CS Úřední věstník Evropské unie C 277/81

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k návrhu směrnice Rady, kterou se členským státům ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy a/nebo ropných produktů

(KOM(2008) 775 v konečném znění – 2008/0220 (CNS))

(2009/C 277/16)

Zpravodaj: pan CEDRONE

Dne 10. prosince 2008 se Rada, v souladu s články 100 a 262 Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

návrhu směrnice Rady, kterou se členským státům ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy a/nebo ropných produktů

KOM(2008) 775 v konečném znění – 2008/0220 (CNS).

Specializovaná sekce Doprava, energetika, infrastruktura a informační společnost, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 15. dubna 2009. Zpravodajem byl pan CEDRONE.

Na 453. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 13. a 14. května 2009 (jednání dne13. května), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 182 hlasy pro, 3 hlasy byly proti a 8 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry

1.1 EHSV se domnívá, že návrh má kromě svých kladů značný význam pro zjednodušení právních předpisů platných v této oblasti, neboť se přechází od tří platných opatření k jedinému. Návrh dále umožňuje zrychlit administrativní postupy členských států, jelikož přizpůsobuje povinnost udržovat zásoby povinnostem Mezinárodní energetické agentury (IEA) (ve skutečnosti však není toto přizpůsobení tak významné).

1.2 Návrh bere zřetel na zásadu subsidiarity a správně ji uplatňuje na veřejně prospěšný statek. Vnitřní trh musí zaručit, aby v době světové krize mohly všechny zainteresované země, bez ohledu na jejich členství v Mezinárodní energetické agentuře, volně nakoupit veškeré zásoby uvolněné do oběhu.

1.3 Přinejmenším koordinace představuje za současné situace nejlepší způsob, jak udržet vysokou úroveň bezpečných dodávek ropy do Evropské unie a jak umožnit přijetí společných měřítek.

1.4 Tento návrh směrnice usnadňuje přijetí rychlých a účinnějších opatření v době krize, a to i pokud jde o dosud zavedený vztah mezi systémem EU a AIE, protože bere v úvahu skutečné potřeby, jež by mohly vzniknout při mimořádné situaci.

1.5 EHSV se domnívá, že je nutné přijmout globální strategii, která bude v rámci možností zaměřená na co největší energetickou soběstačnost Unie.

1.6 Návrh směrnice jde tímto směrem, stále to však nestačí na dosažení zamýšleného cíle.

1.7 EHSV se domnívá, že hlavním problémem není ani tak vlastnictví zásob, jež by mohlo způsobit velmi vážné finanční následky přinejmenším pro některé členské státy EU, ale spíše kontrola, jež musí být velmi přísná, veřejná a pokud možno řízená na evropské úrovni.

1.8 Proto mohou specifické a nouzové zásoby udržovat i podniky za podmínky, že kontrola zůstane v rukou členských států či ještě lépe v evropských rukou. Pouze v případě, že by se tyto kontroly ukázaly jako neúčinné, by bylo možné přijmout jako kritérium zavedení veřejného vlastnictví specifických zásob dle návrhu Komise.

1.9 EHSV více souhlasí s kritériem zavedení zásob odpovídajících sedmdesáti dnům spotřeby, než s tím, které zavádí zásoby odpovídající devadesáti čistým denním dovozům.

1.10 Je také možné sledovat cíl, jímž je přeměna části komerčních zásob na nouzové zásoby. Za účelem efektivní vnitroevropské solidarity by bylo možné zavést zásadu rychlého sloučení zásob v případě krize. Mohlo by být například prostudováno a přijato pravidlo „use it or lose it“, které se již používá na evropském trhu s energií.

1.11 EHSV vyzývá Komisi, aby posoudila možnost sjednocení daní (spotřebních) z ropných zásob jednotlivých zemí.

2. Návrhy

2.1 EHSV žádá Komisi, aby výrazněji zasáhla ve věci ropných zásob, především pokud jde o koordinaci a kontrolu. Obdobný zásah je vyžadován ve věci zásob zemního plynu.

2.2 EU proto na sebe musí v souvislosti s vyhlídkou na realizaci jednotného trhu s energií převzít významnou úlohu.

2.3 Každý členský stát by měl přimět a kontrolovat jednotlivé podniky, aby udržovaly nezbytné množství zásob pro překonání případné krize.

2.4 Komise poté musí monitorovat situaci na úrovni Společenství a členské státy, které neplní své povinnosti, musí být sankcionovány a mít povinnost vytvořit specifické zásoby ze svého vlastnictví. Financování těchto zásob by mělo v každém případě probíhat co nejtransparentněji.

2.5 Je vhodnější, aby správa zásob měla převážně soukromý charakter a byla případně podpořena zřízením rotačního fondu na interní bázi (jenž by umožnil oběh zásob z oprávněných podniků ke členskému státu, aniž by to způsobilo nadměrné plýtvání penězi), avšak podléhala bdělé kontrole veřejných orgánů.

2.6 Výbor nicméně považuje zapojení EU za rozhodující, aby se tak zaručilo, že členské státy budou mít stejné podmínky a že v důsledku toho bude skutečně dodržována povinnost vytvořit, udržovat a v případě potřeby dát k dispozici zásoby jednomu či více členským státům.

2.7 Je třeba zřídit koordinační výbor nebo agenturu se skutečnou pravomocí zasáhnout anebo lépe využívat Agenturu pro spolupráci energetických regulačních orgánů.

2.8 EHSV požaduje, aby Komise každý rok předložila zprávu Evropskému parlamentu o stavu zásob.

3. Úvod

3.1 V posledních letech, zejména v nedávné době, se zvýšilo riziko narušení dodávek energetických produktů, na něž bylo odpovězeno uvolněním zásob ropy do oběhu. Během posledních čtyřiceti let se ve světě vyskytlo mnoho fyzických narušení dodávek a využití zásob udržovaných jednotlivými zeměmi pomohlo zmírnit tyto problémy bez dalších potíží. Protože Evropa má jednotný trh s ropnými produkty, jakékoliv narušení dodávek pravděpodobně ovlivní všechny země podobným způsobem a je vhodné a užitečné, aby Evropa vytvořila koordinovaná opatření týkající se držení ropných zásob a řízení jejich uvolňování pro případ budoucích narušení.

3.2 To znamená, že je nutné zvyšovat bezpečnost dodávek pro Evropskou unii a pro každý členský stát a hledat lepší a účinnější systémy reakce na období krize.

3.3 Právní úprava požadující, aby členské státy udržovaly minimální zásoby ropy, existuje v Evropě již několik let. Tato úprava vychází z obecných doporučení IEA neustále udržovat devadesátidenní zásobu. V březnu 2007 však Rada při přezkumu otázek energetické bezpečnosti požádala o revizi mechanismů EU pro udržování zásob ropy způsobem, který by zohledňoval zejména dostupnost ropy v případě krize a zdůrazňoval komplementaritu s krizovým mechanismem Mezinárodní energetické agentury.

3.4 Kvůli slabým místům stávajícího systému to je o to více nezbytné. Tyto nedostatky by mohly narušit řádné dodávky v případě nutnosti, což by mělo vážné důsledky pro ekonomiku.

3.5 Protože ropa je stále hlavním zdrojem energie EU, je třeba dosáhnout toho, aby byl systém zásob spolehlivější, s přihlédnutím k tomu, že energetický sektor ještě nefunguje v režimu jednotného trhu. A nejen to: chybí také koordinované zásahové postupy, a neexistuje ani spojitost mezi systémy EU a IEA.

3.6 V EU si v podstatě každý dělá, co chce. Je zde značné množství systémů a postupů, což může vést mimo jiné i k jistým formám narušení hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty.

4. Shrnutí návrhu

4.1 Komise provedla před tím, než vypracovala návrh směrnice, velký počet konzultací a i za pomoci expertů sestavila studii o dopadu.

4.2 V posouzení dopadů byly předloženy čtyři hypotézy:

— hypotéza 0: neočekává změnu vůči stávající situaci, což je zcela neuspokojivé;

— hypotéza 1: předpokládá zesílení kontrolních a koordinačních mechanismů v rámci stávajícího systému a nemění stávající právní předpis. Nadále by tak existovaly tytéž stávající nedostatky a neprojevilo by se žádné významné zlepšení;

— hypotéza 2: předpokládá zavedení centralizovaného systému EU s povinným veřejným vlastnictvím zásob na dobu 90 dní a jejich udržování odděleně od komerčních zásob. To by přispělo k lepšímu vypořádání se s mimořádnými situacemi, avšak s vyššími náklady;

— hypotéza 3: předpokládá vytvoření vyhrazených nouzových zásob prostřednictvím přepracované verze stávajícího systému. Tato hypotéza by zajistila, že v případě nutnosti budou k dispozici dodatečné zásoby, a díky tomu se zdá, že jde o nejvhodnější volbu.

4.3 Komise ve svém návrhu vychází ze třetí možnosti. Přesto je pro členské státy zavedeno pouze vytvoření nouzových zásob na delší dobu odpovídající 90 denním dovozům anebo 70 dnům spotřeby. Členské státy nemají povinnost vytvářet specifické zásoby, pokud se k tomu nezavážou dobrovolně samy. Zavádějí se předpisy na posílení kontrol a dále se navrhuje, aby každý členský stát vypracoval výroční zprávu obsahující informace o umístění nouzových zásob a jejich vlastníkovi.

4.4 Navrhuje se sblížení obecných povinností udržovat zásoby s povinnostmi IEA.

4.5 Členské státy budou mít větší volnost při stanovení způsobu plnění svých povinností udržovat zásoby a budou moci převést správu zásob i na jiný členský stát.

4.6 Budou stanoveny standardy a postupy, kterými se bude třeba řídit, když bude probíhat zásah IEA (účinné mezinárodní rozhodnutí o uvolnění zásob do oběhu). Aktivity zemí, které nejsou členy IEA, bude koordinovat EU.

4.7 Navrhuje se, aby po třech letech mohla Komise navrhnout, aby část specifických zásob každého členského státu byla automaticky ve vlastnictví vlády nebo nějaké agentury.

5. Obecné připomínky

Výbor souhlasí s názorem Komise, který je nakloněn hypotéze 3 studie o dopadu, neboť je méně závazná než hypotéza 2, jež se v tuto chvíli zdá být přehnaná, zejména z finančního hlediska. I na základě dokončených přípravných prací, které jsou zmíněny v dokumentech přiložených k návrhu Komise, se naopak domnívá, že vytvoření specifických zásob zamýšlených jako množství ropných produktů ve vlastnictví státu by mohlo být v rozporu s příležitostí udržovat společně nouzové a komerční zásoby, případně přímo ve stejných nádržích.

5.1.1 Z technického hlediska se zdá, že tato možnost je vhodnější, samozřejmě kromě absolutního požadavku zajistit stálou dostupnost části zásob udržovaných pro případ nouze spolu s komerčními zásobami. V každém případě je třeba zvážit důsledky, jež by mohlo každé z vyjmenovaných opatření způsobit jak v sociální, tak environmentální oblasti.

5.2 EHSV souhlasí s cílem návrhu směrnice čelit krizím v zásobování ropou a/nebo ropnými produkty.

5.3 Jak správně prohlašuje Komise, dostupnost zásob je nejlepším možným nástrojem pro vypořádání se s nejkritičtějšími důsledky krizí, k nimž může dojít na trhu s ropou (nicméně nelze opomíjet ústřední roli, již zastává trh se zemním plynem, ačkoliv o něm navrhovaná směrnice nepojednává).

5.4 EHSV nesouhlasí s návrhem na fyzické oddělování nouzových a komerčních zásob. Tyto zásoby lze držet ve stejných zařízeních nebo nádržích.

Výbor se domnívá, že se má pokračovat v ostatních třech strategiích naznačených Komisí, které Mezinárodní energetická agentura podporuje již od roku 1974, a že tyto strategie mají být posíleny.

5.5.1 Zvýšení interní výroby (některé členské státy jej neprovádějí, aby tak udržovaly strategické podzemní zásoby nebo aby udržely vyšší ceny ropy).

5.5.2 Rozšíření technologických alternativ při využívání energie se zaměřením na strategii zvyšování škály alternativ využívání primárních paliv při výrobě elektřiny. Toho lze dosáhnout nahrazením topného oleje (samozřejmě v mezích toho, co umožňují technické znalosti a co je přípustné z environmentálního a finančního hlediska), a to především zemním plynem, uhlím (jehož „čisté“ využití má zřejmě dobré vyhlídky) a jaderným palivem (i v tomto případě za použití nejmodernějších technologií).

Omezení spotřeby, jež by se mělo týkat nejen vytápění domácností nebo chemického průmyslu, ale spíše sektoru soukromé dopravy v rámci celkové strategie upřednostňování veřejných dopravních prostředků.

5.5.3.1 S ohledem na to, že se může riziková situace v zásobování energií v Evropě velmi brzy opakovat, přestože prozatím není tak hrozivě naléhavá, jak se zdálo vloni v létě, je tato strategie zdůvodnitelná i proto, že soukromá doprava zřejmě v mnoha ohledech (především environmentálních) dosáhla mezí, jež vyžadují pečlivě zvážit možná opatření na znovuzavedení rovnováhy.

6. Konkrétní připomínky

6.1 Je žádoucí, aby byly v návrhu směrnice jasněji odlišeny specifické zásoby (článek 9) a nouzové zásoby (článek 3): zda rozdíl mezi nimi spočívá výhradně v existenci či neexistenci povinnosti členských států tyto zásoby vytvářet, ledaže by do rozdílné definice byl zahrnut také seznam ropných produktů, které jsou předmětem udržování zásob, přičemž se ponechá na rozhodnutí každého členského státu, zda se zaváže ke shromažďování zásob jiných ropných produktů, jež v tomto případě nepředstavují nouzové zásoby. Není jasné, proč byly do kategorie zásob zahrnuty některé produkty nebo určitá kvalita ropy a vyloučeny jiné.

6.2 V článku 3 není dobře definováno místo, na kterém mají být nouzové zásoby uchovávány, vzhledem k tomu, že je použit výraz „na území Společenství“. Bylo by možná vhodné dále určit geografické a klimatické požadavky těchto míst, ale i připojení na TEN-E, pokud se v budoucnu budou TEN-E týkat i ropy, což v případě nutnosti umožní, aby byly zásoby dostatečně přístupné všem zemím. Je vhodné, aby byla povinnost postarat se o udržování zásob přidělena několika členským státům, a to i na rotačním principu.

6.3 Je třeba lépe objasnit obsah článku 5. Ve stávajícím znění může být dvojznačný. Zejména první a druhý odstavec se jeví jako protikladné. První odstavec totiž stanoví, že členské státy zajistí trvalý fyzický přístup k nouzovým a specifickým zásobám nacházejícím se na jejich území, zatímco podle druhého odstavce se zdá, že se členské státy mohou rozhodnout, a to i různě, o využití a uvolnění těchto zásob do oběhu.

6.4 Bylo by vhodné pevně určit stejné požadavky, jimiž se bude muset řídit každý centrální subjekt pro správu zásob, aby zaručil podmínky pro nabídku zásob. (čl. 7 odst. 4).

6.5 Funkce přidělené koordinační skupině (článek 18) nejsou zvlášť významné, protože jsou omezeny na prostou účast této skupiny na provádění analýz týkajících se bezpečnosti dodávek ropy ve Společenství (zatímco kontrolní funkce je přidělena Komisi) a přispění ke koordinaci a uplatňování opatření v této oblasti. Bylo by žádoucí, aby byl této skupině udělen výraznější mandát, například v oblasti ověřování a kontroly zásob a postupů (čímž by možná došlo k vytvoření skutečné agentury).

6.6 „Nezbytná“ opatření, která musí členské státy přijmout (článek 21) v případě závažného narušení dodávek, nejsou dobře specifikována. Bylo by vhodné předem určit procentní podíl ropy a ropných produktů, které musí každý členský stát uvolnit do oběhu, nebo rozsah omezení spotřeby, které by měl každý stát provádět, a to pokud možno rovnoměrně nebo přinejmenším poměrně k výši disponibilních či spotřebovávaných zásob. Kromě toho, vzhledem ke skutečnosti, že účelem zásob je evropská solidarita, by bylo vhodné, aby byly lépe určeny formy solidarity a vyrovnání mezi členskými státy v případě krize, zejména pak povinnosti na straně zemí těžících ropu, které jsou členy EU. Dále by bylo vhodné informovat evropské veřejné mínění o těchto zásadních otázkách v zájmu přiblížení občanů Unii.

6.7 EHSV se domnívá, že v případě krize by se snížení dodávek nemělo týkat veřejné osobní dopravy a nákladní dopravy. Je třeba zaručit dodávky schopné zajistit vytápění pro všechny obyvatele, především však pro veřejné služby jako jsou školy a nemocnice. Je také třeba zaručit dodávky pro petrochemický průmysl.

6.8 Aby byla zajištěna harmonizace postupů (čl. 21 odst. 3) stanovených v dohodě IEA, mohou státy, které jsou současně členy Evropských společenství a IEA, použít své specifické zásoby (jsou-li zřízeny) a příslušné nouzové zásoby pro splnění mezinárodních závazků. V takovém případě však vznikne situace, v níž by zasahovaly pouze členské státy EU a současně IEA. Aby se tomu předešlo, bylo by vhodné určit jako povinnost pro všechny země EU zřídit specifické zásoby nebo využít již plánované zásoby a dát je k výhradní dispozici Komise na základě zásady subsidiarity; tyto zásoby by pak spravovala koordinační skupina.

6.9 Není dostatečně jasné, kdo je adresátem sankcí (článek 22). Jsou-li sankce zaměřeny pouze na podniky, pak se zdá správné, že členské státy stanovují jejich rozsah a zabývají se jejich uvalováním. Kdyby měly být cílem finančních sankcí samotné státy, pak by tyto sankce měly být stanoveny a regulovány na úrovni Společenství.

6.10 Zřízení vhodného výboru (článek 24), který je nápomocen Komisi, se jeví jako nepotřebné, leda že se nejedná výbor, ale o již určenou koordinační skupinu. Článek 24 kromě toho neuvádí ani případné funkce přidělené výboru, ani způsob jmenování členů, tím spíše ne počet jeho složek, a stejně tak není vůbec zmíněn způsob jeho financování. Tento návrh jasně neurčuje rozdíly mezi „kontrolními útvary Komise“ (článek 19), „koordinační skupinou“ (článek 19) a „výborem“ (článek 24). EHSV s tím nesouhlasí, s ohledem na to, že to nepřispívá k transparentnosti a demokracii.