Zpráva Komise Evropskému parlamentu a Radě - Ochrana finančních zájmů Společenství – Boj proti podvodům – Výroční zpráva 2007 [SEC(2008)2300] [SEC(2008)2301] /* KOM/2008/0475 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 22.7.2008 KOM(2008) 475 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Ochrana finančních zájmů Společenství – Boj proti podvodům – Výroční zpráva 2007 [SEC(2008)2300] [SEC(2008)2301] OBSAH Úvod….. 4 1. Výsledky boje proti podvodům: statistiky podvodů a jiných nesrovnalostí 5 1.1. Statistiky podvodů a jiných nesrovnalostí předané členskými státy a útvary Komise v roce 2007 5 1.1.1. Tradiční vlastní zdroje 8 1.1.2. Výdaje na zemědělství (EZOZF a EZFRV) 8 1.1.3. Strukturální opatření 9 1.1.4. Předvstupní fondy 10 1.1.5. Statistiky výdajů přímo řízených Komisí 11 1.2. Statistiky činnosti OLAF 12 2. Hlavní směry vývoje v roce 2007 12 2.1. Pokroky v celní oblasti 12 2.1.1. Vzájemná pomoc v rámci prvního pilíře 12 2.1.2. Úmluvy v oblasti třetího pilíře a konkrétní vnitrostátní opatření 13 2.2. Boj proti pašování a padělání cigaret 14 2.3. Nesrovnalosti a podezření na podvod v oblasti „přímých výdajů“ 15 2.4. Nový přístup k „zabezpečení proti podvodům“ 15 2.5. Ochrana eura proti padělání 15 2.6. Program Hercule II 16 2.7. Další opatření na ochranu finančních zájmů Společenství přijatá v roce 2007 16 3. Kontroly za účelem zjištění podvodů a jiných nesrovnalostí 18 3.1. Kontroly v oblasti strukturálních fondů 18 3.1.1. Zkvalitnění kontrolního rámce 18 3.1.2. Kontrola řízení prováděná členskými státy v oblasti EFRR 20 3.2. Kontrolní rámec v oblasti zemědělství 21 3.3. Kontroly tradičních vlastních zdrojů 22 3.4. Kontroly a inspekce dodržování nařízení (Euratom, ES) 2185/96 23 4. Promlčecí LHŮTa pro stíhání a rozhodnutí ve věci nesrovnalostí 24 4.1. Promlčecí lhůta pro stíhání nesrovnalostí 24 4.2. Lhůta pro výkon rozhodnutí o správní sankci 25 4.3. Lhůta pro výkon rozhodnutí o správním opatření (vymáhání) 25 5. Vymáhání 25 5.1. Zemědělství 26 5.2. Strukturální fondy 26 5.3. Vlastní zdroje 28 5.4. Přímé výdaje 28 5.5. Vymáhání v důsledku případu OLAF 29 Ú VOD O odpovědnost za ochranu finančních zájmů Společenství a boj proti podvodům se dělí Společenství a členské státy. Komise ve spolupráci s členskými státy vydává každoročně zprávu obsahující statistiky a nová opatření přijatá za účelem plnění povinností podle článku 280 Smlouvy o ES. Tuto zprávu zasílá Evropskému parlamentu a Radě a zveřejňuje ji[1]. První bod zprávy shrnuje výsledky statistik případů nesrovnalostí , které předaly členské státy za oblasti, v nichž členské státy plní rozpočet (zemědělská politika, strukturální a předvstupní fondy, čili asi 80 % rozpočtu), a pro výběr vlastních zdrojů Společenství. Uvádí rovněž hodnocení nesrovnalostí v oblasti výdajů řízených přímo Komisí a přehled operativní činnosti Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF). Tyto statistiky je nutno číst a využívat s velkou obezřetností: ve většině případů není uvedená nesrovnalost možným podvodem (který představuje úmyslný čin). Uvedené podezření na podvod není nezbytně podvodem podle rozhodnutí soudu. Veškeré uvedené nesrovnalosti se prošetřují a různým způsobem kontrolují, jak je podrobně uvedeno v bodech 3 a 5. Čísla uvedená v této zprávě jsou ze své podstaty informativní, předběžná a nikoli konečná. Uvedené hodnoty často zahrnují pro jistotu celou dotyčnou oblast činnosti, bez přesného vymezení části týkající se nesrovnalostí. Členské státy jsou povinny informovat o nesrovnalostech, avšak nečiní tak shodným způsobem. Členské státy rovněž v zásadě uvádějí, u kterých nesrovnalostí mají podezření na podvod. Jedná-li se o podvod či nikoli a jaký je jeho skutečný finanční dopad, se prokáže až po vnitrostátním soudním řízení, často až za značně dlouhou dobu. Při konečném zařazení případu mezi podvody je Komise odkázána na informace (nepovinné) od členských států. Druhý bod zprávy prezentuje hlavní směry vývoje za rok 2007 v oblasti prevence i stíhání podvodů a jiných nesrovnalostí. Třetí bod se týká kontrol za účelem zjištění podvodů a jiného protiprávního jednání a jeho významná část je věnována kontrole v oblasti strukturálních fondů, zvláště kontrole řízení. Čtvrtý bod uvádí promlčecí lhůtu pro stíhání nesrovnalostí a lhůtu pro výkon rozhodnutí o opatření nebo správní sankci. Tyto dva body byly zpracovány zejména na základě odpovědí členských států na dotazník. Pátý bod, na nějž se vztahují výhrady stejného druhu jako na bod 1, uvádí vymáhání za rok 2007 ve všech rozpočtových oblastech. Ke zprávě jsou přiloženy dva pracovní dokumenty útvarů Komise[2]. V ÝSLEDKY BOJE PROTI PODVODŮM: STATISTIKY PODVODŮ A JINÝCH NESROVNALOSTÍ Statistiky podvodů a jiných nesrovnalostí předané členskými státy a útvary Komise v roce 2007 V oblastech, v nichž členské státy plní rozpočet, a při výběru vlastních zdrojů Společenství ukládá legislativa Společenství členským státům povinnost sdělovat podezření na podvod a jiné zjištěné nesrovnalosti. Shromážděné informace jsou využívány k analýze a kontrole. Umožňují dosáhnout lepších znalostí dopadu nesrovnalostí na rozpočet Společenství. Důležité je rozlišovat mezi podvodem a jinými nesrovnalostmi. Nesrovnalostí se rozumí jakékoli porušení právního předpisu Společenství vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v důsledku kterého jsou nebo by mohly být poškozeny finanční zájmy Společenství[3]. Podvod je úmyslně způsobenou nesrovnalostí představující trestný čin[4]. Členské státy při sdělování nesrovnalostí označí ty, u nichž mají podezření na podvod. Skutečný finanční dopad podvodu lze posoudit až po ukončení soudního řízení. Dokument útvarů Komise „Statistické zhodnocení nesrovnalostí“[5] předkládá důkladnou analýzu informací od členských států a poprvé obsahuje statistiky podvodů a jiných nesrovnalostí, které zjistily útvary Komise v oblastech přímo centrálně řízeného rozpočtu. Závěry týkající se nesrovnalostí sdělených členskými státy - Počet vykázaných nesrovnalostí se snížil ve všech oblastech s výjimkou strukturálních aktivit. - Odhadovaný finanční dopad nesrovnalostí se zvýšil ve všech oborech. U vlastních zdrojů a u zemědělství je toto zvýšení částečně důsledkem nesrovnalostí vzniklých nebo zjištěných v předchozích letech, avšak oznámených teprve v roce 2007. V oblasti výdajů je zvýšení částečně vysvětleno přijetím nových členských států a nedávným nárůstem výplat v těchto zemích. Finanční dopad vyjádřený v procentech rozpočtu zůstává relativně neměnný. Bylo zjištěno několik nesrovnalostí s pravděpodobně významným finančním dopadem v rámci ukončení období programování předvstupních fondů u 10 nových členských států. - Odhadovaný dopad případů podezření z podvodu na výdaje zůstává neměnný, u vlastních zdrojů vykazuje mírný pokles. Nutno připomenout, že se zde jedná o oznámená podezření na podvod a nikoli o případy potvrzené soudem a že skutečný finanční dopad po vymáhání a finanční korekci lze stanovit až po ukončení soudních a správních řízení. - Většina nesrovnalostí se oznamuje Komisi ve stanovených lhůtách, avšak ještě nebylo vykonáno vše: průměrná oznamovací lhůta u zemědělství činí 1,2 roku, u strukturálních aktivit 0,9 roku. Určité členské státy je velmi často oznamují se značným zpožděním. Pro účinnou kontrolu je nezbytné rychlé oznámení. - Zvyšuje se podíl členských států oznamujících v elektronické formě, zejména pomocí elektronických modulů AFIS/ECR[6] doporučených Komisí pro oblast zemědělství a pro strukturální fondy. Využívání modulů zjednodušuje zpracování dat a zvyšuje jejich kvalitu a srovnatelnost. Určité členské státy dále podávají oznámení na papíře nebo v elektronické formě a moduly ECR nepoužívají. - Díky úsilí vnitrostátních úřadů (orientační zprávy, průprava pracovníků odpovědných za oznámení) a zvýšenému používání modulů ECR se kvalita oznámení dále zvyšovala ve všech oblastech. To umožňuje kvalitnější kontroly a usnadňuje strategickou analýzu údajů. Určité členské státy musí ještě leccos vykonat, zejména na úrovni klasifikace typů nesrovnalostí. Tabulka 1 – Počet nesrovnalostí a hodnoty – rok 2007 Oblast | Počet oznámených nesrovnalostí | Celkový odhadovaný finanční dopad nesrovnalostí včetně podezření na podvod (v milionech EUR) | Odhadovaný finanční dopad – pouze podezření na podvod (v milionech EUR) | 2006[7] | 2007 | 2006 | 2007 | 2006 | 2007 | Zemědělství (EZOZF - Záruka) | 3 249 | 1 548 | 87 | 155 | 29,8 (~0,06 % přidělených fondů) | 44,8 (~0,1 % přidělených fondů) | Strukturální fondy a Fondy soudržnosti | 3 216 | 3 832 | 703 | 828 | 157,56 (~0,41 % přidělených fondů) | 141 (~0,31 % přidělených fondů) | Předvstupní fondy | 395 | 332 | 14 | 32 | 1,57 (~0,03 % přidělených fondů) | 5 (~0,38 % přidělených fondů) | Přímé výdaje | - | 411 | - | 33 | - | 18,1 (~0,17 % přidělených fondů[8]) | Výdaje celkem | 6 860 | 6 123 | 804 | 1 048 | 188,93 (~0.2 % výše výdajů ve všech čtyřech oblastech) | 208,9 (~0,22 % výše výdajů ve všech čtyřech oblastech) | Vlastní zdroje[9] | 5 705 | 5 321 | 353 | 377 | 134,39 (~0,94 % celkové výše vlastních zdrojů) | 106,57 (~0,62 % celkové výše vlastních zdrojů[10]) | Tradiční vlastní zdroje Počet oznámených případů nesrovnalostí se snížil o 7 % (5 705 případů v roce 2006 ve srovnání s 5 321 v roce 2007). Odhadovaná hodnota (377 milionů EUR) se zvýšila o více než 6 %. Podezření na podvod představují asi 23 % oznámených případů nesrovnalostí s odhadovaným finančním dopadem 106,57 milionů EUR, čili asi 0,62 % celkové výše vlastních zdrojů v roce 2007 (ve srovnání se 134,39 milionu EUR, čili asi 0,94 % za rok 2006). Nutno připomenout, že se zde jedná o oznámená podezření na podvod a nikoli o případy potvrzené soudem a že jejich skutečný finanční dopad ještě nebyl prokázán. Nejvíce dotčenými výrobky byly jako v předchozích letech elektronické výrobky a multimédia, zejména televizory a monitory. Nejčastějšími nesrovnalostmi byly špatná klasifikace výrobku a chybné uvedení původu. Druhým nejdotčenějším produktem byl tabák. Komise nadále věnuje těmto sektorům zvláštní pozornost. Sektor zeleniny (zejména česneku) vykázal významný nárůst, stejně jako obuv, autosoučástky a motosoučástky a oblečení, zatímco sektory masa, výrobků ze železa a oceli a obilovin vykázaly pokles. Při analýze těchto údajů je důležité vzít v úvahu, že datum, kdy byly podvod nebo nesrovnalost zjištěny a oznámeny Komisi, se nemusí nezbytně shodovat s datem, kdy k nim došlo. Graf 1: Počet oznámených nesrovnalostí a odhadovaný finanční dopad – tradiční vlastní zdroje – roky 2003 – 2007 [pic] Výdaje na zemědělství (EZOZF a EZFRV) Počet oznámených nesrovnalostí se snížil o 53 % (1 548 případů ve srovnání s 3 249 v roce 2006). Toto výrazné snížení bylo možné předvídat a je důsledkem nového nařízení Komise z roku 2006[11], prováděného od 1. ledna 2007 a zvyšujícího minimální limit pro povinné oznamování nesrovnalostí Komisi členskými státy ze 4 000 na 10 000 EUR. Dotyčná hodnota (155 milionů EUR, asi 0,33 % všech úvěrů v zemědělství) se zvýšila o 44 %. Zvýšení bylo zčásti způsobeno případy s významným finančním dopadem, k nimž došlo nebo které byly zjištěny v předchozích letech, avšak oznámeny až v roce 2007. Podezření na podvod se týká asi 10 % oznámených případů nesrovnalostí s odhadovaným finančním dopadem 44,8 milionů EUR čili 0,1 % všech úvěrů v roce 2007 (ve srovnání s 29,8 milionu EUR, asi 0,06 % v roce 2006). Nutno připomenout, že se zde jedná o oznámená podezření na podvod a nikoli o případy potvrzené soudem a že jejich skutečný finanční dopad ještě nebyl prokázán. Nejvyšší hodnoty vykazují sektory mléka a mléčných výrobků, ovoce a zeleniny, cukru a rozvoje venkova. Tyto čtyři sektory představují spolu asi 77 % celkové hodnoty nesrovnalostí. Graf 2: Počet oznámených nesrovnalostí a odhadovaný finanční dopad – výdaje na zemědělství – roky 2003 – 2007 [pic] Strukturální opatření Počet oznámených nesrovnalostí za strukturální fondy a Fond soudržnosti se zvýšil o 19,2 % (3 832 případů ve srovnání s 3 216 v roce 2006). Odhadovaný finanční dopad (828 milionů EUR, čili téměř 1,83 % prostředků na závazky) se zvýšil o 17,7 %. Podezření na podvod odpovídá asi 12,4 % oznámených případů nesrovnalostí s odhadovaným finančním dopadem 141 milionů EUR, čili asi 0,31 % celkové hodnoty závazkových úvěrů (ve srovnání s 157,56 milionům EUR, čili 0,41 % v roce 2006). Nutno připomenout, že se zde jedná o oznámená podezření na podvod a nikoli o případy potvrzené soudem a že jejich skutečný finanční dopad ještě nebyl prokázán. Jako v předchozích letech byl největší počet nesrovnalostí oznámen za FEDER[12] a FSE[13] (asi 83 % nesrovnalostí). 76 % nesrovnalostí se týkalo projektů nebo operací prováděných v regionech cílů 1 a 2. Graf 3: Počet oznámených nesrovnalostí a odhadovaný finanční dopad – strukturální aktivity – roky 2003 – 2007 [pic] Předvstupní fondy Počet oznámených nesrovnalostí v souvislosti s fondy PHARE, SAPARD a ISPA se snížil o 13 % (332, ve srovnání s 395 v roce 2006). Předpokládaný finanční dopad se zvýšil ze 14 milionů EUR v roce 2006 na 32 miliony EUR v roce 2007 (asi 1,92 % celkové oprávněné hodnoty). Podezření na podvod odpovídají asi 15,5 % přibližných hodnot oznámených v roce 2007 s finančním dopadem 5 milionů EUR, čili asi 0,38 % celkového ročního rozpočtu. Nutno připomenout, že se zde jedná o oznámená podezření na podvod a nikoli o případy potvrzené soudem a že jejich skutečný finanční dopad ještě nebyl prokázán. Nejčastějším typem nesrovnalosti u každého z předvstupních fondů byl „neoprávněný výdaj“. Graf 4: Počet oznámených nesrovnalostí a odhadovaný finanční dopad – předvstupní fondy – roky 2003 – 2007 [pic] Statistiky výdajů přímo řízených Komisí Zde se jedná o první fázi zaměřenou na začlenění oblastí rozpočtu přímo řízených Komisí do této zprávy. Jelikož systém umožňující určení případů podezření na nesrovnalosti a podvody byl zaveden v roce 2008 (viz bod 2.3), bylo nutno omezit dosah analýzy na období roku 2007. S předkládanými údaji je tedy nutno zacházet s krajní obezřetností a nikoli jako s empirickými důkazy úrovně podvodů a nesrovnalostí. Předpokládaný počet nesrovnalostí v této oblasti dosáhl 411. Předpokládaný finanční dopad dosáhl 33 milionů EUR, z nichž 18,1 milionů EUR odpovídá 136 oznámeným případům podezření na podvod. Oznámená přibližná hodnota v sektoru vnějších aktivit dosáhla 19,1 milionů EUR a v oblasti vnitřních politik 13,9 milionů EUR. Co se týká finančního rámce roků 2000 – 2006, odhadovaný finanční dopad případů možných podvodů dosáhl 0,17 % celkové hodnoty smluv uzavřených přímo Komisí. Statistiky činnosti OLAF Následně na počáteční hodnocení obdržené informace může OLAF rozhodnout o zahájení vyšetřování čtyřmi způsoby: interní šetření, externí šetření, koordinované šetření nebo vzájemná pomoc ve věcech trestních. Každoroční počet otevřených případů je stálý (210 v roce 2007, ve srovnání se 194 v roce 2006 a 216 v roce 2005). Počet zahájených vlastních šetření OLAF (interní a externí šetření) od roku 2004 dosáhl a poté překročil počet případů, při nichž OLAF poskytuje pomoc a koordinaci vnitrostátním úřadům (koordinované šetření nebo vzájemná pomoc ve věcech trestních). Vlastní šetření OLAF od roku 2005 představují asi 75 % celkového počtu otevřených případů. Počet neuzavřených případů se snížil (408 ke konci roku 2007, ve srovnání s 431 ke konci roku 2006 a 452 ke konci roku 2005), což je způsobeno zejména snahou zabývat se starými nevyřešenými případy. Tabulka 2: Neuzavřené případy k 31. prosinci 2007 podle sektorů a finančního dopadu Sektor | Neuzavřené případy k 31. prosinci 2007 | Odhadovaný finanční dopad (v milionech EUR) | Clo/TVA | 76 | 781,3 | Zemědělství | 50 | 108,8 | Strukturální fondy | 48 | 172,4 | Přímé výdaje | 140 | 206,7 | Interní šetření | 94 | 289,6 | Celkem | 408 | 1 558,8 | Podrobnosti a srovnání s předchozími léty – viz zpráva OLAF[14]. HLAVNÍ SMěRY VÝVOJE V ROCE 2007 Pokroky v celní oblasti Vzájemná pomoc v rámci prvního pilíře Na návrh Komise[15] změnila Rada nařízení o kontrole prováděné při kontrole vývozu zemědělských produktů[16], aby členské státy provádějící analýzu rizik v souladu s právní úpravou Společenství mohly zvolit použití minimálního podílu kontrol na vnitrostátní úrovni spíše než na úrovni vývozních celních úřadů, a to za účelem lepšího rozložení kontrolní činnosti celních úřadů na území státu. Nařízení Evropského parlamentu a Rady o kontrolách peněžní hotovosti vstupující do Společenství nebo je opouštějící[17] nabylo účinnosti v červnu 2007. Ve věci vzájemné pomoci odkazuje toto nařízení na ustanovení nařízení (ES) 515/97[18] a stanoví předávání informací Komisi v případě náznaků týkajících se možného podezření, že částky v hotovosti jsou spojeny s výsledkem podvodu nebo s jakoukoli jinou nezákonnou činností poškozující finanční zájmy Společenství. Návrh Komise[19] z roku 2007zaměřený na změny nařízení o vzájemné pomoci v oblasti cel a zemědělství[20] pokročil v legislativním procesu. Evropský parlament jej schválil v prvním čtení v únoru 2008 a provedl v něm zároveň určité změny. Dokument stanoví právní rámec evropské identifikační evidence případů celního šetření (FIDE) a vytvoření evropské databáze. FIDE má umožnit vnitrostátním a evropským operačním institucím (OLAF) rozpoznat úřady, které vyšetřovaly tutéž osobu nebo podnik nebo tytéž osoby nebo podniky. Účelem databáze je sběr dat, obvykle používaných v rámci mezinárodního obchodu[21], za účelem analýzy. S konečným přijetím návrhu se počítá v průběhu roku 2008. Dva návrhy[22], vycházející z lisabonské strategie, se snaží o modernizaci celních procedur. Spolu s nabytím účinnosti nového celního kodexu se všeobecně rozšíří používání elektronických podání a v rámci projektu E-celnic budou údaje z informatických systémů více a více kompatibilní, slučitelné. Tyto reformy sníží cenu operací, podpoří rychlejší přístup k údajům a umožní vypracování analýz rizika na evropské úrovni. Úmluvy v oblasti třetího pilíře a konkrétní vnitrostátní opatření V roce 2007 přistoupila Malta k Úmluvě o vzájemné pomoci a spolupráci mezi celními správami („Úmluva Neapol II“)[23]. Úmluva byla ratifikována a je platná ve všech členských státech kromě Itálie, avšak nabyla již platnosti ve 22 členských státech[24]. Malta ratifikovala Úmluvu o využívání informatiky v oblasti cel[25]. Úmluvu, vytvářející zejména systém celních informací (SID), která nabyla účinnosti koncem roku 2005, nyní ratifikovaly všechny členské státy. Protokol, jímž se mění Úmluva o využívání informatiky v oblasti cel[26], mohl v důsledku ratifikace Švédskem a Finskem nabýt účinnosti. Lotyšsko přistoupilo k protokolu v roce 2007[27]. Protokol vytváří výše uvedený systém FIDE. Rumunsko a Bulharsko přistoupilo k oběma výše uvedeným úmluvám a protokolu v okamžiku přistoupení k EU[28]. Belgie podepsala bilaterální dohody o spolupráci s několika třetími zeměmi. Obvinění z pašování bylo změněno a zpřesněno v maďarském trestním zákoníku. Finsko vykázalo významnou reorganizaci celních úřadů, jejímž účelem je zkvalitnit zvládání rizik. V Irsku byl za stejným účelem zaveden nový informatizovaný systém. Boj proti pašování a padělání cigaret Evropské společenství a 10 členských států[29] v roce 2004 uzavřelo dohodu o spolupráci s firmou Philip Morris International (PMI). Firma PMI v období od podpisu dohody do konce roku 2007 zaplatila 575 milionů USD (asi 364,5 milionu EUR). Od té doby přistoupilo 16 členských států[30] k této dohodě, která stanoví zaplacení asi 1 250 milionů USD v průběhu 12 let, tuto částku by bylo možno použít na boj proti pašování a padělání cigaret. Evropská komise a 26 členských států[31] podepsaly v prosinci roku 2007 dohodu o spolupráci s firmou Japan Tobacco International (JTI). Dohoda s platností 15 let stanoví zaplacení 400 milionů USD (asi 253,6 milionů EUR), které by bylo možno použít na boj proti pašování a padělání cigaret. Mezi hlavní články obou dohod patří zavedení mechanismu dlouhodobé prevence pašování cigaret PMI a JTI na evropském trhu. Dohody ve spolupráci s OLAF a členskými státy počítají se zavedením kontrolních postupů a vyhledávání výrobků za účelem zjištění okamžiku, kdy pravé cigarety (značky PMI a JTI) vybočí z legální zásobovací trasy a dostanou se do rukou pašeráků. Dodatek programu Hercule II o boji proti proti pašování a padělání cigaret (viz bod 2.6) v roce 2007 stanovil spolufinancování čtecího a prohlížecího vybavení usnadňujícího odhalování pašovaných cigaret z rozpočtu Společenství v celkové odhadované výši více než 5 milionů EUR. Program současně nadále financuje průpravu, nákup specializovaného technického vybavení a technických nosičů ke sledování nezákonných činností v této oblasti. Komise (OLAF a SANCO) se aktivně podílela na přípravě jednání o protokolu týkající ho se rámcové úmluvy Světové zdravotnické organizace (WHO) o kontrole tabáku[32]. Tento protokol bude specificky pojednávat o boji proti ilegálnímu obchodu tabákovými výrobky. Jeden z pracovníků OLAF byl zvolen předsedou mezivládního grémia pro jednání , které o protokolu vyjednává. Nesrovnalosti a podezření na podvod v oblasti „přímých výdajů“ Až do letošního roku byly údaje o zjištěných nesrovnalostech a podezřeních na podvod a o provedených nápravách shromažďovány pouze u společně řízených výdajů. Za účelem nápravy a kvalitnějšího vykazování nesrovnalostí a podezření na podvod v rámci této zprávy budou útvary Komise v systému účetnictví Komise (ABAC) od nynějška evidovat více informací o úředních zjištěních a o provedených nápravách. Útvary Komise podchytily s cílem vypracovat počáteční analýzu již letos případy zjištěných nesrovnalostí a podezření na podvod v rozpočtových oblastech, které jsou přímo centralizovaně řízeny. Nový přístup k „zabezpečení proti podvodům“ Komise v roce 2001 rozhodla[33] o zavedení ochranného mechanismu zabezpečení proti podvodům („fraud-proofing“), aby se právní úprava a obhospodařování smluv staly „nepropustnějším “ vůči podvodům. Od roku 2002 byly vytyčeny nové zákonodárné iniciativy a nové právní základy financování Společenství (např. vzory smluv) vykazující zvláštní potřebu dohledu nad ochranou finančních zájmů Společenství. Tyto projekty byly analyzovány z hlediska jejich odolnosti vůči podvodům a zkvalitňovány pokaždé, kdy se to ukázalo jako potřebné[34]. V prosinci 2007 zavedla Komise nový přístup ve věci zabezpečení proti podvodům[35], jehož základ spočívá ve využívání výsledků šetření OLAF. Operativní zkušenosti budou využívány na strukturovanějším a vhodnějším základě a budou lépe sdíleny s ostatními útvary Komise, jakož i s jinými orgány a institucemi EU. Cílem tohoto nového přístupu je zjistit slabé stránky nejen v zákonodárných návrzích, nýbrž také v uplatňování právních předpisů EU a v řídicích a kontrolních systémech. Nová politika uplatňovaná během první etapy v sektoru přímých výdajů zkvalitní prevenci podvodů za využití všech dostupných údajů (výsledků šetření, auditů, analýz atd.). Ochrana eura proti padělání Návrh nařízení Rady[36] směřuje k posílení ochrany proti penězokazectví tím, že pro dotyčné subjekty zavádí povinnost kontrolovat pravost obdržených mincí a bankovek před jejich opětným uvedením do oběhu. Návrh kromě toho hodlá povolit převody falešných peněz mezi vnitrostátními úřady a institucemi a orgány Společenství za účelem usnadnění kontroly pravosti. Komise v jedné zprávě vyhodnotila trestní i jiné sankce, pro něž se rozhodly členské státy ve věci ochrany před penězokazectvím[37], podle rámcového rozhodnutí Rady z roku 2000[38]. Zdá se, že přijatá opatření vcelku odpovídají požadované úrovni účinnosti podle referenčního rámcového rozhodnutí do té míry, jak byly zamýšlená obvinění a tresty začleněny do legislativy členských států. Na operativní úrovni Komise prostřednictvím činností v rámci programu Pericles[39] nadále podporovala spolupráci mezi vnitrostátními, evropskými a mezinárodními úřady pověřenými bojem proti padělání eur. Rozpočet programu Pericles pro rok 2007 byl splněn z více než 80 % a bylo spuštěno dvanáct projektů, z nichž členské státy navrhly sedm a Komise pět (OLAF). Většina těchto projektů určených expertům členských států a kandidátských zemí sledovala pedagogický záměr (organizace průpravných zasedání, seznamování s technikami zjišťování padělků atd.). Périclès se rovněž podílel na dvou široce pojatých seminářích zástupců členských států, zemí Latinské Ameriky a Karibiku, jejichž cílem bylo posílení spolupráce mezi třetími zeměmi v boji proti padělání eur. V roce 2007 bylo staženo z oběhu asi 211 000 euromincí. Toto číslo se zvýšilo asi o 29 % ve srovnání s rokem 2006, hlavně v důsledku intenzivnější spolupráce s odpovědnými úřady členských států. Program Hercule II Program Hercule byl spuštěn na podporu činností při ochraně finančních zájmů Společenství[40]. Evropský parlament a Rada v roce 2007 rozhodly o jeho prodloužení na období 2007– 2013[41]. Rozpočet tohoto programu byl navýšen o 6 milionů EUR ročně, aby obsáhl dodatek umožňující financovat průpravu a nákupy vybavení pro boj proti pašování cigaret. Rozpočet 13,574 milionů EUR na rok 2007 umožnil spolufinancování 15 projektů v oblasti průpravy, 21 projektů v oblasti technické podpory a 10 aktivit v oblasti právního výzkumu. Mezi tyto projekty se řadí činnosti na mezinárodní úrovni, například konference na podporu teoretických nebo operativních výměn, ale též individuální podpora určitým vnitrostátním úřadům, například pomocí nákupu vybavení usnadňujícího zjišťování pašování, nebo technická podpora spojená s konkrétním vyšetřováním. Další opatření na ochranu finančních zájmů Společenství přijatá v roce 2007 Evropská iniciativa v oblasti transparentnosti [42] navrhla systematické zveřejňování seznamu příjemců finančních prostředků z rozpočtu Společenství, a to bez ohledu na způsob správy těchto prostředků. Po zahrnutí této povinnosti do finančního nařízení[43] a nařízení Komise ohledně strukturálních fondů a Fondu soudržnosti[44] v roce 2006 zavádějí dvě nařízení[45] z roku 2007 povinnost členských států zveřejňovat seznam příjemců zemědělských fondů a evropského fondu rybolovu, jakož i přijaté částky. V návaznosti na oznámení o evropské strategii boje proti daňovým podvodům[46] a žádost Rady ministrů EU z června 2007 přijala Komise sdělení obsahující klíčové prvky boje proti podvodům s DPH , zejména podvodům na bázi chybějícího obchodníka[47]. V rámci svého podílu na této zprávě uvedlo několik členských států, že přijalo opatření na vnitrostátní úrovni ke zkvalitnění boje proti podvodům s DPH[48]. Úmluvu o ochraně finančních zájmů Společenství [49] a její protokoly[50] ratifikovalo Slovinsko v roce 2007. Rumunsko a Bulharsko se připojily automaticky v okamžiku jejich přistoupení k EU[51]. Komise vyzývá členské státy, které Úmluvu nebo její protokoly neratifikovaly, aby tak učinily co nejdříve[52]. Útvary Komise podepsaly v roce 2007 správní dohody o spolupráci s odpovědnými úřady určitých třetích zemí[53] v oblasti boje proti podvodům, korupci a veškeré další nezákonné činnosti poškozující finanční zájmy Společenství nebo třetí signatářské země. Komise pokračuje v jednáních za účelem uzavření obdobných dohod s dalšími třetími zeměmi přijímajícími evropskou finanční podporu. Slovensko přijalo národní strategii pro ochranu finančních zájmů Společenství určující činnost ve všech dotyčných oblastech v nadcházejících letech. Rumunský trestní zákoník a další související zákony byly změněny, aby zavedly trestní odpovědnost právnických osob. V Itálii byl výbor pro boj proti podvodům ve Společenství pověřen koordinací veškerého boje proti podvodům a dalším nesrovnalostem v oblasti daní, zemědělství a strukturálních fonů. Švédsko posílilo svůj systém vnitřní kontroly vnitrostátních a evropských finančních prostředků. Do maltského a rumunského práva byly zavedeny nové správní sankce za určité závažné nesrovnalosti. Lotyšsko zpřísnilo trestní sankce za organizované trestné činy ohrožující finanční prostředky Společenství. Několik členských států oznámilo vypracování nebo aktualizaci rukojetí a orientačních návodů k harmonizaci projednávání a sdělování nesrovnalostí [54]. Estonsko zveřejňuje veškeré nesrovnalosti, u nichž bylo nalezeno konečné řešení, na internetových stránkách ministerstva financí. Trestní právo Belgie a Francie ve věci korupce bylo změněno, aby se přizpůsobilo evropským a mezinárodním dohodám v této věci. Na Slovensku byla ustanovena meziodborová skupina za účelem aktualizace národního programu boje proti korupci. V Portugalsku vyústilo v roce 2007 provádění spojené protikorupční iniciativy několika vyšetřovacích úřadů ve vypracování zprávy. Belgie a Kypr přijaly opatření ke zlepšení boje proti praní špinavých peněz. Pro účely vymáhání , jsou v Rumunsku od nynější doby dluhy vůči Evropskému společenství stavěny na roveň vnitrostátním daňovým dluhům. KONTROLY ZA ÚčELEM ZJIšTěNÍ PODVODů A JINÝCH NESROVNALOSTÍ Pro výběr vlastních zdrojů Společenství a v oblastech, v nichž členské státy plní rozpočet, je odpovědnost za kontroly ke zjišťování podvodů a jiných nesrovnalostí rozdělena mezi úřady členských států a orgány Společenství. Tato kapitola stručně popisuje průběh a výsledky těchto kontrol. Kontroly v oblasti strukturálních fondů Jako popud k dalšímu zkvalitňování finančního řízení evropských fondů, zejména těch, které spravují členské státy, jakož i s přihlédnutím ke stanovisku Účetního dvora 2/2004[55] k modelu jednotného auditu, přijala Komise v lednu 2006 akční plán k integorvanému rámci vnitřní kontroly[56]. Strategickým cílem je dosáhnout kladného prohlášení o věrohodnosti ze strany Účetního dvora. Zkvalitnění kontrolního rámce Nová právní úprava strukturálních výdajů[57] od programového období 2007 – 2013 zjednodušuje a zpřesňuje určité aspekty postupů přidělování a vyplácení prostředků z fondů. Stanoví kvalitnější informovanost všech účastníků, zejména potencionálních příjemců, o příslušné právní úpravě. Systémy vnitřní kontroly byly stanoveny s větší přesností. Členské státy určí pro každý operační program správní orgán , který bude odpovídat za řádné provádění programu, jakož i za kontrolu řízení. Členské státy určí rovněž certifikační orgán („platební orgán“ v rámci předpisů pro období 2000 – 2006) odpovědný za předávání certifikovaných výkazů výdajů a žádostí o výplatu Komisi. Bude rovněž pověřen kontrolou zjištěných nesrovnalostí (včetně podvodů) a pravidelnýn podáváním zpráv Komisi. Členské státy nakonec určí auditorskou organizaci („winding-up body“ na období 2000 – 2006). Předpisy týkající se kontroly a auditu činnosti prováděných auditorskou organizací byly pro nové programové období harmonizovány a byla posílena výměna informací s Komisí. Auditorská organizace musí od nynějška předkládat Komisi auditorskou strategii k operačnímu programu, za nějž je odpovědná. Auditorská organizace předkládá Komisi výroční zprávu , která shrnuje výsledky auditů. Za nové programové období musí být tato zpráva vypracována podle jednotného vzoru a musí povinně obsahovat údaj o zjištěné míře omylu. Další významný pokrok spočívá v povinnosti auditorských organizací vydávat každoročně stanovisko uvádějící, zda systémy řízení a kontroly fungují účinně, aby byla přiměřená jistota, že výkazy výdajů jsou správné a základní transakce jsou zákonné a oprávněné. Členské státy jsou od nynějška povinny vypracovat roční přehledy celkových vykázaných výdajů a všech provedených auditů[58]. Což se týká i programového období 2000 – 2006. Téměř všechny členské státy koncem dubna 2008 vypracovaly roční výkazy, které odpovídaly nebo v zásadě odpovídaly minimálním požadovaným podmínkám. Komise přijala opatření k zahájení soudních řízení proti jednomu z členských států. Pokud se týká Komise, zavedla postup hodnocení shodnosti systémů řízení a kontroly na základě 71 nařízení (ES) č. 1083/2006. Posuzuje a schvaluje auditorské strategie auditorských organizací členských států. Komise na základě svých vlastních kontrol a auditů a informací od členských států hodnotí spolehlivost, kterou poskytují systémy zavedené v členských státech podle výroční zprávy o činnosti každého odpovědného generálního ředitelství a podle souhrnné zprávy Komise. Toto hodnocení vychází z harmonizovaných ukazatelů zákonnosti a řádnosti. Komise je oprávněna přerušit nebo pozastavit výplaty. Může rovněž provádět finanční opravy. Kontrola řízení prováděná členskými státy v oblasti EFRR Informace uvedená v tomto bodě vychází výhradně z informací předaných členskými státy na základě dotazníku[59] a týká se pouze EFRR. Dotazník požadoval informace týkající se zavedených systémů kontroly ke konci roku 2007 a statistiky ohledně kontrol provedených v roce 2005. K většině nesrovnalostí dochází nevyhnutelně na úrovni konečného adresáta nebo konečného příjemce. Řídící orgány provádějí kontroly „řízení“ nebo „prvního stupně“ za účelem odhalení těchto nesrovnalostí v raném stadiu kontroly. Tyto kontroly řízení zahrnují povinně administrativní kontrolu dokladů ke každé žádosti příjemců o vyplacení i kontroly na místě. Velká většina členských států uvedla, že při administrativních kontrolách dokladů jsou všechny doklady k projektům a hlášením výdajů systematicky podrobovány hloubkové kontrole. Hloubková kontrola se ve všech členských státech týká oprávněnosti výdaje. Asi v polovině členských států úřady ověřují rovněž systematicky přiměřenou povahu podpůrných dokumentů, ve třetině členských států kontrolují rovněž, zda spolufinancované dílo nebo služba byly skutečně realizovány. Procento rozpočtu kontrolovaného na místě za rok 2005 se u jednotlivých členských států, dokonce u jednotlivých programů, značně liší. Byl-li podíl nižší než 100 %, spojily členské státy za účelem zaměření kontroly reprezentativní nebo náhodný výběr vzorků s analýzou rizika. Kontroly na místě byly v roce 2005 nejčastěji prováděny prostřednictvím jiné organizace. V pěti členských státech se řídící orgány samy provedly kontroly značného počtu případů. Jediný členský stát pověřil ve značném rozsahu kontrolami na místě externí subjekt. Všechny členské státy uvedly, že dokumentace k provedeným kontrolám a zjištěným nesrovnalostem u každého projektu jsou uloženy v databázi monitorování programu . Jen ve vzácných případech však byly členské státy schopny poskytnout spolehlivé statistiky výsledků kontrol provedených v roce 2005. Lze tedy předpokládat, že tyto údaje nejsou centralizovány. Na základě předaných statistik se zjištěné případy nesrovnalostí týkaly nejčastěji oprávněnosti výdaje, chybějících nebo nedostatečných dokumentů, nedodržování horizontálních pravidel nebo podmínek smluv o subvencování. Nesrovnalosti byly zjištěny zpravidla v průběhu administrativních kontrol dokladů, avšak podíl zjištěný kontrolami na místě zůstává značný (mezi 20 % a 50 %). Zjištění nesrovnalostí v tomto raném stadiu a v blízkosti příjemců podporuje přijetí jednoduchých a účinných opatření , například žádost o doplnění chybějící dokumentace nebo – v případě neoprávněného výdaje – odepření a opětné přidělení prostředků. Byla-li zjištěna nesrovnalost, členské státy jsou povinny ji sledovat. Někdy tak činí pomocí integrovaných informačních systémů. Přesahuje-li nesrovnalost určitý limit, oznamuje se Komisi (OLAF). Členské státy se domnívají, že hlavními příčinami nesrovnalostí jsou nejasnosti v pravidlech oprávněnosti, nedostatečné návody a problémy s lidskými zdroji. Některé zmiňují rovněž úpadky, riziko nadfinancování nebo i trestně postižitelné jednání. Cílem nedávných zkvalitnění kontrolního rámce je zejména snížení počtu příjemců, kteří vědomě či bezděčně předkládají chybné žádosti (přinejmenším o neoprávněné výdaje), a omezení rizika omylu odpovědných orgánů. Kontrolní rámec v oblasti zemědělství Kontroly vnitrostátními úřady. Členské státy jsou v rámci společné zemědělské politiky a v souladu se zásadou sdíleného řízení odpovědné za vyplácení subvencí konečným příjemcům prostřednictvím vyplácejících organizací [60] schválených členskými státy. Před vyplacením jsou povinny zejména dbát na oprávněnost žádostí a jejich shodnost s předpisy Společenství. Náležité odvětvové předpisy stanoví pro každý režim podpory podrobná pravidla kontrol prováděných vyplácejícími organizacemi nebo zmocněnými organizacemi jednajícími pod jejich dohledem. Všechny žádosti o podporu jsou před jakoukoli výplatou předmětem administrativního prověření. Kontroly na místě se provádějí na základě výběru vzorků, obvykle mezi 5 a 10 %, který však může dosáhnout až 100 % v závislosti na rizikovosti v dotyčném sektoru. Hlavním systémem kontroly je integrovaný systém řízení a kontroly (SIGC). Pokrývá všechny přímé výplaty zemědělcům. SIGC obsahuje informatizovanou databázi, systém identifikace zemědělců, zemědělských pozemků a v případě výplat spojených se zvířaty též zvířat a systém identifikace a registrace nároků na výplatu a žádostí o podporu. Evropský účetní dvůr několikrát potvrdil, že je-li systém SIGC řádně využíván, představuje účinný nástroj kontroly k omezení rizika neoprávněných výdajů. U režimů podpory, které SIGC nepokrývá, např. skladování výrobků nebo refundace při vývozu, musí být prováděny doplňkové kontroly po vyplacení příjemci. Na konci každého finančního roku vystaví certifikační orgán osvědčení o své přiměřené věrohodnosti týkající se úplnosti, správnosti a přesnosti účtů předávaných Komisi a o vyhovujícím použití postupů vnitřní kontroly. Členské státy jsou povinny zasílat Komisi roční uzávěrky každé vyplácející organizace provázené prohlášením o věrohodnosti , které je podepsáno ředitelem vyplácející organizace. Prohlášení o věrohodnosti může být provázeno výhradami, které musí vyčíslit finanční dopad, na nějž poukazují. V tomto případě musí prohlášení o věrohodnosti obsahovat akční plán vhodný k řešení zjištěných nedostatků, jakož i potřebné lhůty k jeho provedení. Prohlášení musí stanovit účinný dohled nad zavedenými systémy řízení a kontroly v průběhu celého roku. Od roku 2007[61] jsou členské státy s více než jednou vyplácející organizací povinny vypracovat též roční souhrn ( souhrnnou zprávu ) pokrývající prohlášení o věrohodnosti a osvědčení certifikačních organizací na konci finančního roku. Dodatečně k prohlášení o věrohodnosti a k certifikaci se jedná o posílení řetězce odpovědnosti mezi členskými státy a Komisí. Kontroly prováděné Komisí. Komise kontroluje v první řadě úplnost, správnost a přesnost účtů vyplácejících organizací (schválení účetních uzávěrek) a ve druhé řadě hlavně prostřednictvím kontrol na místě, zda výdaje členských států byly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství. V opačném případě vyškrtne příslušný výdaj z financování Společenství (finanční opravy). Tento poslední mechanismus, nazvaný „schválení souladu“, se v průběhu let ukázal jako velmi účinný nástroj ochrany finančních zájmů Společenství. Schválení souladu chrání rozpočet Společenství před výdaji, které mu nepřísluší. Tento mechanismus se nevztahuje na vymáhání neoprávněných výplat konečným příjemcům, což je činnost, která podle zásady sdíleného řízení spadá výhradně do kompetence členských států. Jeho cílem je hodnocení systémů kontroly a řízení zavedených členskými státy a zpětné vybírání plateb neodpovídajících právním předpisům Společenství od vnitrostátních úřadů. O finančních opravách se rozhoduje v závislosti na povaze a závažnosti porušení předpisů, jakož i finanční újmy způsobené Společenství. Jejich výše se vypočítá na základě skutečně způsobené ztráty nebo na základě extrapolace. Není-li to možné, použijí se paušály, které přihlížejí k závažnosti nedostatku, aby odrážely finanční riziko pro Společenství. Komise v roce 2007 vyškrtla z financování EZOZF a EZFRV asi 686,6 milionů EUR[62], neboť jejich výplaty neodpovídaly předpisům Společenství. Jsou-li nebo mohou-li být neoprávněné platby zjištěny na základě schválení souladu, členské státy budou vyzvány, aby je průběžně sledovaly a vymáhaly je zpět od konečných příjemců. Avšak i v případech, kdy toto není možné, neboť finanční oprava se týká výhradně nedostatků systému řízení a kontroly členského státu, zůstává oprava významným prostředkem, jak lze zlepšit funkčnost tohoto systému, a tak předcházet neoprávněným platbám konečným příjemcům, nebo je zjišťovat a zpětně vybírat. Schválení souladu tedy přispívá k zákonnosti a oprávněnosti činností na úrovni příjemců. Kontroly tradičních vlastních zdrojů Členské státy odpovídají za vybírání tradičních vlastních zdrojů, vedení účetnictví a provádění nezbytných kontrol a šetření[63]. Jsou povinny vést „účetnictví A“ k evidenci zaplacených celních dluhů a/nebo záruk a „účetnictví B“ k evidenci nezaplacených nebo nezajištěných celních dluhů (nebo zajištěných, ale sporných). Většina dluhů vedených v účetnictví B je výsledkem zjištěných podvodů nebo nesrovnalostí. Primární vnitrostátní kontroly (jak fyzické, tak administrativní) a vnitrostátní kontroly po účetní revizi odhalí většinu podvodů a jiných nesrovnalostí (80 % v letech 2006 a 2007). Komise dohlíží na řádné fungování systému tradičních vlastních zdrojů. Dohlíží na to, aby tradiční vlastní zdroje byly dostupné včas, a stanoví úroky pro případ pochybení. Kontrolní postupy zahrnují zejména: kontroly na místě ve členských státech, dohody o společných auditech[64], kontrolování nálezů předběžných připomínek (např. sektorové dopisy) a výroční zprávy Účetního dvora, jakož i specifické kontroly v případě informací od jiných útvarů Komise (např. informace od OLAF týkající se jednotlivých případů s významným finančním dopadem a vyžadujících vzájemnou pomoc). Generální ředitelství pro rozpočet v průběhu svých 32 inspekcí v roce 2007 zjistila 114 anomálií v oblasti tradičních vlastních zdrojů. Stejně jako v předchozích letech musel být pouze velmi omezený počet anomálií posuzován jako trestný čin (v roce 2007 nebyl otevřen žádný nový případ, v současnosti se projednává 31 případů), neboť tyto činy jsou pravidelně předmětem bilaterálních jednání s členskými státy a jsou předkládány Poradnímu výboru pro vlastní zdroje. V rámci kontrol anomálií popsaných ve výročních zprávách a v nálezech předběžných připomínek Účetního dvora obdrželo v roce 2007 GŘ pro rozpočet 20 nových dopisů s připomínkami. Výsledky kontrol v ničem neodporují obecnému obrazu financování rozpočtu EU z tradičních vlastních zdrojů, které se jeví jako pohotové a dbalé lhůt. Členské státy celkově dodržují právní řád v této oblasti. Kontroly a inspekce dodržování nařízení (Euratom, ES) 2185/96[65] Nařízení (Euratom, ES) č.2185/96 svěřuje Komisi pravomoc provádět kontroly na místě v členských státech a v souladu s platnými dohodami o spolupráci ve třetích zemích. Tuto pravomoc vykonává od 1. června 1999 OLAF[66]. Kontroly a inspekce na místě prováděné u hospodářských subjektů představují typickou činnost externího šetření, to znamená administrativní šetření OLAF prováděné vně institucí, útvarů a organizací Společenství s cílem bojovat proti veškeré nezákonné činnosti poškozující finanční zájmy Evropské unie. Při provádění nařízení 2185/96 sleduje OLAF hlavní linie rukojeti[67] přijaté v říjnu 1997, která se právě aktualizuje. V roce 2007 provedl OLAF celkem 74 kontrol na místě ve smyslu nařízení 2185/96 (číslo srovnatelné se 72 kontrolami v roce 2006), to znamená: - 25 v oblasti zemědělství; - 26 v oblasti strukturálních politik; - 21 v oblasti přímých výdajů a vnější podpory; - 2 spojené s interním šetřením. Všechny kontroly na místě proběhly na území EU, a to s výjimkou jedné kontroly na místě provedené ve třetí zemi v oblasti vnější podpory. Zkušenost ukázala, že kontroly na místě představují z hlediska kvantity a kvality velmi významný nástroj k provádění vnějších šetření. Operativní výsledek však ve značné míře závisí na účinnosti spolupráce vnitrostátních úřadů. V té věci OLAF v současné době připravuje novou zprávu o provádění nařízení 2185/96 uvádějící „správnou praxi“ pro každou etapu kontroly na místě. Zpráva by měla být přijata v roce 2008, a to spolu s novou verzí rukověti. PROMLčECÍ LHŮT A PRO STÍHÁNÍ A ROZHODNUTÍ VE VěCI NESROVNALOSTÍ Členské státy jsou odpovědny za stíhání pachatelů nesrovnalostí v oblastech spadajících pod sdílené řízení a tradičních vlastních zdrojů. Jsou rovněž pověřeny uplatňováním případných sankcí a správních opatření přijatých po soudním řízení. Účelem promlčení je zajištění právní jistoty. Došlo-li však k promlčení, nesrovnalost již není možno stíhat, uloženou sankci již nelze uplatnit. Na ochranu finančních zájmů Společenství stanoví článek 3 nařízení (ES, Euratom) 2988/95 minimální promlčecí lhůtu. Členské státy mohou stanovit lhůty delší. Aby bylo zjištěno, které vnitrostátní právní úpravy stanoví delší než minimální lhůty a jaké lhůty se uplatňují u případů neřešených právní úpravou Společenství, žádala Komise členské státy o vyplnění dotazníku. Souhrn odpovědí je uveden níže. Analýza se omezila na správní řízení[68]. U výdajů řízených přímo Komisí platí podle článku 73a finančního řádu a podle upřesněnív článku 85b prováděcích podmínek[69] promlčecí lhůta pět let. Tato oblast není předmětem této zprávy. Promlčecí lhůta pro stíhání nesrovnalostí „Běžná“ promlčecí lhůta. Čl. 3 odst. 1 nařízení 2988/95 stanoví promlčecí lhůtu čtyři roky od doby, kdy byla zjištěna nesrovnalost, aby bylo možno zahájit stíhání[70]. Evropské odvětvové předpisy mohou stanovit kratší lhůtu, která však nesmí být kratší než tři roky. Tyto lhůty se uplatní přímo ve vnitrostátním právu, pokud vnitrostátní předpisy nestanoví lhůty delší. 21 členských států stanovilo delší lhůty, než jsou lhůty, které stanoví právo Společenství. Tyto lhůty obecně činí 5 a 10 let; výjimečně činí až 12, nebo dokonce 20 let. Nařízení 2988/95 stanoví, že promlčení se přerušuje každým úkonem příslušného orgánu oznámeným dané osobě, který se týká vyšetřování nebo řízení o nesrovnalosti. Kromě toho určité vnitrostátní úpravy rovněž považují za důvod přerušení jednání o postupu narovnání s možným dlužníkem. „Absolutní“ promlčecí lhůta. Nařízení 2988/95 stanoví, že bez ohledu na úkony vedoucí k přerušení dojde k promlčení, jestliže uplynula „absolutní“ promlčecí lhůta, rovnající se dvojnásobku „běžné“ promlčecí lhůty, aniž příslušný orgán uložil sankci, a to s výjimkou případu, je-li důvodem k přerušení trestní stíhání zahájené proti dotyčné osobě pro stejné skutky. Devět členských států stanovilo delší „absolutní“ lhůty v určitých specifických oblastech. Jedná se nejčastěji o lhůtu 10 let s výjimkou jednoho případu, kdy doba činí 20 let. Lhůta pro výkon rozhodnutí o správní sankci Nařízení 2988/95 stanoví lhůtu tři roky pro výkon rozhodnutí, na základě kterého byla uložena správní sankce[71]. 15 členských států uvedlo, že stanoví delší lhůty, které činí 4 až 10 let od rozhodnutí, jímž byla uložena sankce. Nejčastější je lhůta 5 let. Tato lhůta obecně počíná běžet již od vynesení rozhodnutí, avšak v určitých členských státech běží počínaje 1. lednem následujícího roku, po oznámení rozhodnutí nebo po vypršení platební lhůty stanovené rozhodnutím. Důvody přerušení jsou obdobné jako lhůty uplatňované obecně při soudním stíhání. Lhůta pro výkon rozhodnutí o správním opatření (vymáhání) Evropské právo nestanoví lhůtu pro výkon rozhodnutí vyneseného v rámci řízení podle vnitrostátního práva ukládajícího správní opatření. Tato lhůta má však zvláštní význam pro úspěch řízení týkajícího se vymáhání. Mohlo by se zdát logické, že 27 členských států stanoví tyto lhůty ve svém vnitrostátním právu, avšak pouze 21 z nich uvedl vnitrostátní ustanovení, která se nicméně navzájem značně liší, neboť se jedná o lhůty činící 3 až 10, dokonce až 20 let. Výchozí bod lhůty a důvody přerušení jsou obdobné jako ty, které se týkají lhůty pro výkon rozhodnutí ukládajícího správní opatření. VYMÁHÁNÍ Je-li rozpočet realizován za společného řízení a jedná-li se o tradiční vlastní zdroje, jsou za vymáhání od konečných příjemců odpovědny v první řadě členské státy. Na úrovni útvarů Komise jsou zmocnění jednatelé (GŘ) odpovědni za finanční kontrolu. OLAF se podílí pouze na činnostech finanční kontroly přímo spojených s operativní činností. Pokud se však jedná o strukturální fondy, OLAF se po přechodnou dobu podílí v rámci postupného ukončování svých činností v této oblasti na kontrolování nesrovnalostí týkajících se programového období 1994 – 99, které byly oznámeny členskými státy[72]. Nové elektronické spojení přímo propojí údaje každého zmocněného jednatele s rejstříkem oznámení nesrovnalostí (ECR). Zemědělství Článek 32 nařízení (ES) 1290/2005 zavedl nový mechanismus revize neoprávněně vyplacených částek. Nezíská-li členský stát od příjemce neoprávněně vyplacenou částku zpět ve lhůtě čtyř let následujících po dni prvotního zjištění správním nebo soudním orgánem (nebo osmi let, jestliže je zpětné získání předmětem vnitrostátního soudního řízení), nese finanční důsledky z 50 % rozpočet dotyčného členského státu v rámci roční finanční revize účtů EZOZF a EZFRV. V určitých případech zanedbání ze strany členského státu jej lze zatížit částkou v plné výši. Tento mechanismus byl poprvé použit rozhodnutím Komise z dubna 2007[73], jímž byly revidovány všechny otevřené případy zpětně nevybraných částek před rokem. 2003 nebo 1999 (případy starší než 4, respektive 8, let) a 131,7 milionu EUR bylo připsáno k tíži členských států. Dalších sto milionů EUR bylo nebo bude připsáno k tíži členských států pozdějšími rozhodnutími Komise při revizi účtů za finanční rok 2006; bylo odděleno v dubnu 2007. Za finanční rok 2007 poskytly členské státy finanční údaje týkající se postupů vymáhání podle GŘ AGRI. Na základě konečného stavu zjištěného k 11. dubnu 2008 bylo členskými státy v průběhu finančního roku 2007 vybráno zpět 154,3 milionů EUR a zbývající – ke konci finančního roku dosud nevrácené částky – činily 1,438 miliardy EUR. Finanční důsledky případů nevybraných částek z roku 2003 nebo 1999 byly stanoveny podle výše uvedeného pravidla „50-50“, přičemž 137,6 milionu EUR bylo připsáno k tíži členským státům rozhodnutím o schválení účetních uzávěrek z dubna 2008[74]. Kromě toho bude k tíži rozpočtu Společenství připsáno 165 milionů EUR týkajících se případů nedobytnosti za finanční rok 2007. Po připsání prvních 50 procent k tíži rozpočtu členských států musí členské státy dále pokračovat ve vnitrostátním vymáhání neoprávněně vyplacených částek od příjemců a následně připsat 50 % skutečně zpět získaných částek k dobru rozpočtu Společenství. Strukturální fondy V oblasti strukturálních fondů zajišťují vymáhání neoprávněně vyplacených částek v důsledku nesrovnalosti nebo podvodu od příjemců rovněž členské státy. Na úrovni Komise lze tyto částky vymáhat zejména snížením nebo zrušením finanční spoluúčasti. Programy spolufinancované ze strukturálních fondů jsou víceleté a založené na průběžných platbách. K vymáhání neoprávněně vyplacených částek lze přistoupit před uzávěrkou programu nebo po ní. Konečným datem pro předložení žádosti o závěrečnou výplatu Komisi za programové období 1994 – 99 byl 31.březen 2003. V průběhu tohoto období Společenství spolufinancovalo asi 1 000 programů v celkové částce asi 159 miliard EUR[75]. Řídící a správní útvary Komise za pomoci OLAF zajišťují správní a finanční kontrolu, aby tyto programy mohly být uzavřeny. Za programové období 1994 – 1999 oznámily členské státy 11 647 případů nesrovnalostí (74 v roce 2007) v odpovídající odhadované finanční hodnotě 1,52 miliardy EUR[76] z příspěvku Společenství (68 milionů EUR za rok 2007). Z těchto případů bylo 5 686 definitivně uzavřeno na úrovni Komise, odpovídající částka 630 milionů EUR byla vzata v úvahu při závěrečné výplatě nebo uvolněna po uzávěrce nebo vrácena do rozpočtu Společenství. Členské státy uvedly, že správní a soudní řízení byla ukončena na vnitrostátní úrovni v 1 610 případech, s finančním dopadem 101 milionů EUR za totéž období. Útvary Komise iniciovaly smírčí jednání, aby tyto případy mohly být uzavřeny. Komise kromě toho v roce 2007 přijala rozhodnutí o finančních důsledcích, které se týká výdajů financovaných z EZOZF , sekce „orientační“, u 27 oznámení, u nichž členské státy žádaly, aby nedobytné částky byly připsány k tíži rozpočtu Společenství. Za programové období 2000 – 2006 oznámily členské státy dosud 12 161 případů nesrovnalostí (3 428 v roce 2007) ve finanční hodnotě asi 1,79 miliardy EUR z příspěvku Společenství (630 milionů EUR za rok 2007). Členské státy uvedly Komisi, že správní nebo soudní řízení byla vedena na vnitrostátní úrovni ve 4 471 případech a že byla získána zpět částka asi 509 milionů EUR. Celková částka finančních oprav týkajících se programových období 1994 – 99 a 2000 – 2006 činila 2 141 milionů EUR (176 v roce 2007), respektive 1 569 milionů EUR (220 milionů v roce 2007). Tyto finanční opravy vycházejí z auditů Komise, Účetního dvora, šetření OLAF a řízení o uzávěrce programů období 1994 – 1999. Zahrnují úřední rozhodnutí o finanční opravě v důsledku zjištění nesrovnalosti, uvolnění při uzávěrce programu, kdy členský stát nenahlásil dostatečné oprávněné výdaje, a vrácení částek, získaných zpět v důsledku ukončení soudních řízení, která v okamžiku uzávěrky programů dosud nebyla rozhodnuta[77]. Většina těchto částek vzatých v úvahu v důsledku nesrovnalostí oznámených Komisi tvoří součást těchto finančních oprav. Určité nesrovnalosti jsou sice oznámeny, avšak odpočty jsou prováděny před vyplacením, a proto netvoří součást finančních oprav. Vlastní zdroje Členské státy jsou povinny získat zpět zjištěné částky včetně těch, které evidují ve společné databázi OWNRES. Částka k vymáhání v důsledku nesrovnalostí odhalených v roce 2007 činí asi 377 milionů EUR. Je možné, že navzdory úsilí členských států nebude moci být zjištěná částka získána zpět v plné výši. Zjištěné částky se mohou měnit v závislosti na dodatečných informacích nebo soudních řízeních, nebo může být dluh prohlášen za nedobytný z důvodu finančních problémů dlužníka. V současné době činí míra zpětného získání částek u nesrovnalostí, k nimž došlo v roce 2007, 40 % (asi 150 milionů EUR)[78]. Jedná se o dobrý výchozí stav: celková míra zpětného získání za rok 2006, uvedená ve zprávě za poslední rok, činila 32 % a od té doby stoupla na 40 %. V průběhu posledních deseti let se míra zpětného získání pohybovala mezi 40 a 55 %. Jestliže skutečnost, že nedojde ke zpětnému získání, není možné přičíst členskému státu, může tento členský stát požádat o smazání nedobytné částky. Komise v roce 2007 zamítla smazání požadované určitými členskými státy v 16 případech v odpovídající výši asi 28 milionů EUR, neboť usoudila, že členské státy byly odpovědné za skutečnost, že nedošlo ke zpětnému získání. Kromě toho určité členské státy zaplatily Komisi více než 20 milionů EUR na základě zásady finanční odpovědnosti, neboť nezjistily existující celní dluhy. Přímé výdaje V oblastech, v nichž prostředky řídí přímo instituce, vymáhají neoprávněně vyplacené částky bez zásahu členských států zpět také tyto instituce. Finanční řád a jeho prováděcí podmínky stanoví jednotlivé etapy postupu vymáhání: - odhad a zjištění pohledávky řídícím orgánem (s ujištěním o její nespornosti, likviditě a oprávněnosti); - vystavení inkasního příkazu (instrukce řídícího orgánu účetnímu k zahájení vymáhání) s následným dobropisem zaslaným dlužníkovi; a - inkasování účetním, který – pokud možno – přistoupí na splacení vyrovnáním, má-li dlužník sám nespornou, likvidní a oprávněnou pohledávku vůči Společenství. Jestliže po odeslání upomínek a úřední výzvy dlužník svůj dluh nevyrovnal a nemohl-li účetní inkasovat pohledávku vyrovnáním nebo pomocí bankovní záruky zřízené dlužníkem, rozhodne řídící orgán bezodkladně o způsobu vymáhání pohledávky vhodnými donucovacími prostředky. Existují dva možné, navzájem se vylučující způsoby, jak dosáhnout exekučního titulu: - přijetí rozhodnutí představující exekuční titul ve smyslu článku 256 ES (potvrzuje zjištění pohledávky v rozhodnutí, které představuje exekuční titul), - získání titulu soudní cestou u vnitrostátních soudů nebo soudů Společenství. Toto zahrnuje i občanskoprávní žalobu v rámci trestního řízení, u soudů, které ji povolují. U inkasních příkazů vydaných za finanční rok 2007 bylo již oznámeno úplné nebo částečné zpětné získání ve 226 oznámených případech. Útvary Komise získaly zpět 3,7 milionu EUR. Ve 184 případech byla získána zpět celá neoprávněná částka, v dalších 223 případech musí být tato částka teprve určena. Zbývá ještě získat zpět 10,7 milionu EUR, odpovídajících 204 případům. Vymáhání v důsledku případu OLAF Dojde-li závěrečná zpráva o případu OLAF k závěru, že určité částky byly pravděpodobně vyplaceny příjemcům neoprávněně nebo nebyly zpětně získány, ačkoli měly být, odpovědné orgány, obvykle úřady členských států nebo dotyčných třetích zemí, jsou povinny uvedené částky vymáhat. OLAF sleduje průběh tohoto vymáhání. V roce 2007 OLAF formálně uzavřel finanční kontrolu více než 203 milionů EUR. V oblasti strukturálních fondů bylo získáno zpět 197,67 milionů, po uzavření 53 případů, z nichž 35 bylo součástí nevyřízených „starých případů“. Tato částka je uvedena v účtech Komise za předchozí finanční období. Značné částky byly rovněž získány zpět v roce 2007 v rámci dosud neuzavřených případů. [pic][pic][pic] [1] Zprávy za předchozí roky viz: http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html. [2] SEK(2008)2300 a SEK(2008)2301. [3] Čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství, Úř. věst. L 312, 23.12.1995. [4] Čl. 1 odst. 1 písm. a) Úmluvy o ochraně finančních zájmů Společenství ze dne 26. července 1995, Úř. věst. C 316, 27.11.1995. [5] SEK(2008)2300. [6] Anti Fraud Information System/External Communications Registry. [7] Čísla za určité obory byla aktualizována po vydání zprávy za rok 2006. [8] Výpočet zahrnuje celé období finančních výhledů za 2000 – 2006. [9] Cla a zemědělské dávky. [10] Toto procento bylo vypočteno na základě odhadu tradičních vlastních zdrojů v celkovém rozpočtu na rok 2007, nikoli na účetním základě. [11] Nařízení (ES) č. 1848/2006 ze dne 14. prosince 2006 o nesrovnalostech a zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených v rámci financování společné zemědělské politiky, o organizaci informačního systému v této oblasti a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 595/91, Úř. věst L 355, 15.12.2006. [12] Evropský fond regionálního rozvoje. [13] Evropský sociální fond. [14] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html. [15] KOM(2007) 489. [16] Nařízení Rady (ES) č. 14/2008, kterým se mění nařízení (EHS) č. 386/90, Úř. věst. L 8, 11.1.2008. [17] Nařízení (ES) č. 1889/2005, Úř. věst. L 309, 25.11.2005. [18] Úř. věst. L 82, 22.3.1997. [19] KOM(2006)866. [20] Výše uvedené nařízení (ES) 515/97. [21] Například pohyb kontejnerů. [22] V roce 2008 byly přijaty tyto návrhy: nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 450/2008 ze dne 23. dubna 2008, kterým se stanoví celní kodex Společenství (Modernizovaný celní kodex), Úř. věst. L 145, 4.6.2008, a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 70/2008/ES ze dne 15. ledna 2008 o bezpapírovém prostředí pro celnictví a obchod, Úř. věst. L 23, 23.1.2008. [23] Úmluva ze dne 18. prosince 1997, Úř. věst. C 24, 23.1.1998. [24] Podle oznámení v souladu s čl. 32 odst. 4 Úmluvy. [25] Úmluva ze dne 26. července 1995, Úř. věst. C 316, 27.11.1995. [26] Protokol ze dne 8. května 2003, Úř. věst. C 139, 13.6.2003. [27] UK a MT ratifikovaly protokol dne 15. ledna 2008. AT, BE, EL, IT, IE a PT jej neratifikovaly. [28] Rozhodnutí Rady 2008/39/SVV ze dne 6. prosince 2007, Úř. věst. L 9, 12.1.2008, a rozhodnutí Rady 2007/764/ES ze dne 8. listopadu 2007, Úř. věst. L 307, 24.11.2007. [29] BE, DE, EL, ES, FR, IT, LU, NL, PT a FI. [30] UK není účastníkem této dohody. [31] UK není účastníkem této dohody. [32] Dokument WHO WHA (Světového zdravotnického shromáždění) 56.1 ze dne 21. května 2003, který vstoupil v platnost dne 27. února 2005. [33] Sdělení Komise SEK(2001)2029 v konečném znění. [34] Výsledky zavedení fraud-proofing mechanismu za období 2002 – 2007 byly předmětem podrobné zprávy SEK(2007)1676 v konečném znění. [35] KOM(2007)806 v konečném znění. [36] Návrh nařízení Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 1338/2001, KOM(2007) 525 v konečném znění. [37] Třetí zpráva Komise vycházející z článku 11 rámcového rozhodnutí Rady ze dne 29. května 2000, KOM(2007) 524 v konečném znění. [38] Rámcové rozhodnutí 2000/383/SVV, Úř. věst. L 140, 14.6.2000 [39] Rozhodnutí Rady ze dne 17. prosince 2001, Úř. věst. L 339, 21.12.2001. [40] http://ec.europa/anti-fraud/programmes/index_fr.html. [41] Rozhodnutí č. 878/2007/ES, Úř. věst. L193, 25.7.2007. [42] KOM(2007)127. [43] Finanční nařízení Rady (ES, Euratom) 1605/2002 ze dne 25. června 2002, Úř. věst. L 248, 16.9.2002, ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1995/2006 ze dne 13. prosince 2006, Úř. věst. L 390, 30.12.2006. [44] Nařízení Komise (ES) 1828/2006 ze dne 8. prosince 2006, Úř. věst. L 371, 27.12.2006. [45] Nařízení Rady (ES) 1437/2007 ze dne 26. listopadu 2007, Úř. věst. C 181, 3.8.2007 ; nařízení Komise (ES) 498/2007 ze dne 26. března 2007, Úř. věst. L120, 10.5.2007. [46] KOM(2006)254. [47] KOM(2007)758. [48] BE, CZ, HU, MT a RO. [49] Výše uvedená. [50] První protokol ze dne 27. září 1996, Úř. věst. C 313, 23.10.1996. Protokol ze dne 29. listopadu 1996 o předběžném výkladu Úmluvy ze strany ESD, Úř. věst. C 151, 20.5.1997. Druhý protokol ze dne 19. června 1997, Úř. věst. C 221, 19.7.1997. [51] Rozhodnutí Rady 2008/40/JAI ze dne 6. prosince 2007 , Úř. věst. L 9, 12.1.2008. [52] CZ, HU, MT a PL k dnešnímu dni neratifikovaly ani Úmluvu, ani její protokoly. EE neratifikovalo protokol o výkladu Úmluvy ESD. IT neratifikovala druhý protokol, čímž brání jeho nabytí účinnosti. Komise ve své druhé zprávě o uplatnění Úmluvy a jejích protokolů (KOM(2008) 77 v konečném znění) rovněž poukázala na nedostatky v převzetí některých ustanovení u sedmi členských států. Komise se spojí s těmito státy jednotlivě za účelem zdárného provedení. [53] Vnitrostátní úřady Maroka (tato dohoda zahrnuje rovněž oblast cel), Džibuti, Kongo, Brazzaville, Senegal, Argentina a Fórum generálních inspekcí afrických států (FIGE). [54] DE, IT a SK. [55] Úř. věst. C 107, 30.4.2004. [56] KOM(2006)9 a SEK(2006)49. Pod pojmem „rámec integrované kontroly“ je nutno chápat systémy doplňkového a dostatečného dohledu a kontroly, aby bylo dosaženo přiměřené jistoty, že riziko omylu je řádně zvládáno na všech operačních úrovních. Koncem roku 2008 zveřejní Komise sdělení o cenách a prospěšnosti kontroly z pohledu zbytkového rizika. K ostatním aspektům – viz první zprávu (KOM(2007)86) a závěrečnou zprávu o provádění akčního plánu (KOM(2008)110). [57] Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti; nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) o Evropském fondu pro regionální rozvoj; nařízení Komise (ES) č. 1828/2006 ze dne 8. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1083/2006 a k nařízení (ES) č. 1080/2006. Obdobné předpisy platí v sektoru rybolovu, nařízení (ES) č. 1198/2006, Úř. věst. L 223, 15.8.2006. [58] Článek 53b (3) finančního nařízení. [59] Tato informace nebyla ověřena srovnáním s údaji, které má k dispozici Generální ředitelství Komise pro regionální politiku. Souhrn odpovědí byl zveřejněn v dokumentu SEK(2008)2301. [60] Nařízení (ES) č. 1290/2005, Úř. věst. L 209, 11.8.2005. [61] Nařízení (ES) č. 885/2006, Úř. věst. L 171, 23.6.2006. [62] Rozhodnutí 2007/243/ES (Úř. věst. L106, 24.4.2007), 2007/247/ES (Úř. věst. L261, 6.10.2007) a 2008/68/ES (Úř. věst. L18, 23.1.2008). [63] Nařízení Rady (ES, Euratom) 1150/2000 Úř. věst. L130, 31.5.2000. [64] Dohody o společných auditech se týkají AT, DA a NL. Tyto členské státy samy provádějí audity na téma zvolené v dohodě s GŘ pro rozpočet, které v dalším sleduje řízení a výsledky auditu při hodnotící inspekci. [65] Nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96, Úř. věst. L 292, 15.11.1996. [66] Nařízení (ES) č. 1073/1999 a nařízení (Euratom) č. 1074/1999, Úř. věst. L 136, 31.5.1999. [67] UCLAF/12/SEC(97)9989. [68] Určité členské státy výslovně uvedly, že pravidla občanského soudního řízení se vztahují rovněž na správní řízení. Předpisy občanského práva byly vzaty v úvahu pouze v tomto případě. [69] Nařízení Komise (ES, EURATOM) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002, Úř. věst. L 357, 31.12.2002. [70] Stíhání je správní nebo soudní řízení zahájené za účelem odhalení a prokázání nesrovnalostí. [71] Toto se týká uplatňování sankcí, které jsou definovány v článku 5 téhož nařízení. [72] Sdělení K(2007)5709 o rozdělení úkolů uvnitř Komise při finanční kontrole nesrovnalostí. [73] Rozhodnutí 2007/327/ES, Úř. věst. L 122, 11.5.2007. [74] Rozhodnutí 2008/396/ES, Úř. věst. L139, 29.5.2008. [75] Jedná se o víceleté programy. Toto číslo nezahrnuje přímé projekty financované v rámci strukturálních fondů a Fondu soudržnosti. [76] Stav podle údajů databáze ECR k 15. 4. 2008. [77] Tyto částky nezahrnují finanční opravy, které nezavdávají důvod k vymáhání, například takové, které se provádějí, jestliže členský stát odhalil nesrovnalost nebo souhlasil s finanční opravou navrženou Komisí, a neoprávněná částka byla přidělena jinému projektu. [78] Použitá čísla byla vypočtena na základě údajů dostupných k 9. březnu 2008.