·další vědecké odkazy považované za relevantní pro toto téma.

V průběhu přípravy vědeckých podkladů pro tento návrh využívalo Společné výzkumné středisko konzultace v několika úrovních. V první úrovni požádalo JRC skupinu vybraných odborníků z akademické sféry, vodohospodářství a Světové zdravotnické organizace o jejich poznatky a připomínky k přípravě dokumentu. Ve druhé úrovni byly formálně informovány členské státy prostřednictvím ad hoc skupiny pro opětovné využívání vody, kdy JRC představilo při třech příležitostech příslušné verze. Byly zadokumentovány písemné připomínky členských států a rozeslány odpovědi JRC. Kromě toho představilo JRC při několika veřejných akcích a vědeckých zasedáních postup práce. Tyto prezentace zahrnovaly mimo jiné skupinu pro vodu při Evropském parlamentu, akční skupinu EIP pro opětovné využívání vody, 11. mezinárodní konferenci IWA o recyklaci a opětovném využívání vody a akci COST NEREUS o nových a nově se objevujících problémech a příležitostech v oblasti opětovného využití odpadní vody. Vzhledem k citlivosti zdravotních a environmentálních aspektů a důvěře veřejnosti v opětovné využívání vody byly požádány o vědecká stanoviska nezávislý Vědecký výbor pro zdravotní a environmentální rizika (SCHEER) a Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) a jejich stanoviska pak byla vzata v úvahu při zpracování finální verze dokumentu, případně bylo uvedeno odůvodnění, pokud tato stanoviska nebyla zohledněna. Byli konzultováni odborníci, jejichž příspěvky jsou hluboce ceněny a kteří v průběhu celého procesu poskytovali připomínky a vstupy v důležité diskuzi o dokumentu.

•Posouzení dopadů

Návrh vychází z posouzení dopadu, k němuž vydal Výbor pro kontrolu regulace dne 19. ledna 2018 kladné stanovisko s výhradami (předtím bylo dne 27. října 2017 vydáno záporné stanovisko). Problémy, na něž upozornil Výbor pro kontrolu regulace, byly řešeny v revidované verzi pracovního dokumentu útvarů Komise Posouzení dopadu, v němž je zvláštní kapitola věnovaná popisu změn provedených po vydání stanoviska Výboru pro kontrolu regulace (příloha 1 zprávy o posouzení dopadu – procedurální informace).

Na základě Plánu na ochranu vodních zdrojů Evropy, kontroly efektivity politiky EU na ochranu sladké vody, podkladových studií a konzultací s účastníky byla vypracována řada možností v oblasti politiky na řešení zjištěného problému a jeho základních příčin. V posouzení dopadu byly jednotlivé možnosti hodnoceny s ohledem na jejich potenciál a účelnost pro dosažení zastřešujícího cíle nařízení, kterým je řešit nedostatek vody formou opětovného využívání vody při současném zajištění ochrany životního prostředí a zdraví lidí. U doplňování zásob podzemních vod ukázala analýza provedená v posouzení dopadu, že regulační opatření EU není přiměřené vzhledem k silnému lokálnímu rozměru. Podrobnosti o výsledku těchto analýz jsou uvedeny ve studii o posouzení dopadu a v pracovním dokumentu útvarů Komise Posouzení dopadu.

Tři posuzované možnosti politiky zahrnují 1) právní nástroj zajišťující bezpečnost zemědělských produktů „univerzálně“ (jsou stanoveny nejpřísnější minimální požadavky bez ohledu na kategorii potravinářské plodiny a způsob zavlažování) a ochranu veřejného zdraví a životního prostředí na místní úrovni (hlavní úkoly v oblasti řízení rizik), 2) právní nástroj zajišťující bezpečnost zemědělských produktů „jednoúčelově“ (minimální požadavky jsou stanoveny podle kategorie potravinářské plodiny a způsobu zavlažování) a ochranu veřejného zdraví a životního prostředí na místní úrovni (hlavní úkoly v oblasti řízení rizik) a 3) pokyny pro bezpečnost zemědělských produktů využívající „jednoúčelový“ přístup (minimální požadavky jsou stanoveny podle kategorie potravinářské plodiny a způsobu zavlažování) a ochranu veřejného zdraví a životního prostředí na místní úrovni (hlavní úkoly v oblasti řízení rizik). U možnosti 1) a 2) by byl právní nástroj doprovázen pokynem k provádění hlavních úkolů v oblasti řízení rizik, který by byl vypracován společně s členskými státy.

Zavlažování v zemědělství je zdaleka největším uplatněním znovu využité vody na celém světě i v Evropě a je to významný způsob používání vody v Evropě, celkově představuje zhruba čtvrtinu veškerého odběru sladké vody. Odběr pro zavlažování činí přibližně 60 % celkového odběru sladké vody v jižní a jihovýchodní Evropě a až 80 % v některých oblastech povodí. Zemědělství má proto největší potenciál zvýšit opětovné využití vody a přispět tak ke zmírnění nedostatku vody v Evropě. Analýzy a následné stanovení pořadí možností vedlo k závěru, že preferovanou variantou pro zavlažování v zemědělství je právní nástroj s „jednoúčelovým“ přístupem, neboť dokáže zajistit vyšší objem vyčištěné odpadní vody za nižší náklady než ostatní možnosti. Pro zavlažování v zemědělství by nařízení EU s „jednoúčelovým“ přístupem a řízením rizik přineslo největší environmentální, ekonomické i sociální výhody v porovnání s jinými možnostmi. Přispělo by zejména ke zmírnění nedostatku vody formou zvýšení opětovného využívání vody za dostupné ceny v množství přibližně 6,6 miliardy m3 ročně oproti výchozímu stavu, tedy 1,7 miliardy m3. Kromě toho by to vytvořilo rovné podmínky pro investory a poskytlo jistotu pro distribuci příslušných produktů na vnitřním trhu, což by rovněž přispělo k prohloubení důvěry veřejnosti k opětovně využívané vodě pro zavlažování.

Podle odhadů by správní náklady pro vnitrostátní orgány byly zanedbatelné nebo velmi malé v porovnání s výchozím stavem. Nařízení EU využívající „jednoúčelový“ přístup by podle očekávání mělo vyžadovat investice na vyčištění dostupných objemů vod ve výši 38 EUR/m3/ den, zatímco „univerzální“ přístup by tyto náklady zvýšil na 271 EUR/m3/den. Investice menší než 700 milionů EUR by umožňovala vyčištění více než 6,6 miliardy m3 ročně do stejného limitu nákladů podle „jednoúčelového“ přístupu s celkovými náklady na recyklovanou odpadní vodu pod 0,5 EUR/m3.