V praxi nebudou mít navržené změny na závazky členských států, jelikož dotčené závazky již jsou součástí acquis EU a členské státy je uplatňují. Navržené změny by nicméně smluvním stranám mimo EU, zejména z regionu EECCA, umožnily i nadále po delší dobu využívat flexibilitu, jež již byla sjednána a dohodnuta v rámci změny Göteborského protokolu z roku 2012.

3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

Flexibilní harmonogramy v článku 3a a příloze VII pozměněného Göteborského protokolu byly dohodnuty a přijaty v roce 2012, a to s cílem vytvořit zjednodušený vstupní mechanismus, a podpořit tak ratifikaci větším počtem smluvních stran. Žádná země regionu EECCA však do srpna 2019 této flexibility nedokázala využít. V návaznosti na diskuse o stávajících překážkách ratifikace pro země EECCA proto smluvní strany úmluvy o ovzduší na zasedání pracovní skupiny pro strategii a přezkum ve dnech 20.–24. května 2019 vyjádřily zájem na prodloužení tohoto flexibilního harmonogramu.

Pokud k rozšíření flexibility nedojde, považuje se za nepravděpodobné, že země EECCA protokol v blízké budoucnosti ratifikují. Je v zájmu EU, aby země jejího sousedství Göteborský protokol ratifikovaly; pomohlo by to omezit znečišťování ovzduší přecházející hranice států EECCA a směřující do členských států EU.

Závazky stanovené v Göteborském protokolu se odrážejí v ustanoveních směrnice (EU) 2016/2284.

4.Právní základ

4.1.Procesněprávní základ

4.1.1.Zásady

Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale mohou „rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“.

4.1.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě

Výkonný orgán je orgán zřízený dohodou, konkrétně úmluvou o ovzduší.

Akt, který má výkonný orgán přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazný podle mezinárodního práva v souladu s článkem 13a Göteborského protokolu.

Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec úmluvy o ovzduší ani Göteborského protokolu.

Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.

4.2.Hmotněprávní základ

4.2.1.Zásady

Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie. Má-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

4.2.2.Uplatňování v tomto konkrétním případě

Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají životního prostředí.

Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž článek 191 SFEU.