OZNÁMENÍ KOMISE

Technické pokyny k prověřování udržitelnosti pro účely Fondu InvestEU

(2021/C 280/01)

PROHLÁŠENÍ O VYLOUČENÍ ODPOVĚDNOSTI: Cílem tohoto oznámení je poskytnout technické pokyny k ověřování a prověřování udržitelnosti projektů, které získají podporu z Fondu InvestEU, v souladu s 13. bodem odůvodnění a čl. 8 odst. 5 a 6 nařízení o InvestEU. Tento dokument vypracovala Komise s podporou iniciativy JASPERS a ve spolupráci s potenciálními prováděcími partnery. Z hlediska klimatického rozměru je v souladu s „Technickými pokyny k zajišťování odolnosti investic do infrastruktury vůči změně klimatu v programovém období 2021–2027“ (Technical guidance on the climate proofing of infrastructure in the period 2021-2027). V možné a relevantní míře zohledňuje také výsledky dvou studií. První z nich, „Dokument technické podpory pro prověřování environmentální udržitelnosti investic v rámci Programu InvestEU“ (Technical Support Document for Environmental Proofing of Investments under the InvestEU Programme), vypracovalo GŘ pro životní prostředí. Druhou studii, „Program InvestEU: Pokyny k prověřování sociální udržitelnosti investičních a finančních operací“ (Guidance on social sustainability proofing of investment and financing operations), vypracovalo GŘ pro zaměstnanost. Pokyny k prověřování udržitelnosti by měli používat prováděcí partneři, finanční zprostředkovatelé a předkladatelé projektů / koneční příjemci, kteří se podílejí na provádění Fondu InvestEU. Pokyny k prověřování udržitelnosti by mohly být relevantní i pro jiné programy. V případě potřeby mohou být pokyny aktualizovány podle zkušeností získaných při provádění příslušných právních předpisů EU. Pokyny mohou být doplněny mezinárodními, vnitrostátními nebo odvětvovými pokyny či směrnicemi.

OBSAH

1. ÚVOD 5

1.1 Oblast působnosti 5

1.2 Dodržování právních předpisů 6

1.3 Prahové hodnoty 7

1.4 Pokyny k prověřování udržitelnosti a kritéria taxonomie EU 7

1.5 Hodnocení v polovině období a přezkum těchto pokynů 10

2. PROVĚŘOVÁNÍ UDRŽITELNOSTI U PŘÍMÝCH FINANČNÍCH OPERACÍ 10

2.1 Obecné zásady a celková koncepce prověřování 10

2.2 Klimatický rozměr 12

2.2.1 Úvod 12

2.2.2 Obecný přístup k prověřování klimatické udržitelnosti 13

2.2.3 Dodržování právních předpisů 15

2.2.4 Klimatická odolnost 16

2.2.5 Klimatická neutralita a zmírňování změny klimatu 21

2.2.6 Podávání zpráv a monitorování 25

2.3 Environmentální rozměr 26

2.3.1 Obecný přístup k prověřování environmentální udržitelnosti 26

2.3.2 Dodržování právních předpisů 29

2.3.3 Ověřování environmentálního rozměru pro účely InvestEU 33

2.3.4 Prověřování: zmírňování, vyčíslení a peněžní vyjádření 35

2.3.5 Pozitivní program 37

2.3.6 Podávání zpráv a monitorování 37

2.4 Sociální rozměr 38

2.4.1 Obecný přístup k prověřování sociální udržitelnosti 38

2.4.2 Rámec pro dodržování právních předpisů s ohledem na sociální rozměr 40

2.4.3 Ověřování sociální udržitelnosti operací 40

2.4.4 Kategorizace sociálního rizika 44

2.4.5 Prověřování sociální udržitelnosti 47

2.4.6 Pozitivní program 54

2.4.7 Podávání zpráv a monitorování 56

2.5 Horizontální ustanovení pro všechny tři rozměry 56

2.5.1 Kapacita předkladatele projektu 56

2.5.2 Smluvní ujednání 57

2.6 Ekonomické hodnocení operací 57

2.6.1 Formy ekonomického hodnocení 58

2.6.2 Stávající postupy ekonomického hodnocení 59

2.6.3 Doporučení pro InvestEU 59

2.7 Podnikové finance pro obecné účely 60

3. PŘÍSTUP K PROVĚŘOVÁNÍ UDRŽITELNOSTI U NEPŘÍMÝCH FINANČNÍCH OPERACÍ 61

3.1 Obecné požadavky na prověřování 61

3.2 Druhy financování 62

3.2.1 Infrastrukturní fondy 62

3.2.2 Jiné než infrastrukturní kapitálové nebo dluhové fondy 64

3.2.3 Zprostředkované úvěrové linky nebo jiné dluhové produkty zaměřující se na malé a střední podniky, malé společnosti se střední tržní kapitalizací a jiné způsobilé subjekty 65

4. ÚLOHY, POVINNOSTI A PROCES INVESTEU 66

4.1 Úlohy a povinnosti 66

4.1.1 Úloha a povinnosti předkladatele projektu / konečného příjemce 66

4.1.2 Úloha a povinnosti prováděcího partnera 67

4.1.3 Úloha finančního zprostředkovatele 68

4.1.4 Úloha investičního výboru 68

4.1.5 Úloha Komise 68

4.1.6 Příslušné veřejn orgány 69

4.2 Postup v rámci InvestEU 69

4.2.1 Kontrola z hlediska politiky 69

4.2.2 Formulář žádosti o záruku 70

4.2.3 Srovnávací přehled 70

4.2.4 Podávání zpráv Komisi 70

Příloha 1 – Seznam právních požadavků 72

Příloha 2 – Informace, které je třeba poskytnout investičnímu výboru Fondu InvestEU (kapitola 2) 76

Příloha 3 – Kontrolní seznamy, které mají prováděcí partneři použít k prověření udržitelnosti každého rozměru 79

Příloha 4 – Ostatní zdroje a pokyny, které lze zohlednit pro účely prověřování udržitelnosti v rámci Programu InvestEU 108

Příloha 5 – Slovníček pojmů 111

Příloha 6 – Doplňkové pokyny ke zprostředkovanému financování (kapitola 3) 114

1. ÚVOD

Nařízení o InvestEU (1) zavádí udržitelnost finančních a investičních operací jako důležitý prvek rozhodovacího procesu při schvalování použití záruky EU. Pro účely tohoto dokumentu se udržitelností (2) rozumějí tři rozměry vymezené v čl. 8 odst. 5 nařízení o InvestEU: klimatický, environmentální a sociální.

Aby bylo zajištěno, že finanční a investiční operace, které získají podporu z Fondu InvestEU, jsou v souladu s obecnějšími závazky EU týkajícími se udržitelnosti nebo k nim přispívají, vyžaduje nařízení o InvestEU, aby se u nich předem provedlo prověření udržitelnosti, jehož prostřednictvím by byly zjištěny a řešeny případné významné dopady (negativní i pozitivní) daných operací na tři výše uvedené rozměry.

Účelem těchto pokynů je pomoci prováděcím partnerům, finančním zprostředkovatelům a předkladatelům projektu / konečným příjemcům splnit požadavky nařízení o InvestEU na prověřování udržitelnosti. Ačkoli byly tyto pokyny vypracovány konkrétně pro Fond InvestEU, může je v širším kontextu využít jakákoli strana (např. předkladatel projektu, finanční instituce nebo orgán veřejné správy), která při své činnosti chce vzít v úvahu aspekty udržitelnosti. Pokyny byly vypracovány ve spolupráci s potenciálními prováděcími partnery.

Pokyny se řídí zásadami proporcionality, transparentnosti a předcházení nepřiměřené administrativní zátěži. Navrhované přístupy ke klimatickému, environmentálnímu a sociálnímu rozměru zohledňují stávající postupy a zvláštní potřeby v uvedených oblastech.

Dokument je strukturován takto:

— Kapitola 1 stanoví obecný právní rámec a objasňuje některé pojmy použité v pokynech.

— Kapitola 2 vysvětluje přístup k prověřování udržitelnosti přímo financovaných operací. Obsahuje: i) podrobné pokyny k provádění analýzy pro každý ze tří rozměrů udržitelnosti a ii) doporučení, jak zahrnout výsledky těchto analýz do ekonomického hodnocení projektu.

— Kapitola 3 obsahuje pokyny k aspektům prověřování udržitelnosti u nepřímo financovaných transakcí. Pokyny se týkají různých typů financování a požadavky, které platí, zohledňují specifika jednotlivých typů.

— Kapitola 4 popisuje úlohy a povinnosti jednotlivých dotčených aktérů a obsahuje rovněž informace o tom, jak lze prověřování udržitelnosti sladit s celkovými procesy InvestEU.

— Přílohy obsahují kontrolní seznamy, které mohou prováděcím partnerům a předkladatelům projektů pomoci při prověřování udržitelnosti, a také přehled dalších dostupných zdrojů.

1.1 Oblast působnosti

Aspekty udržitelnosti by měly být ověřeny u finančních a investičních operací, které spadají do všech oblastí Fondu InvestEU. Nicméně pro zajištění proporcionality a snížení nepřiměřené administrativní zátěže bude nezbytné mezi operacemi a oblastmi určitým způsobem rozlišovat. Příslušné požadavky na prověřování udržitelnosti jsou stanoveny v čl. 8 odst. 5 a 6 nařízení o InvestEU.

Podle čl. 8 odst. 5 nařízení o InvestEU musejí být finanční a investiční operace (dále jen „operace“), které překračují určitou prahovou hodnotu (vymezenou v těchto pokynech v kapitole 1.3) a pro něž se žádá o podporu z InvestEU, pro účely InvestEU nejprve ověřeny (3). Ověření má prováděcím partnerům pomoci určit, zda dané operace mají, nebo nemají environmentální, klimatický či sociální dopad (negativní a pozitivní).

Pokud prováděcí partner po ověření pro účely InvestEU dospěje k závěru, že operace má významný dopad na některý ze tří rozměrů, musí být prověřena její udržitelnost. Rozsah prověřování bude záviset na výsledku ověření pro InvestEU a může se týkat jednoho či více rozměrů. Cílem prověření bude minimalizovat nepříznivé dopady operace a maximalizovat její přínosy pro kterýkoli ze tří rozměrů.

Pro účely těchto pokynů se projektem rozumí investice do hmotného majetku a/nebo do činností s jasně vymezeným rozsahem a cíli, jako jsou: i) infrastruktura; ii) nákup vybavení, strojů nebo jiné kapitálové výdaje; iii) rozvoj technologií; iv) specifické výzkumné, digitální a/nebo inovační činnosti, v) renovace pro zvýšení energetické účinnosti. V tomto případě bude předmětem ověření a prověření projekt a jeho dopady.

U financování s obecnými účely (např. podnikové financování pro obecné účely) nebo u přímých kapitálových investic se bude posuzovat: i) obecný přístup konečného příjemce k začlenění aspektů udržitelnosti do jeho procesů a ii) schopnost konečného příjemce řešit související aspekty a dopady vyplývající z jeho činností.

1.2 Dodržování právních předpisů

Finanční a investiční operace podporované z Fondu InvestEU musí být bez ohledu na velikost a bez ohledu na to, zda se u nich provádí prověřování, či nikoli, v souladu s příslušnými právními předpisy EU a vnitrostátními právními předpisy. Musí tedy dodržovat platné environmentální, sociální a pracovněprávní povinnosti stanovené právem Unie, vnitrostátním právem, kolektivními smlouvami nebo mezinárodními sociálními úmluvami a úmluvami o životním prostředí uvedenými v příloze X směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU (4).

Prováděcí partner (nebo v případě nepřímého financování finanční zprostředkovatel) by měli zjistit, které právní požadavky (5) se na danou operaci vztahují, a měli by ověřit (6) soulad s právními a správními předpisy v oblasti životního prostředí a v sociální oblasti.

Prověření udržitelnosti provedené pro účely nařízení o InvestEU nenahrazuje ověření souladu s právními požadavky, které je vyžadováno podle unijních a vnitrostátních právních předpisů. Posouzení provedená podle unijních a vnitrostátních právních předpisů budou zdrojem potřebných vstupních údajů (tj. odhadů základních emisí, popisů pravděpodobných významných dopadů projektu, pozitivních účinků atd.), které pak budou tam, kde to bude relevantní, využity pro prověření. Při prověření se bude zjišťovat, zda existují zbytkové dopady. Pokud bude zjištěno, že existuje vysoké a/nebo střední riziko zbytkového dopadu, bude takový dopad vyčíslen a pokud možné peněžně vyjádřen. Prověření se pak bude zabývat veškerými zbytkovými dopady v ekonomickém hodnocení projektu i očekávanými přínosy vyplývajícími z pozitivních dopadů projektu. Právě v tom spočívá skutečná přidaná hodnota prověřování udržitelnosti nad rámec dodržování právních požadavků.

Spolunormotvůrci výslovně požadovali, aby v rámci Fondu InvestEU prováděcí partneři prověřovali udržitelnost investic. Jde tedy o to, že se „zvyšuje laťka“ a požaduje se více než jen pouhé dodržování stávajících předpisů. Spolunormotvůrci k této otázce poskytli pokyny v nařízení o InvestEU. Některé body odůvodnění například odkazují na evropský pilíř sociálních práv (7), Pařížskou dohodu (8), cíle OSN v oblasti udržitelného rozvoje (9) a zprávu o globálních rizicích z roku 2018 (10). V čl. 8 odst. 5 se uvádí, že projekty, které nejsou v souladu s cíly v oblasti klimatu, nejsou pro podporu z Fondu InvestEU způsobilé. Ustanovení čl. 8 odst. 6 nařízení o InvestEU mimoto odkazuje na vyhodnocení klimatické zranitelnosti a posouzení rizik v souvislosti s přizpůsobováním se změně klimatu a s odolností vůči změně klimatu, s náklady na emise skleníkových plynů, se zohledněním dopadů na hlavní složky přírodního kapitálu, se sociálním dopadem projektů a na identifikaci projektů, které nejsou slučitelné s dosažením cílů v oblasti klimatu.

1.3 Prahové hodnoty

V souladu se zásadou proporcionality a podle požadavku čl. 8 odst. 5 nařízení o InvestEU jsou operace pod stanovenou prahovou hodnotou vyňaty z požadavku na provedení ověření a prověření z hlediska udržitelnosti. Tato prahová hodnota se vztahuje konkrétně na prověřování udržitelnosti pro účely InvestEU a v žádném případě nenahrazuje právní povinnosti navrhovatelů záměrů stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU (11) o posuzování vlivů na životní prostředí (dále jen „směrnice EIA“) nebo jinými platnými právními předpisy EU nebo vnitrostátními právními předpisy.

Na základě stávající praxe a zkušeností získaných při posuzování vlivů na životní prostředí a prověřování udržitelnosti projektů infrastruktury jsou prahové hodnoty, při jejichž nedosažení se prověření udržitelnosti nevyžaduje, stanoveny v dvou následujících bodech:

i) U přímých operací: a. U (investičních) projektů činí prahová hodnota na základě celkových investičních nákladů projektu 10 milionů EUR (12). b. U obecných podnikových financí / přímých kapitálových investic činí prahová hodnota na základě celkového financování poskytnutého prováděcím partnerem konečnému příjemci 10 milionů EUR.

ii) U zprostředkovaných operací: a. U infrastrukturních fondů platí pro příslušné projekty stejná prahová hodnota jako pro přímé operace. Prahová hodnota na základě celkových investičních nákladů projektu činí 10 milionů EUR. b. V případě financování malých a středních podniků, malých společností se střední tržní kapitalizací a jiných způsobilých podniků se ověření ani úplné prověření udržitelnosti nebude vyžadovat (13). Bude však stanovena zjednodušená forma prověření udržitelnosti a zvláštní záruky, aby byl zajištěn minimální soulad se závazky EU, aniž by byly malé hospodářské subjekty příliš zatíženy složitými požadavky. Koncepce prověřování udržitelnosti u zprostředkovaného financování je podrobně rozvedena v kapitole 3 těchto pokynů.

1.4 Pokyny k prověřování udržitelnosti a kritéria taxonomie EU (14)

Požadavek na prověřování udržitelnosti stanovený v nařízení o InvestEU má podporovat a odměňovat projekty, které mají pozitivní klimatické, environmentální a sociální dopady, a zároveň snižovat jejich negativní dopady. Prověřování udržitelnosti umožňuje: i) určit dopady projektu; ii) zavést zmírňující opatření k řešení těchto dopadů a iii) tam, kde je to možné, rozpoznat příležitosti ke zlepšení výkonnosti projektu z hlediska udržitelnosti.

Taxonomie EU umožňuje klasifikovat určité hospodářské činnosti jako environmentálně udržitelné (jedná se o činnosti, které významně přispívají k nejméně jednomu ze šesti environmentálních cílů (15) vymezených v nařízení o taxonomii a které významně nepoškozují žádný ze zbývajících pěti environmentálních cílů a dodržují minimální sociální záruky). Prověřování udržitelnosti může vzít tuto klasifikaci v úvahu a poté důkladněji (podrobněji) určit pozitivní a negativní dopady. Z tohoto důvodu budou technická screeningová kritéria taxonomie EU, včetně zásady „významně nepoškozovat“ (jakmile vstoupí v platnost), možným a příslušným způsobem využívána v celém procesu ověřování a prověřování

Je však třeba poznamenat, že pro Fond InvestEU je způsobilé širší spektrum investic než hospodářské činnosti zahrnuté do taxonomie EU. Fond InvestEU rovněž usiluje o vyvážený přístup k různým prioritám politik EU, z nichž některé nemusí mít zřetelný potenciál udržitelnosti, zatímco taxonomie EU je klasifikačním systémem vytvořeným pro vymezení činností, které významně přispívají v první řadě k cílům v oblasti životního prostředí.

Kritéria zásady „významně nepoškozovat“

Aby bylo zajištěno, že projekty významně nenarušují dosahování environmentálních cílů EU, je stejně jako u taxonomie EU výchozím bodem soulad s příslušnými právními předpisy EU v oblasti životního prostředí. Dále se vyžaduje dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů v oblasti životního prostředí a vyžadují se také povolení v oblasti životního prostředí potřebná pro výstavbu a provoz projektů, včetně těch, která jsou uvedena v kritériích zásady „významně nepoškozovat“ taxonomie EU. S přihlédnutím k ustanovením nařízení o InvestEU a těmto pokynům je dodržení právních předpisů podmínkou pro způsobilost jakékoli finanční nebo investiční operace pro podporu z InvestEU.

Ostatní kritéria zásady „významně nepoškozovat“, která neodkazují na právní předpisy v oblasti životního prostředí, by se měla použít, pokud jsou v platnosti, jako reference pro navrhování zmírňujících opatření nebo pro identifikaci projektů, které nejsou v souladu s dosahováním klimatických cílů, a to v možném rozsahu a s vynaložením maximálního úsilí, v případech, kdy se podle těchto pokynů vyžaduje prověření (u přímého i nepřímého financování, jak je podrobněji rozvedeno v kapitolách 2 a 3).

V praxi to bude vyžadovat tyto kroky:

1. Prováděcí partner na základě ověření pro účely InvestEU rozhodne, zda je u určitých kritérií nebo u určitého rozměru nezbytné provést prověření

2. Ověří, zda je daná činnost zahrnuta do taxonomie EU (16)

3. Ověří, zda pro danou činnost existují kritéria zásady „významně nepoškozovat“

4. V případě potřeby se kritéria zásady „významně nepoškozovat“použijí k navržení dalších zmírňujících opatření, a to na základě vynaložení nejvyššího úsilí.

Všechny finanční a investiční operace v rámci InvestEU (17), v případě přímého i nepřímého financování, by měly dodržovat čtyři níže uvedené podmínky, které vycházejí z kritérií zásady „významně nepoškozovat“ pro oblast zmírňování změny klimatu a z minimálních sociálních záruk, s jednoznačným cílem neměnit celková kritéria způsobilosti InvestEU, která jsou vymezena v nařízení o InvestEU a v investičních pokynech. Jedná se o tyto čtyři podmínky:

— U projektů zahrnujících tyto činnosti: anaerobní digesci biologického odpadu; zachycování a využívání skládkového plynu by měl existovat plán monitorování úniku metanu v zařízení.

— U projektů zahrnujících přepravu CO2 a trvalé podzemní geologické ukládání CO2 by měl existovat podrobný plán monitorování v souladu s ustanoveními směrnice 2009/31/ES (18) o zachycování a ukládání CO2 a směrnice (EU) 2018/410 (19) o systému EU pro obchodování s emisemi.

— U projektů zahrnujících tyto činnosti: železniční nákladní dopravu, vnitrozemskou nákladní vodní dopravu, modernizaci vnitrozemské vodní osobní a nákladní dopravy, námořní a pobřežní nákladní dopravu, služby nákladní silniční dopravy by z InvestEU neměla být poskytnuta žádná podpora na financování plavidel, vozidel nebo kolejových vozidel speciálně určených (20) pro přepravu fosilních paliv (jako jsou kolejová vozidla pro těžbu uhlí nebo ropné tankery).

— Soulad s minimálními sociálními zárukami, jak je stanoveno v článku 18 nařízení o taxonomii (21). Těmito minimálními zárukami není dotčeno uplatňování případných přísnějších požadavků týkajících se zdraví zaměstnanců a veřejného zdraví, bezpečnosti a sociální udržitelnosti stanovených v právních předpisech Unie. Prováděcí partneři / finanční zprostředkovatelé by si měli od předkladatele projektu / konečného příjemce vyžádat v souvislosti s jeho operacemi především potvrzení o tom, že (22): 1. Předkladatel projektu / konečný příjemce zavedl účinná opatření odpovídající povaze a rozsahu operace a jejím potenciálním environmentálním a sociálním rizikům a dopadům, aby zajistil: a. dodržování sociálních práv, čímž se rozumí neporušování sociálních práv stanovených v právních předpisech EU a řešení veškerých rizik souvisejících s lidskými právy a veškerých nepříznivých dopadů na lidská práva, jež vznikají v důsledku operace; b. smysluplné zapojení zúčastněných stran (23) včetně vhodného mechanismu evidence a vyřizování stížností, je-li to relevantní a vyžadované příslušnými právními předpisy. 2. Jeho projektoví pracovníci (24): a. nejsou oběťmi nucené nebo otrocké práce a dětské práce; b. požívají rovného zacházení a rovných příležitostí (stejná odměna pro ženy a muže za práci stejné hodnoty); c. nejsou diskriminováni na základě rasy, barvy pleti, pohlaví, náboženství, politického názoru, národnostního nebo sociálního původu; d. mají svobodu sdružování (právo zakládat odbory a vstupovat do nich) a právo organizovat se (právo organizovat stávky) a e. mají právo kolektivně vyjednávat.

1.5 Hodnocení v polovině období a přezkum těchto pokynů

Podle článku 29 nařízení o InvestEU musí Komise do 30. září 2024 předložit Evropskému parlamentu a Radě nezávislou průběžnou hodnotící zprávu o Programu InvestEU. Zpráva musí vyhodnotit i to, jak bylo uplatňováno prověřování udržitelnosti. Na základě výsledků tohoto hodnocení, vývoje finančního trhu, zohlednění vstupu v platnost taxonomie EU (25) a aktualizované směrnice o vykazování nefinančních informací (26) mohou být požadavky popsané v těchto pokynech časem pozměněny (u přímého i nepřímého financování).

Proto se prováděcím partnerům i finančním zprostředkovatelům důrazně doporučuje, aby vzali v úvahu tento pravděpodobný vývoj, jelikož může ovlivnit budoucí operace.

2. PROVĚŘOVÁNÍ UDRŽITELNOSTI U PŘÍMÝCH FINANČNÍCH OPERACÍ

2.1 Obecné zásady a celková koncepce prověřování

Tato kapitola poskytuje prováděcím partnerům metodiky a nástroje, které potřebují pro ověřování pro účely InvestEU a prověřování navrhovaných přímých finančních a investičních operací s ohledem na tři rozměry udržitelnosti, jak se vyžaduje v čl. 8 odst. 5 nařízení o InvestEU (27). V čl. 8 odst. 6 jsou uvedeny další podrobnosti ohledně cíle pokynů, které musí umožnit:

a) v souvislosti s adaptací zajistit odolnost vůči potenciálním nepříznivým dopadům změny klimatu na základě posouzení klimatické zranitelnosti a rizik, mimo jiné prostřednictvím příslušných adaptačních opatření, a v souvislosti se zmírňováním zajistit integraci nákladů na emise skleníkových plynů a pozitivních účinků opatření ke zmírňování změny klimatu v analýze nákladů a přínosů;

b) zohlednit celkový dopad projektů na hlavní složky přírodního kapitálu, konkrétně na ovzduší, vodu, půdu a biologickou rozmanitost;

c) odhadovat sociální dopad projektů, včetně dopadu na rovnost žen a mužů, na sociální začleňování některých oblastí nebo populací a na hospodářský rozvoj oblastí a odvětví postižených strukturálními problémy, jako je například potřeba dekarbonizovat hospodářství;

d) určit projekty, které nejsou slučitelné s dosažením cílů v oblasti klimatu;

e) poskytovat prováděcím partnerům pokyny pro účely prověřování podle odstavce 5.

Obrázek 1 zobrazuje navrhovaný postup pro prověřování udržitelnosti přímých finančních a investičních operací pro účely InvestEU. Zahrnuje tyto kroky:

— Posouzení souladu s právními předpisy EU a vnitrostátními právními předpisy. Soulad je podmínkou pro financování všech operací. Posuzuje se soulad s právními požadavky stanovenými pro tři rozměry udržitelnosti (tedy klimatický, environmentální a sociální rozměr) a v případě potřeby lze posuzování provádět v průběhu celého procesu prověřování souběžně s procesem náležité péče, jako obecné pravidlo by posouzení mělo být dokončeno před podáním žádosti o záruku EU. Není-li to možné, měla by právní dokumentace obsahovat vhodné podmínky, které by zajistily, že projekt bude zcela v souladu s platnými právními předpisy.

— Prověření pro účely Invest EU k určení potenciálních rizik a dopadů navrhovaných operací z hlediska tří výše uvedených rozměrů.

— Podrobnější posouzení a prověření prvků představujících rizika pro jednotlivé rozměry, a to na základě zjištěných potenciálních rizik a dopadů, včetně určení zmírňujících opatření a vyhodnocení slučitelnosti s cíli v oblasti klimatu (28).

— Vyvození závěru z prověření udržitelnosti a podání zprávy investičnímu výboru InvestEU jako podkladu pro rozhodování o žádosti o záruku EU.

Obrázek 1

Přehled postupu prověřování udržitelnosti

Všechny operace podpořené z InvestEU, bez ohledu na jejich velikost, musí být v souladu s platnými právními předpisy EU a vnitrostátními právními předpisy. Z tohoto důvodu se u všech operací bude vyžadovat posouzení a potvrzení dodržení právních předpisů.

Jak bylo uvedeno v předchozí kapitole, jsou stanoveny prahové hodnoty založené na celkové velikosti investiční operace, a je-li hodnota operace nižší než tyto prahové hodnoty, další ověření a prověření se nebude vyžadovat. Výjimku z tohoto pravidla představují projekty, u nichž musí být posouzeny vlivy na životní prostředí podle směrnice o EIA (projekty uvedené v příloze I nebo projekty vyžadující EIA podle ověření na základě přílohy II), u nichž se prověření environmentálního, sociálního a klimatického rozměru bude vyžadovat bez ohledu na celkové projektové náklady pro dopady, které budou identifikovány ve zprávě o posouzení vlivů na životní prostředí, způsobem, který bude na tuto zprávu navazovat (29). Tento přístup je v souladu s požadavky nařízení o InvestEU.

U projektů, které nedosahují prahové hodnoty, se prováděcí partneři a předkladatelé projektů nicméně důrazně vyzývají, aby případ od případu posuzovali, zda konkrétní investiční operace: i) je potenciálně významně riziková z hlediska jednoho nebo několika rozměrů udržitelnosti a ii) bylo by u ní vhodné provést alespoň prověření popsané v následujících oddílech.

S cílem zvýšit využívání pozitivních programů se prováděcím partnerům důrazně doporučuje, aby ve spolupráci s předkladateli projektů / konečnými příjemci uvážili možnost zvýšení pozitivních dopadů projektů, které financují, tudíž zvýšení jejich celkové udržitelnosti. Byly vypracovány kontrolní seznamy, které mají pomoci najít příležitosti ke zvýšení pozitivních dopadů (viz příloha 3) a jejichž využití je dobrovolné.

V těchto pokynech se rovněž doporučuje provést posouzení pro tři rozměry integrovaným způsobem a věnovat bedlivou pozornost vazbám a součinnosti napříč rozměry (30).

U infrastrukturních projektů trvá poměrně dlouho, než proběhnou všechny právní postupy související s udělováním povolení a oprávnění. V případě projektů, u nichž prověření poukázalo na nutnost přijetí dodatečných opatření, avšak tyto projekty již získaly všechna potřebná oprávnění a povolení, se má za to, že v některých případech lze doporučit a provést pouze omezená dodatečná opatření (např. již nelze provést opatření, která mohla být provedena v dřívějších fázích cyklu vývoje projektu). Prováděcí partner a předkladatelé projektů se proto budou nacházet v situaci, kdy mohou navrhnout pouze taková dodatečná opatření, která lze u projektů v takto pokročilé fázi vývoje reálně provést. Tyto situace by měly být v dokumentaci, která má být předložena investičnímu výboru, konkrétně vyzdviženy a náležitě vysvětleny (zejména v případě, že byla doporučena a provedena dodatečná opatření).

Aby se zabránilo nedorozumění ohledně terminologie používané v celkovém kontextu Programu InvestEU (např. v investičních pokynech), navrhujeme používat v této kapitole pojem projekt tak, jak je vymezen v kapitole 1.1, odkazuje-li se na základní operace, které budou předmětem ověření a (případně) prověření pro účely InvestEU (31).

2.2 Klimatický rozměr

2.2.1 Úvod

Tento oddíl se týká metodiky, kterou je třeba používat při prověřování udržitelnosti přímého financování z InvestEU z hlediska klimatu.

Jak vyžaduje čl. 8 odst. 6 nařízení o InvestEU, tato metodika má prováděcím partnerům poskytnout zásady a nástroje s cílem: a) v souvislosti s adaptací zajistit odolnost vůči potenciálním nepříznivým dopadům změny klimatu na základě posouzení klimatické zranitelnosti a rizik, mimo jiné prostřednictvím příslušných adaptačních opatření, a b) v souvislosti se zmírňováním posoudit konzistentnost s cíli a závazky EU v oblasti klimatu, zajistit integraci nákladů na emise skleníkových plynů spojené s navrhovanými projekty a uvážit pozitivní účinky opatření ke zmírňování změny klimatu v analýze možností, ekonomickém hodnocení a/nebo analýze nákladů a přínosů.

Metodika předložená v těchto pokynech do značné míry odráží metodiku podrobně popsanou v oznámení Komise o technických pokynech k odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027 („Pokyny k odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027“) (32). V důsledku toho metodika předložená v tomto dokumentu vychází z mezinárodně uznávaných metodik jak pro posouzení zranitelnosti a klimatických rizik, tak pro posuzování a zmírňování emisí skleníkových plynů.

Cílem této metodiky je určit: i) povahu a rozsah, v jakém změna klimatu a její dopady mohou daný projekt poškodit, aby bylo možné rozhodnout o přiměřených adaptačních opatřeních; a ii) jak může projekt přispět k celkovým cílům v oblasti snižování emisí skleníkových plynů, včetně případů, kdy je projekt součástí soudržného plánovacího rámce (např. součástí integrovaného plánu rozvoje města) a souvisejícího investičního programu. Ačkoliv metodika byla vypracována pro projekty infrastruktury, lze doporučované přístupy a nástroje využít i mimo rámec toho, co se striktně považuje za infrastrukturu, pro vymezení rizik, jimž je projekt vystaven v souvislosti se změnou klimatu, nebo pro vyhodnocení emisí skleníkových plynů spojených s projektem s ohledem na cíle EU v oblasti klimatu.

Jak je popsáno v „Pokynech k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027“, lze v případě přizpůsobování se změně klimatu při posuzování klimatických rizik projektů použít kromě přístupů, z nichž vychází tyto pokyny, i jiné aktuální a mezinárodně uznávané přístupy a/nebo metodické rámce (např. 5. hodnotící zprávu Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC)) (33), neboť se očekává, že uživateli umožní dospět k rovnocenným závěrům.

V případě zmírňování změny klimatu je hlavním referenčním dokumentem pro posuzování emisí skleníkových plynů metodika EIB pro měření uhlíkové stopy (34), jejíž použití je doporučeno v „Pokynech k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027“. Alternativně lze použít mezinárodně schválené a zveřejněné metodiky měření uhlíkové stopy. Uplatnit lze i interní metodiky prováděcích partnerů, pokud jsou v souladu s rámcem mezinárodních finančních institucí pro harmonizovaný přístup k započítávání emisí skleníkových plynů (35).

Mělo by být výslovně uvedeno, která metodika byla použita. Vždy by měly být vykázány absolutní (hrubé) a relativní (čisté) emise spojené s projekty. Rozsah vykazování u projektu (tj. vykazování za celý projekt, nebo pouze za jeho část) a volba základního scénáře pro výpočet relativních emisí skleníkových plynů by měly být transparentní.

Pařížská dohoda (36) stanoví mezinárodně schválený cíl pro omezení globálního průměrného nárůstu teploty a globální cíl pro rozvoj odolný vůči změně klimatu nebo přizpůsobující se této změně. Přístup zaujatý v celé této kapitole má podpořit rozvoj investičních operací, které jsou v souladu s cíli Pařížské dohody a evropského právního rámce EU pro klima poté, co bude přijat.

2.2.2 Obecný přístup k prověřování klimatické udržitelnosti

Posilováním odolnosti vůči změně klimatu se rozumí proces, který do rozvoje stávajících aktiv a/nebo plánovaných investičních operací zahrnuje aspekty týkající se adaptace na změnu klimatu a zmírňování této změny. Obrázek 2 znázorňuje hlavní kroky při posilování odolnosti vůči změně klimatu.

Obrázek 2

Přehled procesu posilování odolnosti vůči změně klimatu

Zdroj: Pokyny k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027.

Na obrázku jsou zobrazeny dva pilíře posilování odolnosti vůči změně klimatu. Pravý pilíř se zaměřuje na odolnost vůči změně klimatu a na adaptaci na tuto změnu. Levý pilíř se zaměřuje na klimatickou neutralitu a na zmírňování změny klimatu.

Každý pilíř je rozdělen do dvou fází. První fází je ověření, jež má na straně jedné určit význam potenciálních rizik souvisejících s klimatem pro předmětnou investici (za účelem adaptace) a na straně druhé posoudit soulad s klimatickými závazky EU a vyčíslit příslušné emise skleníkových plynů (za účelem zmírňování). Výsledek fáze ověřování rozhoduje o tom, zda je třeba provést druhou fázi v podobě dalšího podrobného posouzení.

V případě přímého financování se posuzování posilování odolnosti pro účely InvestEU týká jednotlivých projektů, které se nacházejí v různých fázích vývoje a zahrnují různé kategorie zúčastněných stran (veřejné nebo soukromé). Zohledňování problematiky klimatu při přípravě investice je však nepřetržitý proces, který by měl být začleněn pokud možno od počátku a poté ve všech fázích projektového cyklu (37) a v souvisejících procesech a analýzách.

„Pokyny k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027“ poskytují více informací o procesu posilování odolnosti vůči změně klimatu v různých fázích projektového cyklu (38).

2.2.3 Dodržování právních předpisů

V souladu s body odůvodnění 8, 9 a 10 nařízení o InvestEU by projekty financované z InvestEU měly přispívat k dosažení klimatických cílů a závazků EU, včetně cíle EU týkajícího se dosažení klimatické neutrality do roku 2050 a nových cílů Unie v oblasti klimatu, jichž má být dosaženo do roku 2030. Kromě toho čl. 8 odst. 5 stanoví, že projekty, které nejsou slučitelné s cíli v oblasti klimatu, nejsou pro podporu podle nařízení InvestEU způsobilé.

Problematika změny klimatu je také důležitou součástí při posuzování vlivů projektu na životní prostředí („EIA“) (viz následující kapitola 2.3 o posilování environmentální udržitelnosti). To platí pro oba pilíře posilování odolnosti vůči změně klimatu, tj. zmírňování změny klimatu i adaptaci na tuto změnu.

U dílčího souboru investičních operací, u nichž je třeba provést posouzení vlivů na životní prostředí (operace podle přílohy I nebo případně přílohy II) podle požadavků směrnice o EIA v platném znění, se závěr o posilování odolnosti vůči změně klimatu zohlední rovněž ve zprávě o posouzení vlivů na životní prostředí. Posouzení vlivů na životní prostředí a jiná posouzení environmentálních dopadů by měla být obvykle naplánována a začleněna do životního cyklu projektu s náležitým přihlédnutím k procesu posilování odolnosti vůči změně klimatu.

Po kontrole dodržení právních předpisů se projekt v závislosti na celkových projektových nákladech investice přesune do fáze ověřování.

U operací, které nedosahují prahové hodnoty 10 milionů EUR a u nichž není nutné provést posouzení vlivů na životní prostředí (operace, které nevyžadující posouzení vlivů na životní prostředí podle přílohy II, nebo operace, které nespadají do oblasti působnosti směrnice o EIA), se posilování odolnosti vůči změně klimatu nevyžaduje. Na podporu pozitivního přístupu k řešení problematiky změny klimatu a k zvýšení povědomí o rizicích souvisejících s klimatem a s nimi spojených dopadech navrhované investice se však předkladatelé projektů a prováděcí partneři důrazně vybízejí, aby:

— Zvážili provedení ověření klimatické odolnosti, které je popsáno v následujících oddílech, jehož prostřednictvím by vymezili potenciální rizika navrhovaného projektu (a souvisejících aktiv) spojená s klimatem. V případě potřeby by měli také naplánovat vhodná adaptační opatření a zahrnout je do projektu.

— Pokud jde o posuzování uhlíkové stopy, prováděcí partneři a předkladatelé projektů by rovněž mohli toto posouzení provést u investičních projektů pod prahovou hodnotou 10 milionů EUR, zejména: a) pokud existují pochybnosti, že by navrhovaná investice mohla vést ke zvýšení/snížení emisí nad prahové hodnoty popsané v oddíle 2.2.5.1, a b) pokud je navrhovaný projekt součástí širšího investičního programu, u něhož bylo provedeno celkové posouzení emisí skleníkových plynů (39).

U operací přesahujících prahovou hodnotu 10 milionů EUR, bez ohledu na skutečnost, zda je u nich třeba posoudit vlivy na životní prostředí, či nikoli, pokračuje posuzování ověřením a případně prověřením pro účely InvestEU v souladu s pokyny pro klimatickou odolnost a klimatickou neutralitu, které jsou uvedeny v následujících oddílech.

2.2.4 Klimatická odolnost

2.2.4.1 Ověření klimatické odolnosti – adaptace na změnu klimatu

Jak je doporučeno v „Pokynech k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027“, fáze ověření odolnosti vůči změně klimatu představuje první krok procesu prověřování a má u projektů navrhovaných pro podporu z InvestEU určit a posoudit stávající a budoucí potenciální rizika související se změnou klimatu.

Ověření je rozděleno do tří kroků takto:

Cílem posouzení zranitelnosti (40) je identifikovat podstatná ohrožení změnou klimatu (41) u daného konkrétního typu projektu v plánované lokalitě.

Zranitelnost projektu je stanovena jako kombinace dvou aspektů, jimiž jsou: i) obecná citlivost složek projektu vůči klimatickým hrozbám (citlivost) a ii) pravděpodobnost výskytu těchto hrozeb v místě projektu nyní i v budoucnosti (expozice). Tyto dva aspekty mohou být podrobně posouzeny zvlášť (jak je popsáno níže), nebo společně.

Cílem analýzy citlivosti je zjistit, kterým hrozbám souvisejícím s klimatem je daný typ investice ohrožen bez ohledu na lokalitu, v níž se nachází. Při analýze citlivosti je nutné projekt posoudit komplexně, posoudit tedy jeho jednotlivé složky i jeho fungování v rámci širší sítě nebo systému.

Každé téma a každou hrozbu související s klimatem je třeba ohodnotit stupni „vysoké“, „střední“ nebo „nízké“:

— vysoká citlivost: klimatická hrozba může mít významný dopad na aktiva a procesy, vstupy, výstupy a dopravní spojení,

— střední citlivost: klimatická hrozba může mít mírný dopad na aktiva a procesy, vstupy, výstupy a dopravní spojení,

— nízká citlivost: klimatická hrozba nemá žádný (nebo žádný významný) dopad.

Obrázek 3

Analýza citlivosti na klimatické hrozby

Zdroj: Pokyny k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027.

Cílem analýzy expozice je určit, čím je projekt ohrožen v plánované lokalitě bez ohledu na typ projektu. Analýzu expozice lze rozdělit na dvě části: i) expozice současnému klimatu a ii) expozice očekávanému budoucímu klimatu. K vyhodnocení stávající a minulé expozice klimatu by měly být použity dostupné historické a současné údaje pro příslušnou lokalitu. K pochopení budoucích změn úrovně expozice lze použít projekce vycházející z modelování klimatu (42). Zvláštní pozornost je třeba věnovat změnám v četnosti a intenzitě extrémních povětrnostních jevů.

Každou klimatickou hrozbu je třeba ohodnotit (jako „vysokou“, „střední“ nebo „nízkou“), a to s ohledem na stávající i budoucí expozici.

Obrázek 4

Analýza expozice

Zdroj: Pokyny k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027.

Analýza zranitelnosti kombinuje výsledky analýzy citlivosti a analýzy expozice s cílem určit nejvýznamnější ohrožení navrhované investice (tedy „středního“ nebo „vysokého“ stupně).

Obrázek 5

Analýza zranitelnosti

Zdroj: Pokyny k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027.

Pokud byla citlivost i expozice vyhodnocena jako „nízká“ nebo pokud kombinované posouzení zranitelnosti dospěje - s odůvodněním – k závěru, že všechna slabá místa jsou ohrožena málo nebo nevýznamně, není již pravděpodobně nutné rizika (související s klimatem) dále posuzovat. V těchto případech by zde mohl proces prověřování pro účely InvestEU skončit a výsledky analýzy musí být včetně potřebných podrobnějších údajů a odůvodnění zapsány do zprávy.

Jestliže je citlivost a/nebo expozice (nebo celková zranitelnost v případě společného posouzení) vyhodnocena jako „střední“ až „vysoká“, pak je u projektu nutné posoudit rizika související s klimatem podle metodiky popsané v následujícím oddíle.

Konečné rozhodnutí o přikročení k podrobnému posouzení rizik na základě zjištěných slabých stránek musí v každém případě vycházet z odůvodněného posouzení konkrétní situace navrhované investice prováděcím partnerem (jež bude provedeno s podporou předkladatele projektu a/nebo týmu provádějícího posouzení z hlediska klimatu) (43) (44).

Podrobnější metodické pokyny k fázi ověřování prováděcí partneři a předkladatelé projektů naleznou v „Pokynech k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027“.

2.2.4.2 Posouzení rizik souvisejících s klimatem a adaptace na změnu klimatu

U projektů, u nichž bylo při hodnocení zranitelnosti zjištěno „střední“ nebo „vysoké“ potenciální klimatické riziko, by mělo být provedeno podrobné posouzení klimatických rizik.

Posouzení rizik souvisejících s klimatem nabízí strukturovanou metodu pro analýzu relevantních klimatických hrozeb a jejich souvisejících dopadů s cílem poskytnout informace pro rozhodování o navrhované investici. Veškerá potenciální významná rizika, která projekt ohrožují v důsledku změny klimatu, je třeba řešit a snížit na přijatelnou úroveň doplněním projektu o odpovídající a přiměřená adaptační opatření.

Proces zahrnuje tyto fáze:

— posouzení pravděpodobnosti a závažnosti dopadů hrozeb zjištěných při posouzení zranitelnosti, jež bylo provedeno ve fázi ověřování,

— posouzení významu zjištěných potenciálních rizik pro konkrétní investiční operaci,

— vymezení adaptačních opatření k řešení možných významných rizik souvisejících s klimatem.

Pravděpodobnost zkoumá, nakolik je pravděpodobné, že se zjištěné klimatické hrozby projeví v určitém časovém úseku, například během doby trvání projektu. Lze ji shrnout jako kvalitativní nebo kvantitativní odhad každé relevantní klimatické hrozby. Je třeba upozornit, že pravděpodobnost se může během doby trvání projektu významně změnit.

Dopad (na nějž se odkazuje také jako na závažnost nebo významnost) zkoumá, co by se stalo, kdyby se daná klimatická hrozba skutečně projevila, a jaké by to mělo pro investici důsledky. Dopad každé hrozby by měl být vyhodnocen na škále dopadů. Při tomto hodnocení se bude mimo jiné obvykle brát v úvahu: i) hmotný majetek a operace; ii) ochrana zdraví a bezpečnost; iii) dopady na životní prostředí; iv) sociální dopady: v) finanční dopady a vi) riziko poškození dobré pověsti. Při hodnocení je nutné uvážit adaptační schopnost projektu a systému, v němž funguje, například to, nakolik je projekt schopen vypořádat se s dopadem a jakou míru rizika snese. Rovněž je třeba zvážit, nakolik zásadní je daný investiční projekt pro širší síť nebo systém (tj. jeho kritičnost) a zda může vést k dalším širším dopadům a kaskádovému efektu.

Úroveň významnosti každého potenciálního rizika lze určit kombinací dvou faktorů – pravděpodobnosti a dopadu. Rizika lze znázornit v matici rizik a určit přitom nejvýznamnější potenciální rizika a rizika, na něž je v budoucnosti nutné reagovat adaptačními opatřeními.

Obrázek 6

Přehled hodnocení rizik

Zdroj: Pokyny k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027.

Za vyhodnocení přijatelné míry rizika, nebo toho, co je významné a co nikoli, odpovídá předkladatel projektu a tým odborníků, který toto hodnocení provádí, hodnocení je konkrétní pro situaci daného projektu. V každém případě by toto hodnocení mělo být vždy popsáno jasným a logickým způsobem a koherentně začleněno do celkového posouzení rizik projektu. Tato informace je velmi důležitá i pro prováděcího partnera, neboť pokud se rizika skutečně naplní, bude to mít podstatný dopad na navrhovanou investici a mohlo být to vést k selhání podpořené operace.

Jestliže posouzení rizik vede k závěru, že projekt potenciálně významně ohrožují rizika související se změnou klimatu, je třeba tato rizika řešit a snížit na přijatelnou úroveň (45).

Obrázek 7

Přehled vymezení, hodnocení a plánování/integrace relevantních adaptačních možností

Zdroj: Pokyny k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027.

U každého významného zjištěného rizika je nutno uvážit a posoudit příslušná adaptační opatření. Adaptace bude často zahrnovat kombinaci strukturálních opatření (např. úpravu návrhu nebo specifikaci hmotných aktiv a infrastruktury anebo přijetí alternativních či zdokonalených řešení) a nestrukturálních opatření (např. plánování využití půdy, programů posíleného monitorování nebo reakce na mimořádné události, odborné přípravy zaměstnanců a sdílení znalostí, vypracování strategických posouzení rizik souvisejících s klimatem, finančních řešení, např. pojištění).

Je třeba posoudit různé možnosti adaptace a najít vhodné opatření nebo vhodnou kombinaci opatření, jež lze provést k snížení rizika na přijatelnou úroveň, lze uvažovat i o odkladu termínu realizace (flexibilní/přizpůsobivá opatření). Upřednostňovaná opatření by poté měla být začleněna do návrhu projektu a/nebo do jeho provozu, aby zvýšila jeho klimatickou odolnost (46).

Jako osvědčený postup v oblasti řízení se rovněž doporučuje, aby předkladatel projektu zajistil průběžné monitorování po celou dobu životnosti investice, jehož prostřednictvím by: i) kontroloval přesnost posouzení a získával podklady pro budoucí posuzování a projekty a ii) zjišťoval, zda bude pravděpodobně dosaženo konkrétních aktivačních momentů nebo prahových hodnot poukazujících na potřebu dalších adaptačních opatření.

2.2.5 Klimatická neutralita a zmírňování (47) změny klimatu

2.2.5.1 Ověření s ohledem na zmírňování změny klimatu

Zmírňováním změny klimatu se rozumí úsilí o snížení emisí skleníkových plynů nebo zvýšení pohlcování skleníkových plynů. Toto úsilí se řídí cíli EU týkajícími se snížení emisí do roku 2030 a 2050. Splnění cílů EU a globálně cílů Pařížské dohody vyžaduje zásadní posun hospodářství od činností s vysokými emisemi uhlíku k zavádění nízkouhlíkových řešení a řešení s nulovými čistými emisemi, jako jsou energie z obnovitelných zdrojů a pohlcování CO2 ve spojení s významným pokrokem v oblasti energetické účinnosti a účinného využívání zdrojů. Zásada „energetická účinnost v první řadě“ zdůrazňuje potřebu upřednostnit při přijímání investičních rozhodnutí alternativní nákladově efektivní opatření v oblasti energetické účinnosti, zejména nákladově efektivní úspory energie u konečného uživatele atd (48). Vyčíslení a peněžní vyjádření emisí skleníkových plynů mohou pomoci podpořit investiční rozhodnutí založená na této zásadě.

Za účelem ověření a posouzení slučitelnosti navrhovaných projektů s cíli EU týkajícími se klimatické neutrality mohou prováděcí partneři a předkladatelé projektů využít v rámci možností kritéria zásady „významně nepoškozovat“ vztahující se na zmírňování změny klimatu, která jsou stanovena v nařízení o taxonomii EU. Alternativně mohou prováděcí partneři a předkladatelé projektů odkázat na kritéria souladu nízkouhlíkových cílů s Pařížskou dohodou, která zveřejnila EIB ve svém plánu pro klima, nebo mohou uplatnit jinou mezinárodně uznanou a zveřejněnou metodiku posuzování souladu nízkouhlíkových cílů s Pařížskou dohodou.

Mnoho projektů podpořených z InvestEU v období 2021–2027 bude zahrnovat aktiva s dobou životnosti přesahující rok 2050. U takových projektů je nutné odbornou analýzou ověřit, zda je projekt z hlediska provozu, údržby a konečného vyřazení z provozu slučitelný s celkovým kontextem nulových čistých emisí skleníkových plynů a klimatické neutrality. Při zmírňování změny klimatu pomůže včasné a důsledné věnování pozornosti emisím skleníkových plynů v jednotlivých fázích vývoje projektů. Celkové emise skleníkových plynů daného projektu během jeho doby životnosti, od výstavby a provozování po vyřazení z provozu, může ovlivnit celá řada rozhodnutí, zejména ve fázi plánování a projektování.

V tomto kontextu má prověření operace InvestEU z hlediska emisí skleníkových plynů určit, zda je u navrhovaného projektu nutné provést posouzení uhlíkové stopy. Je to důležité proto, aby se zjistilo, zda je nutné toto hledisko podrobněji posoudit, a také proto, aby se peněžní hodnota těchto externalit zahrnula do ekonomického hodnocení investice.

Ačkoli by se emise CO2 měly odhadovat u všech projektů, níže uvedená tabulka 1 obsahuje seznam kategorií projektů, v němž je jako základ pro ověřování pro účely InvestEU uvedeno, zda se u dané kategorie předpokládají nebo nepředpokládají významné emise.

V souladu s „Pokyny k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027“ bude u projektů v rámci InvestEU nutné posoudit uhlíkovou stopu, pokud je pravděpodobné, že budou zahrnovat:

— absolutní emise vyšší než 20 000 t ekvivalentu CO2 ročně (pozitivní nebo negativní)

— relativní emise vyšší než 20 000 t ekvivalentu CO2 ročně (pozitivní nebo negativní)

V tomto ohledu jsou kategorie projektů v tabulce 1 uvedeny pouze pro orientaci.

Prováděcí partneři a předkladatelé projektů mohou k určení, zda projekt pravděpodobně překročí či nepřekročí výše uvedené prahové hodnoty, použít kvantitativní posouzení, odborné poznatky z předchozích projektů nebo jiné zveřejněné zdroje. V případě nejistoty by se měl provést výpočet uhlíkové stopy s cílem posoudit, zda projekt pravděpodobně překročí prahové hodnoty, nebo jich nedosáhne.

Tabulka 1

Seznam pro ověření uhlíkové stopy – orientační příklady kategorií projektů

Ověření: Kategorie projektů Pro tyto kategorie se, v závislosti na rozsahu projektu, posouzení uhlíkové stopy obvykle NEBUDE vyžadovat, pokud se neočekává, že projekt povede k významným emisím CO2 nebo jiných skleníkových plynů — telekomunikační služby — sítě pro zásobování pitnou vodou — kanalizační sítě pro dešťovou a odpadní vodu — čištění průmyslových odpadních vod a městských odpadních vod v malém měřítku — rozvoj nemovitostí (49) — mechanické/biologické čistírny odpadních vod — činnosti v oblasti VaV — léčiva a biotechnologie — projekt jakékoli jiné kategorie nebo jakéhokoli rozsahu, pokud je zřejmé, že absolutní a/nebo relativní emise jsou nižší než 20 000 t ekvivalentu CO2 ročně (pozitivní nebo negativní) a lze to bez pochyb prokázat (50) V těchto případech se posouzení uhlíkové stopy obecně BUDE vyžadovat — skládky pevného komunálního odpadu — spalovny komunálního odpadu — velké čistírny odpadních vod — zpracovatelský průmysl — chemický průmysl a rafinérie — těžba a základní kovy — buničina a papír — nákupy kolejových vozidel, plavidel, vozového parku — silniční a železniční infrastruktura (51), městská doprava — přístavy a logistická centra — přenosová elektrická vedení — obnovitelné zdroje energie — výroba, zpracování, skladování a doprava paliv — výroba cementu a vápna — výroba skla — zařízení pro kombinovanou výrobu tepla a elektřiny — sítě dálkového vytápění — zařízení na zkapalňování zemního plynu a zpětné zplyňování — infrastruktura pro přepravu plynu — projekt jakékoli jiné kategorie nebo jakéhokoli rozsahu, u něhož by absolutní a/nebo relativní emise mohly překročit 20 000 t ekvivalentu CO2 ročně (pozitivní nebo negativní)

Zdroj: Pokyny k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027.

Projekty s očekávanými úrovněmi emisí nad prahové hodnoty musejí být podrobněji posouzeny v další fázi prověřování z hlediska zmírňování změny klimatu (52).

2.2.5.2 Uhlíková stopa a peněžní vyjádření emisí skleníkových plynů

Jak bylo popsáno výše, zmírňování změny klimatu spočívá ve snižování emisí skleníkových plynů a omezení globálního oteplování. Projekty a jiné druhy investic k němu mohou přispět například prostřednictvím návrhu a výběru nízkouhlíkových alternativ.

V těchto pokynech se pojem „uhlíková stopa“ používá nejen k odhadu emisí skleníkových plynů u investice, která je připravena k realizaci, ale, což je stejně tak významné, i k podpoře zvažování a začleňování nízkouhlíkových řešení ve fázi plánování a projektování, včetně fáze stanovení pořadí a výběru alternativních investičních možností, protože cílem je prosazovat nízkouhlíkové hledisko a nízkouhlíková řešení (53). Proto se doporučuje, aby bylo posilování odolnosti vůči změně klimatu začleněno do přípravy navrhovaných investic od samého počátku a aby odhady emisí skleníkových plynů spojených s investicí byly náležitě uváženy také v analýze možností a v ekonomickém hodnocení či v analýze nákladů a přínosů.

U projektů, které mohou mít podle ověření pro účely InvestEU významné absolutní a/nebo relativní emise, budou prováděcí partneři požádáni, aby potvrdili slučitelnost navrhovaných projektů s cíli EU týkajícími se klimatické neutrality a aby provedli (ve spolupráci s předkladatelem projektu) nebo si od předkladatele projektu vyžádali kvantifikaci emisí skleníkových plynů projektu s použitím mezinárodně schválené metodiky měření uhlíkové stopy (54).

Tyto emise by se pak měly vyjádřit peněžně a zahrnout do ekonomického ocenění a do výběru nízkouhlíkových alternativ a vykázat investičnímu výboru jako součást prověření udržitelnosti.

„Pokyny k odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027“ používají jako hlavní referenci pro výpočet uhlíkové stopy metodiku uhlíkové stopy EIB (55). Tato doporučená metodika zahrnuje standardní postupy výpočtu emisí pro různá odvětví, např. pro:

— čistírny odpadních vod a kalů

— zařízení pro zpracování odpadů

— skládky tuhého komunálního odpadu

— silniční dopravu

— železniční dopravu

— městskou dopravu

— renovaci budov

— přístavy

— letiště

— lesnictví

Jak je uvedeno výše, lze použít také alternativní mezinárodně schválené a zdokumentované metodiky měření uhlíkové stopy, jsou-li dodrženy minimální požadavky uvedené v kapitole 2.2.1.

Podrobnější informace o metodice měření uhlíkové stopy prováděcí partneři naleznou v „Pokynech k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027“.

Uhlíková stopa zahrnuje řadu nejistot, včetně nejistoty ohledně identifikace sekundárních účinků, základních scénářů a odhadů základních emisí. Odhady skleníkových plynů jsou proto vždy přibližné. Nejistota spojená s odhady a výpočty emisí skleníkových plynů by měla být co nejvíce snížena a metody odhadu by měly zabránit zkreslení.

V případě nejistoty by měly být údaje a předpoklady použité k vyčíslení emisí skleníkových plynů konzervativní. Konzervativními hodnotami a předpoklady jsou údaje, které s větší pravděpodobností nadhodnocují absolutní emise a „pozitivní“ relativní emise (čisté přírůstky) a podhodnocují „negativní“ relativní emise (čistá snížení).

Jakmile byly emise skleníkových plynů vyčísleny, měly by být peněžně vyjádřeny a zahrnuty do ekonomického hodnocení navrhované investiční operace. Peněžní vyjádření by mělo být provedeno na základě stanovených a mezinárodně schválených „stínových nákladů na uhlík“. Použití stínových nákladů na uhlík na změnu emisí vyplývající z projektu vede k peněžnímu vyjádření uhlíkové náročnosti projektu a k odměnění projektů, které snižují emise.

Tyto pokyny doporučují použít stínové náklady na uhlík, které EIB nedávno stanovila jako nejlepší dostupný důkaz o stínových nákladech na splnění teplotního cíle Pařížské dohody (tj. cíl 1,5 °C) (56). Toto doporučení je v souladu s „Pokyny k odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027“ a pomáhá zajistit srovnatelnost údajů mezi různými projekty předloženými ke schválení investičnímu výboru.

V tabulce 2 jsou uvedeny stínové náklady na uhlík pro jednotlivé roky v období 2020 až 2050.

Tabulka 2

Stínové náklady na uhlík pro emise skleníkových plynů a jejich snížení v EUR/t CO2 ekv. v cenách roku 2016

Rok EUR/t CO2 ekv. Rok EUR/t CO2 ekv. Rok EUR/t CO2 ekv. Rok EUR/t CO2 ekv. 2020 80 2030 250 2040 525 2050 800 2021 97 2031 278 2041 552 2022 114 2032 306 2042 579 2023 131 2033 334 2043 606 2024 148 2034 362 2044 633 2025 165 2035 390 2045 660 2026 182 2036 417 2046 688 2027 199 2037 444 2047 716 2028 216 2038 471 2048 744 2029 233 2039 498 2049 772

Zdroj: Pokyny k posilování odolnosti infrastruktury vůči změně klimatu v období 2021–2027.

Výše uvedené náklady na snižování uhlíku představují minimální doporučenou hodnotu, která se má použít k peněžnímu vyjádření emisí skleníkových plynů. Přípustné bude použití vyšších hodnot nákladů na uhlík (57), například tehdy, pokud se takové hodnoty používají v určitém členském státě nebo pokud je používá dotyčný prováděcí partner. Stínové náklady na uhlík mohou být mimoto upraveny, jakmile bude k dispozici více informací.

Peněžní ocenění dopadů projektu na změnu klimatu je zahrnuto do komplexnějšího ekonomického hodnocení, jež obvykle provádějí prováděcí partneři. Více informací o tom, jak peněžně vyjádřené emise skleníkových plynů zahrnout do ekonomického hodnocení, které je třeba předložit pro účely InvestEU, je uvedeno v kapitole 2.6.

2.2.6 Podávání zpráv a monitorování

Výsledky prověření klimatické odolnosti by měl prováděcí partner vykázat v dokumentech o celkovém prověření udržitelnosti, které má předložit investičnímu výboru podle kapitoly 4.2.2.

Pokud jde o adaptaci na změnu klimatu, měly by vykazované informace obsahovat shrnutí výsledku provedeného procesu s jednoznačnými závěry ohledně zjištěných potenciálních klimatických rizik souvisejících s investicí, je přitom nutno popsat:

— metodiku použitou k prověření klimatické odolnosti se stručným upřesněním zdrojů údajů a informací, které byly v posouzení použity,

— provedené kroky a možné nejistoty, pokud jde o příslušné údaje a analýzu,

— fázi vývoje projektu, v níž bylo provedeno posouzení zranitelnosti a rizik, a

— případná související adaptační opatření, která byla vymezena a zahrnuta do investice, aby se rizika snížila na přijatelnou úroveň.

Úrovně zranitelnosti a rizika musí být podrobně vysvětleny, aby byly závěry posouzení vyčísleny a opodstatněny. Míra podrobnosti posouzení rizik bude záviset na rozsahu projektu (jeho typu, velikosti a relativním významu) a na fázi vývoje projektu. U každého zjištěného významného rizika musí být v dokumentaci rovněž uvedeno, jak byla nebo budou upřednostňovaná adaptační opatření zahrnuta do návrhu projektu a/nebo jeho operací k posílení jeho odolnosti v příslušných fázích vývoje.

Dokumentace musí v relevantních případech obsahovat i výsledek prověření aspektů zmírňování změny klimatu s objasněním způsobu jeho provedení. U projektů, které byly předmětem úplného posouzení z hlediska zmírňování změny klimatu, prováděcí partner popíše také:

— slučitelnost navrhovaných projektů s cíli EU týkajícími se snižování emisí,

— metodiku použitou k odhadu a peněžnímu vyjádření emisí skleníkových plynů, rozsah vykazování (tj. které složky projektu jsou zahrnuty do výpočtu nebo jsou z něj vyloučeny) a podrobné údaje o použitém základním scénáři,

— kvantifikaci absolutních (hrubých) a relativních (čistých) emisí skleníkových plynů u dané investice,

— ceny uhlíku použité k peněžnímu vyjádření vyčíslených emisí skleníkových plynů a způsob, jakým bylo peněžní vyjádření emisí skleníkových plynů zahrnuto do celkového ekonomického hodnocení investice.

Doporučuje se, aby předkladatel projektu během provozní fáze investice přezkoumal posilování odolnosti vůči změně klimatu a základní předpoklady a porovnal je s příslušnými zjištěními, nejnovějšími vědeckými poznatky týkajícími se klimatu, prognózami a údaji a upravenými cíli politiky v oblasti změny klimatu a oznámil svá zjištění prováděcímu partnerovi.

2.3 Environmentální rozměr

2.3.1 Obecný přístup k prověřování environmentální udržitelnosti

Prověřováním environmentální udržitelnosti pro účely InvestEU se rozumí metoda zohlednění konsolidovaného dopadu projektu na klíčové složky přírodního kapitálu, tedy na ovzduší, vodu, půdu (58) a biologickou rozmanitost, jak se vyžaduje v čl. 8 odst. 6 nařízení o InvestEU. To zahrnuje pozitivní a negativní dopady, přímé či nepřímé.

Přírodní kapitál zajišťuje tok ekosystémových služeb nebo přínosů (59). Tyto služby mohou poskytovat hospodářské, sociální, environmentální, kulturní nebo jiné sociální přínosy. Hodnotu těchto přínosů lze chápat v kvalitativním nebo kvantitativním (i peněžním) vyjádření v závislosti na jejich kontextu.

Vysvětlení klíčových pojmů z oblasti životního prostředí použitých pro účely prověřování:

— Přírodní kapitál: je označení pro zásoby obnovitelných a neobnovitelných zdrojů (např. rostlin, zvířat, ovzduší, vody, půdy a minerálů). Projekty mohou ovlivnit jak množství těchto zdrojů (např. změnou využití půdy), tak jejich kvalitu (např. stav přírodních stanovišť).

— Ekosystémové služby: přírodní kapitál poskytuje ekosystémové služby, jako jsou potraviny, dřevo, čisté ovzduší, čistá voda, regulace klimatu a rekreace.

— Dopady: jsou změny přírodního kapitálu nebo ekosystémových služeb, které poskytuje. Zohlednění přírodního kapitálu znamená, že se tyto dopady změří, aby bylo možné zlepšit jejich zohledňování v rozhodovacím procesu: — Dopady lze vyčíslit, často jako toky. Například odběr vody ovlivňuje zásoby vody a může mít dopad na budoucí dostupnost vody v průběhu času (lze měřit v m3 ročně). Dalším příkladem je vypouštění znečišťujících látek, které ovlivňuje stav ovzduší nebo vody (a lze je měřit při překročení mezních hodnot za den). Změny ve využívání půdy jsou dalším kvantifikovatelným tokem: mohou ovlivnit počet rekreačních cest do dané lokality (počet cest ročně) nebo snížit požitek z těchto cest (úroveň požitku z cesty). — Je-li to přiměřené (možné a rozumné), lze dopady vyjádřit peněžně. Peněžní ocenění pomáhá převést dopady na odhadované náklady na škody (nebo odhadnout přínosy), lze vyjádřit např.: i) hodnotu vody, která již není k dispozici (v EUR na m3 ročně); ii) náklady vzniklé v důsledku zvýšených zdravotních problémů způsobených znečištěním ovzduší (v EUR na případ nemoci za rok) nebo iii) ztrátu biologické rozmanitosti (v EUR).

Tabulka 3 uvádí příklady vazeb mezi přírodním kapitálem a dopady.

Tabulka 3

Spojení dopadů s příslušnými změnami fyzického prostředí a škodami či přínosy

Přírodní kapitál Změny přírodního kapitálu nebo ekosystémových služeb Příklady dopadů (pozitivních a negativních) Ovzduší Znečišťování ovzduší Objem vypuštěných znečišťujících látek — Dopady na lidské zdraví — Dopady na stavby (např. koroze) Voda Znečištění vod Objem vypuštěných znečišťujících látek — Dopady na lidské zdraví — Dopady na kvalitu vnitrozemských nebo mořských vod Spotřeba vody Objem odebrané vody — Dopady na činnosti závislé na vodě — Dopady na fyzické prostředí závislé na vodě — Dopady na hydrologický cyklus (např. záplavy, nízké průtoky) Půda Vznik odpadů Množství vzniklého odpadu — Dopady na náklady na nakládání s odpady — Dopady na fyzické prostředí (např. kvůli skládkování nebo emisím ze spalování), a tudíž na toky Změna využívání půdy Hektary jinak nebo intenzivněji využité půdy — Změny výstupů a materiálů z půdy — Změny pohlcování a ukládání uhlíku — Změny nákladů na poskytování služeb, které by byly poskytovány přirozeně — Dopady na interakce in situ a externí interakce — Změny kulturní hodnoty krajiny Biologická rozmanitost Dopady na druhy Podíl postižených druhů, stupeň ohrožení a/nebo ochrana dotčených druhů — Změny v místní populaci a stav druhů z hlediska ochrany — Změny hodnoty genetických zdrojů (může se jednat o náklady ušlé příležitosti) — Změny nákladů na poskytování služeb, které by byly poskytovány přirozeně (např. ochrana proti škodlivým organismům) — Změny kulturní hodnoty druhů Dopady na přírodní stanoviště a ekosystémy Plocha přírodních stanovišť nebo ekosystémů, která zanikla nebo jejichž stav se zhoršil — Změny stavu stanoviště z hlediska ochrany nebo stavu ekosystému (60) — Změny výstupů a zdrojů z půdy a moře — Změny nákladů na poskytování služeb, které by byly poskytovány přirozeně — Změny kulturní hodnoty krajiny a moře — Změny odolnosti (například přírodní pohromy)

Zdroj: dokument technické podpory pro prověřování environmentální udržitelnosti investic pro účely InvestEU.

V souladu s kapitolou 2.1 je přístup k ověřování udržitelnosti environmentálního rozměru složen z několika kroků. Jedním z těchto kroků je rozhodnutí (podle úrovně rizika, která byla během ověřování projektu zjištěna u jednoho nebo několika prvků), tedy moment, kdy lze rozhodnout, že u potenciálně nízkých rizik není zapotřebí žádné další prověřování dopadů (tj. dopady pravděpodobně nebudou významné) (61).

U projektů, u nichž je třeba posoudit vlivy na životní prostředí (projekt podle přílohy I nebo na základě ověření podle přílohy II), prováděcí partner:

— Přezkoumá zjištěné dopady, zjištěná rizika a opatření navržená k zamezení, prevenci nebo snížení (zmírňující opatření) a v krajním případě vyrovnání (kompenzační opatření) pravděpodobně významného negativního dopadu na životní prostředí. Výše uvedené informace by měly být k dispozici ve zprávě o posouzení vlivů na životní prostředí a v dalších dokumentech, jako jsou povolení, dodatečné studie nebo zprávy z jiných posouzení.

— Přezkoumá, zda bylo provedeno posouzení rizik jakýchkoli významných negativních dopadů, které přetrvávají i po zmírnění (znamená to, že zbytkové dopady měly být posouzeny jako součást zprávy o posuzování vlivů na životní prostředí): — pokud byly ve zprávě o posuzování vlivů na životní prostředí zjištěny středně rizikové a/nebo vysoce rizikové zbytkové dopady, pak by prováděcí partner měl tyto významné negativní dopady prověřit. Je-li to proveditelné, mělo by prověření zahrnovat vyčíslení a peněžní vyjádření. Toto další posouzení by mohlo vést k dodatečným (kompenzačním/vyrovnávacím) opatřením, jak je vysvětleno dále v této kapitole. — Pokud byl zbytkový dopad ve zprávě o posouzení vlivů na životní prostředí vyhodnocen jako dopad s nízkým rizikem, další prověřování se nevyžaduje.

U projektů, u nichž podle ověření stačí přijmout zmírňující opatření, prováděcí partner:

— Přezkoumá zjištěné dopady, zjištěná rizika a zmírňující opatření navržená v rozhodnutí přijatém po ověření a v podkladové dokumentaci, aby se zabránilo nebo předešlo významným negativním dopadům na životní prostředí, které by jinak nastaly. — Pokud byly zjištěny středně rizikové a/nebo vysoce rizikové zbytkové dopady (např. v dokumentaci o ověření nebo během přezkumu), měly by být tyto významné negativní dopady prověřeny. Je-li to proveditelné, mělo by prověření zahrnovat vyčíslení a peněžní vyjádření. — Pokud byly zjištěny pouze zbytkové dopady s nízkým rizikem, další prověřování není nutné.

U projektů, u nichž se na základě ověření nevyžaduje ani prověření ani přijetí zmírňujících opatření, a u projektů, které nespadají do oblasti působnosti směrnice o EIA, prováděcí partner:

— ve spolupráci s předkladatelem projektu zjistí, zda je potřeba vypracovat další studie nebo zprávy, a pokud tyto další studie a zprávy poukáží na dopady a rizika, přezkoumá je a zváží možná zmírňující opatření, aby předešel nebo zamezil významným negativním dopadům na životní prostředí, které by mohly jinak nastat.

— Pokud je to přiměřené (možné a rozumné), zjištěné dopady vyčíslí a peněžně vyjádří.

U všech projektů:

— Důrazně se doporučuje, aby prováděcí partner používal pozitivní kontrolní seznam, který mu pomůže najít možnosti zlepšení výkonnosti projektu.

— Prováděcí partner musí podávat zprávy investičnímu výboru InvestEU a projekt monitorovat.

Je to nezbytné proto, aby bylo zajištěno jednotné plnění požadavků týkajících se různých složek přírodního kapitálu, zároveň je však také třeba zohlednit potřebu přiměřenosti prověřování (možné a rozumné). Při přezkumu projektů, které mají být financovány s podporou z Fondu InvestEU, prováděcí partner v jednotlivých fázích posuzování vychází z dokumentů, které mu poskytne předkladatel projektu (tj. ze zpráv o vlivech na životní prostředí, rozhodnutí, povolení). Tyto dokumenty lze podle potřeby doplnit dotazníky vyplněnými předkladatelem projektu (např. na základě vlastních postupů náležité péče prováděcího partnera) nebo jinými studiemi a zprávami.

Rovněž se upozorňuje na to, že se u všech projektů vyžaduje dodržování právních předpisů.

Obrázek 8

Přehled ověření – prověření environmentální udržitelnosti

Níže uvedené oddíly obsahují pokyny ohledně toho, jak mohou prováděcí partneři s podporou předkladatele projektu provádět jednotlivé kroky posouzení.

2.3.2 Dodržování právních předpisů

Všechny operace podpořené z InvestEU bez ohledu na to, zda jsou předmětem prověření udržitelnosti, či nikoli, musí dodržovat platné právní předpisy EU a vnitrostátní právní předpisy. Dodržování právních předpisů je podmínkou poskytnutí jakékoli podpory. Prováděcí partneři musí zavést postupy k ověřování (62) tohoto souladu nebo přezkoumat postupy, které používají.

Aby bylo zajištěno, že všichni prováděcí partneři uplatňují přijatelné standardy, tento oddíl:

— nastiňuje obecné zásady pro kontroly dodržování právních předpisů a

— navrhuje konkrétní kontroly souladu s hlavními směrnicemi EU v oblasti životního prostředí.

Obecné zásady jsou vyjmenovány v odrážkách níže.

— Vyžadované dodržování právních předpisů se bude řídit průběhem procesu náležité péče tak, jak ho prováděcí partner obvykle provádí (63).

— Doporučuje se, aby se o financování projektů, které patří do kategorií vyjmenovaných v příloze I směrnice o EIA, a projektů uvedených v příloze II, u nichž je nutné posoudit vlivy na životní prostředí (tj. projekty s významnými a/nebo pravděpodobně významnými dopady), z InvestEU uvažovalo teprve v době, kdy jsou tyto projekty v přiměřeně pokročilé fázi. To prováděcímu partnerovi umožní provést většinu kontrol souladu před přislíbením finančních prostředků. Ve výjimečných případech by u tohoto doporučení mohla být možná určitá flexibilita a financování projektů by mohlo být zváženo v dřívější fázi. V takových výjimečných případech by pak bylo dokončení postupů a splnění požadavků na dodržení právních předpisů podmínkou pro vyplacení příslušné částky (64). Projekty uvedené v příloze I směrnice o EIA však lze investičnímu výboru předložit až v přiměřeně pokročilé fázi, tedy poté, co byla dokončena zpráva o posouzení vlivů na životní prostředí a uzavřena veřejná konzultace.

— Ve výjimečných případech projektů, které ještě nejsou v dostatečně pokročilé fázi (např. projektů, u nichž ještě není dokončeno posouzení vlivů na životní prostředí a/nebo povolovací řízení), by projekt musel být posouzen na základě dostupných informací. Jako první krok by se toto posouzení mohlo omezit na určení použitelných klíčových směrnic v oblasti životního prostředí a na jasné určení toho, kdy bude možné soulad s právními předpisy potvrdit. U projektů uvedených v příloze II směrnice o EIA by rozhodnutí příslušných orgánů o prověření mělo být zpravidla k dispozici v okamžiku, kdy se návrh předkládá investičnímu výboru ke schválení. V řádně odůvodněných případech se však projekt může nacházet v méně pokročilé fázi (např. pokud se očekává nízké riziko, jako u projektů dobíjecích stanic). V takových případech stačí, aby prováděcí partner k dokazování použil jen kontrolní seznamy navržené v těchto pokynech. V případě projektů, které jsou potenciálně problematické (např. kvůli významným dopadům na lokality Natura 2000 nebo kvůli opozici veřejnosti), by prováděcí partner měl pro daný projekt navrhnout zvláštní environmentální podmínky a zahrnout je do smlouvy o financování. Bez ohledu na zvláštní podmínky vztahující se na projekt (pokud se vyžadují), jak již bylo zmíněno, by měla smlouva o financování u takovýchto projektů v nedostatečné fázi pokročilosti vždy obsahovat standardní obecnou podmínku týkající se předložení chybějících posouzení a/nebo povolení. Tyto podmínky musí být splněny nejpozději před příslušnou výplatou a v této fázi by měla být provedena kontrola dodržení právních předpisů a měla by být vykázána investičnímu výboru (65). Dospěje-li posouzení k závěru, že projekt dostatečně nepokročil a nese s sebou příliš mnoho rizik, neměl by tento projekt obdržet podporu a prováděcí partner by měl požádat o záruku EU teprve v pozdější fázi.

— Hlavní referencí při provádění kontrol dodržování právních předpisů by měly být směrnice EU v oblasti životního prostředí provedené ve vnitrostátních právních předpisech.

— Provedená kontrola souladu projektu s platnými právními předpisy EU v oblasti životního prostředí by měla jednoznačně ukázat, zda projekt předpisy „dodržuje“ nebo „nedodržuje“. Kontrola by měla být podpořena důkazy ve formě povolení, schválení, licencí nebo oprávnění vydaných příslušnými orgány s odkazem na příslušné směrnice nebo vnitrostátní prováděcí právní předpisy.

— Pokud existují vážné pochybnosti ohledně toho, zda projekt dodržuje právní předpisy EU a/nebo vnitrostátní právní předpisy, měli by se prováděcí partneři obrátit na členské státy a/nebo na Komisi (66).

Následující pododdíly se zabývají směrnicemi v oblasti životního prostředí, které jsou pro kontroly dodržování právních předpisů klíčové.

a) Směrnice o EIA

Směrnice o EIA se vztahuje na širokou škálu veřejných a soukromých projektů, které jsou vymezeny v přílohách I a II směrnice:

— Povinné posouzení vlivů na životní prostředí: všechny projekty uvedené v příloze I se pokládají za projekty, které mají významné dopady na životní prostředí, a proto je u nich nutné provést posouzení vlivů na životní prostředí.

— Posouzení vlivů na životní prostředí po určení členskými státy (ověření): U projektů uvedených v příloze II musí vnitrostátní orgány určit, zda u projektu musí být provedeno posouzení vlivů na životní prostředí. Toto rozhodnutí se provádí prostřednictvím „ověřovacího postupu“, který určí dopady projektů na základě prahových hodnot / kritérií nebo na základě posouzení konkrétního případu. Vnitrostátní orgány musí zohlednit kritéria stanovená v příloze III směrnice o EIA.

Kontrola souladu se směrnicí o EIA by měla potvrdit, že projekt splňuje klíčové požadavky směrnice o EIA. V tomto ohledu je důležité zmínit, že několik málo projektů mohlo být schváleno v rámci předchozího „nerevidovaného“ režimu EIA (směrnice 2011/92/EU), a nikoli v rámci stávajícího „revidovaného“ režimu EIA (směrnice 2011/92/EU ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/52/EU (67)). Kontrola souladu se směrnicí o EIA by se měla provést na základě směrnice platné v době zahájení postupu posouzení vlivů na životní prostředí (viz podrobně článek 3 směrnice 2014/52/EU).

Kontrolní seznam 0 (viz příloha 3) obsahuje seznam otázek, jimiž se mohou prováděcí partneři řídit při ověřování souladu se směrnicí o EIA.

b) Směrnice o ochraně ptáků a směrnice o ochraně přírodních stanovišť

Síť Natura 2 000 byla zřízena podle směrnice o ochraně přírodních stanovišť (68). Podle této směrnice musí členské státy vyhlásit zvláštní oblasti ochrany, aby zajistily příznivý stav ochrany: i) typů stanovišť uvedených v příloze I směrnice v celém areálu jejich rozšíření v EU; a ii) druhů uvedených v příloze II směrnice v celém areálu jejich rozšíření v EU. Podle směrnice o ochraně volně žijících ptáků (69) musí síť zahrnovat zvláště chráněné oblasti určené pro 194 zvlášť ohrožených druhů a všechny stěhovavé druhy ptáků.

Jakýkoli plán nebo projekt, který bude mít pravděpodobně významný vliv na určitou lokalitu Natura 2000, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty, musí příslušný členský stát řádně posoudit (podle článku 6). Toto posouzení musí určit důsledky projektu nebo plánu pro lokalitu s ohledem na cíle ochrany dané lokality (70). Příslušné orgány mohou plán nebo projekt schválit až poté, co se ujistí, že nebude mít nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality (čl. 6 odst. 3 směrnice o ochraně přírodních stanovišť (71)).

Za výjimečných okolností může být projekt povolen i přes negativní hodnocení, pokud: i) neexistují žádná alternativní řešení a ii) plán nebo projekt se považuje za odůvodněný naléhavými důvody převažujícího veřejného zájmu, včetně důvodů sociální nebo hospodářské povahy. V těchto případech musí členský stát přijmout vhodná kompenzační opatření k zajištění ochrany celkové soudržnosti sítě Natura 2000 (čl. 6 odst. 4 směrnice o ochraně přírodních stanovišť). Komise musí být o těchto opatřeních informována prostřednictvím standardního oznamovacího formuláře „Informace pro Evropskou komisi podle čl. 6 odst. 4 směrnice o ochraně přírodních stanovišť“ (72). V určitých případech, kdy je významně ovlivněno prioritní stanoviště nebo druh a projekt je opodstatněný ze socio-ekonomických důvodů, se vyžaduje stanovisko Komise. Další informace doplňující tento oddíl jsou obsaženy v metodickém pokynu k ustanovením čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť (73).

Pro prováděcí partnery existují při kontrole dodržování směrnic o ochraně přírodních stanovišť a volně žijících ptáků tři možné scénáře:

— podle ověření orgánů členského státu se na projekt nevztahuje požadavek na odpovídající posouzení (tj. projekt nebude mít pravděpodobně významný negativní vliv na lokalitu nebo lokality Natura 2000), nebo

— orgány členského státu projekt odpovídajícím způsobem posoudily a dospěly ke kladnému závěru, tedy závěru, že projekt nebude mít významný vliv na lokalitu nebo lokality Natura 2000 (podle čl. 6 odst. 3 směrnice o ochraně přírodních stanovišť), nebo

— orgány členského státu projekt odpovídajícím způsobem posoudily a dospěly k negativnímu závěru, tedy závěru, že projekt má významný negativní vliv na lokalitu nebo lokality Natura 2000 (podle čl. 6 odst. 4 směrnice o ochraně přírodních stanovišť).

Kontrolní seznam 0 (viz příloha 3) navrhuje seznam otázek pro kontrolu dodržení směrnice o ochraně přírodních stanovišť a směrnice o ochraně volně žijících ptáků podle jednotlivých (výše popsaných scénářů) vztahujících se na konkrétní operaci.

c) Rámcová směrnice o vodě

Rámcová směrnice o vodě (2000/60/ES) zajišťuje plné začlenění ekonomických a ekologických hledisek do správy kvality a kvantity vody. Vztahuje se na sladké, pobřežní a brakické vody a zajišťuje integrovaný přístup k hospodaření s vodou, který respektuje integritu celých ekosystémů.

Jejím hlavním cílem je dosáhnout (do roku 2015 (74)) dobrého stavu u více než 111 000 útvarů povrchových vod (např. řek, jezer, pobřežních vod) a více než 13 000 útvarů podzemních vod na území EU. Dosažením „dobrého stavu“ se rozumí zajištění dobrého ekologického a chemického stavu u povrchových vod a dobrého kvantitativního a chemického stavu u podzemních vod (podzemní vody jsou hlavními zdroji pro odběr pitné vody).

Rámcová směrnice o vodě zavádí také požadavek, aby se správa řek zakládala na povodích (tj. přirozeném geografickém a hydrologickém útvaru) a ne na administrativních nebo politických hranicích. Plán povodí obsahuje podrobné údaje o tom, jak má být ve stanovené lhůtě dosaženo cílů stanovených pro dané povodí (cíle týkající se ekologického stavu, kvantitativního stavu, chemického stavu a chráněných oblastí).

Pro prováděcí partnery existují při kontrole dodržování rámcové směrnice o vodě dva scénáře:

— V prvním scénáři projekt zahrnuje novou změnu fyzikálních poměrů v útvaru povrchové vody nebo změnu hladin útvarů podzemních vod, která NEZPŮSOBÍ zhoršení stavu vodního útvaru, nebo NEMÁ za následek nedosažení dobrého stavu/potenciálu vod. V tomto případě musí prováděcí partner zkontrolovat odůvodnění, které předkladatel projektu předkládá k doložení tohoto závěru.

— Ve druhém scénáři projekt zahrnuje novou změnu fyzikálních poměrů v útvaru povrchové vody nebo změnu hladin útvarů podzemních vod, která zhoršuje stav vodního útvaru nebo má za následek nedosažení dobrého stavu/potenciálu vod. V těchto případech by měli prováděcí partneři zkontrolovat, zda byla splněna každá z podmínek stanovených v čl. 4 odst. 7, tj.: — k omezení nepříznivých vlivů byla přijata veškerá schůdná opatření, — přínosy projektu převažují nad přínosy plynoucími z dosažení cílů stanovených v rámcové směrnici o vodě a/nebo projekt je v nadřazeném obecném zájmu, — k dosažení cíle projektu neexistují jiné kroky, které jsou z hlediska vlivů na životní prostředí významně příznivější a které jsou technicky proveditelné a nejsou nepřiměřeně nákladné, a — projekt a výše zmíněné důvody jsou zahrnuty v plánu povodí.

Kontrolní seznam 0 (viz příloha 3) navrhuje otázky, jimiž se řídí ověřování souladu s rámcovou směrnicí o vodě.

d) Ostatní příslušné směrnice

V závislosti na povaze operací spadajících do konkrétní oblasti podpory se očekává, že prováděcí partneři ověří soulad s konkrétními směrnicemi na základě oprávnění, povolení, licencí atd. poskytnutých předkladateli projektů. Může se jednat o tyto směrnice:

Směrnice 2001/42/ES (75) o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí

V případě některých environmentálně citlivých operací se z důvodu jejich povahy, velikosti nebo umístění doporučuje, aby prováděcí partner přezkoumal, zda je projekt v souladu s plánovacím rámcem (např. odvětvovým nebo územním plánem), zejména pokud jde o alternativy nebo kumulativní účinky.

Směrnice 2010/75/EU (76) – směrnice o průmyslových emisích

Prováděcí partner by měl potvrdit soulad projektu se směrnicí o průmyslových emisích na základě:

— povolení (v době podání žádosti tento požadavek někdy nelze splnit, protože povolení není ještě k dispozici): tj. zda je projekt v souladu s mezními hodnotami emisí stanovenými podle směrnice a případně se souvisejícími úrovněmi emisí stanovenými v rozhodnutí o nejlepších dostupných technikách (BAT-AEL), nebo

— projektové dokumentace v oblasti životního prostředí, která byla předložena jako součást žádosti (např. povolení týkající se životního prostředí apod.).

Směrnice 2008/98/ES (77) – rámcová směrnice o odpadech

Prováděcí partner ověří soulad projektu s rámcovou směrnicí o odpadech včetně odůvodnění s odkazem na klíčové požadavky směrnice. Zejména musí objasnit:

— Nakolik je projekt v souladu s hierarchií způsobů nakládání s odpady (článek 4).

— Nakolik projekt přispívá k dosažení přípravy na opětovné použití a cílů v oblasti recyklace (čl. 11 odst. 2).

— Zda je projekt v souladu s příslušným plánem pro nakládání s odpady (a je v něm zahrnut jako podmínka sine qua non) a programem předcházení vzniku odpadu (články 28 a 29).

Směrnice 2012/18/EU (78) – směrnice Seveso-III

Cílem směrnice Seveso-III (2012/18/EU) je předcházet závažným haváriím s přítomností nebezpečných látek. Jelikož však k haváriím může přesto dojít, usiluje směrnice rovněž o omezení důsledků těchto havárií nejen pro lidské zdraví, ale i pro životní prostředí. Směrnice se vztahuje na závody, v nichž se mohou vyskytovat nebezpečné látky (např. během zpracování či skladování) v množství překračujícím určité prahové hodnoty. Z oblasti působnosti směrnice jsou vyloučeny určité průmyslové činnosti, na něž se vztahují jiné právní předpisy zajišťující podobnou úroveň ochrany (např. jaderná zařízení a přeprava nebezpečných látek).

Podle množství přítomných nebezpečných látek jsou závody klasifikovány jako závody s podlimitním množstvím, nebo závody s nadlimitním množstvím, na něž se vztahují přísnější požadavky. Prováděcí partner ověří soulad projektu se směrnicí Seveso-III na základě projektové dokumentace v oblasti životního prostředí předložené jako součást žádosti (např. posouzení vlivů na životní prostředí, povolení týkající se životního prostředí apod.). Prováděcí partner zejména ověří to, zda projekty spadající do oblasti směrnice Seveso budou muset po dokončení splňovat požadavky pro závody s podlimitním množstvím, nebo pro závody s nadlimitním množstvím (konkrétně povinnost předkladatele vypracovat politiku prevence závažných havárií nebo bezpečnostní zprávu, jež bude nutné předložit příslušnému orgánu členského státu).

2.3.3 Ověřování environmentálního rozměru pro účely InvestEU

U projektů, u nichž musí být provedeno posouzení vlivů na životní prostředí, nebo u nichž je třeba rozhodnout, zda je takové posouzení nutné, se očekává, že tento postup a činnost budou hlavním příspěvkem pro proces ověřování a prověřování pro účely InvestEU, protože směrnice vyžaduje, aby:

— U projektů vyžadujících posouzení vlivů na životní prostředí byl součástí zprávy o posouzení těchto vlivů popis prvků projektu a/nebo opatření navržených k vyloučení, prevenci nebo snížení a pokud možno vyrovnání možných významných negativních vlivů na životní prostředí.

— U projektů, u nichž se po ověření rozhodne, že posouzení vlivů na životní prostředí není nutné, bude v rozhodnutí uvedeno, které prvky projektu a/nebo případně která opatření, byla navržena k vyloučení nebo prevenci významných negativních dopadů na životní prostředí, které by jinak nastaly.

V těchto případech by se při ověřování pro účely InvestEU přezkoumaly zbytkové dopady identifikované ve zprávě o posouzení vlivů na životní prostředí (po zmírňujících opatřeních určených během posouzení vlivů na životní prostředí) na čtyři složky životního prostředí (ovzduší, vodu, půdu, biologickou rozmanitost) i na průřezová témata hluku a zápachu.

U projektů, které nespadají do oblasti působnosti směrnice o EIA, nebo u projektů, u nichž na základě ověření není nutné přijímat zmírňující opatření kvůli uplatnění vnitrostátních prahových hodnot či kritérií, bude ověření pro účely InvestEU zahrnovat také přezkum dopadů na stejné prvky a průřezová témata.

Jako první krok by měly být přezkoumány (zbytkové (79)) environmentální dopady, a to pomocí kontrolního seznamu 1 (80) (viz příloha 3). Sloupec (1) kontrolního seznamu 1 by měl zohledňovat existenci či neexistenci (zbytkových) dopadů.

Jak již bylo uvedeno, tento přezkum bude proveden na základě environmentální dokumentace poskytnuté předkladatelem projektu. Tato dokumentace může zahrnovat zprávy o posouzení vlivů na životní prostředí, rozhodnutí a povolení, dodatečné studie nebo zprávy, je-li to považováno za nezbytné. Jakmile je zjištěn (zbytkový) dopad, měl by být ohodnocen z hlediska rizika, a to uvážením kombinace jeho významu a pravděpodobnosti jeho výskytu.

Prováděcí partner by měl použít tři předpoklady k určení významu (zbytkového) dopadu (sloupec 2 kontrolního seznamu 1) na základě informací poskytnutých předkladatelem projektu:

Malý Střední Významný/nepříznivý

Za tímto účelem použije prováděcí partner příslušnou dokumentaci v oblasti životního prostředí, dodatečné zprávy, pokud se pokládají za nezbytné, jakož i odborný úsudek s ohledem na prvky, jako jsou objemy emisí, překročení stanovených mezních hodnot, krátkodobá a dlouhodobá povaha zjištěného dopadu apod. Podrobnější údaje pro každý zvažovaný prvek přírodního kapitálu jsou uvedeny v dokumentu technické podpory pro prověřování environmentální odolnosti investic a v tabulkách:

Tabulka Ovzduší S3 – 1: pro dopady na kvalitu ovzduší Tabulka Voda S2 – 5 a tabulka Voda S3 – 3: pro dopady na vodní prostředí Tabulka Půda S2 – 2 a tabulka Půda S3 – 1: pro dopady na půdu/zemi Tabulka Biologická rozmanitost S2 – 1 a tabulka Biologická rozmanitost S3 – 1: pro dopady na biologickou rozmanitost Tabulka Průřezové téma S3 – 1: pro účinky hluku Tabulka Průřezové téma S3 – 2: pro účinky zápachu

Prováděcí partner by měl rovněž na základě informací a posouzení provedených předkladatelem projektu uvést pravděpodobnost dopadu (sloupec 3 kontrolního seznamu 1):

Nízká (pravděpodobně nenastane) Střední (pravděpodobnost toho, že dopad nastane, je stejná jako pravděpodobnost, že dopad nenastane) Vysoká (pravděpodobně nastane)

Úroveň rizika (sloupec 4 kontrolního seznamu 1) u každého dopadu bude poté posouzena pomocí kombinace zjištěného významu a pravděpodobnosti (viz matice na obrázku 8). U projektů, u nichž se posuzují vlivy na životní prostředí, se očekává, že související zprávy budou obsahovat ohodnocení významu zbytkových dopadů.

Obrázek 9

Ohodnocení rizika u každého zjištěného dopadu

U každého dopadu se středním a/nebo vysokým rizikem musí prováděcí partner přistoupit k prověření. U dopadů s nízkým rizikem není další prověření nutné.

Kromě výše uvedeného se důrazně doporučuje, aby prováděcí partner provedl prověření pozitivního programu (viz kapitola 2.3.5).

2.3.4 Prověřování: zmírňování, vyčíslení a peněžní vyjádření

U projektů, u nichž se musí provést posouzení vlivů na životní prostředí, nebo u projektů, u nichž byla při ověření zjištěna nutnost přijetí zmírňujících opatření: Prováděcí partner u každého zbytkového dopadu se zjištěným středním a/nebo vysokým rizikem požádá předkladatele projektu, aby přezkoumal (dobrovolně) proveditelnost dodatečných (např. zmírňujících) opatření, jež by mohla zbytkové riziko snížit na nižší úroveň.

U projektů, které nespadají do oblasti působnosti směrnice EIA nebo u nichž bylo na základě ověření rozhodnuto, že není nutné provést posouzení vlivů ani přijmout zmírňující opatření: Pokud prováděcí partner ve spolupráci s předkladatelem projektu za pomoci kontrolního seznamu 1 zjistí dopady se středním a/nebo vysokým rizikem, měl by tam, kde je to proveditelné, stanovit zmírňující opatření, která by riziko snížila na nižší úroveň.

Jakákoli opatření plynoucí z výše uvedeného by se měla řídit zásadami hierarchie zmírňujících opatření odpovídající dané složce přírodního kapitálu:

— Zamezení negativním dopadům (je-li to možné).

— Snížení rozsahu případných nevyhnutelných dopadů, přičemž se uváží doba trvání dopadu, jeho intenzita a druh (přímý, nepřímý a kumulativní).

— Rekultivace a obnovení, které má zajistit, aby byly zásoby, které byly projektem znehodnoceny či nepříznivě ovlivněny, vráceny do původního stavu nebo obnoveny.

— Kompenzaci lze uvážit jako krajní možnost u negativních dopadů (se středním až vysokým rizikem), jimž nelze zamezit, omezit je na minimum nebo je vyrovnat prostřednictvím obnovení.

Obrázek 10

Hierarchie zmírňujících opatření

Zdroj: Evropská komise – dokument technické podpory pro prověřování environmentální udržitelnosti investic.

Dobré zmírňování je specifické pro kontext a lokalitu a závisí také na dopadu, který je třeba zmírnit. Příklady zmírňujících opatření jsou uvedeny v dokumentu technické podpory pro prověřování environmentální udržitelnosti investic.

Může-li předkladatel projektu navrhnout proveditelná dodatečná opatření, měl by prováděcí partner předkladatele požádat, aby znovu posoudil zbytkové riziko (viz kontrolní seznam 1).

Na základě existující dokumentace (zpráva o vlivu na životní prostředí, povolení týkající se životního prostředí apod.) a ve spolupráci s předkladatelem projektu prováděcí partner, je-li to možné, vyčíslí zbytkové dopady, které jsou i po zmírnění (zmírnění v důsledku postupů posuzování vlivů na životní prostředí a/nebo zmírňujících opatření navržených v souvislosti s prověřováním udržitelnosti pro účely InvestEU) středně a/nebo vysoce rizikové.

Pokud jde o pokyny týkající se vyčíslení, viz dokument technické podpory pro prověřování environmentální udržitelnosti investic a tabulky:

Tabulka Ovzduší S3 – 1: pro dopady na kvalitu ovzduší Tabulka Voda S3 – 3: pro dopady na vodní prostředí Tabulka Půda S3 – 1: pro dopady na půdu/zemi Tabulka Biologická rozmanitost S3 – 1 a S3 – 2: pro biologickou rozmanitost Tabulka Průřezové téma S3 – 1: pro účinky hluku Tabulka Průřezové téma S3 – 2: pro účinky zápachu

Vyčíslení umožní prováděcím partnerům pochopit rozsah (zbytkových) dopadů na životní prostředí po určení všech zmírňujících opatření a jejich zahrnutí do navrhovaného projektu. Vyčíslení je rovněž předpokladem pro zahrnutí peněžního ocenění těchto dopadů - pokud je rozumné a přiměřené takové ocenění provést - do celkového ekonomického hodnocení projektu.

Jak je rozebráno v dokumentu technické podpory pro prověřování environmentální udržitelnosti investic a v pokynech EK k analýze nákladů a přínosů investičních projektů (Guide to Cost Benefit Analysis of Investment Projects, 2014), peněžní ocenění environmentálních dopadů se obvykle zakládá na koncepci celkové ekonomické hodnoty přírodního kapitálu sestávající z užitných a neužitných hodnot (81). K měření se může použít řada způsobů oceňování, jež se často (nikoli však výlučně) zakládají na průzkumech a/nebo metodách výběrového experimentu.

Tyto techniky jsou obvykle náročné na zdroje (vyžadují velké množství údajů a analýz specifických pro jednotlivé projekty). Z tohoto důvodu se v případech, kdy odborná literatura již obsahuje pro dopady na životní prostředí referenční hodnoty pro jednotlivé země (tj. jednotkové náklady), které lze použít v procesu oceňování, častěji používá metoda přenosu výhod.

Oddíly 4 až 8 dokumentu technické podpory pro prověřování environmentální udržitelnosti investic podávají přehled jednotkových hodnot k snazšímu použití této metody při peněžním ocenění (82). Příručka o ekonomickém oceňování „Economic Appraisal Vademecum“, kterou připravuje GŘ REGIO s podporou iniciativy JASPERS, navíc obsahuje příklady osvědčených postupů pro ekonomické posuzování environmentálních dopadů řady vybraných odvětví.

Použití peněžního ocenění proto závisí na řadě faktorů včetně dostupných údajů, rozsahu projektu, druhu dopadu atd.

Použitelnost těchto technik je ponechána na odborném úsudku prováděcího partnera / předkladatele projektu včetně toho, zda a jak provést peněžní ocenění environmentálních dopadů po zmírnění, a to podle zásady proporcionality.

Je-li peněžní ocenění environmentálních dopadů projektu provedeno, je poté zahrnuto do komplexnějšího ekonomického hodnocení projektu, které obvykle provádějí prováděcí partneři v rámci projektů podpořených EU, jak je uvedeno v kapitole 2.6 (Ekonomické ocenění) těchto pokynů.

2.3.5 Pozitivní program

Předkladatelům projektů se důrazně doporučuje, aby uvážili pozitivní program – kontrolní seznam 2 (vypracovaný pro každou složku přírodního kapitálu, viz příloha 3) s ohledem na potenciální opatření, která by mohla přispět k posílení pozitivních účinků projektu. Dobrovolný kontrolní seznam pozitivního programu lze použít pro všechny typy projektů, včetně projektů pod prahovou hodnotou a nad prahovou hodnotou, a pro všechny kategorie rizik. Předkladatelé projektů se vyzývají, aby si prošli kontrolní seznam pozitivního programu a aby v návaznosti na něj navrhli další opatření ke zlepšení výkonnosti projektu z hlediska životního prostředí. Pokud předkladatelé projektů identifikují další opatření ke zlepšení environmentální výkonnosti a zahrnou je do projektu, vyzývají se, aby výsledné pozitivní dopady vyčíslili a - pokud je to přiměřené a rozumné - peněžně je vyjádřili a zahrnuli je do celkového ekonomického posouzení projektu.

Kontrolní seznam týkající se pozitivního programu může zahrnovat mimo jiné toto:

— Ovzduší (podpora energetické účinnosti a využívání obnovitelných zdrojů energie, omezení emisí znečišťujících látek a používání nebezpečných látek na minimum)

— Vodní prostředí (zlepšení kvality sladké a mořské vody, podpora účinného využívání vody, omezení odběru a vypouštění)

— Země a půda (podpora omezování eroze, zkvalitnění organické hmoty v půdě a biologické rozmanitosti, omezení degradace půdy, sanace kontaminovaných lokalit)

— Biologická rozmanitost (zachování oblastí bohatých na biologickou rozmanitost a/nebo chráněných oblastí, obnova biologické rozmanitosti a ekosystémů, zvýšená odolnost ekosystémů, kontrola nebo odstraňování cizích druhů, ochrana původních druhů nebo zachování genetické rozmanitosti)

— Hluk (snižování hladiny hluku)

— Zápach (snižování zapáchajících emisí)

2.3.6 Podávání zpráv a monitorování

Jak je popsáno v kapitole 4, na konci procesu ověřování a prověřování environmentální udržitelnosti musí prováděcí partner předložit investičnímu výboru InvestEU shrnutí prověření udržitelnosti, které zahrnuje tyto hlavní prvky:

— U všech projektů potvrzení dodržení hlavních právních předpisů EU v oblasti životního prostředí (jak je uvedeno v kontrolním seznamu 0).

— Výsledek případného ověření: — Zda existují nějaké dopady se středním a/nebo vysokým stupněm rizika (sloupec 4 kontrolního seznamu 1), — Jakákoli (dodatečná) dobrovolná zmírňující opatření pro tyto středně a/nebo vysoce rizikové dopady (sloupec 5 kontrolního seznamu 1) a zda je v důsledku toho riziko sníženo.

— (Zbytkové) riziko po dodatečných zmírňujících opatřeních navržených v souvislosti s prověřením pro účely InvestEU (sloupec 6 kontrolního seznamu 1).

— Posouzení (pokud možno vyčíslené) středně a/nebo vysoce rizikových zbytkových dopadů (sloupec 6 kontrolního seznamu 1), včetně peněžního vyjádření těchto dopadů, je-li to přiměřené (tedy rozumné a možné).

— Veškeré aspekty související s pozitivním programem (viz kontrolní seznam 2).

V rámci monitorovaní vyžadovaného v nařízení o InvestEU by prováděcí partner měl na základě monitorování, které uskutečnil v rámci interních postupů a/nebo o které byl požádán, předkladatelům projektů potvrdit a vykázat:

— Veškeré významné změny původně oznámeného výsledku prověření, které vyplynuly z povolovacích postupů.

— Provedení zmírňujících opatření spojených s nepříznivými a vysoce rizikovými dopady.

— Splnění environmentálních podmínek a závazků, pokud existují, ze strany předkladatele projektu.

2.4 Sociální rozměr

2.4.1 Obecný přístup k prověřování sociální udržitelnosti

Cílem finančních a investičních operací InvestEU je pozitivní sociální dopad na společnost jako celek. Mohou však existovat i projekty, které mají nepříznivé dopady na některé jednotlivce nebo komunity. Mohl by například existovat infrastrukturní projekt, který by mohl potenciálně zvýšit prostorové nerovnosti nebo negativně ovlivnit veřejné zdraví, například změnou využívání půdy a/nebo dopady na různé aspekty života občanů. Potenciální negativní dopady na sociální situaci by měly být zjištěny co nejdříve, a je-li to možné, měl by se návrh těchto projektů upravit tak, aby se takovýmto dopadům zabránilo nebo aby se omezily na minimum, a/nebo by měla být určena vhodná zmírňující opatření k řízení nevyhnutelných dopadů. Prověřování zajistí, aby předkladatelé projektů tyto situace identifikovali, posoudili a náležitě řešili.

Odvětvové normy pro posuzování sociálního rozměru jsou do značné míry vzájemně sladěny. Stále se však mírně liší mezi různými účastníky trhu. Počáteční kontrola operací by se měla v nejvyšší možné míře zaměřit na určení přímých, nepřímých a kumulativních dopadů na základní sociální aspekty. Prověřování sociální udržitelnosti, tj. zlepšení původního návrhu, by mělo všude tam, kde by to bylo třeba, přispět k minimalizaci nepříznivých dopadů a maximalizaci přínosů pro sociální rozměr.

Přezkum sociálních aspektů projektů by proto měl zahrnovat alespoň tyto klíčové složky:

— Prověřování a určování pozitivních dopadů projektů a souvisejících rizik

— Kategorizaci rizik u přímo financovaných projektů přesahujících prahovou hodnotu, a to na základě posouzení možných negativních dopadů

— Ověření výsledků projektu v sociální oblasti podle sociálních screeningových kritérií popsaných v následujících oddílech a v případě potřeby začlenění vhodných podmínek do projektu

— Doporučení pro posílení pozitivních sociálních dopadů na základě kontrolního seznamu pro pozitivní program, jak je uvedeno v kapitole 2.4.6 těchto pokynů

Následující vývojový diagram ukazuje celý proces prověřování sociální udržitelnosti.

2.4.2 Rámec pro dodržování právních předpisů s ohledem na sociální rozměr

InvestEU svou koncepcí a podobou přispěje i k sociální udržitelnosti v EU, a to podporou obnovy hospodářství, tvorby kvalitních pracovních míst a zlepšováním životních a pracovních podmínek. Příslušné právní požadavky EU a členských států vztahující se na projekty a operace, které mají být podpořeny v rámci některé oblasti Fondu InvestEU, představují základ zaručující dosažení sociálně udržitelných dopadů.

Podobně jako u environmentálních aspektů představují spolehlivý základ pro proces prověřování sociální udržitelnosti příslušné právní předpisy v sociální oblasti. EU má důkladný legislativní rámec, který zaručuje práva Evropanů jakožto občanů, pracovníků (bez ohledu na jejich státní příslušnost) a zúčastněných stran v mnoha oblastech, včetně zdraví a bezpečnosti při práci, podmínek zaměstnání, zveřejňování informací a veřejných konzultací, rovnosti žen a mužů a zákazu diskriminace (83). V porovnání s právními předpisy v oblasti životního prostředí jsou však pravomoci samotné EU v sociální oblasti omezenější a sociálními aspekty se zabývají v prvé řadě vnitrostátní právní předpisy. Nařízení o InvestEU však výslovně stanoví, že musí být odhadován sociální dopad projektů, včetně dopadu na rovnost žen a mužů, na sociální začleňování některých oblastí nebo populací a na hospodářský rozvoj oblastí a odvětví postižených strukturálními problémy, na