CS Úřední věstník Evropské unie C 23/8

Zveřejnění žádosti o zápis podle čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin

(2018/C 23/08)

Tímto zveřejněním se přiznává právo podat proti žádosti o zápis námitku podle článku 51 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (1).

JEDNOTNÝ DOKUMENT

„PITINA“

č. EU: PGI-IT-02332 – 23.1.2017

CHOP ( ) CHZO ( X )

1. Název

„Pitina“

2. Členský stát nebo třetí země

Itálie

3. Popis zemědělského produktu nebo potraviny

3.1. Druh produktu

Třída 1.2 Masné výrobky (vařené, solené, uzené atd.)

3.2. Popis produktu, k němuž se vztahuje název uvedený v bodě 1

Produkt „Pitina“ se vyrábí ze směsi, která obsahuje:

— převážně libovou část masa jednoho z těchto druhů zvířat: ovce, kozy, srnce, daňka, jelena, kamzíka;

— převážně tučnou část vepřového boku nebo plece.

Produkt „Pitina“ má polokulovitý tvar a na povrchu zlatožlutou až žlutohnědou barvu, na řezu má jasně červenou barvu až tmavou barvu bordó, jež směrem k okraji ještě tmavne. Na řezu směsi je vidět libové maso s velmi jemnou zrnitostí. Má plnou a lahodnou chuť s charakteristickou vůní uzeného masa.

V okamžiku uvedení ke spotřebě má „Pitina“ tyto fyzikálně-chemické vlastnosti:

vlhkost < 55 %,

sůl < 3,5 %,

bílkoviny < 28 %,

dusičnany < 100 mg/kg,

dusitany < 25 mg/kg.

Hmotnost produktu „Pitina“ činí 100 až 300 gramů.

3.3. Krmivo (pouze u produktů živočišného původu) a suroviny (pouze u zpracovaných produktů)

Masná surovina:

Při výrobě směsi pro produkt „Pitina“ se v případě převážně libové části používá maso z ovcí nebo koz nebo ze zvěřiny, a to konkrétně jen z těchto druhů: srnce, daňka, jelena nebo kamzíka, na převážně tučnou část se používá vepřový bůček a/nebo plec.

Libová část musí obsahovat maso jen jednoho z výše uvedených druhů zvířat.

Ochucovadlo:

Ochucovadlo tvoří směs mořské nebo kamenné soli nebo kombinace obou s kořením, česnekem, vínem a bylinkami. Používají se také dusitany a dusičnany.

Přípustné jsou tyto bylinky: jalovec, kmín nebo fenykl, semena fenyklu a žebříček.

Vnější vrstva:

Kukuřičná mouka

Masná surovina musí splňovat tyto požadavky:

a) barva a vlastnosti masa: libové červené maso bez tuku, malých krevních sraženin nebo krevních výronů;

b) barva a vlastnosti vepřového bůčku a/nebo plece: růžovočervené libové maso a sněhobílý tuk.

Použití strojně odděleného masa není přípustné.

Masná surovina musí splňovat tyto procentní podíly složení:

Minimálně Maximálně Libová část 70 % 90 % Tučná část 10 % 30 %

3.4. Specifické kroky při produkci, které se musejí uskutečnit ve vymezené zeměpisné oblasti

Všechny fáze produkce masného výrobku „Pitina“ od odřezání masa až po dozrávání probíhají ve vymezené zeměpisné oblasti produkce.

3.5. Zvláštní pravidla pro krájení, strouhání, balení atd. produktu, k němuž se vztahuje zapsaný název

Produkt „Pitina“ se uvádí na trh celý, balený vakuově nebo v ochranné atmosféře.

Balení produktu „Pitina“ probíhá výhradně v provozovnách, které se nacházejí v oblasti produkce a zároveň zpracování. Aby bylo možné zachovat specifičnost produktu „Pitina“, je nezbytné jej balit v místě zpracování. Produkt „Pitina“ se na rozdíl od jiných zrajících masných výrobků neplní do střívka. Jediným obalem a ochranným činitelem je kukuřičná mouka na povrchu směsi, která se tvaruje do polokulovitého tvaru. Balením produktu „Pitino“ v místě zpracování se tak předchází tomu, aby neztratil tvar a příliš neztvrdl, pokud by setrvával v prostředí s nekontrolovanou vlhkostí a teplotou.

3.6. Zvláštní pravidla pro označování produktu, k němuž se vztahuje zapsaný název

Každé balení musí být opatřeno logem produktu a symbolem Evropské unie.

Na etiketě musí být zřetelným a nesmazatelným písmem uveden název chráněného zeměpisného označení „Pitina“, který lze snadno odlišit od jakéhokoli jiného textu uvedeného na etiketě. Bezprostředně musí následovat výraz „Indicazione geografica protetta“ (chráněné zeměpisné označení) a/nebo zkratka I.G.P. (CHZO).

Logo produktu tvoří níže uvedené grafické ztvárnění symbolů a slov:

4. Stručné vymezení zeměpisné oblasti

„Pitina“ se vyrábí výhradně v provincii Pordenone v katastru obcí Andreis, Barcis, Cavasso Nuovo, Cimolais, Claut, Erto Casso, Frisanco, Maniago, Meduno, Montereale Valcellina, Tramonti di Sopra a Tramonti di Sotto.

5. Souvislost se zeměpisnou oblastí

Specifičnost uzeniny „Pitina“ spočívá ve vlastnostech a originalitě produktu, tj. v neobvyklém použití zvěřiny, skopového nebo kozího masa, jež v alpském oblouku nikde jinde nenajdeme, a ve způsobu uchovávání, při kterém se na rozdíl od jiných přípravků z masa nepoužívá střívko či kůže, ale tenká vrstva kukuřičné mouky, která spolu s náležitým uzením umožňuje zrání produktu a zabraňuje nadměrnému vysušení.

„Pitina“ se vyrábí v oblasti se zvláštními ekologicko-environmentálními podmínkami, které regionální meteorologické observatoř (OSMER, 2011) definovala jako „předalpskou enklávu se samostatným klimatickým profilem, příznačně rekordními průměrnými ročními srážkami, častým směšováním vzduchu a specifickou topografií s nejnižší stálou sněhovou pokrývkou v Alpách“.

Ze zeměpisného hlediska se oblast výroby uzeniny „Pitina“ nachází ve třech údolích – Valcellina, Val Colvera a Val Tramontina – v hornatém regionu nad západní furlánskou náhorní plošinou uzavřenou mezi toky řek Tagliamento a Piave. Část oblasti se nalézá na území národního parku Furlánské Dolomity.

Jedná se o území, jež tradičně sužovala chudoba, vystěhovalectví a snaha o přežití, ve kterém bylo maso vzácné a prasata se chovala velmi zřídka. Živočišné bílkoviny se získávaly z ovcí a koz, které se porážely po dosažení požadovaného věku, případně v důsledku zranění či pádu ze srázu, a příležitostně z masa kopytnatých volně žijících zvířat, která ve většině případů ulovili pytláci.

Kvůli potřebě zejména v zimních měsících co nejdéle uchovávat i to málo masa, které bylo k dispozici, se vyvinuly techniky uchovávání, které jsou ostatně běžné v celém alpském oblouku a severní Evropě, mezi něž patří např. uzení masa a jeho stabilizace vepřovým tukem.

V případě uzeniny „Pitina“ se kusy masa, jež se nesnědlo hned, vlastně méně oblíbené části, nahrubo nakrájely, odstranil se z nich tuk a šlachy a velkým nožem „manarin“ se nasekaly na pracovní desce zvané „pestadoria“. Po přidání soli, koření (někdy macerovaného ve víně) a fenyklu se vytvarovaly do masových kuliček. Masové kuličky („pitine“) se poté vyválely v kukuřičné mouce a daly sušit do kouře ohniště („fogher“ nebo „fogolar“).

Díky řadě ústních svědectví, která od roku 1978 sesbírali místní vědci [např. diplomová práce Renaty Ventorelli „La cultura popolare di Andreis e la sua valle“ (Lidová kultura v Andreis a jejím údolí), Univerzita Ubrino, akademický rok 1981–82] lze s jistotou tvrdit, že příprava i konzumace uzeniny „Pitina“ byly v údolí Val Tramontina a okolních údolích na počátku 19. století velmi rozšířené.

Je třeba uvést zmínku o uzenině „Pitina“ a jejích jedinečných vlastnostech v knize „La valle del Colvera“ (Mazzoli, Maniago, 1973): “… „Pitina“ se vyráběla z ovčího a kozího masa…”, jakož i podrobnější popis uvedený v knize „Civiltà contadina del Friuli – architettura spontanea e lavoro a Navarons“ (Venkovská kultura Furlánska – živelná architektura a práce v Navarons) z roku 1979: „Pitina je zmáčknutá kulička (osm centimetrů v průměru a tři centimetry tlustá) z ovčího, skopového, kozího nebo kamzičího masa. Maso je vykostěno, zbaveno tuku, strojově nebo ručně umleto, osoleno, opepřeno a přidá se česnek a určitý podíl vepřového tuku. Směs se dobře propracuje a vyválí v kukuřičné mouce. Kuličky se udí nad žhavým jalovcovým dřevem. „Pitini“ lze skladovat na suchém místě i déle než jeden rok“ (výraz „pitini“ je autorem vytvořené množné číslo).

Tradice výroby uzeniny „Pitina“ ve Val Tramontina je zmiňována v turistickém průvodci „V Comunità Montana“ z roku 1989. “… za zmínku zejména stojí uzenina „pitina“ … vyráběná ze skopového masa uzeného se vzácnými bylinkami, do nichž se přidává koření v patřičném množství podle starého přísně střeženého rodinného receptu”.

Název „Pitina“ se nejprve rozšířil po Val Tramontina. Podle historických důkazů ji jako první vyráběli obyvatelé osad Inglagna a Frasaneit, jež spadají pod obec Tramonti di Sopra, v níž od roku 1969 sdružení Pro Loco obnovilo tuto místní tradici uspořádáním slavnosti věnované uzenině „Pitina“, jež se od té doby každoročně koná v červenci.

Uzeninu „Pitina“ zařadilo v letech 1997 až 2000 sdružení Agricola Slow Food do prvního seznamu produktů, jež je třeba chránit, byla o ní natočena videonahrávka (Pieffe immagini, Maniago, 1999) a v souvislosti s ní byl zřízen „výbor“ na ochranu tradice a receptu.

Výrobek byl téměř ve stejné době zařazen do prvního seznamu rejstříku tradičních výrobků, jejž v souladu s ministerskou vyhláškou 350/99 sestavil region Furlánsko-Julské Benátsko.

Odkaz na zveřejnění specifikace

(Čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec tohoto nařízení)

Úřední věstník Italské republiky č. 287, 9.12.2016. Specifikace je dostupná na internetové adrese: http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

(1) Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 1.