ZPRÁVA KOMISE VÝROČNÍ ZPRÁVA ZA ROK 2013 O SUBSIDIARITĚ A PROPORCIONALITĚ /* COM/2014/0506 final */





1. Úvod Tento dokument je 21. výroční zprávou o používání zásad subsidiarity a proporcionality při tvorbě právních předpisů EU předkládanou v souladu s článkem 9 protokolu č. 2 o používání těchto zásad (dále jen „protokol“), který je připojen ke Smlouvě o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva“). Zpráva informuje o tom, jak jsou tyto dvě zásady uplatňovány orgány a institucemi EU a k jakým změnám došlo v porovnání s předchozími lety. Podrobněji rozebírá také řadu návrhů Komise, k nimž vnitrostátní parlamenty vydaly v roce 2013 odůvodněná stanoviska. Vzhledem k úzkému propojení systému kontroly subsidiarity s politickým dialogem mezi vnitrostátními parlamenty a Komisí by se na tuto zprávu mělo nahlížet jako na doplněk výroční zprávy za rok 2013 o vztazích Evropské komise s vnitrostátními parlamenty[1]. 2. Používání zmíněných zásad jednotlivými orgány 2.1. Komise V souladu se zásadami inteligentní regulace zavedla Komise postupy k posuzování souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality v jednotlivých fázích rozhodovacího cyklu při tvorbě politik. Před navržením nových iniciativ Komise ověřuje, zda je opatření na úrovni EU legitimní a nezbytné. Pro všechny důležité nové iniciativy jsou zveřejňovány plány[2]. Tyto plány obsahují prvotní popis možných iniciativ a informují o záměrech Komise týkajících se politik a konzultací. Obsahují rovněž předběžné odůvodnění opatření z hlediska subsidiarity a proporcionality. Je-li třeba provést posouzení dopadů, jsou zúčastněné strany prostřednictvím veřejných konzultací vyzvány, aby se vyjádřily k potřebě jednat a k možným řešením zjištěných problémů. Na základě reakcí obdržených během těchto konzultací a jiných příslušných informací je v rámci posouzení dopadů analyzována subsidiarita a vyhodnocena přiměřenost zkoumaných možností. Při vyhodnocování potřeby opatření EU a přidané hodnoty tohoto opatření poskytují vodítko pokyny pro posuzování dopadů[3]. V další fázi přípravy politiky jsou posouzení dopadů důkladně přezkoumána Výborem pro posuzování dopadů[4]. V roce 2013 přezkoumal výbor 97 posouzení dopadů a vydal 142 stanovisek. K otázkám subsidiarity a proporcionality se výbor vyjádřil ve více než třetině (34 %) zkoumaných případů. To ukazuje, jaký význam Komise přikládá zvážení otázek subsidiarity a proporcionality při vypracovávání legislativních návrhů. Soulad návrhu se zásadou subsidiarity je objasněn i v důvodové zprávě připojené k legislativnímu návrhu. Příkladem případu, v jehož rámci byly intenzivně projednávány aspekty subsidiarity, je návrh směrnice o prozatímní právní pomoci pro podezřelé nebo obviněné osoby zbavené osobní svobody a právní pomoci v rámci řízení týkajícího se evropského zatýkacího rozkazu[5]. Výbor pro posuzování dopadů vydal kladné stanovisko, domníval se však, že by „zpráva měla jednoznačněji popisovat problémy v oblasti základních práv, které nejsou dostatečně řešeny na úrovni členských států nebo Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a které vyžadují opatření EU. Ve zprávě by měly být uvedeny členské státy, které nezavedly rámce pro poskytování právní pomoci s cílem zajistit řádné uplatňování směrnice o právu na přístup k obhájci, aby bylo zřejmé, že členské státy nesplňují potřebné požadavky a k zajištění minimálních norem upravujících práva je nezbytné opatření EU“. Příslušné oddíly posouzení dopadů byly proto doplněny a nedostatečnost stávajících řešení byla vysvětlena podrobněji. Dalším příkladem je návrh směrnice, kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o standardizované přiznání k dani[6]. Výbor se domníval, že „ve zprávě je nutno analýzu subsidiarity blíže rozvést“. Výbor si konkrétně vyžádal více informací, které dokládají, že přiznání k DPH jsou v současnosti neúčinné a že pro podniky znamenají nepřiměřenou zátěž, a které prokazují, že upřednostňovaná možnost neuloží dodatečnou zátěž členským státům s méně složitými systémy DPH. Příslušné oddíly posouzení dopadů byly v souladu s těmito doporučeními pozměněny a nyní lépe objasňují, proč jsou k omezení překážek přeshraničního obchodu a snížení administrativní zátěže uložené podnikům zapotřebí určité minimální normy. Aspekty proporcionality byly projednány například v posouzení dopadů připojeném k návrhu nařízení o indexech, které jsou používány jako referenční hodnoty ve finančních nástrojích a finančních smlouvách[7]. Výbor doporučil, aby posouzení dopadů „lépe objasňovalo, jak bude zajištěna proporcionalita, zejména v případě menších nebo méně rizikových dodavatelů/tvůrců referenčních hodnot“. Revidované posouzení dopadů proto obsahovalo podrobnější vysvětlení, které se zabývalo zejména úpravou požadavků tak, aby byla plánovaná opatření pro menší tvůrce méně zatěžující. Prostřednictvím těchto doporučení pomáhá výbor zlepšit analýzu souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality. Jeho stanoviska poskytují Komisi klíčovou podporu v procesu přijímání politických rozhodnutí. Zásady subsidiarity a proporcionality jsou důležité rovněž v kontextu zpětného hodnocení toho, zda jsou opatření EU i nadále nezbytná a zda skutečně přinášejí očekávané výsledky a zlepšují podmínky pro evropské občany a podniky a přispívají ke globální úloze EU na úrovni, jíž by nedosáhly samotné členské státy. Komise se zavázala před uvážením případných změn „nejprve vyhodnotit“ a analyzovat minulé výsledky. Shromažďováním důkazů a určováním, které poznatky lze využít při rozhodování, EU zajišťuje, že je vyhodnocování politik EU nedílnou a trvalou součástí tvorby jejích politik. Přidaná hodnota EU nebo posouzení významu zásahu na úrovni EU a zjištění, zda je nutné zachovat opatření na této úrovni, představuje jeden z pěti hlavních aspektů, které jsou předmětem hodnocení (účelnost, účinnost, relevantnost, soudržnost, přidaná hodnota EU) a na jejichž základě jsou politiky a právní předpisy EU pravidelně vyhodnocovány[8]. 2.2. Vnitrostátní parlamenty V roce 2013 obdržela Komise od vnitrostátních parlamentů 88 odůvodněných stanovisek[9] týkajících se dodržování zásady subsidiarity (viz příloha), což oproti předchozímu roku představuje nárůst o 25 % (v roce 2012 to bylo 70 odůvodněných stanovisek). Odůvodněná stanoviska předložená v roce 2013 představovala rovněž vyšší podíl (14 %) z celkového počtu stanovisek, která Komise obdržela v rámci širšího politického dialogu s vnitrostátními parlamenty (621). V roce 2012 a 2011 představovala odůvodněná stanoviska o něco více než 10 % stanovisek. V roce 2013 uplatnily vnitrostátní parlamenty v rámci mechanismu kontroly subsidiarity podruhé „žlutou kartu“, a to v souvislosti s návrhem Komise týkajícím se nařízení Rady o zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce[10]. Tento případ je podrobněji popsán v kapitole 3. Odůvodněná stanoviska se i nadále výrazně liší jak svou podobou, tak i typem argumentů, které vnitrostátní parlamenty předkládají na podporu svých závěrů o porušení zásady subsidiarity. Stejně jako v roce 2012 vydaly i v roce 2013 vnitrostátní parlamenty odůvodněná stanoviska k celé škále záležitostí. K 36[11] návrhům Komise bylo vydáno 88 odůvodněných stanovisek. Návrh týkající se Úřadu evropského veřejného žalobce byl předmětem třinácti odůvodněných stanovisek; druhý nejvyšší počet odůvodněných stanovisek (devět) byl vydán v souvislosti s návrhem směrnice o stanovení rámce pro územní plánování námořních prostor a integrovanou správu pobřeží[12]. Vnitrostátní parlamenty vydaly rovněž sedm odůvodněných stanovisek k návrhu směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků[13] a k návrhu nařízení, kterým se zřizuje rámec pro přístup na trh přístavních služeb a finanční transparentnost přístavů[14] (podrobnější informace viz příloha této zprávy). Podobně jako v roce 2012 byl vnitrostátním parlamentem, který vydal zdaleka nejvyšší počet odůvodněných stanovisek (devět), švédský Riksdag, ačkoli to bylo o mnoho méně než v roce 2012 (dvacet). Rakouský Bundesrat a litevský Seimas vydaly druhý nejvyšší počet odůvodněných stanovisek (po šesti) a za nimi následovaly obě španělské komory (Congreso de los Diputados a Senado), maltská Kamra tad-Deputati, nizozemská Tweede Kamer a House of Commons ve Spojeném království (po pěti stanoviscích). 2.3. Evropský parlament a Rada a) Evropský parlament Co se týká otázek subsidiarity a proporcionality, Evropský parlament konsolidoval svůj postup spočívající v podložení legislativních zpráv z vlastního podnětu vypracovaných na základě článku 225 Smlouvy analýzou možné přidané hodnoty EU založenou na důkazech. V roce 2013 bylo dokončeno celkem pět posouzení připojených k legislativním zprávám Evropského parlamentu z vlastního podnětu. Tyto zprávy se týkaly: · lepší správy jednotného trhu, · boje proti násilí na ženách, · směrnice o přemísťování sídel společností do jiného členského státu (14. směrnice v oblasti práva společností), · uplatňování zásady stejné odměny pro ženy a muže za stejnou nebo rovnocennou práci, · statutu evropských vzájemných společností. V roce 2013 bylo mimoto vyhotoveno pět zpráv o „ceně neexistence Evropy“. Tyto zprávy měly přezkoumat možné přínosy a/nebo dosažení „veřejného blaha“ prostřednictvím opatření na úrovni EU v konkrétních oblastech politiky. Zmíněné zprávy se týkaly: · společné evropské bezpečnostní a obranné politiky, · větší koordinace mezi dárci z EU, · evropského kodexu mezinárodního práva soukromého, · jednotného trhu s energií, · podpory volného pohybu občanů a podniků zjednodušením přijímání některých veřejných listin v Evropské unii. V roce 2013 provedlo oddělení Evropského parlamentu pro posuzování dopadů ex ante 50 prvotních vyhodnocení posouzení dopadů, která vypracovala Komise, a dvě podrobná vyhodnocení posouzení dopadů vypracovaných Komisí, tři posouzení dopadů pozměňovacích návrhů Parlamentu (celkem bylo posouzeno dvacet pozměňovacích návrhů) a jedno alternativní posouzení dopadů (v případě, kdy posouzení dopadů nevyhotovila Komise). b) Rada V souladu s třetím odstavcem článku 4 protokolu č. 2 postoupí Rada vnitrostátním parlamentům veškeré návrhy legislativních aktů a pozměněné návrhy pocházející od skupiny členských států, Soudního dvora, Evropské centrální banky (ECB) nebo Evropské investiční banky (EIB). V důsledku této povinnosti předá předseda Rady (podle druhého odstavce článku 6 protokolu) případné stanovisko k návrhu legislativního aktu pocházejícímu od skupiny členských států vládám těchto členských států. Předseda Rady obdobně předá případné stanovisko k návrhu legislativního aktu pocházejícímu od Soudního dvora, ECB nebo EIB dotyčnému orgánu nebo dotyčné instituci (podle třetího odstavce článku 6 protokolu). Kromě těchto povinností vyplývajících ze Smlouvy informuje generální sekretariát Rady členy Rady o stanoviscích členských států k návrhům legislativních aktů pocházejícím od jiných orgánů. V roce 2013 obdržel sekretariát Rady od vnitrostátních parlamentů vysoký počet stanovisek a odůvodněných stanovisek vydaných podle protokolu a v rámci politického dialogu mezi vnitrostátními parlamenty a Komisí. Tato stanoviska byla pro informaci předána členům Rady. V rámci legislativních postupů ověřuje Rada soulad se zásadami subsidiarity a proporcionality rovněž při přezkoumávání posouzení dopadů, která jsou připojena k návrhům Komise. 2.4. Výbor regionů Výbor regionů v roce 2013 přijal a provedl svůj první program činnosti v oblasti subsidiarity[15]. Program zahrnoval pět iniciativ[16], které byly vybrány z pracovního programu Evropské komise na základě schválených kritérií[17] a které mají být sledovány obzvláště pečlivě, pokud jde o subsidiaritu. Jelikož ve většině členských států jsou za provádění právních předpisů EU v oblasti odpadů odpovědné místní a regionální orgány, Výbor regionů podrobně sledoval přezkum politiky a právních předpisů EU v oblasti odpadů a vedl v této souvislosti konzultace se skupinou odborníků na subsidiaritu a Sítí pro kontrolu subsidiarity. Pokud jde o iniciativu týkající se tzv. „přístavního balíčku“, panovaly obavy, že by tato iniciativa nemusela přihlížet dostatečně k místním a regionálním zvláštnostem v Evropě, a regionální parlamenty a vlády byly proto konzultovány ohledně otázek souvisejících se subsidiaritou a proporcionalitou souběžně s osmitýdenní lhůtou v rámci mechanismu včasného varování. Všichni účastníci konzultací dospěli k závěru, že iniciativa je v souladu se zásadou subsidiarity, bylo však vzneseno několik otázek týkajících se proporcionality. Dne 25. září 2013 se uskutečnil seminář k posouzení územních dopadů této iniciativy metodou Quick Scan[18]. Tento seminář uspořádal Výbor regionů společně s Evropskou monitorovací sítí pro územní rozvoj a soudržnost (ESPON) v souvislosti se zmíněnou iniciativou dne 25. září 2013. Jednalo se o první případ, kdy Výbor regionů provedl posouzení územních dopadů pomocí metody Quick Scan. Regionální parlamenty a vlády byly konzultovány rovněž ohledně subsidiarity a proporcionality návrhu směrnice o elektronické fakturaci při zadávání veřejných zakázek vzhledem k možnému dopadu této iniciativy na náklady a administrativní zátěž na místní a regionální úrovni. Respondenti většinou souhlasili s tím, že iniciativa je v souladu se zásadou subsidiarity, nadnesli však několik otázek souvisejících se zásadou proporcionality. Odpovědi respondentů zejména zdůrazňovaly, že nebylo dostatečně zohledněno hledisko místních a regionálních orgánů. Mimo pracovní program Komise byla skupina odborníků na subsidiaritu konzultována rovněž při vypracovávání stanoviska Výboru regionů z vlastního podnětu, které se týkalo decentralizace v Evropské unii a úlohy místní a regionální samosprávy při vytváření a provádění politik EU[19]. Na podporu kontroly subsidiarity Výbor regionů dále zdokonalil REGPEX (internetový nástroj pro regiony s legislativními pravomocemi), a to připojením interaktivní mapy regionů s legislativními pravomocemi a profilů jednotlivých regionálních parlamentů. S cílem napomoci při hodnocení zkušeností se systémem včasného varování a šíření osvědčených postupů zveřejnil Výbor regionu studii s názvem „Subsidiarity Early Warning System of the Lisbon Treaty – the role of regional parliaments with legislative powers and other subnational authorities“ (Systém včasného varování v oblasti subsidiarity zavedený Lisabonskou smlouvou – úloha regionálních parlamentů s legislativními pravomocemi a jiných orgánů na nižší než celostátní úrovni). Některá stanoviska Výboru regionů vydaná v roce 2013 vyjadřovala obavy ohledně souladu legislativních iniciativ EU se zásadami subsidiarity a proporcionality. Ve stanovisku k navrhované směrnici o stanovení rámce pro územní plánování námořních prostor a integrovanou správu pobřeží[20] bylo uvedeno, že návrh není v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality. Výbor regionů vyslovil obavy rovněž v souvislosti s využíváním aktů v přenesené pravomoci, a to ve svém stanovisku k nařízení o úředních kontrolách[21] a ve stanovisku k návrhu směrnice o výrobě, obchodní úpravě a prodeji tabákových a souvisejících výrobků[22]. Odkazuje se rovněž na výroční zprávu o subsidiaritě za rok 2013, kterou Výbor regionů vydal[23]. 2.5. Soudní dvůr V roce 2013 nevynesl Soudní dvůr žádné zásadní rozsudky týkající se zásady subsidiarity, dva takovéto rozsudky však vynesl Tribunál. Ve věci Du Pont de Nemours a další v. Komise, T-31/07, podala řada společností žalobu na neplatnost směrnice Komise, která s určitými omezeními zařazovala flusilazol jako účinnou látku na seznam přípravků na ochranu rostlin podle směrnice 91/414/ES[24]. Jedním z důvodů žaloby bylo porušení zásady subsidiarity. Ve svém rozsudku ze dne 12. dubna 2013 Tribunál zdůraznil, že se tato zásada uplatňuje pouze v oblastech, které nespadají do výlučné pravomoci EU (bod 202). Jelikož směrnice 91/414/ES svěřuje orgánům Unie výlučnou pravomoc posoudit účinné látky, které se mohou používat v přípravcích na ochranu rostlin, a ukládat omezení týkající se jejich povolení (body 203 a 204), zásada subsidiarity se na opatření přijaté při výkonu této pravomoci nevztahovala (bod 205). Tribunál tvrzení žalobkyň tudíž zamítl a potvrdil svou judikaturu v této oblasti[25]. Ve věci Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Komise, T-526/10, se žalobci domáhali zrušení nařízení Komise, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro obchodování s produkty z tuleňů[26], přičemž jedním z důvodů bylo i porušení zásady subsidiarity. Ve svém rozsudku ze dne 25. dubna 2013 Tribunál tuto žalobu zamítl. Poukázal na judikaturu, podle níž se na opatření EU, která jsou založena na článku 114 Smlouvy, vztahuje zásada subsidiarity, „jelikož toto ustanovení nedává [EU] výlučnou pravomoc upravit hospodářské činnosti na vnitřním trhu, ale pouze pravomoc ke zlepšení podmínek pro jeho vytvoření a fungování formou odstranění překážek volného pohybu zboží a volného pohybu služeb nebo odstranění narušení soutěže“ (bod 84)[27]. Tribunál konstatoval, že je zřejmé, že „cíle základního nařízení by nemohlo být uspokojivě dosaženo přijetím opatření pouze členskými státy a předpokládá činnost na unijní úrovni, jak to dokazuje nerovnoměrný vývoj vnitrostátních právních předpisů v projednávané věci“. Cíle zamýšleného opatření mohlo být proto lépe dosaženo na úrovni EU a nařízení nepředstavuje porušení zásady subsidiarity (bod 85). 3. Nejvýznamnější případy, v nichž se objevily obavy z nedodržení zásad subsidiarity a proporcionality Návrh nařízení o zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce Návrh Komise na zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce[28] byl přijat dne 17. července 2013. Cílem návrhu je vytvoření Úřadu evropského veřejného žalobce, jehož úkolem je vyšetřování a stíhání pachatelů trestných činů proti finančním zájmům EU. Úřad evropského veřejného žalobce by byl institucí EU s decentralizovanou strukturou, která se při většině svých činností spoléhá na vnitrostátní orgány pověřené vyšetřováním a trestním stíháním a na vnitrostátní právní předpisy. Vnitrostátní parlamenty vydaly k tomuto návrhu třináct odůvodněných stanovisek[29] představujících osmnáct hlasů z celkem 56 možných[30]. Podle druhého odstavce článku 7 protokolu č. 2 bylo v tomto případě k zahájení postupu udělení „žluté karty“ zapotřebí čtrnáct hlasů. V roce 2013 vydalo k tomuto návrhu stanoviska dalších sedm komor vnitrostátních parlamentů[31] v rámci politického dialogu. V těchto stanoviscích se nemělo za to, že návrh Komise není v souladu se zásadou subsidiarity, nýbrž v nich byly uvedeny připomínky ke konkrétním prvkům tohoto návrhu[32]. Dne 6. listopadu 2013 Komise potvrdila, že byl spuštěn mechanismus kontroly subsidiarity popsaný ve druhém odstavci článku 7 protokolu č. 2. V důsledku toho Komise návrh přezkoumala a na základě tohoto přezkumu vydala sdělení[33], v němž byla odůvodněná stanoviska předložená vnitrostátními parlamenty pečlivě analyzována z hlediska zásady subsidiarity. V analýze odůvodněných stanovisek rozlišovala Komise mezi argumenty, které se týkaly zásady subsidiarity nebo které by mohly být vykládány jako záležitosti související se subsidiaritou, a ostatními argumenty, jež se týkaly zásady proporcionality, politických rozhodnutí, která nesouvisela se zásadou subsidiarity, či jiných politických nebo právních otázek. V souvislosti se zásadou subsidiarity vznesly vnitrostátní parlamenty tyto hlavní námitky: · Odůvodnění týkající se subsidiarity Řada komor vnitrostátních parlamentů se domnívala, že Komise dostatečně neobjasnila soulad návrhu se zásadou subsidiarity. Důvody, které Komise uvedla, se nepokládaly za postačující. Vysvětlení by mělo být navíc uvedeno v důvodové zprávě i v posouzení dopadů. Po přezkumu Komise konstatovala, že důvodová zpráva a připojený legislativní finanční výkaz dostatečně vysvětlují, proč je činnost členských států s ohledem na cíl politiky nedostatečná a proč by uvedeného cíle lépe dosáhla Unie (např. prosazování práva není dostatečně kontinuální a chybí společná evropská politika v oblasti trestního stíhání). · Uváděná dostatečnost stávajících mechanismů Řada komor vyslovila názor, že činnost v oblasti vyšetřování a stíhání trestných činů na úrovni členských států je dostatečná a že by mechanismy, které pro koordinaci a vyšetřování v současnosti existují na úrovni Unie (Eurojust, Europol a OLAF), byly rovněž dostačující. Některé komory se domnívaly, že Komise měla před předložením nového právního předpisu v této oblasti počkat na přijetí navrhované směrnice o boji vedeném trestněprávní cestou proti podvodům poškozujícím finanční zájmy Unie. Komise podotkla, že jasné statistické informace prokazují, že cíle stanoveného Smlouvou, jímž je účinná, odrazující a rovnocenná úroveň ochrany finančních zájmů EU, není dosaženo. Zdůraznila, že žádný ze stávajících mechanismů nebo institucí nemůže řešit nedostatky zjištěné v souvislosti s přípustností přeshraničních důkazů, odhalením přeshraničních vazeb nebo se získáváním pomoci od orgánů v jiných členských státech a že tyto problémy nelze řešit pomocí opatření přijatých pouze na úrovni členských států. Komise taktéž uvedla, že zlepšení stávajících mechanismů by vzhledem k jejich inherentním omezením měla při nejlepším jen okrajový dopad. Zdůraznila, že návrh směrnice o boji vedeném trestněprávní cestou proti podvodům poškozujícím finanční zájmy Unie a návrh na zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce mají odlišné cíle, které se však vzájemně doplňují. · Přidaná hodnota návrhu týkajícího se Úřadu evropského veřejného žalobce Řada komor zpochybnila přidanou hodnotu návrhu, ačkoli některé z nich připustily, že by zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce mělo své výhody. Vnitrostátní parlamenty tvrdily, že Komise neprokázala, že opatření na úrovni Unie může požadovaných výsledků dosáhnout lépe než opatření na vnitrostátní úrovni. V reakci na tato stanoviska Komise objasnila, že podle očekávání by navrhovaný systém přinesl významnou přidanou hodnotu v boji proti podvodům poškozujícím EU. Jedno z hlavních předpokládaných zlepšení by vzešlo ze společné politiky stíhání na úrovni EU, která by odstranila velké rozdíly ve vyšetřování a stíhání podvodů poškozujících Unii mezi různými členskými státy. Bylo by možné odhalit rovněž přeshraniční vazby, které by při čistě vnitrostátních vyšetřováních mohly zůstat bez povšimnutí, a vyšetřování by bylo možné účinněji řídit a koordinovat. Vytvoření decentralizovaného Úřadu evropského veřejného žalobce by také umožnilo soustředit odborné znalosti a know-how v oblasti vyšetřování a stíhání případů podvodů poškozujících Unii na evropské úrovni, přičemž by bylo zajištěno, že stíhání a vyšetřování bude probíhat v blízkosti místa trestného činu. · Záležitosti související se strukturou Úřadu evropského veřejného žalobce a povahou a rozsahem jeho působnosti Co se týká struktury, Komise uvedla, že by vytvoření Úřadu evropského veřejného žalobce s plnohodnotnou strukturou kolegia, což podpořila řada vnitrostátních parlamentů, mohlo účinnost tohoto úřadu a jeho rozhodování omezovat. V reakci na otázky týkající se povahy a rozsahu působnosti Úřadu evropského veřejného žalobce Komise zdůraznila, že dotyčné trestné činy, včetně případů, které nemají přeshraniční charakter, mají evropský rozměr. Omezení působnosti Úřadu evropského veřejného žalobce by nejen snížilo jeho přidanou hodnotu, ale také by se tím zpochybnila působnost Unie v této věci. Výlučná působnost Úřadu evropského veřejného žalobce by však vzhledem k zapojení vnitrostátních donucovacích orgánů a evropských pověřených žalobců v členských státech, jež jsou současně rovněž vnitrostátními veřejnými žalobci, neznamenala vyloučení vnitrostátních orgánů z projednávání případů, jimiž by se úřad zabýval. Na základě tohoto podrobného přezkumu dospěla Komise k závěru, že návrh je v souladu se zásadou subsidiarity, a rozhodla se jej zachovat. Návrh směrnice o stanovení rámce pro územní plánování námořních prostor a integrovanou správu pobřeží[34] Návrhem Komise, k němuž byl v roce 2013 vydán druhý nejvyšší počet odůvodněných stanovisek, byl návrh na stanovení rámce pro územní plánování námořních prostor a integrovanou správu pobřeží. Vnitrostátní parlamenty vydaly k tomuto návrhu devět odůvodněných stanovisek[35] představujících třináct hlasů. Mimoto v roce 2013 zaslalo v rámci politického dialogu svá stanoviska dalších pět komor, které však soulad návrhu se zásadou subsidiarity nezpochybňovaly[36]. Některé vnitrostátní parlamenty se domnívaly, že Komise neprokázala dostatečně přidanou hodnotu povinností na úrovni EU v oblasti územního plánování námořních prostor a integrované správy pobřeží a že by směrnice významně zvýšila administrativní zátěž a požadavky na podávání zpráv, aniž by zajistila odpovídající přínosy. Některá odůvodněná stanoviska mimoto zpochybňovala uvedený právní základ návrhu. Ve své odpovědi na tato odůvodněná stanoviska Komise zdůraznila, že by navrhovaná směrnice zajistila přidanou hodnotu tím, že by členským státům umožnila dosáhnout minimálních společných prvků, které zajišťují lepší přeshraniční spolupráci a podporují včasné zavedení souvisejících právních předpisů. Komise podotkla, že námořní a pobřežní činnosti mají přeshraniční dopady a často dopady na celou EU a že se vnitrostátní postupy plánování značně liší. Je proto zapotřebí rámec na úrovni EU, který by usměrňoval postupy plánování námořních prostor a zajistil by integrovanou správu pobřežních zón. Komise zdůraznila, že by navrhovaná směrnice členským státům ponechala značnou rozhodovací pravomoc, pokud jde o způsob dosažení jejích cílů. Komise také zdůraznila, že mezinárodní spolupráce by usnadnila zapojení příslušných třetích zemí do územního plánování námořních prostor a integrované správy pobřeží. Navrhovaná směrnice by členským státům umožnila rozhodnout o formě a způsobech spolupráce se třetími zeměmi, pokud by se snažily koordinovat své plány a strategie s plány a strategiemi dané třetí země. Znění, které bylo politicky schváleno společnými normotvůrci, je v souladu s těmito reakcemi. Návrh směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků[37] Navrhovaný právní předpis obsahuje nová a přísnější pravidla týkající se možných způsobů výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků v EU. Návrh vyvolal sedm odůvodněných stanovisek představujících jedenáct hlasů[38]. Osm vnitrostátních parlamentů[39] zaslalo stanoviska rovněž v rámci politického dialogu; v těchto stanoviscích se neusuzovalo, že návrh není v souladu se zásadou subsidiarity. Dvě komory[40] zaslaly stanoviska, v nichž se uvádělo, že návrh není v souladu se zásadou subsidiarity, tato stanoviska však byla předložena po uplynutí příslušné lhůty, a nemohla být proto zahrnuta do výpočtu počtu hlasů potřebných pro dosažení prahové hodnoty. Některé komory se domnívaly, že regulace určitých typů tabákových výrobků, jako jsou výrobky s nízkým rizikem, spadá do pravomoci členských států. Jiné komory kritizovaly skutečnost, že byla na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci. Zpochybněn byl rovněž právní základ návrhu, jelikož neharmonizuje právní předpisy členských států týkající se tabákových výrobků. Vnitrostátní parlamenty také tvrdily, že zákaz „tenkých“ a mentolových cigaret a balení tabáku obsahujících méně než 40 g tabáku nepřispěje k fungování vnitřního trhu. Komise ve svých odpovědích zdůraznila, že návrh neukládá žádná omezení týkající se uvádění výrobků s nízkým rizikem na trh. Komise také objasnila, že se v zájmu zajištění plné funkčnosti směrnice pokládalo za nezbytné využít pravomoc k přijímání aktů v souladu s článkem 290 Smlouvy. Přenesení pravomoci uvedené v návrhu je založeno na jednoznačných a stručných kritériích, jež rozhodovací pravomoc Komise omezují. Co se týká právního základu návrhu, Komise uvedla, že stávající směrnice sleduje velkou měrou stejné cíle jako návrh na její revizi a že legalitu článku 114 jako právního základu stávající směrnice potvrdil Evropský soudní dvůr[41]. Tento právní základ je proto vhodný k úpravě stávající úrovně harmonizace, k odstranění překážek vnitřního trhu z důvodu rozdílného vývoje regulace v jednotlivých členských státech a k zamezení obcházení pravidel vnitřního trhu. Podle názoru Komise poskytuje článek 114 Smlouvy právní základ pro úplnou, částečnou nebo minimální harmonizaci a umožňuje ponechat regulaci určitých záležitostí členským státům. Komise podotkla, že členské státy začaly přijímat opatření k regulaci tabákových výrobků s charakteristickými příchutěmi, a harmonizaci proto navrhla, aby se zamezilo narušení trhu. Rovněž zdůraznila, že návrh upravuje pouze některé aspekty balení, jako je počet cigaret v balení a velikost zdravotních varování, jež jsou přínosné pro volný pohyb výrobků na vnitřním trhu, přičemž je zajištěno, že zdravotní varování budou zcela viditelná. Návrh nařízení, kterým se zřizuje rámec pro přístup na trh přístavních služeb a finanční transparentnost přístavů[42] Návrh má zlepšit přístavní činnosti a navazující dopravní spojení v mořských přístavech transevropské dopravní sítě. Navrhovaný právní rámec by přispěl ke skutečně rovným podmínkám a zajistil by větší právní jistotu pro provozovatele přístavů a investory. Návrh stanoví transparentní a otevřené postupy určování poskytovatelů přístavních služeb, pravidla, která mají zamezit možnému zneužívání cen ze strany provozovatelů s výlučnými právy, a pravidla zajišťující transparentní využívání veřejných finančních prostředků. Vnitrostátní parlamenty vydaly k tomuto návrhu sedm odůvodněných stanovisek představujících jedenáct hlasů[43]. Tři komory mimoto zaslaly stanoviska v rámci politického dialogu, v nichž se nemělo za to, že návrh není v souladu se zásadou subsidiarity[44]. Některé vnitrostátní parlamenty uvedly, že by cílů návrhu bylo možno dosáhnout lépe prostřednictvím právně nevynutitelných předpisů nebo směrnice. Jiné vnitrostátní parlamenty kritizovaly skutečnost, že by členské státy přišly o své právo a možnost regulovat přístavní odvětví prostřednictvím vnitrostátních právních aktů a že by navrhované nařízení mohlo mít kontraproduktivní účinky na výkonnost ekonomik a infrastruktury v dotčených oblastech. Ve svých odpovědích Komise uvedla, že se návrh nařízení vztahuje pouze na přístavy, které jsou součástí transevropské dopravní sítě (TEN-T) a které Evropský parlament a Rada považovaly za důležité pro vnitřní trh a územní soudržnost EU v kontextu nařízení (EU) č. 1315/2013 o rozvoji transevropské dopravní sítě. Nařízení spojuje stávající zásady Smlouvy, které se již vztahují na přístavní odvětví, a to zavedením dvou základních souborů pravidel: nediskriminačních a transparentních podmínek pro přístup poskytovatelů přístavních služeb na trh a dodržování pravidel finanční transparentnosti při využívání veřejných finančních prostředků v přístavech. Komise zdůraznila, že jejím záměrem bylo, aby ustanovení nařízení zůstala neutrální, pokud jde o vnitřní organizaci přístavních systémů v členských státech. Co se týká volby právního nástroje, Komise zdůraznila, že upřednostnila nařízení před směrnicí, jelikož jedním z hlavních cílů návrhu je zajištění rovných podmínek, což vyžaduje jednotné uplatňování několika málo pravidel, která však mají zásadní význam. Komise také zdůraznila, že nařízení ponechává členským státům potřebnou flexibilitu, aby bylo možno zohlednit zvláštní situaci, a že si členské státy budou moci vybrat mezi různými formami přístupu na trh. Nebudou například nuceny otevřít hospodářské soutěži služby, které by podle nich měly být i nadále regulovány, a to kvůli řádně odůvodněnému veřejnému zájmu. Vyzdvihla rovněž skutečnost, že přilákání investorů vyžaduje nenarušenou hospodářskou soutěž mezi přístavy v síti TEN-T, zejména mezi přístavy nacházejícími se v různých členských státech, čehož podle jejího názoru samotné členské státy nemohou dosáhnout. 4. Závěry V roce 2013 pokračovaly interinstitucionální diskuse o zásadách subsidiarity a proporcionality a důležitou událostí bylo zahájení druhého postupu udělení „žluté karty“ ze strany vnitrostátních parlamentů. Celkem 88 odůvodněných stanovisek, která v roce 2013 vnitrostátní parlamenty předložily, se týkalo 36 různých dokumentů Komise. To podle všeho potvrzuje tendenci, která byla zaznamenána již v předchozích letech: vnitrostátní parlamenty sledují při výběru návrhů Komise, které mají být přezkoumány v rámci mechanismu kontroly subsidiarity, různorodé politické zájmy a různé priority. Zdá se rovněž, že při posuzování souladu návrhu se zásadou subsidiarity používají různá kritéria. Při zajišťování kontroly zásady subsidiarity byly aktivní všechny orgány podílející se na legislativním procesu. Komise provádí podrobná posouzení souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality v různých fázích. Před přijetím legislativních návrhů předkládá hodnocení (např. v plánech a posouzeních dopadů) a po jejich přijetí přezkoumává odůvodněná stanoviska vnitrostátních parlamentů, v nichž jsou uvedeny obavy ohledně dodržení zásady subsidiarity, a reaguje na ně. Problematika kontroly subsidiarity se hojně projednávala i v Evropském parlamentu a ve Výboru regionů. Evropský parlament i nadále podporoval legislativní zprávy z vlastního podnětu s analýzou možné přidané hodnoty EU založenou na důkazech. Rovněž Výbor regionů zintenzívnil svou činnost v této oblasti, když přijal a realizoval první pracovní program zaměřený na otázky subsidiarity. Příloha Seznam dokumentů Komise, k nimž Komise v roce 2013 obdržela odůvodněná stanoviska[45] vnitrostátních parlamentů ohledně souladu se zásadou subsidiarity || Dokument Komise || Název || Počet odůvodněných stanovisek (protokol č. 2) || Počet hlasů (protokol č. 2)[46] || Vnitrostátní parlamentní komory, které předložily odůvodněné stanovisko 1 || COM(2013) 534 || Návrh nařízení o zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce || 13[47] || 18 (dosaženo prahové hodnoty pro udělení „žluté karty“[48]) || Vouli ton Antiprosopon (CY) (2 hlasy) Senát (CZ) (1 hlas) Sénat (FR) (1 hlas) Országgyűlés (HU) (2 hlasy) Houses of the Oireachtas (IE) (obě komory – 2 hlasy) Kamra tad-Deputati (MT) (2 hlasy) Camera Deputaților (RO) (1 hlas) Državni zbor (SI) (1 hlas) Riksdag (SE) (2 hlasy) Eerste Kamer (NL) (1 hlas) Tweede Kamer (NL) (1 hlas) House of Commons (UK) (1 hlas) House of Lords (UK) (1 hlas) 2 || COM(2013) 133 || Návrh směrnice o stanovení rámce pro územní plánování námořních prostor a integrovanou správu pobřeží || 9[49] || 13 || Vlaams Parlement (BE) (1 hlas) Eduskunta (FI) (2 hlasy) Bundesrat (DE) (1 hlas) Houses of the Oireachtas (IE) (obě komory – 2 hlasy) Seimas (LT) (2 hlasy) Senat (PL) (1 hlas) Riksdag (SE) (2 hlasy) Eerste Kamer (NL) (1 hlas) Tweede Kamer (NL) (1 hlas) 3 || COM(2012) 788 || Návrh směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků || 7 || 11 || Poslanecká sněmovna (CZ) (1 hlas) Folketing (DK) (2 hlasy) Vouli ton Ellinon (EL) (2 hlasy) Senato della Republica (IT) (1 hlas) Assembleia da República (PT) (2 hlasy) Camera Deputaților (RO) (1 hlas) Riksdag (SE) (2 hlasy) 4 || COM(2013) 296 || Návrh nařízení, kterým se zřizuje rámec pro přístup na trh přístavních služeb a finanční transparentnost přístavů || 7[50] || 11 || Assemblée nationale (FR) (1 hlas) Senato della Republica (IT) (1 hlas) Saeima (LV) (2 hlasy) Kamra tad-Deputati (MT) (2 hlasy) Sejm (PL) (1 hlas) Congreso de los Diputados a Senado (ES) (obě komory – 2 hlasy) Riksdag (SE) (2 hlasy) 5 || COM(2013) 28[51] || Návrh nařízení, kterým se mění nařízení (ES) č. 1370/2007, pokud jde o otevření trhu vnitrostátních služeb v přepravě cestujících po železnici || 6 || 9 || Bundesrat (AT) (1 hlas) Seimas (LT) (2 hlasy) Chambre des Députés (LU) (2 hlasy)[52] Riksdag (SE) (2 hlasy)[53] Eerste Kamer (NL) (1 hlas)[54] Tweede Kamer (NL) (1 hlas)[55] 6 || COM(2013) 29[56] || Návrh směrnice, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru, pokud jde o otevření trhu vnitrostátních služeb v přepravě cestujících po železnici a správu a řízení železniční infrastruktury || 6 || 9 || Sénat (FR) (1 hlas) Seimas (LT) (2 hlasy) Chambre des Députés (LU) (2 hlasy)[57] Riksdag (SE) (2 hlasy)[58] Eerste Kamer (NL) (1 hlas)[59] Tweede Kamer (NL) (1 hlas)[60] 7 || COM(2012) 614[61] || Návrh směrnice o zlepšení genderové vyváženosti mezi členy dozorčí rady / nevýkonnými členy správní rady společností kotovaných na burzách a o souvisejících opatřeních || 5[62] || 5 || Poslanecká sněmovna (CZ) (1 hlas)[63] Sejm (PL) (1 hlas) Senat (PL) (1 hlas) House of Commons (UK) (1 hlas) House of Lords (UK) (1 hlas)[64] 8 || COM(2013) 627 || Návrh nařízení, kterým se stanoví opatření týkající se jednotného evropského trhu elektronických komunikací a vytvoření propojeného kontinentu a kterým se mění směrnice 2002/20/ES, 2002/21/ES a 2002/22/ES a nařízení (ES) č. 1211/2009 a (EU) č. 531/2012 || 4[65] || 7 || Bundesrat (AT) (1 hlas) Houses of the Oireachtas (IE) (obě komory – 2 hlasy) Kamra tad-Deputati (MT) (2 hlasy) Riksdag (SE) (2 hlasy) 9 || COM(2013) 27[66] || Návrh nařízení o Agentuře Evropské unie pro železnice a o zrušení nařízení (ES) č. 881/2004 || 3 || 5 || Seimas (LT) (2 hlasy) Senatul (RO) (1 hlas) Riksdag (SE) (2 hlasy)[67] 10 || COM(2013) 31[68] || Návrh směrnice o bezpečnosti železnic (přepracované znění) || 3 || 5 || Seimas (LT) (2 hlasy) Senatul (RO) (1 hlas) Riksdag (SE) (2 hlasy)[69] 11 || COM(2013) 173 || Návrh nařízení o zřízení agentury Evropské unie pro spolupráci a vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva (Europol) a o zrušení rozhodnutí 2009/371/SVV a 2005/681/SVV || 3[70] || 4 || Chambre des Représentants (BE) (1 hlas) Bundesrat (DE) (1 hlas) Congreso de los Diputados a Senado (ES) (obě komory – 2 hlasy) 12 || COM(2012) 615[71] || Sdělení s názvem Genderová vyváženost ve vedení podniků: přispět k inteligentnímu a udržitelnému růstu podporujícímu začlenění || 2 || 2 || Poslanecká sněmovna (CZ) (1 hlas)[72] House of Lords (UK) (1 hlas)[73] 13 || COM(2013) 30[74] || Návrh směrnice o interoperabilitě železničního systému v Evropské unii (přepracované znění) || 2 || 4 || Seimas (LT) (2 hlasy) Riksdag (SE) (2 hlasy)[75] 14 || COM(2013) 147 || Návrh nařízení o opatřeních ke snížení nákladů na zavádění sítí vysokorychlostních elektronických komunikací || 2 || 2 || Tweede Kamer (NL) (1 hlas) House of Commons (UK) (1 hlas) 15 || COM(2013) 262 || Návrh nařízení o produkci rozmnožovacího materiálu rostlin a jeho dodávání na trh (právní rámec pro rozmnožovací materiál rostlin) || 2 || 2 || Bundesrat (AT) (1 hlas) Tweede Kamer (NL) (1 hlas) 16 || COM(2013) 472 || Návrh nařízení o poplatcích, které se platí Evropské agentuře pro léčivé přípravky (EMA) za vykonávání činností souvisejících s farmakovigilancí humánních léčivých přípravků || 2[76] || 4 || Vouli ton Ellinon (EL) (2 hlasy) Congreso de los Diputados a Senado (ES) (obě komory – 2 hlasy) 17 || COM(2013) 618[77] || Návrh směrnice, kterou se mění rámcové rozhodnutí Rady 2004/757/SVV, kterým se stanoví minimální ustanovení týkající se znaků skutkových podstat trestných činů a sankcí v oblasti nedovoleného obchodu s drogami, pokud jde o definici drogy || 2 || 2 || House of Commons (UK) (1 hlas)[78] House of Lords (UK) (1 hlas)[79] 18 || COM(2013) 619[80] || Návrh nařízení o nových psychoaktivních látkách || 2 || 2 || House of Commons (UK) (1 hlas)[81] House of Lords (UK) (1 hlas)[82] 19 || COM(2013) 721 || Návrh směrnice, kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o standardizované přiznání k dani || 2 || 2 || Sénat (FR) (1 hlas) Bundesrat (DE) (1 hlas) 20 || COM(2012) 724 || Návrh nařízení, kterým se mění určité legislativní akty v oblasti zemědělské statistiky a statistiky rybolovu || 1[83] || 2 || Congreso de los Diputados a Senado (ES) (obě komory – 2 hlasy) 21 || COM(2013) 48[84] || Návrh směrnice o opatřeních k zajištění vysoké společné úrovně bezpečnosti sítí a informací v Unii || 1 || 2 || Riksdag (SE) (2 hlasy) 22 || COM(2013) 71 || Návrh směrnice, kterou se provádí posílená spolupráce v oblasti daně z finančních transakcí || 1 || 2 || Riksdag (SE) (2 hlasy) 23 || COM(2013) 151 || Návrh směrnice o podmínkách vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí za účelem výzkumu, studia, výměnných pobytů žáků, placené a neplacené odborné přípravy, dobrovolné služby a činnosti au-pair (přepracované znění) || 1 || 2 || Vouli ton Ellinon (EL) (2 hlasy) 24 || COM(2013) 168 || Pozměněný návrh směrnice o průhlednosti opatření upravujících ceny humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti veřejných systémů zdravotního pojištění || 1[85] || 2 || Congreso de los Diputados a Senado (ES) (obě komory –2 hlasy) 25 || COM(2013) 207 || Návrh směrnice, kterou se mění směrnice Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS, pokud jde o zveřejňování nefinančních informací a informací týkajících se rozmanitosti některými velkými společnostmi a skupinami || 1 || 2 || Riigikogu (EE) (2 hlasy) 26 || COM(2013) 228 || Návrh nařízení o podpoře volného pohybu občanů a podniků zjednodušením přijímání některých veřejných listin v Evropské unii a o změně nařízení (EU) č. 1024/2012 || 1 || 1 || Senatul (RO) (1 hlas) 27 || COM(2013) 260 || Návrh nařízení o zdraví zvířat || 1 || 1 || Bundesrat (AT) (1 hlas) 28 || COM(2013) 265 || Návrh nařízení o úředních kontrolách a jiných úředních činnostech prováděných s cílem zajistit uplatňování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel týkajících se zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat, zdraví rostlin, rozmnožovacího materiálu rostlin a přípravků na ochranu rostlin || 1 || 2 || Chambre des Députés (LU) (2 hlasy) 29 || COM(2013) 267 || Návrh nařízení o ochranných opatřeních proti škodlivým organismům rostlin || 1 || 1 || Bundesrat (AT) (1 hlas) 30 || COM(2013) 409 || Návrh nařízení, kterým se mění nařízení (ES) č. 216/2008, pokud jde o letiště, uspořádání letového provozu a letové navigační služby || 1 || 2 || Kamra tad-Deputati (MT) (2 hlasy) 31 || COM(2013) 410 || Návrh nařízení o provádění jednotného evropského nebe (přepracované znění) || 1 || 2 || Kamra tad-Deputati (MT) (2 hlasy) 32 || COM(2013) 520 || Návrh nařízení, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení problémů úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení problémů a jednotného fondu pro řešení problémů bank a mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 || 1 || 2 || Riksdag (SE) (2 hlasy) 33 || COM(2013) 535 || Návrh nařízení o Agentuře Evropské unie pro justiční spolupráci v trestních věcech (Eurojust) || 1 || 1 || Senát (CZ) (1 hlas) 34 || COM(2013) 550 || Návrh nařízení o mezibankovních poplatcích za platební transakce založené na kartách || 1 || 1 || Sénat (FR) (1 hlas) 35 || COM(2013) 620 || Návrh nařízení o prevenci a regulaci zavlékání či vysazování a šíření invazních nepůvodních druhů || 1 || 1 || Bundesrat (AT) (1 hlas) 36 || COM(2013) 641 || Návrh nařízení o indexech, které jsou používány jako referenční hodnoty ve finančních nástrojích a finančních smlouvách || 1 || 1 || House of Commons (UK) (1 hlas) Počet odůvodněných stanovisek k dokumentům započítaných jednotlivě || 99 Počet odůvodněných stanovisek týkajících se zároveň více než jednoho dokumentu[86] || 11[87] CELKOVÝ POČET obdržených odůvodněných stanovisek || 88 [1] COM(2014) XXX final. [2] http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/planned_ia/planned_ia_cs.htm [3] http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/commission_guidelines/commission_guidelines_en.htm [4] http://ec.europa.eu/smart-regulation/impact/iab/iab_en.htm [5] COM(2013) 824 final. [6] COM(2013) 721 final. [7] COM(2013) 641 final. [8] Sdělení „Posílení základů inteligentní reguace – zlepšení hodnocení“, COM(2013) 686 final, 2.10.2013. [9] Viz poznámka pod čarou č. 44. [10] COM(2013) 534 final. [11] Komise obdržela 88 odůvodněných stanovisek, přičemž některá z nich se týkala více než jednoho dokumentu. [12] COM(2013) 133 final. [13] COM(2012) 788 final. [14] COM(2013) 296 final. [15] CdR 2336/2012, přijatý kanceláří Výboru regionů dne 30. ledna 2013. [16] 1. přezkum politiky a právních předpisů EU v oblasti odpadů; 2. přístavní balíček (nahrazující původně vybranou iniciativu týkající se Modrého pásu); 3. městská mobilita; 4. elektronická fakturace při zadávání veřejných zakázek a 5. rámec pro environmentální posuzování klimatu a energetiky, který umožní bezpečnou nekonvenční těžbu uhlovodíků. [17] a) iniciativy by pro místní a regionální orgány měly představovat jednoznačný politický zájem; b) iniciativy by se měly dotýkat pravomocí místních a regionálních orgánů a c) iniciativy by měly případně nastolovat otázku subsidiarity. [18] Tato metoda umožňuje rychlou analýzu ex ante týkající se případného dopadu právních předpisů EU na rozvoj regionů. Spojuje standardní nástroj založený na ukazatelích s prostředky systematického shromažďování odborných znalostí prostřednictvím workshopů. Zahrnuje potenciální dopady na obecné úrovni se společnými ukazateli pro evropské regiony NUTS 2. [19] CdR 2214/2012. [20] CdR 3766/2013. [21] CdR 5295/2013. [22] CdR 2062/2013. [23] https://portal.cor.europa.eu/subsidiarity/news/Pages/Subsidiarity-Annual-Report-2013.aspx [24] Směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1). [25] Věc Vischim v. Komise, T-420/05 R, Sb. rozh. 2009, s. II‑3841, bod 223. [26] Nařízení Komise (EU) č. 737/2010 ze dne 10. srpna 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů (Úř. věst. L 216, 17.8.2010, s. 1). [27] Věc British American Tobacco (Investments) a Imperial Tobacco, C-491/01, Recueil 2002, s. I-11453, bod 179. [28] COM(2013) 534 final. [29] Vouli ton Antiprosopon (CY) (2 hlasy), Senát (CZ) (1 hlas), Sénat (FR) (1 hlas), Országgyűlés (HU) (2 hlasy), Houses of the Oireachtas (IE) (obě komory – 2 hlasy), Kamra tad-Deputati (MT) (2 hlasy), Camera Deputaților (RO) (1 hlas), Državni zbor (SI) (1 hlas), Riksdag (SE) (2 hlasy), Eerste Kamer (NL) (1 hlas), Tweede Kamer (NL) (1 hlas), House of Commons (UK) (1 hlas) a House of Lords (UK) (1 hlas). [30] Každý vnitrostátní parlament má dva hlasy; je-li vnitrostátní parlament dvoukomorový, je každé komoře přidělen jeden hlas. Komory mohou odůvodněná stanoviska vydávat nezávisle na sobě. [31] Senat (PL), Bundesrat (DE), Assembleia da República (PT), Senatul (RO), Senato della Repubblica (IT), Assemblée nationale (FR), Eduskunta (FI). V roce 2014 byla předložena další stanoviska. [32] Komise odpověděla na připomínky nesouvisející se zásadou subsidiarity prostřednictvím individuálních dopisů zaslaných vnitrostátním parlamentům. [33] COM(2013) 851 final. [34] COM(2013) 133 final. [35] Sénat (BE), Eduskunta (FI), Bundesrat (DE), Houses of the Oireachtas (IE) (obě komory), Seimas (LT), Senat (PL), Riksdag (SE), Eerste Kamer (NL), Tweede Kamer (NL). [36] Senato della Repubblica (IT), Folketing (DK), Riigikogu (EE), Senatul (RO) a Assembleia da República (PT). [37] COM(2012) 788. [38] Poslanecká sněmovna (CZ) (1 hlas), Folketing (DK) (2 hlasy), Vouli ton Ellinon (EL) (2 hlasy), Senato della Repubblica (IT) (1 hlas), Assembleia da República (PT) (2 hlasy), Camera Deputaților (RO) (1 hlas) a Riksdag (SE) (2 hlasy). [39] Bundesrat (AT), Senát (CZ), Bundesrat (DE), Assemblée nationale (FR), Senat (PL), Senat (RO), Národná Rada (SK), Országgyűlés (HU). [40] Narodno Sabranie (BG) a Camera dei Deputati (IT). [41] Viz věc BAT, C-491/01, Recueil 2002, s. I-11453. [42] COM(2013) 296. [43] Assemblée nationale (FR) (1 hlas), Senato della Repubblica (IT) (1 hlas), Saeima (LV) (2 hlasy), Kamra tad-Deputati (MT) (2 hlasy), Sejm (PL) (1 hlas), Congreso de los Diputados a Senado (ES) (obě komory – 2 hlasy) a Riksdag (SE) (2 hlasy). [44] Assembleia da República (PT), Senat (PL) a Bundesrat (DE). [45] Aby odůvodněné stanovisko odpovídalo definici uvedené v protokolu č. 2, musí jednoznačně uvádět, proč se vnitrostátní parlament domnívá, že legislativní návrh není v souladu se zásadou subsidiarity, a musí být Komisi zasláno do osmi týdnů od postoupení návrhu vnitrostátním parlamentům. [46] Podle protokolu č. 2 má každý vnitrostátní parlament dva hlasy; v případě dvoukomorového systému má každá komora jeden hlas. Pokud odůvodněná stanoviska udávající nesoulad návrhu legislativního aktu se zásadou subsidiarity představují alespoň třetinu všech hlasů přidělených vnitrostátním parlamentům, je dosaženo prahové hodnoty pro udělení „žluté karty“, tj. návrh je nutno přezkoumat. Po přistoupení Chorvatska dne 1. července 2013 představuje třetinu všech hlasů přidělených vnitrostátním parlamentům devatenáct z celkem 56 hlasů. [47] Z toho jedno odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou komor Houses of the Oireachtas (IE) – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. [48] Podle protokolu č. 2 je v případě návrhu legislativního aktu předloženého na základě článku 76 Smlouvy (oblast svobody, bezpečnosti a práva) prahové hodnoty pro udělení „žluté karty“ dosaženo tehdy, představují-li odůvodněná stanoviska nejméně jednu čtvrtinu všech hlasů přidělených vnitrostátním parlamentům. Po přistoupení Chorvatska dne 1. července 2013 představuje čtvrtinu všech hlasů přidělených vnitrostátním parlamentům čtrnáct z celkem 56 hlasů. [49] Z toho jedno odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou komor Houses of the Oireachtas (IE) – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. [50] Z toho jedno odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou španělských komor – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. [51] Čtyři odůvodněná stanoviska k tomuto dokumentu Komise se týkala zároveň i různých jiných dokumentů Komise. [52] Toto odůvodněné stanovisko Chambre des Députés (LU) se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 28 a COM(2013) 29. [53] Toto odůvodněné stanovisko Riksdag (SE) se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 27, COM(2013) 28, COM(2013) 29, COM(2013) 30 a COM(2013) 31 – čtvrtý železniční balíček. [54] Toto odůvodněné stanovisko Eerste Kamer (NL) se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 28 a COM(2013) 29. [55] Toto odůvodněné stanovisko Tweede Kamer (NL) se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 28 a COM(2013) 29. [56] Čtyři odůvodněná stanoviska k tomuto dokumentu Komise se týkala zároveň i různých jiných dokumentů Komise. [57] Jak bylo uvedeno výše, toto odůvodněné stanovisko Chambre des Députés (LU) se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 28 a COM(2013) 29. [58] Jak bylo uvedeno výše, toto odůvodněné stanovisko Riksdag (SE) se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 27, COM(2013) 28, COM(2013) 29, COM(2013) 30 a COM(2013) 31 – čtvrtý železniční balíček. [59] Jak bylo uvedeno výše, toto odůvodněné stanovisko Eerste Kamer (NL) se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 28 a COM(2013) 29. [60] Jak bylo uvedeno výše, toto odůvodněné stanovisko Tweede Kamer (NL) se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 28 a COM(2013) 29. [61] Dvě odůvodněná stanoviska k tomuto dokumentu Komise se týkala zároveň i dokumentu COM(2012) 615. [62] Do dne 1. ledna 2013 obdržela Komise k tomuto dokumentu tři odůvodněná stanoviska od Folketing (DK), Riksdag (SE) a společně od Eerste Kamer (NL) a Tweede Kamer (NL) (obě komory). [63] Toto odůvodněné stanovisko Poslanecké sněmovny (CZ) se týkalo zároveň dokumentů COM(2012) 614 a COM(2012) 615. [64] Toto odůvodněné stanovisko House of Lords (UK) se týkalo zároveň dokumentů COM(2012) 614 a COM(2012) 615. [65] Z toho jedno odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou komor Houses of the Oireachtas (IE) – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. [66] Jedno z odůvodněných stanovisek k tomuto dokumentu Komise se týkalo zároveň i dokumentů COM(2013) 28, COM(2013) 29, COM(2013) 30 a COM(2013) 31. [67] Jak bylo uvedeno výše, toto odůvodněné stanovisko Riksdag (SE) se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 27, COM(2013) 28, COM(2013) 29, COM(2013) 30 a COM(2013) 31 – čtvrtý železniční balíček. [68] Jedno z odůvodněných stanovisek k tomuto dokumentu Komise se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 27, COM(2013) 28, COM(2013) 29 a COM(2013) 30. [69] Jak bylo uvedeno výše, toto odůvodněné stanovisko Riksdag (SE) se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 27, COM(2013) 28, COM(2013) 29, COM(2013) 30 a COM(2013) 31 – čtvrtý železniční balíček. [70] Z toho jedno odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou španělských komor – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. [71] Odůvodněná stanoviska k tomuto dokumentu Komise se týkala zároveň i dokumentu COM(2012) 614. [72] Jak bylo uvedeno výše, toto odůvodněné stanovisko Poslanecké sněmovny (CZ) se týkalo zároveň dokumentů COM(2012) 614 a COM(2012) 615. [73] Jak bylo uvedeno výše, toto odůvodněné stanovisko House of Lords (UK) se týkalo zároveň dokumentů COM(2012) 614 a COM(2012) 615. [74] Odůvodněné stanovisko k tomuto dokumentu Komise se týkalo zároveň i dokumentů COM(2013) 27, COM(2013) 28, COM(2013) 29 a COM(2013) 31. [75] Jak bylo uvedeno výše, toto odůvodněné stanovisko Riksdag (SE) se týkalo zároveň dokumentů COM(2013) 27, COM(2013) 28, COM(2013) 29, COM(2013) 30 a COM(2013) 31 – čtvrtý železniční balíček. [76] Z toho jedno odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou španělských komor – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. [77] Odůvodněná stanoviska k tomuto dokumentu Komise se týkala zároveň i dokumentu COM(2013) 619. [78] Toto odůvodněné stanovisko House of Commons (UK) se týkalo zároveň dokumentů COM(2012) 618 a COM(2012) 619. [79] Toto odůvodněné stanovisko House of Lords (UK) se týkalo zároveň dokumentů COM(2012) 618 a COM(2012) 619. [80] Odůvodněná stanoviska k tomuto dokumentu Komise se týkala zároveň i dokumentu COM(2013) 618. [81] Jak bylo uvedeno výše, toto odůvodněné stanovisko House of Commons (UK) se týkalo zároveň dokumentů COM(2012) 618 a COM(2012) 619. [82] Jak bylo uvedeno výše, toto odůvodněné stanovisko House of Lords (UK) se týkalo zároveň dokumentů COM(2012) 618 a COM(2012) 619. [83] Toto odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou španělských komor – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. [84] Jedno z odůvodněných stanovisek k tomuto dokumentu Komise se týkalo zároveň i dokumentu JOIN(2013) 1. [85] Toto odůvodněné stanovisko přišlo společně od obou španělských komor – započítáno jako jedno odůvodněné stanovisko obou komor. [86] Jelikož se některá odůvodněná stanoviska týkala zároveň více než jednoho dokumentu, udává tabulka počet odůvodněných stanovisek, která byla vydána pro každý jednotlivý dokument. Za účelem uvedení celkového počtu odůvodněných stanovisek, která Komise obdržela, byl odečten počet odůvodněných stanovisek týkajících se zároveň více než jednoho dokumentu. [87] Jak bylo uvedeno výše, toto zahrnuje jedno odůvodněné stanovisko Chambre des Députés (LU) týkající se zároveň dokumentů COM(2013) 28 a COM(2013) 29; jedno odůvodněné stanovisko Riksdag (SE) týkající se zároveň dokumentů COM(2013) 27, COM(2013) 28, COM(2013) 29, COM(2013) 30 a COM(2013) 31 – čtvrtý železniční balíček; jedno odůvodněné stanovisko Eerste Kamer (NL) týkající se zároveň dokumentů COM(2013) 28 a COM(2013) 29; jedno odůvodněné stanovisko Tweede Kamer (NL) týkající se zároveň dokumentů COM(2013) 28 a COM(2013) 29; jedno odůvodněné stanovisko Poslanecké sněmovny (CZ) týkající se zároveň dokumentů COM(2012) 614 a COM(2012) 615; jedno odůvodněné stanovisko House of Lords (UK) týkající se zároveň dokumentů COM(2012) 614 a COM(2012) 615; jedno odůvodněné stanovisko House of Commons (UK) týkající se zároveň dokumentů COM(2012) 618 a COM(2012) 619 a jedno odůvodněné stanovisko House of Lords (UK) týkající se zároveň dokumentů COM(2012) 618 a COM(2012) 619.