ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o použití finančních prostředků, které byly poskytnuty Litvě, Slovensku a Bulharsku na podporu vyřazení z provozu předčasně odstavených jaderných elektráren podle aktů o přistoupení, během období let 2004 až 2009 /* KOM/2011/0432 v konečném znění */





OBSAH 1. Úvod 3 1.1. Účel a právní základ 3 1.2. Rozsah působnosti a plánování 3 1.3. Částky 4 2. Správa programu 4 2.1. Způsoby realizace programu 5 2.2. Procesní předpisy a vyhodnocení programu 5 3. Zprávy o jednotlivých zemích 6 3.1. Litva – jaderná elektrárna Ignalina 7 3.2. Slovensko – jaderná elektrárna Bohunice V1 9 3.3. Bulharsko – jaderná elektrárna Kozloduj 10 4. Závěr 12 4.1. Účinnost 13 4.2. Výhled 13 ÚVOD Tato zpráva hodnotí stav poskytování finanční pomoci Evropskou unií na vyřazení z provozu předčasně odstavených jaderných elektráren v Litvě, na Slovensku a v Bulharsku. Týká se zejména provádění programu pro vyřazování z provozu v období let 2004–2009, zabývá se však také finanční pomocí během předchozího období a nedávným pokrokem dosaženým v roce 2010 tak, aby byl vytvořen konzistentní a komplexní obrázek. Toto sdělení je doplněno pracovním dokumentem Komise SEK (2011) 914, který obsahuje podrobnější informace. Účel a právní základ Vyřazování jaderného zařízení z provozu může trvat až 30 let. Zahrnuje různé činnosti – od vyřazení štěpných materiálů z provozu a jejich odstranění až po rekultivaci místa z hlediska životního prostředí. K zajištění bezpečného vyřazování jaderných zařízení z provozu a nakládání s odpady je důležité, aby byly v době vyřazení z provozu k dispozici potřebné finanční zdroje. V době jednání o přistoupení k Evropské unii (EU) provozovaly tři kandidátské země – Litva, Slovensko a Bulharsko – jaderné reaktory sovětské konstrukce. Mezinárodní společenství učinilo v souladu s mnohostranným akčním programem skupiny G7 přijatým na summitu G7[1] v Mnichově v roce 1992 závěr, že tyto reaktory nelze úsporně modernizovat tak, aby vyhovovaly požadovaným západním bezpečnostním normám a že je třeba tato zařízení vyřadit z provozu před plánovaným koncem jejich životnosti. Bylo doporučeno stanovit časový plán předčasného ukončení provozu, který byl podrobně popsán v přístupových smlouvách těchto tří zemí. Zároveň bylo uznáno, že předčasné odstavení a následné vyřazení těchto jaderných elektráren (JE) z provozu znamená pro uvedené členské státy významnou finanční a ekonomickou zátěž a provozovatelům těchto zařízení neposkytuje dostatek času na shromáždění prostředků nezbytných k pokrytí celkových nákladů na vyřazení z provozu. Z tohoto důvodu se v jednotlivých aktech o přistoupení[2],[3],[4], stejně jako v následných nařízeních Rady[5],[6],[7], počítalo s finanční pomocí pro výše uvedené nově přistoupivší členské státy. Program pomoci EU je určen těmto jaderným elektrárnám: JE Ignalina v Litvě – bloky 1 a 2, JE Bohunice V1 na Slovensku – bloky 1 a 2 a JE Kozloduj v Bulharsku – bloky 1 až 4. Rozsah působnosti a plánování Finanční pomoc EU je určena na podporu úsilí výše uvedených členských států v souvislosti s vyřazením jaderných elektráren sovětského typu z provozu a souvisejícími sociálními důsledky, jakož i na podporu opatření v oblasti energetiky s cílem zmírnit ztrátu kapacity na výrobu elektrické energie. Pomoc EU byla realizována ve třech konkrétních obdobích. V období před přistoupením (do roku 2004) obdržely Litva a Slovensko pomoc prostřednictvím programu PHARE[8], v letech 2004–2006 byla pomoc poskytována podle protokolů k aktu o přistoupení a od roku 2007 zajišťovala Litvě a Slovensku pokračování pomoci pro období 2007–2013 nařízení Rady. V období před přistoupením (do roku 2007) obdrželo Bulharsko pomoc prostřednictvím programu PHARE. Další pomoc pro období 2007–2009 pak byla poskytnuta v rámci protokolu ke smlouvě o přistoupení na základě strategie „odloženého“ vyřazování z provozu. V roce 2009 byla za účelem provádění revidované strategie „okamžitého“ vyřazení z provozu přijata formální žádost o prodloužení financování pomoci a v roce 2010 bylo přijato nové nařízení Rady s cílem zajistit pokračování pomoci do roku 2013. Částky Poskytnutá pomoc odráží mimořádnou zátěž nových členských států, která vyplývá z jejich závazku předčasně ukončit provoz uvedených jaderných zařízení. Tato pomoc si neklade za cíl pokrýt veškeré náklady na vyřazení z provozu, ani poskytnout náhradu za všechny ekonomické důsledky. Jejím cílem je představovat výraz solidarity mezi EU a členskými státy. Částky poskytnuté jednotlivým členským státům jsou výsledkem politických jednání, přičemž byly vzaty v úvahu různorodé sociální a ekonomické aspekty a různé druhy a počet jaderných bloků, které je třeba demontovat. Přehledná tabulka o finanční pomoci členským státům pro období let 1999 – 2013 (mil. EUR), jak je stanovena v základních právních aktech*: 1999–2003 | 2004–2006 | 2007–2013 | Celkem | Litva | 210 | 285 | 837 | 1332 | Slovensko | 90 | 90 | 423 | 603 | Bulharsko | 155 | 185 | 510 | 850 | Mezisoučet | 455 | 560 | 1770 | 2785 | *Skutečné roční závazky jsou očištěny od inflace. Těmto třem zemím byly do konce roku 2009 skutečně přiděleny tyto částky: 875,5 milionu EUR pro Litvu, 363,7 milionu EUR pro Slovensko a 567,8 milionu EUR pro Bulharsko. Správa programu Program finanční pomoci EU provádí generální ředitelství pro energetiku (bývalé GŘ pro dopravu a energetiku) pro Litvu a Slovensko od roku 2004 a pro Bulharsko od roku 2007. Způsoby realizace programu Právní základ týkající se Litvy a Slovenska nabízí možnost dvou alternativních cest pro realizaci programu pomoci EU: prostřednictvím Evropské banky pro obnovu a rozvoj (EBRD), která poskytuje příspěvky příslušnému mezinárodnímu fondu na podporu vyřazení z provozu ( International Decommissioning Support Funds – IDSF) nebo prostřednictvím vnitrostátního orgánu pro přímou podporu – národní agentury – v souladu s nařízením Rady 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství[9]. V případě Bulharska má být – vzhledem k absenci příslušné vnitrostátní prováděcí struktury v souladu s právním základem – provádění pomoci zajištěno prostřednictvím Evropské banky pro obnovu a rozvoj (EBRD). Mezinárodní fondy na podporu vyřazení z provozu Fondy byly založeny v roce 2000 a jsou spravovány Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj (EBRD). Fondy sdružují několik dárců, z nichž největším a od roku 2004 také jediným přispěvatelem je Evropská komise. Pro každý ze tří výše uvedených členských států byl zřízen zvláštní fond: Ignalina IDSF (Mezinárodní fond na podporu vyřazení Ignaliny z provozu – IIDSF) pro Litvu, Bohunice IDSF (Mezinárodní fond na podporu vyřazení Bohunic z provozu – BIDSF) pro Slovensko a Kozloduj IDSF (Mezinárodní fond na podporu vyřazení elektrárny Kozloduj z provozu KIDSF) pro Bulharsko. Národní agentura Pouze Litva se rozhodla provádět příslušná opatření prostřednictvím národní agentury v souladu s čl. 53 písm. a) a čl. 54 odst. 2 písm. c) finančního nařízení. Během období let 2004 – 2006 byla Litvě poskytována přímá pomoc prostřednictvím programového mechanismu v rámci rozšířeného decentralizovaného systému provádění. Od roku 2007 je v Litvě přímá národní podpora poskytována v rámci „centralizovaného nepřímého řízení“ a pro tyto účely byla jako národní agentura jmenována[10] centrální agentura pro řízení projektu ( Central Project Management Agency – CPMA). Procesní předpisy a vyhodnocení programu Až do konce roku 2006 se jednotlivé členské státy podílely na určování potřeb a využívání pomoci EU pouze v omezené míře, a to i z hlediska řízení. V Litvě navíc existovala pouze omezená koordinace mezi dvojími cestami poskytování pomoci – Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj (EBRD) a centrální agenturou pro řízení projektu (CPMA). S cílem tyto zjištěné nedostatky vyřešit byly od roku 2007 zavedeny revidované procesní předpisy. Mechanismus provádění finanční pomoci v rámci finančního výhledu 2007 – 2013 stanovuje rozhodnutí Komise o postupech[11]. V souladu s příslušným právním základem zřídila Evropská komise (EK) řídící výbor pod názvem výbor pro program pomoci při vyřazování jaderných zařízení z provozu, jehož úkolem je pomáhat EK s uplatňováním pomoci EU. Od roku 2007 byly procesní postupy postupně zdokonalovány až do přijetí revidovaného rozhodnutí Komise o postupech v roce 2010. EK těmto třem programům přiděluje finanční prostředky na základě každoročně přijímaných rozhodnutí Komise o financování. Přílohou každého rozhodnutí o financování je meziroční kombinovaný programový dokument vypracovaný daným členským státem. V tomto dokumentu jsou stanoveny cíle pro využití pomoci EU. EK vyplácí Evropské bance pro obnovu a rozvoj a centrální agentuře pro řízení projektu (CPMA) finanční prostředky na základě žádosti, podložené prokázaným pokrokem v realizaci projektu. Na provádění opatření a finanční pomoci dohlíží monitorovací výbor zřízený pro každou zemi a způsob provádění. Přestože projekty mohou být financovány až do výše 100 %, byly pro některé klíčové projekty zavedeny zvláštní stropy pro spolufinancování (např. projekt CCGT v Litvě, kde se IIDSF podílí na financování do výše 70 % nákladů a stropu 165 milionů EUR – jakékoli překročení těchto nákladů pak musí hradit Litva sama). Program pomoci podléhá pravidelným auditům a hodnocením, které byly v zásadě pozitivní a ocenily dosažený pokrok. Při revizi procesních předpisů v roce 2007 a pak znovu v roce 2010 byla vzata v úvahu opatření na zlepšení. Zprávy o jednotlivých zemích Vyřazení jaderných zařízení z provozu lze rozdělit na dvě fáze. První fáze předchází vyřazení z provozu a jsou během ní prováděny přípravné práce, zatímco ve druhé fázi se provádí vlastní vyřazení z provozu a demontáž. Během první fáze je zpracována dokumentace pro vyřazení z provozu, která poskytuje technické a finanční údaje o dostupných alternativách vyřazení z provozu. Vyhodnocuje se, zda bude nadcházející proces vyřazení z provozu technicky proveditelný a zda bude v souladu s ustanoveními Smlouvy o Euratomu a vnitrostátními právními předpisy v oblasti jaderné bezpečnosti a ochrany zdraví, stejně jako ochrany životního prostředí a fyzické ochrany jaderných materiálů. Předčasné odstavení příslušných jaderných elektráren mělo jednoznačně negativní dopad na zabezpečení dodávek elektrické energie v těchto třech členských státech. V zájmu řešení této situace byla v jednotlivých aktech o přistoupení zahrnuta opatření pro zmírnění dopadů v odvětví energetiky v souladu s energetickou politikou EU. Rozsah a povaha projektů realizovaných s cílem tento problém řešit byly stanoveny s ohledem na vnitrostátní politiky, stav stávajících zařízení a potřeby v odvětví energetiky. Způsob rozdělení dostupných finančních prostředků mezi tři způsobilé oblasti (tzn. na vyřazení z provozu, sociální důsledky a dopad na odvětví energetiky) navrhují členské státy samy v závislosti na svých celkových potřebách a strategii. Cílem pomoci EU nikdy nebylo pokrýt veškeré náklady na vyřazení z provozu, ani kompenzovat všechny ekonomické důsledky. Proto umožňuje právní základ při využívání těchto finančních prostředků určitou pružnost. Výstavba zařízení pro dočasné skladování vyhořelého paliva, vnitrostátních úložišť jaderného odpadu a některé projekty pro nakládání s radioaktivním odpadem nejsou součástí vyřazování z provozu. Přesto v některých odůvodněných případech podporovány byly, ovšem pouze tehdy, pokud by neposkytnutí podpory vážně ohrozilo vyřazování z provozu a demontáž. V takových případech lze tuto podporu považovat za podporu „předem poskytnutou“ členským státům a je ji třeba vzít v úvahu při jednáních o možném rozšíření pomoci ze strany EU. Litva – jaderná elektrárna Ignalina Závazek ukončení provozu a vývoj financování Před přistoupením k EU byly v Litvě provozovány dva reaktory RBMK 1500. Tyto bloky jsou v současné době majetkem státního podniku INPP, který od roku 2009 spravuje litevské ministerstvo energetiky. Podnik INPP v současnosti odpovídá za bezpečnou údržbu a vyřazení z provozu těchto bloků reaktoru. Blok 1 byl trvale odstaven dne 31. prosince 2004 a blok 2 dne 31. prosince 2009. Předpokládá se, že celková pomoc Litvě ze strany EU v období let 1999 až 2013 dosáhne částky 1367 milionů EUR[12]. Vyřazení z provozu a nakládání s odpady Jako cíle pomoci EU byly stanoveny následující činnosti: bezpečná údržba obou reaktorů jaderné elektrárny Ignalina (INPP), příprava na vyřazení z provozu (včetně strategické dokumentace) a výstavba zařízení pro nakládání s odpadem a jeho skladování. V roce 2009 nová vláda výrazně zvýšila svou míru zapojení do procesu vyřazování z provozu a přijala v této oblasti větší odpovědnost. Výběr z klíčových projektů, které byly financovány Evropskou unií: Fáze (předcházející) vyřazení z provozu Bezpečná údržba jednotek 1 a 2; Podpora regulačního orgánu pro jadernou energii; Příprava databáze pro vyřazování z provozu a plánovacího nástroje; Podrobný plán vyřazení z provozu konkrétních budov; Poskytování poradenství podniku INPP; Radiologická charakterizace; Dekontaminace primárního okruhu; Nakládání s odpady Dočasný sklad vyhořelého paliva (B1) Zařízení pro nakládání s pevným odpadem a jeho skladování (B234) Přístroje na měření radioaktivního záření uvolňujícího se z odpadů Opatření v oblasti energetiky Program Ignalina podpořil klíčové projekty v odvětví energetiky, které byly vybrány v rámci vnitrostátní energetické strategie Litvy: Modernizace litevské tepelné elektrárny s příznivým dopadem na životní prostředí; Výstavba plynové turbíny s kombinovaným cyklem, kompenzační tlumivky a teplárny; Výměna kotlů spalujících plyn a modernizace systému dálkového vytápění města Visaginas; Energeticky účinná modernizace mnohabytových domů a veřejných budov; Podpora studie proveditelnosti propojení energetických sítí Polska a Litvy. Účinnost Z celkové částky ( 954,70 milionu EUR) dostupných prostředků pro fond IIDSF (723,10 milionu EUR) a centrální agenturu pro řízení projektu (231,60 milionu EUR) byla určeným projektům přidělena částka ve výši 881,60 milionu EUR. Z toho Evropská unie uhradila částku ve výši 763,30 milionu EUR (592,60 milionu EUR fondu IIDSF a 170,70 milionu EUR centrální agentuře pro řízení projektu). [13] Program se vyvíjel za složité politické situace. Až do konce roku 2009 se Litva snažila prosadit odložení uzavření bloku 2 na rok 2012. Nedostatek politické vůle pro jeho uzavření negativně ovlivnil pokrok v procesu vyřazování z provozu. I přes tyto obtíže byly oba bloky nakonec odstaveny v souladu s časovým plánem, jak byl stanoven v přístupové smlouvě. V současné době jsou oba bloky bezpečně udržovány a jsou ve fázi vyřazování z provozu. K dnešnímu dni bylo z jádra reaktoru 1 odstraněno veškeré palivo. Po odstavení bloků se neobjevil nedostatek elektrické energie, ani nedošlo k výpadkům. Vzhledem ke složitým okolnostem lze tedy účinnost vyřazování z provozu považovat za uspokojivou. Přechod od výroby elektřiny k činnostem spojeným s vyřazováním z provozu si vyžádal významné změny v organizační struktuře podniku INPP i jeho lidských zdrojích. Takovou změnu, jež obnáší i přehodnocení dosavadního způsobu myšlení, nelze učinit přes noc, nýbrž vyžaduje značné úsilí. Litva a podnik INPP přijaly plnou odpovědnost za proces vyřazování z provozu a tento nezbytný proces „řízení změn“, který Komise důrazně doporučovala, zvládá tedy nová litevská vláda (zvolená ve volbách v roce 2008) „na výbornou“. Pokud jde o plánování a odhady nákladů, byla zaznamenána závažná zpoždění a převýšení nákladů v případě dvou klíčových investičních projektů infrastruktury: projektu B1 (projekt pro nakládání s vyhořelým palivem a jeho skladování) a projektu B234 (projekt pro nakládání s odpadem a jeho ukládání). Oba projekty pokročily do fáze výstavby. Přibližně 30 % pomoci EU bylo vyčleněno na projekty v odvětví energetiky. Přestože zpoždění, k nimž došlo v některých projektech vyřazování z provozu, vedla k dodatečným nákladům, neměla dosud přímý dopad na nejdůležitější část – plánovaný průběh vyřazování z provozu. Nicméně časová tolerance pro projekt již byla vyčerpána, a tak bude potřeba vynaložit velké úsilí na to, aby nedošlo ke výraznějšímu zpoždění a navýšení dodatečných nákladů, Slovensko – jaderná elektrárna Bohunice V1 Závazek ukončení provozu a vývoj financování JE V1 obsahuje dva reaktory VVER 440/230. Podnikem, odpovědným za vyřazení JE V1 z provozu a za následný dohled, je společnost ve vlastnictví státu (prostřednictvím ministerstva hospodářství) „Jadrová a vyraďovacia spoločnosť a.s.“ (JAVYS). Blok 1 byl trvale odstaven dne 31. prosince 2006 a blok 2 dne 31. prosince 2008. Předpokládá se, že celková pomoc Slovensku ze strany EU v období let 1999 až 2013 dosáhne částky 613 milionů EUR[14]. Vyřazení z provozu a nakládání s odpady Pro vyřazení z provozu byly provedeny přípravné práce a zpracována strategická dokumentace. Výběr z klíčových projektů, které byly financovány Evropskou unií: Fáze (předcházející) vyřazení z provozu Příprava plánu a dokumentace 1. etapy vyřazování JE V1 z provozu; Rekonstrukce pomocné kotelny a systému rozvodu tepla a páry; Rekonstrukce systému ochrany na místě a úprava režimu JAVYS pro zásobování elektřinou po konečném odstavení JE V1; Provádění programu vyřazování z provozu s pomocí lidských zdrojů, které jsou v JE Bohunice V1 dostupné; Poskytování poradenství společnosti JAVYS; Nakládání s odpady; Vybudování dočasného skladu radioaktivního odpadu v Bohunicích; Poskytování kontejnerů pro skladování vyhořelého paliva; Zpracování historického odpadu – kalů a sorbentů; Opatření v oblasti energetiky Program Bohunice podporoval opatření ke zmírnění některých negativních dopadů na slovenské odvětví energetiky v souladu se „ Strategií energetické bezpečnosti Slovenské republiky s výhledem do roku 2030 “. Výběr z klíčových projektů, které byly financovány Evropskou unií: Rekonstrukce rozvodny 400 kV Križovany; Změny v oblasti rozvodu elektřiny v důsledku konečného odstavení JE V1; Energetická účinnost ve veřejných budovách a systém financování udržitelné energetiky; Podle údajů předložených Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj vedla opatření provedená v oblasti energetiky k náhradě ztracené kapacity na výrobu elektřiny po uzavření jaderné elektrárny V1 v výši téměř 20 MWe. Účinnost Z celkové částky dostupných prostředků fondu BIDSF ( 385,807 milionu EUR) byla na vybrané projekty vyčleněna částka ve výši 364,07 milionu EUR. Z toho Evropská unie fondu BIDSF poskytnula částku ve výši 157,80 milionu EUR. Od začátku programu se vynořilo několik problémů, např. nutnost reorganizace společnosti JAVYS, problémy v komunikaci mezi zainteresovanými stranami či plynová krize na počátku roku 2009, které přispěly ke zvýšení složitosti provádění programu a zpoždění u některých projektů. I přes tyto obtíže byly oba bloky odstaveny podle plánu a bezpečně udržovány. Oba jsou nyní ve fázi vyřazování z provozu. Po jejich odstavení se neobjevil nedostatek elektrické energie, ani nedošlo k výpadkům. Celkovou účinnost vyřazování z provozu jako takovou lze tedy označit za uspokojivou. Zpoždění, ke kterým došlo u některých projektů, mohou mít negativní vliv na vydání povolení k vyřazení z provozu (plánováno v polovině roku 2011). EK bude i nadále pozorně sledovat pokrok směrem k dosažení tohoto klíčového mezníku. K 31. prosinci 2009 je rozdělování finančních prostředků přidělených na „vyřazení z provozu a nakládání s odpadem“ a „opatření v oblasti energetiky“ přijatelné, k projektům „vyřazení z provozu a nakládání s odpadem“ bude však v období do roku 2013 přistupováno přednostně. Bulharsko – jaderná elektrárna Kozloduj Závazek ukončení provozu a vývoj financování Bloky 1 – 4 JE Kozloduj jsou reaktory typu VVER 440/230. Organizací odpovědnou za vyřazení bloků 1 a 2 JE Kozloduj z provozu (a jejich vlastníkem) je státní podnik pro nakládání s radioaktivními odpady ( State Enterprise for Radioactive Waste – SERAW). Z obou těchto bloků již bylo odstraněno veškeré palivo. Organizací odpovědnou za vyřazení bloků 3 a 4 z provozu (a jejich vlastníkem) je společnost ve vlastnictví státu Natsionalna Elektricheska Kompania EAD. Bloky 1 a 2 byly odstaveny dne 31. prosince 2002 a bloky 3 a 4 dne 31. prosince 2006. Předpokládá se, že celková pomoc Bulharsku ze strany EU v období let 1999 až 2013 dosáhne částky ve výši 867,78 milionu EUR[15]. Vyřazení z provozu a nakládání s odpady Pro vyřazení z provozu byly provedeny přípravné práce a zpracována strategická dokumentace. Z bloků 1 a 2 bylo odstraněno veškeré palivo. Z jádra reaktoru v bloku 3 a 4 bylo palivo odstraněno; část paliva však nadále zůstává v palivových nádržích reaktoru. V roce 2008 byly bloky 1 a 2 odděleny od bloků 3 a 4 a jejich vlastnictví bylo převedeno na podnik SERAW. Tato akce byla provedena s cílem urychlit vyřazování bloků 1 a 2 z provozu. Výběr z klíčových projektů, které byly financovány Evropskou unií: Fáze (předcházející) vyřazení z provozu Aktualizovaná strategie pro vyřazování z provozu; Podpora provádění vyřazování z provozu s pomocí lidských zdrojů dostupných pro bloky 1 – 4 JE Kozloduj; Zahájení demontáže systémů a zařízení, které nejsou důležité pro bezpečnost; Výstavba teplárny; Nakládání s odpady Návrh vnitrostátního zařízení pro zneškodnění odpadů; Návrh úložiště odpadů s velmi nízkou radioaktivitou; Úložiště pro pokles radioaktivity přechodných radioaktivních odpadů a běžného odpadu; Vývoj zařízení pro nakládání s odpady na místě; Výstavba zařízení pro suché skladování vyhořelého paliva, včetně kontejnerů pro složky vyhořelého paliva typu VVER 440. Opatření v oblasti energetiky Program Kozloduj podporoval opatření ke zmírnění negativních dopadů na odvětví energetiky v souladu s energetickou strategií Bulharska . Výběr z klíčových projektů, které byly financovány Evropskou unií: Provádění a řízení modernizace dálkového vytápění v Sofii; Rámcový program pro úvěrový limit na investice do energetické účinnosti a obnovitelných zdrojů energie; MARITSA EAST–2 – uvedení do provozu systému vysoušení vápence a modernizace čerpací stanice, která zabezpečuje chlazení; Rekonstrukce a rozšíření vnitrostátního systému pro rozvod elektřiny; Výstavba vysokotlakých plynovodů a regulačních stanic plynu; Podle údajů předložených Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj vedla opatření provedená v oblasti energetiky k náhradě ztracené kapacity na výrobu elektřiny po uzavření bloků 1 – 4 v objemu téměř 500 MWe. Účinnost Z celkové částky dostupných prostředků ve fondu KIDSF ( 606,744 milionu EUR) byla na vybrané projekty přidělena částka ve výši 540,875 milionu EUR. Z toho Evropská unie poskytla fondu KIDSF částku ve výši 363,149 milionu EUR. Program vyřazování z provozu probíhal za mimořádně nepříznivých politických okolností. V roce 2006 se odehrály pokusy o odložení uzavírky elektrárny a o opětovné uvedení odstavených reaktorů do provozu po roce 2006. Navzdory těmto těžkostem lze celkovou účinnost programu vzhledem k tomu, že všechny bloky byly odstaveny, jak je stanoveno v přístupové smlouvě, považovat za vyhovující. Z bloků 1 a 2 bylo zcela odstraněno palivo, zařízení pro suché skladování vyhořelého paliva je těsně před dokončením a byly zahájeny první práce na demontáži. Zařízení pro nakládání s odpadem a jeho skladování jsou ve fázi realizace. Po odstavení bloků reaktoru nedošlo k žádným výpadkům elektrické energie. Závazek současné bulharské vlády společně s oddělením bloků 1 a 2 od bloků 3 a 4 bude mít pozitivní dopad na včasný průběh programu vyřazování z provozu. Hlavním přínosem v souvislosti s pomocí EU je změna ve strategii vyřazování z provozu od strategie „odložené demontáže“ ke strategii „okamžité – plynulé demontáže“. To snižuje celkový čas potřebný pro vyřazování z provozu a umožňuje nejlepší využití dostupných pracovníků k provádění prací spojených s demontáží. Bude to mít také pozitivní dopad na celkové náklady na vyřazování z provozu. Podstatná část finančních prostředků byla přidělena na projekty v oblasti energetiky s cílem řešit důsledky předčasného ukončení provozu. Závěr Všechny určené jaderné bloky v Litvě, na Slovensku a v Bulharsku byly bezpečně odstaveny v souladu s přístupovými smlouvami těchto zemí. V současné době probíhá vyřazování z provozu. Dosažení tohoto výsledku je přímým důsledkem úspěšného uplatňování programu pomoci EU. Pomoc EU se datuje již od doby před přistoupením a odstavením dotčených jaderných elektráren. Během této doby se programy pomoci EU musely vypořádat s mnoha obtížemi, a to jak na politické, tak i na technické úrovni. Členské státy vynaložily značné úsilí ve snaze znovu projednat své politické závazky, ale díky výrazu solidarity EU a poskytnutí odpovídající finanční pomoci všechny země nakonec své závazky, plynoucí z přístupové smlouvy a týkající se odstavení jaderných bloků, splnily. Hraniční podmínky jsou pro jednotlivé země jedinečné a týkají se volby technologie, strategie a postupů souvisejících s výběrem projektů. Proto je obtížné učinit přímé srovnání účinnosti pomoci EU, která byla jednotlivým členským státům poskytnuta. Ještě před návrhem projektů pro každou JE bylo provedeno posouzení potřeb a možností. Výběr a realizace projektů rovněž těžily z pravidelných vyhodnocení vnitrostátních strategií a plánů vyřazování z provozu. Účinnost Problémy, s nimiž se jednotlivé země setkaly, souvisely s různými typy reaktorů, které měly být vyřazeny z provozu, stavem stávající infrastruktury nezbytné pro překonání obtíží spojených s vyřazováním z provozu a nakládáním s odpady, možnostmi kompenzace ztracené kapacity na výrobu elektrické energie, prováděcím rámcem, politickým prostředím a volbou strategie vyřazování z provozu. Přes počáteční těžkosti byly reaktory odstaveny podle plánu a z většiny z nich bylo odstraněno palivo, což je prvním důležitým krokem k nevratnému uzavření a vyřazení jaderných elektráren z provozu. V případě každého členského státu převyšují dostupné finanční prostředky na realizaci projektů vyplacené částky. Finanční prostředky byly členským státům poskytovány na ročním základě od roku 1999, čili již v době, kdy ještě nebyly schopny jich plně využít. V důsledku toho se určité finanční prostředky nahromadily. V pozdějším období byly tyto prostředky využity efektivněji a účinněji a během příštích dvou let budou plně zužitkovány. U všech tří programů byl v uplynulých letech až do konce období pro podání zpráv prokázán významný pokrok. Většina projektů z oblasti vyřazování z provozu a energetiky byla již vybrána nebo připravena a mnoho z nich dospělo do fáze realizace. Ve všech zemích byla většina finančních prostředků čerpána na vyřazení z provozu a na projekty související s nakládáním s radioaktivními odpady. Litva a Bulharsko využily značnou část prostředků na skladování vyhořelého paliva a nakládání s odpady. V současné době jsou ve výstavbě zařízení nezbytná pro vyřazení z provozu, zpracování a skladování radioaktivního odpadu a vyhořelého jaderného paliva, připravují se podklady k povolení a započaly první přípravné práce pro zahájení demontáže. Přínos v odvětví energetiky byl patrný zejména tam, kde projekty odpovídaly vnitrostátní energetické politice a politice EU. Pomoc EU byla od počátku směřována do odvětví energetiky s cílem řešit úbytek kapacity pro výrobu elektřiny. Tento přístup se ukázal být obzvláště užitečným a efektivním v případě Bulharska, kde přispěl ke zmírnění důsledků nedávné energetické a finanční krize. Přestože u některých projektů vyřazování z provozu došlo ke zpožděním, jsou tyto situace aktivně řešeny, aby byl jejich dopad na kriticky důležité vyřazování z provozu minimální. Vnitrostátní právní předpisy a struktury řízení jsou i nadále upravovány s ohledem na přechod některých společností od výroby elektřiny k vyřazování z provozu. Výhled Opatření v souvislosti s vyřazením jaderných zařízení z provozu a jeho dopadem na odvětví energetiky budou prováděna až do ukončení programu financování v souladu se zvolenými strategiemi. V případech, kde jsou finanční prostředky omezené, budou mít projekty související s vyřazováním z provozu přednost před projekty v oblasti energetiky. Pomoc EU v rámci vyřazování z provozu se využije především na dokončení nezbytné infrastruktury, zpracování radioaktivního odpadu, realizaci potřebných povolení k vyřazení z provozu a na demontáž. Nově vzniklé organizace pro vyřazování z provozu a struktury řízení budou podporovány v úsilí o řešení otázek spojených s demontáží, zatímco zaměstnanci elektráren nadále pracují na vlastní demontáži. Projekty v odvětví energetiky značně pokročily a činnosti podniknuté v této oblasti jsou v současné době považovány za dostačující. Přestože konečný finanční závazek bude přijat v roce 2013, provádění prací zahrnutých v tomto závazku bude pokračovat i po tomto datu. Cílem podpory EU vždy bylo a bude poskytovat členským státům pomoc, a nikoli plně financovat vyřazování z provozu nebo poskytovat plnou náhradu za důsledky takového uzavření. Poskytnutá pomoc musí být doplněna odpovídajícími prostředky z vnitrostátních zdrojů. [1] Francie, Německo, Itálie, Japonsko, Spojené království, Spojené státy, Kanada, Evropská komise [2] Úř. věst. L236, 23.9.2003, s. 33 a s. 944 [3] Úř. věst. L236, 23.9.2003, s. 33 a s. 954 [4] Úř. věst. L157, 21.6.2005, s.11 a s.38 [5] Úř. věst. L 411, 30.12.2006, s.10 [6] Úř. věst. L 131, 23.5.2007, s.1 [7] Úř. věst. L 189, 22.7.2010, s.9 [8] Program pomoci zemím střední a východní Evropy [9] Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s.1 [10] Dopis ze 4. června 2007 od EK adresovaný Litvě: Jmenování národní agentury pro program Ignalina [11] Rozhodnutí Komise o postupech týkajících se plánování a sledování opatření a finanční pomoci v rámci programů Bohunice a Ignalina pro období 2007 až 2013 a v rámci programu Kozloduj pro období 2007–2009 – K(2007) 5538. [12] Skutečně vyplacená částka do konce roku 2009 + prognóza na období 2010–1013 [13] Vyplacená částka – oddíl 3.3.1. a 3.3.2 [14] Skutečně vyplacená částka do konce roku 2009 + prognóza na období 2010–1013 [15] Skutečně vyplacená částka do konce roku 2009 + prognóza na období 2010–1013