnici Rady 92/106/EHS ze dne 7. prosince 1992 o zavedení společných pravidel pro určité druhy kombinované přepravy zboží mezi členskými státy (7), a tím ani kombinovanou železniční/silniční přepravu nebo vodní/silniční přepravu v obou směrech.

(6) Podle směrnice 2006/94/ES nepodléhají určité druhy přepravy povolení Společenství ani jiným povolením k přepravě. V rámci organizace trhu podle tohoto nařízení je nutné s ohledem na zvláštní povahu některých z těchto typů dopravy i nadále je nepodmiňovat licencí Společenství ani žádným jiným povolením.

(7) Podle směrnice 2006/94/ES se na přepravu zboží vozidly s přípustnou celkovou hmotností od 3,5 tuny do 6 tun vztahovala výjimka, pokud jde o požadavek licence Společenství. Pravidla Společenství v oblasti silniční přepravy zboží a cestujících se však všeobecně uplatňují na vozidla s přípustnou celkovou hmotností 3,5 tuny nebo vyšší. Proto by se toto nařízení mělo přizpůsobit všeobecné oblasti působnosti pravidel Společenství v oblasti silniční dopravy a mělo by stanovit výjimku pouze pro vozidla s přípustnou celkovou hmotností pod 3,5 tuny.

(8) Mezinárodní přeprava zboží po silnici musí být s podmíněna licencí Společenství nepodléhající kvótám. Na dopravcích by se mělo požadovat, aby v kabině každého svého vozidla uchovávali ověřený opis licence Společenství, s cílem usnadnit kontroly ze strany donucovacích orgánů, obzvláště kontroly vně členského státu, v němž je dopravce usazen. Za tímto účelem je nezbytné upřesnit vzhled a další náležitosti licence Společenství a ověřených opisů.

(9) Měly by být stanoveny podmínky vydávání a odebírání licencí Společenství, druhy přepravy, na které se vztahují, platnosti a způsoby jejich použití.

(10) Mělo by být rovněž zavedeno osvědčení řidiče, aby tak členské státy mohly účinně kontrolovat, zda jsou řidiči ze třetích zemí zaměstnáni v souladu s právními předpisy nebo zda jsou k dispozici dopravci odpovědnému za dopravní operaci. Toto osvědčení řidiče by mělo být srozumitelné každé osobě provádějící takovou kontrolu.

(11) Provozovat vnitrostátní silniční přepravní služby ve členském státě, aniž by tam měli sídlo nebo byli jinak usazeni by mělo být povoleno dopravcům, kteří jsou držiteli licence Společenství podle tohoto nařízení a dopravcům oprávněným k provozování určitých typů mezinárodní přepravy zboží.

(12) Dříve se takové vnitrostátní dopravní služby povolovaly dočasně. V praxi pak bylo obtížné zjistit, jaké služby byly schváleny. Je proto zapotřebí zavést jasná a snadno prosaditelná pravidla. Dlouhodobě však již nejsou omezení kabotáže ospravedlnitelná. Tato opatření musí být zcela zrušena, neboť neodpovídají zásadám vnitřního trhu bez hranic, ve kterém je zaručen volný pohyb zboží a služeb. Členské státy by měly přijmout všechna nezbytná opatření k zajištění jednotného prosazování pravidel v celé EU .

(13) Ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (8) se použijí v případech, kdy pro provádění kabotáže dopravci vysílají pracovníky, kteří s nimi mají pracovní poměr, z členského státu, ve kterém obvykle pracují.

(14) Omezení počtu a doby trvání kabotáže je nezbytnou, ale přechodnou etapou s cílem podnítit členské státy k tomu, aby co nejvíce sjednotily daňové a pracovní podmínky. Omezení uložená na základě tohoto nařízení jsou proto dočasná a měla by být zrušena s účinností od 1. ledna 2014.

(15) Mezi některými sousedními členskými státy existují intenzivní a dlouhodobé ekonomické vazby. Těmto členským státům by tudíž mělo být umožněno poskytnout dopravcům ze sousedních členských států širší přístup ke kabotáži.

(16) Je žádoucí, aby členské státy vzájemně spolupracovaly za účelem řádného uplatňování tohoto nařízení.

(17) Mělo by být možné zabránit tomu, aby přeprava třetími zeměmi, tj. mezinárodní přeprava prováděná dopravcem mezi dvěma hostitelskými členskými státy, z nichž ani jeden není členským státem, v němž je dopravce usazen, vedla k situacím, kdy by její pravidelnost, kontinuita nebo systematičnost narušovaly trh z důvodu uplatňování podmínek zaměstnávání a pracovních podmínek, které budou méně výhodné než podmínky platné ve dvou členských státech, mezi nimiž se uskutečňuje přeprava třetími zeměmi.

(18) Je potřeba co nejvíce snížit počet správních formalit, aniž se zruší kontroly a sankce, které zaručují řádné uplatňování a účinné prosazování tohoto nařízení. Za tímto účelem by se měla vyjasnit stávající pravidla týkající se odebrání licence Společenství a tato pravidla by měla být důraznější. Současná pravidla by se měla upravit tak, aby umožnila ukládat účinné sankce za závažná porušení právních předpisů, jichž se dopravce dopustil v jiném členském státu než ve členském státu, v němž je usazen. Sankce by měly být nediskriminační a přiměřené vzhledem k závažnosti porušení. Mělo by být možné podat opravný prostředek.

(19) Členské státy by měly zaznamenávat do vnitrostátního rejstříku provozovatelů silniční dopravy veškeré případy závažného porušení právních předpisů ze strany dopravců, které vedly k uložení sankce.

(20) Členské státy by s cílem podpořit a usnadnit výměnu informací mezi vnitrostátními orgány měly k výměně příslušných informací využívat vnitrostátní kontaktní místa zřízená podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. …/2008 ze dne …, [kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon provolání provozovatele silniční dopravy] (9).

(21) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by se měla přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (10).

(22) Zejména je třeba zmocnit Komisi k přizpůsobení přílohy I a II technickému pokroku a vypracovat jednotný a harmonizovaný nákladní list . Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, mimo jiné doplněním nových jiných než podstatných prvků, musejí být přijata regulativním postupem s kontrolou podle článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES.

(23) Z důvodu účinnosti by měly být lhůty obvykle použitelné v rámci regulativního postupu s kontrolou k přijetí daných opatření zkráceny.

(24) Členské státy by měly přijmout nezbytná opatření k provedení tohoto nařízení, zejména opatření týkající se účinných, přiměřených a odrazujících sankcí.

(25) Jelikož cílů zamýšleného kroku nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu jejího rozsahu a účinků, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

Kapitola I

Všeobecná ustanovení

Článek 1

Oblast působnosti

1. Toto nařízení se vztahuje v mezinárodní silniční přepravě zboží pro cizí potřebu na jízdy provedené na území Společenství.

2. Při přepravě z členského státu do třetí země a naopak se toto nařízení vztahuje na část jízdy provedenou při průjezdu přes území jakéhokoli členského státu. Nepoužije se na část jízdy provedenou na území členského státu nakládky nebo vykládky, pokud nebyla uzavřena potřebná dohoda mezi Společenstvím a dotyčnou třetí zemí.

3. Do uzavření dohod uvedených v odstavci 2 mezi Společenstvím a dotyčnými třetími zeměmi nejsou tímto nařízením dotčena:

a) ustanovení dvoustranných dohod mezi členskými státy s dotyčnými třetími zeměmi vztahující se k přepravě ze členského státu do třetí země a naopak;

b) ustanovení dvoustranných dohod mezi členskými státy vztahující se k přepravě ze členského státu do třetí země a naopak, která buď na základě dvoustranného povolení, nebo liberální právní úpravy umožňují provádět nakládku a vykládku v členském státě dopravcům, kteří nejsou v daném členském státě usazeni.

Členské státy však upraví dohody uvedené v prvním pododstavci písm. a) tak, aby zůstala dodržena zásada nediskriminace mezi dopravci Společenství.

4. Toto nařízení se použije na kabotáž.

5. Toto nařízení se nepoužije na následující druhy přepravy a jízdy bez nákladu s takovou přepravou související , neboť nepodléhají režimu licencí Společenství:

a) přeprava poštovních zásilek v rámci obecné služby,

b) přeprava poškozených nebo havarovaných vozidel;

c) přeprava zboží motorovými vozidly, jejichž přípustná hmotnost, včetně celkové hmotnosti přípojného vozidla, nepřesahuje 3,5 t;

d) přeprava zboží motorovými vozidly, pokud splňuje tyto podmínky: i) přepravované zboží je ve vlastnictví podniku nebo je jím prodáváno, kupováno, pronajímáno, najímáno, vyráběno, získáváno, zpracováváno nebo opravováno; ii) účelem přepravy je převést zboží z nebo do podniku, jeho přeprava uvnitř podniku, popř. mimo podnik, jde-li o přepravu pro vlastní potřebu; iii) motorová vozidla pro takovou přepravu musí být řízena vlastními zaměstnanci podniku; iv) vozidla přepravující zboží musí podniku patřit nebo jím být koupena na úvěr nebo je musí mít podnik v pronájmu, přičemž v posledně uvedeném případě musí tato vozidla splňovat podmínky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/1/ES ze dne 18. ledna 2006 o užívání vozidel najatých bez řidiče pro silniční přepravu zboží (11); v) taková přeprava smí být pouze pomocnou činností v rámci celkové činnosti podniku;

e) přeprava léků, zdravotnických přístrojů a vybavení, jakož i dalšího materiálu pro poskytování pomoci v naléhavých případech, zejména při živelních pohromách.

První pododstavec písm. d) bod iv) se nepoužije na náhradní vozidlo během krátkodobé poruchy běžně používaného vozidla.

6. Ustanoveními odstavce 5 se nemění podmínky, za nichž jednotlivé členské státy udělují svým státním příslušníkům oprávnění pro činnosti uvedené v uvedeném odstavci.

Článek 2

Definice

Pro účely tohoto nařízení se rozumí:

1) vozidlem samostatné motorové vozidlo registrované v některém členském státě nebo souprava vozidel, u které je alespoň motorové vozidlo registrováno v některém členském státě, pokud jsou určeny výlučně pro přepravu zboží;

2) mezinárodní dopravou: a) jízda vozidla s nákladem, při které leží výchozí a cílové místo ve dvou různých členských státech, s průjezdem nebo bez průjezdu jedním či více členskými státy nebo jednou či více třetími zeměmi; b) jízda vozidla s nákladem, při které výchozí místo leží v jednom členském státu a cílové místo v třetí zemi nebo naopak, s průjezdem nebo bez průjezdu jedním či více členskými státy nebo jednou či více třetími zeměmi; c) jízda vozidla s nákladem mezi třetími zeměmi s průjezdem po území jednoho nebo více členských států; d) jízda bez nákladu související s přepravami uvedenými v písmenech a), b) a c);

3) hostitelským členským státem členský stát, v němž dopravce provozuje svou činnost, jiný než členský stát, v němž je dopravce usazen;

4) dopravcem nerezidentem provozovatel silniční přepravy zboží, který svou činnost provozuje v hostitelském členském státu;

5) řidičem osoba, která i po krátkou dobu řídí dané vozidlo nebo je vezena ve vozidle, aby v rámci svých povinností byla v případě potřeby k dispozici pro řízení;

6) kabotáží vnitrostátní přeprava pro cizí potřebu dočasně provozovaná v hostitelském členském státu, tj. v souladu s ustanoveními kapitoly III ;

7) závažným porušením právních předpisů Společenství v oblasti silniční dopravy porušení, která mohou vést ke ztrátě dobré pověsti v souladu s čl. 6 odst. 1 a 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. …/2008, [kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon provolání provozovatele silniční dopravy];

8) přepravou třetími zeměmi mezinárodní přeprava prováděná dopravcem mezi dvěma hostitelskými členskými státy, z nichž ani jeden není členským státem, v němž je dopravce usazen.

Kapitola II

Mezinárodní doprava

Článek 3

Zásada

Mezinárodní přeprava podléhá licenci Společenství a dále osvědčení řidiče, pokud je řidič státním příslušníkem třetí země.

Článek 4

Licence Společenství

1. Licenci Společenství vydává členský stát podle tohoto nařízení každému provozovateli silniční přepravy zboží pro cizí potřebu, který:

a) je usazen v některém členském státě v souladu s právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy daného členského státu;

b) je v daném členském státě, v němž je dopravce usazen, v souladu s právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy tohoto členského státu o přístupu k povolání provozovatele silniční přepravy zboží oprávněn k provozování mezinárodní silniční přepravy zboží.

2. Licence Společenství vydávají příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, na dobu pěti let s možností prodloužení. Licence Společenství a ověřené opisy vydané přede dnem použitelnosti tohoto nařízení zůstávají platné do jejich dne skončení platnosti.

3. Členský stát, v němž je dopravce usazen, vydá držiteli prvopis licence Společenství, která je uchovávána dopravcem, a tolik ověřených opisů, kolik má držitel licence Společenství k dispozici vozidel, ať vlastních, nebo na základě smluv o pronájmu či finančního pronájmu.

4. Licence Společenství a ověřené opisy musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze I. Uvedená příloha stanoví rovněž podmínky pro jeho užívání.

Komise přizpůsobí přílohu I technickému pokroku. Opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení, se přijímají regulativním postupem s kontrolou uvedeným v čl. 16 odst. 2.

5. Licence Společenství a ověřené opisy se opatří vytlačeným razítkem nebo pečetí orgánu vydávajícího licenci, jakož i vlastnoručním podpisem a pořadovým číslem. Pořadová čísla licence Společenství a ověřených opisů se zanesou do záznamů o dopravci ve vnitrostátním elektronickém rejstříku provozovatelů silniční dopravy podle článku 15 nařízení (ES) č. …/2008 [, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon provolání provozovatele silniční dopravy].

6. Licence Společenství se vydává na jméno dopravce. Dopravce ji nepřevede na třetí osobu. Ověřený opis povolení licence Společenství se musí nacházet v každém vozidle dopravce a musí být kdykoli předložen na žádost kontrolora.

U soupravy vozidel se ověřený opis nachází v tažném vozidle. Platí pro celou soupravu vozidel, i v případě, že přívěs nebo návěs není uveden do provozu nebo registrován jménem držitele licence nebo že je uveden do provozu nebo registrován v jiném členském státě.

Článek 5

Osvědčení řidiče

1. Osvědčení řidiče vydává členský stát v souladu s tímto článkem každému dopravci, který

a) je držitelem licence Společenství;

b) v dotyčném členském státě v souladu s právními předpisy zaměstnává řidiče, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí, nebo v souladu s právními předpisy používá řidiče, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí a jsou mu k dispozici v souladu s podmínkami zaměstnání a podmínkami odborného výcviku stanovenými v daném členském státě i) právními a správními předpisy a případně; ii) kolektivními smlouvami v souladu s pravidly platnými v daném členském státě.

2. Osvědčení řidiče vydávají příslušné orgány členského státu, kde je dopravce usazen, na žádost držitele licence Společenství každému řidiči, který je státním příslušníkem třetí země, je v souladu s právními předpisy držitelem licence zaměstnán nebo je mu k dispozici v Každé osvědčení řidiče musí potvrzovat, že řidič v něm uvedený je zaměstnán v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 1.

3. Osvědčení řidiče musí odpovídat vzoru uvedenému v příloze II.

4. Komise přizpůsobí přílohu II technickému pokroku. Jelikož tato opatření jsou určena ke změně prvků tohoto nařízení, jež nejsou zásadní, přijmou se v souladu s regulativním postupem s kontrolou uvedeným v čl. 16 odst. 2.

5. Osvědčení řidiče se opatří vytlačeným razítkem nebo pečetí orgánu vydávajícího osvědčení, jakož i vlastnoručním podpisem a pořadovým číslem. Pořadové číslo osvědčení řidiče se zanese ve vnitrostátním elektronickém rejstříku provozovatelů silniční dopravy podle článku 15 nařízení (ES) č. …/2008 [, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon provolání provozovatele silniční dopravy] do záznamů o dopravci, který osvědčení propůjčuje řidiči, jehož jméno je v něm uvedeno.

6. Osvědčení řidiče náleží dopravci, který je propůjčuje řidiči, jehož jméno je v osvědčení uvedeno, když tento řidič řídí vozidlo na podkladě licence Společenství vydané tomuto dopravci. Ověřený opis osvědčení řidiče, který vydaly příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, musí být uložen u dopravce. Osvědčení řidiče musí být předloženo na žádost kontrolora.

7. Osvědčení řidiče se vydává na dobu, kterou určuje vydávající členský stát, přičemž maximální doba platnosti osvědčení je pět let. Osvědčení řidiče vydaná přede dnem použitelnosti tohoto nařízení zůstávají platná do jejich dne skončení platnosti.

Osvědčení řidiče je platné, pouze pokud jsou splněny podmínky pro jeho vydání. Členské státy přijmou vhodná opatření, která zajistí, že dopravce vrátí osvědčení bez prodlení vydávajícím orgánům, nejsou-li již tyto podmínky splněny.

Článek 6

Ověřování podmínek

1. Při podání žádosti o vydání licence Společenství, nejpozději pět let po vydání a následně nejméně každých pět let prověří příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, zda splňuje nebo nadále splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1.

2. Příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, pravidelně ověřují prováděním každoročních kontrol alespoň 20 % platných osvědčení vydaných v daném členském státě, zda jsou splněny podmínky uvedené v čl. 5 odst. 1, na jejichž základě bylo osvědčení řidiče vydáno.

Článek 7

Odmítnutí vydání licence Společenství či osvědčení řidiče a jejich odebrání

1. Nejsou-li splněny podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 nebo podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1, zamítnou příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, odůvodněným rozhodnutím žádost o vydání nebo prodloužení licence Společenství nebo osvědčení řidiče.

2. Příslušné orgány odeberou licenci Společenství nebo osvědčení řidiče, pokud držitel

a) již nesplňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 nebo podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1 nebo

b) předložil nesprávné informace o žádosti o licenci Společenství nebo osvědčení řidiče.

Článek 8

Přeprava třetími zeměmi a vysílání pracovníků

Pokud přepravu třetími zeměmi mezi dvěma členskými státy uskutečňuje pravidelně, kontinuálně nebo systematicky jeden provozovatel silniční dopravy, může jeden z hostitelských členských států požádat o uplatňování pracovních podmínek a podmínek zaměstnávání uvedených v článku 10 .

Kapitola III

Kabotáž

Článek 9

Zásada

1. Každý dopravce pro cizí potřebu, který je držitelem licence Společenství a jehož řidič, který je státním příslušníkem třetí země, má osvědčení řidiče v, je oprávněn za podmínek stanovených v této kapitole provozovat kabotáž.

2. Dopravci uvedení v odstavci 1 mohou po dodání zboží dováženého v rámci mezinárodní přepravy z jiného členského státu nebo ze třetí země do hostitelského členského státu uskutečnit s týmž vozidlem až tři následné kabotážní jízdy. Pro povolení uskutečnit tyto kabotážní jízdy není potřeba, aby bylo vozidlo úplně vyloženo. K poslední vykládce během kabotáže před opuštěním hostitelského členského státu musí dojít do sedmi dnů od poslední vykládky uskutečněné v hostitelském členském státu během dovozu v rámci mezinárodní přepravy.

3. Kabotážní jízdy lze rovněž uskutečnit v členském státě, jímž musí vozidlo projíždět v rámci mezinárodní přepravy po provedení vykládky ve vydávajícím členském státě, za podmínky, že tímto členským státem vede nejkratší zpáteční cesta a tato cesta se uskuteční ve lhůtě 7 dnů po vykládce ve vydávající zemi.

4. Omezení počtu a doby trvání kabotážních jízd budou postupně odstraňována. Dva roky po vstoupení tohoto nařízení v platnost bude počet kabotážních jízd uvedený v odstavci 2 zvýšen na sedm. Dne 1. ledna 2014 budou odstraněna všechna omezení počtu a doby trvání kabotážních jízd.

5. Má se za to, že vnitrostátní silniční přeprava zboží uskutečněná v hostitelském členském státu dopravcem nerezidentem je v souladu s tímto nařízením, pouze pokud dopravce může předložit jasné důkazy o mezinárodní dopravě, během níž přijel do hostitelského členského státu a o každé návazné kabotáži, kterou v něm uskutečnil.

V případě uvedených důkazů se pro každou jízdu musí jednat o tyto údaje:

a) jméno, adresa a podpis odesílatele;

b) jméno, adresa a podpis dopravce;

c) jméno a adresa adresáta; po dodání zboží i jeho podpis a datum dodání;

d) místo a datum přejímky zboží a místo určené pro dodání;

e) běžný popis zboží a způsobu balení, v případě nebezpečného zboží pak jejich všeobecně známý popis, jakož i počet balení a jejich zvláštní označení a čísla;

f) hrubá hmotnost zboží nebo jiné vyjádření jeho množství;

g) registrační tabulka (poznávací značka) motorového vozidla a tahače.

K tomuto účelu lze použít nákladní list nebo jakýkoli jiný přepravní dokument.

6. Členské státy nebudou požadovat další zvláštní dokument nebo jeho druhopis k prokázání toho, že jsou splněny požadavky a podmínky stanovené v odstavci 5. Nejpozději do 1. ledna 2010 zavede Komise v souladu s regulativním postupem s kontrolou uvedeným ve čl. 16 odst. 2 jednotný a harmonizovaný nákladní list platný v celé Evropské unii pro mezinárodní dopravu, vnitrostátní dopravu a kabotážní přepravu. Členské státy a Komise zajistí, že ustanovení jiných úmluv se třetími zeměmi budou uvedeny do souladu s ustanoveními tohoto nařízení.

7. Každý dopravce, který je v členském státě, v němž je usazen, oprávněn v souladu s právními předpisy tohoto státu k provozování přepravy zboží pro cizí potřebu uvedené v čl. 1 odst. 5 písm. a), b) a c), je za podmínek stanovených v této kapitole oprávněn k provozování kabotáže stejného druhu nebo kabotáže vozidly stejné kategorie.

8. Povolení k provozování kabotáže v rámci dopravy uvedené v čl. 1 odst. 5 písm. e) nepodléhá žádným omezením.

9. Každý dopravce, který je v členském státě, v němž je usazen, oprávněn v souladu s právními předpisy tohoto státu k provozování silniční přepravy zboží pro vlastní potřebu podle definice v čl. 1 odst. 5 písm. d), je oprávněn provozovat kabotáž pro vlastní potřebu.

10. Ustanovení tohoto nařízení nebrání tomu, aby členský stát povolil provozovatelům silniční dopravy zboží pocházejícím z jednoho nebo několika jiných členských států uskutečnit na svém území kabotážní jízdy, jejichž počet je neomezený nebo překračuje počet jízd stanovený v odstavci 2, přičemž termín poslední vykládky je neomezený, nebo delší než termín stanovený v odstavci 2. Nadále platí povolení, která byla udělena před vstupem tohoto nařízení v platnost. Členské státy informují Komisi o stávajících povoleních a o povoleních, která udělí po vstupu tohoto nařízení v platnost.

11. Definice kabotáže nezahrnuje silniční přepravu dováženého nebo vyváženého zboží uskutečňovanou jako jednu cestu kombinované přepravy na základě podmínek stanovených ve směrnici 92/106/EHS.

Článek 10

Pravidla týkající se kabotáže

1. Nejsou-li použity právní předpisy Společenství, podléhá provádění kabotáže právním a správním předpisům hostitelského členského státu pro tyto oblasti:

a) podmínky, jimiž se řídí smlouvy o přepravě;

b) hmotnosti a rozměry silničních vozidel;

c) požadavky pro přepravu určitých kategorií zboží, zejména nebezpečných věcí, potravin podléhajících rychlé zkáze, živých zvířat atd.;

d) doby řízení a doby odpočinku;

e) daň z přidané hodnoty (DPH) na dopravní služby;

f) vysílání pracovníků podle směrnice 96/71/ES.

Hmotnosti a rozměry uvedené v prvním pododstavci písm. b) mohou případně překročit hodnoty použitelné v členském státě, v němž je dopravce usazen, nesmějí však za žádných okolností překročit omezení hostitelského členského státu týkající se vnitrostátní dopravy nebo technické hodnoty uvedené v důkazu podle čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 96/53/ES ze dne 25. července 1996, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz (12).

2. Právní a správní předpisy uvedené v odstavci 1 se v případě dopravců nerezidentů používají za stejných podmínek jako v případě státních příslušníků daných členských států, aby bylo účinně zabráněno jakékoli diskriminaci na základě státní příslušnosti nebo místa usazení.

Kapitola IV

Vzájemná spolupráce, ochranná opatření a sankce

Článek 11

Vzájemná spolupráce

Členské státy navzájem spolupracují při uplatňování tohoto nařízení a dohledu nad jeho uplatňováním. Vyměňují si informace prostřednictvím vnitrostátních kontaktních míst zřízených podle článku 17 nařízení (ES) č. …/2008 [, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon provolání provozovatele silniční dopravy].

Článek 12

Ochranná opatření

1. Po zrušení omezení podle čl. 9 odst. 3 se v případě závažného narušení trhu vnitrostátní přepravy v určité zeměpisné oblasti, které je důsledkem kabotáže nebo které je kabotáží dále zhoršováno, kterýkoli členský stát může obrátit na Komisi za účelem přijetí ochranných opatření, přičemž jí poskytne příslušné informace a oznámí jí opatření, která zamýšlí vůči dopravcům rezidentům přijmout.

2. Pro účely odstavce 1 se:

— „závažným narušením trhu vnitrostátní přepravy v určité zeměpisné oblasti“ rozumí vznik specifických potíží na trhu, které mohou vést k závažnému a potenciálně dlouhodobému převisu nabídky nad poptávkou, jenž by mohl ohrozit finanční stabilitu a přežití významného počtu dopravců,

— „zeměpisnou oblastí“ oblast, která zahrnuje celé území členského státu či jeho část nebo zasahuje na celé nebo na část území jiných členských států.

3. Komise prověří situaci zejména na základě údajů, které jí byly předány za poslední čtvrtletí v souladu s článkem 5 nařízení Rady (EHS) č. 3916/90 ze dne 21. prosince 1990 o opatřeních v případě krize na trhu silniční přepravy zboží (13) , a po konzultaci s poradním výborem zřízeným podle článku 5 tohoto nařízení rozhodne do jednoho měsíce od obdržení žádosti příslušného členského státu, zda jsou ochranná opatření nutná, a případně je přijme. V rámci takových opatření může být dotyčná zeměpisná oblast dočasně vyloučena z oblasti působnosti tohoto nařízení. Opatření přijatá podle tohoto článku jsou platná nejdéle po dobu šesti měsíců a jejich platnost může být prodloužena pouze jednou za stejných podmínek platnosti. O jakémkoliv rozhodnutí přijatém podle tohoto odstavce Komise neprodleně informuje členské státy a Radu.

4. Jestliže se Komise rozhodne přijmout ochranná opatření týkající se jednoho nebo více členských států, jsou příslušné orgány dotyčných členských států povinny přijmout odpovídající opatření vůči dopravcům rezidentům a uvědomit o nich Komisi. Tato opatření se použijí nejpozději ode dne, kdy vstupují v platnost ochranná opatření přijatá Komisí.

5. Každý členský stát může rozhodnutí Komise podle odstavce 3 do 30 dnů od jeho oznámení předložit Radě. Rada může kvalifikovanou většinou do 30 dnů ode dne, kdy jí bylo rozhodnutí předloženo členským státem nebo, bylo-li rozhodnutí předloženo několika členskými státy, ode dne prvního předložení, přijmout jiné rozhodnutí.

Na rozhodnutí Rady se vztahují časové lhůty stanovené v odstavci 3. Příslušné orgány dotyčných členských států jsou povinny přijmout opatření se stejným účinkem vůči dopravcům rezidentům a uvědomit o nich Komisi. Nepřijme-li Rada rozhodnutí ve lhůtě stanovené v prvním pododstavci, je rozhodnutí konečné.

6. Je-li Komise toho názoru, že je třeba platnost opatření uvedených v odstavci 3 prodloužit, podá návrh Radě, která rozhodne kvalifikovanou většinou.

Článek 13

Sankce členského státu, v němž je dopravce usazen, za porušení právních předpisů

1. V případě závažného porušení právních předpisů Společenství v oblasti silniční dopravy, k němuž došlo nebo jež bylo zjištěno v jakémkoli členském státě, příslušný orgán členského státu, v němž je usazen dopravce, který se takového porušení dopustí, vydá varování a může mimo jiné uložit tyto správní sankce:

a) dočasné nebo trvalé odebrání některých nebo všech ověřených opisů licence Společenství;

b) dočasné nebo trvalé odebrání licence Společenství;

c) peněžité sankce .

Tyto sankce se stanoví po vydání konečného rozhodnutí a po vyčerpání všech opravných prostředků, které je dopravce, jemuž jsou sankce ukládány, oprávněn využít, s ohledem na závažnost porušení, kterých se držitel licence Společenství dopustí, a na to, kolik ověřených opisů licence pro mezinárodní přepravu má v držení.

2. V případě zneužití osvědčení řidiče uloží uvalí příslušné orgány členského státu, v němž je usazen dopravce, který se zneužití dopustil, přiměřené sankce, například:

a) pozastavení vydání osvědčení řidiče;

b) odebrání osvědčení řidiče;

c) podřízení vydání osvědčení řidiče dalším podmínkám, které zabrání zneužívání nebo nesprávnému používání těchto osvědčení;

d) dočasné nebo trvalé odebrání některých nebo všech ověřených opisů licence Společenství,

e) dočasné nebo trvalé odebrání licence Společenství.

f) peněžité sankce .

Tyto sankce se stanoví s ohledem na závažnost porušení, kterých se držitel licence Společenství dopustí.

3. Pokud dojde k závažnému porušení předpisů v případě uvedeném v čl. 14 odst. 1 příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, rozhodnou, jaké dotyčnému dopravci uloží sankce , a to v rozsahu od napomenutí až po dočasné nebo trvalé odebrání licence Společenství . Sdělí příslušným orgánům členského státu, na jehož území bylo porušení zjištěno, co nejdříve, avšak nejpozději do tří měsíců poté, co se o porušení dozvěděly, které sankce podle odstavců 1 a 2 tohoto článku byly uloženy.

Pokud takové sankce nebylo možné uložit, uvedou příslušné důvody.

4 . Rozhodnutí o dočasném odebrání jakéhokoli dokumentu (licence Společenství, osvědčení řidiče, ověřených opisů) stanoví:

a) dobu dočasného odebrání;

b) podmínky pro ukončení dočasného odebrání;

c) případy, ve kterých je nutno licenci Společenství trvale odebrat z důvodu nesplnění podmínek stanovených podle písmene b) ve lhůtě stanovené podle písmene a).

5. Příslušné orgány při tom vezmou v úvahu každou sankci již uloženou v členském státě, v němž byla porušení zjištěna, a zajistí, aby celkové sankce uložené dotyčnému dopravci přiměřeně odpovídaly porušení nebo porušením, která byla příčinou těchto sankcí.

6. Příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, mohou rovněž v souladu s vnitrostátním právem zahájit s proti dotyčnému dopravci řízení před příslušným vnitrostátním soudem. O rozhodnutích učiněných v dané věci uvědomí příslušný orgán hostitelského státu.

7. Členské státy zajistí, aby dopravci měli právo se proti správním sankcím odvolat, pokud jim budou podle tohoto článku uloženy.

Článek 14

Sankce hostitelského členského státu za porušení právních předpisů

1. Zjistí-li příslušné orgány členského státu, že došlo k závažnému porušení tohoto nařízení nebo právních předpisů Společenství v oblasti silniční dopravy dopravcem nerezidentem, předá členský stát, na jehož území k porušení nařízení došlo, příslušným orgánům členského státu, v němž je dopravce usazen, co nejdříve, avšak nejpozději do jednoho měsíce od data konečného rozhodnutí vydaného po vyčerpání všech opravných prostředků, které je dopravce, jemuž jsou sankce ukládány, oprávněn využít , tyto údaje:

a) popis porušení, jakož i datum a čas, kdy k němu došlo;

b) kategorie, typ a závažnost porušení;

c) uložené sankce a sankce vykonané.

Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou požádat příslušné orgány členského státu, v němž je dopravce usazen, o uložení správních sankcí v souladu s článkem 13.

2. Aniž je dotčeno trestní stíhání, je příslušný orgán hostitelského členského státu oprávněn uložit sankci dopravci nerezidentovi, který se při provozování kabotáže na území tohoto státu dopustí porušení tohoto nařízení nebo právních předpisů členských států nebo Společenství v oblasti silniční dopravy. Tyto sankce nesmějí být diskriminační. Dané sankce mohou spočívat zejména ve varování nebo v případě závažného porušení v dočasném zákazu kabotáže na území hostitelského členského státu, v němž k porušení došlo.

3. Členské státy zajistí, aby dopravci měli právo se proti správním sankcím odvolat, pokud jim budou podle tohoto článku uloženy.

Článek 15

Zápis do vnitrostátního rejstříku

Členské státy zajistí, aby závažná porušení právních předpisů Společenství v oblasti silniční dopravy ze strany dopravců zjištěná na jejich území, jež vedla k tomu, že členský stát uložil sankce, jakož i dané uložené sankce byly zapsány poté, co bylo vydáno konečné rozhodnutí a po vyčerpání všech opravných prostředků, které je dopravce, jemuž jsou sankce ukládány, oprávněn využít, do vnitrostátního rejstříku provozovatelů silniční dopravy podle článku 15 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. …/2008 [, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon provolání provozovatele silniční dopravy]. Položky v rejstříku, které se týkají dočasného nebo trvalého odebrání licence Společenství, zůstávají v databázi po dobu alespoň dvou let.

Kapitola V

Provádění

Článek 16

Výbor

1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 18 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (14).

2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se čl. 5a odst. 1 až 4 a odst. 5 písm. b) a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na ustanovení článku 8 uvedeného rozhodnutí.

Lhůty stanovené v čl. 5a odst. 3 písm. c), odst. 4 písm. b) a e) rozhodnutí 1999/468/ES činí jeden měsíc.

Článek 17

Sankce

Členské státy stanoví pravidla týkající se sankcí za porušení tohoto nařízení a učiní všechna opatření, aby tyto sankce byly uplatňovány. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí Komisi uvedené předpisy do … (15) a co nejdříve oznámí všechny následné změny.

Členské státy zajistí, aby všechna tato opatření byla uplatňována bez diskriminace na základě státní příslušnosti nebo místa, v němž je dopravce usazen.

Článek 18

Podávání zpráv

1. Nejpozději do 31. ledna každého roku uvědomí členské státy Komisi o počtu držitelů licencí Společenství k 31. prosinci předchozího roku a o počtu ověřených opisů odpovídajícímu počtu vozidel v provozu k tomuto dni.

2. Členské státy rovněž informují Komisi o počtu osvědčení řidiče vydaných v předchozím kalendářním roce, jakož i o počtu osvědčení řidiče v oběhu ke dni 31. prosince daného roku.

Kapitola VI

Závěrečná ustanovení

Článek 19

Zrušení

Nařízení (EHS) č. 881/92 a (EHS) č. 3118/93 a směrnice 2006/94/ES se zrušují.

Odkazy na zrušené nařízení a směrnici se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.

Článek 20

Vstup v platnost

Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Použije se ode dne 1. ledna 2009.

Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V … dne … Za Evropský parlament předseda Za Radu předseda

(1) Stanovisko ze dne 12. března 2008 (dosud nezveřejněno v Úř. věst.).

(2) Úř. věst. C …

(3) Postoj Evropského parlamentu ze dne 21. května 2008.

(4) Úř. věst. L 95, 9.4.1992, s. 1. .

(5) Úř. věst. L 279, 12.11.1993, s. 1. .

(6) Úř. věst. L 374, 27.12.2006, s. 5.

(7) Úř. věst. L 368, 17.12.1992, s. 38.

(8) Úř. věst. L 18, 21.1.1997, s. 1.

(9) Úř. věst. L …

(10) Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. .

(11) Úř. věst. L 33, 4.2.2006, s. 82.

(12) Úř. věst. L 235, 17.9.1996, s. 59.

(13) Úř. věst. L 375, 31. 12. 1990, s. 10.

(14) Úř. věst. L 370, 31. 12. 1985, s. 8.

(15) 12 měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.

PŘÍLOHA I

PŘÍLOHA II