ZPRÁVA KOMISE RADĚ podle článku 6 směrnice Rady 2008/8/ES /* COM/2014/0380 final */





ZPRÁVA KOMISE RADĚ podle článku 6 směrnice Rady 2008/8/ES 1. Souvislosti Směrnice Rady 2008/8/ES ze dne 12. února 2008, kterou se mění směrnice 2006/112/ES[1], pokud jde o místo poskytnutí služby[2], byla přijata v rámci „balíčku týkajícího se DPH“ s cílem zajistit řádné fungování vnitřního trhu. Tato směrnice uznala, že by se veškeré poskytnutí služeb v zásadě mělo zdaňovat v místě, kde dochází ke skutečné spotřebě. Uznala však rovněž, že v současnosti není možné uplatňovat tuto zásadu ve všech případech kvůli administrativní zátěži a praktickým problémům, jež by to mohlo vytvářet při poskytování služeb konečným spotřebitelům (transakce mezi podniky a spotřebiteli (B2C)). Bylo proto rozhodnuto, že zdanění v místě spotřeby bude omezeno na určitá odvětví. Současně bylo rozhodnuto o vytvoření jediného elektronického portálu, který umožní podnikatelsky přívětivé uplatňování nových pravidel. Nařízení Rady (ES) č. 143/2008[3] proto zavedlo potřebné mechanismy k vytvoření tohoto „jednoho správního místa“. 2. Předmět zprávy Článek 6 směrnice 2008/8/ES stanoví, že „do 31. prosince 2014 předloží Komise zprávu o proveditelnosti týkající se účinného uplatňování pravidla uvedeného v článku 5 pro poskytování telekomunikačních služeb a služeb rozhlasového a televizního vysílání osobám nepovinným k dani a dále o otázce, zda toto pravidlo v daný okamžik stále odpovídá obecné politice týkající se místa poskytnutí služby“. Článek 58 směrnice o DPH, který byl nahrazen článkem 5 směrnice 2008/8/ES, stanoví, že s účinkem od 1. ledna 2015 budou veškeré telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby poskytnuté osobě nepovinné k dani zdanitelné v místě, kde je příjemce usazen nebo má bydliště, nebo místě, kde se obvykle zdržuje. To odráží zásadu zdanění v místě spotřeby. Další ustanovení v článku 5 směrnice 2008/8/ES vyžadují zřízení zvláštního režimu, aby hospodářské subjekty podnikající v členských státech, v nichž nejsou usazeny, mohly mít jediné místo elektronického kontaktu pro účely identifikace a podávání přiznání k DPH a pro účely odvodu daně. Tento režim vyžaduje používání elektronického rozhraní, na něž se odkazuje jako na „zjednodušené jedno správní místo“. Jelikož změna směrnice o DPH směrnicí 2008/8/ES znamená zásadní změny pro hospodářské subjekty v odvětví telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronických služeb a obecně usiluje o úpravu fungování systému DPH, byla nezbytná řada legislativních iniciativ a praktických opatření. Příslušná opatření přijaly útvary Komise, které se zabývají právními otázkami a technickými otázkami souvisejícími s informačními technologiemi. Do tohoto procesu byly úzce zapojeny členské státy a zástupci dotčených odvětví, aby bylo zajištěno, že budou vyřešeny problémy, s nimiž se potýkají všechny zúčastněné strany. Důležitým milníkem pro účinné uplatňování nových pravidel od 1. ledna 2015 je bezproblémové a včasné vytvoření zjednodušeného jednoho správního místa, které hospodářským subjektům a členským státům umožní spolupracovat jednodušeji, rychleji a účinněji. Všechny právní předpisy, které byly v tomto ohledu zapotřebí, přijala Rada do konce roku 2013. S cílem poskytnout zúčastněným stranám další vodítko byly v prvním pololetí roku 2014 zveřejněny pokyny a vysvětlivky týkající se nových pravidel. Tyto dokumenty doprovázel komplexní komunikační plán k informování podniků v Evropě a po celém světě o fungování nového systému. Tato zpráva se proto zaměřuje na opatření, která byla přijata k zajištění řádného a účinného uplatňování nových pravidel od 1. ledna 2015. 3. Opatření přijatá k zajištění účinného uplatňování Příprava na vstup nových pravidel v platnost začala před šesti lety, ihned po přijetí směrnice 2008/8/ES. Od té doby bylo podniknuto mnoho kroků s cílem posílit komunikaci mezi vnitrostátními orgány, dosáhnout jednotného chápání obsahu nových pravidel a dospět k společnému postoji ohledně toho, jak by členské státy měly tato pravidla zavést a uplatňovat. V zájmu zajištění soudržného a jednotného uplatňování pravidel Komise intenzivně spolupracovala s členskými státy na výměně názorů a hledání společných a proveditelných řešení technických problémů spojených s touto významnou reformou. Opatření, která byla přijata k zajištění účinného uplatňování, zahrnují pět hlavních oblastí: příprava a přijetí příslušného právního rámce, dosažení společné dohody o uplatňování nových pravidel týkajících se místa poskytnutí služby a souvisejících povinností (zjednodušené jedno správní místo), zajištění zavedení informačních technologií pro zjednodušené jedno správní místo, objasnění koncepce auditu v rámci zjednodušeného jednoho správního místa a informování zúčastněných stran a zvyšování jejich povědomí. 3.1. Přijetí příslušného právního rámce Účinné uplatňování nových pravidel týkajících se místa poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronických služeb osobám nepovinným k dani vyžadovalo vypracování náležitého právního rámce, jenž objasňuje pojmy uvedené v článku 5 směrnice 2008/8/ES a umožňuje rozvoj elektronického rozhraní, které zjednodušuje povinnosti hospodářských subjektů týkající se dodržování předpisů. Komise navrhla a příslušné orgány posléze přijaly tyto právní akty: · nařízení Rady (EU) č. 967/2012 ze dne 9. října 2012, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani[4]. Toto nařízení uvádí hlavní povinnosti osob povinných k dani na základě zvláštních režimů a upravuje otázky, jako je registrace, zrušení registrace a vynětí, · prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1042/2013 ze dne 7. října 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o místo poskytnutí služby[5]. Toto nařízení se zabývá pravidly týkajícími se místa poskytnutí služby a objasňuje, jak by se měla tato pravidla uplatňovat, a · prováděcí nařízení Komise (EU) č. 815/2012 ze dne 13. září 2012, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EU) č. 904/2010, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani[6]. Toto nařízení standardizuje přiznání k DPH a výměnu údajů mezi členskými státy s cílem zajistit úplnou interoperabilitu zjednodušeného jednoho správního místa. Velká pozornost byla věnována tomu, aby se předešlo problémům s interoperabilitou, jež se vyskytly v souvislosti se zaváděním postupu pro vrácení DPH neusazeným osobám povinným k dani podle směrnice o vrácení DPH[7]. Použití prováděcích aktů Komisi umožnilo zavést standardizované postupy. 3.2. Dosažení společné dohody ohledně uplatňování nových pravidel Možné problémy vyplývající z uplatňování nových pravidel týkajících se místa poskytnutí služeb byly nejprve přezkoumány na semináři (financovaném z programu Fiscalis 2013), který se v listopadu 2008 konal na Maltě. Výsledky diskusí ukázaly, že co se týká telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronických služeb, jsou zapotřebí vstupní údaje od zúčastněných stran z podnikatelského sektoru, aby bylo možno náležitě určit a odstranit praktické problémy vyplývající z uplatňování nové zásady zdanění. S přihlédnutím k tomu byl uspořádán druhý seminář v rámci programu Fiscalis, který se v březnu 2012 konal v Lucemburku a na nějž byly pozvány nejen členské státy, nýbrž rovněž zástupci dotčených odvětví, aby se podělili o své odborné znalosti. Výsledek tohoto semináře představoval důležitý krok v procesu přípravy návrhu Komise z prosince 2012[8], který Rada přijala jako prováděcí nařízení (EU) č. 1042/2013 (viz bod 3.1.). Během jednání o prováděcím nařízení v Radě se obecně uznávalo, že pro podniky a členské státy budou užitečné zevrubné vysvětlivky s podrobnějšími informacemi o uplatňování nových ustanovení v praxi. Útvary Komise proto vypracovaly návrh vysvětlivek ke změnám DPH, pokud jde o pravidla týkající se místa poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronických služeb, která vstoupí v platnost v roce 2015. Tyto vysvětlivky se zaměřovaly zejména na ustanovení v prováděcím nařízení (EU) č. 1042/2013 a nejsou právně závazné. V listopadu 2013 uspořádala Komise workshop v rámci programu Fiscalis pro zástupce členských států a podniků, který se konal v Nizozemsku a na němž byl projednán návrh vysvětlivek. Konečné znění vysvětlivek bylo vyhotoveno na základě věcné a plodné diskuse se zástupci podniků a členských států během workshopu a na následných schůzkách v Bruselu. Dokument byl zveřejněn[9] s dostatečným předstihem přede dnem vstupu nových pravidel v platnost, v dubnu 2014, s cílem napomoci správcům daně a podnikům při přizpůsobování jejich vnitřních postupů a obchodních a podnikových nástrojů novému systému. Usuzuje se, že nyní byla přijata dostatečná opatření, která zúčastněným stranám poskytují jednoznačnou představu o tom, jak mají být nadcházející změny uplatňovány, zajišťují právní jistotu a omezují administrativní zátěž uloženou daňovým správám a hospodářským subjektům v období, které je zapotřebí pro přizpůsobení se novým pravidlům. Tato spolupráce na společném chápání nových pravidel týkajících se místa poskytnutí služby by měla zamezit rozdílným výkladům platného právního rámce a omezit rizika dvojího zdanění. 3.3. Důsledky nových pravidel Do 31. prosince 2014 jsou služby poskytnuté poskytovateli usazenými v EU osobám nepovinným k dani v EU zpravidla zdaňovány v místě, kde je usazen poskytovatel. Od 1. ledna 2015 budou veškeré telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby zdanitelné v místě, kde je usazen příjemce (pokud se nepoužije pravidlo týkající se skutečného použití a využití), a to i v případě, je-li příjemce osobou nepovinnou k dani. V případě těchto služeb poskytovaných osobám nepovinným k dani se proto musí poskytovatelé z EU i ze třetích zemí zaregistrovat pro účely DPH a dodržovat příslušné povinnosti v členském státě, v němž je příjemce usazen nebo má bydliště nebo v němž se obvykle zdržuje. S cílem zbavit hospodářské subjekty povinnosti zaregistrovat se pro účely DPH v každém členském státě, v němž poskytují takovéto služby osobám nepovinným k dani, usnadnit dodržování předpisů a zjednodušit podnikatelské činnosti však právní předpisy stanoví, že osoby povinné k dani mohou využít zvláštní režim, který umožňuje, aby byly identifikovány pro účely DPH pouze v jednom členském státě, namísto povinnosti zaregistrovat se ve všech členských státech spotřeby. Tento zvláštní režim závisí na elektronickém rozhraní (zjednodušené jedno správní místo), jehož vývoj představuje důležitý milník, avšak rovněž značný problém, který vyžaduje, aby Komise, členské státy a zástupci podniků úzce spolupracovali. Zvláštní pozornost byla tudíž věnována zahájení příprav na zavedení elektronického rozhraní ve všech členských státech s dostatečným předstihem, aby byly zajištěny náležité provozní výsledky, jakmile nová pravidla vstoupí v platnost. Členské státy byly mimoto na různých fórech informovány o nutnosti přidělit na tento projekt dostatečné zdroje. 3.4. Usnadnění dodržování předpisů ze strany hospodářských subjektů a výběr příjmů prostřednictvím zjednodušeného jednoho správního místa Při vstupu nových pravidel týkajících se místa poskytnutí služby v platnost dne 1. ledna 2015 musí být zjednodušené jedno správní místo plně funkční. Obchodníci se však budou moci do zvláštního režimu registrovat od 1. října 2014. Jak je uvedeno v preambuli prováděcího nařízení (EU) č. 815/2012, členské státy nesou hlavní odpovědnost za technické provedení elektronického rozhraní, které se má používat jako zjednodušené jedno správní místo. Vzhledem k důsledkům nových pravidel pro dodržování předpisů má pro poskytovatele podnikající v členských státech, v nichž nejsou usazeni, zásadní význam včasné zavedení a účinné fungování systému. K dosažení tohoto cíle přijala Komise soudržná a včasná opatření, aby pomohla zajistit, že elektronické rozhraní je ve všech členských státech vyvíjeno jednotně. V rámci programu Fiscalis 2013 byly uspořádány a financovány dva workshopy. První z nich, věnovaný zavedení zjednodušeného jednoho správního místa, se konal v červnu 2011 v Malmö a připravil půdu pro vypracování prováděcích pravidel týkajících se fungování režimu a standardizace přiznání k dani a výměny údajů. Druhý workshop, věnovaný přípravě pokynů k zjednodušenému jednomu správnímu místu, se konal v květnu 2013 na Kypru. Na konci roku 2013 byly na internetových stránkách Komise[10] zveřejněny pokyny k zjednodušenému jednomu správnímu místu, které mají zajistit lepší pochopení změn, jež vstoupí v platnost v lednu 2015. Pokyny obsahují praktické vodítko k uplatňování právních předpisů a specifikací týkajících se zjednodušeného jednoho správního místa. Útvary Komise tyto pokyny vyhotovily, aby uspokojily oprávněná očekávání a potřebu jasnosti a právní jistoty u zúčastněných stran, jichž se vstup nových pravidel v platnost týká. Pokyny byly v říjnu 2013 projednány Stálým výborem pro správní spolupráci (SCAC)[11] a nejsou právně závazné. 3.5. Zavádění informačních technologií pro zjednodušené jedno správní místo Komise koordinuje rovněž zavádění informačních technologií pro zjednodušené jedno správní místo ve všech členských státech. Na podzim 2012 přijal Stálý výbor pro správní spolupráci funkční a technické specifikace systému (tj. přesné údaje, jak by členské státy měly zavést své informační systémy) a od té doby členské státy při vývoji potřebného rámce informačních technologií náležitě pokročily. V rámci celkového projektu týkajícího se zjednodušeného jednoho správního místa odpovídaly útvary Komise za vypracování specifikací, rozvoj systému, testování shody, uvedení systému do provozu a koordinaci činností členských států. Rozsah intervence Komise byl omezen na společnou oblast, zatímco podnikové procesy jsou stanoveny zvlášť na vnitrostátní úrovni. V této oblasti se uskutečnilo mnoho práce, zejména prostřednictvím pravidelných workshopů týkajících se informačních technologií, jichž se zúčastnily všechny členské státy. Odborníci na informační technologie v Komisi mimoto ve všech členských státech uskutečnili dvoustranné kontrolní mise, aby individuálně posoudili problémy, jež se v některých konkrétních případech vyskytly, a nalezli účinná řešení. Je nanejvýš důležité, aby členské státy vyčleňovaly na tuto práci i nadále potřebné zdroje v zájmu jejího včasného dokončení. V měsících, které zbývají do vstupu nových pravidel v platnost, budou odborníci na informační technologie v Komisi podrobně sledovat stav v jednotlivých členských státech. Nebude-li ke dni 1. ledna 2015 elektronický systém připraven nebo nebude-li správně fungovat v jednom členském státě, budou se muset poskytovatelé z tohoto členského státu podle obecných pravidel i nadále zaregistrovat pro účely DPH a podávat přiznání k dani ve všech členských státech, v nichž poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby osobám nepovinným k dani. Otázkou, která z těchto zkušeností vyplývá do budoucna, je to, zda má v době fiskální konsolidace smysl vyvíjet tyto informační systémy na vnitrostátní úrovni jednotlivými správami, nebo zda by nebylo vhodnější mít systém EU nebo přinejmenším to, aby členské státy spojily své zdroje a vyvinuly určité moduly společně. 3.6. Audit zjednodušeného jednoho správního místa Právní předpisy EU týkající se zjednodušeného jednoho správního místa stanoví kontroly a audity, které má provádět členský stát spotřeby, i když existuje řada nástrojů k zlepšení koordinace auditů mezi členskými státy. Tyto audity mohou zahrnovat až 27 různých zahraničních daňových správ (v případě společností z EU, nebo 28 v případě společností ze třetích zemí), které provádějí audit téže společnosti bez jakékoli koordinace, což povede k žádostem o informace ve více jazycích. To by nejenže mohlo odvětví elektronického obchodu uložit nepřiměřenou administrativní zátěž, nýbrž by to mohlo ohrozit rovněž účinnost samotných auditů a úroveň dobrovolného dodržování předpisů (zejména na straně společností ze třetích zemí). Neexistence koordinovaného přístupu mimoto váže prostředky vyhrazené na audit v rámci daňových správ, což by mohlo mít negativní dopad na „užitek auditů“ v členských státech. Projektová skupina v rámci programu Fiscalis vypracovala soubor doporučení k auditu zjednodušeného jednoho správního místa s cílem tyto problémy odstranit. Doporučení byla projednána na workshopu týkajícím se „auditu a kontroly zjednodušeného jednoho správního místa pro DPH“, který se konal v září 2013 ve Švédsku. Doporučení prosazují zásadu, podle níž audity koordinuje členský stát identifikace, aniž by byla dotčena pravomoc členského státu spotřeby vyměřovat daň v souladu se stávajícími právními předpisy. Ve zprávě projektové skupiny se doporučovalo, aby funkce v oblasti auditu a kontroly převzal jménem členských států spotřeby členský stát identifikace, tj. členský stát, v němž je hospodářský subjekt usazen nebo který si zvolil jako hlavní kontaktní orgán. Ačkoli naprostá většina členských států tuto práci v pracovní skupině Rady na vysoké úrovni a rovněž v příslušném výboru důrazně podpořila, s provedením doporučení nesouhlasily všechny členské státy. Útvary Komise zveřejní na svých internetových stránkách doporučení, která mají význam pro podniky[12], a domnívají se, že by je měly uplatňovat všechny členské státy, aby byla zajištěna maximální účinnost a aby se zátěž podniků omezila na minimum. 3.7. Komunikace a zvyšování informovanosti Důležitým prvkem práce v rámci příprav na vstup nových pravidel týkajících se místa poskytnutí služby v platnost je nutnost poskytnout podnikům a vnitrostátním daňovým správám dostatečné informace o rozsahu a dopadu nadcházejících změn. Komise se proto rozhodla vytvořit internetový portál EU vyhrazený uplatňování nových pravidel. Tento portál by mohl tvořit „zárodek“ širšího internetového portálu věnovaného záležitostem DPH v EU. Jelikož reforma bude mít důsledky nejen pro evropské hospodářské subjekty, nýbrž rovněž pro hospodářské subjekty z celého světa, budou pokyny k zjednodušenému jednomu správnímu místu a vysvětlivky k novým pravidlům týkajícím se místa poskytnutí služby na internetovém portálu zveřejněny v japonštině, ruštině a čínštině a rovněž ve všech úředních jazycích EU. Další informace o zvláštních pravidlech členských států, které jsou důležité pro podniky používající zjednodušené jedno správní místo, budou na tento internetový portál EU přeneseny do konce roku 2014 společně s odkazy na internetové portály jednotlivých členských států. Tyto údaje budou odrážet stávající zvláštní požadavky v členských státech, zejména co se týká fakturačních povinností, pravidel použití a využití, uplatňování určitých výjimek atd. Je důležité uvést, že v rámci zjednodušeného jednoho správního místa budou i nadále platit některé aspekty vnitrostátních právních předpisů. Cílem internetového portálu je usnadnit činnost podniků působících v různých členských státech tím, že jim poskytne souhrnnou databázi, která jim umožňuje získat snadno informace o příslušných povinnostech týkajících se dodržování předpisů v EU, a tím sníží náklady na plnění požadavků. Zaveden byl rovněž zvláštní komunikační plán, který má šířeji oslovit zúčastněné strany usazené ve třetích zemích, jichž se mohou dotýkat nová pravidla o místu poskytnutí služby. Pořádají se konference s cílem zvýšit informovanost o nových pravidlech a zlepšit porozumění těmto pravidlům. Prezentace byla předvedena účastníkům druhého zasedání Globálního fóra OECD o DPH, které se ve dnech 17. a 18. dubna 2014 uskutečnilo v Tokiu[13]. K událostem, které se budou konat v průběhu roku 2014, patří konference v Lucemburku dne 15. května, ve Spojeném království dne 2. června, v Polsku dne 9. září a v USA koncem září. V pozdější fázi mohou být zorganizovány další akce. 4. Posouzení proveditelnosti 4.1. Soulad nových pravidel s obecnou politikou týkající se místa poskytnutí služby Šest let od přijetí směrnice 2008/8/ES jsou nová pravidla týkající se místa poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronických služeb plně v souladu s obecnou politikou, která je sledována s ohledem na budoucnost DPH. Dne 6. prosince 2011 přijala Komise sdělení o budoucnosti DPH[14], v němž představila základní prvky přepracovaného systému DPH, který by měl nahradit stávající přechodná opatření, a určila prioritní oblasti pro další činnost. Ve sdělení bylo potvrzeno, že cíl spočívající ve stanovení konečného režimu DPH založeného na zdaňování v zemi původu, je stále nedosažitelný, a je proto třeba od něj upustit ve prospěch systému založeného na alternativní koncepci vycházející z místa určení. Podle tohoto nového přístupu by měl být budoucí systém DPH založen na zásadě, že se místo dodání zboží nebo poskytnutí služby nachází v členském státě spotřeby, jak vyžadují nová pravidla týkající se místa poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronických služeb, která vstoupí v platnost dne 1. ledna 2015. Skutečnost, že Rada toto sdělení schválila (v závěrech přijatých dne 15. května 2012) dále prokazuje, že pravidlo stanovené v článku 5 směrnice 2008/8/ES je nejenže v souladu s obecnou politikou v oblasti nepřímých daní, nýbrž vyjadřuje rovněž její hlavní budoucí zaměření. To dokládá i význam, který Komise přikládá včasnému zavedení zjednodušeného jednoho správního místa. To je priorita, která také získala plnou podporu Rady. Mimoto je třeba zdůraznit, že toto pravidlo je zcela v souladu se směry politiky, které jsou v současnosti projednávány na mezinárodní úrovni. Podle pravidel OECD pro zdanění elektronického obchodování, která byla schválena v roce 1998 v Ottawě[15], by daně ze spotřeby (jako je DPH) měly vést k zdanění v místě spotřeby. Tyto zásady jsou základem pokynů k DPH / dani ze zboží a služeb v případě služeb poskytovaných podniky spotřebitelům, jež v současnosti vypracovává OECD. Uplatňování zásady místa určení mimoto poskytuje základ pro trvalé řešení problémů, jež vyvolává rozvoj digitální ekonomiky, jelikož zajišťuje rovné podmínky pro hospodářské subjekty poskytující zboží a služby ze vzdáleného místa. Je proto rovněž v souladu s přístupem, který přijala odborná skupina Komise na vysoké úrovni pro zdanění digitální ekonomiky, a s prací OECD zabývající se problémem narušování základu daně a přesouvání zisku. 4.2. Účinné zavedení nových pravidel do 1. ledna 2015 Zavedení nových pravidel týkajících se místa poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronických služeb představuje významnou změnu stávajících pravidel systému DPH v EU. Příprava na jejich zavedení vyvolala řadu problémů, a to právních i technických. Díky četným opatřením, která byla přijata v letech přede dnem vstupu v platnost, a plodné spolupráci s členskými státy a zúčastněnými stranami ze soukromého sektoru byl zaveden spolehlivý rámec pro jednotné, účinné a včasné zavedení. Komise přijala potřebná opatření s cílem zajistit zavedení náležitého právního rámce společně s praktickými a podrobnými pokyny pro podniky a členské státy. Komise rovněž podporuje a sleduje úsilí členských států o přípravu technického provedení elektronického rozhraní, aby bylo možné řádné fungování zjednodušeného jednoho správního místa. Uskutečnily se další iniciativy k zvýšení povědomí, informování zúčastněných stran, jichž se nová pravidla týkají, a vydání pokynů umožňujících jejich bezproblémové uplatňování. Komise proto vyvozuje závěr, že účinné uplatňování nového pravidla týkajícího se místa poskytnutí telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronických služeb osobám nepovinným k dani od 1. ledna 2015 je proveditelné. Do tohoto dne a po vstupu nových ujednání v platnost bude Komise i nadále sledovat pokrok, jehož členské státy dosáhly při zavádění zjednodušeného jednoho správního místa, což by mělo představovat důležitý krok směrem k jednoduššímu a účinnějšímu fungování vnitřního trhu. 5. Závěry Co se týká dalších opatření, která budou přijata před vstupem nových pravidel týkajících se poskytování telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání a elektronických služeb osobám nepovinným k dani v platnost, Komise členské státy vyzývá, aby přijaly plnou odpovědnost za technické přípravy a aby se připravily na zavedení zjednodušeného jednoho správního místa. Jelikož veškerá nezbytná opatření, jež měla provést Komise, byla přijata včas, měly by členské státy dovést projekt do úspěšného konce a zajistit, aby byla nová pravidla od 1. ledna 2015 účinně uplatňována. Komise se domnívá, že by v zájmu zajištění hladkého přechodu na nová pravidla měl převládnout pragmatický přístup, pokud jde o přechodná opatření, která členské státy zavedou. Ta by měla zajistit náležité zdaňování a současně zamezit případným rizikům dvojího zdanění. V tomto ohledu by „linii“, kterou přijmou všechny členské státy, měly představovat pokyny, jež téměř jednomyslně schválil výbor pro DPH[16]. Článek 221 směrnice o DPH mimoto stanoví, že členské státy mohou osobám povinným k dani uložit povinnost vystavit fakturu[17] za dodání zboží nebo poskytnutí služeb osobám nepovinným k dani (transakce mezi podniky a spotřebiteli). Tato povinnost však může být pro hospodářské subjekty obchodující v různých členských státech obtížná. V zájmu dalšího zjednodušení dodržování předpisů ze strany hospodářských subjektů se proto Komise domnívá, že by členské státy neměly vyžadovat, aby podniky vystavovaly faktury v případě transakcí mezi podniky a spotřebiteli, na něž se vztahuje zjednodušené jedno správní místo. Komise rovněž podotýká, že mnoho podniků má velké obavy ohledně způsobu, jak mohou být v budoucnu řešeny případné rozdíly mezi členskými státy, pokud jde o zdaňování těchto služeb: obávají se, že jim různé daňové správy předloží daňové výměry za stejnou službu, přičemž neexistuje žádný postup nebo mechanismus pro řešení sporů mezi členskými státy. Komise tuto obavu související s neexistencí takovéhoto postupu nebo mechanismu sdílí. Stávající právní rámec nestanoví žádné oficiální možnosti řešení těchto situací a Komise nemá žádnou pravomoc zabývat se problémy dvojího zdanění. Tato pravomoc je proto plně v rukou členských států. Komise považuje za nezbytné zavést na evropské úrovni mechanismus pro řešení případů dvojího zdanění. Jelikož se členské státy v minulosti zdráhaly takovéto iniciativy podpořit, vyzývá členské státy, aby vytvořily snadno dostupné kontaktní místo a aby útvarům Komise sdělily podrobné údaje, aby mohl být na jejích internetových stránkách zveřejněn kompletní seznam[18]. To bude představovat první instanci při hledání řešení v případech dvojího zdanění kvůli rozdílnému vyměření daně ze strany vnitrostátních daňových správ. 6. Doporučení týkající se dalšího postupu Komise členské státy vyzývá, aby: · přijaly veškerá příslušná opatření k včasnému zavedení potřebné infrastruktury informačních technologií, · plně uplatňovaly pokyny k auditu, · upustily od možnosti vyžadovat fakturu v případě služeb poskytnutých v rámci transakcí mezi podniky a spotřebiteli, na něž se vztahují nová pravidla týkající se místa poskytnutí služby, a · určily snadno dostupné kontaktní místo pro řešení problémů dvojího zdanění. [1] Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (směrnice o DPH), (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1). [2] Úř. věst. L 44, 20.2.2008, s. 11. [3] Nařízení Rady (ES) č. 143/2008 ze dne 12. února 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1798/2003, pokud jde o zavedení nástrojů správní spolupráce a výměnu informací s ohledem na pravidla týkající se místa poskytnutí služby, zvláštních režimů a postupu při vrácení daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 44, 20.2.2008, s. 1). Nařízení (ES) č. 1798/2003 bylo od té doby nahrazeno nařízením Rady (EU) č. 904/2010 ze dne 7. října 2010 o správní spolupráci a boji proti podvodům v oblasti daně z přidané hodnoty (přepracování) (Úř. věst. L 268, 12.10.2010. s. 1). [4] Úř. věst. L 290, 20.10.2012, s. 1. [5] Úř. věst. L 284, 26.10.2013, s. 1. [6] Úř. věst. L 294, 14.9.2012, s. 3. [7] Směrnice Rady 2008/9/ES ze dne 12. února 2008, kterou se stanoví prováděcí pravidla pro vrácení daně z přidané hodnoty stanovené směrnicí 2006/112/ES osobám povinným k dani neusazeným v členském státě vrácení daně, ale v jiném členském státě (Úř. věst. L 44, 20.2.2008, s. 23). [8] COM(2012) 763 final. [9] Telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby (Telecommunications, broadcasting & electronic services) – Evropská komise: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm#explanatory_notes [10] Telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby (Telecommunications, broadcasting & electronic services) – Evropská komise: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm#one_stop [11] Tento výbor je zřízen podle článku 58 nařízení (EU) č. 904/2010. [12] Telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby (Telecommunications, broadcasting & electronic services) – Evropská komise: http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm [13] http://www.oecd.org/tax/consumption/ [14] Viz sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru o budoucnosti DPH – Pro jednodušší, stabilnější a účinnější systém DPH uzpůsobený jednotnému trhu – KOM(2011) 851 v konečném znění. [15] http://www.oecd.org/ctp/consumption/Taxation%20and%20eCommerce%202001.pdf [16] Viz 100. zasedání výboru pro DPH, pracovní dokument č. 797 FINAL: http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/taxation/vat/key_documents/vat_committee/guidelines-vat-committee-meetings_en.pdf [17] Pokud jde o obsah faktury ve smyslu právních předpisů o DPH, viz článek 226 směrnice o DPH. [18] http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/vat/how_vat_works/telecom/index_en.htm