CS Úřední věstník Evropské unie C 351/6

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k rámci pro reklamu určenou dětem a mládeži (stanovisko z vlastní iniciativy)

2012/C 351/02

Zpravodaj: pan Jorge PEGADO LIZ

Dne 14. července 2011 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s čl. 29 odst. 2 jednacího řádu, rozhodl vypracovat stanovisko z vlastní iniciativy k tématu

Rámec pro reklamu určenou dětem a mládeži.

Specializovaná sekce Jednotný trh, výroba a spotřeba, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 30. srpna 2012.

Na 483. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 18. a 19. září 2012 (jednání dne 18. září), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 130 hlasy pro, nikdo nebyl proti a 3 členové se zdrželi hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 Cílem tohoto stanoviska je přispět k informovanosti, diskuzi a případně na unijní úrovni i k prohloubení právních či jiných opatření na ochranu dětí a mládeže před určitým druhem reklamy, která ve svých sloganech využívá děti nepatřičnou formou, či se k nim obrací škodlivým způsobem, nebo je jakkoli vystavuje obsahu, který ohrožuje jejich adekvátní tělesný, psychický či morální vývoj.

1.2 Ve hře je ochrana základních práv dětí v EU, jak je stanovuje úmluva OSN, článek 24 Listiny základních práv a svobod, čl. 3 odst. 3 SEU a jak je správně vykládá sdělení Komise Směrem ke strategii EU o právech dítěte (COM(2006) 367 final), víceletý program Společenství pro ochranu dětí využívajících internet a jiné komunikační technologie (COM(2008) 106 final) (1) a Agenda EU v oblasti práv dítěte COM(2011) 60 final).

1.3 Reklama zneužívající dětí k účelu, jenž nemá nic společného se záležitostmi, které se jich přímo dotýkají, uráží lidskou důstojnost a útočí na jejich fyzickou a duševní integritu a musí být zakázána.

1.4 Reklama zaměřená na děti s sebou nese rizika zvýšená v závislosti na věkových skupinách a má škodlivé důsledky pro jejich tělesné, psychické a morální zdraví. Mezi nejvážnější důsledky patří zejména nabádání k nezřízené spotřebě, která vede k zadluženosti, a ke konzumaci potravin či jiných produktů škodlivých či nebezpečných tělesnému a duševnímu zdraví.

1.5 Z obecného hlediska ovlivňuje určitý druh reklamy svým zvláště násilným, rasistickým, xenofobním, erotickým či pornografickým obsahem často nezvratně tělesné, duševní, morální i občanské formování dětí a vede k násilnému chování a jejich předčasné erotizaci.

1.6 EHSV se domnívá, že by tyto otázky měly být důkladně analyzovány a zakotveny na unijní úrovni podle zásad subsidiarity a proporcionality nejen pro to, že jde o účinnou záruku ochrany základních práv, ale také proto, že různorodost vnitrostátních úprav ohrožuje řádné fungování vnitřního trhu. V tomto smyslu doporučuje, aby byla pro reklamu zaměřenou zvláště na děti na unijní úrovni stanovena všeobecně platná minimální věková hranice.

1.7 EHSV soudí, že je nutné akcentovat odbornou přípravu, informovanost a vzdělávání dětí od nejútlejšího věku, správné využívání informačních technologií a výklad reklamních sdělení tím, že se tato témata začlení do školních osnov na všech úrovních. Rovněž rodičům je třeba poskytnout odbornou přípravu, aby mohli svým dětem pomáhat s porozuměním reklamních sdělení.

1.8 EHSV chápe, že občanům obecně a zejména rodinám a učitelům musí být rovněž poskytnuty informace a odborná příprava, aby mohli na děti lépe výchovně působit.

1.9 EHSV vyzývá zadavatele reklamy a sponzory, aby v rámci iniciativ v oblasti samoregulace a společné regulace, které již byly přijaty a mají se prosazovat, přistoupili k uplatňování nejvyšší úrovně ochrany práv dětí a aby dohlédli na její dodržování.

1.10 EHSV se domnívá, že unijní právní rámec nevychází vstříc současným potřebám ochrany práv dětí, pokud jde o reklamní komunikaci, zejména v audiovizuálních sdělovacích prostředcích, na internetu a na sociálních sítích, a vyzývá Komisi, aby co nejrychleji zvážila nutnost přijetí restriktivnějších opatření průřezového charakteru, která by tato práva účinněji zajistila.

1.11 EHSV vyzývá Evropský parlament a vnitrostátní parlamenty, aby s rozhodností pokračovaly ve své tradici ochrany práv dětí v této oblasti.

2. Vliv reklamy na děti

2.1 EHSV hájí sociálně tržní hospodářství, které je dostatečně regulováno tak, aby podporovalo zdravou a spravedlivou hospodářskou soutěž i vysokou míru ochrany spotřebitelů, a zaměřeno na dotvoření vnitřního trhu, který je nástrojem ke zlepšení životních a pracovních podmínek občanů při dodržování hodnot lidské důstojnosti, svobody, demokracie, rovnosti, právního státu a úcty k lidským právům.

2.2 V tomto rámci EHSV reklamě ve všech jejích podobách přiznává velmi důležitou roli, jak ji zdařile popisuje International Advertising Association (IAA), v rámci níž se zdůrazňuje zejména šíření inovací, podpora tvořivosti a zábavy, podněcování k soutěživosti a zvyšování možností volby). EHSV rovněž reklamě připisuje významnou funkci při informování a osvětě spotřebitelů, což je důvodem i základem její úpravy na unijní úrovni.

2.3 V takovémto stanovisku a s tímto cílem by bylo přirozené, kdyby byla jedna jeho část věnována obecnému tématu vlivu „médií“, zejména televize, internetu a sociálních sítí, coby nejvýznamnějších nositelů reklamních sdělení, na děti a mládež, ať již v roli uživatelů, nebo pouhých pasivních diváků. Bylo by také užitečné analyzovat chování dětí podle věku a sociálního postavení v souvislosti s médii sociální komunikace, včetně známého jevu výběru idolu a sociálních vzorců chování či životního stylu coby determinantů osobnosti, které jsou zneužívány reklamními metodami (2). Vzhledem k omezenému prostoru bude nutné považovat všechny aspekty týkající se tohoto tématu za nastudované, známé a konsensuální, zejména pokud jde o to, jakou úlohu tato „média“ hrají v rámci informovanosti, vzdělávání a zábavě mládeže, a o čas, který je jim věnován. Některé z těchto aspektů jsou předmětem jiných již vypracovaných či právě vypracovávaných stanovisek EHSV (3).

3. Reklama, která využívá dětí jako nositelů obchodního sdělení, ve všech svých formách

3.1 Pokud jde o reklamu využívající děti, je nutné zdůraznit aspekty lidské důstojnosti a práv dětí, které jsou výslovně zakotveny v různých mezinárodních úmluvách i na úrovni Evropské unie, např. v ustanoveních listiny základních práv (článek 1 a článek 2 odstavec c) a zejména články 24 a 32.

3.2 EHSV považuje za nutné na unijní úrovni harmonizovat snahy o zajištění obecného zákazu reklamy nevhodně a nedovoleným způsobem zobrazující děti v rámci témat, která s nimi nemají přímou souvislost.

4. Reklama určená zvláště dětem

4.1 Do jistého věku děti reklamní sdělení nefiltrují, zejména je-li sdělení nadsazené a vyznačuje-li se častým opakováním. Mají tak tendenci považovat všechna sdělení za pravdivá a to je může podporovat v tom, aby se z nich stali kompulzivní spotřebitelé. Tento efekt je tím silnější, čím více je znevýhodněné dané socio-ekonomické prostředí. Sdělením a upozorněním obsaženým v reklamě děti nerozumějí, a nelze je tak považovat za faktor prevence či odrazení.

4.2 Vnímání reklamy se na druhou stranu liší podle různých věkových skupin. Do pěti let nejsou děti schopné rozeznat rozdíl mezi programem a reklamou. Ani poté nechápou, že reklama má přesvědčovací funkci. Tato schopnost se objevuje kolem osmého roku, ale i tak ne u všech dětí. I tak to neznamená, že mohou rozpoznat, že sdělení jsou zaujatá – zdůrazňují kladné znaky daného výrobku, zatímco jeho spíše záporné znaky potlačují.

4.3 Jestliže starší dětí vidí reklamu jako druh zábavy, je její dopad ještě větší a jejich dokonalejší schopnost zpracovávat reklamní sdělení nutně není zárukou jejich imunity vůči reklamě a jejím záměrům, jelikož jejich chování mohou ovlivnit další sofistikovanější a stejně účinné přesvědčovací metody.

4.4 Rozvoj kognitivních a interpretačních schopností pomocí vzdělávacích programů v oblasti médií má pozitivní dopad při interakci s reklamou. Vyšší stupeň mediální gramotnosti a lepší porozumění mechanismům a důsledkům reklamy na straně rodičů i dětí nicméně nepředstavují globální řešení škodlivých účinků reklamy zaměřené na děti. Nutností je připravit děti na jejich roli budoucích spotřebitelů prostřednictvím akcentace mediální gramotnosti a odborné přípravy od nejútlejšího věku. To však okamžitě neřeší problém nadsazené a opakující se reklamy, ani se to nemůže dotýkat všech dětí, zejména dětí pocházejících ze znevýhodněných socioekonomických prostředí a dětí, které jsou nejvíce postiženy škodlivými vlivy reklamy.

4.5 Studie ukazují, že zprostředkovatelská role rodiny má na snížení účinku reklamy významný podíl. Stále více však mají děti, dokonce i velmi malé, přístup k televizi a internetu ve svém pokoji, a tato činnost se tak stává solitérní záležitostí, která je bez dohledu. Dalším faktorem, kvůli němuž jsou děti více vystaveny reklamním sdělením a marketingovým metodám, je rostoucí pronikání internetu do každodenních zvyků těch nejmenších. Jak je příhodně uvedeno v připravovaném návrhu zprávy EP: „Internet je pro děti kamarádem častěji než rodina, škola a přátelé“ (4). Nedávné studie jako KIDS ON LINE ukazují, že 38 % dětí ve věku od 9 do 12 let má na internetu své profily a tento podíl ve věkové skupině 13–16 let narůstá na 78 %. Mnozí výrobci hraček a her mají internetové stránky, na nichž mohou hrát hry a bavit se po internetu – zároveň se stávají terčem přesvědčovacích a věrnostních strategií.

4.6 Zejména pokud jde o nabádání k nezřízené spotřebě, která vede k zadluženosti, může určitá komerční komunikace určená dětem stimulovat spotřební návyky charakteristické svojí přehnaností, což vytváří umělé tužby neodpovídající reálným potřebám, a tím je vytvářen falešný koncept štěstí. Statistiky ukazují, že 54 % dospívajících se cítí být nuceno kupovat výrobky jen proto, že je mají jejich přátelé, čili spotřeba se nakonec stává faktorem sociálního začlenění.

4.7 Existuje příčinná souvislost mezi tím, když je dítě vystaveno jistým reklamním sdělením, a žádá-li rodiče, aby mu nějakou věc koupili. Rodinné spory související s tím, že je dítě vystaveno reklamě, a s dožadováním se koupě vznikají ve všech rodinách, zejména však v rodinách s nižším socioekonomickým statusem, v nichž děti tráví u televize více času. Z důvodu chybějících finančních možností či nižší schopnosti dialogu je pro rodiny s nižším objemem prostředků reklama ještě větším trápením.

4.8 Konzumní způsob života podnícený reklamou má také za následek přichýlení velkého počtu dětí a mladých k určitým značkám, což vytváří problémové situace pro nezletilé, kteří k nim přístup nemají. Jednou takovou situací je brand bullying (šikana kvůli značce) ve školním prostředí, která vážně zasahuje děti, jež nepoužívají určité značkové zboží, čímž může vyvolávat změny chování či stavy značné osobní nespokojenosti a mnohdy děti zatlačovat do stavu vyloučení, k násilí a pocitu utrpení, které může vést k trestnému jednání, a to formou krádeží či loupeží.

4.9 Pokud jde o reklamu nabádající ke konzumaci nezdravých potravin či jiných produktů škodlivých či nebezpečných fyzickému a duševnímu zdraví, je nutné upozornit na vliv dětí na rozhodování při nákupu potravin, zejména na oblibu hotových balených jídel a fast food. Připomínka špatných stravovacích návyků je v dětské reklamě stálicí. Dětská obezita je již nyní obrovským problémem. Podle Consumers International má nadváhu či trpí obezitou každé desáté dítě na světě. V současnosti je registrováno 22 milionů dětí mladších 5 let s nadváhou. Hlavní příčinou je konzumace vysoce zpracovaných produktů bohatých na cukry a tuky.

4.10 Čísla poukazující na vystavení dětí vůči reklamním sdělením o potravinách jsou vysoká zejména u dětských pořadů a k jejich zvyšování dochází s tím, jak děti stále více sledují televizní programy, internet či sociální sítě. Navíc se změnil charakter těchto reklam. Nyní obsahují sofistikovanější prvky produktového marketingu, což zvyšuje jejich přesvědčivost (5).

4.11 Reklama může také způsobovat poruchy příjmu potravy, jako jsou např. anorexie či bulimie. Děti a dospívající jsou konfrontování se vzory postavy a osobního image mladých, kteří v reklamě účinkují. Vlivem vzorce štíhlé postavy na mladé lidi, zejména dívky, je zdůrazňován ideál krásy, který podporuje takové stravovací návyky, jež mohou ohrožovat lidský život.

4.12 Americká psychologická asociace je toho názoru, že by se reklama určená dětem mladším osmi let měla omezit (či úplně zakázat) vzhledem k tomu, že děti nejsou v tomto věku schopny odhalit přesvědčovací mechanismy jejich sdělení. Cílem takového zákazu je omezit negativní vliv reklamy v podobě nezdravých stravovacích návyků, sporů dětí a rodičů při dožadování se koupě propagovaných výrobků a vystavení násilí (6).

4.13 Výbor je toho názoru, že by se tyto obavy, vtělené již do různých legislativ členských států (7) i mimoevropských zemí, měly řešit také na unijní úrovni a pro reklamu zaměřenou zvláště na děti by se měl stanovit minimální věk, jak se navrhuje ve zprávě poslance EP Kyriacose Triantaphyllidese (8), což potvrdilo i usnesení EP z 22. května 2012 (9).

5. Reklama, která poškozuje děti

5.1 V oblasti reklamy, která může vážně narušit duševní i morální formování dětí, a to i když jim není přímo určená, je nutno zvláště zmínit situace, kdy reklama vybízí k násilí či jistým druhům násilného chování, což je případ reklamy na hračky a hry podněcující k násilnému chování.

5.2 Některé hodnověrné studie poukazují na škodlivé důsledky zobrazování násilí v určitých reklamách zprostředkovaných audiovizuálními médii, zejména v podobě podpory agresivního jednání, vyšší tolerance k násilí a zvýšené míry nepřátelství. Konzumací násilného obsahu může být zasaženo i samotné duševní zdraví, což může vést ke stavům úzkosti, strachu, poruchám spánku či hyperaktivitě.

5.3 V reklamě na výrobky, jež mohou být zdraví škodlivé (jako alkohol či cigarety), stále častěji vystupují známé osobnosti. Spojování určitého životního stylu považovaného za atraktivní s těmito produkty vyvolává spotřební touhu a vytváří to kolem nich pozitivní auru.

5.4 Normální psychologický a mravní vývoj dětí rovněž negativním způsobem ovlivňuje reklama s erotickým či pornografickým obsahem nabádající k úchylnému, zvrhlému či přehnanému pohlavnímu jednání a chování. Podstatná část reklamy vykazuje sexistický a sexuální charakter a zobrazuje ženu jako objekt touhy, často v podřízeném až poníženém postavení, neřku-li znesvěcenou. Nadměrný sexuální náboj či erotický až pornografický obsah také vede k předčasné erotizaci dětí. Přestože byly některé známé značky nuceny stáhnout reklamu kvůli tomu, že přispívají k nadměrné sexualizaci dětí a kvůli odporu občanské společnosti ke zneužívání zobrazování dětského těla v reklamě, neexistuje na unijní úrovni jasná právní definice týkající se těchto situací.

5.5 Ač je tato oblast v různých členských státech regulována, děje se tak velmi rozličným způsobem, což brání řádnému fungování vnitřního trhu a nejsou pro to žádné zásadní kulturní důvody; podle našeho názoru si zasluhuje posouzení na unijní úrovni.

6. Unijní právní rámec a jeho zjevná nedostatečnost

6.1 V souvislosti s tímto rámcem je nutné konstatovat, že vnitrostátní právní ustanovení a postupy, které používají profesionálové v oblasti reklamy chápané v nejširším smyslu obchodní komunikace, týkající se dětí, jsou v různých členských státech všechno jen ne uniformní.

6.2 Unijní právní rámec je zbytečně komplexní, příliš nejasný a ve většině případů různě proveden a uplatňován členskými státy, jak sama Komise uznává ve svém sdělení Soudržný rámec pro posílení důvěry v jednotný digitální trh elektronického obchodu a on-line služeb (10), ve své zprávě Ochrana dětí v digitálním prostředí (11) a ve sdělení Evropská strategie pro internet lépe uzpůsobený dětem (12). Většina členských států se uchýlila k minimální transpozici unijních směrnic, jiné státy (13) uplatňují přísnější normy, které zakazují reklamu určenou nezletilým (14).

6.3 Žádné z ustanovení acquis communautaire po právu nepočítá s tím, že by se na ochranu nezletilých a lidské důstojnosti měly provádět předběžné kontroly v souladu se základními zásadami svobody projevu, jak závazně stanovil Evropský soud pro lidská práva při aplikaci příslušné Evropské úmluvy.

6.4 Zásadní počáteční omyl však vychází z doporučení Rady z roku 1998 týkající se „srovnatelné a účinné úrovně ochrany nezletilých osob a lidské důstojnosti“, jehož hlavním zájmem je „konkurenceschopnost evropského průmyslu audiovizuálních a informačních služeb“. Doporučení vyčleňuje opatření v oblasti audiovizuálního či online obsahu, který je škodlivý pro nezletilé či narušuje lidskou důstojnost (15), z legislativních pravomocí Evropské unie a tyto aspekty považuje za otázku vkusu a slušnosti, která nespadá do oblasti unijní regulace (16).

6.5 Obecně závazným způsobem se od členských států pouze vyžaduje, aby zajistily, že se v televizních pořadech (nutno chápat, že sem patří i obchodní sdělení) nebudou vyskytovat programy, které by mohly vážně ohrozit tělesný, psychický či morální vývoj dětí, zejména programy obsahující pornografické scény nebo bezdůvodné násilí, ledaže by jim předcházelo zvukové upozornění nebo je označoval obrazový symbol, s výjimkou případů, kdy je vysílacím časem či jiným technickým opatřením zaručeno, že mladiství nebudou mít v zásadě možnost vidět ani slyšet toto vysílání.

6.6 S argumentem, že existují „větší možnosti diváků vyhnout se reklamě“, a bez ohledu na specifika dětí coby „pasivních diváků“ se v platných předpisech upustilo od omezení týkajících se vkládání reklamních spotů, jestliže vážně nenarušují celistvost pořadů.

6.7 Jediný výslovný zákaz, který na unijní úrovni v současnosti existuje, se týká výlučně tabákových výrobků, léků a lékařské péče na předpis, „skryté“ a „podprahové reklamy“, netýká se však „umístění produktu“ (které by mělo být „zakázáno z principu“), pokud je o něm divák „náležitě informován“. Existují také „přísná kritéria“ pro reklamu na alkoholické nápoje.

6.8 Pouze u tohoto posledního aspektu se uvádí, že reklama nesmí považovat mladistvé za cílové publikum. Ve všech ostatních aspektech týkajících se ohrožení tělesného, psychického či morálního vývoje dětí, ať už přímého vybízení dětí či nepřímo jejich rodičů ke koupi inzerovaného zboží či služeb za využití jejich nezkušenosti či důvěřivosti, či reklamy začleněné do „pořadů pro děti, týkající se potravin a nápojů obsahujících živiny a látky s výživovým nebo fyziologickým účinkem, zejména látky jako jsou tuky, transmastné kyseliny, sůl/sodík a cukry“, se platné předpisy omezují na obecná doporučení či prostě jen na poukazování na „kodexy chování“.

6.9 Je nutné ještě zdůraznit, že ačkoliv směrnice o nekalých obchodních praktikách obsahuje ustanovení o obchodních praktikách zaměřených na „určité jednoznačně vymezitelné skupiny spotřebitelů, kteří jsou zvlášť zranitelní“ z důvodu „věku nebo důvěřivosti“, nepodařilo se ji v členských státech interpretovat jako zákaz uvedených praktik, ani takto transponovat či uplatňovat (17).

6.10 Vedle těchto ustanovení unijního práva definují nástroje tradičního rázu základní principy, které stojí u zrodu posledního vývoje v rámci základního práva EU (Lisabonská smlouva a Listina základních práv a svobod).

6.11 Současně vyvinuli odborníci na mezinárodní i vnitrostátní úrovni soubor samoregulačních opatření pro své obchodní praktiky, který jasně prokazuje odhodlání chránit děti, jako je tomu konkrétně v případě EASA (18). Tím nemizí nutnost, mnohokrát potvrzená na mezinárodní i unijní úrovni, zaručit vysokou míru úcty k dětem a jejich ochranu zajištěním tělesného, psychického a morálního vývoje s ohledem na jejich vlastní zájem, vhodné podmínky a zachování rodinného prostředí a rodinných vazeb.

7. Reklama určená dětem a mládeži a dotvoření vnitřního trhu

7.1 Trh v oblasti reklamy a marketingu v Evropě je trhem nanejvýš konkurenčním, podléhá módním výkyvům a je obzvláště citlivý na důsledky finančních a hospodářských krizí. Významné rozdíly ve vnitrostátní právní úpravě v oblasti reklamy mohou nejen ovlivnit výsledky, ale rovněž představovat překážku jejího rozvoje na vnitřním trhu a být zdrojem diskriminace a méně korektní hospodářské soutěže. Zejména v segmentu reklamy určené dětem a mládeži, který se očividně rychle rozvíjí, vytvářejí významné rozdíly ve vnitrostátních právních úpravách spolu s různými požadavky takové podmínky, že se reklamní podniky ocitají v nerovné pozici a jsou nuceny ke značným výdajům na přizpůsobení svých kampaní různým právním náležitostem a požadavkům. Kvůli tomu dochází k méně korektním konkurenčním praktikám, jejichž cílem je vyhnout se těmto obtížím a získat trh. Harmonizace právních předpisů zavádějící podobné podmínky v celé Evropě, čímž by došlo k dotvoření vnitřního trhu v této oblasti, by mohla rozhodujícím způsobem přispět k větší transparentnosti trhu, na němž by všechny reklamní podniky mohly rozvíjet svou obchodní činnost na základě svých schopností a kapacit zaměřených na uspokojení spotřebitelů namísto toho, aby zneužívaly rozdíly ve vnitrostátních předpisech na úkor zdravé a korektní hospodářské soutěže.

8. Právní základ pro opatření koordinovaná na unijní úrovni v oblasti reklamy určené dětem a mládeži

8.1 Do dnešní doby byla pro unijní směrnice upravující reklamu na úrovni Evropské unie společným právním základem ustanovení Smlouvy týkající se dotvoření vnitřního trhu, dnes čl. 26 a 114, ačkoli značně pozměněné. Jde o věc zásadního zájmu, která ovšem nesmí být jediná. Starší unijní iniciativy, jejichž cíle jsou zejména zaměřeny na činnost televizního vysílání, pojaly za právní základ předpisy, které se tehdy týkaly práva na usazení a služeb a které nyní odpovídají platným článkům 49 a násl. a 56 a násl., i když s významnými změnami. A konečně u posledních iniciativ týkajících se ochrany dětí a dětské pornografie, ovšem ještě před Lisabonskou smlouvou, byla právním základem ustanovení o spolupráci v trestních věcech.

8.2 Je vhodné připomenout, že platná Lisabonská smlouva ve všech těchto aspektech zavedla podstatné změny a poskytuje širokou paletu nových možností unijní intervence, jež musíme umět interpretovat a uplatňovat. Nejdůležitější inovací bylo začlenění Listiny základních práv na úroveň primárního práva EU. Další byla úprava právního charakteru spolupráce v trestní a civilní oblasti a konečně změny zavedené četnými ustanoveními Smlouvy, jako jsou např. ustanovení o dotvoření vnitřního trhu, ochraně spotřebitelů a respektování lidské důstojnosti. Z důvodu ochrany údajů založila Komise v nedávné době svůj návrh nařízení na Listině základních práv Evropské unie a na uvedených nových ustanoveních Lisabonské smlouvy.

8.3 Otázka reklamy pro děti a mládež je především otázkou občanského postoje a ochrany základních práv; uvedené články 1, 3, 24, 33 a 38 Listiny poskytují více než dostatečný pevný právní základ ke zdůvodnění nezbytnosti unijní intervence. K nim je rozhodně nutné přidat ještě článek 2, čl. 3 odst. 5 a článek 6 SEU a články 4, 9 a 10 SFEU.

8.4 V této oblasti mají vedle vlád členských států, ať už na úrovni Rady či v oblasti posílené spolupráce (článek 20 SEU), podle článku 12 SEU významnou úlohu národní parlamenty a právě na ně apelujeme.

8.5 Dotvoření vnitřního trhu je rovněž jedním z nejdůležitějších cílů v této oblasti, jíž se týkají čl. 3 odst. 3 SEU a články 26, 114 a násl. SFEU. Na druhou stranu články 12 a 169 SFEU otevírají nové možnosti z pohledu ochrany spotřebitelů. V procesní oblasti poskytují článek 67 a násl., zejména články 81 a 82 SFEU, základ pro civilní i trestní rámec, který umožňuje doplnit právní rámec pro ochranu dětí a mládeže v této oblasti.

8.6 V neposlední řadě se tato oblast na unijní úrovni řídí zásadami subsidiarity a proporcionality (čl. 5 odst. 3 a 4 SEU) v té míře, že její cíl svým přeshraničním rozměrem nemohou členské státy dostatečně řešit v rámci svých příslušných vnitrostátních systémů. Cíle této iniciativy tudíž může být dosaženo spíše opatřením na unijní úrovni v souladu se zásadou subsidiarity. Na druhou stranu se záběr této iniciativy musí omezit na aspekty, které vyvolávají konkrétní problémy, a nikoli řešit aspekty, které lze lépe regulovat v rámci vnitrostátních právních předpisů za dodržení zásady proporcionality.

V Bruselu dne 18. září 2012. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Tento návrh vedl k přijetí rozhodnutí 2008/1351 – Úř. věst. L 348, 24.12.2008, s. 118.

(2) Vedle rozsáhlé bibliografie k tomuto tématu, o které se zde není vhodné rozepisovat, zaslouží zvláštní zmínku studie generálního ředitelství pro vnitřní politiky Unie EP s názvem Pravidla pro reklamu a jejich účinky v rámci nové směrnice o audiovizuálních mediálních službách (04/2009).

(3) Viz stanoviska Úř. věst. C 287, 22.9.1997, s. 11, Úř. věst. C 407, 28.12.1998, s. 193; Úř. věst. C 48, 21.2.2002, s. 27, Úř. věst. C 61, 14.3.2003, s. 32, Úř. věst. C 208, 3.9.2003, s. 52, Úř. věst. C 157, 28.6.2005, s. 136, Úř. věst. C 221, 8.9.2005, s. 87, Úř. věst. C 325, 30.12.2006, s. 65, Úř. věst. C 224, 30.8.2008, s. 61, Úř. věst. C 77, 31.3.2009, s. 8, Úř. věst. C 317, 23.12.2009, s. 43, Úř. věst. C 128, 18.5.2010, s. 69, Úř. věst. C 48, 15.2.2011, s. 138, Úř. věst. C 24, 28.1.2012, s. 154, Úř. věst. C 43, 15.2.2012, s. 34; Úř. věst. C 229, 31.7.2012, s. 90; stanoviska Odpovědné využívání sociálních sítí, (Viz strana 31 v tomto čísle Úředního věstníku), a stanoviska Evropská strategie pro internet lépe uzpůsobený dětem, (Viz strana 68 v tomto čísle Úředního věstníku).

(4) Návrh zprávy o ochraně dětí v digitálním prostředí z 2.4.2012, Výbor pro kulturu a vzdělávání, zpr. Sílvia Costa, (PE486.198v01-00) http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+COMPARL+PE-486.198+01+NOT+XML+V0//CS.

(5) Kelly a kol. poukazuje na to, že v Austrálii shlédnou děti od 5 do 12 let týdně v průměru 96 reklam týkajících se potravin, z nichž 63 se týká potravin s vysokým obsahem tuku nebo cukru (Kelly, B. P., Smith, B. J., King, L., Flood, V. M. & Bauman, A. (2007) „Television food advertising to children: the extent and nature of exposure“, Public Health Nutrition, svazek 10, č. 11, s. 1234-1240. Copyright Cambridge University Press.) Studie Powella a kol. ukazuje, že ve Spojených státech se 27,2 % vysílaného neprogramového obsahu týká potravin, což znamená v průměru 23 reklam denně (Powell LM, Szczypka G, Chaloupka FJ (2007) Exposure to Food Advertising on Television Among US Children, Arch Pediatr Adolesc Med. 161:553-560).

(6) http://www.apa.org/pi/families/resources/advertising-children.pdf.

(7) V současnosti zakazuje reklamu v dětských pořadech 5 členských států, ve 4 členských státech existuje částečný zákaz reklamy či jiný druh omezení u dětských pořadů či v určitou dobu nebo ve vztahu k určitému druhu zboží a 7 členských států zakazuje uvádění reklamních sponzorů v dětských pořadech, srov. http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm.

(8) A7 – 0369/2011 z 21/10/2011.

(9) A7-0155/2012, zejm. odstavce 24, 28 a 29 (zpr. Maria Irigoyen Pérez).

(10) COM(2011) 942 final ze dne 11.1.2012.

(11) COM(2011) 556 final ze dne 13.9.2011.

(12) COM(2012) 196 final ze dne 2.5.2012.

(13) Viz pozn. pod čarou 6.

(14) V případě Švédska to bylo ostatně také předmětem rozsudku ESD z 9. července 1997, který potvrdil slučitelnost s unijním právem (věc C-34 a C-35/95 Konsumentombudsmannen/De Agostini (Svenska) bForlag AB e TV-Shop i Sverige AB).

(15) Ve svém stanovisku Úř. věst. C 221, 8.9.2005, s. 87, se EHSV vyjádřil proti této koncepci.

(16) Viz. směrnice 2005/29/ES z 11. května 2005, bod odůvodnění 7 (Úř. věst. L 149, 11.6.2005).

(17) Směrnice 2005/29/ES ze dne 11. května 2005, čl. 5 odst. 3 (Úř. věst. L 149, 11.6.2005). Nicméně se zdá, že Komise v nedávném sdělení, které Výbor vítá, zvažuje možnost zabývat se „používáním sporných nebo zakázaných obchodních sdělení“, a snad tedy mezi ně začlení i druhy sdělení uvedené v tomto stanovisku (COM(2011) 942 final, 11.1.2012).

(18) V této souvislosti zdůrazňujeme zájem, který projevilo GŘ pro komunikační sítě, obsah a technologie Evropské komise v rámci přípravy Evropského kodexu osvědčených postupů (19.3.2012).