Bezprostředně následujícím krokem je podpis Pařížské dohody. Dohoda bude otevřena k podpisu dne 22. dubna 2016 v New Yorku a vstoupí v platnost v okamžiku, kdy ji ratifikuje alespoň 55 stran, které představují nejméně 55 % celosvětových emisí. Je žádoucí, aby k ratifikaci a vstupu v platnost došlo rychle, neboť tím by všechny země získaly právní jistotu, že dohoda se začne brzy uplatňovat. EU by měla být schopna Pařížskou dohodu ratifikovat co nejdříve.

Realizace závazků přijatých v rámci Pařížské dohody vyžaduje zachování dynamiky a silné politické vůle zajistit přechod k budoucnosti odolné vůči změně klimatu a neutrální z hlediska změny klimatu, a to sociálně spravedlivým způsobem. Změna klimatu by měla nadále zůstat na programu politických jednání v rámci příslušných mezinárodních fór, včetně setkání skupin G20 a G7. V tomto ohledu bude EU nadále zastávat vedoucí postavení v mezinárodní sféře a pokračovat ve své diplomatické činnosti v oblasti klimatu.

Pařížská dohoda je první mnohostrannou dohodou o změně klimatu, která se týká téměř všech světových emisí. Pařížská dohoda je úspěchem pro celý svět a potvrzuje směřování EU k nízkouhlíkovému hospodářství. Vyjednávací strategie EU hrála při dosažení dohody rozhodující úlohu. EU usilovala o ambiciózní cíle, přičemž se opírala o své zkušenosti s účinnou politikou v oblasti klimatu a o tradici vyjednávání a mezinárodní spolupráce založené na pravidlech. Dne 6. března 2015 EU jako první velká ekonomika předložila svůj plán opatření v oblasti klimatu (tzv. zamýšlený vnitrostátně stanovený příspěvek, INDC), který vychází z rámce politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030 stanoveného v říjnu 2014 Evropskou radou a z plánu boje proti celosvětové změně klimatu po roce 2020 vypracovaného Evropskou komisí. EU si stanovila ambiciózní cíl snížit domácí emise skleníkových plynů do roku 2030 v celé své ekonomice alespoň o 40 %. Tento cíl je založen na globálních prognózách, které jsou v souladu se střednědobými ambicemi Pařížské dohody.

Pařížská dohoda z roku 2015 je historicky významným mezníkem v celosvětovém boji proti změně klimatu. Tato dohoda představuje naději na záchranu, poslední příležitost zanechat budoucím generacím stabilnější svět, zdravější planetu, spravedlivější společnost a lépe prosperující hospodářství, a to rovněž v kontextu Agendy pro udržitelný rozvoj 2030. Dohoda povede svět ke globálnímu přechodu na čistou energii. Tento přechod si vyžádá změny obchodního i investičního jednání a pobídek v celém spektru politik. Pro EU to přináší významné příležitosti, zejména co se týče zaměstnanosti a růstu. Přechod na čistou energii bude stimulovat investice a inovace v oblasti obnovitelných zdrojů energie, čímž se bude podílet na ambicích EU stát se světovou špičkou v oblasti obnovitelné energie, a zvýší růst na trzích zboží a služeb pocházejících z EU, například v oblasti energetické účinnosti.

Pařížská dohoda obsahuje řadu střednědobých milníků. Je třeba se dopracovat jasného pochopení konkrétních politických důsledků cíle 1,5 °C. Pátá hodnotící zpráva Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) nedošla v tomto bodě k jasným závěrům kvůli nedostatečné vědecké analýze. Pro vyřešení této otázky byl panel IPCC požádán, aby v roce 2018 připravil zvláštní zprávu. EU poskytne podklady pro vědeckou práci, která bude za tímto účelem probíhat v mezinárodním měřítku. EU by se měla účastnit prvního „podpůrného dialogu“, který se bude konat v roce 2018 a jehož smyslem bude zhodnotit společné ambice a pokrok při provádění závazků. V této souvislosti se EU zúčastní prvního globálního hodnocení situace v roce 2023, které bude významné pro zvážení ještě ambicióznějších opatření, jež by všechny strany měly podniknout v období po roce 2030. S ohledem na to se EU společně s ostatními stranami vyzývají, aby do roku 2020 sdělily své dlouhodobé strategie snižování emisí skleníkových plynů do poloviny století. S cílem usnadnit přípravu těchto strategií vypracuje Komise hloubkovou analýzu hospodářské a sociální transformace, aby poskytla materiál k politické diskusi v Evropském parlamentu a Radě a se zúčastněnými stranami.

3. Jak bude EU Pařížskou dohodu provádět

Přechod na nízkouhlíkové hospodářství účinně využívající zdroje vyžaduje zásadní posun v oblasti technologií, energetiky, ekonomie, financí a v konečném důsledku i společnosti jako celku. Pařížská dohoda představuje příležitost pro hospodářskou transformaci, zaměstnanost a růst. Je ústředním prvkem pro dosažení obecnějších cílů udržitelného rozvoje, jakož i priorit EU v oblasti investic, konkurenceschopnosti, oběhového hospodářství, výzkumu, inovací a transformace energetiky. Provádění Pařížské dohody přinese EU obchodní příležitosti, neboť si bude moci udržet své výhodné postavení a využít svůj náskok při podpoře obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti a při soutěžení na trhu vývoje dalších nízkouhlíkových technologií v celosvětovém měřítku. Aby mohla EU z těchto výhod těžit, bude muset nadále jít příkladem a angažovat se v oblasti regulačních politik s cílem snižovat emise, ale také v oblasti základních faktorů, které urychlují veřejné i soukromé investice do inovací a modernizace ve všech klíčových odvětvích, a současně bude muset zajistit, aby i další velké ekonomiky plnily své závazky. Přechod na nízkouhlíkové hospodářství je třeba řádně řídit a zohledňovat při tom rozdíly ve skladbě zdrojů energie a v hospodářské struktuře v rámci EU. To také znamená, že je třeba předvídat a zmírňovat sociální dopady tohoto přechodu v konkrétních regionech a socioekonomických odvětvích.

3.1 Podpora prostředí příznivého pro přechod na nízkouhlíkové hospodářství

Transformace energetické unie

Odhodlání EU k přechodu na čistou energii je nezvratné a nezpochybnitelné. Hlavním cílem energetické unie je „odklonit se od ekonomiky závislé na fosilních palivech, v níž je dodávka energie centralizovaná a určovaná nabídkou a která vychází ze starých technologií a zastaralých obchodních modelů, posílit postavení spotřebitelů a (...) odklonit se od fragmentovaného systému, který se vyznačuje nekoordinovanými vnitrostátními politikami, tržními překážkami a oblastmi izolovanými od energie“. Projekt energetické unie ve všech svých dimenzích poskytuje širší rámec, v němž může EU vytvořit vhodné prostředí příznivé pro transformaci energetiky. Podle Mezinárodní energetické agentury povede plné provedení plánů opatření v oblasti klimatu v letech 2015 až 2030 k investicím ve výši 13,5 bilionu USD do energetické účinnosti a nízkouhlíkových technologií, což znamená v průměru 840 miliard USD ročně. Hlavním dopadem plánů opatření v oblasti klimatu není jen zvýšení investic, ale také jejich nové rozložení mezi různými palivy a odvětvími a mezi nabídkou a poptávkou. Mimo jiné budou investice do obnovitelných zdrojů téměř třikrát vyšší než investice do elektráren na fosilní paliva, zatímco investice do energetické účinnosti (zejména v odvětví dopravy a budov) by měly mít stejný rozsah jako investice v jiných částech energetického systému.

Inovace a konkurenceschopnost

Pařížská dohoda určuje jasné a ambiciózní směřování pro nízkouhlíkové inovace. Na okraj pařížské konference zahájilo 20 z hlavních světových ekonomik „Misi inovací“, jejímž cílem je oživit veřejné i soukromé inovace v oblasti čistých energií, vyvíjet a zavádět do praxe průlomové technologie a dosáhnout snížení nákladů. EU se chce do této iniciativy zapojit vzhledem k tomu, že rozpočet EU na výzkum v oblasti nízkouhlíkových technologií v rámci programu Horizont 2020 již byl na období 2014–2020 prakticky zdvojnásoben a EU se zavázala investovat alespoň 35 % prostředků v rámci Horizontu 2020 do činností týkajících se klimatu. Budoucí strategie výzkumu, inovací a konkurenceschopnosti pro energetickou unii bude navíc využívat synergie mezi inovacemi v oblasti energetiky, dopravy, oběhového hospodářství, průmyslu a digitálních technologií. To by mělo vést k větší konkurenceschopnosti současných i budoucích evropských nízkouhlíkových a energeticky účinných technologií.

Investiční a kapitálové trhy

Přesměrování a rychlé navýšení soukromých investic má zásadní význam, má-li se podpořit přechod na nízkoemisní hospodářství odolné vůči změně klimatu a zabránit „zakonzervování“ infrastruktury a aktiv s vysokými emisemi. Při mobilizaci trhů budou hrát důležitou roli finanční prostředky EU. Podpora investic v rámci investičního plánu pro Evropu se zaměřením na opatření k odstranění překážek pro investice v Evropské unii, jakož i případné financování poskytované Evropským fondem pro strategické investice (EFSI) by měly podpořit investice do snižování emisí a energetické účinnosti na jednotném trhu. Investiční plán pro Evropu má v této oblasti za sebou již řadu slibných výsledků a je nutno prozkoumat jeho plný potenciál. Komise nedávno zahájila činnost Evropského portálu investičních projektů (EIPP), který bude zanedlouho plně funkční. Jeho účelem je přilákat investory pro životaschopné a solidní investiční projekty v Evropě. Subjekty zainteresované v energetice se vyzývají, aby zasílaly své projekty do portálu EIPP s cílem poskytnout potenciálním investorům komplexní přehled projektů. Komise přednostně urychlí technickou pomoc zainteresovaným subjektům s cílem vytvořit v roce 2016 systémy, které by sdružovaly menší projekty v oblasti energetické účinnosti, a tak dosáhly kritického objemu. Tyto systémy by měly investorům nabídnout lepší investiční příležitosti v oblasti energetické účinnosti a zlepšit dostupnost kapitálu pro celostátní, regionální nebo místní platformy a programy energetické účinnosti. Budou zahrnovat posílení technické a projektové rozvojové pomoci v rámci Evropského centra pro investiční poradenství (EIAH), které zřídily Komise a Evropská investiční banka s cílem pomáhat veřejným navrhovatelům se strukturováním jejich projektů a podporovat systémy financování se standardními podmínkami, zejména co se týče budov.

Klíčovými partnery v tomto procesu transformace jsou finanční instituce. Aby mohla transformace proběhnout, jsou důležité také dobře fungující přeshraniční toky kapitálu a integrované a udržitelné kapitálové trhy. V této souvislosti mají zásadní význam opatření, která již byla přijata nebo se připravují v rámci vytváření unie kapitálových trhů. Při zajištění takovéto transformace – v rámci jednotného trhu i mimo jeho hranice – mohou být nápomocny Evropská centrální banka i vnitrostátní centrální banky, Evropská investiční banka a Evropská banka pro obnovu a rozvoj, Zelený klimatický fond a další mezinárodní finanční instituce, jako je Světová banka, ale také vnitrostátní rozvojové banky. V reakci na žádost skupiny G20 z dubna 2015 o přezkoumání toho, jak může finanční sektor zohlednit otázky související s klimatem, zřídila Rada pro finanční stabilitu pracovní skupinu pro finanční informace související s klimatem, jejímž cílem je pomáhat účastníkům trhu lépe porozumět rizikům souvisejícím s klimatem a lépe tato rizika řídit. Skupina G20 nedávno vytvořila studijní skupinu pro analýzu otázek souvisejících s financováním ekologických opatření. Na evropské úrovni zveřejnila Evropská rada pro systémová rizika zprávu o přechodu na nízkouhlíkové hospodářství a potenciálních rizicích pro finanční sektor.

Stanovení cen za emise uhlíku a dotace na fosilní paliva

Stanovení cen za emise uhlíku má zásadní význam pro podporu rovných podmínek transformace na celosvětové úrovni – ať už jde o obchodování s emisemi, jak je tomu v případě EU, zdanění nebo jiné hospodářské či fiskální nástroje. EU by měla zvýšit své úsilí a více sdílet své zkušenosti v této oblasti se všemi zeměmi, které potřebují začít stanovovat ceny za emise uhlíku. Sem budou nadále patřit země jako Čína a Jižní Korea, které zřizují systémy obchodování s emisemi, jakož i větší počet zemí, včetně všech významných ekonomik, které zavádějí technologie obnovitelné energie a zlepšují své politiky energetické účinnosti. Ačkoli Pařížská dohoda mění situaci v tom smyslu, že má globální dosah, vnitrostátně stanovená míra úsilí se v jednotlivých zemích liší, s čímž souvisí riziko konkurenční nevýhody pro určitá odvětví, pokud budou přetrvávat nerovné podmínky. Strategické rozhodnutí Evropské rady zachovat i po roce 2020 režim přidělování bezplatných povolenek a navrhovaná ustanovení týkající se úniku uhlíku v rámci systému EU pro obchodování s emisemi představují v současné době vhodnou rovnováhu, ale měly by být v nadcházejícím desetiletí průběžně přezkoumávány.

Vyhlídky stanovování cen za emise uhlíku a energie dále komplikuje současná situace nízkých cen ropy. To může představovat dobrou příležitost nejen pro zavedení cen za emise uhlíku, ale také pro odstranění dotací na fosilní paliva, které podle Mezinárodní energetické agentury činily v roce 2013 celosvětově 548 miliard USD. Tyto dotace jsou největší překážkou pro inovace v oblasti čistých technologií, což uznávají i výzvy skupin G20 a G7 k odstranění dotací na fosilní paliva. Aktuální situací v tomto ohledu se bude zabývat chystaná zpráva EU o cenách energie a nákladech na ni.

Úloha měst, občanské společnosti a sociálních partnerů

Dalším předpokladem transformace je podpora působení různých zúčastněných stran z řad občanské společnosti – občanů, spotřebitelů, sociálních partnerů, malých a středních podniků, inovativních začínajících podniků i celosvětově konkurenceschopných odvětví. Pařížská konference a akční program Lima-Paříž, iniciativa peruánského a francouzského předsednictví konference smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu, svedly dohromady nebývalý počet nestátních subjektů, aby na světové scéně urychlily společný postup proti změně klimatu, a podpořily tak dosažení nové dohody. EU má jedinečné předpoklady k tomu, aby začlenila přechod na nízkouhlíkové hospodářství do všech odvětví a do všech úrovní správy.

Inteligentní města a městské komunity jsou místem, kde se bude velká část budoucí transformace reálně odehrávat. Proto bude v roce 2016 zintenzivněna práce na úrovni měst a městské politiky, včetně práce na podpůrných opatřeních vytvořených v rámci integrovaného a globálního Paktu starostů a primátorů a na zřízení „jednoho správního místa“ pro místní orgány. To by mělo místním orgánům umožnit, aby lépe přispívaly k přechodu EU na nízkouhlíkové hospodářství, a evropským firmám to poskytne globální příležitost využít své konkurenční výhody v oblasti inovačních technologií pro inteligentní města.

Diplomatická činnost v oblasti klimatu a globální opatření

Opatření v oblasti klimatu představují hlavní strategickou výzvu v oblasti zahraniční politiky, která má důsledky pro tvorbu vnější politiky EU, například pokud jde o rozvojovou pomoc a spolupráci, politiku sousedství a rozšíření, mezinárodní vědeckou a technologickou spolupráci, obchod, hospodářskou diplomacii a bezpečnost. Udržení pozitivní dynamiky z pařížské konference bude vyžadovat setrvalou politickou a diplomatickou mobilizaci na globální úrovni.

Jak dohodla Rada, v roce 2016 se diplomatická činnost v oblasti klimatu bude muset zaměřit na i) pokračování v prosazování cílů v oblasti změny klimatu jakožto strategické priority, ii) podporu provádění Pařížské dohody a plánů opatření v oblasti klimatu a iii) zvýšení úsilí řešit vzájemně provázanou problematiku změny klimatu, přírodních zdrojů četně vody, prosperity, stability a migrace.