Návrh nařízení Evropského Parlamentu a Rady o názvech textilií a souvisejícím označování textilních výrobků etiketami {SEC(2009)91} {SEC(2009)90} /* KOM/2009/0031 konecném znení/2 - COD 2009/0006 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 4.3.2009 KOM(2009) 31 v konečném znění/2 2009/0006 (COD) CORRIGENDUM: Annule et remplace le document COM(2009) 31 final du 30.1.2009Concerne toutes les versions linguistiques:erreur au niveau du titre sur la page de couverture Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o názvech textilií a souvisejícím označování textilních výrobků etiketami {SEC(2009)91} {SEC(2009)90} DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU The idea for a revision of Textile Names legislation came to light in recent years as a result of the experience developed with regular technical amendments to introduce new fibre names into the existing Directives. Tyto zkušnosti ukazují, že existoval prostor pro zjednodušení stávajícího právního rámce s potenciálními příznivými dopady na soukromé zúčastněné subjekty i orgány veřejné správy. Clem přepracování těchto právních předpisů je zjednodušit a zlepšit existující regulační rámec pro rozvoj a příjem nových vláken, přičemž záměrem je podnítit inovaci v textilním a oděvním odvětví a umožnit uživatelům vláken i spotřebitelům rychlejší využívání přínosu inovačních produktů. Navrhované přepracování navíc zlepší transparentnost postupu doplňování nových vláken do seznamu harmonizovaných názvů vláken. Zároveň zvýší flexibilitu při přijímání právních předpisů, jejichž cílem je udržet krok s potřebami očekávaného technologického rozvoje v textilním průmyslu. Cílem přepracování není rozšířit právní předpisy EU na další požadavky týkající se označování etiketami nad rámec složení vlákenných směsí a harmonizace názvů textilních vláken, na něž se již vztahují stávající směrnice. Přepracování právních předpisů EU týkajících se názvů a označování textilií etiketami[1] bylo oznámeno v roce 2006 v dokumentu nazvaném „První zpráva o pokroku o strategii pro zjednodušení právního prostředí”[2] a bylo zahrnuto do pracovního a legislativního programu Komise na rok 2008. 2. KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN Vzhledem k omezenému rozsahu tohoto přepracování proběhla cílená konzultace zúčastněných stran. Do konzultačního procesu se zapojila celá řada zúčastněných stran: sdružení průmyslu a maloobchodníků, odbory, organizace spotřebitelů, evropské normalizační orgány i správní orgány členských států[3]. Zúčastněné strany a zástupci členských států byli vyzváni, aby v období od ledna do srpna roku 2008 předkládali svá stanoviska, návrhy a podněty, a to buď v rámci setkání organizovaných útvary Komise nebo písemně. Zúčastněné strany jsou toho názoru, že zavádění názvů nových vláken do evropských právních předpisů je důležité jak pro podporu inovace v evropském výrobním odvětví, tak z hlediska informovanosti spotřebitele. Politický obsah technických změn právních předpisů týkajících se názvů textilií však není důvodem pro náročné postupy a značné náklady, které jsou spojeny s provedením směrnice do vnitrostátního práva; je tedy třeba použít méně náročné legislativní řešení. Výsledky konzultací jsou obsaženy ve zprávě o posouzení dopadů a jeho přílohách. 3. POSOUZENÍ DOPADů Na základě výsledků konzultace zúčastněných stran a studie nazvané „Zjednodušení právních předpisů EU v oblasti názvů a označování textilií etiketami – posouzení dopadu možných politik“[4], Komise provedla posouzení dopadů různých možných politických postupů k dosažení výše uvedených cílů. Výbor Evropské komise pro posouzení dopadů projednal návrh této zprávy o posouzení dopadů připravený příslušným útvarem a s výhradou několika změn[5] jej schválil. Analýza a porovnání jednotlivých možností a jejich dopadů vedly k těmto závěrům: - Zahrnutí pokynů týkajících se obsahu dokumentace, která je součástí žádostí, a schvalování laboratoří, které mají podnikům pomáhat při vypracování příslušné dokumentace, ukazuje na potenciální přínos, pokud bude podávání žádostí ve větším souladu s požadavky útvarů Komise. Mohlo by to znamenat významnou úsporu času jak pro průmyslové odvětví, tak pro veřejnoprávní orgány. - Největší přínos pro průmyslové odvětví plyne ze zkrácení času mezi podáním žádosti o název nového vlákna a možností uvést vlákno na trh pod novým jménem. Znamená to úsporu z hlediska správních nákladů a časnější uskutečnění příjmů z prodeje daného vlákna. - Pro orgány členských států plynou největší přínosy z náhrady směrnic nařízením, jelikož již nebude nutné provádět změny do vnitrostátních právních předpisů. Díky tomu by mohlo být dosaženo značných úspor pro členské státy. - Přepracování zachová přínosy pro spotřebitele spočívající v jistotě, že pojmenovaná vlákna odpovídají stanoveným charakteristikám. Další výhody mohou pro spotřebitele plynout také z toho, že se nová vlákna budou na trh dostávat dříve. 4. PRÁVNÍ ZÁKLAD A SUBSIDIARITA Právní předpisy EU o názvech a označování textilií etiketami jsou založeny na článku 95 smlouvy o ES. Jejich cílem je vytvořit vnitřní trh pro textilní výrobky a zároveň zajistit náležité informace pro spotřebitele. Členské státy uznaly potřebu harmonizace právních předpisů Společenství v oblasti názvů textilií již v sedmdesátých letech dvacátého století. Rozdílné (neharmonizované) názvy textilních vláken v členských státech EU by představovaly technickou překážku obchodu na vnitřním trhu. Díky stejným informacím poskytovaným v rámci vnitřního trhu by navíc bylo možno lépe chránit zájmy spotřebitelů. Současný návrh nemění politickou rovnováhu mezi členskými státy a EU. Předpokládá se zřízení výboru, jenž bude v souladu s pravidly výboru pro regulativní postup s kontrolou Komisi nápomocen a bude poskytovat stanoviska ohledně prováděcích opatření navržených s cílem upravit řízení. Taková je současná situace v případě stávajících směrnic. 5. HLAVNÍ PRVKY NÁVRHU A ZMěNY STÁVAJÍCÍCH PRÁVNÍCH PřEDPISů O NÁZVECH A OZNAčOVÁNÍ TEXTILIÍ ETIKETAMI Hlavní navrhované změny stávajících právních předpisů lze shrnout takto: 5.1. Usnadnění legislativního procesu při přizpůsobování právních předpisů technickému pokroku 5.1.1. Přeměna směrnice 96/74/ES v nařízení Právní předpisy o názvech a označování textilií etiketami je třeba upravovat pokaždé, když se do seznamu harmonizovaných názvů doplní název nového vlákna. Tyto změny jsou čistě technické povahy a lze je zavést snáze formou nařízení, čímž se sníží administrativní zatížení vnitrostátních orgánů. 5.1.2. Zrušení směrnic o metodách a jejich přeměna v technickou přílohu Metody kvantifikace jsou nezbytným nástrojem, který umožní ověření informací o složení poskytnutých na etiketě, a vyžaduje tedy rovněž aktualizaci, aby se zohlednily názvy nových vláken. Vzhledem k jejich podrobnému technickému obsahu se přizpůsobování jednotných metod lépe řeší formou přílohy hlavního nařízení. Článek 22 proto zrušuje směrnice 96/73/ES a 73/44/EHS a navrhované nařízení zahrnuje přílohu VIII, kterou se stanoví jednotné metody používané při úředních zkouškách. 5.2. Zkrácení času mezi předložením žádosti a schválením názvu nového vlákna K tomu, aby mohli mít výrobci, uživatelé i spotřebitelé vláken prospěch z používání nových vláken a inovačních výrobků dříve, by měly být názvy nových vláken v EU přijímány rychleji. Kromě času získaného změnou směrnice 96/74/ES v nařízení, lze rovněž zkrátit dobu nezbytnou pro technické zkoumání žádostí o názvy nových vláken, pokud bude dokumentace žádostí předložená výrobci správnější a úplnější s ohledem na požadavky, které musí splňovat. 5.2.1. Minimální požadavky na žádosti o název nového vlákna Nový článek (článek 6) zavádí postup, kterým se musí řídit výrobce požadující doplnění názvu nového vlákna do technických příloh nařízení. Výrobce musí předložit dokumentaci s žádostí Komisi, přičemž přihlédne k minimálním požadavkům stanoveným v příloze II. 5.2.2. Zpráva o provádění nařízení Článek 21 vyžaduje, aby Komise po 5 letech vypracovala zprávu věnovanou provádění nařízení. Tato zpráva se zaměří na posouzení zkušeností nabytých v souvislosti s obdrženými žádostmi o názvy nových vláken v uvedeném období a bude zkoumat, zda je v důsledku přepracování navrhovaných postupů možné dosáhnout dalších časových úspor. 5.3. Další změny Kromě změn uvedených v bodech 5.1 a 5.2 bylo znění stávajících právních předpisů revidováno v souladu s aktuálními legislativními normami s cílem usnadnit jejich použitelnost a zajistit, aby občané, hospodářské subjekty i veřejnoprávní orgány mohli lépe porozumět svým právům a povinnostem. Významné změny obsažené v návrhu jsou tyto: - Článek 1 stanoví předmět nařízení. - Článek 3 obsahuje další definice. - Článek 4 stanoví obecné povinnosti spojené s uváděním textilních výrobků na trh. - Ustanovení čl. 11 odst. 2 výslovně stanoví, že dodávání etiket i informace na ní uvedené jsou odpovědností hospodářských subjektů. - Článek 14, věnovaný zvláštním ustanovením, odkazuje na technickou přílohu, která obsahuje podrobná pravidla pro určité textilní výrobky. - Podobně se na technickou přílohu odkazuje také v článku 16 věnovaném položkám, ke kterým se pro stanovení procentuálních podílů vláken nepřihlíží. - Článek 17 obsahuje ustanovení týkající se dozoru na trhem. - Článek 18 specifikuje cizí vlákna a výrobní tolerance. 6. PROBÍHAJÍCÍ ZMěNA SMěRNIC TÝKAJÍCÍCH SE TEXTILIÍ V roce 2006 obdržely útvary Komise žádost o doplnění názvu nového vlákna „melamin“ do příloh směrnice 96/74/ES. Při zkoumání v technických pracovních skupinách s odborníky z členských států došlo ke shodě, že daná žádost je technicky správná. Je proto vhodné přizpůsobit směrnice 96/74/ES a 96/73/ES technickému pokroku. Směrnice 96/74/ES a 96/73/ES budou tedy upraveny tak, aby byl název nového vlákna „melamin“ zahrnut do jejich technických příloh. Podle čl. 16 odst. 1 směrnice 96/74/ES a čl. 5 odst. 2 směrnice 96/73/ES jsou doplnění k přílohy I a II směrnice 96/74/ES a doplňky a změny přílohy II směrnice 96/73/ES přijímány Komisí v souladu se stanoviskem Výboru po směrnice o názvech a označování textilií etiketami. Podle předpokladů bude během konzultace uvedeného výboru Komisí současný návrh nového nařízení procházet legislativním procesem schvalování v Radě a Evropském parlamentu. Zamýšlí se doplnit název nového vlákna „melamin“ do příloh uvedených směrnic poté, co výbor vydá k návrhu Komise příznivé stanovisko. Aby se zabránilo zbytečným prodlevám a dalším změnám, je vhodné, aby nové nařízení zahrnovalo nové vlákno v hranatých závorkách [melamin], za předpokladu, že stanovisko výboru bude příznivé. 2009/0006 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY …/…/ES ze dne […] o názvech textilií a souvisejícím označování textilních výrobků etiketami (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[6], v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[7], vzhledem k těmto důvodům: (1) Směrnice Rady 73/44/EHS ze dne 26. února 1973 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kvantitativní analýzy třísložkových směsí textilních vláken[8], směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/73/ES ze dne 16. prosince 1996 o některých metodách kvantitativní analýzy dvousložkových směsí textilních vláken[9] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/74/ES ze dne 16. prosince 1996 o názvech textilií (přepracované znění)[10], byly několikrát změněny. Vzhledem k dalším potřebným změnám by měly být z důvodu jasnosti nahrazeny jediným právním nástrojem. (2) Právní předpisy Společenství o názvech textilií a souvisejícím označování textilních výrobků etiketami jsou z hlediska obsahu velmi technické, přičemž podrobná ustanovení je třeba pravidelně upravovat. Aby se zabránilo nutnosti provést technické úpravy do vnitrostátních právních předpisů, a snížilo se tak správní zatížení vnitrostátních orgánů členských států a aby se umožnilo rychlejší přijímání názvů nových vláken, které se mají používat v celém Společenství současně, jeví se pro provedení právního zjednodušení jako nejvhodnější právní nástroj nařízení. (3) V zájmu odstranění možných překážek řádnému fungování vnitřního trhu působených odlišnými ustanoveními členských států s ohledem na názvy, složení a označování textilních výrobků je nutné harmonizovat názvy textilních vláken a údaje na etiketách, v označení a průvodních dokladech textilních výrobků v různých stádiích jejich výroby, zpracování a distribuce. (4) Je vhodné stanovit pravidla umožňující výrobcům požadovat zahrnutí názvu nového vlákna do seznamu názvů povolených vláken. (5) Mělo by být také vypracováno ustanovení týkající se určitých výrobků, které nejsou vyrobeny výlučně z textilních materiálů, ale obsahují textilie, které tvoří podstatnou část výrobku, nebo na tyto textilie zvlášť upozorňuje výrobce, zpracovatel nebo obchodník. (6) Tolerance týkající se „jiných vláken“, která nemusí být uvedena na etiketách, by se měla vztahovat jak na čisté výrobky, tak na směsi. (7) Označování složení by mělo být povinné, aby bylo zajištěno, že jsou všem spotřebitelům ve Společenství k dispozici správné informace na jednotné úrovni. V případech, kdy je technicky obtížné určit složení výrobku v době výroby, by mělo být možno uvést na etiketě pouze ta vlákna, která byla v době výroby známa, za předpokladu, že představují určité procento hotového výrobku. (8) Pro zabránění rozdílům při uplatňování mezi členskými státy je nezbytné stanovit přesné metody označování určitých textilních výrobků složených ze dvou nebo více složek a rovněž specifikovat složky textilních výrobků, které není třeba brát v úvahu při označování etiketami a při analýzách. (9) Textilní výrobky, u kterých se vyžaduje pouze označování společnou etiketou, a výrobky prodávané v metráži nebo odstřizích se mají nabízet k prodeji takovým způsobem, aby se spotřebitel mohl plně seznámit s informacemi uvedenými na společném obalu nebo na návinu. (10) Používání popisů nebo názvů, které se těší zvláštnímu zájmu mezi uživateli a spotřebiteli, by mělo podléhat určitým podmínkám. Pro poskytování informací uživatelům a spotřebitelům je dále vhodné, aby názvy vláken souvisely s charakteristikami vlákna. (11) Dozor na trhem výrobků, jež náleží do působnosti tohoto nařízení, v členských státech by se měl řídit ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků[11]. (12) Je nutné stanovit metody odběru vzorků a analýzy textilních výrobků s cílem předejít možným námitkám proti používaným metodám. Metody používané při úředních zkouškách v členských státech ke stanovení složení směsí vláken textilních výrobků složených z dvousložkových a třísložkových směsí by měly být jednotné, jak pokud jde o předúpravu vzorků, tak o jejich kvantitativní analýzu. Toto nařízení by proto mělo stanovit jednotné metody analýzy pro většinu textilních výrobků složených z dvousložkových a třísložkových směsí, jež jsou na trhu. (13) Pokud jde o dvousložkové směsi, pro které neexistuje na úrovni Společenství jednotná metoda analýzy, je třeba, aby laboratoř pověřená prováděním zkoušek mohla stanovit složení takových směsí za použití jakékoliv platné metody, kterou má k dispozici, přičemž ve zprávě o analýze uvede získaný výsledek a, pokud je znám, stupeň přesnosti použité metody. (14) Toto nařízení by mělo stanovit smluvní přirážky pro přepočet suché hmotnosti každého vlákna zjištěného při analýze pro stanovení obsahu vláken v textilních výrobcích a mělo by uvádět dvě různé smluvní přirážky pro přepočet u česaných nebo mykaných vláken obsahujících vlnu a/nebo zvířecí chlupy. Jelikož není vždy možné stanovit, zda je výrobek zhotoven z česaných nebo mykaných vláken, a v důsledku toho mohou vznikat rozporné výsledky při uplatňování tolerancí při zkouškách shody textilních výrobků prováděných ve Společenství, měly by být laboratoře provádějící tyto zkoušky oprávněny uplatňovat ve sporných případech jedinou smluvní přirážku. (15) Měla by být stanovena pravidla týkající se výrobků nepodléhajících obecným požadavkům na označování etiketami stanoveným v tomto nařízení, zejména výrobků pro jednorázové použití nebo výrobků, u kterých je vyžadováno pouze označení společnou etiketou. (16) Je vhodné stanovit postup, který musí dodržet jakýkoli výrobce nebo jeho zástupce, který si přeje zahrnout název nového vlákna do technických příloh. Toto nařízení by proto mělo stanovit požadavky, které se vztahují na název nového vlákna, které má být doplněno do technických příloh. (17) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[12]. (18) Komise by zejména měla mít pravomoc přizpůsobovat technickému pokroku seznam názvů vláken a související popisy, minimální požadavky na technickou dokumentaci, která má být připojena k žádosti výrobce o doplnění názvu nového vlákna do seznamu názvů povolených vláken, zvláštní ustanovení týkající se korzetářských výrobků a některých druhů textilií, seznam výrobků, pro něž označování etiketami nebo označování není povinné, seznam výrobků, pro něž je povinné pouze označování společnou etiketou nebo společné označení, seznam položek, k nimž se nepřihlíží při zjišťování procentuálního podílu vláken, a smluvní přirážky používané pro výpočet hmotnostního podílu vláken obsažených v textilním výrobku, a měla by také mít pravomoc upravovat stávající nebo přijímat nové metody kvantitativní analýzy dvousložkových a třísložkových směsí. Jelikož tato opatření mají obecný význam a jejich účelem je změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení mimo jiné jeho doplněním o nové jiné než podstatné prvky, musí být přijata regulativním postupem s kontrolou podle článku 5a rozhodnutí 1999/468/ES. (19) Jelikož cílů navrhované opatření, totiž přijetí jednotných pravidel pro používání názvů textilií a pro označování textilních výrobků etiketami, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků opatření lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality, stanovenou v uvedeném článku, nepřekročí toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů. (20) Směrnice 96/74/EHS [nebo přepracované znění], 96/73/ES a 73/44/ES by měly být zrušeny. PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ: Kapitola 1 Obecná ustanovení Článek 1 Předmět Tímto nařízením se stanoví pravidla týkající se používání názvů textilií a souvisejícího označování textilních výrobků etiketami a pravidla týkající se kvantitativní analýzy dvousložkových a třísložkových směsí textilních vláken. Článek 2 Oblast působnosti 1. Toto nařízení se vztahuje textilní výrobky. Vztahuje se také na tyto výrobky: a) výrobky, u nichž tvoří textilní vlákna nejméně 80 % celkové hmotnosti; b) potahy nábytku, deštníků a slunečníků, u nichž tvoří textilní složky nejméně 80 % celkové hmotnosti; c) textilní složky vícevrstvých podlahových krytin, matrací a výrobků pro kempování, a oteplovací vložky do obuvi, rukavic, palčáků a rukavic bez prstů za předpokladu, že tyto části nebo vložky tvoří nejméně 80 % hmotnosti celého výrobku; d) textilie, které jsou obsaženy v jiných výrobcích a tvoří jejich neoddělitelnou součást, pokud je uvedeno jejich složení; 2. Ustanovení tohoto nařízení se nevztahují na textilní výrobky, které: a) jsou určeny pro vývoz do třetích zemí; b) přicházejí do členských států pod celní kontrolou za účelem tranzitu; c) jsou dováženy ze třetích zemí v rámci režimu aktivního zušlechťovacího styku; d) jsou předávány domáckým pracovníkům nebo nezávislým podnikům, které dodané výrobky dále za úplatu zpracovávají, aniž by došlo k převedení vlastnického práva k těmto výrobkům. Článek 3 Definice 1. Pro účely tohoto nařízení platí tyto definice: a) „textilními výrobky“ se rozumějí jakékoliv surové, částečně nebo zcela opracované, rozpracované nebo zpracované, předupravené nebo zhotovené výrobky, které jsou složeny výhradně z textilních vláken, bez ohledu na použitý postup směsování nebo spojování; b) „textilním vláknem“ se rozumí jedno z těchto vláken: i) útvar charakterizovaný svou ohebností, jemností a vysokým poměrem délky k maximálnímu příčnému rozměru, což jej činí vhodným pro textilní použití, ii) ohebné pásky nebo dutinky, jejichž zřejmá šířka je maximálně 5 mm, včetně pásků řezaných z širších pásů nebo fólií vyrobených z látek používaných pro výrobu vláken uvedených v tabulce 2 v příloze I a vhodných pro textilní použití; c) „zřejmou šířkou“ se rozumí šířka pásku nebo šířka dutinky ve složeném, zploštělém, slisovaném nebo zkrouceném stavu, nebo průměrná šířka v případě, že šířka není jednotná; d) „textilní složkou“ se rozumí část textilního výrobku se zřejmým obsahem vlákna; e) „cizími vlákny“ se rozumí jiná vlákna než vlákna uvedená na etiketě; f) „vložkou“ se rozumí oddělená položka používaná při sestavování oděvů a jiných výrobků, která sestává z jedné vrstvy nebo více vrstev textilního materiálu volně uchyceného na místě nejméně podél jednoho lemu; g) „označování společnou etiketou“ se rozumí způsob označování etiketami, kdy se jediná etiketa použije pro několik textilních výrobků nebo složek; h) „výrobky pro jednorázové použití“ se rozumí textilní výrobky, které lze použít pouze jednou nebo po omezenou dobu a jejichž běžné použití vylučuje jakoukoli obnovu pro následné použití ke stejnému nebo podobnému účelu. Článek 4 Obecná pravidla 1. Textilní výrobky mohou být uváděny na trh v rámci Společenství buď před jejich průmyslovým zpracováním, nebo během tohoto zpracování, nebo v jakémkoliv stadiu distribuce pouze tehdy, pokud jsou tyto výrobky označeny etiketami v souladu s tímto nařízením. 2. Uplatňováním tohoto nařízení není dotčeno uplatňování vnitrostátních pravidel a pravidel Společenství týkajících se ochrany průmyslového a obchodního vlastnictví, označení provenience, označení původu a předcházení nekalé soutěži. Kapitola 2 Názvy textilních vláken a související požadavky týkající se označování etiketou Článek 5 Názvy textilních vláken 1. Pro označování složení se používají pouze názvy vláken uvedené v příloze I. 2. Používání názvů v příloze I je omezeno na vlákna, jejichž povaha odpovídá popisu uvedenému v uvedené příloze. Tyto názvy se nepoužívají pro jiná vlákna, a to ani samostatně ani jako základ slova ani jako přídavné jméno. Výraz „hedvábí“ nesmí být používán pro označování tvaru nebo zvláštního provedení nekonečných nití z textilních vláken. Článek 6 Žádosti o názvy nových vláken Každý výrobce nebo jeho zástupce může požádat Komisi o doplnění názvu nového vlákna na seznam uvedený v příloze I. Žádost zahrnuje technickou dokumentaci vypracovanou v souladu s přílohou II. Článek 7 Čisté výrobky 1. Jako „100%“, „čisté“ nebo „pouze z“ mohou být označeny pouze textilní výrobky složené výhradně ze stejných vláken. Tyto nebo podobné termíny nesmí být použity pro jiné výrobky. 2. Textilní výrobek se považuje za složený výhradně ze stejných vláken, pokud obsahuje až 2 % hmot. cizích vláken za předpokladu, že toto množství je opodstatněné z technických důvodů a nepřidává se v rámci obvyklé praxe. Za stejné podmínky se za složený výhradně ze stejných vláken považuje textilní výrobek, který prošel mykáním, pokud obsahuje až 5 % hmot. jiných vláken Článek 8 Vlněné výrobky 1. Textilní výrobek může být označen jedním z názvů uvedených v příloze III za předpokladu, že je složen výhradně z vlněných vláken, která nebyla dříve součástí hotového výrobku, nebyla vystavena žádnému jinému spřádacímu a/nebo zplsťovacímu procesu než tomu, který je vyžadován při výrobě daného výrobku, a která nebyla poškozena zpracováním nebo používáním. 2. Odchylně od odstavce 1 se mohou použít názvy uvedené v příloze III k popisu vlny obsažené ve směsi vláken, pokud jsou splněny všechny následující podmínky: a) veškerá vlna obsažená v dané směsi vyhovuje požadavkům uvedeným v odstavci 1; b) obsah této vlny tvoří nejméně 25 % celkové hmotnosti směsi; c) v případě mykané směsi vlna se mísí pouze s jedním dalším vláknem. Uvádí se úplné procentuální složení této směsi. 3. Vlákenné příměsi ve výrobcích uvedených v odstavcích 1 a 2, včetně vlněných výrobků, které prošly procesem mykání, nesmí překročit 0,3 % a musí být opodstatněné z technických důvodů spojených s výrobou. Článek 9 Textilní výrobky z více vláken 1. Textilní výrobek složený ze dvou nebo více vláken, z nichž jedno tvoří nejméně 85 % celkové hmotnosti, se označí jedním z následujících: a) název vlákna, které tvoří nejméně 85 % celkové hmotnosti, po němž následuje jeho hmotnostní podíl v procentech; b) název vlákna, které tvoří nejméně 85 % celkové hmotnosti, po němž následují slova „nejméně 85 %“; c) údaje o úplném procentuálním složení výrobku. 2. Textilní výrobek, který se skládá ze dvou nebo více vláken, z nichž žádné nedosahuje 85 % celkové hmotnosti, se označí názvy a procentuálním hmotnostním podílem alespoň dvou vláken s nejvyšším procentuálním hmotnostním podílem, za nimi se uvedou názvy dalších druhů vláken, které jsou obsaženy ve výrobku, v sestupném pořadí podle jejich procentuálního hmotnostního podílu, s doplněním nebo bez doplnění jejich hmotnostního podílu v procentech. Použijí se však rovněž tato pravidla: a) druhy vláken, které tvoří jednotlivě méně než 10 % celkové hmotnosti výrobku, lze společně označit výrazem „jiná vlákna“, za kterým následuje celkový hmotnostní podíl v procentech; b) pokud se uvede název vlákna, které tvoří méně než 10 % celkové hmotnosti výrobku, musí být uvedeno úplné procentuální složení daného výrobku. 3. Výrobky, které mají čistě bavlněnou osnovu a čistě lněný útek, kde procentuální podíl lnu je nejméně 40 % celkové hmotnosti nešlichtované tkaniny, mohou být označeny názvem „směs bavlna – len“, který musí být doplněn specifikací složení „čistě bavlněná osnova – čistě lněný útek“. 4. U textilních výrobků, jejichž složení je v době výroby obtížné určit, je možné použít na etiketě výrazy „směs vláken“ nebo „nespecifikované složení textilie“. Článek 10 Vlákna pro dekorativní účely a vlákna s antistatickým účinkem Viditelná, izolovatelná vlákna, která jsou určena pouze pro dekorativní účely a nepřesáhnou 7 % hmotnosti hotového výrobku, nemusí být uváděna v údajích o složení vlákenných směsí podle článků 7 a 9. Totéž platí pro kovová vlákna a jiná vlákna, která se přidávají do výrobku pro docílení antistatického účinku a jejichž množství nepřekročí 2 % hmotnosti hotového výrobku. U výrobků uvedených v čl. 9 odst. 3 se tyto procentuální podíly započítávají zvlášť do hmotnosti osnovy a hmotnosti útku. Článek 11 Etikety a označení 1. Textilní výrobky musí být označeny etiketou nebo jinak označeny vždy, když jsou uváděny na trh. Etikety nebo jiné označení mohou být nahrazeny či doplněny průvodními obchodními doklady, pokud tyto výrobky nejsou určeny k prodeji konečnému spotřebiteli nebo jsou dodávány ke splnění státní zakázky nebo zakázky jiné právnické osoby veřejného práva. 2. Výrobce nebo jeho pověřený zástupce usazený ve Společenství, nebo pokud ani výrobce ani jeho pověřený zástupce není usazený ve Společenství, hospodářský subjekt, který odpovídá za první uvedení textilního výrobku na trh ve Společenství, zajistí dodání etikety a správnost informací na ní uvedených. Distributor zajistí, že textilní výrobky, které prodává, jsou náležitě označeny, jak stanoví toto nařízení. Osoby zmíněné v prvním a druhém pododstavci zajistí, aby informace poskytované při uvádění textilních výrobků na trh nemohly být zaměněny s názvy a popisy stanovenými tímto nařízením. Článek 12 Používání názvů a popisů 1. Názvy a popisy zmíněné v článcích 5, 7, 8 a 9 musí být jasně uvedeny v kupních smlouvách, fakturách, dodacích listech a jiných obchodních dokumentech. Používání zkratek není dovoleno. Může se však použít mechanizovaný operační kód za předpokladu, že je tento kód v tomtéž dokumentu vysvětlen. 2. Jsou-li textilní výrobky nabízeny k prodeji, uvádějí se názvy a popisy zmíněné v článcích 5, 7, 8 a 9 zřetelně, čitelně a jednotným písmem v katalozích a prospektech, na obalech, etiketách a jiném označení. 3. Obchodní značky nebo název firmy mohou být uvedeny bezprostředně před názvy a popisy zmíněnými v článcích 5, 7, 8 a 9 nebo za nimi. Pokud však obchodní značka nebo firma obsahují buď samostatně nebo jako přídavné jméno nebo jako základ slova jeden z názvů uvedených v příloze I nebo název, který by s nimi mohl být zaměněn, musí obchodní značka nebo firma bezprostředně předcházet nebo následovat názvy a popisy zmíněné v článcích 5, 7, 8 a 9. Ostatní informace musí být vždy uváděny odděleně. 4. Označování etiketami a jiné označení musí být dostupné v jazyku či jazycích členského státu, na jehož území jsou textilní výrobky nabízeny prodeji nebo prodávány konečnému spotřebiteli, pokud to právní předpisy tohoto členského státu vyžadují. U cívek, návinů, přadének, klubek nebo jiných malých jednotek šicích, látacích a vyšívacích nití se první pododstavec použije na společné etikety podle čl. 15 odst. 3. Jednotlivé položky mohou být označeny v jakémkoli jazyce Společenství. Článek 13 Textilní výrobky z více složek 1. Každý textilní výrobek složený ze dvou nebo více složek musí být označen etiketou, na níž je uveden obsah vláken v každé složce. Toto označení etiketou není povinné pro složky, které tvoří méně než 30 % celkové hmotnosti výrobku, s výjimkou hlavních vložek. 2. Pokud dva nebo více textilních výrobků mají stejný obsah vláken a tvoří běžně jednu jednotku, mohou být označeny pouze jednou etiketou. Článek 14 Zvláštní ustanovení Složení vlákenných směsí výrobků zmíněných v příloze IV musí být uvedeno v souladu s pravidly pro označování stanovenými etiketami v uvedené příloze. Článek 15 Výjimky 1. Odchylně od článků 11, 12 a 13 se použijí pravidla stanovená v tomto článku odstavcích 2, 3 a 4. Výrobky uvedené v tomto článku odstavcích 3 a 4 musí být v každém případě nabízeny k prodeji takovým způsobem, aby se konečný spotřebitel mohl plně seznámit se složením těchto výrobků. 2. Uvedení názvů vláken nebo složení vlákenných směsí na etiketách nebo jiném označení textilních výrobků zařazených v příloze V se nevyžaduje. Pokud však obchodní značka nebo firma obsahují buď samostatně nebo jako přídavné jméno nebo jako základ slova jeden z názvů uvedených v příloze I nebo název, který by s nimi mohl být zaměněn, použijí se články 11, 12 a 13. 3. Pokud jsou textilní výrobky uvedené v příloze VI stejného typu a složení, mohou být nabízeny k prodeji společně se společnou etiketou. 4. Údaje o složení textilních výrobků prodávaných v metráži se mohou označit pouze na kusu nebo na návinu, který je nabízen k prodeji. Kapitola 3 Procentuální podíly vláken a tolerance Článek 16 Položky, ke kterým se pro stanovení procentuálních podílů vláken nepřihlíží Při zjišťování procentuálních podílů stanovených v článcích 7, 8 a 9, které mají být uvedeny podle článku 11, se nepřihlíží k položkám zahrnutým v příloze VII. Článek 17 Ustanovení týkající se dozoru nad trhem 1. Vnitrostátní orgány pro dozor nad trhem provádějí kontroly shody složení textilních výrobků s poskytnutými informacemi týkajícími se složení těchto výrobků v shody se směrnicí 2001/95/ES. 2. Kontroly uvedené v odstavci 1 jsou prováděny v souladu s metodami odběru vzorků a kvantitativní analýzy některých dvousložkových a třísložkových směsí vláken podle přílohy VIII. Za tímto účelem se stanoví procentuální podíly vláken uvedené v článcích 7, 8 a 9 na základě příslušné smluvní přirážky uvedené v příloze IX použité na suchou hmotnost každého vlákna poté, co byly odstraněny položky uvedené v příloze VII. 3. Každá laboratoř pověřená prováděním zkoušek textilních směsí, pro které neexistuje na úrovni Společenství jednotná metoda analýzy, stanoví složení takových směsí za použití jakékoliv platné metody, kterou má k dispozici, přičemž ve zprávě o analýze uvede získaný výsledek a, pokud je znám, stupeň přesnosti použité metody. Článek 18 Tolerance 1. Pro účely stanovení složení textilních výrobků určených pro konečného spotřebitele platí tolerance stanovené v odstavcích 2, 3 a 4. 2. Přítomnost cizích vláken ve složení, které má být poskytnuto v souladu s článkem 9, nemusí být uvedena, pokud procentuální podíl těchto vláken nedosahuje těchto hodnot: a) 2 % celkové hmotnosti textilního výrobku, za předpokladu, že toto množství je opodstatněné z technických důvodů a nepřidává se v rámci obvyklé praxe; b) 5 % v případě výrobků, které prošly procesem mykání. Písmenem b) tohoto odstavce nejsou dotčena ustanovení čl. 8 odst. 3. 3. Připouští se výrobní tolerance 3 % mezi uvedeným procentuálním podílem vláken, který musí být poskytnut v souladu s článkem 9, a procentuálním podílem zjištěným analýzou provedenou v souladu s článkem 17 ve vztahu k celkové hmotnosti vláken uvedených na etiketě. Tato tolerance se vztahuje také na: a) vlákna, která jsou uvedena bez vyznačení jejich procentuálního podílu v souladu s čl. 9 odst. 2; b) procentuální podíl vlny uvedený v čl. 8 odst. 2 písm. b). Tolerance se pro účely analýzy vypočítávají odděleně. Celková hmotnost braná v úvahu při výpočtu tolerance podle tohoto odstavce je hmotnost vláken v hotovém výrobku po odečtení hmotnosti případných cizích vláken zjištěných při uplatnění tolerance podle odstavce 2. Kumulování tolerancí uvedených v odstavcích 2 a 3 se připouští pouze v případě, kdy se zjistí, že případná cizí vlákna zjištěná při analýze s uplatněním tolerance podle podle odstavce 2 mají stejnou chemickou podstatu jako jeden nebo více vláken uvedených na etiketě. 4. U zvláštních výrobků, u kterých výrobní technologie vyžaduje tolerance vyšší než ty, které jsou uvedeny v odstavcích 2 a 3, mohou být při kontrole shody výrobku podle čl. 17 odst. 1 Komisí povoleny vyšší tolerance pouze ve výjimečných případech a pokud výrobce podá náležité odůvodnění. Výrobce předloží žádost obsahující dostatečné odůvodnění a důkazy pro výjimečné okolnosti výroby. Kapitola 4 Závěrečná ustanovení Článek 19 Změna příloh 1. Komise může přijmout změny příloh I, II, IV, V, VI, VII, VIII a IX, které jsou nezbytné k přizpůsobení těchto příloh technickému pokroku. 2. Opatření uvedená v odstavci 1, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky tohoto nařízení včetně jejich doplnění, se přijímají regulativním postupem s kontrolou uvedeným v čl. 20 odst. 2. Článek 20 Výbor 1. Komisi je nápomocen Výbor pro směrnice o názvech a označování textilií etiketami. 2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí. Článek 21 Podávání zpráv Nejpozději do [DATUM = 5 let od vstupu tohoto nařízení v platnost] předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto nařízení, a to s důrazem na žádosti o názvy nových vláken a jejich přijetí. Článek 22 Zrušení Směrnice 73/44/ES, 96/73/ES a 96/74/ES [nebo jejich přepracované znění] se s účinkem od data vstupu tohoto nařízení v platnost zrušují. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze X. Článek 23 Vstup v platnost Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie . Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne […]. Za Evropský parlament Za Radu Předseda předseda […] […] PŘÍLOHA I PŘEHLED TEXTILNÍCH VLÁKEN Tabulka 1 Číslo | Název | Popis vlákna | 1 | vlna | vlákno z ovčího nebo jehněčího rouna (Ovis aries) nebo směs vláken z ovčího nebo jehněčího rouna a chlupů zvířat uvedených v položce 2 | 2 | alpaka, lama, velbloud, kašmír, mohér, angora, vikuňa, jak, guanako, kašgora, bobr, vydra, včetně slova „vlna“ nebo „chlupy“ nebo bez těchto slov | chlupy těchto zvířat: alpaka, lama, velbloud, kašmírská koza, angorská koza, angorský králík, vikuňa, jak, guanako, kašgorská koza (kříženec kašmírské a angorské kozy), bobr, vydra | 3 | zvířecí chlupy nebo koňské žíně s uvedením druhu zvířete nebo nikoliv (např. hovězí chlupy, chlupy kozy domácí, koňské žíně) | chlupy různých zvířat neuvedených v položce 1 nebo 2 | 4 | hedvábí | vlákno získané výhradně ze zámotků hmyzu snovajícího hedvábí | 5 | bavlna | vlákno získané z tobolek bavlníku (Gossypium) | 6 | kapok | vlákno získané z plodu kapoku (Ceiba pentandra) | 7 | len | vlákno získané z lýka stonku lnu (Linum usitatissimum) | 8 | konopí | vlákno získané z lýka konopí (Cannabis sativa) | 9 | juta | vlákno získané z lýka Corchorus olitorus a Colchorus capsularis. Pro účely tohoto nařízení se za jutu považují rovněž lýková vlákna získaná z druhů: Hibiscus canabinus, Hobicsus sabdariffa, Abultilon avicennae, Urena lobata, Urena sinuata | 10 | abaka (manilské konopí) | vlákno získané z pochvy listu Musa textilis | 11 | alfa | vlákno získané z listů Stipa tenacissima | 12 | kokos | vlákno získané z plodů Cocos nucifera | 13 | broom | vlákno získané z lýka Cytisus scoparius a/nebo Spartium Junceum | 14 | ramie | vlákno získané z lýka Boehmeria nivea a Boehmeria tenacissima | 15 | sisal | vlákno získané z listů agave sisalana | 16 | bengálské konopí | vlákno z lýka Crotalaria juncea | 17 | henequen | vlákno z lýka Agave Fourcroydes | 18 | maguey | vlákno z lýka Agave Cantala | Tabulka 2 19 | acetát | vlákno z acetátu celulosy, v němž je nejvýše 92 % a méně než 74 % hydroxylových skupin acetylováno | 20 | alginát | vlákno získané z kovových solí kyseliny alginové | 21 | měďnaté vlákno | regenerované celulosové vlákno získané měďnatoamoniakálním postupem | 22 | modal | regenerované celulosové vlákno získané modifikovaným viskózovým postupem, s vysokou pevností při přetrhu a vysokým modulem pevnosti za mokra. Pevnost (BC) v klimatizovaném stavu a síla (BM) potřebná k prodloužení o 5 % v mokrém stavu jsou: BC (CN) ≥ 1,3 √T + 2 T BM (CN) ≥ 0,5 √T kde T je průměrná délková hmotnost v decitex | 23 | bílkoviny | vlákno získané z přírodních proteinových látek, regenerované a stabilizované pomocí chemických činidel | 24 | triacetát | vlákno z acetátu celulosy, v němž je nejméně 92 % hydroxylových skupin acetylováno | 25 | viskóza | regenerované celulosové vlákno získané viskózovým postupem, při kterém vzniká nekonečné a střižové vlákno | 26 | akryl | vlákno z lineárních makromolekul, které mají v řetězci nejméně 85 % hmot. akrylonotrilových jednotek | 27 | chlorovlákno | vlákno z lineárních makromolekul, které mají v řetězci více než 50 % hmot. chlorovaných vinylových nebo chlorovaných vinylidenových monomérních jednotek | 28 | fluorethylen | vlákno z lineárních makromolekul tvořených fluorovanými alifatickými uhlovodíkovými monomery | 29 | modakryl | vlákno z lineárních makromolekul, které mají v řetězci nejméně 50 % a nejvýše 85 % hmot. akrylonitrilových jednotek | 30 | polyamid nebo nylon | vlákno ze syntetických lineárních makromolekul, které mají v řetězci opakující se amidové vazby, z nichž nejméně 85 % je připojeno k alifatickým nebo cykloalifatickým jednotkám | 31 | aramid | vlákno ze syntetických lineárních makromolekul sestávajících z aromatických skupin spojených amidovými nebo imidovými vazbami, z nichž nejméně 85 % je napojeno přímo na dvě aromatická jádra, a pokud se vyskytují imidové vazby, jejich počet nepřesáhne počet amidových vazeb | 32 | polyimid | vlákno ze syntetických lineárních makromolekul, které mají v řetězci opakující se imidové jednotky | 33 | lyocel | regenerované celulosové vlákno získané procesem rozpouštění a spřádání v organickém rozpouštědle(směs organických chemických látek a vody), bez tvorby derivátů | 34 | polylaktid | vlákno z lineárních makromolekul, které mají v řetězci nejméně 85 % hmot. esterových jednotek kyseliny mléčné a jsou odvozeny od přírodních cukrů, jehož teplota tání je nejméně 135 °C | 35 | polyester | vlákno z lineárních makromolekul, které mají v řetězci nejméně 85 % hmot. diolesteru kyseliny tereftalové | 36 | polyethylen | vlákno z lineárních makromolekul nesubstituovaných alifatických nasycených uhlovodíků | 37 | polypropylen | vlákno z lineárních makromolekul alifatických nasycených uhlovodíků, kde každý druhý atom uhlíku váže methylovou boční skupinu v izotaktickém uspořádání a bez dalších substitucí | 38 | polykarbamid | vlákno z lineárních makromolekul, které mají v řetězci opakující se ureylenovou funkční skupinu (NH-CO-NH) | 39 | polyuretan | vlákno z lineárních makromolekul složených z řetězců s opakující se uretanovou funkční skupinou | 40 | vinylal | vlákno z lineárních makromolekul, jejichž řetězec je vytvořen z polyvinylalkoholu s různým stupněm acetylace | 41 | trivinyl | vlákno na bázi terpolymeru akrylonitrilu, chlorovaného vinylového monomeru a třetího vinylového monomeru, z nichž žádný netvoří 50 % celkové hmotnosti | 42 | elastodien | pružné vlákno složené z přírodního nebo syntetického polyisoprenu nebo složené z jednoho nebo více dienů polymerovaných s jedním nebo několika vinylovými monomery nebo bez nich, které po protažení až na trojnásobek své původní délky a po uvolnění znovu rychle nabývá v podstatě své původní délky | 43 | elastan | pružné vlákno složené nejméně z 85 % hmot. ze segmentového polyuretanu, které po protažení až na trojnásobek své původní délky a po uvolnění znovu rychle nabývá v podstatě své původní délky | 44 | skleněné vlákno | vlákno vyrobené ze skla | 45 | název odpovídající materiálu, ze kterého jsou vlákna složena, např. kovová (metalická, metalizovaná), azbestová, papírová, po kterém následuje slovo „nit“, nebo „vlákno“ nebo nikoliv | vlákna získaná z různorodých nebo nových materiálů, které nejsou uvedeny výše | 46 | elastomultiester | vlákno vytvořené interakcí dvou nebo více chemicky rozdílných lineárních makromolekul ve dvou nebo více odlišných fázích (z nichž žádná nepřesahuje 85 % hmot.), obsahující esterové skupiny jako převládající funkční jednotku (minimálně 85 %), které po vhodném zpracování, při němž se protáhne na jeden a půl násobek původní délky, se po uvolnění v podstatě rychle vrátí na svoji počáteční délku | 47 | elastolefin | vlákno složené nejméně z 95 % hmot. částečně zesítěných makromolekul, vyrobené z ethylenu a z alespoň jednoho dalšího olefinu, které po natažení na jeden a půl násobek původní délky, se po uvolnění v podstatě rychle vrátí na svoji počáteční délku | 48 | melamin | vlákno složené nejméně z 85 % hmot. zesíťovaných makromolekul tvořených deriváty melaminu | _____________ PŘÍLOHA II MINIMÁLNÍ POŽADAVKY NA TECHNICKOU DOKUMENTACI PŘI ŽÁDOSTI O NÁZEV NOVÉHO VLÁKNA (Článek 6) Technická dokumentace, kterou se navrhuje začlenění názvu nového vlákna do přílohy I, jak se uvádí v článku 6, musí obsahovat alespoň jednu z těchto informací: - Navrhovaný název vlákna; Navrhovaný název musí souviset s chemickým složením a případně poskytovat informace o vlastnostech vlákna. Navrhovaný název musí být prostý práv a nesmí být vázán na výrobce. - Navrhovaná definice vlákna; Vlastnosti uvedené v definici nového vlákna, jako je například elasticita, musí být ověřitelné pomocí zkušebních metod, které se poskytují s technickou dokumentací spolu s experimentálními výsledky analýz. - Značka vlákna: chemický vzorec, odlišnosti od existujících vláken, případně spolu s podrobnými údaji, jako je bod tání, hustota, index lomu, hořlavost materiálu a spektrum FTIR; - Navrhovaná smluvní přirážka; - Dostatečně rozvinuté metody identifikace a kvantifikace, včetně experimentálních údajů; Žadatel vyhodnotí možnost používání metod uvedených v příloze VIII tohoto nařízení k analýze nejvíce očekávaných komerčních směsí nového vlákna s jinými vlákny a alespoň jednu z těchto metod navrhne. V případě metod, kde lze vlákno považovat za nerozpustnou složku, vyhodnotí žadatel hmotnostní opravné koeficienty nového vlákna. Všechny experimentální údaje se předkládají společně s žádostí. Pokud nejsou metody uvedené v tomto nařízení vhodné, poskytne žadatel vhodné odůvodnění a navrhne novou metodu. Žádost musí obsahovat veškeré experimentální údaje související s navrhovanými metodami. Údaje týkající se přesnosti, spolehlivosti a opakovatelnosti těchto metod jsou poskytovány s technickou dokumentací. - Další informace na podporu žádosti: výrobní postup, význam pro spotřebitele; - Výrobce nebo jeho zástupce poskytnou na žádost Komise reprezentativní vzorky nového čistého vlákna a příslušných směsí vláken, které jsou nezbytné pro validaci navrhovaných metod identifikace a kvantifikace. _____________ PŘÍLOHA III NÁZVY UVEDENÉ V ČL. 8 ODST. 1 - bulharsky: „необработена вълна“, - španělsky: „lana virgen“ nebo „lana de esquilado“, - česky: „střižní vlna“, - dánsky: „ren, ny uld“, - německy: „Schurwolle“, - estonsky: „uus vill“, - irsky: „olann lomra“, - řecky: „παρθέυο μαλλί“, - anglicky: „fleece wool“ nebo „virgin wool“, - francouzsky: „laine vierge“ nebo „laine de tonte“, - italsky: „lana vergine“ nebo „lana di tosa“, - lotyšsky: „pirmlietojuma vilna“ nebo „cirptā vilna“, - litevsky: „natūralioji vilna“, - maďarsky: „élőgyapjú“, - maltsky: „suf verġni“, - nizozemsky: „scheerwol“ - polsky: „żywa wełna“, - portugalsky: „lã virgem“, - rumunsky: „lână virgină“, - slovensky: „strižná vlna“, - slovinsky: „runska volna“, - finsky: „uusi villa“, - švédsky: „ren ull“. __________ PŘÍLOHA IV ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE OZNAČOVÁNÍ NĚKTERÝCH VÝROBKŮ ETIKETAMI (Článek 14) Výrobky | Ustanovení pro označování etiketami | 1. Následující korzetářské výrobky: | Složení vlákenných směsí se uvede na etiketě tak, že se stanoví složení celého výrobku nebo složení dále uvedených částí, a to souhrnně nebo jednotlivě: | a) podprsenky | vnější a vnitřní textilie košíčků a zadního dílu | b) bokovky (podvazkové pásy a podvazkové kalhotky) | přední, zadní a postranní výztužné díly | c) korzety | vnější a vnitřní textilie košíčků, přední a zadní výztužné díly a boční díly. | 2. Ostatní korzetářské zboží, které není uvedeno výše | Složení vlákenných směsí se uvede na etiketě tak, že se stanoví složení celého výrobku nebo složení různých složek výrobku, a to souhrnně nebo jednotlivě. Toto označování přitom není povinné pro části, které představují méně než 10 % celkové hmotnosti výrobku. | 3. Veškeré korzetářské zboří | Jednotlivé označení různých částí korzetářského zboží musí být provedeno tak, aby konečný spotřebitel snadno porozuměl, ke které části výrobku se údaje na etiketě vztahují. | 4. Textilní výrobky s leptaným tiskem | Udává se složení vlákenných směsí pro celý výrobek a může být uvedeno samostatně složení základní textilie a složení textilie s vyleptanými místy. Tyto součásti musí být jmenovitě uvedeny. | 5. Vyšívané textilní výrobky | Udává se složení vlákenných směsí pro celý výrobek a může být uvedeno samostatně složení základní textilie a složení textilie s vyšívací nití. Tyto složky musí být jmenovitě uvedeny. Toto označování je povinné pouze pro vyšívané části, které představují nejméně 10 % povrchu výrobku. | 6. Nitě sestávající z jádra a obalu utvořených odlišnými vlákny a nabízených k prodeji konečnému spotřebiteli | Udává se složení vlákenných směsí pro celý výrobek a může být uvedeno samostatně složení jádra a složení obalu. Tyto složky musí být jmenovitě uvedeny. | 7. Sametové a plyšové textilní výrobky nebo výrobky podobné sametu nebo plyši | Udává se složení vlákenných směsí pro celý výrobek, a pokud výrobek zahrnuje podklad a užitnou vrstvu tvořené odlišnými vlákny, lze složení vlákenných směsí pro tyto složky uvést samostatně. Tyto složky musí být jmenovitě uvedeny. | 8. Podlahové krytiny a koberce, u nichž jsou podklad a užitná vrstva tvořeny odlišnými vlákny | Lze uvést pouze složení užitné vrstvy. Tato užitná vrstva musí být jmenovitě uvedena. | __________ PŘÍLOHA V VÝROBKY, PRO KTERÉ NENÍ OZNAČOVÁNÍ ETIKETAMI NEBO JINÉ OZNAČENÍ POVINNÉ (Čl. 15 odst. 2) 1. Pásky na přidržování rukávů 2. Pásky k hodinkám z textilních materiálů 3. Etikety a štítky 4. Držáky na nádobí z textilních materiálů a s výplní 5. Kryty na kávové konvice 6. Kryty na čajové konvice 7. Chrániče rukávů 8. Rukávníky, jiné než z vlasových materiálů 9. Umělé květiny 10. Polštářky na jehly 11. Plachtoviny se zátěrem 12. Textilní výrobky pro základné a podkladové textilie a výztužné textilie 13. Plsti 14. Použité zhotovené textilní výrobky, výslovně takto označené 15. Kamaše 16. Použité obaly, prodávané jako takové 17. Plstěné klobouky 18. Brašnářské zboží, měkké a bez výztuhy, sedlářské zboží, z textilních materiálů 19. Cestovní potřeby z textilních materiálů 20. Ručně vyšívané tapisérie, též nedohotovené, a materiály pro jejich výrobu, včetně vyšívacích nití zvláště určených pro takové tapisérie z plachtovin a prodávaných samostatně 21. Zdrhovadla 22. Knoflíky a spony potažené textilním materiálem 23. Obaly na knihy z textilních materiálů 24. Hračky 25. Textilní části obuvi, s výjimkou oteplovacích vložek 26. Stolní podložky z několika složek o ploše max. 500 cm2 27. Ohnivzdorné rukavice a utěrky 28. Kryty na vajíčka 29. Pouzdra na kosmetické potřeby 30. Textilní váčky na tabák 31. Textilní pouzdra na brýle, cigarety a doutníky, zapalovače a hřebeny 32. Sportovní chrániče, s výjimkou rukavic 33. Pouzdra na toaletní potřeby 34. Pouzdra na potřeby k čištění bot 35. Předměty pro použití při pohřbech 36. Výrobky pro jednorázové použití, s výjimkou vaty 37. Textilní výrobky podléhající pravidlům Evropského lékopisu a v tomto smyslu označené, lékařské a ortopedické obvazy pro opakované použití a obecně ortopedické textilní výrobky 38. Textilní výrobky včetně provazů, lan a šňůr s výhradou položky 12 přílohy VI, běžně určené a) k použití jako součásti nástrojů při výrobě a zpracování zboží; b) k začlenění do strojů, zařízení (např. topných, klimatizačních nebo osvětlovacích), domácích a jiných spotřebičů, vozidel a dalších dopravních prostředků nebo k jejich provozu, údržbě nebo vybavení, jiné než krycí plachty a textilní příslušenství motorových vozidel prodávané odděleně od těchto vozidel 39. Ochranné a bezpečnostní textilní výrobky, jako např. bezpečnostní pásy, padáky, záchranné vesty, záchranné skluzavky, věcné prostředky požární ochrany, neprůstřelné vesty a zvláštní ochranné oděvy (např. pro ochranu proti ohni, chemickým látkám nebo jiným bezpečnostním rizikům) 40. Nafukovací konstrukce (např. sportovní haly, výstavní stánky, skladovací prostory apod.) za předpokladu, že budou poskytnuty údaje o užitných vlastnostech a technických specifikacích těchto výrobků 41. Lodní plachty 42. Oblečení pro zvířata 43. Vlajky a prapory __________ PŘÍLOHA VI VÝROBKY, KTERÉ SE POVINNĚ OZNAČUJÍ POUZE SPOLEČNOU ETIKETOU NEBO JINÝM SPOLEČNÝM OZNAČENÍM (Čl. 15 odst. 3) 1. Hadry na podlahu 2. Čistící plachetky 3. Bordury a prýmky 4. Lemovky 5. Pásky 6. Šle 7. Podvazky 8. Šněrovadla do bot 9. Stuhy 10. Pruženky 11. Nové obaly, prodávané jako takové 12. Motouzy určené k balení a pro použití v zemědělství; šňůry, provazy a lana, jiné než zařazené do položky 38 přílohy V[13] 13. Podložky na stůl 14. Kapesníky 15. Síťky na vlasy 16. Dětské vázanky a motýlky 17. Slintáčky; mycí žínky a rukavice 18. Šicí, látací a vyšívací nitě určené k maloobchodnímu prodeji v malých množstvích, jejichž čistá hmotnost nesmí překročit 1 g 19. Tkanice k záclonám, roletám a žaluziím __________ PŘÍLOHA VII POLOŽKY, KE KTERÝM SE PRO STANOVENÍ PROCENTUELNÍCH PODÍLŮ VLÁKEN NEPŘIHLÍŽÍ (Článek 16) Výrobky | Vyňaté položky | a) Všechny textilní výrobky | i) netextilní části, lemy, etikety a štítky, bordury a prýmky, které netvoří neoddělitelnou součást výrobku, knoflíky a spony potažené textilním materiálem, doplňky, ozdoby, nepružné stuhy, pružné nitě a pásky zapracované do určitých a vymezených míst výrobku, ii) mastné látky, pojiva, plnidla, šlichtovací a preparační prostředky, impregnační prostředky, pomocné prostředky pro barvení a tisk a další textilní pomocné prostředky. | b) Podlahové krytiny a koberce: | všechny části, které netvoří užitný povrch | a) Potahové textilie | vazné a výplňkové osnovní a útkové nitě, které netvoří část užitného povrchu | d) Závěsy a záclony | vazné a výplňkové osnovní a útkové nitě, které netvoří část líce textilie | e) Ponožky | pružné nitě používané v manžetě a výztužné a zesilující nitě používané ve špičce a patě | f) Punčochové kalhoty | pružné nitě používané v manžetě a výztužné a zesilující nitě používané ve špičce a patě | g) Ostatní textilní výrobky kromě výrobků uvedených v písmenech b) až f) | základní nebo podkladové plošné textilie, výztužné vložky a tuženky, mezipodšívky a podkladová plátna, šicí a spojovací nitě, pokud nenahrazují osnovu a/nebo útek ve tkanině, výplně, pokud nemají izolační funkci, a s výhradou čl. 13 odst. 1, také vložky. Pro účely tohoto ustanovení i) se základní nebo podkladové materiály textilních výrobků, které slouží jako podklad užitného povrchu, zejména u přikrývek a oboulícních textilií, a podklady u sametů a plyšů a obdobných výrobků nepovažují za odstranitelné podklady, ii) se „výztužnými vložkami a tuženkami“ rozumí nitě nebo materiály zapracované do určitých a vymezených míst textilního výrobku za účelem jejich zpevnění nebo zvýšení tuhosti nebo tloušťky. | __________ PŘÍLOHA VIII METODY KVANTITATIVNÍ ALAÝZY DVOUSLOŽKOVÝCH A TŘÍSLOŽKOVÝCH SMĚSÍ TEXTILNÍCH VLÁKEN KAPITOLA 1 I. Příprava laboratorních a zkušebních vzorků ke stanovení složení vlákenných směsí textilních výrobků 1. OBLAST POUŽITÍ Tato kapitola uvádí postupy pro získání laboratorních vzorků vhodné velikosti k předúpravě pro kvantitativní analýzu (tj. o hmotnosti nepřesahující 100 g) z laboratorních vzorků dávky a pro výběr zkušebních vzorků z laboratorních vzorků, které byly předupraveny za účelem odstranění nevlákenných látek[14]. 2. DEFINICE 2.1. Dávka – množství materiálu, které je hodnoceno na základě jedné série výsledků zkoušky. To může zahrnovat například veškerý materiál v jedné dodávce tkaniny, veškerou tkaninu utkanou z jednoho osnovního válu, zásilku příze, balík nebo skupinu balíků surového vlákna. 2.2. Laboratorní vzorek dávky – část dávky, která byla odebrána jako reprezentativní vzorek celku a která je k dispozici laboratoři. Velikost a povaha laboratorního vzorku dávky musí být dostatečná, aby byla přiměřeně překonána nestejnoměrnost dávky a umožněna snadná manipulace v laboratoři[15]. 2.3. Laboratorní vzorek – ta část laboratorního vzorku dávky, která je podrobena předúpravě za účelem odstranění nevlákenných látek a ze které jsou odebírány zkušební vzorky. Velikost a povaha laboratorního vzorku dávky musí být dostatečná, aby byla přiměřeně překonána nestejnoměrnost laboratorního vzorku dávky[16]. 2.4. Zkušební vzorek – část materiálu potřebná k získání jednotlivého výsledku zkoušky a vybraná z laboratorního vzorku. 3. PODSTATA METODY Laboratorní vzorek se vybere tak, aby reprezentoval laboratorní vzorek dávky. Zkušební vzorky se odebírají z laboratorního vzorku tak, aby každý z nich reprezentoval laboratorní vzorek. 4. ODBĚR VZORKŮ Z VOLNÝCH VLÁKEN 4.1. Neorientovaná vlákna – laboratorní vzorek se získá náhodným výběrem chomáčků z laboratorního vzorku dávky. Celý laboratorní vzorek se důkladně promísí pomocí laboratorního mykacího stroje[17]. Pavučina z mykacího stroje či směs, jakož i volná vlákna a vlákna zachycená na zařízení použitém k mísení, se podrobí předúpravě. Pak se z pavučiny či směsi, z volných vláken a z vláken zachycených na zařízení odebere zkušební vzorek v poměru k hmotnosti. Jestliže pavučina z mykacího stroje zůstane po předúpravě neporušená, odeberou se zkušební vzorky způsobem popsaným v bodu 4.2. Je-li pavučina z mykacího stroje předúpravou narušena, připraví se každý zkušební vzorek náhodným odběrem nejméně 16 malých chomáčků o vhodném a přibližně stejném rozměru, které se pak sloučí. 4.2. Orientovaná vlákna (mykaná vlákna, pavučiny, prameny, přásty) – z náhodně vybraných částí laboratorního vzorku dávky se vyřízne nejméně 10 vzorků tak, aby zahrnovaly celý průřez, každý přibližně o hmotnosti 1 g. Takto vytvořený laboratorní vzorek se podrobí předúpravě. Jednotlivé odříznuté části se spojí tak, že se položí vedle sebe a zkušební vzorek se odebere z celého průřezu tak, aby se odebrala část z každé z deseti délek. 5. ODBĚR VZORKŮ PŘÍZE 5.1. Příze na cívkách nebo v přadenech – vzorky se odebírají ze všech cívek laboratorního vzorku dávky. Odvinou se vhodné spojené stejné délky z každé cívky, buď navinutím přaden se stejným počtem ovinů na třídícím vijáku[18] nebo jinými prostředky. Jednotlivé délky se uloží vedle sebe buď jako jediné přadeno nebo svazek ve formě kabelu a vytvoří laboratorní vzorek, přičemž je třeba se ujistit, aby obsahoval stejné délky z každé cívky v přadenu nebo svazku ve formě kabelu. Laboratorní vzorek se podrobí předúpravě. Z laboratorního vzorku se odeberou zkušební vzorky vyříznutím svazku přízí stejné délky z přadena nebo svazku ve formě kabelu, přičemž se musí pečlivě dbát na to, aby svazek obsahoval všechny příze ve vzorku. Je-li tex příze t a počet cívek vybraných z laboratorního vzorku dávky je N, musí délka příze odmotaná z každé cívky pro získání laboratorního vzorku o hmotnosti 10 g činit 106/Nt cm. Je-li hodnota Nt vysoká, tj. více než 2 000, navine se těžší přadeno a rozřízne se napříč ve dvou místech, aby se vytvořil svazek ve formě kabelu o vhodné hmotnosti. Konce vzorku ve formě kabelu musí být před předúpravou spolehlivě spojeny a zkušební vzorky se odeberou z místa dostatečně vzdáleného od tohoto spojení. 5.2. Příze v osnově – laboratorní vzorek se odebere odstřižením části z konce osnovy o délce nejméně 20 cm a zahrnutím všech přízí v osnově s výjimkou okrajových přízí, které se vyřadí. Svazek přízí se sváže dohromady u jednoho konce. Je-li vzorek příliš velký pro předúpravu jako celek, rozdělí se do dvou nebo více částí, přičemž každá část se pro předúpravu sváže dohromady a poté, co byla každá část samostatně předupravena, se části opět spojí. Zkušební vzorek se odebere odstřižením vhodné délky z laboratorního vzorku z konce dostatečně vzdáleného od spojení a zahrnutím všech přízí v osnově. V případě osnovy n příze na tex t, délka vzorku o hmotnosti 1 g činí 105/Nt cm. 6. ODBĚR VZORKŮ PLOŠNÝCH TEXTILIÍ 6.1. Z laboratorního vzorku dávky, který se skládá z jediného reprezentativního odstřihu látky – Vystřihne se proužek po úhlopříčce od jednoho rohu ke druhému a odstraní se okraje. Tento proužek je laboratorní vzorek. Pro získání laboratorního vzorku o hmotnosti x g se stanoví plocha proužku podle vzorce x104/G cm2. G je plošná hmotnost látky v g/m2. Laboratorní vzorek se podrobí předúpravě a pak se proužek příčně rozstřihne na čtyři stejně dlouhé části, které se položí na sebe. Zkušební vzorky se odeberou ze všech částí navrstveného materiálu proříznutím všech vrstev tak, aby každý vzorek obsahoval stejnou délku každé vrstvy. Má-li textilie tkaný vzor, odebere se laboratorní vzorek ve směru osnovy o rozměru, který se rovná nejméně jedné osnovní střídě vzoru. Je-li při splnění této podmínky takový laboratorní vzorek příliš velký, aby mohl být upravován jako celek, rozřeže se na stejné části, ty se samostatně předupraví a před odebráním zkušebního vzorku se položí na sebe, přičemž se dbá na to, aby se odpovídající části vzoru nepřekrývaly. 6.2. Z laboratorního vzorku dávky, který se skládá z několika odstřihů – Každý odstřih se upraví tak, jak je popsáno v bodě 6.1, a výsledky se uvádějí odděleně. 7. ODBĚR VZORKŮ ZHOTOVENÝCH A HOTOVÝCH VÝROBKŮ Laboratorní vzorek dávky je obvykle celý zhotovený nebo hotový výrobek nebo jeho reprezentativní část. V případě potřeby se stanoví procentuální podíl různých částí výrobku, které nemají stejný obsah vláken, aby mohl být ověřena shoda s článkem 13. Odebere se reprezentativní laboratorní vzorek z části zhotoveného nebo hotového výrobku, jehož složení musí být uvedeno na etiketě. Má-li zboží několik etiket, odeberou se reprezentativní laboratorní vzorky z každé části odpovídající dané etiketě. Pokud výrobek, jehož složení má být stanoveno, není jednotný, může být nezbytné vybrat laboratorní vzorky z každé části výrobku a stanovit poměrné podíly různých částí ve vztahu k dotyčnému výrobku jako celku. Poté se vypočte procentuální podíl, přičemž se berou v úvahu poměrné podíly zkoumaných částí. Laboratorní vzorky se podrobí předúpravě. Poté se odeberou reprezentativní zkušební vzorky z předupravených laboratorních vzorků. II. Úvod k metodám kvantitativní analýzy směsí textilních vláken Metody kvantitativní analýzy směsí vláken jsou založeny na dvou hlavních postupech, ručním dělení a chemickém dělení jednotlivých vláken. Metodu ručního dělení je třeba používat všude tam, kde je to možné, protože obecně dává přesnější výsledky než chemická metoda. Může být použita pro všechny textilie, jejichž vlákenné složky netvoří dokonalou směs, například příze složené z několika součástí, z nichž každá je zhotovena pouze z jednoho druhu vlákna, nebo tkaniny, u nichž je útek z jiného druhu vlákna než osnova, nebo páratelné pletené textilie, které jsou zhotoveny z přízí různých druhů. Metody kvantitativní chemické analýzy jsou obecně založeny na selektivním rozpouštění jednotlivých složek směsi. Po odstranění složky se nerozpustný zbytek zváží a podíl rozpustné složky se vypočítá ze ztráty hmotnosti. Tato první část přílohy uvádí informace společné analýzám prováděným touto metodou a používaným u všech směsí vláken, jimiž se tato příloha zabývá, a to bez ohledu na jejich složení. Musí být tedy použita společně s následujícími jednotlivými oddíly přílohy, které obsahují podrobné postupy použitelné pro jednotlivé směsi vláken. Analýza může být založena na principu jiném, než je selektivní rozpouštění; potom jsou všechny podrobnosti uvedeny v příslušném oddíle. Směsi vláken během zpracování a v menší míře i hotové textilní výrobky mohou obsahovat nevlákenné složky, jako jsou tuky, vosky a preparační prostředky nebo vodorozpustné látky, které jsou buď přirozeně přítomny nebo jsou přidávány k usnadnění zpracování. Nevlákenné látky musí být před analýzou odstraněny. Z tohoto důvodu je rovněž uvedena metoda pro odstranění olejů, tuků, vosků a vodorozpustných látek. Textilie mohou dále obsahovat pryskyřice nebo jiné látky přidané s cílem propůjčit jim zvláštní vlastnosti. Takové látky, k nimž patří ve výjimečných případech barviva, mohou narušovat působení činidla na rozpustnou složku a/nebo mohou být částečně či úplně tímto činidlem odstraněny. Tyto přidané látky mohou být příčinou chyb, a proto musí být před analýzou vzorku odstraněny. Jestliže není možné tyto přidané látky odstranit, nemohou být již použity metody kvantitativní chemické analýzy uvedené v této příloze. Barvivo v barvených textiliích se považuje za neoddělitelnou část vlákna a neodstraňuje se. Analýzy jsou prováděny na základě suché hmotnosti a postup stanovení této suché hmotnosti je uveden. Výsledek se získá na základě příslušné smluvní přirážky uvedené v příloze IX tohoto nařízení použité na suchou hmotnost každého vlákna. Před provedením každé analýzy musí být identifikována všechna vlákna přítomná ve směsi. U některých metod se nerozpustná složka směsi může částečně rozpouštět v činidle, které bylo použito k rozpouštění rozpustné složky (rozpustných složek). Kde je to možné, měla by být zvolena taková činidla, která mají malý nebo žádný vliv na nerozpustná vlákna. Je-li známo, že během analýzy dojde ke ztrátě hmotnosti, měl by být výsledek opraven; k tomuto účelu jsou uvedeny opravné koeficienty. Tyto koeficienty byly stanoveny v několika laboratořích zpracováním vláken očištěných v rámci předúpravy, pomocí příslušných činidel uvedených v metodách analýzy. Tyto opravné koeficienty platí pouze pro nedegradovaná vlákna a pokud vlákna před zpracováním nebo během zpracování degradovala, je nutné použít jiné opravné koeficienty. Uvedené metody platí pro jednotlivé analýzy. Jak v případě ručního dělení, tak i v případě chemického dělení se musí provést alespoň dvojí stanovení na samostatném zkušebním vzorku. Pokud se vyskytnou pochybnosti a není to technicky nemožné, musí se pro ověření provést další analýza za použití alternativního postupu, kdy se složka, která tvořila zbytek při standardní metodě, nejdříve rozpustí. KAPITOLA 2 Metody kvantitativní analýzy některých dvousložkových směsí vláken I. Obecné informace společné metodám kvantitativní chemické analýzy směsí textilních vláken I.1. Oblast použití Oblast použití každé metody stanoví, pro která vlákna je metoda použitelná. I.2. Podstata metody Po identifikaci složek směsi se vhodnou předúpravou odstraní nevlákenný materiál a poté jedna ze složek, obvykle selektivním rozpouštěním[19]. Nerozpustný zbytek se zváží a podíl rozpustné složky se vypočítá ze ztráty hmotnosti. Pokud to nečiní technické obtíže, je výhodnější rozpouštět největší vlákennou složku, čímž se jako zbytek získá vlákno s nižším zastoupením. I.3. Materiály a zařízení I.3.1. Přístroje a pomůcky I.3.1.1. Filtrační kelímky a váženky, které jsou dostatečně velké, aby obsáhly tyto kelímky, nebo jakékoliv jiné přístroje, které dávají shodné výsledky. I.3.1.2. Odsávací baňka. I.3.1.3. Exsikátor obsahující silikagel s indikátorem vlhkosti. I.3.1.4. Sušárna s odvětráním pro sušení zkušebních vzorků při teplotě 105 ± 3 °C. I.3.1.5. Analytické váhy s přesností na 0,0002 g. I.3.1.6. Soxhletův extrakční přístroj nebo jiný přístroj, který dává shodné výsledky. I.3.2. Činidla I.3.2.1. Petrolether, redestilovaný, rozmezí bodu varu 40 °C až 60 °C. I.3.2.2. Další činidla jsou uvedena v příslušných oddílech každé metody. Všechna činidla by měla být chemicky čistá. I.3.2.3. Destilovaná nebo deionizovaná voda. I.3.2.4. Aceton. I.3.2.5. Kyselina orthofosforečná. I.3.2.6. Močovina. I.3.2.7. Bikarbonát sodný. Všechna použitá činidla musí být chemicky čistá. I.4. Klimatizace a zkušební ovzduší Protože se stanovuje suchá hmotnost, není nutné vzorek klimatizovat nebo provádět analýzy v klimatizovaném ovzduší. I.5. Laboratorní vzorek Odebere se laboratorní vzorek, který reprezentuje laboratorní vzorek dávky a postačuje pro přípravu všech potřebných zkušebních vzorků, z nichž každý má hmotnost nejméně 1 g. I.6. Předúprava laboratorního vzorku[20] Pokud je přítomna látka, která nemá být brána v úvahu při výpočtech procentuálních podílů (viz článek 16 tohoto nařízení), musí být tato látka nejdříve odstraněna vhodnou metodou, která neovlivní žádnou z vlákenných složek. Za tímto účelem je nevlákenná látka, která může být extrahována pomocí petroletheru a vody, odstraněna úpravou vzorku usušeného na vzduchu v Soxhletově extrakčním přístroji petroletherem po dobu jedné hodiny při nejmenší rychlosti 6 cyklů za hodinu. Petrolether se nechá ze vzorku vypařit a vzorek je poté extrahován přímým zpracováním, tzn. že se nejprve namáčí ve vodě po dobu jedné hodiny při pokojové teplotě a poté po dobu další hodiny při teplotě 65 ± 5 °C za občasného míchání kapaliny. Poměr kapalina – vzorek je 100:1. Přebytečná voda se ze vzorku odstraní ždímáním, odsáváním nebo odstřeďováním a poté se vzorek nechá usušit na vzduchu. V případě elastolefinu nebo směsí vláken obsahujících elastolefin a jiná vlákna (vlnu, zvířecí chlupy, hedvábí, bavlnu, len, konopí, jutu, manilské konopí, alfu, kokosové vlákno, broom, ramii, sisal, měďnatá vlákna, modalová vlákna, protein, viskózu, akryl, polyamid nebo nylon, polyester, elastomultiester) se výše popsaný postup mírně upraví a petrolether se nahradí acetonem. V případě dvousložkových směsí vláken, které obsahují elastolefin a acetát, se pro předúpravu použije tento postup. Vzorek se extrahuje 10 minut při 80 °C roztokem obsahujícím 25 g/l 50 % kyseliny orthofosforečné a 50 g/l močoviny. Poměr kapalina – vzorek je 100:1. Vzorek se promyje vodou, osuší, promyje 0,1% roztokem hydrogenuhličitanu sodného a nakonec opatrně promyje vodou. Pokud není možné nevlákenné látky odstranit extrakcí pomocí petroletheru a vody, měly by se odstranit jinou vhodnou metodou, která podstatně nemění žádnou z vlákenných složek a která nahradí výše popsanou metodu s použitím vody. Je však třeba poznamenat, že u některých nebělených přírodních rostlinných vláken (např. juta, kokosová vlákna) neodstraní běžná předúprava petroletherem a vodou všechny přírodní nevlákenné látky; přesto se další předúprava nepoužívá, pokud vzorek neobsahuje úpravárenský prostředek nerozpustný jak v petroletheru, tak i ve vodě. Ve zprávě o analýze musí být podrobně popsány metody použité pro předúpravu. I.7. Postup zkoušky I.7.1. Obecná ustanovení I.7.1.1. S u š e n í Všechny postupy sušení se provádějí v sušárně s odvětráním po dobu nejméně 4 hodin a nejvíce 16 hodin při teplotě 105 ± 3 °C, přičemž dveře sušárny jsou uzavřené. Pokud je doba sušení kratší než 14 hodin, ověřuje se, zda bylo dosaženo konstantní hmotnosti vzorku. Hmotnost může být považována za konstantní, jestliže změna hmotnosti po dalším sušení po dobu 60 minut je menší než 0,05 %. Dotýkat se holýma rukama kelímků a váženek, vzorků nebo zbytků není během sušení, ochlazování a vážení vhodné. Vzorky se suší ve vážence s víčkem položeným vedle. Po vysušení se váženka před vyjmutím ze sušárny uzavře a rychle se přenese do exsikátoru. Filtrační kelímek se suší v sušárně, ve vážence s víčkem položeným vedle. Po vysušení se váženka uzavře a rychle se přenese do exsikátoru. Je-li použit jiný přístroj než filtrační kelímek, musí být sušení v sušárně provedeno tak, aby byla suchá hmotnost vláken stanovena beze ztrát. I.7.1.2. O ch l a z o v á n í Veškeré ochlazování se provádí v exsikátoru umístěném vedle vah po dobu nejméně 2 hodin, dokud se nedocílí úplného ochlazení váženek. I.7.1.3. V á ž e n í Po ochlazení se váženka zváží tak, aby bylo vážení ukončeno do 2 minut po vyjmutí z exsikátoru. Váží se s přesností na 0,0002 g. I.7.2. Postup Z předupraveného laboratorního vzorku se odebere zkušební vzorek o hmotnosti nejméně 1 g. Příze nebo tkanina se rozstříhá na odstřihy asi 10 mm dlouhé a co možná nejvíce se rozvlákní. Vzorek se suší ve vážence, ochladí se v exsikátoru a zváží. Vzorek se přemístí do skleněné nádoby uvedené v příslušné části odpovídající metody Společenství, váženka se ihned převáží a z rozdílu se vypočítá suchá hmotnost vzorku. Poté se provede zkouška uvedená v příslušné části použitelné metody. Zbytek vzorku se prozkoumá pod mikroskopem, aby se ověřilo, že bylo úpravou skutečně zcela odstraněno rozpustné vlákno. I.8. Výpočet a vyjádření výsledků Hmotnost nerozpustné složky se vyjádří jako procentuální podíl z celkové hmotnosti vláken obsažených ve směsi. Procentuální podíl rozpustné složky se získá rozdílem. Výsledky se vypočtou na základě suché hmotnosti čistých vláken, která se opraví pomocí a) smluvních přirážek a b) opravných koeficientů, jimiž se zohlední ztráty hmotnosti během předúpravy a analýzy. Výpočty se provádějí podle vzorce uvedeného v bodu I.8.2. I.8.1. Výpočet procentuálního podílu nerozpustné složky na základě suché hmotnosti čistých vláken. [pic] kde: P1 % je procentuální podíl čisté a suché nerozpustné složky, m je procento suché hmotnosti zkušebního vzorku po předúpravě, r je suchá hmotnost zbytku, d je opravný koeficient pro ztrátu hmotnosti nerozpustné složky v činidle během analýzy. Vhodné hodnoty pro „d“ jsou uvedeny v příslušné části každé metody. Tyto hodnoty pro „d“ jsou samozřejmě běžné hodnoty použitelné pro chemicky nedegradovaná vlákna. I.8.2. Výpočet procentuálního podílu nerozpustné složky na základě suché hmotnosti čistých vláken s použitím smluvních přirážek a případně opravných koeficientů, jimiž se zohlední ztráta hmotnosti během předúpravy. [pic] kde: P1A% je procentuální podíl nerozpustné složky beroucí v úvahu smluvní přirážky a ztráty hmotnosti vzniklé během předúpravy. P1 je procentuální podíl čisté suché nerozpustné složky vypočtený podle vzorce uvedeného v bodu I.8.1. a1 je smluvní přirážka pro nerozpustnou složku (viz příloha IX) a2 je smluvní přirážka pro rozpustnou složku (viz příloha IX) b1 je procentuální podíl ztráty hmotnosti nerozpustné složky vzniklé během předúpravy b2 je procentuální podíl ztráty hmotnosti rozpustné složky vzniklé během předúpravy Procentuální podíl druhé složky činí P2A% = 100 - P1A% Je-li použit zvláštní způsob předúpravy, stanoví se hodnoty b1 a b2, pokud je to možné, provedením předúpravy používané při analýze u každé čisté vlákenné složky. Čistými vlákny se rozumí vlákna zbavená všech nevlákenných látek s výjimkou těch, které běžně obsahují (v surovině nebo přidané při zpracování), v takovém stavu, ve kterém se nalézají v analyzovaném materiálu (nebělená, bělená). Nejsou-li pro analýzu k dispozici čistá separovaná vlákna použitá při výrobě zboží, použijí se průměrné hodnoty b1 a b2 zjištěné při zkouškách čistých vláken podobných těm, která jsou ve zkoušené směsi. Je-li použit běžný způsob předúpravy, tj. extrakce petroletherem a vodou, neberou se obecně opravné koeficienty b1 a b2 v úvahu s výjimkou nebělené bavlny, neběleného lnu a neběleného konopí, kde ztráty hmotnosti způsobené předúpravou jsou obvykle stanoveny ve výši 4 %, a v případě polypropylenu ve výši 1 %. V případě ostatních vláken se obvykle při výpočtech nepřihlíží ke ztrátám hmotnosti způsobeným předúpravou v úvahu. II. Metoda kvantitativní analýzy ručním dělením II.1. Oblast použití Tato metoda je použitelná pro všechny typy textilních vláken za předpokladu, že nevytváří dokonalou směs a že je možno je ručně dělit. II.2. Podstata metody Po identifikaci textilních složek se vhodnou předúpravou odstraní nevlákenné látky a poté se vlákna ručně oddělí, usuší a zváží, aby se vypočítal podíl každéhovlákna ve směsi. II.3. Přístroje a pomůcky II.3.1. Váženky nebo jiné přístroje, které dávají shodné výsledky. II.3.2. Exsikátor obsahující silikagel s indikátorem vlhkosti. II.3.3. Sušárna s odvětráním pro sušení zkušebních vzorků při teplotě 105 ± 3 °C. II.3.4. Analytické váhy s přesností na 0,0002 g. II.3.5. Soxhletův extrakční přístroj nebo jiný přístroj, který dává shodné výsledky. II.3.6. Jehla. II.3.7. Zákrutoměr nebo obdobný přístroj. II.4. Činidla II.4.1. Petrolether, redestilovaný, rozmezí bodu varu 40 – 60 °C. II.4.2. Destilovaná nebo deionizovaná voda. II.5. Klimatizace a zkušební ovzduší Viz bod I.4. II.6. Laboratorní vzorek Viz bod I.5. II.7. Předúprava laboratorního vzorku Viz bod I.6. II.8. Postup II.8.1. Analýza přízí Z laboratorního vzorku se po předúpravě odebere zkušební vzorek o hmotnosti nejméně 1 g. U velmi jemné příze se analýza může provádět na délce nejméně 30 m bez ohledu na její hmotnost. Příze se rozstříhá na kousky vhodné délky a jednotlivé druhy vláken se oddělují pomocí jehly a, pokud je to nutné, pomocí zákrutoměru. Takto získané druhy vláken se ukládají do předem zvážených váženek a suší se při teplotě 105 ±3 °C, dokud není dosaženo konstantní hmotnosti, jak je popsáno v bodech I.7.1. a I.7.2. II.8.2. Analýza plošných textilií Z laboratorního vzorku se po předúpravě odebere zkušební vzorek neobsahující okraje o hmotnosti nejméně 1 g s pečlivě zastřiženými okraji, aby nedocházelo ke třepení, a s paralelními útkovými nebo osnovními nitěmi nebo u pletenin ve směru sloupků a řádků. Jednotlivé druhy vláken se oddělí, uloží do předem zvážených váženek a poté se postupuje způsobem popsaným v bodu II.8.1. II.9. Výpočet a vyjádření výsledků Hmotnost každé vlákenné složky se vyjádří jako procentuální podíl z celkové hmotnosti vláken obsažených ve směsi. Výsledky se vypočtou na základě suché hmotnosti čistých vláken, která se upraví pomocí a) smluvních přirážek a b) opravných koeficientů, jimiž se zohlední ztráty hmotnosti během předúpravy vzorků. II.9.1. Výpočet procentuálního hmotnostního podílu čisté suché vlákenné složky bez ohledu na ztrátu hmotnosti vláken během předúpravy: [pic] P1% je procentuální podíl první čisté a suché složky, m1 je čistá a suchá hmotnost první složky, m2 je čistá a suchá hmotnost druhé složky. II.9.2. Výpočet procentuálního podílu každé složky s opravou pomocí smluvních přirážek a popřípadě opravných koeficientů, jimiž se zohlední ztráta hmotnosti během předúpravy, se provede podle bodu I.8.2. III.1. Přesnost metod Přesnost uvedená u jednotlivých metod se vztahuje k reprodukovatelnosti. Reprodukovatelnost se týká spolehlivosti, tj. blízkosti shody mezi experimentálními hodnotami získanými pracovníky v různých laboratořích nebo v různých časových obdobích při použití stejné metody a jednotlivými výsledky získanými u vzorků shodné homogenní směsi. Reprodukovatelnost se vyjadřuje konfidenčním intervalem pro výsledky, a to s konfidenční úrovní 95 %. Rozdíl mezi dvěma výsledky série analýz provedených v různých laboratořích by tak byl při běžném a správném použití metody na stejnou a homogenní směs překročen pouze v pěti případech ze sta. III.2. Protokol o zkoušce III.2.1. Uvede se, že analýza byla provedena v souladu se zde popsanou metodou. III.2.2. Uvede se podrobný popis případné zvláštní předúpravy (viz bod I.6). III.2.3. Uvedou se jednotlivé výsledky a aritmetický průměr výsledků, zaokrouhlené na jedno desetinné místo. IV. Zvláštní metody SOUHRNNÁ TABULKA Metoda | Oblast použití | Činidlo | Rozpustná složka | Nerozpustná složka | 1. | Acetát | Další stanovená vlákna | Aceton | 2. | Stanovená proteinová vlákna | Další stanovená vlákna | Chlornan | 3. | Viskóza, měďnatá vlákna nebo stanovené typy modalu | Bavlna, elastolefin nebo melamin | Kyselina mravenčí a chlorid zinečnatý | 4. | Polyamid nebo nylon | Další stanovená vlákna | Kyselina mravenčí, 80 % hmot. | 5. | Acetát | Triacetát, elastolefin nebo melamin | Benzylalkohol | 6. | Triacetát nebo polyaktid | Další stanovená vlákna | Dichlormethan | 7. | Stanovená celulózová vlákna | Polyester, elastomultiester nebo elastolefin | Kyselina sírová, 75 % hmot. | 8. | Akrylová, stanovená modakrylová vlákna nebo stanovená chlorovlákna | Další stanovená vlákna | Dimethylformamid | 9. | Stanovená chlorovlákna | Další stanovená vlákna | Sirouhlík/aceton, 55,5 / 44,5 % obj. | 10. | Acetát | Některá chlorovlákna, elastolefin nebo melamin | Bezvodá (ledová) kyselina octová | 11. | Hedvábí | Vlna, zvířecí chlupy, elastolefin nebo melamin | Kyselina sírová, 75 % hmot. | 12. | Juta | Stanovená živočišná vlákna | Metoda určující obsah dusíku | 13. | Polypropylen | Další stanovená vlákna | Xylen | 14. | Další stanovená vlákna | Clorovlákna (homopolymery vinylchloridu), elastolefin nebo melamin | Metoda s koncentrovanou kyselinou sírovou | 15. | Chlorovlákna, stanovená modakrylová, stanovená elastanová, acetátová, triacetátová vlákna | Další stanovená vlákna | Cyklohexanon | 16. | Melamin | Bavlna nebo aramid | Horká kyselina mravenčí, 90 % hmot. | METODA č. 1 ACETÁTOVÁ A DALŠÍ STANOVENÁ VLÁKNA (Metoda s použitím acetonu) 1. OBLAST POUŽITÍ Tato metoda je použitelná, po odstranění nevlákenných látek, pro dvousložkové směsi: 1. acetátu (19) s 2. vlnou (1), zvířecími chlupy (2 a 3), hedvábím (4), bavlnou (5), lnem (7), konopím (8), jutou (9), manilským konopím (10), alfou (11), kokosovým vláknem (12), broomem (13), ramií (14), sisalem (15), měďnatými vlákny (21), modalem (22), proteinem (23), viskózou (25), akrylem (26), polyamidem nebo nylonem (30), polyesterem (35), elastomultiesterem (46), elastolefinem (47) a melaminem (48). Tuto metodu nelze za žádných okolností použít pro ta acetátová vlákna, která byla na povrchu deacetylována. 2. PODSTATA METODY Acetát se ze známé suché hmotnosti směsi uvolní acetonem. Zbytek se shromáždí, promyje, usuší a zváží; jeho hmotnost, v případě potřeby opravená, se vyjádří jako procentuální podíl ze suché hmotnosti směsi. Procentuální podíl suchých acetátových vláken se zjistí rozdílem. 3. PŘÍSTROJE A ČINIDLA (kromě uvedených v obecných ustanoveních) 3.1. Přístroje a pomůcky Erlenmeyerova baňka se zabroušenou skleněnou zátkou o objemu nejméně 200 ml. 3.2. Činidlo Aceton. 4. ZKUŠEBNÍ POSTUP Při zkoušce se dodržují postupy popsané v obecných ustanoveních a postupuje se takto: Ke vzorku obsaženému v Erlenmeyerově baňce se zabroušenou skleněnou zátkou o objemu nejméně 200 ml se na 1 g vzorku přidá 100 ml acetonu, baňka se protřepe a nechá stát 30 minut při pokojové teplotě za občasného míchání a poté se kapalina filtruje zváženým filtračním kelímkem. Tato úprava se opakuje ještě dvakrát (tj. celkem tři extrakce), ale pouze po dobu 15 minut tak, aby celková doba úpravy v acetonu byla jedna hodina. Zbytek se přenese do filtračního kelímku. Ve filtračním kelímku se zbytek promývá acetonem a ten se odvádí odsáváním. Kelímek se znovu naplní acetonem a ten se nechá samovolně odtéct. Nakonec se kelímek vyprázdní odsáváním, kelímek a zbytek se usuší, ochladí a zváží. 5. VÝPOČET A VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ Výsledky se vypočtou podle obecných ustanovení. Hodnota „d“ je 1,00 s výjimkou melaminu, pro nějž „d“ = 1,01. 6. PŘESNOST U homogenní směsi textilních materiálů není při konfidenční úrovni 95 % konfidenční interval pro výsledky získané touto metodou větší než ± 1. METODA č. 2 STANOVENÁ PROTEINOVÁ VLÁKNA A DALŠÍ STANOVENÁ VLÁKNA (Metoda s použitím chlornanu) 1. OBLAST POUŽITÍ Tato metoda je použitelná, po odstranění nevlákenných látek, pro dvousložkové směsi: 1. stanovených proteinových vláken, jmenovitě: vlny (1), zvířecích chlupů (2 a 3), hedvábí (4), proteinu (23) s 2. bavlnou (5), měďnatými vlákny (21), viskózou (25), akrylem (26), chlorovlákny (27), polyamidem nebo nylonem (30), polyesterem (35), polypropylenem (37), elastanem (43), skleněnými vlákny (44), elastomultiesterem (46), elastolefinem (47) a melaminem (48). Jsou-li přítomna rozdílná proteinová vlákna, udává metoda jejich celkové množství, nikoli však jejich jednotlivé procentuální podíly. 2. PODSTATA METODY Proteinové vlákno se ze známé suché hmotnosti směsi uvolní roztokem chlornanu. Zbytek se shromáždí, promyje, usuší a zváží; jeho hmotnost, v případě potřeby opravená, se vyjádří jako procentuální podíl ze suché hmotnosti směsi. Procentuální podíl suchého proteinového vlákna se zjistí rozdílem. Pro přípravu roztoku chlornanu lze použít chlornan lithný nebo chlornan sodný. Chlornan lithný se doporučuje použít v případech s malým počtem analýz nebo analýz prováděných v poměrně dlouhých časových intervalech. Procentuální podíl chlornanu v tuhém chlornanu lithném je na rozdíl od chlornanu sodného totiž v podstatě konstantní. Je-li znám procentuální podíl chlornanu, nemusí se obsah chlornanu kontrolovat jodometricky pro každou analýzu, neboť se může pracovat s konstantní navážkou chlornanu lithného. 3. PŘÍSTROJE A ČINIDLA (kromě uvedených v obecných ustanoveních) 3.1. Přístroje a pomůcky i) Erlenmeyerova baňka se zabroušenou skleněnou zátkou o objemu 250 ml, ii) termostat nastavitelný na teplotu 20 (± 2) °C. 3.2. Činidla i) Chlornanové činidlo a) R o z t o k ch l o r n a n u l i t h n é h o Sestává z čerstvě připraveného roztoku obsahujícího 35 (± 2) g/l aktivního chlóru (přibližně 1 M), ke kterému se přidá (± 0,5) g/l předem rozpuštěného hydroxidu sodného. K přípravě se rozpustí 100 g chlornanu lithného obsahujících 35 % aktivního chlóru (nebo 115 g obsahujících 30 % aktivního chlóru) v přibližně 700 ml destilované vody, přidá se 5 g hydroxidu sodného rozpuštěného v přibližně 200 ml destilované vody a doplní se na 1 l destilovanou vodou. Roztok, který byl čerstvě připraven, není nutno kontrolovat jodometricky. b) R o z t o k ch l o r n a n u s o d n é h o Sestává z čerstvě připraveného roztoku obsahujícího 35 (± 2) g/l aktivního chlóru (přibližně 1 M), ke kterému se přidá 5 (± 0,5) g/l předem rozpuštěného hydroxidu sodného. Před každou analýzou je nutno zkontrolovat jodometricky obsah aktivního chlóru v roztoku. ii) Roztok zředěné kyseliny octové 5 ml bezvodé (ledové) kyseliny octové se doplní na 1 l vodou. 4. ZKUŠEBNÍ POSTUP Při zkoušce se dodržují postupy popsané v obecných ustanoveních a postupuje se takto: Přibližně 1 g vzorku se smíchá s přibližně 100 ml roztoku chlornanu (lithného nebo sodného) v 250ml baňce a důkladně se protřepe, aby se vzorek navlhčil. Poté se baňka umístí na 40 minut do termostatu při teplotě 20 °C a plynule nebo alespoň v pravidelných intervalech se protřepává. Rozpouštění vlny probíhá exotermicky, a proto se musí reakční teplo této metody rozptylovat a odvádět. Jinak mohou vzniknout značné chyby způsobené počátečním rozpouštěním nerozpustných vláken. Po 40 minutách se obsah baňky filtruje zváženým skleněným filtračním kelímkem a případná zbytková vlákna se přenesou do filtračního kelímku propláchnutím baňky malým množstvím chlornanu. Kelímek se vyprázdní odsáváním a zbytek se postupně promyje vodou, zředěnou kyselinou octovou a nakonec vodou, přičemž se po každém přidání kapaliny kelímek vyprázdní odsáváním. Neodsává se, dokud každá promývací kapalina samovolně neodteče. Nakonec se kelímek vyprázdní odsáváním, kelímek se zbytkem se usuší, ochladí a zváží. 5. VÝPOČET A VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ Výsledky se vypočtou podle obecných ustanovení. Hodnota „d“ je 1,00 s výjimkou bavlny, viskózy, modalových vláken a melaminu, pro které hodnota „d“ = 1,01, a nebělené bavlny, pro kterou hodnota „d“ = 1,03. 6. PŘESNOST U homogenní směsi textilních materiálů není při konfidenční úrovni 95 % konfidenční interval pro výsledky získané touto metodou větší než ± 1. METODA č. 3 VISKÓZA, MĚĎNATÁ VLÁKNA NEBO STANOVENÉ TYPY MODALOVÝCH VLÁKEN A BAVLNA (Metoda s použitím kyseliny mravenčí a chloridu zinečnatého) 1. OBLAST POUŽITÍ Tato metoda je použitelná, po odstranění nevlákenných látek, pro dvousložkové směsi: 1. viskózy (25) nebo měďnatých vláken (21), včetně stanovených typů modalových vláken (22), s 2. bavlnou (5), elastolefinem (47) a melaminem (48). Je-li zjištěna přítomnost modalových vláken, musí se provést předběžná zkouška, aby se zjistilo, zda jsou v činidle rozpustná. Tuto metodu nelze použít pro směsi, v nichž by byla bavlna silně chemicky degradována nebo v nichž jsou viskózová nebo měďnatá vlákna nedokonale rozpustná vzhledem k přítomnosti určitých barviv nebo úprav, které nemohou být zcela odstraněny. 2. PODSTATA METODY Viskóza, měďnatá nebo modalová vlákna se ze známé suché hmotnosti směsi uvolní činidlem sestávajícím z kyseliny mravenčí a chloridu zinečnatého. Zbytek se shromáždí, promyje, usuší a zváží; jeho opravená hmotnost se vyjádří jako procentuální podíl ze suché hmotnosti směsi. Procentuální podíl suchých viskózových, měďnatých nebo modalových vláken se zjistí rozdílem. 3. PŘÍSTROJE A ČINIDLA (kromě uvedených v obecných ustanoveních) 3.1. Přístroje a pomůcky i) Erlenmeyerova baňka se zabroušenou skleněnou zátkou o objemu nejméně 200 ml; ii) přístroj umožňující zahřátí Erlenmeyerovy baňky na teplotu 40 (± 2) °C. 3.2. Činidla i) Roztok obsahující 20 g roztaveného bezvodého chloridu zinečnatého a 68 g bezvodé kyseliny mravenčí, doplněný na 100 g vodou (tj. 20 hmotnostních podílů roztaveného bezvodého chloridu zinečnatého ku 80 hmotnostním podílům 85 % hmot. kyseliny mravenčí). Pozn.: V této souvislosti je třeba věnovat pozornost bodu I.3.2.2., ve kterém se stanoví, že všechna používaná činidla musí být chemicky čistá; navíc je nezbytné používat pouze roztavený bezvodý chlorid zinečnatý. ii) Vodný roztok čpavku: 20 ml koncentrovaného roztoku čpavku (hustota 0,880 g/ml) se doplní vodou na 1l. 4. ZKUŠEBNÍ POSTUP Při zkoušce se dodržují postupy popsané v obecných ustanoveních a postupuje se takto: vzorek se ihned vloží do baňky předem zahřáté na teplotu 40 °C. Na 1 g vzorku se přidá 100 ml roztoku chloridu zinečnatého v kyselině mravenčí předem zahřátého na teplotu 40 °C. Baňka se zazátkuje a důkladně se protřepe. Baňka s obsahem se ponechá při stálé teplotě 40 °C po dobu dvou a půl hodiny a protřepává se v hodinových intervalech. Obsah baňky se poté filtruje zváženým filtračním kelímkem a pomocí činidla se vypláchnou do kelímku všechna vlákna zbývající v baňce. Opláchnou se 20 ml činidla. Kelímek a zbytek se důkladně promyje vodou o teplotě 40 °C. Vlákenný zbytek se propláchne přibližně 100 ml studeného roztoku čpavku (viz 3.2.ii), přičemž musí být zajištěno, že tento zbytek zůstane celý ponořený v roztoku po dobu 10 minut (1); poté se důkladně propláchne studenou vodou. Neodsává se, dokud každá promývací kapalina samovolně neodteče. Nakonec se odstraní zbývající kapalina odsáváním, kelímek a zbytek se usuší, ochladí a zváží. 5. VÝPOČET A VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ Výsledky se vypočtou podle obecných ustanovení. Hodnota „d“ je 1,02 pro bavlnu, 1,01 pro melamin a 1,00 pro elastolefin. 6. PŘESNOST U homogenní směsi textilních materiálů není při konfidenční úrovni 95 % konfidenční interval pro výsledky získané touto metodou větší než ± 2 . METODA č. 4 POLYAMID NEBO NYLON A DALŠÍ STANOVENÁ VLÁKNA (Metoda s použitím 80 % hmot. kyseliny mravenčí) 1. OBLAST POUŽITÍ Tato metoda je použitelná, po odstranění nevlákenných látek, pro dvousložkové směsi: 1. polyamidu nebo nylonu (30) s 2. vlnou (1), zvířecími chlupy (2 a 3), bavlnou (5), měďnatými vlákny (21), modalem (22), viskózou (25), akrylem (26), chlorovlákny (27), polyesterem (35), polypropylenem (37), skleněnými vlákny (44), elastomultiesterem (46), elastolefinem (47) a melaminem (48). Jak bylo uvedeno výše, tuto metodu lze rovněž použít pro směsi obsahující vlnu, avšak pokud obsah vlny přesahuje 25 %, musí být použita metoda č. 2 (rozpouštění vlny v roztoku alkalického chlornanu sodného). 2. PODSTATA METODY Polyamidové vlákno se ze známé suché hmotnosti směsi uvolní pomocí kyseliny mravenčí. Zbytek se shromáždí, promyje, usuší a zváží; jeho hmotnost, v případě potřeby opravená, se vyjádří jako procentuální podíl ze suché hmotnosti směsi. Procentuální podíl suchého polyamidu nebo nylonu se zjistí rozdílem. 3. PŘÍSTROJE A ČINIDLA (kromě uvedených v obecných ustanoveních) 3.1. Přístroje a pomůcky Erlenmeyerova baňka se zabroušenou skleněnou zátkou o objemu nejméně 200 ml. 3.2. Činidla i) Kyselina mravenčí (80 % hmot., relativní hustota při teplotě 20 °C: 1,186). 880 ml 90% hmot. kyseliny mravenčí (relativní hustota při teplotě 20 °C: 1,204) se zředí na 1l vodou. Nebo se 780 ml kyseliny mravenčí (relativní hustota při teplotě 20 °C: 1,220) vodou doplní na 1 l. Koncentrace není kritická v rozsahu 77 % až 83 % hmot. kyseliny mravenčí. ii) Roztok čpavku: 80 ml koncentrovaného roztoku čpavku (relativní hustota při 20 °C; 0,880) objem se doplní na 1 l. 4. ZKUŠEBNÍ POSTUP Při zkoušce se dodržují postupy popsané v obecných ustanoveních a postupuje se takto: Ke vzorku obsaženému v Erlenmeyerově baňce se zabroušenou skleněnou zátkou o objemu nejméně 200 ml se přidá 100 ml kyseliny mravenčí na 1 g vzorku. Baňka se zazátkuje a protřepe, aby se vzorek navlhčil. Ponechá se stát po dobu 15 minut při pokojové teplotě a za občasného protřepání. Obsah baňky se filtruje zváženým filtračním kelímkem a případná zbytková vlákna se přenesou do kelímku vymytím baňky malým množstvím kyseliny mravenčí. Kelímek se vyprázdní odsáváním a zbytek na filtru se postupně promyje kyselinou mravenčí, horkou vodou, zředěným roztokem čpavku a nakonec studenou vodou, přičemž se po každém přidání kelímek vyprázdní odsáváním. Neodsává se, dokud každá promývací kapalina samovolně neodteče. Nakonec se kelímek vyprázdní odsáváním, kelímek a zbytek se usuší, ochladí a zváží. 5. VÝPOČET A VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ Výsledky se vypočtou podle obecných ustanovení. Hodnota „d“ je 1,00 s výjimkou melaminu, pro nějž „d“ = 1,01. 6. PŘESNOST U homogenní směsi textilních materiálů není při konfidenční úrovni 95 % konfidenční interval pro výsledky získané touto metodou větší než ± 1. METODA č. 5 ACETÁT A TRIACETÁT (Metoda s použitím benzylalkoholu) 1. OBLAST POUŽITÍ Tato metoda je použitelná, po odstranění nevlákenných látek, pro dvousložkové směsi: – acetátu (19) s – triacetátem (24), elastolefinem (47) a melaminem (48). 2. PODSTATA METODY Acetátové vlákno se ze známé suché hmotnosti směsi uvolní benzylalkoholem při teplotě 52 ± 2 ºC. Zbytek se shromáždí, promyje, usuší a zváží; jeho hmotnost se vyjádří jako procentuální podíl ze suché hmotnosti směsi. Procentuální podíl suchých acetátových vláken se zjistí rozdílem. 3. PŘÍSTROJE A ČINIDLA (kromě uvedených v obecných ustanoveních) 3.1. Přístroje a pomůcky i) Erlenmeyerova baňka se zabroušenou skleněnou zátkou o objemu nejméně 200 ml. ii) Mechanická třepačka. iii) Termostat nebo jiný přístroj umožňující vystavení Erlenmeyerovy baňky teplotě 52 ± 2 ºC. 3.2. Činidla i) Benzylalkohol, ii) Ethanol 4. ZKUŠEBNÍ POSTUP Při zkoušce se dodržují postupy popsané v obecných ustanoveních a postupuje se takto: Ke vzorku obsaženému v Erlenmeyerově baňce se přidá 100 ml benzylalkoholu na 1 g vzorku. Baňka se zazátkuje, zajistí se na třepačce tak, aby byla ponořena ve vodní lázni udržované při teplotě 52 ± 2 ºC, a protřepává se při této teplotě 20 minut. (Místo mechanické třepačky, lze baňku důkladně protřepat rukou). Kapalina se filtruje zváženým filtračním kelímkem. Do baňky se přidá další dávka benzylalkoholu a protřepává se jako předtím po 20 minut při teplotě 52 ± 2 ºC. Kapalina se filtruje filtračním kelímkem. Postup se opakuje potřetí. Nakonec se nalije kapalina a zbytek do filtračního kelímku; všechna zbývající vlákna se z baňky vypláchnou do filtračního kelímku dodatečným množstvím benzylalkoholu při teplotě 52 ± 2 ºC. Kelímek se nyní úplně vyprázdní. Vlákna se přenesou do baňky, propláchnou se ethanolem a po ručním protřepání baňky se filtrují filtračním kelímkem. Toto proplachování se opakuje dvakrát nebo třikrát. Zbytek se přenese do kelímku a důkladně vymačká. Kelímek a zbytek se usuší, ochladí a zváží. 5. VÝPOČET A VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ Výsledky se vypočtou podle obecných ustanovení. Hodnota „d“ je 1,00 s výjimkou melaminu, pro nějž „d“ = 1,01. 6. PŘESNOST U homogenní směsi textilních materiálů není při konfidenční úrovni 95 % konfidenční interval pro výsledky získané touto metodou větší než ± 1. METODA č. 6 TRIACETÁTOVÁ A DALŠÍ STANOVENÁ VLÁKNA (Metoda s použitím dichlormethanu) 1. OBLAST POUŽITÍ Tato metoda je použitelná, po odstranění nevlákenných látek, pro dvousložkové směsi: 1. triacetátu (24) nebo polylaktidu (34) s 2. vlnou (1), zvířecími chlupy (2 a 3), hedvábím (4), bavlnou (5), (21), modalem (22), viskózou (25), akrylem (26), polyamidem nebo nylonem (30), polyesterem (35), skleněnými vlákny (44), elastomultiesterem (46), elastolefinem (47) a melaminem (48). Poznámka Triacetátová vlákna, která byla zvláštní úpravou částečně zmýdelněna, již nejsou v daném činidle úplně rozpustná. V takovém případě není metoda použitelná. 2. PODSTATA METODY Triacetátová nebo polylaktidová vlákna se ze známé suché hmotnosti směsi uvolní pomocí dichlormethanu. Zbytek se shromáždí, promyje, usuší a zváží; jeho hmotnost, v případě potřeby opravená, se vyjádří jako procentuální podíl ze suché hmotnosti směsi. Procentuální podíl suchého triacetátu nebo polyaktidu se zjistí rozdílem. 3. PŘÍSTROJE A ČINIDLA (kromě uvedených v obecných ustanoveních) 3.1. Přístroje a pomůcky Erlenmeyerova baňka se zabroušenou skleněnou zátkou o objemu nejméně 200 ml. 3.2. Činidlo Dichlormethan. 4. ZKUŠEBNÍ POSTUP Při zkoušce se dodržují postupy popsané v obecných ustanoveních a postupuje se takto: Ke vzorku obsaženému v Erlenmeyerově baňce se zabroušenou skleněnou zátkou o objemu nejméně 200 ml se přidá 100 ml dichlormethanu na 1 g vzorku, baňka se zazátkuje, každých 10 minut se protřepe, aby se vzorek navlhčil, a ponechá se stát po dobu 30 minut při pokojové teplotě, přičemž se v pravidelných intervalech protřepává. Kapalina se filtruje zváženým filtračním kelímkem. Do baňky obsahující zbytek se přidá 60 ml dichlormethanu, ručně se protřepe a obsah baňky se filtruje filtračním kelímkem. Zbytková vlákna se přenesou do kelímku vymytím baňky malým množstvím dichlormethanu. Kelímek se vyprázdní odsáváním, aby se odstranila přebytečná kapalina, znovu se naplní dichlormethanem a ten se nechá samovolně odtéct. Nakonec se přebytečná kapalina odsaje, zbytek se upraví vroucí vodou, aby se odstranilo veškeré rozpouštědlo, odsaje se, filtrační kelímek a zbytek se usuší, ochladí a zváží. 5. VÝPOČET A VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ Výsledky se vypočtou podle obecných ustanovení. Hodnota „d“ je 1,00 s výjimkou polyesteru, elastomultiesteru, elastolefinu a melaminu, pro které hodnota „d“ je 1,01. 6. PŘESNOST U homogenní směsi textilních materiálů není při konfidenční úrovni 95 % konfidenční interval pro výsledky získané touto metodou větší než ± 1. METODA č. 7 STANOVENÁ CELULOSOVÁ VLÁKNA A POLYESTER (Metoda s použitím 75 % hmot. kyseliny sírové) 1. OBLAST POUŽITÍ Tato metoda je použitelná, po odstranění nevlákenných látek, pro dvousložkové směsi: 1. bavlny (5), lnu (7), konopí (8), ramie (14), měďnatých vláken (21), modalu (22), viskózy (25) s 2. polyesterem (35), elastomultiesterem (46) a elastolefinem (47). 2. PODSTATA METODY Celulosové vlákno se ze známé suché hmotnosti směsi uvolní pomocí 75 % hmot. kyseliny sírové. Zbytek se shromáždí, promyje, usuší a zváží; jeho hmotnost se vyjádří jako procentuální podíl ze suché hmotnosti směsi. Podíl suchého celulosového vlákna se zjistí rozdílem. 3. PŘÍSTROJE A ČINIDLA (kromě uvedených v obecných ustanoveních) 3.1. Přístroje a pomůcky i) Erlenmeyerova baňka se zabroušenou skleněnou zátkou o objemu nejméně 500 ml. ii) Termostat nebo jiný přístroj umožňující zahřátí Erlenmeyerovy baňky na teplotu 50 ± 5 ºC. 3.2. Činidla i) Kyselina sírová 75 ± 2 % hmot. Připraví se za současného ochlazování opatrným přidáním 700 ml kyseliny sírové (relativní hustota při teplotě 20 °C: 1,84) k 350 ml destilované vody. Po ochlazení roztoku na pokojovou teplotu se doplní na 1l vodou. ii) Roztok zředěného čpavku 80 ml roztoku čpavku (relativní hustota při 20 °C: 0,88) objem se doplní na 1l vodou. 4. ZKUŠEBNÍ POSTUP Při zkoušce se dodržují postupy popsané v obecných ustanoveních a postupuje se takto: Ke vzorku obsaženému v Erlenmeyerově baňce se zabroušenou skleněnou zátkou o objemu nejméně 500 ml se přidá 200 ml 75 % hmot. kyseliny sírové na 1 g vzorku, baňka se zazátkuje a opatrně protřepe, aby se vzorek navlhčil. Baňka se udržuje při teplotě 50 ± 5 ºC po dobu 1 hodiny a protřepává se v pravidelných, asi 10minutových intervalech. Obsah baňky se odsáváním filtruje zváženým filtračním kelímkem. Všechna zbytková vlákna se přenesou vymytím baňky malým množstvím 75% kyseliny sírové. Kelímek se vyprázdní odsáváním a zbytek na filtru se jednou promyje novou dávkou kyseliny sírové. Neodsává se, dokud kyselina samovolně neodteče. Zbytek se postupně promyje několikrát studenou vodou, dvakrát zředěným roztokem čpavku a poté důkladně studenou vodou, přičemž se kelímek vyprázdní odsáváním po každém přidání kapaliny. Neodsává se, dokud každá promývací kapalina samovolně neodteče. Nakonec se z kelímku odsáváním odstraní zbývající kapalina, kelímek a zbytek se usuší, ochladí a zváží. 5. VÝPOČET A VYJÁDŘENÍ VÝSLEDKŮ Výsledky se vypočtou podle obecných ustanovení. Hodnota „d“ je 1,00. 6. PŘESNOST U homogenní směsi textilních materiálů není při konfidenční úrovni 95 % konfidenční interval pro výsledky získané touto metodou větší než ± 1. METODA č. 8 AKRYLOVÁ, STANOVENÁ MODAKRYLOVÁ VLÁKNA NEBO STANOVENÁ CHLOROVLÁKNA A DALŠÍ STANOVENÁ VLÁKNA (Metoda s použitím dimethylformamidu) 1. OBLAST POUŽITÍ Tato metoda je použitelná, po odstranění nevlákenných látek, pro dvousložkové směsi: 1. akrylových vláken (26), stanovených modakrylových vláken (29) nebo stanovených chlorovláken (27)[21] s 2. vlnou (1), zvířecími chlupy (2 a 3), hedvábím (4), bavlnou (5), měďnatými vlákny (21), modalem (22), viskózou (25), polyamidem nebo nylonem (30), polyesterem (35), elastomultiesterem, (46), elastolefinem (47) a melaminem (48). Tato metoda je rovněž použitelná pro akrylová a stanovená modakrylová vlákna upravená předběžně metalizovanými barvivy, avšak není použitelná pro vlákna barvená s dodatečným chromováním. 2. PODSTATA METODY Akrylová vlákna, modakrylová vlákna nebo chlorovlákna se ze známé suché hmotnosti směsi uvolní pomocí dimethylformamidu zahřátého ve vroucí vodní lázni. Zbytek se shromáždí, promyje, usuší a zváží. Jeho hmotnost, v případě potřeby opravená, se vyjádří jako procentuální podíl ze suché hmotnosti směsi a procentuální podíl suchých akrylových a modakrylových vláken nebo chlorovláken se zjistí rozdílem. 3. PŘÍSTROJE A