ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6.Každá smluvní strana vyrábějící látky ve skupině I přílohy C nebo v příloze F zajistí, aby v dvanáctiměsíčním období počínaje dnem 1. ledna 2020 a v každém dalším následujícím dvanáctiměsíčním období její emise látek ve skupině II přílohy F vypouštěné každým výrobním zařízením, které vyrábí látky ve skupině I přílohy C nebo v příloze F, byly zneškodněny v rozsahu proveditelném za použití technologie schválené smluvními stranami ve stejném dvanáctiměsíčním období.

2. Při výpočtu úrovní výroby, spotřeby, dovozu, vývozu a emisí látek v příloze F a ve skupině I v příloze C, vyjádřených v ekvivalentu CO2, pro účely článku 2 J, čl. 2 odst. 5a a čl. 3 odst. 1 písm. d) použije každá smluvní strana hodnoty potenciálu globálního oteplování těchto látek uvedených ve skupině I v příloze A, příloze C a příloze F.“

„články 2 A až 2 I“ nahrazují slovy:

„články 2 A až 2 J“.

Článek 4 B

V čl. 4 B protokolu se za odstavec 2 vkládá nový odstavec, který zní:

„2a. Každá smluvní strana do 1. ledna 2019 nebo do tří měsíců od data vstupu tohoto odstavce pro ni v platnost, podle toho, co nastane později, zřídí a uplatňuje systém udělování licencí na dovoz a vývoz nových, použitých, recyklovaných a znovuzískaných regulovaných látek v příloze F. Každá smluvní strana jednající podle čl. 5 odst. 1, která se rozhodne, že není schopna zřídit a uplatňovat takový systém do 1. ledna 2019, může odložit zavedení těchto opatření do 1. ledna 2021.“

Článek 5

V čl. 5 odst. 4 protokolu se slova:

„2 I“

nahrazují slovy:

„2 J“.

V čl. 5 odst. 5 a 6 protokolu se slova:

„článek 2 I“

nahrazují slovy:

„články 2 I a 2 J“.

V čl. 5 odst. 5 protokolu se slova:

„všechna regulační opatření“ nahrazují slovy:

„všech regulačních opatření“.

V článku 5 protokolu se za odstavec 8b vkládá nový odstavec, který zní:

„8c

a)Každá smluvní strana jednající podle odstavce 1 tohoto článku, s výhradou jakýchkoli úprav provedených u regulačních opatření v článku 2 J v souladu s čl. 2 odst. 9, je oprávněna odložit plnění regulačních opatření stanovených v čl. 2 J odst. 1 písm. a) až e) a čl. 2 J odst. 3 písm. a) až e) a upravit tato opatření takto:
Hlavní obavy vyjádřené výborem se týkaly 1) potřeby vyjasnit, že členské státy mohou i nadále používat zkušební metody pro posouzení ekotoxicity, a 2) pravděpodobnosti, s níž by vzorce pro výpočet navržené Komisí vedly ke změně klasifikace některých druhů odpadů z nikoliv nebezpečných na nebezpečné, což by mělo negativní dopad na recyklaci těchto odpadů z důvodu rostoucích nákladů spojených s nakládáním s odpadem. Druhy odpadu uvedené v tomto kontextu byly zbytkový popel ze spalování a zbytky z drcení.

(6)Definice nebezpečné vlastnosti HP 14 („ekotoxický“) nebyla nařízením (EU) č. 1357/2014 změněna, neboť bylo zapotřebí provést dodatečnou studii za účelem zajištění úplnosti a reprezentativnosti informací o možných dopadech sladění posouzení nebezpečné vlastnosti HP 14 („ekotoxický“) s kritérii stanovenými v nařízení (ES) č. 1272/2008. Po dokončení této studie je vhodné zapracovat její doporučení do posouzení nebezpečné vlastnosti HP 14 („ekotoxický“) pro odpady stanoveného v příloze III směrnice 2008/98/ES a v co největší možné míře sladit toto posouzení s kritérii stanovenými v nařízení (ES) č. 1272/2008 pro posuzování ekotoxicity chemických látek. Při určování klasifikace nebezpečnosti odpadu na základě nebezpečné vlastnosti HP 14 („ekotoxický“) za použití vzorce pro výpočet by se měly používat obecné mezní hodnoty stanovené v nařízení (ES) č. 1272/2008.

[ ∑ c H410 + ∑ c H411 + ∑ c H412 + ∑ c H413 ≥ 25 % ],

kde: ∑ = součet a c = koncentrace látek.

___________________________________

* Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 ze dne 16. prosince 2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, o změně a zrušení směrnic 67/548/EHS a 1999/45/ES a o změně nařízení (ES) č. 1907/2006 (Úř. věst. L 353, 31.12.2008, s. 1).“

2. Poznámka pod záznamem týkajícím se vlastnost HP 15 se zrušuje.

Článek 2

Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Použije po uplynutí dvanácti měsíců od jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.

V Bruselu dne
1) Tato kvóta může být lovena od 1. do 31. ledna 2017 a od 1. dubna do 31. prosince 2017. Nicméně rybářská plavidla o celkové délce menší než 15 metrů (s výjimkou plavidel s párovými vlečnými sítěmi), jež jsou v souladu s čl. 9 odst. 2 nařízení č. 1224/2009 vybavena systémem sledování plavidel, mohou lovit tuto kvótu i od 1. února do 31. března 2017 v oblastech s hloubkou vody menší než 20 metrů. Ustanovení čl. 9 odst. 5 nařízení č. 1224/2009 se nepoužije.
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Komise pro narkotika (CND) na základě doporučení Mezinárodního úřadu pro kontrolu omamných látek (INCB) pravidelně mění seznam látek uvedených v příloze Úmluvy Organizace spojených národů proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami z roku 1988 (dále jen „úmluva OSN z roku 1988“).

EU je stranou úmluvy OSN z roku 1988 pro otázky, jimiž se zabývá článek 12 úmluvy. Článek 12 se týká látek, které jsou často používány pro nedovolenou výrobu omamných nebo psychotropních látek („prekursory drog“).

CND je komisí Ekonomické a sociální rady (ECOSOC) OSN a její funkce a pravomoci jsou stanoveny mimo jiné právě v úmluvě OSN z roku 1988. Skládá se ze zástupců 53 členských států OSN zvolených radou ECOSOC. 12 členských států je v současné době členem CND s hlasovacím právem. Unie má v komisi CND status pozorovatele.

INCB doporučil dne 1. února 2017 doplnit dvě látky, a sice 4-anilino-N-fenethylpiperidin (ANPP) a N-fenethyl-4-piperidon (NPP) do tabulky I úmluvy OSN z roku 1988.

Změny v tabulkách úmluvy OSN z roku 1988 mají přímé důsledky na působnost práva Unie v oblasti kontroly prekursorů drog, neboť látky doplněné do tabulek úmluvy OSN z roku 1988 by měly být začleněny do právních předpisů Unie. K zajištění výše uvedeného je Komisi svěřena pravomoc přijmout akty v přenesené pravomoci.

Je nezbytné, aby se členské státy připravily na zasedání CND, až bude vyzvána, aby rozhodla o zařazení látek na seznamy, dosažením společného postoje v Radě. Takový postoj by vzhledem k omezením daným povahou statusu Unie coby pozorovatele měl být vyjádřen členskými státy, které jsou v současné době členy CND, vystupujícími v CND společně v zájmu Unie. Unie, jež se CNC účastní pouze jako pozorovatel, by v CND nehlasovala.

Komise za tímto účelem navrhuje přijmout postoj jménem Evropské unie ohledně zařazení látek na seznamy podle úmluvy OSN z roku 1988 na 60. zasedání CND, které se bude konat ve Vídni ve dnech 13. až 17. března 2017.

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právní základ

Právním základem tohoto návrhu je článek 207 ve spojení s čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Zařazení prekursorů na seznam za účelem sledování obchodu s těmito látkami je záležitostí týkající se společné obchodní politiky a čl. 207 odst. 3 SFEU stanoví, že je-li třeba sjednat a uzavřít dohody s jednou nebo několika třetími zeměmi nebo s mezinárodními organizacemi, použije se článek 218 s výhradou zvláštních ustanovení tohoto článku

Ustanovení čl. 218 odst. 9 SFEU se použijí bez ohledu na to, zda je Unie členem dotyčného orgánu nebo stranou dotyčné dohody. Komise CND je „orgán zřízený dohodou“ ve smyslu tohoto článku, neboť se jedná o orgán, který byl pověřen konkrétními úkoly podle úmluvy OSN z roku 1988.

Rozhodnutí CND o zařazení na seznamy jsou „akty s právními účinky“ ve smyslu čl. 218 odst. 9 SFEU. Podle úmluvy OSN z roku 1988 se rozhodnutí CND stávají závaznými, pokud jedna ze stran nepředloží rozhodnutí během stanovené lhůty radě ECOSOC k přezkoumání. Rozhodnutí ECOSOC v dané věci jsou konečná.

• Subsidiarita

Nepoužije se.
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

Neumský koridor je místo, kde území Bosny a Hercegoviny dosahuje pobřeží Jaderského moře, čímž odděluje oblast Dubrovníku od zbývající části území Chorvatska.

•Odůvodnění a cíle návrhu

Článek 3 nařízení o neumském koridoru za určitých podmínek upouští od požadavku podat výstupní nebo vstupní souhrnné celní prohlášení pro zásilky přepravované neumským koridorem. Upuštění od požadavku je možné uplatnit tehdy, pokud celková hodnota každé zásilky nepřesáhne 10 000 EUR (čl. 4 písm. a)) a pokud jsou splněny ostatní podmínky uvedené v čl. 4 písm. b). Tím se nařízení o neumském koridoru odchyluje od některých ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, a nařízení Komise (EHS) č. 2425/93, kterým se provádí celní kodex Společenství.

Dne 1. května 2016 bylo nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nahrazeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, kterým se stanoví celní kodex Unie.

Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93, prováděcí akt nařízení (EHS) č. 2913/92, bylo:

zrušeno prováděcím nařízením Komise (EU) 2016/481,

následně nahrazeno:

nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/2446 ze dne 28. července 2015, kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, pokud jde o podrobná pravidla k některým ustanovením celního kodexu Unie, a

prováděcím nařízením Komise (EU) 2015/2447 ze dne 24. listopadu 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, kterým se stanoví celní kodex Unie.

•Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

Na oblast působnosti článku 3 nařízení o neumském koridoru, včetně prahové hodnoty ve výši 10 000 EUR, se nyní vztahuje článek 126 nařízení Komise v přenesené pravomoci, neboť zvyšuje prahovou hodnotu použitelnou pro upuštění od požadavku na 15 000 EUR.

Komise se domnívá, že nařízení o neumském koridoru by mělo být změněno s cílem sladit oblast působnosti upuštění od požadavku s částkou stanovenou v článku 126 nařízení Komise v přenesené pravomoci (15 000 EUR). Navíc odkazy na právní přepisy a terminologie používané v nařízení o neumském koridoru by měly být uvedeny do souladu s právním rámcem celního kodexu Unie.

Podle článku 6 nařízení o neumském koridoru se Chorvatská republika zavázala sledovat situaci a do 1. března 2014 informovat Komisi o veškerých zjištěných nesrovnalostech, jakož i o opatřeních, která byla následně přijata za účelem jejich odstranění.

V souladu s článkem 7 nařízení o neumském koridoru musela Komise předložit Radě do dvou let od vstupu uvedeného nařízení v platnost hodnotící zprávu o uplatňování uvedeného nařízení. Dne 11. listopadu 2015 Komise předložila uvedenou zprávu Radě a dospěla k závěru, „že úroveň uplatňování nařízení o neumském koridoru je uspokojivá a neexistuje žádný důvod pro pozastavení nebo zrušení tohoto nařízení.“

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právní základ
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Dohoda o hospodářském partnerství, politické koordinaci a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Spojenými státy mexickými na straně druhé byla podepsána v Bruselu dne 8. prosince 1997. Rozhodnutím Smíšené rady ES-Mexiko č. 2/2000 zřízené dohodou (dále jen „rozhodnutí č. 2/2000“) byla zavedena ustanovení o liberalizaci obchodu.

Příloha III rozhodnutí Smíšené rady ES-Mexiko č. 2/2000, která se týká definice pojmu „původní produkty“ a metod správní spolupráce, stanoví pravidla původu pro produkty pocházející z území smluvních stran. Požadovaný seznam opracování nebo zpracování, který musí být vypracován ohledně nepůvodních materiálů, aby vyráběný produkt mohl získat status původu („pravidla vázaná na jednotlivé produkty“), je uveden v dodatku II přílohy III rozhodnutí č. 2/2000.

V poznámkách 2 a 3 dodatku IIa k příloze III rozhodnutí č. 2/2000 je stanovena výjimka z pravidel vázaných na jednotlivé produkty pro některé chemické výrobky čísel 2914 a 2915 harmonizovaného systému. Tato výjimka platila původně do 30. června 2003 a poté byla třikrát prodloužena; rozhodnutím Smíšeného výboru EU-Mexiko č. 1/2004 do 30. června 2006, rozhodnutím Smíšeného výboru EU-Mexiko č. 1/2007 do 30. června 2009 a rozhodnutím Smíšeného výboru EU-Mexiko č. 1/2010 do 30. června 2014. Následně výjimka skončila.

Mexiko a Evropská unie se dohodly znovu zavést pravidla vázaná na jednotlivé produkty obsažená ve výjimce v poznámkách 2 a 3 dodatku IIa k příloze III rozhodnutí č. 2/2000 se zpětnou účinností od 1. července 2014 a s časovým omezením do 31. prosince 2019. Kromě toho se Mexiko a Evropská unie dohodly na určitých zmodernizovaných alternativních pravidlech vázaných na jednotlivé produkty.

Použití změn pravidel vázaných na jednotlivé produkty bude mít zpětnou účinnost od 1. července 2014, kdy skončila platnost předchozího rozhodnutí Smíšeného výboru EU-Mexiko. Aby bylo toto zpětné použití možné, měla by být lhůta pro předložení dokladu o původu zboží ve formě průvodního osvědčení EUR.1 nebo prohlášení na faktuře v případě příslušných chemických produktů dovezených do Unie od 1. července 2014 do 30. června 2015 prodloužena ze 2 na 3 roky.

•Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky

Změny pravidel vázaných na jednotlivé produkty pro chemické výrobky čísel 2914 a 2915 harmonizovaného systému jsou v souladu s modernizací dohody mezi EU a Mexikem, jejímž cílem je vyjasnit a zjednodušit pravidla původu.

•Soulad s ostatními politikami Unie

Nevztahuje se na tento návrh.

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právní základ
Popis dodaného zboží

Total added value acquired outside the CEFTA Parties
•Základní práva

4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY

Článek 10 a příloha návrhu dohody popisují ustanovení týkající se ročních finančních příspěvků přidružené země do rozpočtu Fondu pro vnitřní bezpečnost – hranice a víza a jejich případného přizpůsobení situaci popsané v příloze.

5.OSTATNÍ PRVKY

•Územní působnost

V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného k SEU a SFEU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně nebude závazné ani použitelné. V souladu s článkem 4 výše uvedeného protokolu se Dánsko do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí Radou rozhodne, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.

•Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv

Článek 17 dohody stanoví postupy, které se použijí pro podávání zpráv a monitorování. Do 15. února každého roku, a to až do roku 2022 včetně, má Island předkládat Komisi výroční zprávy o provádění za předchozí rozpočtový rok.
•Územní působnost

V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného k SEU a SFEU, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí a toto rozhodnutí pro ně nebude závazné ani použitelné. V souladu s článkem 4 výše uvedeného protokolu se Dánsko do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí Radou rozhodne, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.

•Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv

Článek 17 dohody stanoví postupy, které se použijí pro podávání zpráv a monitorování. Do 15. února každého roku, a to až do roku 2022 včetně, má Island předkládat Komisi výroční zprávy o provádění za předchozí rozpočtový rok.
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Dohoda o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy a Korejskou republikou byla podepsána dne 6. října 2010 a byla uzavřena v roce 2015 přijetím rozhodnutí Rady 2015/2169 o uzavření Dohody o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé (dále jen „rozhodnutí“). Protokol o kulturní spolupráci (dále jen „protokol“), uzavřený mezi stranami v rámci dohody o volném obchodu, stanovil rámec pro spolupráci mezi stranami k usnadnění výměny kulturních činností, statků a služeb, včetně audiovizuálního odvětví, a ke zlepšování podmínek pro takovou výměnu.

Tento nárok byl původně stanoven na dobu tří let (od 1. července 2011 do 30. června 2014). Následně byl prováděcím rozhodnutím Rady 2014/226/EU k prodloužení platnosti nároku audiovizuálních koprodukcí stanovenému v článku 5 Protokolu o kulturní spolupráci připojeného k Dohodě o volném obchodu mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé obnoven na další tři roky do 30. června 2017. Nyní se navrhuje, aby byl tento nárok znovu obnoven na další tři roky.
•Posouzení dopadů

Tato iniciativa je podpořena posouzením dopadů, které od Výboru pro kontrolu regulace obdrželo kladné stanovisko s doporučeními. V revidované verzi tohoto posouzení dopadů byly zohledněny všechny hlavní připomínky výboru (shrnutí je k dispozici v příloze 1).

Byly zvažovány čtyři varianty politiky. První tři jsou kumulativní ve smyslu vzrůstající míry regulačního zásahu. Čtvrtá je horizontální a opatření v ní obsažená lze kombinovat s kteroukoli z předchozích tří variant.

První varianta politiky se zaměřuje na vyjasnění právního rámce a posílení spolupráce mezi donucovacími orgány. Druhá se soustředí na posílení prosazování a zlepšení v pracovním rozvrhu zaměstnanců. Třetí navrhuje podstatné změny přepisů, především pak zákaz odměny na základě výkonu. Čtvrtá varianta zavádí do oblasti vysílání řidičů v silniční dopravě zvláštní odvětvová kritéria a specifická opatření týkající se prosazování. Tato varianta zahrnuje možnosti stanovení časového limitu: možnost a) – 3 dny, možnost b) – 5 dní, možnost c) – 7 dní a možnost d) – 9 dní coby maximální počet dní strávených celkem za kalendářní měsíc na území hostitelského členského státu, po jehož překročení by začaly pro zahraničního dopravce platit předpisy hostitelského členského státu pro minimální mzdu a placenou dovolenou za kalendářní rok.

První varianta politiky se zdá být nejméně účinnou při řešení problému právní nejistoty a nerovnosti mezi řidiči a dopravci, a to především proto, že opatření by nebyla závazná. To by posílilo obavy ohledně počtu vnitrostátních předpisů, s nimiž se řidiči i dopravci musí vyrovnávat.

Třetí varianta politiky by zřejmě měla nepříznivé vedlejší účinky na pracovní podmínky řidičů v osobní dopravě, protože opatření odkládající týdenní dobu odpočinku by způsobilo nárůst indexu únavy o 20–33 % a zvýšilo tak ohrožení bezpečnosti silničního provozu o 4–5 %. Zvýšení únavy a rizika by byly doprovázeny snížením nákladů dopravců na dodržování předpisů o 3–5 %.

Druhá varianta politiky nabízí nejlepší účinky, pokud jde o zlepšení pracovních podmínek řidičů (index únavy se sníží o 28 % a období strávená mimo domovský stát se zkrátí u řidičů z EU-13 o 43 % a u řidičů z EU-15 o 16 %). Prostřednictvím opatření, díky nimž je vymáhání předpisů důsledné a účinnější, napomáhá také k zamezení narušování hospodářské soutěže a zlepšení bezpečnosti silničního provozu a vnitrostátním orgánům a dopravním podnikům do jisté míry snižuje administrativní zátěž.
Posouzení dopadů označilo za upřednostňovanou možnost variantu 3b, která zahrnuje rozdílné poplatky za lehká vozidla podle jejich emisí CO2 a znečišťujících látek, s možností jejího doplnění o požadavek na vybírání poplatků za externí náklady u těžkých nákladních vozidel alespoň v části silniční sítě a na postupné zrušení časových poplatků za lehká vozidla během dostatečně dlouhého období. To jsou také opatření zachovaná v tomto návrhu, který se tím pádem pohybuje mezi variantou 3b a čtvrtou variantou, blíže má však ke čtvrté variantě.

Třetí a čtvrtá varianta by do roku 2030 oproti výchozí situaci snížily náklady v důsledku kongesce o 2,5–6 %, resp. 9–22 miliard EUR, zajistily dodatečné příjmy ve výši 10–63 miliard EUR ročně a přispěly ke zvýšení investic do silnic o 25–260 %.

Jejich uplatněním by se výrazně snížily emise CO2, NOx a částic ze silniční dopravy. Úměrně ke snížení znečištění ovzduší by se zlepšilo veřejné zdraví a do roku 2030 by se dosáhlo úspor nákladů v důsledku znečištění ovzduší a nehod ve výši 370 milionů až 1,56 miliardy EUR (vyjádřeno v současné hodnotě).

Varianta 3b a čtvrtá varianta by zajistily vytvoření 62 000 až 152 000 nových pracovních míst, pokud by se do údržby silnic reinvestovalo 30 % dodatečných příjmů z mýtného. Vedle toho by všechny varianty přispěly k rovnému zacházení s občany EU, protože by se o polovinu snížily ceny krátkodobých časových známek.

Varianty 3a a 3b by znamenaly zvýšení nákladů na nákladní dopravu o 1,1 %. Náklady na osobní dopravu by zůstaly beze změny. U čtvrté varianty by se náklady na osobní a nákladní dopravu mohly zvýšit o 1,3–2,0 procenta v závislosti na skutečném využívání poplatků za ujetou vzdálenost v členských státech (s možným zahrnutím států, které v současné době některé typy vozidel nezpoplatňují). Orgány by musely podpořit náklady na zavedení nových systémů mýtného či rozšíření stávajících systémů, což by všechny dotčené státy do roku 2030 celkem vyšlo na 2–3,7 miliardy EUR. Rozšíření zpoplatnění na nové části silniční sítě a nové skupiny uživatelů by si počínaje rokem 2025 u účastníků silničního provozu vyžádalo zvýšení nákladů na dodržování předpisů o 198 až 850 milionů EUR.

Dopad na malé a střední podniky, včetně celého odvětví silniční nákladní dopravy, by byl omezený, protože silniční poplatky představují jen zlomek celkových nákladů na dopravu. Jakékoli zvýšení nákladů by se buďto přenášelo na zákazníky, nebo by bylo vyváženo snížením daní, které umožňuje změna kapitoly II směrnice.
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se stanoví víceletý finanční rámec na období 2014–2020, a zejména článek 10 uvedeného nařízení umožňuje uvolnit z Fondu solidarity Evropské unie prostředky do výše ročního stropu 500 milionů EUR (v cenách roku 2011), a to nad rámec příslušných okruhů finančního rámce.

Bližší podmínky k uvolnění prostředků z fondu vymezuje bod 11 Interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení.

Podmínky způsobilosti k čerpání z fondu jsou podrobně uvedeny v nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2012/2002. Podle tohoto předpisu má být do rozpočtu zapsána částka do maximální výše 50 000 000 EUR v prostředcích na závazky i v prostředcích na platby určená na výplatu záloh.

Tyto částky má Komise zahrnout do návrhu rozpočtu na rok 2018.

Návrh

ROZHODNUTÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY

o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie za účelem zajištění výplat záloh ze souhrnného rozpočtu Unie na rok 2018

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 ze dne 11. listopadu 2002 o zřízení Fondu solidarity Evropské unie, a zejména na čl. 4a odst. 4 uvedeného nařízení,

s ohledem na Interinstitucionální dohodu ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení, a zejména na bod 11 této dohody,

s ohledem na návrh Evropské komise,

vzhledem k těmto důvodům:

1)Cílem Fondu solidarity Evropské unie (dále jen „fond“) je umožnit Unii rychle, účinně a pružně reagovat na nouzové situace a projevit solidaritu s obyvatelstvem oblastí postižených přírodními katastrofami.

2)Fond nesmí překročit maximální částku 500 000 000 EUR (v cenách roku 2011), kterou stanoví článek 10 nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013.

3)Ustanovení čl. 4a odst. 4 nařízení (ES) č. 2012/2002 stanoví, že kdykoli je to nutné pro zajištění včasné dostupnosti rozpočtových zdrojů, lze z fondu uvolnit prostředky do výše 50 000 000 EUR na výplaty záloh, přičemž odpovídající prostředky se zapíší do souhrnného rozpočtu Unie.

4)K zajištění včasné dostupnosti dostatečných rozpočtových zdrojů v souhrnném rozpočtu Unie na rok 2018 by měly být z fondu uvolněny prostředky ve výši 50 000 000 EUR na výplaty záloh,

PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ: