CS    CS CS 
CS    CS  EVROPSKÁ KOMISE 
V Bruselu dne 8.3.2011 
SEK(2011) 289 v kone čném znění 
PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVAR Ů KOMISE 
 
SOUHRN POSOUZENÍ DOPAD Ů 
  
Doprovodný dokument ke 
 
SDĚLENÍ KOMISE 
EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RAD Ě, EVROPSKÉMU HOSPODÁ ŘSKÉMU A 
SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGION Ů 
 
Plán přechodu na nízkouhlíkové hospodá řství do roku 2050  
 
{KOM(2011) 112 v kone čném znění} 
{SEK(2011) 287 v kone čném znění} 
{SEK(2011) 288 v kone čném znění} 
 
 
CS 2   CS 1. VYMEZENÍ PROBLÉMU  
(1) Za účelem předcházení nebezpe čným dopad ům si EU jako cíl stanovila omezit 
globální zm ěny klimatu na zvýšení teploty o 2º C. Na tento cíl odkazovala také 
Kodaňská dohoda. UNFCCC svým rozhodnutím p řijatým na 16. zasedání konference 
smluvních stran úmluvy UNFCCC tento cíl dále potvrdila.  
(2) Mezivládní panel pro zm ěnu klimatu (IPCC) v roce 2007 uvedl, že dle stávajících 
vědeckých poznatk ů by rozvinuté zem ě musely pro omezení celosv ětových zm ěn 
klimatu snížit do roku 2050 cílové úrovn ě emisí skleníkových plyn ů o 80 až 95 % 
oproti roku 1990, aby se teplota nez výšila o 2º C ve srovnání s p ředindustriálními 
hodnotami. Evropská rada a Evropský parlament schváli ly toto zjišt ění jako cíl EU 
v souvislosti s nutným snížením hodnot ze  strany rozvinutých zemí v souladu 
s konstatováním IPCC.  
(3) EU jako celek zaznamenala v uplynulých dvou desetiletích snížení emisí skleníkových 
plynů (vyjma využívání p ůdy, změn využívání p ůdy a lesnictví (LULUCF)). V roce 
2009 se úrove ň emisí dle odhadu EEA dále snížila až na 17 % pod úrove ň z roku 
1990. Toto snížení by se zapo čítáním letectví činilo 16 % v porovnání s úrovní z roku 
1990. Tato skute čnost je zp ůsobena zčásti dopady hospodá řské krize v roce 2009. 
(4) V současné době se do Evropy dováží p řibližně 55 % primární energie. V d ůsledku 
omezení produkce ropy a zemního plynu v Severním mo ři i v případě, že bude 
klimaticko-energetický balí ček zcela proveden, tento podíl do roku 2030 dle o čekávání 
vzroste na 57 %. P řestože energetická závislost sama o sob ě nepředstavuje 
ekonomický problém, je nutno v ěnovat pozornost n ěkolika aspekt ům vývoje v oblasti 
energetiky. Prvním z nich jsou trendy nasv ědčující dalšímu zvyšování poptávky po 
ropě a plynu v rozvíjejících se ekonomikác h. Druhým je fakt, že investice na stran ě 
nabídky nejsou v souladu s rostoucí poptá vkou. Dle odhadu Mezinár odní energetické 
agentury bude do roku 2035 p řibližně 75 % produkce konven ční ropy nezbytn ě 
pocházet z ropných polí, která dosud nebyla rozvinuta nebo nalezena. T řetím je 
skutečnost, že sv ětové zásoby se často nacházejí v geopolitic ky nestabilních oblastech 
a vlastní je státní spole čnosti, které nejsou vždy schopny p řiměřeně reagovat na tržní 
síly. Evropská ekonomika proto bude i nadále vystavena vážným rizik ům souvisejícím 
s cenami energií, zejména v odv ětví dopravy, které je z ví ce než z 90 % závislé na 
ropě. Plán se proto zabývá vývojem a syne rgiemi v oblasti energetiky, které by 
posílily energetickou bezpe čnost. 
(5) Klíčovým předpokladem udržitelného r ůstu a zam ěstnanosti je vývoj nízkouhlíkových 
technologií. Tento vývoj však zt ěžuje nejen selhání tr hu související s neza řazením 
externalit skleníkových plyn ů. Problémem je rovn ěž celková nejistota a efekt p řelévání 
znalostí, které mohou vést ke snížení i nvestic do výzkumu a vývoje oproti optimálním 
hodnotám. Navíc zde existuje problém komercializace kapitálov ě náročných 
technologií, které se vyzna čují dlouhou dobou realizace investic. Klí čovou oblastí tedy 
bude podpora rozvoje nízkouhlíkových tech nologií a maximální urychlení k řivky 
osvojování znalostí nákladov ě co efektivn ějším způsobem. To p ředstavuje pro 
evropské podniky velkou výzvu a zárove ň příležitost. Zp ůsob, jakým bude EU rozvíjet 
své politiky v oblasti výzkumu, vývoje,  demonstrace a inovací, vytvá řet rámcové 
podmínky pro provád ění technologických zm ěn, spole čenskou p řijatelnost 
CS 3   CS a podporovat konkurenceschopnost celé řady klíčových výrobních odv ětví v EU, je 
rozhodujícím prvkem vývoje plánu p řechodu na nízkouhlíkovou ekonomiku. 
(6) Přechod na nízkouhlíkovou ekonomiku má výz namný dopad na udržitelné využívání 
zdrojů nad rámec energetických zdroj ů, a tedy i na st ěžejní iniciativu „Evropa ú činněji 
využívající zdroje“ v rámci strategie Evr opa 2020. Ke snižování emisí skleníkových 
plynů z energetického odv ětví dochází sou časně s rozsáhlým snižováním objemu 
jiných látek zne čišťujících ovzduší, což má p říznivý dopad na zdraví. Plán musí také 
zohlednit pr ůmyslové postupy, využívání p ůdy, zemědělské a lesnické postupy 
a propojení s výrobou a spot řebou potravin, krmiva nebo vláken (d řevo, buni čina 
a papír) a zachování základních ek osystémových služeb (kvalita p ůdy, dostupnost 
vody, biologická rozmanitost). 
2. CÍLE 
(7) Specifickým cílem plánu nízkouhlí kové ekonomiky do roku 2050 je poskytnout 
přehled o tom, jakým zp ůsobem by se m ěl vyvíjet rámec politik EU  v následujících 10 
letech a pozd ěji, aby (1) umožnil zna čné snížení emisí skleníkových plyn ů v souladu 
s vědeckými poznatky, zárove ň (2) zvýšil p řipravenost na ropné šoky a zmírnil další 
obavy týkající se energetické bezpe čnosti a (3) využíval p říležitosti udržitelného r ůstu 
a zaměstnanosti (související s novými níz kouhlíkovými technologiemi) a sou časně 
bral v potaz hlediska širší udržitelnosti a ú činnosti zdroj ů.  
(8) Cílem tohoto posouzení dopad ů je poskytnout informace o celkových řešeních 
a řešeních pro jednotlivá odv ětví, o pot řebných základních technologických 
a strukturálních zm ěnách, o plánech investic a náklad ů a o dalších dopadech, 
synergiích a kompromisech týkajících se  rozsáhlejší agendy udržitelnosti a ú činnosti 
zdrojů. Jeho cílem je poskytnout informace nezbytné pro rozvoj evropské, vnitrostátní 
a regionální politiky v oblasti zm ěny klimatu a pro vývoj specifických odv ětvových 
plánů, včetně stanovení milník ů. 
3. POPIS METODIKY A  SCÉNÁŘE 
(9) Při posuzování takto dlouhého časového úseku je nezbytné zohlednit rozdílné 
předpoklady, nejistoty a rozdílný vývoj v pr ůběhu času. Posouzení dopad ů proto 
zohledňuje požadavky, které by EU musela splnit,  aby dosáhla velkého snížení emisí 
v souladu s cílem 2º C, podle r ůzných alternativních scéná řů („dekarboniza ční 
scénáře“ namísto politických alternativ), které se liší z hlediska klí čových parametr ů, 
například typu globálních podmínek, globá lního vývoje cen energií a míry 
technologické inova ce. Tyto scéná ře počítají s cenami uhlíku jako s politickými 
impulsy nákladov ě efektivní politiky. Porovnáním výsledk ů z různých scéná řů lze 
dospět k jistějším záv ěrům ohledn ě vlivu klí čových parametr ů na výsledky 
a vzájemného ovliv ňování různých částí. 
(10) Rozpětí cílového snížení emisí ve výši 80 až  95 % u rozvinutých zemí, které je 
uvedeno ve čtvrté hodnotící zpráv ě Mezivládního panelu pro zm ěnu klimatu, zahrnuje 
jak interní snížení, tak využ ívání mezinárodních kredit ů. Pro posouzení rozsahu 
interních snížení, které EU  do roku 2050 vyžaduje, je p ředkládán p řehled nejnov ějších 
vědeckých poznatk ů společně s projekcí modelu POLES v souladu s cílem 2º C, tj. 
snížení celosv ětových emisí do roku 2050 na polovinu oproti roku 1990. 
CS 4   CS (11) Při posuzování dopad ů snižování emisí skleníkových plyn ů jsou důležité ceny 
fosilních paliv, které však jsou do zna čné míry ur čovány globálními trhy. Ceny 
fosilních paliv m ůže navíc ovlivnit celosv ětové úsilí v oblasti zm ěny klimatu. 
Interakce opat ření v oblasti zm ěny klimatu a cen fosilních paliv byla za použití 
celosvětového modelu POLES analyzována prost řednictvím t ří scénářů: 
• Celosvětový výchozí stav : v celosv ětovém měřítku nebudou do roku 2050 p řijata 
žádná další opat ření v oblasti zm ěny klimatu.  
• Celosvětová opat ření: celosvětová opat ření snižující celosv ětové emise do roku 
2050 o polovinu oproti roku 1990. 
• Roztříštěná opatření: EU usiluje o strategii de karbonizace, avšak ostatní zem ě se 
jí neúčastní. Dodržují pou ze spodní hranici závazk ů Kodaňské dohody do roku 
2020, avšak po tomto roce nevyvíjejí žádné další úsilí. 
Projekce dle tohoto modelu byla rozší řena o projekci celosv ětových zm ěn 
zemědělství a využití p ůdy pomocí model ů GLOBIOM a G4M. 
(12) Pro modelování použila EU model energe tického systému PRIMES v kombinaci 
s modelem GAINS pro projekci emisí jiných než CO 2 v rámci EU. I na úrovni EU 
proběhla analýza vztahu mezi en ergií a LULUCF na základ ě modelů G4M 
a GLOBIOM. Dekarbonizace se řídí především cenami uhlíku ve vztahu k emisím 
CO 2 a jiným než CO 2. 
(13) Na úrovni EU jsou p ředpokládány následující scéná ře:  
• Referenční scénář, který odráží provád ění a pokra čování stávajících politik (tj. 
soubor opat ření v oblasti klimatu a energetiky do roku 2020). 
• Řada dekarboniza čních scéná řů, které odrážejí vnit řní snížení v rámci EU o 80 % 
do roku 2050 v porovnání s úrovní v roce 1990, s výjimkou jednoho scéná ře 
roztříštěných opat ření, který zahrnuje dodate čná opatření na ochranu mezinárodní 
konkurenceschopnosti energeticky náro čných odvětví.  
• Dekarboniza ční scénáře jsou diferencovány podle cen fosilních energetických 
zdrojů v souladu s výsledky globální analýzy provedené na základ ě modelu 
POLES:  
– scénáře, podle nichž by ceny energií byly nízké a z ůstaly by relativn ě stabilní 
(ceny ropy v reálných hodnotách v roce 2050 by se pohybovaly okolo 70 USD 2008 
za barel), které by pravd ěpodobně nastaly v p řípadě celosvětových opat ření,  
– scénáře, podle nichž by se ceny ropy postupn ě zdvojnásobily (zvýšení až na 
127 USD 2008 za barel v roce 2050) obdobn ě jako v referen čním scéná ři, které by 
pravděpodobně nastaly v p řípadě roztříštěných opat ření, 
– scénáře počítající s do časným ropným šokem nebo s trvale vysokými cenami 
energií od roku 2030 (zdvojnásobení na 212 USD 2008 za barel v roce 2030), které 
představují i nadále reálné riziko v p řípadě roztříštěných opat ření, 
CS 5   CS • Dekarboniza ční scénáře jsou diferencovány podle p ředpokladů týkajících se 
technologického vývoje: 
– scénáře „efektivních techonologií“, které p ředstavují úsp ěšné zavedení ú činných 
a nízkouhlíkových technologií, 
– scénář „opožděné CCS“ a „opožd ěné elektrifika ce“ s cílem posoudit citlivé oblasti 
z hlediska dostupnosti n ěkterých technologických cest, 
– analýza citlivosti opožd ěného opat ření v oblasti zm ěny klimatu, která do roku 
2030 nepředpokládá zavedení žádných dalších n ových politik v oblasti klimatu.  
(14) Pro vylepšení model ů v budoucnu by se mohly zohlednit dopady samotné zm ěny 
klimatu, nap říklad na zem ědělskou a energetickou výrobu a spot řebu. Vylepšené 
modely skladování energie a řešení spočívajících v inteligentních  sítích by mohly lépe 
předpovídat rozvoj decentra lizované výroby energie. 
4. VÝSLEDKY GLOBÁLNÍ ANALÝZY  
Globální úsilí o snižování emisí a p říspěvek EU  
(15) Z přehledu nejnov ější odborné literatury a z model ových projekcí dle modelu POLES 
vyplývá, že EU bude muset do roku 2050 sníž it své interní emise skleníkových plyn ů 
v porovnání s úrovní v roce 1990 nejmén ě o 75 %, 80 % nebo ješt ě více.  
(16) Celosvětové úsilí o dosažení cíle 2°C by p ředpokládalo, že ostatní rozvinuté zem ě 
uplatní při přijímání opat ření stejná p řísná kritéria, jako byl model signálu ceny uhlíku 
uplatňovaný EU. Rozvíjející se zem ě by tak u činily postupn ě, což bude simulováno 
postupným rozvojem trhu s uhlíkem, p řičemž by ceny uhlíku do roku 2030 dosáhly 
stejné úrovn ě v rozvinutých i v rozvíjejících se zemích. To by m ělo za následek 
snížení emisí skleníkových plyn ů v rozvojových zemích v roce 2050 o 80 % 
v porovnání s po čátečními hodnotami, p řičemž úrove ň emisí by byla stejná nebo 
dokonce ješt ě nižší než v roce 1990. To znamená, že v p řípadě celosvětových opat ření 
by mezinárodní kredity nebyly levné a kompenzace ve v ětším měřítku by nebyly 
alternativou k domácím opat řením. Cíl dosažení 80 až 95 % snížení, který si vyty čila 
EU, bude nutno do zna čné míry splnit vnit řně, mimo jiné i z d ůvodů nákladové 
efektivnosti. Emise v p řepočtu na obyvatele by se b ěhem určité doby p řiblížily a 
v roce 2050 by se absolutní rozdíly výrazn ě snížily, p řestože by množství emisí 
v přepočtu na obyvatele bylo i nadále  vyšší v rozvinutých zemích. 
Souvislost mezi opat řeními v oblasti zm ěny klimatu a sv ětovými cenami fosilních paliv  
(17) Analýza podle modelu POLES prokazuje interakci mezi celosv ětovými opat řeními 
v oblasti zm ěny klimatu a budoucími cenami fosilních paliv. Zatímco odhady cen ropy 
pro výchozí scéná ř jsou tém ěř dvojnásobné, v p řípadě celosvětového přijetí opatření 
v oblasti zm ěny klimatu by tyto ceny v roce 2050 z ůstaly v porovnání s dnešním 
stavem stabilní. Toto relativní snížení by bylo d ůsledkem snížení poptávky po energii 
a posunu sm ěrem k nízkouhlíkovým paliv ům. Celosv ětová opat ření by se v zásad ě 
vyznačovala nižšími cenami fosilních pa liv a vysokými cenami uhlíku.  
CS 6   CS (18) Z této analýzy vyplývá, že v p řípadě „roztříštěné akce“ by se ceny ropy ve srovnání 
s hodnotami výchozího scéná ře snížily pouze o 15 %. Tyto výsledky jsou obecn ě 
v souladu se sv ětovým energetickým výhledem z roku 2010 (World Energy Outlook 
2010) vypracovaným Mezinárodní energe tickou agenturou (IEA). Údaje IEA 
poukazují na jasná rizika z hlediska energetické bezpe čnosti v souvislosti s kombinací 
rostoucí poptávky, problém ů v oblasti dodávek a geopolitických rizik v oblastech 
vyvážejících ropu a zemní plyn. 
(19) Změny cen zdroj ů energie se odrazí ve zm ěnách příjmů z vývozu t ěch zemí, které toto 
zboží vyvážejí. Tyto dopady jsou však řešitelné. P ředpokládaná výše ro čních tržeb 
OPEC v p říštích 20 letech by m ěla být v porovnání s up lynulými 20 lety mnohem 
vyšší, a to i v p řípadě celosvětových opat ření.  
Celkový p řínos zemědělství a lesnictví a souvislost s bioenergií 
(20) V rámci celosv ětového úsilí o dosažení cíle  2 °C byl analyzován rovn ěž podíl 
zemědělství a LULUCF a korelace s odv ětvím energetiky v globálním m ěřítku 
s přihlédnutím k následujícím skute čnostem: 
(a) potřeba zajistit potraviny pro rostoucí sv ětovou populaci  
(b) cíl EU omezit celosv ětové odles ňování, zejména v rozvojových zemích, a 
zastavit ztrátu sv ětových lesních porost ů do roku 2030 
(c) snaha o snížení zem ědělských emisí 
(d) zvýšené využití biomasy pro energetické ú čely v případě opatření v oblasti 
změny klimatu 
(e) stravovací návyky z ůstanou stejné s posunem k pot ravinám s vyšší uhlíkovou 
náročností v důsledku zvyšování blahobytu.  
Tato analýza vedla k záv ěru, že zem ědělství a lesnictví m ohou do roku 2050 dosáhnout 
splnění výše uvedených požadavk ů, pokud budou nastaveny vhodné pobídky, ale zásadní 
význam bude mít zvyšování produktivity v celosv ětovém m ěřítku. Pokud nebude možné 
těchto zlepšení dosáhnout, výše uvedené cíle nebudou jednoduše spln ěny, nebo je bude 
možné splnit pouze prost řednictvím výrazného nár ůstu cen potravin.  
K dosažení t ěchto požadavk ů by mohlo p řispět rovněž zvrácení stávající tendence využívání 
potravin s vyšší uhlíkovou náro čností, avšak tato možnost nebyla p ředmětem analýzy. Zm ěny 
životního stylu a chování by mohly zvýšit pravd ěpodobnost spln ění cílů rozsáhlého snížení 
emisí i celkovou nákladovou efektivnost opat ření tím, že by pomohly p ředcházet 
nákladnějším možnostem zmírn ění dopadů změny klimatu v jiných odv ětvích. Biologická 
rozmanitost bude t ěžit zejména z omezení celosv ětové změny klimatu na 2 °C díky zachování 
tropických prales ů, které vykazují velmi vysoké hodnoty bi ologické rozmanito sti, je však 
třeba dbát na to, aby z výšená produktivita v zem ědělství/lesnictví nevedla ke snížení 
biologické rozmanitosti, v ětšímu ubývání vodních zdroj ů nebo způsobila jiné problémy pro 
životní prost ředí.  
CS 7   CS 5. VÝSLEDKY ANALÝZY EU 
Celkové postupy EU ke snižování emisí a p říspěvky jednotlivých odv ětví  
(21) Z analýz prognóz r ůzných scéná řů EU týkajících se deka rbonizace vyplývá, že 80% 
vnitřní snížení do roku 2050 v porovnání s úrovní v roce 1990 je p ři využití 
osvědčených technologií technicky proveditelné, pokud budou ve všech odv ětvích 
uplatněny dostate čně silné pobídky v oblasti ceny uh líku (v rozmezí 100 až 370 EUR 
za tunu ekvivalentu CO 2 do roku 2050). I nadále budou nutné zna čné inovace 
stávajících technologií, kterých však lze dosáhnout bez využití pr ůlomových 
technologií, jako je jadern á fúze, vodíkové a palivové články nebo elektrická sí ť 
s širokou škálou využití distribuované ho ukládání energie, i bez v ětších zm ěn 
životního stylu (nap ř. změn stravování nebo rozsáhlých zm ěn mobility). Takový vývoj 
by mohl dále usnadnit rozvoj nízkouhlí kové ekonomiky, ale nebyl  do analýzy zahrnut 
vzhledem k nejisté technické a ekonomi cké proveditelnosti a k obtížnému za členění do 
modelovacích nástroj ů.  
(22) I přes značné rozdíly v p ředpokládaných cenách technologických a fosilních paliv 
mezi jednotlivými scéná ři jsou výsledky v ěrohodné z hlediska rychlosti a rozsahu 
snižování emisí, p řičemž odchylky na úrovni jednotlivých odv ětví jsou o n ěco větší.  
Snížení emisí skleníkových plyn ů 
v porovnání s úrovní v roce 1990  2005 2030 2050 
Celkem –7 % –40 až –44 % –79 až –82 % 
Odvětví  
Energetika (CO 2) –7% –54 až –68 % –93 až –99 %
Průmysl (CO 2) –20 % –34 až –40 % –83 až –
87 %1 
Doprava (v četně letecké, bez námo řní) 
(CO 2) +30 % +20 až –9 % –54 až –67 %
Doprava bez letecké a námo řní +25 % +8 až –17 % –61 až –74 %
Bydlení a služby (CO 2) –12% –37 až –53 % –88 až –91 %
Zemědělství (bez CO 2) –20 % –36 až –37 % –42 až –49 %
Ostatní emise jiné než CO 2  –30 % –71,5 až –
72,5 % –70 až –78 %
 Zdroj: PRIMES, GAINS 
(23) Celkové emise skleníkových plyn ů v roce 2030 budou op roti roku 1990 p řibližně 
o 40 % nižší; pouze v p řípadě, že by v roce 2030 byly ceny ropy vysoké, emise by se 
snížily o 44 %. Dalšími mezistupni nízkonákladové cesty by bylo snížení o 25 % do roku 2020 a p řibližně o 60 % do roku 2040.  
(24) Při zachování stejné výše ekonomických pobídek ke snižování emisí ve všech 
odvětvích by si i nadále zachovala nákladovou efektivnost v ětší část odvětví, na něž se 
vztahuje systém obchodování s emisemi EU (ETS). V odv ětvích ETS by bylo již do 
roku 2030 dosaženo snížení emisí zhruba o 45 % a v roce 2050 p řibližně o 90 % 
v porovnání s úrovní v roce 2005, zatímco v odv ětvích nespadajících do ETS by do 
                                                
 
1 Nezahrnuje zvláštní scéná ř s opatřeními vyžadujícími menší snížení v energeticky náro čných odvětvích. 
CS 8   CS roku 2030 došlo ke snížení emisí o n ěco více než 25 % a do roku 2050 tém ěř o 70 % 
v porovnání s úrovní v roce 2005.  
(25) K největšímu snížení by došlo v odv ětví energetiky. P ři obdobných ekonomických 
pobídkách ve všech odv ětvích by došlo k rychlé dekarbonizaci v d ůsledku pronikání 
široké škály nízkouhlíkových technologií (r ůzné technologie v oblasti obnovitelné 
energie, jaderné energie a technolo gie CCS po roce 2020) a ke zvýšení ú činnosti na 
straně poptávky, které by do roku 2030 ve dlo ke snížení emisí výrazn ě převyšujícímu 
60 %. Do roku 2050 by došlo prakticky k úplné dekarbonizaci odv ětví energetiky.  
(26) Nadprůměrného podílu m ůže ve střednědobém a dlouhodobém horizontu dosáhnout 
rovněž odvětví bydlení a služeb. Klí čovými faktory snižování emisí je významné 
snížení nezbytného vytáp ění díky lepší izolaci, rozsáhlejšímu využívání 
(nízkouhlíkové) elekt řiny a obnovitelných zdroj ů při vytápění objekt ů i vyšší 
energetická ú činnost spot řebičů. 
(27) Dekarbonizace pr ůmyslu je ve st řednědobém horizontu o n ěco pomalejší než celková 
dekarbonizace ekonomiky, ale p ředevším pr ůmyslové CCS p ředstavují další 
významné možnosti snižování emisí, i když pozd ější (po roce 2030) než u odv ětví 
energetiky.  
(28) Hlavními odv ětvími, která v dlouhodobém horizontu nedosáhnou úplné 
dekarbonizace, jsou doprava a zem ědělství.  
(29) V odvětví dopravy dochází ke zvratu vzestupného trendu posledních 20 let. Do roku 
2030 se emise z dopravy (silni ční, železni ční a vnitrozemská vodní doprava) dle 
většiny scéná řů sníží pod úrove ň roku 1990 a v p řípadě scénáře efektivní technologie 
dosáhnou snížení hodnoty –5 % p ři referenčních cenách fosilních paliv a hodnoty –
2 % při nízkých cenách fosilních paliv. Nejv ětšího snížení však bude dosaženo mezi 
lety 2030 a 2050, kdy se emise v obl asti dopravy sníží až na úrove ň kolem –60 %2. 
(30) V odvětví zemědělství je situace opa čná. Do roku 2030 dojde v porovnání se 
současným stavem ke zna čnému snížení emisí skleníkových plyn ů, ale po tomto datu 
již nebudou další technické možnosti snižování t ěchto emisí tak rozsáhlé. Stejn ě jako 
v jinách odv ětvích i zde je ješt ě prostor pro další rozbor ohledn ě dopadů změny 
chování na možnosti snižová ní emisí skleníkových plyn ů. 
(31) Pokles emisních látek vyjma CO 2, jako je metan ze skládek a pr ůmyslové emise N 20, 
bude do roku 2030 také rychlý, po tomto datu však bude docházet už jen k omezenému dalšímu snižování. U emisí v rámci systému obchodování s emisemi, s výjimkou CO
2, k tomuto snížení dochází již v referen čním scéná ři, u ostatních 
odvětví, jako je zem ědělství, odpady a fluorované plyny, by bylo nezbytné p řijmout 
vedle stávajících politik i další opat ření.  
Systémové náklady: ceny uhlíku, investi ční výdaje a ceny fosilních paliv  
(32) Ceny uhlíku se podle všech scéná řů zvýší z p řibližně 50 až 60 EUR za tunu 
ekvivalentu CO 2 v roce 2030 na 100 až 370 EUR za tunu ekvivalentu CO 2 (150 až 200 
                                                 
2 Nezahrnuje emise NOx z leteckého odv ětví a jiné nep římé dopady leteckého odv ětví na potenciál 
posilování globálního oteplování. 
CS 9   CS EUR pro scéná ře efektivních technologií) v závisl osti na zvolených parametrech 
technologických a fosilních paliv.  
(33) Existuje zejména z řetelná negativní korelace mezi cenami fosilních paliv a cenami 
uhlíku. P ři vyšších cenách fosilních paliv je pro dekarbonizaci nutné snížit ceny 
uhlíku. Jedná se o logický d ůsledek skute čnosti, že stanove ní cen obecn ě, ať už cen 
uhlíku nebo cen energií jako takových, je d ůležitou hnací silou snižování emisí 
vzhledem k jejich dopadu na poptá vku po energii a na energetickou ú činnost. 
Jednoznačnou výhodou plynoucí ze stanovení cen uhlí ku je to, že jsou stanoveny vyšší 
ceny vstup ů a proces ů s větší uhlíkovou náro čností, a že výnosy js ou recyklovány 
v místní ekonomice, zatímco p ři vysokých cenách energie tomu tak není vždy, 
zejména v p řípadě EU, která je siln ě závislá na dovozu fosilních paliv. 
(34) Byl rovn ěž vyvozen záv ěr, že opožd ění vývoje a zavád ění některých technologií 
(CCS, elektrifikace), stejn ě jako opožd ění opatření v oblasti zm ěny klimatu (bez 
dodatečných opat ření před rokem 2030) nakonec povede k významnému zvýšení cen 
uhlíku a vyšším celkovým náklad ům a snížení úspory paliv. To zd ůrazňuje zásadní 
význam:  
• výzkumu a vývoje a v časného zavedení nízkouhlí kových technologií jako 
prostředku ke snížení celkových náklad ů a zvýšení spole čenské přijatelnosti 
některých technologií, 
• potřeby dalšího postupného snižování emisí v pr ůběhu času s cílem p ředejít 
pozdnímu dorovnávání stavu, které by ve dlo k náhlému výraznému zvýšení cen 
uhlíku.  
(35) Nejdůležitějším závěrem všech scéná řů dekarbonizace je výrazný posun od výdaj ů na 
paliva (provozní náklady) k investi čním výdaj ům (kapitálové výdaje). Je d ůležité si 
uvědomit, že z pohledu celého hospodá řství představují investice do zna čné míry 
výdaje v domácí ekonomice, které vyžadují zvýšení p řidané hodnoty a výstup z široké 
škály odv ětví zpracovatelského pr ůmyslu (automobilový pr ůmysl, výroba elektrické 
energie, vybavení pro pr ůmysl a elektrické sít ě, energeticky ú činné stavební materiály, 
odvětví stavebnictví atd.), zatímco zna čná část náklad ů na palivo plyne do t řetích zemí 
vzhledem k silné závislosti EU  na dovozu fosilních paliv. 
(36) V případě scénáře efektivních technologií by pr ůměrné roční investice v letech 2040–
2050 byly p řibližně o 550 miliard EUR vyšší než referen ční úroveň. Tento nár ůst 
investičních výdaj ů zprůměrovaný za období 40 let by činil přibližně 270 miliard EUR 
ročně, a to jak v p řípadě celosvětových, tak i rozt říštěných opat ření. 
(37) Rubem zvyšování investic je snižování  cen paliv ve srovnatelném rozsahu. V 
referenčním scéná ři se ceny paliv i na dále zvyšují z ro čního průměru přibližně 
900 miliard EUR v období 2010–2020 na p řibližně 1400 miliard EUR v období 2040–
2050. Při využití referen čních cen energií by dekarbonizace snižovala ceny paliv 
v období 2040–2050 tém ěř o 350 miliard EUR ro čně. Celosvětové opat ření by 
samozřejmě přineslo ješt ě větší snižování cen paliv oproti referen ční úrovni – ro ční 
úspora v období 2040–2050 by mírn ě přesáhla 600 miliard EUR vzhledem ke 
kombinovanému dopadu úspor v oblasti fosilníc h paliv a nižších cen fosilních paliv. 
Za celé čtyřicetileté období by se pr ůměrné náklady na pohonné hmoty v porovnání 
s referenční úrovní ro čně snižovaly o 175 miliard (rozt říštěná opatření – referen ční 
CS 10   CS ceny energie) až 320 miliard EUR (celosv ětová opatření – nízké ceny fosilních paliv), 
pokud se ší ření elektrifikace v odv ětví dopravy neopozdí. 
(38) Ropný šok nebo vysoké ceny fosilních paliv by v referen čním scéná ři vedly ke 
zvýšení nezbytných investi čních výdaj ů přibližně o 100 miliard EUR ro čně, 
v dekarboniza čních scéná řích se však žádný takový dopad nevyskytuje. Výdaje na 
paliva jsou u dekarboniza čních scéná řů s vysokými cenami fosilních paliv výrazn ě 
nižší než u referen čního případu s vysokými cenami fosilních paliv. Ve scéná ři, který 
počítá s vysokými cenami fosilníc h paliv, jsou zvýšení investi čních výdaj ů na opatření 
v oblasti klimatu více než kompenzována snížením náklad ů na paliva. 
(39) Zvýšení investi čních výdaj ů na nízkouhlíkové technol ogie se objevuje soudržn ě ve 
všech odv ětvích (odv ětví energetiky, pr ůmyslu, dopravy a zastav ěných ploch), ale k 
největšímu zvyšování investic v absolutních číslech nedochází p ři výrobě elektrické 
energie, u infrastruktury distribu ční soustavy nebo v pr ůmyslu, ale u technologií na 
straně poptávky v odv ětví dopravy (p ředevším vozidel), a zastav ěných ploch 
(energeticky ú činnější stavební materiály a komponenty, tepelná čerpadla, spot řebiče 
atd.). Dekarbonizace by znamenala nejv ětší přínos především pro odv ětví hospodá řské 
činnosti poskytující tyto technologie a vybavení.  
(40) Rozsah a skladba investi čních výdaj ů na nízkouhlíkové tech nologie v nadcházejících 
desetiletích vyvolávají d ůležité otázky týkající se pol itiky, která umožní zejména 
koncovým uživatel ům dopravy a budov p řekonávat finan ční překážky i s využitím 
silných pobídek. Budou k tomu nezbytné inova ční finanční a daňové nástroje, jako 
jsou zvýhodn ěné úvěry, granty, které pokryjí část investic do nízkoenergetických 
řešení, a da ňové úlevy, jejichž cílem je uvolnit soukromé investice do 
nízkouhlíkových technologií. Bude rovn ěž nutno využít v ětší podíl regionálního 
financování v rámci rozpo čtu EU na politické nástroje , které posilují zdroje 
soukromého sektoru. 
Zdroje energie, energetická ú činnost a bezpe čnost  
(41) Dekarboniza ční scénáře by znamenaly výrazné zlepšení energetické ú činnosti zdroj ů a 
přinesly by rovn ěž výhody pro energetickou bezpe čnost spojené zejména s menším 
využíváním a dovozem fosilních paliv. Celková spot řeba primární energie by se v roce 
2030 snížila na 1650 Mtoe a v roce 2050 p řibližně na 1300–1350 Mtoe v porovnání 
s více než 1800 Mtoe  v roce 2005. P ředpokládaly by v ětší využívání domácích 
energetických zdroj ů, zejména zdroj ů obnovitelných, a celkový dovoz energie by se do 
roku 2050 snížil o více než polovinu v porovnání s úrovní v roce 2005. Po čínaje 
rokem 2025 by tak došlo k úplnému zvratu trendu zvyšování závislosti na dovozu 
paliv, přičemž do roku 2050 by došlo k jejímu snížení pod 35 %. Náklady na dovoz 
ropy by se do roku 2050 oproti dnešní úrovni snížily nejmén ě o polovinu a 
v porovnání s referen ční úrovní p řibližně o 80 %, což p ředstavuje nejmén ě 400 miliard 
EUR.  
(42) Je důležité poznamenat, že tato míra snížení spot řeby primární energie je p ředevším 
důsledkem technologických zm ěn na stran ě poptávky, nikoli omezení energetických 
služeb. Bude jí dosaženo nejprve v rámci zvýšení ú činnosti budov, topných systém ů 
a vozidel a pozd ěji bude tento vliv posílen elek trifikací dopravy a vytáp ění, která 
znamená kombinaci velmi ú činných technologií na stran ě poptávky (hybridní 
CS 11   CS elektrická vozidla, elektromobily, tepelná čerpadla) s rozsáhlou dekarbonizací odv ětví 
energetiky.  
(43) Splnění cíle 20% úspor energi e v roce 2020 umožní EU sníž it do roku domácí emise 
nejméně o 25 %.  
(44) Dekarbonizace výrazn ě sníží bezpe čnostní rizika spojená s fosilními palivy, ale 
velkoplošná elektrifikace ve spojení s decentralizovanou výrobou energie p ředstavuje 
další problémy a p říležitosti. Touto otázkou se bude podrobn ěji zabývat energetický 
plán do roku 2050. 
Energetika 
(45) Zatímco kone čná spotřeba energie ve všech odv ětvích bude výrazn ě klesat, spot řeba 
elektřiny se bude až do roku 2050 neus tále zvyšovat. Tato skute čnost je výsledkem 
dvou protich ůdných tendencí:  
• rostoucí zvyšování efektivity na stran ě poptávky,  
• zvláště po roce 2025 rostoucí poptávka odv ětví vytápění a dopravy v d ůsledku 
rozsáhlého využívání ú činných technologií na stran ě poptávky (nap ř. hybridní 
vozidla s možností napojení na elektrickou sí ť, elektromobily, tepelná čerpadla). 
Tempo růstu je však i nadále obdobné jako v p řípadě historických trend ů posledních 
dvaceti let, a to navzdory skute čnosti, že v pr ůběhu času přechází zna čná část odvětví 
dopravy a vytáp ění z ropy a zemního plynu na elekt řinu.  
(46) Na straně nabídky dojde k rychlému nár ůstu podílu nízkouh líkových technologií na 
skladbě zdrojů energie (obnovitelné zdroje, fosiln í paliva + CCS, jaderná energie) 
z dnešních 45 % na p řibližně 60 % v roce 2020 (v d ůsledku úplného provedení 
klimaticko-energetického balí čku), na 75 až 80 % v roce 2030 a tém ěř na 100 % v roce 
2050. Vzhledem k tomu, že pro nízkouhlíkové technologie p ři výrobě elektřiny jsou 
charakteristické vyšší kapitálové výda je a nižší náklady na pohonné hmoty, budou 
náklady na investice do výroby i náklady na rozši řování distribu čních sítí vysoké. U 
jiných odv ětví spočívá klíčová otázka politik v tom, jak tyto investice nejlépe umožnit. 
Doprava  
(47) Jedním z hlavních faktor ů, které nejvíce p řispívají k dekarbonizaci dopravy, je 
energetická ú činnost. Z analýzy vyplývá, že zvyšování ú činnosti vozidel bude až do 
roku 2025 i p řes neustále rostoucí objem dopravních  služeb hlavní hnací silou, která 
zvrátí trend zvyšování emisí skleníkových plyn ů a způsobí pokles emisí skleníkových 
plynů u pozemní dopravy v roce 2030 pod úrove ň z roku 1990. Nap říklad u osobních 
automobil ů přesáhnou díky postupné hybridizaci po roce 2020 tato zvýšení ú činnosti 
rozsah stávající legislativy týkající se emisí CO 2 a automobil ů.  
(48) Hybridizace je d ůležitá jednak z hlediska zvyšování ú činnosti do roku 2025, jednak je 
z technologického hlediska rovn ěž zásadním krokem umož ňujícím posun sm ěrem k 
elektromobilit ě (vozidla na elektr ický pohon) po roce 2025. V p řípadě osobních 
automobil ů se jedná o klí čovou technologii, která po roce 2030 umožní v odv ětví 
dopravy provést velmi rozsáhlá omezení. U letectví a v menší mí ře u těžkých 
nákladních vozidel budou hrát významn ější roli biopaliva, a to v ětšinou po roce 2030. 
CS 12   CS (49) V letectví se d ůležitou technologií ke snížení emisí skleníkových plyn ů stanou po roce 
2030 biopaliva. V silni ční doprav ě naroste spot řeba biopaliv nejvýrazn ěji v období do 
roku 2020, a dosáhne se tak cíle 20% podílu  celkové energie z obnovitelných zdroj ů a 
zvláštního cíle 10 % energie z obnovitelných zdroj ů v doprav ě. od roku 2020 do roku 
2050 bude absolutní nár ůst pokračovat, ale v menší mí ře než v období 2005–2020, 
pokud elektrifikace úspešn ě pronikne na trh. V opa čném případě by bylo pro dosažení 
stejné úrovn ě snížení emisí nezbytné zvýšit význam biopaliv. Nár ůst spotřeby biopaliv 
by mohl vést  ke zvýšení tlaku na využívání p ůdy, včetně emisí z využívání p ůdy, 
biologickou rozmanitost, vodohospodá řství a životní prost ředí obecn ě, alespoň za 
předpokladu využití pozemních biopaliv.  
(50) Všechny analyzované scéná ře počítají jen s malým dopadem na celkovou poptávku po 
dopravě. To je zčásti důsledkem rámce modelování, který se zam ěřuje na snížení emisí 
skleníkových plyn ů a neobsahuje konkrétní dopravní politiky umož ňující zvýšení 
efektivity dopravního systému, p řechod na jiný druh dopravy a omezení r ůzných 
druhů externalit, jako jsou dopravní zácpy a zne čištění ovzduší, což m ůže mít další 
příznivé vedlejší ú činky v podob ě snížení emisí. Tyto aspekty bude podrobn ěji řešit 
posouzení dopad ů bílé knihy o doprav ě. 
(51) Z porovnání r ůzných scéná řů vyplývá z řetelná korelace mezi snížením emisí 
skleníkových plyn ů v odvětví dopravy a v odv ětví energetiky. Pokud dojde v odv ětví 
dopravy k rozsáhlejšímu snížení emisí skleníkových plyn ů v důsledku elektromobility, 
bude to mít za následek zvýšené využívá ní elektrické energie, které by m ělo dopad na 
emise z výroby elekt řiny. Navzdory skute čnosti, že odv ětví dopravy není sou částí 
systému obchodování s emisemi, by tak m ělo v průběhu času vývoj systému ETS 
v EU více ovliv ňovat.  
Zastavěné plochy  
(52) Nejvíce energie v tomto odv ětví spotřebuje vytáp ění a chlazení (dv ě třetiny) a dále 
ohřev vody a va ření (více než 20 %) p řičemž zbytek zahrnuje p řevážně osvětlení 
a elektrické spot řebiče.  
(53) Zjištěné klíčové trendy jsou obdobné jako trendy v odv ětví dopravy. Dochází 
především ke snižování celkové poptávky po en ergii. Díky prosazování technologie 
pasivní výstavby se zvyšuje energetická ú činnost, zejména energetická náro čnost 
budov, a i u stávajících budov se energetická náro čnost značně zlepšuje v d ůsledku 
rekonstrukcí. Znamená to pom ěrně značné investice, které mohou být v pr ůběhu času 
získány zp ět díky sníženým náklad ům na energii. Klí čovou otázkou politiky je zp ůsob 
překonání po čátečních finan čních překážek. 
(54) Stejně jako v odv ětví dopravy dochází k významném u posunu v oblasti používaných 
pohonných hmot od ropy, zemního plynu a uhlí sm ěrem k elekt řině a palivům 
z obnovitelných zdroj ů. Významnou roli hrají ú činná tepelná čerpadla tím, že díky 
využití geotermální energie a elekt řiny umož ňují zvýšit ú činnost u koncového 
uživatele a snížit uhlíkovou náro čnost paliv. Fosilní paliva navíc do zna čné míry 
nahrazuje bioplyn, biomasa a solární oh řev.  
Průmysl  
(55) Nákladov ě efektivní p říspěvek energeticky náro čných odv ětví ke scéná ři účinné 
technologie by se zvýšil na p řibližně 35 % snížení emisí v roce 2030 a 85 až 90 % 
CS 13   CS snížení emisí v roce 2050. Tento potenciál je  kombinací dalšího snižování energetické 
náročnosti a uplat ňování CCS pro zbývající energeticky náro čné průmyslové emise 
CO 2 (např. emise z proces ů při výrobě oceli a cementu) od roku 2035 a pozd ěji. 
(56) V kontextu rozt říštěných opat ření, při nichž by EU snižovala emise ve výrazn ě větší 
míře než jiné zem ě, by některá odv ětví těžila z dalších investic do velkého po čtu 
technologií a zvýšení ko nkurenceschopnosti díky výhod ě „prvního na trhu“.  
(57) Byl však hodnocen rovn ěž dopad ambiciózn ější politiky v oblasti klimatu na 
energeticky náro čná průmyslová odv ětví. Výsledky p ředchozího makroekonomického 
modelování byly revidovány a doprac ovány až do roku 2030. Byl potvrzen omezený 
dopad na úrove ň produkce v energeticky náro čných průmyslových odv ětvích a fakt, že 
bezplatné povolenky chrání energeticky náro čný průmysl v systému obchodování 
s emisemi, a to i v p řípadě, že by EU uplat ňovala ambiciózn ější cíle, zatímco ambice 
ostatních region ů by byly omezen ější.  
(58) Popsaný potenciál snížení emisí v energeticky náro čných odv ětvích po roce 2035 by 
však vyžadoval rozsáhlé zavád ění CCS, což je technologie, která nemá žádný jiný 
reálný užitek než snížení emisí skleníkových plyn ů a která s sebou p řináší další 
investice i vyšší provozní náklady. 
(59) Je proto analyzován alternativní scéná ř, podle něhož by energeticky náro čná odvětví 
mohla podléhat mírn ějším požadavk ům na snižování emisí, a pr ůmyslové emise by se 
tak více blížily výsledk ům referen čního scéná ře, takže by do roku 2050 nedosáhly 
snížení o 86%, ale p řibližně o 50 %, a to zejména proto, že by se technologie CCS 
nestala hlavní technologií pro emise z proces ů. Podle tohoto scéná ře by energeticky 
náročná odvětví nemusela nést dodate čné náklady spojené se zavedením CCS, které 
by jinak v posledním desetiletí rostly tempem více než 10 miliard EUR ro čně.  
Zemědělství a ostatní emise vyjma CO 2  
(60) Od roku 1990 do roku 2005 se emise s výjimkou CO 2 snížily o čtvrtinu, tj. mnohem 
více než emise CO 2. V dnešní dob ě tvoří zemědělské emise (N 20 a metan), více než 
polovinu emisí nezahrnujících CO 2. 
(61) U emisí nezahrnujících CO 2, s výjimkou emisí v zem ědělství, se p ředpokládá výrazný 
pokles, a to zejména p řed rokem 2030. Hlavními d ůvody je snížení N 20 v 
průmyslových odv ětvích, na n ěž se vztahuje systém ETS, snížení emisí metanu z 
důvodu úplného provedení sm ěrnice o skládkách, snižování emisí HFC3 a snížení 
úniku metanu v hornictví, energetice a v pr ůmyslu. 
(62) Přijetí dalších opat ření může vést ke snižování emisí ze zem ědělství až do roku 2030, 
přičemž po roce 2030 by se tento vývoj zpomalil. Úrove ň emisí v zem ědělství by 
v roce 2050 činila kolem 330 milión ů tun, což by znamenalo o t řetinu mén ě než v roce 
2005 a jednalo by se p řibližně o třetinu zbývajících celkovýc h emisí EU v roce 2050, 
tj. trojnásobek pom ěru z roku 2005. Tato skute čnost poukazuje na významnou roli 
zemědělství při dosahování dekarbonizace. Pokud by se emise do roku 2050 i nadále 
nesnižovaly o t řetinu v porovnání s úrovní v ro ce 2005, muselo by v ostatních 
odvětvích dojít k mnohem výrazn ějšímu snížení.  
                                                 
3 Na řízení o fluorovaných skleníkových plynech a sm ěrnice o mobilních klima tizacích pro vozidla.  
CS 14   CS (63) Z analýzy zárove ň vzhledem k r ůstu celosv ětové poptávky po potravinách a zm ěně 
skladby potravin sm ěrem k potravinám s vyšší uhlíkovou náro čností jednozna čně 
vyplývá, že možnost snižování zem ědělských emisí je omezená. Potenciáln ě 
důležitým prvkem, který nebyl sou částí kvantitativního hodnocení, jsou možné dopady 
změn chování, které by mohly zvrátit sou časné trendy sm ěrem k potravinám s nižší 
uhlíkovou náro čností. V dlouhodobém horizontu by mohl p řechod na zdrav ější stravu 
znamenat podstatné snížení emisí metanu a oxidu dusného a mohl by mít pozitivní dopad na požadavky na využívání p ůdy.  
Využívání p ůdy, změny ve využívání p ůdy a lesnictví 
(64) Významný prvek zvýšení pod ílu obnovitelné energie p ředpokládaný v nadcházejících 
desetiletích p ředstavuje energie z biomasy. V referen čním případě by se produkce 
bioenergie mezi lety 2010 a 2050 vícemén ě zdvojnásobila. V p řípadě dekarbonizace 
by se produkce bioenergie za stejné období  více než ztrojnásobila. Zvýšená nabídka 
bioenergie je p ředevším d ůsledkem zvýšené produkce biopaliv ze zem ědělských 
plodin a zvýšeného využívání zem ědělských zbytk ů, dřevní biomasy a odpadových 
materiál
ů. 
(65) Zvýšení poptávky po bioenergiích ovlivní zp ůsoby využívání p ůdy v EU, které do 
určité míry konkurují ostatním  využitím, jako je nap říklad výroba potravin a krmiv 
a výroba papíru a d řeva. Krom ě toho by samotná výroba mohla ovlivnit emise 
skleníkových plyn ů v EU tím, že by zm ěnila (1) požadované zem ědělské vstupy, které 
by mohly vést ke zvýšení emisí (nap ř. zvýšené používání hnojiv v zem ědělství), (2) 
využívání p ůdy vedoucí v čistém vyjád ření ke zvyšování em isí skleníkových plyn ů 
(např. změny míry odles ňování nebo zales ňování nebo p řeměna travních porost ů na 
ornou půdu) a (3) zp ůsoby lesního hospoda ření, což by vedlo ke zm ěně emisí a míry 
pohlcování obhospoda řovaných les ů (např. změna cyklů sklízení). 
(66) V Evrop ě vede využívání p ůdy, změny ve využívání p ůdy a lesnictví k čisté 
sekvestraci uhlíku, a to zejména v lesích. P ředpokládá se, že v pr ůběhu času tento čistý 
propad výrazn ě poklesne vzhledem k dospívání les ů a zvýšené t ěžbě pro účely 
bioenergie a výroby papíru a d řeva. Postupné snížení nár ůstu poptávky po primárním 
dřevu, například v d ůsledku recyklace organických odpad ů a papíru a výrobk ů za 
dřeva, by postupn ě zpomalilo snižování tohoto čistého propadu. 
(67) Nejistých faktor ů je mnoho a vzájemné vztahy m ezi energetikou, lesnictvím 
a zemědělstvím jsou složité, a to i v globálním m ěřítku. Poptávka EU po bioenergiích 
bude částečně naplněna i prost řednictvím dovoz ů, což by vedlo ke snížení dopad ů na 
EU, ale k jejich potenc iálnímu navýšení ve t řetích zemích. Je z řejmé, že tato otázka 
vyžaduje další pozornost a zkoumání. Zvyšování produktivity zem ědělství by m ělo 
velký význam, nebo ť by mohlo pomoci zajistit, aby toto zvýšené využívání bioenergií 
nemělo příliš velký negativní dopad na jiné koncové využití lesnických nebo 
zemědělských produkt ů. A nakonec lze konstatovat, že  další pozornost si vyžádá 
i dopad zm ěn postupů řízení na biodiverzitu.  
Dopady na zam ěstnanost 
(68) Pokud jde o zam ěstnanost, nebudou mít základní strukturální zm ěny dle předpokladu 
žádný nebo jen mírn ě pozitivní dopad na celkovou úrove ň zaměstnanosti (alespo ň z 
dlouhodobého horizontu), ale o čekávají se významné zm ěny v oblasti zam ěstnanosti 
CS 15   CS mezi odv ětvími nebo v rámci jednotlivých odv ětví, pokud budou provedeny 
odpovídající politiky v oblasti trhu práce. Rozvoj politik bude mít vliv na zajišt ění 
pozitivních celkových dopad ů a na zajišt ění přesunu zam ěstnanosti do odv ětví a do 
povolání, která jsou inovativní a mají vysoký potenciál r ůstu. Z analýzy vyplynulo, že 
zvýšení investic do kapitálov ě náročného zboží (vybavení pro výrobu elekt řiny, 
obnovitelná energie, dopravní prost ředky a za řízení, budovy a stavební komponenty) 
by vyžadovalo zvýšení výkonu celé řady výrobních odv ětví, jakož i stavebnictví. 
(69) Změna energetického systému a odv ětví dopravy a bydlení, které jsou hlavními zdroji 
emisí skleníkových plyn ů, zvýší poptávku po nových dovednostech a schopnostech. 
Tato změna je významná zejména pro odv ětví energetiky v d ůsledku rozsáhlých 
investic a expanze pododv ětví obnovitelných zdroj ů a hospoda ření s energií. Hlavní 
potřebou je p ředevším p řehodnocení a zvyšování dovednos tí stávajících pracovník ů. 
Rekvalifikace se však neomezuje pouze na odv ětví, v nichž dochází ke snižování nebo 
zvyšování r ůstu, ale týká se i nep římo zapojených odv ětví, jako je nap říklad bankovní 
sektor. 
(70) Cenová politika m ůže navíc umožnit inteligentní recyklaci výnos ů, přičemž snížení 
nákladů na pracovní sílu bude mít nejv ětší přínos v oblasti zam ěstnanosti. Zavedení 
cenových politik, jako jsou nap říklad dražby u odv ětví, která nejsou vystavena 
mezinárodní konkurenci, nebo zdan ění mimo systém ETS, m ůže mít vedle snížení 
nákladů na pracovní sílu prost řednictvím recyklace za následek i čistý růst počtu 
pracovních míst ve výši 0,7 % v porovnání s referen ční úrovní, p řípadně nárůst počtu 
pracovních míst do roku 2020 o více než 1,5 miliónu. 
Příznivé vedlejší ú činky kvality ovzduší 
(71) Celkově lze konstatovat, že dopad na kvalitu ovzduší by byl p říznivý. Pr ůměrná 
úroveň znečištění ovzduší v roce 2030 by byla o více než 65 % nižší v porovnání 
s úrovní v roce 2005. V roce 2030 by mohly ro ční náklady na kontrolu tradi čních látek 
znečišťujících ovzduší klesnout o více než 10 miliard EUR a v roce 2050 by se ro ční 
úspora mohla p řiblížit dokonce 50 miliardám EUR. Tento vývoj by rovn ěž znamenal 
snížení úmrtnosti a jeho odhadované ro ční přínosy by v roce 2030 činily přibližně 7 až 
17 miliard EUR a v roce 2050 17 až 38 miliard EUR. Krom ě toho by došlo ke zlepšení 
veřejného zdraví, snížily by se  náklady na zdravotní pé či a rovněž by docházelo k 
menšímu poškozování ekosystém ů, plodin, materiál ů a budov. 
(72)