EVROPSKÁ KOMISE 
V Bruselu dne 18.5.2011 
SEK(2011) 581 v kone čném znění 
  
[…] 
PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVAR Ů KOMISE 
Shrnutí posouzení dopad ů 
Průvodní dokument k 
sdělení Komise Evropskému parlamentu, Rad ě, Evropskému hospodá řskému a 
sociálnímu výboru a Výboru region ů –     
 
          Posílení práv ob ětí v EU 
{KOM(2011) 274 v kone čném znění} 
{SEK(2011) 580 v kone čném znění}  
 
CS 1   CS 1. POLITICKÉ SOUVISLOSTI A POSTUP  
Evropská rada ve Stockholmském programu (2010–2014) požadovala další opat ření, aby se 
potřeby oběti trestného činu dostaly do centra našich soudních systém ů. Tento zám ěr Komise 
dále potvrdila ve svém Ak čním plánu provád ění Stockholmského programu. P říloha I 
Pracovního programu Komise na rok 2011 obsahuje jako strategickou inic iativu seznam práv 
obětí trestného činu a způsobů podpory poskytované t ěmto obětem. Rovn ěž Evropský 
parlament vyzval Radu k p řijetí komplexního právního rámce, který by ob ětem trestného činu 
nabízel co možná nejširší ochranu. Navíc se i Komise ve své „zpráv ě o občanství“ ze dne 
27. října 2010 zasazuje o odstran ění překážek v uplat ňování práv ob čanů tím, že přikládá větší 
váhu jednotlivým práv ům poskytovaným na úrovni EU. Tento p řístup se odráží v posílení 
práv obětí, stejně jako v posílení proce durálních práv podez řelých nebo obvin ěných osob v 
trestním řízení. 
Posuzované problémy, cíle a možnosti politiky vycházely z výsledk ů veřejné konzultace, ze 
dvou studií vypracovaných externím i dodavateli a z odborných poznatk ů, které získala 
Komise. Také byla z řízena meziútvarová řídící skupina. 
2. VYMEZENÍ PROBLÉMU  
Problém viktimizace související s trestnou činností v Evrop ě je značný – každoro čně trpí 
přímo důsledky trestných činů přibližně 15 % obyvatel EU1. Posouzení dopad ů se zabývá 
kvalitou zacházení s ob ěťmi v návaznosti na trestný čin a v průběhu následujícího trestního 
řízení a jejich právem na stejnou minimální úrove ň zacházení, v četně nediskrimina čního 
přístupu k právní ochran ě ve všech členských státech EU bez ohledu na jejich státní 
příslušnost nebo zemi p ůvodu.  
Vstupem Lisabonské smlouvy v platnost poskytu jí nová ustanovní týka jící se trestního 
soudnictví jasný právní základ k tomu, aby Evropská unie zavedla minimální pravidla pro 
práva obětí v zájmu zajišt ění vzájemné d ůvěry a vzájemného uznávání rozsudk ů. To 
znamená, že by si soudy m ěly vzájemn ě důvěřovat, pokud jde o pravidla nestrannosti a 
spravedlnosti, a ob čané EU by m ěli mít důvěru, že budou uplat ňována minimální pravidla na 
stejné úrovni, pokud by cestovali do zahrani čí, či tam žili.  
Většina členských stát ů dnes disponuje ur čitou úrovní ochrany ob ětí trestného činu a úrovní 
jejich podpory, ale úloha ob ětí v trestním řízení a jejich pot řeby nejsou stále ješt ě v jejich 
systémech soudnictví dostate čně vyřešeny. Lidem, kte ří se stanou ob ětí trestného činu, není 
v celé Evrop ě zaručeno zacházení s respektem, ani nemají k dispozici p říslušnou podporu, 
ochranu nebo p řístup k základním prvk ům právní ochrany. K vy řešení tohoto problému musí 
členské státy zvýšit úrove ň práv obětí tak, aby odpovídaly pravidl ům již zavedeným 
mezinárodními nástroji a judikaturou Evropského soudu pro lidská práva.  
EU práva ob ětí v trestním řízení již řeší ve stávajících právních p ředpisech. A čkoli jsou jejich 
cíle a působnost stále aktuální, zm ěnil se pohled spole čnosti na ob ěti a objevily se nové cíle, 
kterými je t řeba se zabývat. Provád ění právních p ředpisů je navíc neú činné. Stávající právní 
předpisy EU proto nevyhovují pot řebám obětí.  
Uvedené záležitosti jsou shrnuty do dvou níže popsaných problém ů: 
                                                 
1 Podle údaj ů Eurostatu bylo v členských státech EU v roce 2007 zaznamenáno okolo 30 milión ů 
trestných činů (bez mén ě závažné trestné činnosti) (Eurostat, Statistika v kostce ( Statistics in focus ), 
36/2009).  Na základ ě analýzy pr ůzkumu ve řejného mín ění týkající se trestné činnosti v EU uvedené v 
dokumentu „Zatížení trestnou činností v EU“ ( The Burden of Crime in the EU ) 
(www.europeansafetyobservatory.eu ) je třeba k tomuto údaji p řipočíst předpokládaných 60 % 
neoznámených trestných činů, čímž dojdeme p řibližně k 75 milión ům přímých ob ětí trestného činu 
ročně (asi 15 % obyvatel EU).  
 
CS 2   CS Problém A : Stávající právní předpisy EU jsou nevyhovující pro zlepšení situace ob ětí – jsou vágní, 
neobsahují konkrétní povinnosti a nejsou vymahatelné, a proto je členské státy provád ějí nedostate čně. 
Problém B : V členských státech nejsou dostate čně řešeny potřeby obětí trestného činu – oběti nemají 1) uznání 
a respekt, 2) ochranu, 3) podporu, 4) ú činný přístup k právní ochran ě a 5) účinný přístup k odškodn ění a náprav ě.  
Důsledky trestného činu a neuspokojení pot řeb obětí nese také  značné skryté náklady , včetně významných 
finančních náklad ů a zdravotních náklad ů. 
2.1. Problém A – právní p ředpisy EU jsou nevyhovující pro zlepšení situace ob ětí 
EU přijala rámcové rozhodnutí 2001/220/SVV o postavení ob ětí v trestním řízení („rámcové 
rozhodnutí“) a sm ěrnici 2004/80/ES o odškod ňování obětí trestných činů. Úroveň provádění 
těchto dvou právních p ředpisů členskými státy se r ůzní. Směrnici o odškod ňování provedla 
většina členských stát ů, ale bude nutné dále prov ěřit, do jaké míry je skute čně účinná. Na 
druhé stran ě provedení rámcového rozhodnutí není uspokojivé. 
I když do p ůsobnosti rámcového rozhodnutí spadá v ětšina práv ob ětí všech druh ů trestných 
činů a je z velké části stále relevantní, je nutné, aby s ohledem na rostoucí informovanost a 
měnící se soudní kulturu každé nové opat ření pokrývalo širší spek trum práv a povinností pro 
členské státy a ne řešilo jen práva a pot řeby stíhaných osob, ale i ob ětí. S ohledem na nový 
výzkum a zjišt ění týkající se ob ětí je proto t řeba aktualizovat p ůsobnost právních p ředpisů EU 
týkajících se pot řeb obětí, zejména pokud jde o vzájemné uznávání ochranných opat ření a 
přístup k právní ochran ě. 
Rámcové rozhodnutí nedosahuje požadované výsledky, pokud jde o řešení potřeb obětí a 
dosažení minimálních pravidel pro ob ěti v celé EU, ani se jim nep řibližuje. Žádný členský stát 
nemůže prohlásit, že rámcové rozhodnutí provedl v plném rozsahu. Neú činnost tohoto 
právního p ředpisu vyplývá z jeho nejasného formulace , nep řítomnosti konkrétn ě 
definovaných povinností a chyb ějící možnosti p řijmout proti členským stát ům opatření v 
případě nesplnění povinnosti. 
Tímto právním rámcem, který stav í na stávajících nástrojích a dopl ňuje je, se zavedou 
minimální pravidla, díky nimž se zlepší situace ob ětí z právního i politického hlediska v celé 
EU a obětem trestného činu ve všech členských státech EU budou poskytována stejná 
základní práva, služby a p řístup k právní ochran ě. 
2.2. Problém B – V EU nejsou dostate čně řešeny pot řeby obětí  
Potřeby obětí lze shrnout do p ěti kategorií: pot řeba, aby byly respektovány a aby s nimi bylo 
zacházeno s respektem a d ůstojně; potřeba ochrany, podpory, p řístupu k právní ochran ě a 
potřeba přístupu k odškodn ění a náprav ě. Skutečnost, že tyto pot řeby nejsou obvykle v 
členských státech dostate čně nebo vhodným zp ůsobem uspokojovány, je klí čovým 
problémem, kterým se budou navrhovaná opat ření zabývat. 
• Problém č. 1 – Ob ětem se nedostává dostate čného uznání a není s nimi zacházeno 
s respektem a d ůstojně. S oběťmi musí být zacházeno jako s ob ěťmi a je třeba respektovat, 
že prošly utrpením. S ob ěťmi se navíc musí p ři veškeré komunikaci se všemi osobami 
účastnícími se soudního řízení zacházet d ůstojně a s respektem. Mimo řádná pozornost by 
se také m ěla věnovat pot řebám zranitelných ob ětí, např. dětí, zdravotn ě postižených osob, 
obětí sexuálního násilí. Rovn ěž musí být respektovány nep římé oběti (např. rodinní 
příslušníci), protože i je trestný čin ovlivnil. 
• Problém č. 2 – Oběti nejsou dostate čně chráněny. Oběti musí být chrán ěny před dalším 
trestným činem či zastrašováním ze strany pachatele. Pro ob ěti chronického násilí je 
bezpečnost nejen jejich primární pot řebou v p řípadě oznámení trestného činu, ale také 
jejich primární obavou. Ob ěti musí být rovn ěž chráněny před sekundární viktimizací 
v průběhu řízení v důsledku špatného zacházení v souvislosti se soudním řízením a v jeho 
průběhu.  
 
CS 3   CS • Problém č. 3 – Obětem se nedostává dostate čné podpory. Bezprostředně po trestném činu 
potřebují oběti podporu, zejména pomoc v nouzi a ps ychologickou první pomoc. Pro ob ěti 
(a to zejména zranitelné ob ěti) je také často potřebná a důležitá podpora b ěhem následného 
soudního řízení, ať již právní, morální či praktická. V d ůsledku trestného činu může být 
potřebná jak krátkodobá, tak dlouhodobá pomoc. 
• Problém č. 4 – Oběti nemají ú činný přístup k právní ochran ě. Oběti musí mít p řístup k 
právní ochran ě, např. musí mít p řístup k soudnímu řízení, musí mít k dispozici adekvátní 
právní zastoupení v trestním řízení, přístup k mén ě formálním právním prost ředkům a 
právo na p řezkum rozhodnutí, zda p řistoupit ke stíhání pachatele. Ob ěti musí rovn ěž 
rozumět sdělovaným informacím a řízení.  
• Problém č. 5 – Oběti nemají ú činný přístup k odškodn ění a náprav ě. Oběti musí mít 
možnost zvolit si vedle b ěžného soudního postupu i služby rest orativní justice. Restorativní 
justice dává ob ětem příležitost konfrontace s pachatelem tvá ří v tvář a umožňuje, aby 
pachatelé nesli odpov ědnost za své činy. Obětem to pomáhá pokra čovat v dalším život ě. 
2.3. Skryté náklady související s viktimizací   
Každý trestný čin nevyhnuteln ě ovlivní ty, kte ří se stanou p římo či nepřímo jeho ob ětí, jakož i 
společnost obecn ě. Trestný čin má významné dopady související s hospodá řstvím a se 
zdravím. Uspokojením pot řeb obětí lze tyto „skryté“ nákla dy snížit. Celkové náklady 
související s trestným činem jsou pro jednotlivce a spole čnost značné. Patří mezi ně hmotné 
náklady, zejména v odv ětví hospodá řství, zdravotnictví a systému trestního soudnictví, a 
nehmotné náklady, jako bolest, ut rpení a snížení kvality života.  
Pokud budou uspokojeny pot řeby obětí před, během a po trestním řízení, mohou být tyto 
negativní d ůsledky omezeny, a lze rovn ěž zabránit tomu, aby se z d ůvodu špatného zacházení 
v průběhu procesu potenciáln ě zhoršovaly. Pokud má ob ěť k dispozici vhodnou podporu a 
ochranu, zotaví se rychleji z d ůsledků trestného činu jak fyzicky, tak psychicky. Nap říklad se 
tím sníží její ušlý zisk a doba  pobírání dávek, nebo se omezí pot řeba další zdravotní pé če. 
Uspokojení pot řeb obětí tedy zna čně přispěje k omezení celkových náklad ů souvisejících s 
trestným činem.  
2.4. Faktory p řispívající k existenci problém ů 
Hlavní faktory, které p řispívají k existenci zjišt ěných problém ů, jsou tyto: neup řednostňování 
obětí a neznalost jejich pot řeb, zakořeněné v historických a kultu rních postojích; chyb ějící 
mechanismy pro prosazování práv ob ětí a chybějící praktické znalosti otázek spojených s 
oběťmi. 
2.5. Základní scéná ř 
Z analýzy vyplývá, že bez dalšího opat ření pravděpodobně nedojde k dostate čnému vývoji ve 
vnitrostátních právních p ředpisech a nevzniknou opat ření, která zajistí, aby se ob ětem 
dostávalo nediskrimina čního zacházení bez ohledu na to, kde se v EU nacházejí, zejména 
když jsou jim poskytovány služby a p řístup k právní ochran ě. Rámcové rozhodnutí – dokonce 
i potom, co se v roce 2014 podle Lisa bonské smlouvy stane Evropský soudní dv ůr příslušným 
soudem – neposkytne uspokojivý právní rámec, nebo ť je nejednozna čně formulován a 
obsahuje nevymahatelné povinnosti . Proto bude obtížné zahájit řízení ve v ěci výkonu 
rozhodnutí a v mnoha p řípadech bude zapot řebí k prokázání dodržení pravidel jen n ěkolik 
málo opat ření. 
 
CS 4   CS 2.6. Potřeba opatření na úrovni EU  
Lisabonská smlouva poskytuje jasný právní základ pro podporu spolupráce a vzájemného 
uznávání v justi ční oblasti s p řeshraničním rozm ěrem tím že budou stanoveny minimální 
normy týkající se práv ob ětí trestného činu.  
Přeshraniční rozměr justiční spolupráce je široký a m ůže vyplynout v celé řadě situací, 
především když se osoba stane ob ětí trestného činu ve stát ě EU, ve kterém je cizincem. Navíc 
existuje rovn ěž přeshraniční rozměr u trestných činů proti osobám v zemi jejich bydlišt ě 
(např. pokud se ob ěť v průběhu řízení přestěhuje nebo pokud se sv ědkové nebo majetek 
nacházejí v zahrani čí). Je proto z řejmé, že p řeshraniční rozměr viktimizace je významný. S 
ohledem na právo na volný pohyb v EU je tedy opat ření na úrovni EU jasn ě prospěšnější než 
vnitrostátní opat ření.  
Na výhodu opat ření na úrovni EU lze nahlížet n ěkolika způsoby. Zaprvé ob ěti nemusí ve 
srovnání se svou domovskou zemí podléhat stejným práv ům v zemi jejich bydlišt ě nebo v 
zemi, kam do časně vycestovaly nebo kterou navštívily. Tím vzniká riziko omezení volného 
pohybu osob a služeb, který je jedním ze základních požadavk ů pro dobré fungování 
vnitřního trhu. Zadruhé se v p řípadě neexistence minimálních pravidel na úrovni EU 
týkajících se práv ob ětí dostává kvalita soudnict ví v EU na nižší úrove ň, než stanoví pravidla 
mezinárodních nástroj ů a judikatury Evropského soudu pro lidská práva. To lze ve spole čném 
prostoru svobody, bezpe čnosti a práva jen st ěží akceptovat. Jelikož jsou stávající právní 
předpisy EU nedosta čující a mezinárodní nástroje nevymah atelné, stává se jejich plošné 
konsistentní uplat ňování v EU nepravd ěpodobné. Opat ření na úrovni EU proto velmi 
pravděpodobně přispěje ke vzniku stejných podmínek ve všech členských státech. V 
neposlední řadě: pokud neexistují spole čná pravidla, snižuje se d ůvěra v systémy soudnictví 
členských stát ů, čímž je naopak nep říznivě ovlivněno účinné používání a uplat ňování nástroj ů 
EU na základ ě zásady vyplývající ze Smlouvy týkajíc í se vzájemného uznávání soudních 
rozhodnutí a následné posilování prostoru svobody, bezpe čnosti a práva.  
Jelikož navíc zavedení t ěchto minimálních pravidel souvisí s ob ěťmi trestného činu, usnad ňují 
tyto normy policejní a justi ční spolupráci obecn ě, nejen pokud jde o ob ěti. To je d ůsledkem 
skutečnosti, že zacházení s ob ětí a obvin ěným v mnoha ohledech souvisí a mnohé obecné 
iniciativy týkající se p řeshraniční justiční spolupráce nebo vzájemného uznávání mohou mít 
na oběti dopad. Pokud se zlepší zacházení s ob ěťmi a jejich ochrana, m ůže se zlepšit i tato 
spolupráce. Opatřením na úrovni EU se tedy zajistí, aby všechny členské státy EU dodržovaly spole čné 
minimální normy pro všechny osoby, které se stanou ob ětí trestného činu na jejich území, a ť 
již jsou jejich státními p říslušníky či nikoliv.  
3. C
ÍLE 
Mezi obecné cíle pat ří podpora vytvo ření evropského prostoru svobody, bezpe čnosti a práva a 
nastolení vzájemné d ůvěry mezi orgány činnými v trestním řízení tím, že budou v celé EU 
plně uznávána práva ob ětí při současném respektování práv a na obhajobu a že se ob čané 
mohou voln ě pohybovat, aniž by s nimi bylo zacházeno rozdíln ě v případě, že se stanou ob ětí 
trestného činu.  
Konkrétní a operativní cíle  jsou uvedeny níže v tabulce:  
 
CS 5   CS Spektrum konkrétních cíl ů, které mají zajistit uz nání a uspokojení pot řeb obětí trestného činu, 
je široké a souvisí s mnoha jinými politikami EU, v četně obchodování s lidmi a pohlavního 
zneužívání a pohlavního vyko řisťování dětí a dětské pornografie. Tyto cíle jsou v souladu s 
přístupy v těchto oblastech. Navrhovaná opat ření budou vycházet ze stávajících nástroj ů a 
doplňovat je a zavedou minimální prav idla týkající se práv ob ětí, čímž se zlepší obecné 
prostředí v právu a politice EU v oblasti ochrany všech ob ětí všech druh ů trestných činů, např. 
včetně obětí terorismu a trestných činů spáchaných v silni čním provozu.  
Všechna opat ření EU i členské státy musí p ři provádění právních p ředpisů EU respektovat 
základní práva všech jednotlivc ů. Opatření EU v této oblasti tedy zárove ň zvýší úrove ň 
základních práv ob ětí trestného činu a přitom zajistí, aby jakékoli omezení práv na obhajobu 
nebo jiných základních práv bylo jasn ě a předvídateln ě formulováno, bylo nezbytné a 
přiměřeně chránilo tato práva a svobody ob ěti.  
4. MOŽNOSTI POLITIKY  
Všechny možnosti prov ěřované v tomto posouzení p ředstavují kombinovaný p řístup s různým 
stupněm uvedených podrobností nebo ukládaných povi nností, které se týkají jak nových 
právních p ředpisů EU, tak praktických opat ření na zajišt ění jejich řádného provedení. 
Všechna opat ření tedy budou doprovázet praktická opat ření, která napomohou provedení a 
zjištění osvědčených metod.  
V posouzení dopad ů bylo přezkoumáno p ět možností politiky: zachování sou časného stavu 
(možnost 1) a t ři možnosti politiky (možnosti 2, 3a, 3b a 4). Zachování sou časného stavu by 
znamenalo nep řijetí žádného opat ření na úrovni EU, což neposta čuje k dosažení minimálních 
společných pravidel týkajících se ochrany ob ětí v celé Evrop ě, zatímco ostatní čtyři 
alternativní možnosti politiky se stanovily s cílem zlepšit postavení ob ětí v Evrop ě. Čtyři Konkrétní cíl  Operativní cíl
A.1 Zajistit uspokojení pot řeb nepřímých obětí. 
A.2 Zajistit, aby byl veškerý personál policie, prokuratury a soud ů, který přijde s obětí 
do kontaktu, řádně proškolen v oblasti ob ětí.  A. Zajistit, aby se 
obětem dostalo uznání a 
aby s nimi bylo zacházeno s úctou a 
důstojně
 A.3 Zavést mechanismy pro hodnocení pot řeb u všech ob ětí s cílem zjistit pot řeby 
obětí a zranitelných ob ětí. 
B.1 Zajistit, aby ob ěti nepřestaly být chrán ěny, pokud cestují nebo se p řestěhují do 
zahraničí. B. Zajistit ochranu 
obětí 
B.2 Zajistit, aby se b ěhem řízení zamezilo kontaktu mezi pachatelem a ob ětí. 
C. Zajistit ob ětem 
podporu  C.1 Zajistit ob ětem dostupnost ú činných podp ůrných služeb.  
D.1 Zajistit všem ob ětem možnost ú častnit se soudního jednání.  
D.2 Zajistit, aby všem ob ětem byla poskytnuta pomoc s porozum ěním svým práv ům, 
povinnostem a řízení. D. Zajistit ob ětem 
účinný přístup k právní 
ochraně 
. D.3 Zajistit, aby všechny ob ěti měly právo na p řezkum rozhodnutí o stíhání.  
E. Zajistit ob ětem 
přístup k odškodn ění a 
nápravě E.1 Zajistit všem ob ětem přístup k účinným službám restorativní justice.  
 
CS 6   CS uvedené možnosti politi ky se liší nízkou – st řední – vysokou úrovní povinností uložených 
členským stát ům a podrobností, jak jsou tyto povinnosti definovány:  
Možnost č. 1: 
Současný stav  Zachování sou časného stavu. Žádné opat ření na úrovni EU.  
  
Možnost č. 2: 
Nízká úrove ň 
uložených 
povinností  Možnost stanovující nejmén ě povinností. Členským stát ům je uloženo minimum 
povinností, pokud jde o zavád ění systém ů či služeb. Obsahuje minimum podrobností 
ohledně toho, jaké úrovn ě by mělo být dosaženo. P ři nutnosti u činit právní opat ření tato 
možnost vyžaduje nejmén ě změn ve vnitrostátních procesních právních p ředpisech.  
  
Možnost č. 3a –
Střední úrove ň 
uložených 
povinností  Možnost stanovující st řední úrove ň povinností. Pokud jde o zavedení služeb a práv, 
ukládá tato možnost členským stát ům střední úrove ň uložených povinností a stanoví, o 
jaké služby by m ělo jít, a p řitom definuje minimální podrobnosti, jak tyto normy 
uplatňovat. Úrove ň povinností uložených členským stát ům souvisejících se z řízením 
služby restorativní justice (viz níže opat ření č. 11) je však nízká a nevyžaduje od nich, 
aby služby restorativní justice z řizovaly, ale jen aby zajistily uplat ňování ochranných 
opatření a minimálních kvalitativních norem v p řípadech, kde se používají služby 
restorativní justice.  
  
Možnost č. 3b –
Střední úrove ň 
uložených 
povinností  Možnost stanovující st řední úrove ň povinností. Pokud jde o zav edení služeb a práv, tato 
možnost ukládá členským stát ům u všech opat ření střední úrove ň povinností a stanoví, o 
jaké služby by m ělo jít, a p řitom definuje minimální podrobnosti, jak tyto normy 
uplatňovat. Úrove ň povinností uložených členským stát ům, pokud jde o služby 
restorativní justice, je však vyšší než u možnosti č. 3a, protože členské státy musí z řídit 
služby restorativní justice a uplat ňovat minimální pravidla.  
  
Možnost č. 4 –
Nejvyšší úrove ň 
uložených povinností
 Možnost, která stanoví nejvíce povinností. Pokud jde o zavád ění služeb a práv, ukládá 
členským stát ům řadu povinností. Rovn ěž stanoví podrobn ěji, o jaké služby by m ělo jít 
a přesné normy, které by se m ěly uplatňovat. 
U každé možnosti politiky bylo zváženo násl edujících jedenáct hledisek, která by m ěla 
největší vliv na dosažení operativních cíl ů a která budou mít pravd ěpodobně nejvýznamn ější 
důsledky a dopady na náklady:  
1 Zahrnutí nep římých obětí 
2 Proškolení 3 Posouzení pot řeb obětí 
4 Identifikace zranitelných ob ětí a poskytování kon krétních služeb 
5 Přeshraniční uplatňování ochranných opat ření 
6 Zavedení odd ělených čekáren pro zamezení kontaktu mezi ob ětí a pachatelem 
7 Zavedení minimální úrovn ě podpůrných služeb pro ob ěti během řízení 
8 Účast na soudním jednání 
9 Poskytnutí tlumo čnických a p řekladatelských služeb 
10 Přezkoumání rozhodnutí 
11 Zavedení služeb re storativní justice 
 
CS 7   CS 5. ANALÝZA DOPAD Ů  
U každé možnosti byla provedena široká analýza dopad ů. Nejdůležitější pravděpodobné 
dopady možností politiky jsou v ekonomické a sociální oblasti. O čekává se, že 
nejvýznamn ější důsledky v oblasti náklad ů vyplynou pro ve řejné orgány. Nep ředpokládají se 
žádné dopady na životní prost ředí. Navíc se o čekává, že všechny možnosti (krom ě zachování 
stávajícího stavu) budou mít kla dný dopad na základní práva, p řičemž možnosti, které mají 
největší dopad, rovn ěž přinesou i nejlepší zlep šení základních práv. 
Dopad různých možností se bude u jednotlivých členských stát ů lišit v závislosti na jejich 
úrovni stávajících norem týkajících se práv ob ětí. Vzhledem k tomu, že se stávající 
vnitrostátní právní p ředpisy a praxe v r ůzné míře liší od minimálních norem, kterých cht ějí 
navrhovaná opat ření dosáhnout, byl by pravd ěpodobně dopad navrhovaných opat ření největší 
pro členské státy, ve kt erých nejsou práva ob ětí ošetřena, či kde nejsou ošet řena dostate čně, 
jak předpokládají tyto normy, zatímco dopad by byl menší ve státech, kde je již ochrana a 
podpora ob ětí na vysoké úrovni.  
6. POROVNÁNÍ JEDNOTLIVÝCH MOŽNOSTÍ  
Ačkoli je možnost politiky č. 1 (zachování stávajícího stavu) snadno proveditelná, nespl ňuje 
uvedené cíle, a proto nebude brána v úvahu. Možnost politiky č. 2 také není p řínosná a 
operativní cíle, kterých Evropská komise hodlá p řijetím nových opat ření dosáhnout, spl ňuje 
nedostate čně .  
Díky možnosti politiky č. 4 se nejpravd ěpodobněji podaří splnit všechny cíle v nejv ětší možné 
míře. Ukládá však členským stát ům nejvíce povinností s nejmen ší mírou flexibility. 
Členským stát ům ukládá další povinnosti. V d ůsledku toho je tedy pravd ěpodobné, že náklady 
budou mnohem vyšší než u ostatních možností a je nejmén ě pravděpodobné, že se na ní 
strany shodnou. Další p řípadné výhody se nezdají být p řiměřené vynaloženým vícenáklad ům.  
Je také velmi pravd ěpodobné, že možnosti politiky č. 3a a 3b cíle splní , i když nikoli ve 
stejné míře jako možnost č. 4. Vzhledem k vyšší mí ře flexibility pro státy jsou tyto možnosti 
provediteln ější z hlediska vyjednávání a zp ůsobí také nižší finan ční náklady než možnost č. 4. 
Navíc bude díky praktickým opat řením i menší riziko nižší ú činnosti. Nicmén ě se má za to, že 
v souvislosti s konkrétním opat řením týkajícím se služeb rest orativní justice vznikají takové 
náklady, že je up řednostňována smíšená možnost č. 3a. Ve srovnání s možností č. 3b se 
provedením možnosti č. 3a zejména zna čně sníží celkové náklady související s provedením. 
Proto je up řednostňovaná možnost politiky č. 3a. 
Provedení up řednostňované  možnosti politiky č. 3a by pomohlo dosáhnout následujících 
výsledků: 
Přijetí právních p ředpisů Evropským parlamentem a Radou  (operativní cíle uvedené 
v závorkách):  
– Obětem jsou ve všech členských státech snadno dostupné podp ůrné služby a jsou 
splněny uvedené minimální standardy služeb (C1).  
– Ve všech členských státech je personá l policie, prokuratury a soud ů proškolen 
v problematice ob ětí. Soudci mají k dispozici justi ční studia (A2).  
– Ve všech členských státech existují mechanismy pro posuzování pot řeb 
jednotlivých ob ětí a identifikování  zranitelných ob ětí (A3).  
– Pokud je osoba identifikována jako zranit elná, má k dispozici minimální služby 
(A3).  
 
CS 8   CS – Oběti mají ve všech členských státech b ěhem řízení k dispozici tlumo čnické a 
překladatelské služby v mí ře přiměřené okolnostem p řípadu (D2).  
– V případě poskytnutí služeb restorativ ní justice se ve všech člesnkých státech 
použijí ur čitá minimální pravidla (E1).  
– Osobám, které mohou již využívat ochranného opat ření, může být na žádost a na 
základě zásady vzájemného uznávání p ři cestě nebo přestěhování do zahrani čí 
poskytnuta ochranná opat ření (B1).  
– Oběť má ve všech členských státech právo požadovat p řezkum rozhodnutí o 
stíhání. P řesný mechanismus, jak bude tento p řezkum provád ěn, se určuje na 
vnitrostátní úrovni (D3).  
– Vyloučení oběti z účasti na soudním jednání vychází z individuálního posouzení a 
oběť je informována o datu kon ání soudního jednání a za ú čast na něm je jí 
poskytnuta finan ční náhrada (D1).  
– Během řízení je minimalizován kontakt pachatele a ob ětí. Všechny nové soudy 
jsou koncipovány tak, aby v nich byly dv ě oddělené čekárny (B2).  
– Právní předpisy se budou obecn ě týkat přímých ob ětí. Všechna práva se však 
budou uplat ňovat i na p římé rodinné p říslušníky ob ětí vraždy. Bezprost ředním 
rodinným p říslušníkům všech ob ětí budou k dispozici podp ůrné služby a ochrana 
(A1). 
Zavedení praktických opat ření, která mají doprová zet legislativní opat ření pro 
usnadnění provád ění a zohlednit budoucí opat ření na úrovni EU, v četně: 
– Studie týkající se odškodn ění ze strany státu a náhrada ze strany pachatele. 
– Studie týkající se právního poraden ství a právní pomoci dostupné ob ětem 
trestného činu. 
– Podpora projekt ů na vytvo ření osvědčených metod, které pomohou členským 
státům lépe pochopit, jak nejlépe dosáhnout cíl ů stanovených v právních 
předpisech.  
– Evropská komise rovn ěž provede své vlastní projek ty a studie s cílem dále 
rozvíjet znalosti v této oblasti. Mezi tyto projekty by mohlo nap ř. patřit zřízení 
interaktivních internet ových stránek ve všech členských státech, které by 
umožnily ob ětem lépe pochopit trestní řízení a svou úlohu v n ěm. Případně by 
mohlo dojít o vytvo ření školicích program ů.  
 
7. SLEDOVÁNÍ A  HODNOCENÍ  
Aby byla plánovaná práva respekto vána v praxi i v právních p ředpisech, je d ůležité vytvo řit 
řádný mechanismus monitorování a hodnocení. Komise má v úmyslu provést samostatnou 
empirickou studii s d ůrazem na sb ěr údajů po dobu 3–5 let s cílem provést d ůkladnou analýzu 
 
CS 9   CS účinnosti návrhu z kvantitativního i kvalitat ivního hlediska. Tyto údaje spole čně s průzkumy 
mezi oběťmi by Komisi umožnily lépe posoudit skute čné dodržování v členských státech 
důkladněji než pomocí prost ředků, které byly dosud dostupné, jakož i vyhodnotit, jak ob ěti 
vnímají uspokojení svých pot řeb.