Návrh směrnice Rady, kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o trvání povinnosti dodržovat minimální základní sazbu /* KOM/2010/0331 konecném znení - CNS 2010/0179 */





[pic] | EVROPSKÁ KOMISE | V Bruselu dne 24.6.2010 KOM(2010)331 v konečném znění 2010/0179 (CNS) Návrh SMĚRNICE RADY, kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o trvání povinnosti dodržovat minimální základní sazbu (předložený Komisí) DŮVODOVÁ ZPRÁVA SOUVISLOSTI NAŘÍZENÍ 1. Ustanovení čl. 97 odst. 1 směrnice 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty[1] (dále jen „směrnice o DPH“) uvádí, že od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 nesmí být základní sazba nižší než 15 % a čl. 97 odst. 2 stanoví, že Rada rozhodne v souladu s článkem 93 Smlouvy o výši základní sazby daně z přidané hodnoty (DPH), která bude uplatňována po 31. prosinci 2010. 2. Návrh nařízení vychází z článku 93 Smlouvy o založení Evropského společenství (Smlouva o ES). Od 1. prosince 2009 je článek 93 Smlouvy o ES nahrazen článkem 113 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). Článek 113 SFEU stanoví, že Rada zvláštním legislativním postupem a po konzultaci s Evropským parlamentem a Hospodářským a sociálním výborem jednomyslně přijme ustanovení k harmonizaci právních předpisů týkajících se daní z obratu v rozsahu, v jakém je tato harmonizace nezbytná pro vytvoření a fungování vnitřního trhu a zabránění narušení hospodářské soutěže. 3. S ohledem na vytvoření vnitřního trhu 1. ledna 1993 předložila Komise návrhy, jejichž cílem bylo zavést konečný systém daňové harmonizace. 4. Rada však nemohla přijmout návrhy Komise před 1. lednem 1993 a s ohledem na to rozhodla o přijetí přechodného systému. V případě sazeb DPH tedy přijala směrnici 92/77/EHS[2]. 5. Tato směrnice zavádí systém minimálních sazeb. Stanoví, že od 1. ledna 1993 do 31. prosince 1996 nesmí být základní sazba nižší než 15 %. Toto ustanovení bylo čtyřikrát prodlouženo a je použitelné až do 31. prosince 2010. 6. S cílem zajistit, aby dosažená úroveň harmonizace sazeb zůstala zachována, předložila Komise dvakrát návrhy, které stanovily pro základní sazbu rozpětí, jehož spodní hranice byla 15 % a horní hranice 25 %[3]. Toto rozpětí vycházelo ze sazeb uplatňovaných v členských státech, kde se úroveň základní sazby vždy pohybovala mezi 15 % a 25 %. 7. Tyto návrhy na sblížení sazeb, jejichž základem je stanovení rozpětí pro základní sazby, Rada v obou případech pozměnila[4] a ponechala pouze zásadu minimální sazby se spodní hranicí ve výši 15 %, která je srovnatelná se systémem, jež byl zaveden směrnicí z roku 1992. 8. Tato směrnice Rady však byla přijata s prohlášením do zápisu Rady zmiňujícím snahu členských států zabránit většímu než 10% rozpětí mezi nejnižší a nejvyšší užívanou sazbou. Svědčí to o přetrvávajícím znepokojení členských států co se týče nerovných podmínek států s vysokými a nízkými sazbami daně a možných rozpočtových důsledků vyplývajících z různých úrovní sazeb DPH. S ohledem na současnou ekonomickou krizi se objevily další důvody pro zachování minimální sazby, kterou zavedla směrnice o DPH. 9. I přes různá zlepšení společného systému DPH, založená na pragmatické, časově rozvržené strategii DPH zahájené v roce 2000[5] a aktualizované v roce 2003[6], trpí systém DPH i nadále kvůli nedostatkům a vysoké administrativní zátěži. Proto je třeba systém zásadním způsobem přehodnotit. Objevily se rovněž nové úkoly, které je třeba řešit, jako jsou nové ekonomické skutečnosti, technologické procesy, způsoby podvodného jednání atd. Proto Komise uvažuje o tom, že v blízké době zveřejní k připomínkám konzultační Zelenou knihu k nové strategii DPH. Bude tím zahájena konzultace o budoucí harmonizaci daně. Pouze s ohledem na výsledky tohoto procesu může být přijato vhodné rozhodnutí o základních sazbách DPH v EU. 10. Nedávné změny směrnice o DPH[7] navíc zvýhodnily zdaňování v místě spotřeby, což snižuje možnosti přeshraničních transakcí za účelem nižších sazeb DPH, které vedou k narušení hospodářské soutěže. Je však třeba zabránit tomu, aby zvyšující se rozdíly mezi základními sazbami DPH, které členské státy uplatňují, nevedly ke strukturální nerovnováze v EU a k narušení hospodářské soutěže v některých odvětvích. Pro tento účel se běžně přistupuje k zavedení minimálních sazeb v oblasti nepřímých daní, a to jak spotřebních daní, tak DPH. I když žádná maximální sazba navržena nebyla, rozptyl mezi základními sazbami používanými v členských státech se dá považovat – a běžně tomu tak je – za dostatečný pro zajištění správné funkce vnitřního trhu, přičemž je třeba si uvědomit, že bude možná zapotřebí nových příjmů rozpočtu ze spotřebních daní. 11. Přistoupeními nových členských států, ke kterým došlo 1. května 2004 a 1. ledna 2007, se situace týkající se základní sazby nijak nezměnila. V 27 členských státech se stále sazba pohybuje v rozmezí 15 % až 25 %. Sazba ve výši 15 % je uplatňována ve dvou členských státech (na Kypru a v Lucembursku) a sazba ve výši 25 % je uplatňována ve třech členských státech (v Dánsku, Maďarsku a Švédsku). 12. Za těchto okolností je tedy vhodné zachovat princip minimální základní sazby DPH ve výši 15 % a navrhnout, aby byla použitelnost platných právních předpisů prodloužena. 13. Je patrné, že pro zajištění nezbytné právní jistoty pro podniky a umožnění dalšího zhodnocení odpovídající úrovně základní sazby DPH na úrovni EU je vhodné prodloužit platnost opatření o dalších pět let, aby po tuto dobu Komise pracovala na nové strategii DPH a znovu posoudila základní sazbu DPH vhodnou pro společný postup. 14. Vzhledem k tomu, že platnost opatření o minimální základní sazbě stanovené v čl. 97 odst. 1 směrnice 2006/112/EHS končí dne 31. prosince 2010, má tento návrh Radě umožnit prodloužení doby, po kterou bude uplatňována tato základní sazba. Spodní hranice základní sazby DPH po dobu pěti let od 1. ledna 2011 do 31. prosince 2015 je tak stanovena na 15 %. Komise může rovněž Radu požádat, aby obnovila dříve schválené prohlášení do zápisu z jednání, které se týkalo rozpětí mezi nejnižší a nejvyšší sazbou platnou ve stejném období. VÝSLEDKY KONZULTACÍ ZÚČASTNĚNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADŮ Vzhledem k tomu, že Komisi nebyla zaslána žádná konkrétní stížnost týkající se pravidel uplatňování základní sazby DPH, nebylo nutné využít konzultací ani externích odborných posudků. Cílem dotčeného opatření je výhradně prodloužení dočasného opatření týkajícího se délky období, po které bude uplatňována současná minimální základní sazba DPH. Toto prodloužení zachová současnou uspokojivou situaci, co se týče základní sazby DPH. Jedná se o opatření technické povahy, které nevyžaduje posouzení dopadů. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU Touto směrnicí se mění směrnice o DPH. Právním základem je článek 113 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU). - Zásada subsidiarity Zásada subsidiarity se uplatňuje tam, kde tento návrh nespadá do výlučné pravomoci Evropské unie. Cílů návrhu nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států z následujících důvodů: Evropská unie již stanovila harmonizované předpisy o uplatňování sazeb DPH, a to ve směrnici o DPH. Tato ustanovení lze měnit nebo rozšiřovat pouze aktem Evropské unie a právní předpisy členských států se od těchto harmonizovaných předpisů nesmějí odklánět. Prostřednictvím opatření na úrovni Evropské unie budou proto cíle návrhu dosaženy lépe a zároveň bude zajištěno rovné zacházení s občany Evropské unie. Návrh je tedy v souladu se zásadou subsidiarity. - Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z těchto důvodů: Předkládaný návrh zachovává stávající situaci, kdy členské státy používají základní sazbu DPH ve minimální výši 15 %. Vzhledem k tomu, že opatření pouze rozšiřuje období platnosti stávající úpravy, odpovídá opatření sledovanému cíli. Návrh nevyžaduje výdaje ze strany Evropské unie ani nepředstavuje žádnou další finanční zátěž pro podniky a spotřebitele. - Volba nástrojů Navrhovaným nástrojem je směrnice. Žádný jiný způsob není vhodný vzhledem k tomu, že návrh pozměňuje opatření týkající se DPH, které již bylo schváleno směrnicí. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Evropské Unie. NEPOVINNÉ PRVKY Komentář k článkům Článek 1 V prvním odstavci je navrženo, aby současná minimální základní sazba daně z přidané hodnoty v jednotlivých členských státech, která v současné době činí 15 %, byla v této výši zachována i pro období od 1. ledna 2011 do 31. prosince 2015. Články 2 až 4 Tyto články obsahují opatření upravující vstup dané směrnice v platnost. 2010/0179 (CNS) Návrh SMĚRNICE RADY, kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o trvání povinnosti dodržovat minimální základní sazby RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po předání předlohy legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[8], s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[9], v souladu se zvláštním legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: 1. Ustanovení čl. 97 odst. 1 směrnice 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty[10] uvádí, že od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 nesmí být základní sazba nižší než 15 %. 2. Základní sazba daně z přidané hodnoty (DPH) platná v současné době v jednotlivých členských státech společně s mechanismem přechodného režimu zajišťuje, že tento režim funguje na přijatelné úrovni. S novými pravidly, která upřednostňují zdaňování poskytovaných služeb na místě spotřeby, se možnosti, jak těžit z rozdílů v sazbách DPH prostřednictvím přemísťování, dále omezily a potenciál narušování hospodářské soutěže klesl. 3. Aby se zabránilo tomu, že rostoucí rozdíly mezi základními sazbami DPH, které členské státy uplatňují, povedou ke strukturální nerovnováze v Evropské unii a k narušení hospodářské soutěže v některých odvětvích, přistupuje se běžně k zavedení minimálních sazeb v oblasti nepřímých daní. Je nutné učinit takové opatření v oblasti DPH. 4. Bylo by předčasné stanovovat trvalou úroveň základní sazby nebo zvažovat změnu úrovně minimální sazby, dokud nebudou k dispozici výsledky konzultací o nové strategii DPH, které by měly řešit budoucí uspořádání a odpovídající úroveň harmonizace. 5. Proto je vhodné zachovat stávající minimální základní sazbu na úrovni 15 % do dalšího období, které bude dostatečně dlouhé na to, aby byla zajištěna právní jistota a umožněn další přezkum. 6. Opatření nevylučuje další přezkum legislativy týkající se DPH před 31. prosincem 2015, který by se týkal nové strategie DPH. 7. Směrnice 2006/112/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Článek 97 směrnice 2006/112/ES se nahrazuje tímto: „Článek 97 Od 1. ledna 2011 do 31. prosince 2015 nesmí být základní sazba nižší než 15 %.“ Článek 2Provedení 1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2011. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. 2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Článek 3Vstup v platnost Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie . Článek 4Určení Tato směrnice je určena členským státům. V Bruselu dne [...]. Za Radu předseda/předsedkyně [1] Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1. [2] Úř. věst. L 316, 31.10.1992, s. 1. [3] KOM(95) 731 (Úř. věst. C 73, 13.3.1996, s. 22) a KOM(98) 693 (Úř. věst. C 409, 30.12.1998, s. 13). [4] Směrnice Rady 96/95/ES ze dne 20. prosince 1996 (Úř. věst. L 338, 28.12.1996, s. 89) a směrnice Rady 1999/49/ES ze dne 25. května 1999 (Úř. věst. L 139, 2.6.1999, s. 27). [5] KOM(2000)348, v konečném znění ze dne 7. června 2000. [6] KOM(2003)614, v konečném znění ze dne 20. října 2003. [7] Směrnice Rady 2008/8/ES ze dne 12. února 2008, kterou se mění směrnice 2006/112/ES, pokud jde o místo poskytnutí služby (Úř. věst. L 44, 20.2.2008, s. 11). [8] Úř. věst. C […], […], s. […]. [9] Úř. věst. C […], […], s. […]. [10] Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1.