Návrh zprávy Komise Radě - Návrh společné zprávy o zaměstnanosti pro období let 2009 a 2010 /* KOM/2009/0674 konecném znení */





[pic] | EVROPSKÁ KOMISE | V Bruselu dne 15.12.2009 KOM(2009)674 v konečném znění NÁVRH ZPRÁVY KOMISE RADĚ Návrh společné zprávy o zaměstnanosti pro období let 2009 a 2010 NÁVRH ZPRÁVY KOMISE RADĚ Návrh společné zprávy o zaměstnanosti pro období let 2009 a 2010 1. Situace v oblasti zaměstnanosti v roce 2009 a výhled do roku 2011 Navzdory známkám hospodářského oživení v EU zůstávají vyhlídky v oblasti zaměstnanosti obecně nepříznivé – celková nezaměstnanost stále vzrůstá, i když se tempo jejího růstu zpomaluje. Po období velkého zlepšení výkonnosti trhu práce, které trvalo do počátku roku 2008, celosvětová hospodářská krize mnohé tyto úspěchy ohrozila. Přestože výsledky v některých členských státech byly mnohem horší než v jiných, od poloviny roku 2008 je vývoj charakterizován klesající poptávkou po nových pracovnících (pokles přibližně o 30 %), snižováním zaměstnanosti (pokles o 1,9 %, tj. 4,3 milionu pracovních míst), a vzrůstající nezaměstnaností , zejména ve skupinách obyvatel, které se již před krizí nacházely v relativně slabším postavení na trhu (mladí lidé, lidé s nízkou kvalifikací, migranti). Toto prudké zhoršení odráží snížení obchodní činnosti v odvětvích/povoláních nejvíce postižených zhoršením hospodářské situace, ale i narůstající využívání flexibilních forem zaměstnávání, zejména v případě méně zkušených pracovníků, kteří tak ztratili svá zaměstnání jako první (mezi druhým čtvrtletím roku 2008 a druhým čtvrtletím roku 2009 se zaměstnanost mezi dočasnými pracovníky snížila o 1,7 milionu, z nichž 1 milion připadá na Španělsko). Vzrůst nezaměstnanosti v EU nebyl tak velký, jak by bylo možné usuzovat z rychlého snižování HDP. Několik zemí zavedlo opatření k zamezení hromadného propouštění, včetně subvencování mzdových nákladů a úpravy pracovní doby. Umírněnost mzdových požadavků a další ústupky rovněž pomohlo udržet pracovní místa v několika odvětvích[1]. Nejnovější prognóza Evropské komise předpokládá postupné hospodářské oživení v průběhu nadcházejících dvou let (HDP v EU by měl v roce 2010 vzrůst o 0,7 % a v roce 2011 o 1,6 %)[2]. Pozitivní dopad na trh práce se však ještě nějakou dobu neprojeví, vzhledem k opožděné reakci zaměstnanosti na změnu hospodářské aktivity. Při odhadovaném 2,3% poklesu zaměstnanosti v roce 2009 a dalším 1,2% poklesu v roce 2010 (což se rovná snížení zaměstnanosti o 7,5 milionu během těchto dvou let) se očekává, že nezaměstnanost ve všech členských státech dále vzroste, do roku 2010 potenciálně dosáhne 10,3 % a v roce 2011 zůstane na úrovni 10,2 %, což je o více než tři procentní body více než úroveň nezaměstnanosti v roce 2008. Zda bude výsledkem hospodářského oživení vytvoření značného počtu nových pracovních míst, nebo růst bez vytvoření nových pracovních míst, bude do značné míry záviset na úspěšných strategiích ústupu od angažovanosti státu, připravujících jednotlivce a společnosti na strukturální změny, a rovněž na účinnosti veřejných politik při modernizaci trhů práce, které by měly poskytovat jak vysokou úroveň pružnosti, tak i jistoty. Bude nutné, aby členské státy pravidelně posuzovaly účinnost krizových opatření v konstruktivním dialogu se sociálními partnery, za podpory ostatních členských států EU, od kterých se mohou vzájemně učit. 2. opatření členských států v oblasti zaměstnanosti v roce 2009 Členské státy velmi zintenzívnily práci na sociální politice a politice zaměstnanosti v rámci tří priorit evropské strategie zaměstnanosti[3], aby dodaly hospodářství okamžitý impulz a ochránily zranitelné skupiny obyvatel od dopadu krize na trhy práce. 2.1. Zvýšení nabídky práce a modernizace systémů sociální ochrany Aby bylo možné zachovat lidský kapitál, je kvůli nebezpečí dalšího zvyšování nezaměstnanosti nadále nutné další úsilí k odvrácení dlouhodobé nezaměstnanosti a trvalé nečinnosti. Pro obnovu udržitelného hospodářského růstu a posílení sociální soudržnosti je zásadně důležité pokračující úsilí směřující ke zvýšení nabídky práce, zejména pro skupiny se strukturálně nízkou účastí na trhu práce. Navzdory snahám o řešení naléhavých problémů specifických skupin (mladých, migrantů, osob s nízkou kvalifikací, osob se zdravotním postižením) se nastavení vhodných pobídek pro práci u těchto skupin ukazuje jako obtížné, tím více v době krize. Členské státy zavedly pobídky k práci a opatření, aby se finančně více vyplácelo pracovat , a to prostřednictvím snižování daní nebo zvyšování zaměstnaneckých pobídek: zvýšení hranice nezdaněných příjmů nebo úpravou daňových pásem směrem nahoru (AT, BE, DE, DK, FI, LV, MT, SE, SK); zvýšením doplňků příjmu a cílenými daňovými pobídkami pro zaměstnané (BE, ES, FR, LT, LV, NL, SE, SK); a rovněž snížením sazeb daně z příjmu, zaměřeným často na osoby s nízkým příjmem (AT, DK, FI, FR, HU, LT, LU, LV, PL, SE, UK). Jiné snížení daní je zaměřeno na motivování matek k návratu do práce (MT) nebo na podporu rodin (AT). Tyto reformy zlepšily pobídky k práci u osob s nízkými příjmy, je však třeba vykonat ještě více pro dosažení vysoké a vyrovnané účasti na trhu práce z hlediska úrovně kvalifikace, rovnosti pohlaví (vyloučení představuje riziko zejména pro ženy, zvláště pro ty, které mají odpovědnost za péči o druhé) a věku. Zaměstnanost mladých lidí Nárůst nezaměstnanosti mladých lidí (ve věku 15–24 let) byl v roce 2009 dramatický a vyžadoval zásadnější odezvu v oblasti politik – nabídku lepších možností přechodu mezi vzděláváním a zaměstnáním a více a kvalitnějšího odborného vzdělávání a přípravy, včetně vnitrostátní finanční podpory podnikům a finanční podpory podnikům ze strany EU. Systémy odborného vzdělávání a přípravy mohou dopad krize na mladé lidi zmírnit (DE) a nárůst učňovského vzdělávání (FIN, FR, UK) může potenciálně vyústit v trvalejší nabídku odborného vzdělávání a přípravy. Systémy subvencování pracovních míst (BG, EL, EF, IT, UK) podporují poptávku po mladých pracovnících. Pro mnohé členské státy představuje segmentace trhu práce strukturální problém a krize ukázala, jak břemeno pracovní flexibility zatěžuje hlavně mladé lidi – ve větší míře se rozšířilo využívání atypických pracovních smluv. Je zapotřebí vyvinout velké úsilí, aby se zmenšil počet žáků předčasně opouštějících školy, a rovněž ke zmírnění segregace a diskriminace mladých lidí pocházejících z rodin migrantů, z prostředí menšin nebo mladých lidí se zdravotním postižením. Pokroku však již bylo dosaženo a několik iniciativ z poslední doby se vydalo správným směrem: záruka vzdělávání nebo odborného vzdělávání (AT, DE), okamžitá podpora úřadů práce ohrožené mládeži (DK), podpora nadace práce mladým lidem po ztrátě zaměstnání (AT) nebo služby v terénu pro mladé lidi, kteří nejsou zapojeni ani ve vzdělávacím systému, ani nepracují (MT, SI). Stávající vyhlídky trhu práce ukazují na naléhavou nutnost jednak zavedení ucelených strategií aktivního začleňování a také vyvážených a integrovaných činností v rámci těchto tří pilířů: trhů práce přístupných všem, přístupu ke kvalitním službám a přiměřené podpory příjmů. Daňové reformy, včetně snížení zdanění práce (viz str. 6), mohou začlenění na trh práce podpořit . Několik členských států zavedlo pozitivní opatření na podporu těch, kteří jsou nejvíce vzdáleni trhu práce: cílenými subvencemi zaměstnávání (FI, FR, HU, IT, LT, PL, SE) a pobídkami pro zaměstnávání osob s postižením (ES, IE, RO). Mezi doplňující opatření patří posílení a/nebo lepší dostupnost vzdělávacích programů ve většině členských států a propagace zaměstnání v sociální sféře nebo neziskovém sektoru (AT, ES, PL, PT, SI) a programy, v jejichž rámci nezaměstnaní pracují za podporu v nezaměstnanosti (LV). Přímé vytváření pracovních míst ve veřejném sektoru plánuje pouze několik málo zemí (ES, CY, HU, SK), ať už v důsledku omezování veřejných výdajů nebo nejistoty ohledně účinnosti takových opatření. Většina členských států do svých politik začlenila činnosti ve prospěch znevýhodněných skupin. Při řešení některých zvláštních problémů postihujících Romy a další podobně marginalizované skupiny se některé země řídí přístupem „jednoznačného, ale ne výlučného zaměření“. Je důležité průběžně sledovat a hodnotit pokrok dosažený při provádění těchto politik, včetně jejich interakce s většinovými politikami. Starší pracovníci dosud nebyli během krize vystaveni zvláštnímu riziku ztráty svého zaměstnání, avšak čelí velkým obtížím při opětovném hledání zaměstnání. Některé členské státy zavedly zvláštní opatření na podporu účasti starších pracovníků na trhu práce (NL, PL, PT) a na podnícení poptávky po starších pracovnících (NL). Ačkoliv existuje všeobecná shoda, že je nutné se vyhnout předčasným odchodům do důchodu, existují známky toho, že některé státy se k této možnosti znovu vracejí. Tomu by se mělo zamezit – nabídnout starším pracovníkům lepší pracovní příležitosti, podpořit zvyšování jejich kvalifikace a usnadnit jim tak opětovný vstup na pracovní trh, včetně zlepšení pobídek pro pokračování v práci prostřednictvím důchodových systémů a dalších systémů daní/dávek. Navzdory globálnímu poklesu poptávky po nových pracovnících čelí některé země (BE, DE, FI, FR, LT) nedostatku pracovních sil a kvalifikací a nadále podporují nábor pracovních sil prostřednictvím ekonomické migrace. Některé zavedly zvláštní opatření, aby přilákaly vysoce kvalifikované pracovníky (DE, FI, FR, LT), jiné zjednodušily prodlužování víz a postupy udělování povolení k pobytu (FI, PT) či zavedly zvláštní víza a povolení k pobytu pro vysoce kvalifikované pracovníky (FR, IE). Členské státy však potřebují jednat razantněji v otázce dlouhodobé integrace migrantů a jejich potomků, kteří již žijí v EU, a v jejichž řadách nezaměstnanost v době krize velmi vzrostla. Stávající politiky se zaměřují hlavně na zvyšování kvalifikace a podporu celkové integrace. Je však zapotřebí dalšího úsilí – podpořit společnosti, aby zaměstnávaly různorodější pracovní síly, například prostřednictvím tzv. „charty rozmanitosti“ (BE, DE, ES, FR). Veřejné služby zaměstnanosti (VSZ) se musí vypořádat se vzrůstajícím počtem nezaměstnaných a modernizace těchto služeb je účinným prostředkem, jak nové problémy řešit. Dochází k tomu prostřednictvím organizačních změn (sloučení) a intenzivnější spoluprací mezi službami, které se zabývají integrací a sociálním pojištěním (DK, EE, EL, FI, FR, HU, NL, SI), zavedením nových služeb, kombinací služeb osobních s internetovými (EE, EL, IE, MT, RO, UK/Skotsko), specializovaným poradenstvím pro podniky, jak mají školit zaměstnance a ranné ochranné intervence v případě propouštění (AT, BG, DK, EE, IE, MT, NL) a poradenství pro zaměstnance a zaměstnavatele pro případy převedení do jiného zaměstnání. Některé VSZ zintenzívnily svou spolupráci se soukromými personálními agenturami (AT, FR, NL). Tyto přístupy by mohly být inspirací k dalším reformám i v jiných zemích a systematičtější hodnocení by mohlo rozšířit základnu znalostí o tom, jaké postupy a programy jsou nejúčinnější, zejména v době narůstajících rozpočtových omezení. Systémy sociální ochrany jsou díky prudkému nárůstu nezaměstnanosti pod velkým tlakem. Automatické stabilizátory se v rámci EU osvědčily při tlumení okamžitého sociálního dopadu hospodářského útlumu v různé míře; některé členské státy shledaly, že je zapotřebí upravit dobu poskytování dávek (CZ, ES, LT, RO), jiné jejich výši (BE, BG, CZ, EL) nebo rozšířit jejich dosah (IT, PT), některé se rozhodly zřídit nové nebo rozsáhlejší systémy podpory pro ty, kdo nemají nárok na podporu v nezaměstnanosti (např. FR, LV). Některé členské státy rozšířily systémy sociální ochrany, aby kromě těch, kdo mají nárok na podporu v nezaměstnanosti, podpořily také zranitelné skupiny obyvatel (BE, CY, FR, PL) a osoby s nízkými důchody (CY, RO). Schopnost uspokojit narůstající poptávku po sociálním zabezpečení se však v různých členských státech velmi liší. Časem se tento problém nevyhnutelně ještě zvětší a bude si žádat účinné aktivační politiky. Zaměstnanost žen Údaje o pracovním trhu ukazují, že v roce 2009 nebyly ženy celkově tolik postiženy nezaměstnaností jako muži. V některých členských státech však nerovnost mezi ženami a muži přetrvává, což se projevuje a menší aktivitou a větší nezaměstnaností u žen. V důsledku krize byla některá opatření na podporu rovnosti mužů a žen odložena či zrušena a nebyla přijata žádná nová opatření, s výjimkou podpory nových pracovních míst v odvětví pečovatelských služeb (FI, NL, UK). Hledisko rovnosti žen a mužů by mělo být v politikách zaměstnanosti uplatňováno aktivněji, zejména při určování a provádění politik zaměřených na oživení hospodářství. Mnoho členských států pokračovalo v podpoře slaďování pracovního, soukromého a rodinného života, zejména prostřednictvím zlepšení přístupu ke službám péče o malé nebo předškolní děti či zlepšováním kvality těchto služeb a podporou péče o další závislé osoby (ES, PT). Cílem nedávných reforem v systémech mateřské dovolené a/nebo dávek v mateřství bylo posílit účast žen na pracovním trhu, podpořit jejich návrat na pracovní trh (AT, DE, HU) a zlepšit práva na rodičovskou/otcovskou dovolenou nebo ochranu pracovníků, kteří čerpají pracovní volno (BG, NL, PT). Zlepšila se práva na pružnou úpravu pracovní doby (HU, RO, SK, UK) a ochrana pracovníků s pružnou pracovní dobou (LT, SK). Ačkoliv většina členských států dostatečně řeší otázku nerovnosti platů žen a mužů, byla zavedena některá nová opatření: zlepšení transparentnosti (DE, UK), přehodnocení systémů hodnocení práce (BE), zapojení inspekce práce a využití nových výzkumů (NL) a nová strategie tripartity (FI). 2.2. Zlepšování přizpůsobivost pracovníků a podniků Členské státy se během posledních dvou let zaměřily na rozvoj flexikurity a začaly formulovat ucelené systémy flexikurity s ohledem na jednotlivé strukturální problémy a výchozí situací. S nástupem krize obrovsky vzrostl tlak na přizpůsobivost a spolu s ním se pozornost věnovaná opatřením, která přizpůsobivosti napomáhají, přesunula do nového kontextu a krátkodobé perspektivy. Mezi hlavní opatření přijatá v této souvislosti patří dočasné přizpůsobení se snižování výroby prostřednictvím využívání flexibilních pracovních ujednání , většinou režimů zkrácené pracovní doby, čímž se lze vyhnout propouštění a ztrátě lidského kapitálu[4]. Některé členské státy pod velkým ekonomickým tlakem již zavedly nebo uvažují o zavedení umírněnosti mzdových požadavků ve veřejném sektoru (BG, EL, LT, LV, RO). V Nizozemsku byla zavedena ve střednědobém horizontu umírněnost mzdových požadavků v rámci celého hospodářství, výměnou za snížení příspěvků na sociální zabezpečení. Vysoké nemzdové náklady práce a vysoké daňové zatížení představují hlavní překážku zaměstnávání. I přes dosažený pokrok v posledních letech zůstává daňová zátěž nákladů na pracovní sílu na úrovni z roku 2000, tedy přibližně 40,5 %. Mezi opatření přijatá ke snížení daňové zátěže práce patří snížení příspěvků na sociální pojištění (BE, BG, CZ, DE, ES, FI, HU, SE) a přehodnocení daňového systému, aby se snížily náklady práce. V mnoha členských státech byly sníženy náklady práce, aby bylo možné udržet lidi v zaměstnání a/nebo podpořit nábor pracovníků, přičemž tato opatření byla cílena na různé skupiny pracovníků – v České republice na pracovníky s nízkými příjmy, v Nizozemsku na malé a střední podniky, na Slovensku na osoby samostatně výdělečně činné, či v Portugalsku prostřednictvím daňových pobídek a úlev, které mají stimulovat nezaměstnané k vlastnímu podnikání. Alternativní přístup vyzkoušený ve Švédsku umožňuje zaměstnancům odložit příspěvky na sociální zabezpečení a daně na dobu až 12 měsíců, což napomůže cash-flow a zmírní úvěrová omezení. Segmentace trhu práce zůstává problémem. Ačkoliv některé země (BG, CY, EE, HU, LT, PT) v souladu se zásadou flexikurity v posledních letech přehodnotily právní předpisy upravující ochranu zaměstnanosti, je zapotřebí vyvinout větší úsilí, aby se zabránilo segmentaci trhů práce, která ohrožuje dlouhodobou výkonnost trhu práce, zejména pokud jde o zvláště zranitelné skupiny. Již v roce 2008 většina členských států zaznamenala klesající podíl smluv na dobu určitou, včetně dočasné práce zprostředkované přes agenturu, jelikož krize postihuje tyto druhy pracovních smluv jako první. Vývoj v roce 2009 důrazně ukázal, že segmentace trhu práce způsobuje, že „flexibilita“ se většinou dotýká hlavně pracovníků se smlouvami na dobu určitou; tato nerovnost je škodlivá, neefektivní a volá po lepším rozdělení rovnováhy mezi pružností a jistotou mezi všechny pracovníky. Nadále přetrvává nenahlášené zaměstnávání ; v některých členských státech je podíl nenahlášené práce v národním hospodářství kolem jedné pětiny a již se přijímají určitá opatření. V Portugalsku jsou nyní nestandardní smlouvy uzavírané s osobami samostatně výdělečně činnými velmi vysoko pokutovány. Několik zemí (BG, CY, EL, HU, MT) vylepšilo mechanismy inspekce a zvýšilo sankce nebo zavedlo úspěšné poukázkové systémy (BE). Celkově je pro přeměnu nenahlášené práce na formální zaměstnání zapotřebí většího odhodlání a razantnějších opatření. Geografická mobilita v EU zůstává nízká. Pouze několik členských států zavedlo nová opatření, mezi něž patří regionální tržiště práce (BG), zvláštní podpora nabízená při stěhování do jiného regionu (DE, ES, LT) a rovněž investice do dopravní infrastruktury (LT, SK). Vzrostly pobídky k větší pracovní mobilitě, jako jsou například daňové úlevy pro ty, kdo dojíždějí (v AT, DE, ES, LT, NL a SK). 2.3. Větší investice do kvalifikace a lidského kapitálu Zhoršení hospodářské situace ještě více poukazuje na naléhavost reformy systémů vzdělávání a odborné přípravy, potřebu více investovat do zvyšování kvalifikace pracovní síly, zajistit lepší soulad mezi vzděláváním, kvalifikací a potřebami pracovního trhu a větší mobilitu – například prostřednictvím zlepšení jazykových znalostí. V tomto ohledu čeká většinu členských států celá řada strukturálních problémů. Některé reformy již byly navrženy a provedeny, ale výsledky jsou stále ještě nejednoznačné, zbývá vykonat mnoho práce zaměřené na prorůstové politiky (vzdělávání, inovace a zelené technologie). Strategie zvyšování kvalifikace jakožto krátkodobá opatření již byly v několika členských státech s podporou ESF zavedeny. Zácvik na pracovišti byl k ochraně zaměstnatelnosti pracovníků ve zvýšené míře využíván v těchto státech: AT, BG, CY, EL, IT, LU, MT, PT, SE, UK. Tato opatření fungují nejlépe, pokud jsou zaměřena na určení nových pracovních míst a požadavků na kvalifikaci pro tato pracovní místa. Některé členské státy rozvinuly nové strategie v oblasti kvalifikací, které lépe odpovídají potřebám pracovního trhu (AT, BE, DK, MT, RO, SK). Urychlila a zlepšila se spolupráce mezi sociálními partnery při určování budoucích potřeb a vytváření studijních plánů (BE, BG, MT, SI), v některých členských státech rovněž se sociálními partnery, kteří hrají klíčovou úlohu (BG, DK, FI, LU). Schopnosti členských států prognózovat a předvídat, jaké kvalifikace budou potřebné, se liší. Ve Finsku byl s podporou ESF vytvořen nový pokročilý systém. Má-li se zabránit převisu nabídky či naopak nedostatku pracovníků, jsou nezbytné krátkodobé prognózy. Některé členské státy přišly s podnětnými studiemi a přístupy předvídání potřebných kvalifikací (analýza pracovního trhu, šetření mezi zaměstnavateli – CY, IE, LT, RO), často podpořenými z ESF. V budoucnosti je zapotřebí jak předvídání, tak prognózování, a to i prostřednictvím vyhodnocování budoucích potřeb zástupci průmyslu a školitelů. Některé členské státy (AT, BE, DE, EE, ES, IE, MT, NL, PT) vytvořily dlouhodobější konkrétní plány pro získávání kvalifikace. Projevuje se zřetelná tendence k vyučování a učení založenému na odborné způsobilosti, zejména ve školních osnovách. Provádění evropského rámce kvalifikací, který podporuje větší transparentnost kvalifikací na základě studijních výsledků, se dostává do klíčové fáze. Většina členských států postupuje kupředu při rozvíjení národních rámců kvalifikací, které zahrnují všechny úrovně a typy vzdělávání a odborné přípravy, přičemž uvedou své národní rámce do souvztažnosti s evropským rámcem kvalifikací do roku 2010. Některé členské státy zvýšily úsilí, směřující k usnadnění potvrzování platnosti neformálního a informálního učení (AT, ES, FR, IE, LT, LU, NL, SE, SI)[5]. Některé země se chopily iniciativy při posilování úlohy vysokoškolského vzdělávání v rámci pokračujícího profesního či osobního rozvoje těch, kdo již zaměstnáni jsou (BE, EL, FI, IT, LT, NL). Instituce poskytující vysokoškolské vzdělání však potřebují silnější pobídky k rozvoji pružnějších studijních plánů a způsobů studijní docházky a motivaci rozšířit uznávání platnosti předcházejícího vzdělávání. Financování celoživotního učení představuje klíčový aspekt, zejména s ohledem na omezení výdajů ve veřejných i soukromých rozpočtech. Mnohé členské státy zvýšily výdaje na celoživotní učení pro pracovníky s nízkou kvalifikací a nezaměstnané. Některé členské státy zavedly podporu pro kombinaci práce na zkrácený úvazek a dalšího vzdělávání (BE, CZ, DE, FR, IE, LU, LV, PT). V rámci úsilí směřujícímu k dalšímu odbornému vzdělávání a rekvalifikaci dospělých se provádí rovněž opatření, jejichž úkolem je nasměrovat zdroje k vysokoškolskému vzdělávání (DE, IE, UK). Byly zavedeny finanční mechanismy na pomoc malým a středním podnikům při vzdělávání jejich pracovníků (DE, HU, SI). 2.4. Využívání finanční podpory EU k posílení prioritních činností Aby pomohla členským státům financovat protikrizová opatření z finančních zdrojů EU, určených na podporu obyvatel, pozměnila Komise programování a řízení Evropského sociálního fondu tak, aby zlepšila schopnost ESF urychlit programy a nasměrovat je do těch odvětví a na ty skupiny, které podporu nejvíce potřebují. Některé členské státy (AT, DE, HU, IE, LT, LV, NL, UK) využily možnosti pozměnit své operační programy s ohledem na krizi, zatímco jiné využily již existující pružnost programů ESF, aby intervence zaměřily na ty, kdo byli postiženi krizí. Členské státy rovněž využily ESF pro provedení priorit Plánu evropské hospodářské obnovy , například na pokrytí širšího spektra osob podporou v nezaměstnanosti (IT), rozšíření potenciálních příjemců ESF na všechny věkové skupiny (AT), větší využívání režimů zkrácené pracovní doby (DE, EL) a jejich kombinaci se školením (CZ) nebo zvýšenou podporu podnikání (PT). Jiné členské státy pozměnily své programy ESF tak, že zavedly krátkodobá protikrizová opatření konkrétně zaměřená na nezaměstnané – například přesunutím zdrojů na činnosti podporující zaměstnatelnost nezaměstnaných (UK/Wales), změnou zaměření priorit na nezaměstnané (IE) nebo přijetím důležitých socioekonomických změn v určitém regionu (ES/Navarra). Polsko změnilo kritéria výběru tak, aby zpřístupnilo projekty ESF pracovníkům odvětví zvláště postižených krizí. Počet žádostí členských států vůči Evropskému fondu pro přizpůsobení se globalizaci zaznamenal v roce 2009 prudký nárůst (dvacet žádostí v porovnání s pěti v roce 2008). Celkem požádalo o pomoc 12 zemí pro 24 300 pracovníků, kteří ztratili svou práci v ocelářském a automobilovém průmyslu, zpracovatelském průmyslu, stavebnictví a letecké dopravě, a to ve výši 152,7 milionů EUR. 3. Další kroky Opatření členských států v oblasti zaměstnanosti, kterými reagovaly na krizi, podstatně přispěla ke stabilizaci jejich hospodářství a v mnoha případech snížila negativní dopad na zaměstnanost v roce 2009. Mnoho problémů je však ještě před námi: krize akcentovala strukturální problémy, zejména nebezpečí vyšší dlouhodobé a strukturální nezaměstnanosti, přetrvávající nesoulad mezi nabízenými kvalifikacemi a potřebami pracovního trhu a vyloučení nejvíce znevýhodněných skupin z pracovního trhu. Ohrožena je navíc sociální a územní soudržnost EU, jelikož krize postihla státy a regiony různými způsoby a v různém stupni intenzity, což mělo rozdílné důsledky pro trhy práce. Jelikož můžeme očekávat, že nezaměstnanost v roce 2010 nadále poroste, a stejně tak nedostatek pracovních míst, v krátkodobém horizontu budou nezbytná rozhodná opatření týkající se trhu práce. V tomto rámci je klíčovou otázkou posílit soudržnost mezi krátkodobými opatřeními a dlouhodobými strukturálními reformami. Příliš velký rozsah některých opatření, která byla přijata v posledních několika měsících za účelem zvládání krize v oblasti zaměstnanosti, by mohl mít negativní dlouhodobý dopad na produktivitu, výkonnost pracovního trhu a rozpočtovou situaci členských států. Zvláště důležité je zlepšit jistotu zaměstnání, podpořit přechody mezi zaměstnáními, snížit segmentaci pracovního trhu a zajistit rozpočtovou rovnováhu, přičemž je třeba klást důraz na potřebu soudržných reakcí politik s ohledem na přístup flexikurity. Vezmeme-li v úvahu pozitivní signály o mírném oživení hospodářství v roce 2010, bude klíčovým tématem nadcházejících měsíců určit, zda a jak postupně upouštět od krizových opatření. Upustit od krizových opatření příliš brzy by mohlo mít negativní dopad na nezaměstnanost a poptávku po práci, zatímco upustit od nich příliš pozdě by mohlo mít negativní dopad na oživení a ohrozit střednědobé cíle růstu, což by znamenalo pomalejší snížení nezaměstnanosti, nízkou produktivitu nebo neudržitelnou rozpočtovou situaci. Ačkoliv se situace v jednotlivých členských státech liší, stejně jako jejich omezení, což bude vyžadovat rozdílné strategie, mají členské státy v oblasti politiky zaměstnanosti mnoho společných cílů : je zapotřebí zvrátit vysokou nezaměstnanost a zabránit tomu, aby se stala strukturální; je nutné dosáhnout zlepšení v oblasti přechodů mezi zaměstnáními, zejména lepší soulad mezi kvalifikací a pracovními místy; mladí lidé a další skupiny nejhůře postižené krizí potřebují trvalou podporu; zvyšování kvalifikace musí být lépe provázáno s požadavky pracovního trhu; a je třeba dále posílit zejména účast žen, starších pracovníků a migrantů na pracovním trhu. Při dosahování těchto cílů je nutná aktivní účast sociálních partnerů a koordinovaný přístup v celé Evropě . V tomto kontextu existují tři obecné druhy výzev pro budoucí politiky zaměstnanosti, v jejichž rámci musí být krizová opatření přizpůsobena probíhajícím strukturálním reformám: – potřeba posílit stávající krizová opatření. Tato potřeba vyvstane zejména, i když ne výlučně, v těch členských státech, kde se očekává v příštím roce značný nárůst nezaměstnanosti. V tomto případě je nejdůležitější se soustředit na zlepšení účinnosti těchto opatření. Zejména režimy zkrácené pracovní doby mohou být dočasně oprávněny s cílem udržet pracovní místa, pokud bude nezaměstnanost dále narůstat – musí však být používána přísnější kritéria pro jejich používání než v roce 2009. Tyto postupy, které mohou krátkodobě zmírnit sociální dopad krize ušetří firmám značné náklady na přijímání a propouštění pracovníků a mohou zabránit ztrátě lidského kapitálu specifického pro danou firmu, by mohly vést k tomu, že z dlouhodobého hlediska by mohly firmy trpět masivní přezaměstnaností a riskovat opoždění nezbytné restrukturalizace. Členské státy, které čelí zvyšující se nezaměstnanosti, by měly rovněž zvážit možnost klást větší důraz na jiná opatření, která prokázala svůj příznivý dopad na pracovní trhy, zejména se jedná o posílení kapacity veřejných služeb zaměstnanosti , aby poskytovaly individuálnější služby, když pomáhají hledat práci těm, kterým hrozí propouštění. Mnoho dočasných změn zavedených během krize by navíc mohlo být příležitostí k zahájení trvalejších strukturálních reforem zlepšujících účinnost a efektivitu specifických institucí trhu práce. To platí zejména pro změny, které některé země zavedly v souvislosti s navrhováním systémů pojištění v nezaměstnanosti nebo aktivních opatření trhu práce (ALMP). A nakonec mohou být krátkodobá opatření souběžně s přístupem flexikurity (včetně správných pracovních pobídek) důležitým nástrojem řešení segmentace pracovního trhu; – potřeba nově zaměřit krizová opatření. Tato potřeba vznikne zejména v zemích, kde je silný tlak na fiskální konsolidaci. Klíčovým problémem je omezit nečinnost a past nezaměstnanosti (zejména posílit účast žen), přičemž je třeba zároveň zajistit jistotu příjmu pro nejvíce potřebné a ty, kdo procházejí přechody. Platí rovněž, že ačkoli by bylo záhodno vyhnout se kontraproduktivním pasivním opatřením, která byla zavedena během minulých recesí (předčasný odchod do důchodu, řešení situace pomocí přechodu do invalidity či pracovní neschopnosti), poskytla opatření na podporu příjmů od nástupu krize mnohým potřebným lidem úlevu a přispěla tak k předcházení chudobě. Zkušenosti navíc ukazují, že pro lidi, kteří se nacházejí nejdále od pracovního trhu, je nesmírně obtížné účinně využívat aktivních opatření, jako je odborná příprava nebo pracovní poradenství. Členské státy by rovněž měly zvážit možnost zvýšení vnitřní i vnější pružnosti. Prioritou je řešit zvyšující se segmentaci trhu práce s cílem zlepšit situaci lidí s nestandardními pracovními smlouvami, kteří často nejsou dostatečně kryti systémy podpor v nezaměstnanosti a aktivními politikami trhu práce (jelikož jejich poskytování je často vázáno na dávky). Konečným cílem by mělo být přesunout zaměření na ochranu před nezaměstnaností spojenou s určitým pracovním místem k zaměření na jistotu v rámci trhu samotného. – Potřeba postupně upouštět od krizových opatření. Touto potřebou se budou muset okamžitě zabývat země, kde jsou ekonomické vyhlídky a vyhlídky v oblasti zaměstnanosti nejlepší a které se mohou plně zaměřit na strukturální reformy. Bude zde existovat dodatečný tlak na dlouhodobá reformní opatření trhu práce, čelící navíc většímu počtu nezaměstnaných; zvýšení účinnosti těchto opatření bude nejvyšší prioritou. Jsou potřebné reformy inspirované flexikuritou, zlepšující pružnost a jistotu pracovních trhů a vyrovnávající ochranu zaměstnanosti s jistotu na trhu, překlenující propast mezi vznikající poptávkou a kvalifikacemi momentálně dostupnými na trhu práce, podporující pracovní mobilitu napříč regiony a mezi povoláními a posilující odezvu mezd na vývoj produktivity. Konečným cílem je zvýšit odolnost hospodářství vůči budoucím šokům specificky postihujícím určitá odvětví nebo země. [1] Podrobný rozbor tendencí a reakcí politik na krizi zaměstnanosti lze nalézt v podkladovém dokumentu Evropské komise Radě EPSCO, která se konala dne 30. 11. 2009. Podrobné údaje lze nalézt rovněž v měsíčním monitoru trhu práce vydávaném GŘ EMPL Evropské komise a ve zprávě „Employment in Europe“ (Zaměstnanost v Evropě) pro rok 2009. [2] Podzimní prognóza Evropské komise ze dne 3.11.2009. [3] Viz zpráva Komise o Plánu evropské hospodářské obnovy z prosince 2009. [4] Podrobnosti o režimech zkrácené pracovní doby naleznete v dokumentu Evropské komise Radě EPSCO (viz poznámka pod čarou 1). [5] Viz KOM(2009) 640 ze dne 24. 11. 2009.