·Posílení spolupráce v oblasti regulace a sbližování právních předpisů prostřednictvím nástrojů přeshraniční koordinace a stanovisek a pokynů na úrovni EU. To podpoří konzistentní přístup k pluralitě a nezávislosti sdělovacích prostředků a zajistí účinnou ochranu uživatelů mediálních služeb před nezákonným a škodlivým obsahem, a to i online a s ohledem na poskytovatele služeb (včetně poskytovatelů ze třetích zemí), kteří nedodržují normy EU v oblasti sdělovacích prostředků.

Evropští poskytovatelé mediálních služeb rovněž čelí rostoucím zásahům do svých redakčních rozhodnutí a schopnosti poskytovat kvalitní mediální služby (tj. služby vytvářené nezávisle a v souladu s novinářskými standardy) na vnitřním trhu, jak dokládají výroční zprávy Komise o právním státu a o nástroji pro sledování plurality sdělovacích prostředků. Problém je způsoben roztříštěností ochranných mechanismů, které mají zabránit zásahům do redakční svobody všech sdělovacích prostředků, a nerovnoměrnými zárukami nezávislosti veřejnoprávních sdělovacích prostředků, což vede k narušení podmínek hospodářské soutěže na vnitřním trhu.

V důsledku toho Komise v návaznosti na přijetí Akčního plánu pro média a audiovizuální odvětví v prosinci 2020 sloučila opatření zaměřená na podporu zpravodajských sdělovacích prostředků při plném dodržování redakční nezávislosti. V rámci programu InvestEU například zřídila nástroj MEDIA INVEST, který je určen pro kapitálové investice a má podpořit finanční způsobilost evropských audiovizuálních společností. Podpora vlastního kapitálu je od roku 2022 poskytována také zpravodajským sdělovacím prostředkům, a to v kombinaci s opatřeními investiční připravenosti, jejichž cílem je mobilizovat soukromé investory a zvýšit objem investic do základního kapitálu. Současně Komise podporuje spuštění specializovaného nástroje pro společné investování v rámci programu InvestEU s nadacemi a charitativními organizacemi s cílem zaměřit se na tři konkrétní oblasti úkolů, tj. oblasti „plurality sdělovacích prostředků, demokracie a kultury“. Další oblastí, na kterou se balíček zaměřuje, jsou inovace: v rámci programů pro výzkum a inovace a digitálních programů je nabízeno financování vývoje inovativních řešení, včetně např. výzvy k rozvoji evropského mediálního datového prostoru, která má být brzy vyhlášena. Inovativní výzkum financovaný v rámci programů Horizont 2020 a Horizont Evropa navíc pomáhá pochopit dopad sdělovacích prostředků na občany a demokracii a poskytuje nástroje a strategie na podporu zdravějšího a rozmanitějšího mediálního prostředí, bojuje proti dezinformacím online a zlepšuje novinářské standardy. Pravidelná výměna zkušeností s tímto odvětvím v kontextu Evropského fóra zpravodajských médií rovněž přispívá ke sledování inovací v tomto odvětví a poskytuje fórum pro diskusi o agendě EU v této oblasti.

Návrh je rovněž v souladu s Protokolem o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech (Amsterodamský protokol), který uznává pravomoc členských států vymezit poslání veřejnoprávních sdělovacích prostředků a zajistit jejich financování, pokud takové financování neovlivňuje obchodní podmínky a hospodářskou soutěž v Unii v míře, která by byla v rozporu se společným zájmem. Amsterodamský protokol nepřímo potvrzuje, že veřejnoprávní sdělovací prostředky spadají do oblasti působnosti vnitřního trhu.

Návrh doplňuje pravidla EU pro hospodářskou soutěž, která se přímo nezabývají dopady, jež by spojování na trhu mohla mít na pluralitu nebo nezávislost sdělovacích prostředků, a pravidla státní podpory, která jsou uplatňována individuálně (často ex post) a dostatečně neřeší problémy vznikající v důsledku nespravedlivého přidělování státních prostředků poskytovatelům mediálních služeb. Návrh zajišťuje, aby zadávání reklamy státem systematicky podléhalo pravidlům ex ante o transparentnosti, zejména pokud jde o příjemce a vynaložené částky, a o spravedlivém zadávání této reklamy. Návrh, a zejména ustanovení o zadávání reklamy státem, jsou v souladu s návrhem nařízení o transparentnosti a cílení politické reklamy.

Iniciativa náležitě zohledňuje Protokol o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech (Amsterodamský protokol) a čl. 4 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii (SEU). Nebude zasahovat do pravomoci členských států poskytovat financování veřejnoprávním sdělovacím prostředkům, jež jim umožňuje plnit poslání veřejné služby uložené, vymezené a upravené na vnitrostátní úrovni, ani do národní identity nebo regulačních tradic v oblasti sdělovacích prostředků. Iniciativa rovněž náležitě zohledňuje názory zúčastněných stran, z nichž vyplývá, že příliš jednotná a podrobná pravidla EU upravující pluralitu sdělovacích prostředků by byla nežádoucí a nepřiměřená, neboť pravidla se musí vždy přizpůsobit historickému a kulturnímu prostředí každého členského státu. Iniciativa proto především usiluje o dosažení správné rovnováhy mezi obecně formulovanými ustanoveními a konkrétnějšími pravidly pro dosažení politických cílů.

Kromě toho vhodným právním základem pro vytváření nových struktur podle práva EU je článek 114 SFEU. To je zvláště důležité z pohledu správy a řízení iniciativy, jejímž cílem je posílit užší spolupráci mezi národními regulačními orgány pro sdělovací prostředky v rámci sboru na úrovni EU, který by měl za úkol podporovat účinné a důsledné uplatňování pravidel EU v oblasti sdělovacích prostředků.

Co se týká správy a řízení, existuje obecně široká podpora dohledu zajišťovaného prostřednictvím skupiny ERGA, ale názory na jeho možný budoucí status se liší. Regulační orgány a skupiny občanů aktivní v oblasti svobody sdělovacích prostředků jsou pro posílení skupiny ERGA, zatímco podniky a hospodářská sdružení by raději zachovaly její stávající podobu. Orgány veřejné správy podpořily zejména spolupráci v oblasti regulace na úrovni EU s cílem usnadnit společné normy pro pluralitu sdělovacích prostředků a posílit úlohu a zdroje skupiny ERGA pro další koordinaci na úrovni EU.

Výzva k předložení faktických podkladů, jejímž prostřednictvím byla iniciativa oznámena, byla zveřejněna 21. prosince 2021 a bylo možné se k ní vyjádřit do 25. března 2022. Celkem Komise obdržela 1 473 odpovědí. Veřejná konzultace probíhala od 10. ledna do 25. března 2022 a v reakci na ni bylo zasláno 917 odpovědí. Obě akce byly propagovány na internetových stránkách Komise a také prostřednictvím sociálních médií a specifických sítí. Zatímco cílem výzvy k předložení faktických podkladů bylo shromáždit obecnou zpětnou vazbu v reakci na oznámení iniciativy ze strany Komise, veřejná konzultace shromažďovala názory prostřednictvím strukturovaného dotazníku obsahujícího konkrétní otázky týkající se iniciativy.

Návrh má podobu nařízení Evropského parlamentu a Rady. Vzhledem k otázkám, k jejichž řešení je nástroj určen, a k hospodářskému, sociálnímu a politickému kontextu je nařízení vhodnější než směrnice, neboť zajišťuje jednotnou úroveň ochrany v celé EU a snižuje rozdíly v právní úpravě, které by bránily nezávislému poskytování mediálních služeb na vnitřním trhu. Nařízení umožní rychlé použití nových pravidel EU, a tím i rychlejší řešení problémů. Tím se zabrání zdlouhavému postupu provedení ve vnitrostátním právu, zabrání se možným odchylkám nebo narušením během tohoto postupu tím, že se stanoví přímo použitelná ustanovení, a předejde se situacím, kdy by členské státy využívaly postup provedení ve vnitrostátním právu jako záminku k přijetí nebo zachování legislativních opatření, která jsou v zásadě namířena proti nezávislým poskytovatelům mediálních služeb nebo jsou jinak diskriminační. Použití nařízení je vhodnější i vzhledem k institucionální složce iniciativy (zřízení sboru). Volba nařízení je rovněž odůvodněna rostoucí digitalizací a přeshraničním poskytováním mediálních služeb, jež vyžadují rychlý a jednotný přístup na celém vnitřním trhu. Zavedením přímo použitelných ustanovení zajistí navrhované nařízení rovněž účinnou a účelnou spolupráci mezi vnitrostátními regulačními orgány pro sdělovací prostředky a subjekty členských států v oblasti sdělovacích prostředků.

Komise vytvoří komplexní rámec pro průběžné sledování výstupů, výsledků a dopadu tohoto legislativního nástroje. To zahrnuje zejména nový nezávislý monitorovací mechanismus, který má rozpoznat a provést posouzení rizik pro fungování vnitřního trhu mediálních služeb. Hodnocení nástroje a zpráva Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru mají být předloženy do čtyř let od jeho vstupu v platnost a poté každé čtyři roky.

Navrhovaný legislativní nástroj zejména stanoví některé základní zásady a pravidla, jimiž se řídí mediální trh, a ukládá sboru jakožto kolektivnímu orgánu nezávislých regulačních orgánů pro sdělovací prostředky důležité úkoly, včetně úkolů poskytovat odborné poradenství ohledně předpisových, technických nebo praktických hledisek regulace sdělovacích prostředků, vydávat stanoviska ke spojování na trhu, která by mohla ovlivnit fungování vnitřního trhu, a koordinovat opatření vůči poskytovatelům mediálních služeb (včetně poskytovatelů ze třetích zemí), kteří nedodržují normy EU v oblasti sdělovacích prostředků. Na zásady a pravidla stanovená v legislativním nástroji se bude možné odvolávat u vnitrostátních soudů a Komise bude moci zahajovat řízení o nesplnění povinnosti, mimo jiné v případě systémových problémů. Nezávazný prvek balíčku opatření – doporučení – navrhne dobrovolná opatření týkající se dvou konkrétních otázek: záruk nezávislosti sdělovacích prostředků a transparentnosti vlastnictví sdělovacích prostředků. Takovýto vícevrstvý a flexibilní přístup přinese žádoucí výhody a zároveň povede k optimalizaci nákladů pro účastníky mediálního trhu a orgány veřejné správy, a to i s ohledem na nižší náklady na sekretariát Komise ve srovnání s variantou úřadu EU.

(16)Novináři a redaktoři jsou hlavními aktéry při tvorbě a poskytování důvěryhodného mediálního obsahu, zejména prostřednictvím zpravodajství nebo publicistiky. Proto je nezbytné chránit schopnost novinářů shromažďovat, ověřovat a analyzovat informace, včetně důvěrně poskytnutých informací. Zejména poskytovatelé mediálních služeb a novináři (včetně těch, kteří pracují v nestandardních formách zaměstnání, jako jsou osoby samostatně výdělečně činné) by měli mít možnost spolehnout se na důkladnou ochranu novinářských zdrojů a komunikace, včetně ochrany před nasazením sledovacích technologií, neboť bez této ochrany mohou být zdroje odrazeny od pomoci sdělovacím prostředkům při informování veřejnosti o věcech veřejného zájmu. Tím by mohla být ohrožena svoboda novinářů vykonávat hospodářskou činnost a plnit zásadní úlohu „strážce veřejných zájmů“, což by mohlo mít nepříznivý dopad na přístup ke kvalitním mediálním službám. Ochrana novinářských zdrojů přispívá k ochraně základního práva zakotveného v článku 11 Listiny.

(9)Definice měření sledovanosti by měla zahrnovat systémy měření vyvinuté na základě odvětvových norem přijatých v rámci orgánů stavovské samosprávy, jako jsou např. společné odvětvové výbory, i systémy měření vyvinuté mimo tyto samoregulační přístupy. Tyto systémy měření vyvinuté mimo samoregulační přístupy využívají některé online subjekty, které měří svou sledovanost samy nebo dodávají na trh proprietární systémy měření sledovanosti, které se nemusí nutně řídit obecně uznávanými standardy v rámci odvětví. Vzhledem k významnému dopadu, který mají tyto systémy měření sledovanosti na reklamní a mediální trhy, by se na ně mělo vztahovat toto nařízení.

(7)Pro účely tohoto nařízení by se definice mediální služby měla omezit na služby, jak jsou definovány ve Smlouvě, a měla by tedy zahrnovat jakoukoli formu hospodářské činnosti. Tato definice by měla vylučovat obsah vytvořený uživatelem, který je nahrán na online platformu, pokud nepředstavuje profesionální činnost, která je obvykle poskytována za úplatu (ať už finanční nebo jiné povahy). Z definice by měla být rovněž vyloučena čistě soukromá korespondence, jako jsou e-maily, a také všechny služby, jejichž hlavním účelem není poskytování audiovizuálních nebo zvukových pořadů nebo tiskových publikací, takže obsah je pouze vedlejší součástí služby a nikoli jejím hlavním účelem, jako jsou reklamy nebo informace týkající se výrobku nebo služby poskytované na internetových stránkách, které nenabízejí mediální služby. Definice mediální služby by měla zahrnovat zejména televizní nebo rozhlasové vysílání, audiovizuální mediální služby na vyžádání, zvukové podcasty nebo tiskové publikace. Z oblasti působnosti této definice by měla být vyloučena podniková komunikace a šíření informačních nebo propagačních materiálů pro veřejné nebo soukromé subjekty.

(6)Příjemci mediálních služeb v Unii (fyzické osoby, které jsou státními příslušníky členských států nebo požívají práv, která jim přiznává právo Unie, a právnické osoby usazené v Unii) by měli mít možnost účinně využívat svobodu přijímat svobodné a pluralitní mediální služby na vnitřním trhu. Při podpoře přeshraničního toku mediálních služeb by měla být na vnitřním trhu zajištěna minimální úroveň ochrany příjemců služeb. To by bylo v souladu s právem přijímat a rozšiřovat informace podle článku 11 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“). Je proto nezbytné harmonizovat některé aspekty vnitrostátních předpisů týkajících se mediálních služeb. V závěrečné zprávě konference o budoucnosti Evropy občané vyzvali EU, aby dále podporovala nezávislost a pluralitu sdělovacích prostředků, zejména zavedením právních předpisů, které by se zabývaly ohrožením nezávislosti sdělovacích prostředků prostřednictvím minimálních norem platných v celé EU.

(3)V elektronickém mediálním prostoru občané a podniky přistupují k mediálnímu obsahu, který mají na svých osobních zařízeních bezprostředně dostupný, a konzumují jej, a to stále častěji v přeshraničním kontextu. Globální online platformy fungují jako brány k mediálnímu obsahu a jejich podnikatelské modely mají tendenci „vynechávat“ zprostředkovatele přístupu k mediálním službám a posilovat polarizující obsah a dezinformace. Tyto platformy jsou také zásadními poskytovateli online reklamy, která odklání finanční prostředky z mediálního odvětví, což má vliv na jeho finanční udržitelnost a následně i na rozmanitost nabízeného obsahu. Mediální služby jsou náročné na znalosti a kapitál, a proto vyžadují určitý rozsah, aby si zachovaly konkurenceschopnost a dařilo se jim uspět na vnitřním trhu. Za tímto účelem je obzvláště důležitá možnost nabízet služby přes hranice a získávat investice, a to i z jiných členských států nebo v nich.

(17)Ochrana novinářských zdrojů je v současné době v členských státech upravena nejednotně. Některé členské státy poskytují absolutní ochranu před nátlakem na novináře, aby zveřejňovali informace, kterými odhalí svůj zdroj v trestním či správním řízení. Jiné členské státy poskytují specifickou ochranu omezující se na soudní řízení na základě určitých trestních obvinění, zatímco jiné poskytují ochranu ve formě obecné zásady. To vede k roztříštěnosti vnitřního mediálního trhu. Novináři, kteří stále častěji pracují na přeshraničních projektech a poskytují své služby přeshraničním příjemcům, a tím i poskytovatelé mediálních služeb tak budou pravděpodobně čelit překážkám, právní nejistotě a nerovným podmínkám hospodářské soutěže. Proto je třeba ochranu novinářských zdrojů a komunikace harmonizovat a dále posílit na úrovni Unie.

(18)Veřejnoprávní sdělovací prostředky zřízené členskými státy plní na vnitřním mediálním trhu zvláštní úlohu, neboť v rámci svého poslání zajišťují občanům a podnikům přístup ke kvalitním informacím a nestrannému zpravodajství. Veřejnoprávní sdělovací prostředky však mohou být vystaveny riziku zásahů zejména vzhledem ke své institucionální blízkosti ke státu a veřejnému financování, které dostávají. Toto riziko může být zvýšeno nerovnoměrnými ochrannými mechanismy týkajícími se nezávislé správy a vyváženého zpravodajství veřejnoprávních sdělovacích prostředků v celé Unii. Tato situace může vést k neobjektivnímu nebo částečnému mediálnímu pokrytí, může narušit hospodářskou soutěž na vnitřním mediálním trhu a nepříznivě ovlivnit přístup k nezávislým a nestranným mediálním službám. Je proto nezbytné zavést právní záruky nezávislého fungování veřejnoprávních sdělovacích prostředků v celé Unii, a to na základě mezinárodních norem, které v tomto ohledu vypracovala Rada Evropy. Je rovněž třeba zaručit, aby poskytovatelé veřejnoprávních sdělovacích prostředků měli pro plnění svého poslání k dispozici dostatečné a stabilní financování, které umožní předvídatelnost jejich plánování, aniž je dotčeno uplatňování pravidel Unie pro státní podporu. O takovém financování by se mělo rozhodovat a prostředky by měly být přidělovány na víceletém základě v souladu s posláním veřejné služby poskytovatelů veřejnoprávních sdělovacích prostředků, aby se předešlo možnému nepatřičnému ovlivňování při každoročních jednáních o rozpočtu. Požadavky stanovenými v tomto nařízení není dotčena pravomoc členských států zajistit financování veřejnoprávních sdělovacích prostředků, jak je zakotveno v Protokolu č. 29 o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech, připojeném ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie.

(19)Příjemci mediálních služeb musí s jistotou vědět, kdo vlastní zpravodajské sdělovací prostředky a kdo za nimi stojí, aby tak mohli odhalit a rozpoznat případné střety zájmů, což je předpokladem pro vytváření dobře informovaných názorů a tím i pro aktivní účast v demokracii. Tato transparentnost je také účinným nástrojem k omezení rizik narušení redakční nezávislosti. Je proto nezbytné zavést společné požadavky na informace pro všechny příslušné poskytovatele mediálních služeb v celé Unii, které by měly zahrnovat přiměřené požadavky na zveřejňování informací o vlastnictví. V této souvislosti by neměla být dotčena opatření přijatá členskými státy podle čl. 30 odst. 9 směrnice (EU) 2015/849. Požadované informace by měli příslušní poskytovatelé zveřejňovat na svých internetových stránkách nebo na jiném snadno a přímo přístupném médiu.

(20)Integrita sdělovacích prostředků rovněž vyžaduje proaktivní přístup k podpoře redakční nezávislosti mediálních společností, zejména prostřednictvím vnitřních ochranných mechanismů. Poskytovatelé mediálních služeb by měli přijmout přiměřená opatření, aby po dohodě mezi vlastníky a redaktory o celkové redakční koncepci zaručili redaktorům svobodu přijímat individuální rozhodnutí v rámci své profesní činnosti. Cíl chránit redaktory před nepatřičným zasahováním do rozhodování o konkrétním obsahu v rámci každodenní práce přispívá k zajištění rovných podmínek na vnitřním trhu mediálních služeb a kvality těchto služeb. Tento cíl je rovněž v souladu se základním právem přijímat a rozšiřovat informace podle článku 11 Listiny. S ohledem na tyto skutečnosti by poskytovatelé mediálních služeb měli rovněž zajistit transparentnost skutečných nebo potenciálních střetů zájmů pro příjemce svých služeb.

(21)V zájmu zmírnění regulační zátěže by měly být mikropodniky ve smyslu článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU vyňaty z požadavků týkajících se informací a vnitřních ochranných mechanismů, aby byla zaručena nezávislost jednotlivých redakčních rozhodnutí. Poskytovatelé mediálních služeb by navíc měli mít možnost přizpůsobit vnitřní ochranné mechanismy svým potřebám, zejména pokud jsou malými a středními podniky ve smyslu uvedeného článku. Doporučení, které je připojeno k tomuto nařízení, obsahuje katalog dobrovolných vnitřních ochranných mechanismů, které mohou být v tomto ohledu přijaty v rámci mediálních společností. Toto nařízení by nemělo být vykládáno tak, že zbavuje vlastníky soukromých poskytovatelů mediálních služeb jejich výsady stanovovat strategické nebo obecné cíle a podporovat růst a finanční životaschopnost svých podniků. V tomto ohledu toto nařízení uznává, že cíl podpory redakční nezávislosti je třeba sladit s legitimními právy a zájmy soukromých vlastníků sdělovacích prostředků.

(22)Nezávislé vnitrostátní regulační orgány nebo subjekty mají klíčový význam pro řádné uplatňování práva v oblasti sdělovacích prostředků v celé Unii. Vnitrostátní regulační orgány nebo subjekty uvedené v článku 30 směrnice 2010/13/EU mají nejlepší předpoklady k tomu, aby zajistily správné uplatňování požadavků týkajících se spolupráce v oblasti regulace a dobře fungujícího trhu s mediálními službami, které jsou stanoveny v kapitole III tohoto nařízení. V zájmu zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení a dalších právních předpisů Unie v oblasti sdělovacích prostředků je třeba zřídit na úrovni Unie nezávislý poradní orgán, který by tyto orgány nebo subjekty sdružoval a koordinoval jejich činnost. Zásadní význam pro podporu důsledného provádění této směrnice má skupina evropských regulačních orgánů pro audiovizuální mediální služby (ERGA) zřízená směrnicí 2010/13/EU. Evropský sbor pro mediální služby (dále jen „sbor“) by proto měl navázat na skupinu ERGA a nahradit ji. To vyžaduje cílenou změnu směrnice 2010/13/EU spočívající ve vypuštění článku 30b, kterým se zřizuje skupina ERGA, a – v návaznosti na tuto změnu – nahrazení odkazů na skupinu ERGA a její úkoly. Změna směrnice 2010/13/EU tímto nařízením je v tomto případě odůvodněná, neboť se omezuje na ustanovení, které členské státy nemusí provést ve vnitrostátním právu, a je určena orgánům Unie.

(23)Ve sboru by měli zasedat vysocí představitelé vnitrostátních regulačních orgánů nebo subjektů uvedených v článku 30 směrnice 2010/13/EU jmenovaní těmito orgány nebo subjekty. V případech, kdy mají členské státy několik příslušných regulačních orgánů nebo subjektů, včetně regionálních, by měl být vhodnými postupy vybrán společný zástupce a hlasovací právo by mělo být omezeno na jednoho zástupce z každého členského státu. Tím by neměla být dotčena možnost ostatních vnitrostátních regulačních orgánů nebo subjektů účastnit se podle potřeby zasedání sboru. Sbor by měl mít rovněž možnost po dohodě s Komisí přizvat na svá zasedání odborníky a pozorovatele, zejména regulační orgány nebo subjekty z kandidátských zemí, potenciálních kandidátských zemí, zemí EHP nebo delegáty ad hoc z jiných příslušných vnitrostátních orgánů. Vzhledem k citlivosti mediálního odvětví a v souladu s praxí rozhodování v rámci skupiny ERGA, jak vyplývá z jednacího řádu, by měl sbor přijímat svá rozhodnutí dvoutřetinovou většinou hlasů.

(24)Aniž jsou dotčeny pravomoci svěřené Komisi Smlouvami, je nezbytné, aby Komise a sbor úzce spolupracovaly. Sbor by měl zejména aktivně podporovat Komisi při plnění jejích úkolů, kterými je zajištění jednotného uplatňování tohoto nařízení a vnitrostátních předpisů, kterými se provádí směrnice 2010/13/EU. Za tímto účelem by měl sbor zejména poskytovat poradenství Komisi a být jí nápomocen v předpisových, technických nebo praktických aspektech týkajících se uplatňování práva Unie, podporovat spolupráci a účinnou výměnu informací, zkušeností a osvědčených postupů a po dohodě s Komisí nebo na její žádost vypracovávat stanoviska v případech stanovených tímto nařízením. Aby mohl sbor účinně plnit své úkoly, měl by mít možnost využívat odborné znalosti a lidské zdroje sekretariátu, který zajišťuje Komise. Sekretariát Komise by měl poskytovat správní a organizační podporu sboru a pomáhat mu při plnění jeho úkolů.

(25)Pro řádné fungování vnitřního trhu mediálních služeb je nezbytná spolupráce nezávislých regulačních orgánů pro sdělovací prostředky nebo subjektů v oblasti sdělovacích prostředků. Směrnice 2010/13/EU však nestanoví žádný strukturovaný rámec spolupráce pro vnitrostátní regulační orgány nebo subjekty. Od revize rámce EU pro audiovizuální mediální služby provedené prostřednictvím směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1808, která rozšířila její oblast působnosti na platformy pro sdílení videonahrávek, se stále více projevuje potřeba úzké spolupráce mezi vnitrostátními regulačními orgány nebo subjekty, zejména při řešení přeshraničních případů. Tato potřeba je rovněž odůvodněná vzhledem k novým výzvám v mediálním prostředí EU, které se toto nařízení snaží řešit, a to i tím, že svěřuje vnitrostátním regulačním orgánům nebo subjektům nové úkoly.

(26)S cílem zajistit účinné prosazování právních předpisů Unie v oblasti sdělovacích prostředků, s cílem zabránit možnému obcházení platných pravidel v oblasti sdělovacích prostředků nepoctivými poskytovateli mediálních služeb a s cílem zabránit vzniku dalších překážek na vnitřním trhu mediálních služeb, je nezbytné stanovit jasný, právně závazný rámec pro účinnou a účelnou spolupráci vnitrostátních regulačních orgánů nebo subjektů.

(27)Vzhledem k celoevropské povaze platforem pro sdílení videonahrávek potřebují vnitrostátní regulační orgány nebo subjekty zvláštní nástroj na ochranu diváků služeb platformy pro sdílení videonahrávek před určitým nezákonným a škodlivým obsahem, včetně obchodních sdělení. Zejména je třeba vytvořit mechanismus, který by umožnil kterémukoli příslušnému vnitrostátnímu regulačnímu orgánu nebo subjektu, aby požádal své protějšky o přijetí nezbytných a přiměřených opatření k zajištění vymáhání povinností podle tohoto článku ze strany poskytovatelů platforem pro sdílení videonahrávek. V případě, že použití tohoto mechanismu nepovede ke smírnému řešení, může být volné poskytování služeb informační společnosti z jiného členského státu omezeno pouze v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES a v souladu s postupem stanoveným v tomto článku.

(28)Je nezbytné zajistit soudržnou předpisovou praxi týkající se tohoto nařízení a směrnice 2010/13/EU. Za tímto účelem a s cílem přispět k zajištění jednotného provádění právních předpisů Unie v oblasti sdělovacích prostředků může Komise v případě potřeby vydat pokyny k otázkám, na které se vztahuje toto nařízení i směrnice 2010/13/EU. Při rozhodování o vydání pokynů by Komise měla zvažovat zejména předpisové otázky, které se týkají významného počtu členských států nebo které mají přeshraniční prvek. To platí zejména pro vnitrostátní opatření přijatá podle článku 7a směrnice 2010/13/EU k náležitému zdůraznění audiovizuálních mediálních služeb obecného zájmu. Vzhledem k množství informací a rostoucímu využívání digitálních prostředků pro přístup k médiím je důležité zajistit zdůraznění obsahu obecného zájmu, aby se napomohlo dosažení rovných podmínek na vnitřním trhu a dodržování základního práva na informace podle článku 11 Listiny základních práv Evropské unie. Vzhledem k možnému dopadu vnitrostátních opatření přijatých podle článku 7a na fungování vnitřního mediálního trhu by pokyny Komise sehrály významnou úlohu pro dosažení právní jistoty v této oblasti. Bylo by rovněž užitečné poskytnout pokyny k vnitrostátním opatřením přijatým podle čl. 5 odst. 2 směrnice 2010/13/EU s cílem zajistit veřejnou dostupnost přístupných, přesných a aktuálních informací týkajících se vlastnictví sdělovacích prostředků. Při přípravě pokynů by měl být Komisi nápomocen sbor. Sbor by měl s Komisí sdílet zejména své předpisové, technické a praktické odborné znalosti týkající se oblastí a témat, na něž se příslušné pokyny vztahují.

(29)V zájmu zajištění rovných podmínek při poskytování různých audiovizuálních mediálních služeb s ohledem na technologický vývoj na vnitřním trhu je nezbytné nalézt společná technická pravidla pro zařízení, která řídí nebo spravují přístup k audiovizuálním mediálním službám a jejich využívání, nebo zajišťují šíření digitálních signálů přenášejících audiovizuální obsah od zdroje k cíli. V této souvislosti je třeba zabránit tomu, aby rozdílné technické normy vytvářely překážky a dodatečné náklady pro průmysl a spotřebitele, a zároveň podpořit řešení pro plnění stávajících povinností týkajících se audiovizuálních mediálních služeb.

(30)Regulační orgány nebo subjekty uvedené v článku 30 směrnice 2010/13/EU mají specifické praktické znalosti, které jim umožňují účinně vyvažovat zájmy poskytovatelů a příjemců mediálních služeb a zároveň zajišťovat dodržování svobody projevu. To má zásadní význam zejména pro ochranu vnitřního trhu před činnostmi poskytovatelů mediálních služeb usazených mimo Unii, kteří se zaměřují na příjemce v Unii, kde mohou mimo jiné s ohledem na kontrolu, kterou nad nimi mohou vykonávat třetí země, ohrožovat veřejnou bezpečnost a obranu nebo představovat riziko jejich ohrožení. V tomto ohledu je třeba posílit koordinaci mezi vnitrostátními regulačními orgány nebo subjekty, aby společně čelily možným hrozbám pro veřejnou bezpečnost a obranu, které vyplývají z těchto mediálních služeb, a poskytnout jim právní rámec, který zajistí účelnost a možnou koordinaci vnitrostátních opatření přijatých v souladu s právními předpisy Unie v oblasti sdělovacích prostředků. Aby se zajistilo, že mediální služby pozastavené v některých členských státech podle čl. 3 odst. 3 a 5 směrnice 2010/13/EU nebudou v těchto členských státech nadále poskytovány prostřednictvím družice nebo jinými prostředky, měl by být k dispozici také mechanismus urychlené vzájemné spolupráce a pomoci, který by zaručil praktickou účinnost (effet utile) příslušných vnitrostátních opatření v souladu s právem Unie. Kromě toho je nezbytné koordinovat vnitrostátní opatření, která mohou být přijata k boji proti hrozbám pro veřejnou bezpečnost a obranu ze strany mediálních služeb usazených mimo Unii a zaměřených na příjemce v Unii, včetně možnosti, aby sbor po dohodě s Komisí vydával k těmto opatřením případná stanoviska. V tomto ohledu je třeba posoudit rizika pro veřejnou bezpečnost a obranu s ohledem na všechny důležité věcné a právní prvky na vnitrostátní i evropské úrovni. Tím není dotčena pravomoc Unie podle článku 215 Smlouvy o fungování Evropské unie.

(31)Velmi velké online platformy slouží mnoha uživatelům jako brána pro přístup k mediálním službám. Poskytovatelé mediálních služeb, kteří nesou redakční odpovědnost za svůj obsah, plní důležitou úlohu při šíření informací a při uplatňování svobody informací online. Očekává se od nich, že při výkonu této redakční odpovědnosti budou jednat svědomitě a poskytovat informace, které jsou důvěryhodné a dodržují základní práva, a to v souladu s regulačními nebo samoregulačními požadavky, které se na ně v členských státech vztahují. Proto i s ohledem na svobodu informací uživatelů, mají-li poskytovatelé velmi velkých online platforem za to, že obsah poskytovaný těmito poskytovateli mediálních služeb není slučitelný s jejich podmínkami, aniž by zároveň přispíval k systémovému riziku uvedenému v článku 26 nařízení (EU) 2022/XXX [akt o digitálních službách], měli by náležitě zohlednit svobodu a pluralitu sdělovacích prostředků v souladu s nařízením (EU) 2022/XXX [akt o digitálních službách] a co nejdříve poskytnout potřebná vysvětlení poskytovatelům mediálních služeb jakožto svým obchodním uživatelům v odůvodnění podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2019/1150. Aby se minimalizoval dopad jakéhokoli omezení tohoto obsahu na svobodu informací uživatelů, měly by se velmi velké online platformy snažit předložit odůvodnění předtím, než omezení nabude účinnosti, aniž by byly dotčeny jejich povinnosti podle nařízení (EU) 2022/XXX [akt o digitálních službách]. Toto nařízení by zejména nemělo bránit poskytovateli velmi velké online platformy, aby v souladu s právem Unie, konkrétně podle nařízení (EU) 2022/XXX [akt o digitálních službách], přijal urychleně opatření buď proti nezákonnému obsahu šířenému prostřednictvím jeho služby, nebo za účelem zmírnění systémových rizik, která šíření určitého obsahu prostřednictvím jeho služby představuje.

(32)S ohledem na očekávaný příznivý dopad na svobodu poskytování služeb a svobodu projevu je dále odůvodněné, aby v případech, kdy poskytovatelé mediálních služeb dodržují určité regulační nebo samoregulační normy, byly jejich stížnosti proti rozhodnutím poskytovatelů velmi velkých online platforem vyřizovány přednostně a bez zbytečného odkladu.

(33)Za tímto účelem by poskytovatelé velmi velkých online platforem měli na svém online rozhraní nabízet funkci, která by poskytovatelům mediálních služeb umožnila prohlásit, že splňují určité požadavky, a zároveň by si měli ponechat možnost toto jejich vlastní prohlášení nepřijmout, pokud se domnívají, že příslušné podmínky splněny nejsou. Poskytovatelé velmi velkých online platforem mohou vycházet z informací týkajících se dodržování těchto požadavků, jako je např. strojově čitelný standard iniciativy Journalism Trust Initiative nebo jiné příslušné kodexy chování. Účinné provádění této funkce mohou usnadňovat pokyny Komise, včetně pokynů týkajících se způsobů zapojení příslušných organizací občanské společnosti do přezkumu prohlášení, případných konzultací s regulačním orgánem země usazení či řešení případného zneužití této funkce.

(34)Toto nařízení uznává význam samoregulačních mechanismů v souvislosti s poskytováním mediálních služeb na velmi velkých online platformách. Představují druh dobrovolných iniciativ, například ve formě kodexů chování, které umožňují poskytovatelům mediálních služeb nebo jejich zástupcům přijmout mezi sebou a pro sebe společné pokyny, včetně etických norem, opravy chyb nebo vyřizování stížností. Spolehlivá, inkluzivní a široce uznávaná samoregulace sdělovacích prostředků představuje účinnou záruku kvality a profesionality mediálních služeb a je klíčem k ochraně redakční integrity.

(35)Poskytovatelé velmi velkých online platforem by měli navázat spolupráci s poskytovateli mediálních služeb, kteří dodržují standardy důvěryhodnosti a transparentnosti a kteří se domnívají, že poskytovatelé velmi velkých online platforem často bez dostatečného odůvodnění omezují jejich obsah, aby našli smírné řešení, jak ukončit neoprávněná omezení a v budoucnu se jim vyhnout. Poskytovatelé velmi velkých online platforem by se měli těchto výměn účastnit v dobré víře a věnovat zvláštní pozornost ochraně svobody sdělovacích prostředků a svobody informací.

(36)V návaznosti na užitečnou úlohu, kterou skupina ERGA plní při sledování dodržování předpisů ze strany signatářů evropského kodexu zásad boje proti dezinformacím, by sbor měl alespoň jednou ročně uspořádat strukturovaný dialog mezi poskytovateli velmi velkých online platforem, zástupci poskytovatelů mediálních služeb a zástupci občanské společnosti s cílem podpořit přístup k různým nabídkám nezávislých sdělovacích prostředků na velmi velkých online platformách, diskutovat o zkušenostech a osvědčených postupech souvisejících s uplatňováním příslušných ustanovení tohoto nařízení a sledovat dodržování samoregulačních iniciativ zaměřených na ochranu společnosti před škodlivým obsahem, včetně iniciativ zaměřených na boj proti dezinformacím. Při posuzování systémových a nově se objevujících otázek v celé Unii může Komise případně zkoumat zprávy o výsledcích těchto strukturovaných dialogů podle nařízení (EU) 2022/XXX [akt o digitálních službách] a může za tímto účelem požádat sbor o podporu.