CORRIGENDUM This document corrects document COM(2017) 796 final of 19.12.2017. Package title "GOODS PACKAGE" is deleted in all language versions except EN. The text shall read as follows:

Vzájemné uznávání se uplatňuje v přeshraničních situacích pouze tehdy, pokud by hospodářský subjekt chtěl obchodovat v některém členském státě s výrobkem již uvedeným v souladu s právními předpisy na trh v jiném členském státě. Opatření samotných členských států nemohou vyřešit problémy spojené s uplatňováním zásady vzájemného uznávání na celém jednotném trhu. Pokud má být uplatňování této zásady účinné, musí se opírat o společná řešení využívaná stejně všemi vnitrostátními orgány. Pouze takové společné postupy mohou zaručit, že vnitrostátní orgány budou uplatňovat tuto zásadu stejným způsobem, a společnostem tak zajistí rovné zacházení, bez ohledu na zemi, ve které chtějí uvést na trh své výrobky. Ponechání procesních aspektů uplatňování zásady vzájemného uznávání na každém členském státu by oslabilo tuto zásadu rozložením způsobu fungování do 28 různých a možná protichůdných postupů. Proto je opatření EU vhodné a odůvodněné pro zajištění účinného uplatňování této zásady. Odpovědností EU je jednat tak, aby zajistila fungování jednotného trhu se zbožím. Podle čl. 26 odst. 2 SFEU zahrnuje vnitřní trh prostor bez vnitřních hranic, v němž je v souladu s ustanoveními Smluv zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu. Zákaz opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením dovozu zboží je jednou z hlavních zásad SFEU (články 34 až 36).

Navzdory existenci této zásady a přijetí nařízení zůstává volný pohyb zboží v neharmonizované oblasti problematický, zejména v důsledku nedostatečného povědomí a informovanosti, nedostatku právní jistoty i nedostatku vzájemné důvěry a spolupráce mezi vnitrostátními orgány. Podniky se stále potýkají s obtížemi, pokud jde o přístup na trh, a to i v případě, že jsou jejich výrobky již uvedeny v souladu s právními předpisy na trh v jiných členských státech. Proto často své výrobky přizpůsobují nebo na jejich uvedení na nový trh rezignují. Konzultace se zúčastněnými stranami ukazují, že úroveň povědomí o vzájemném uznávání v průběhu let vzrostla, ale nikoli dostatečně. Všechny zúčastněné strany se shodně domnívají, že by se povědomí mělo zvýšit a že by to mělo být jednou z hlavních priorit Komise. Právní jistota při uplatňování vzájemného uznávání zůstává hlavní překážkou bránící volnému pohybu neharmonizovaných výrobků a jedním z hlavních důvodů, proč se podniky a vnitrostátní orgány staví zdráhavě vůči vzájemnému uznávání. Z hodnocení vyplývá, že je nutno dále posílit správní spolupráci s cílem usnadnit uplatňování zásady vzájemného uznávání.

Fungování zásady vzájemného uznávání bylo předmětem externího hodnocení prováděného v letech 2014 až 2015. Závažností problému a dopady různých možností předpokládaných Komisí se zabývala studie provedená v letech 2016 až 2017.

•Posouzení dopadů

V rámci přípravy na tuto iniciativu bylo provedeno posouzení dopadů. Z něj vyplývá, že se uskutečňuje menší objem obchodu s výrobky, na které se vztahuje vzájemné uznávání. Porovnání hodnoty vývozu v rámci EU s domácí spotřebou ukazuje, že hodnota vývozu v rámci EU u harmonizovaných výrobků představuje 55 % domácí spotřeby, zatímco u neharmonizovaného a částečně harmonizovaného zboží činí pouze 35 %. Příčinou jsou překážky, na které narážejí podniky při snaze uvádět své výrobky na trh na základě zásady vzájemného uznávání. Podnikům vznikají v důsledku nedostatečného vzájemného uznávání vysoké finanční náklady. Například nezbytné náklady na přizpůsobení výrobků platným vnitrostátním pravidlům v situaci, kdy je vzájemné uznávání odepřeno nebo se k proniknutí na trh nepoužije, se odhadují na 1 000 až 150 000 EUR na jeden výrobek a jeden trh. Odhad nákladů v případě ztracených příležitostí, tj. u podniků, které se vzdají vstupu na trh v důsledku různých vnitrostátních pravidel vyžadujících úpravu výrobků, činil v průměru 10 000 až 500 000 EUR na jeden výrobek a jeden trh. Studie vypracovaná pro Evropský parlament se pokusila odhadnout závažnost dopadu necelních překážek obchodu na vnitřním trhu. Dospěla k závěru, že snížení takových překážek by mohlo vést k nárůstu obchodu uvnitř EU o více než 100 miliard EUR ročně. Navíc v období let 2008 až 2014 působilo v neharmonizovaných odvětvích kolem 0,89 milionu podniků, což představuje více než 50 % všech aktivních podniků ve výrobních odvětvích. Přibližně 87 % těchto podniků jsou mikropodniky. Ve zprávě o konkurenceschopnosti z roku 2014 Komise uvádí, že pouze 14 % malých a středních podniků ve srovnání s 85,4 % velkých výrobních firem obchoduje v EU na přeshraniční úrovni.

Posouzení dopadů obdrželo 7. dubna 2017 kladné stanovisko Výboru pro kontrolu regulace. Výbor ocenil celkově dobrou prezentaci zprávy a jako další zlepšení doporučil, aby lépe vysvětlila výběr možností a způsob možného fungování v praxi. Zpráva by měla rovněž vyvodit jasnější závěry ohledně dopadu očekávaného výsledku revize na fungování vzájemného uznávání v praxi a ohledně toho, jak tento výsledek přispěje k dobrému fungování vnitřnímu trhu. Také by měla lépe posoudit možnost zjednodušení administrativy a snížení zátěže. Do zprávy byla začleněna doporučení obsažená v kladném stanovisku. Zpráva obsahuje zejména lepší vysvětlení různých možností a způsobu jejich vzájemného působení. Podává i přesnější informace o tom, jak tyto možnosti fungují v praxi, a zaměřuje se na to, jaké důsledky má upřednostňovaná možnost na trh. Zpráva rovněž lépe objasňuje, do jaké míry vyplývají současné regulační zátěže z nefunkčnosti vzájemného uznávání, a jasně ukazuje, jak jednotlivé upřednostňované možnosti tyto zátěže sníží. Souhrnný přehled a kladné stanovisko Výboru pro kontrolu regulace jsou k dispozici zde: XXXXX.

Kromě možnosti č. 1 (status quo) byly v posouzení dopadů zahrnuty tyto zamýšlené možnosti politiky:

Možnost č. 2 – „Měkké“ právo pro zlepšení fungování vzájemného uznávání (zvyšování povědomí, odborná příprava, výměna úředníků apod.),

Možnost č. 3 – Minimální legislativní změny nařízení (ES) č. 764/2008 (transparentnost správních rozhodnutí, využívání norem EU, rozšířená role kontaktních míst pro výrobky),

Možnost č. 4 – Komplexní legislativní změny nařízení (ES) č. 764/2008 (dobrovolné prohlášení o vzájemném uznávání, mechanismus řešení problémů, vylepšená kontaktní místa pro výrobky a spolupráce),

Možnost č. 5 – Dobrovolné předchozí schválení uvedení na trh.

Již v rané fázi byla vyřazena možnost týkající se zrušení nařízení a možnost navržení dalších harmonizačních opatření zaměřených na specifické základní požadavky vztahující se k určitým aspektům výrobků, jakož i zavedení prohlášení třetí strany o shodě.

Upřednostňovanou možností je možnost č. 4 (komplexní legislativní změny nařízení (ES) č. 764/2008), doplněná možností č. 2 (opatření „měkkého“ práva).

Možnost č. 2 („měkké“ právo) získala podporu všech zúčastněných stran, ale byla považována za účinnou pouze v případě, že ji doplní další komplexní nástroje.

Možnost č. 3 (minimální legislativní změny nařízení) považovaly členské státy a hospodářské subjekty za potenciálně účinnou, avšak v menší míře než ostatní možnosti.

Možnost č. 4 byla považována pro dosažení politických cílů a snižování nákladů podniků za nejúčinnější.

Zúčastněné strany se shodly, že možnost č. 5 (dobrovolné předchozí schválení) nemůže odstranit stávající překážky vzájemného uznávání. Tato možnost by přinesla především náklady. Například v odvětví biocidních přípravků činil odhad správních výdajů spojených s tímto postupem 18 až 20 milionů EUR za rok.

V důsledku složitosti a různorodosti výrobků spadajících do oblasti působnosti vzájemného uznávání je velmi obtížné provést kvantitativní posouzení přínosů. Kombinace možnosti č. 4 s možností č. 2 by zvýšila povědomí a informovanost o vzájemném uznávání a současně vnesla právní jistotu do oblasti uplatňování této zásady a zlepšila správní spolupráci mezi členskými státy. Díky tomu by si více hospodářských subjektů uvědomovalo možnost vstupu na nové trhy bez dalších změn svých výrobků, ale navíc získá tento systém důvěru u těch subjektů, které jsou o vzájemném uznávání informovány, ale zdráhají se je používat. Zejména by to usnadnilo uvádění na trh takových výrobků, které byly uvedeny v souladu s právními předpisy na trh v jiných členských státech, a to zformováním a zefektivněním diskusí o tom, zda výrobek může vstoupit na trh na základě vzájemného uznávání, a zmírněním rizika odepření přístupu na trh. To by výrazně snížilo podnikům náklady související s informováním, přizpůsobováním, zpožděním vstupu na trh a ztracenými příležitostmi. Pro členské státy by tato kombinace možností byla také přínosem, protože by sloužila jako podnět k důslednějšímu a správnému uplatňování zásady vzájemného uznávání. Zmírnění překážek obchodu obecně (viz výše) by mohlo vést k nárůstu obchodu uvnitř EU o více než 100 miliard EUR ročně.

Stejně tak je velmi obtížné vypracovat kvantitativní posouzení nákladů upřednostňovaných možností. Náklady pro hospodářské subjekty jsou považovány za minimální, což platí i pro dobrovolné prohlášení o vzájemném uznávání, u něhož by se náklady podle odhadu omezily na minimální administrativní práci (která by u hospodářského subjektu spočívala ve vyplnění prohlášení a trvala by v průměru dvacet minut). Členské státy a Komise by nesly určité nezbytné náklady, které lze odhadnout následovně: možnost „měkkého“ práva vyžaduje náklady spojené s organizací a koordinací akcí zvyšujících úroveň povědomí a odborné přípravy (500 000 EUR), jakož i náklady spojené se schématem výměny úředníků (100 000 EUR). Mechanismus řešení problémů zahrnuje zvýšené pracovní zatížení Komise z hlediska pracovníků zabývajících se odvoláními (3–4 další plné pracovní úvazky). Zvýšení správní spolupráce mezi členskými státy zahrnuje také určité náklady odhadované na 1 200 000 EUR ročně.

•Účelnost právních předpisů a zjednodušení

Vzhledem k dopadům, které má nefunkčnost vzájemného uznávání na fungování vnitřního trhu, byl s touto iniciativou spojen program REFIT. Hodnocení zjišťovalo, jak lze snížit regulační zátěž. Došlo se k závěru, že skutečnost nedostatečného fungování vzájemného uznávání je de facto regulační zátěží vytvářející překážky obchodu. Jakékoli snahy o zlepšení fungování vzájemného uznávání by proto měly za následek zjednodušení pro podniky, například snazší přístup na nové trhy. Zavedení dobrovolného prohlášení o vzájemném uznávání bude mít zásadní vliv na snížení administrativní zátěže pro hospodářské subjekty. Zjednodušení postupů pro přístup na trh a komunikaci s vnitrostátními orgány usnadní přístup na trh, a tím sníží náklady hospodářských subjektů. Lepší spolupráce a komunikace mezi orgány navíc zvýší důvěru, a proto zkrátí zpoždění při posuzování zboží na trhu.

4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY