POSTOJ RADY (EU) č. 13/2013 V PRVNÍM ČTENÍ

k přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady o tachografech v silniční dopravě, o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy

Přijatý Radou dne 15. listopadu 2013

(Text s významem pro EHP)

(2013/C 360 E/03)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 91 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise,

po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),

po konzultaci s Výborem regionů,

v souladu s řádným legislativním postupem (2),

vzhledem k těmto důvodům:

Tachografy by měly být nainstalovány do vozidel, na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 561/2006. S cílem dosáhnout určité pružnosti by měla být z oblasti působnosti uvedeného nařízení vyňata vozidla s maximální přípustnou hmotností nepřekračující 7,5 tuny, která jsou používána pro přepravu materiálu, zařízení nebo strojů, jež řidič při výkonu svého povolání potřebuje, a jsou používána pouze na tratích v okruhu do 100 km od místa obvyklého odstavení vozidla a za podmínky, že řízení těchto vozidel nepředstavuje řidičovu hlavní činnost. V zájmu zajištění soudržnosti mezi relevantními výjimkami stanovenými v nařízení (ES) č. 561/2006 a snížení administrativní zátěže pro dopravce při současném dodržování cílů uvedeného nařízení je třeba revidovat některé nejvyšší povolené vzdálenosti těmito výjimkami stanovené.

Komise zváží prodloužení období platnosti pro použití adaptéru u vozidel kategorií M1 a N1 do roku 2015 a dále do roku 2015 posoudí dlouhodobé řešení pro vozidla těchto kategorií.

Komise by měla zvážit zavedení snímačů hmotnosti u těžkých nákladních vozidel a měla by posoudit možný přínos snímačů hmotnosti pro lepší dodržování právních předpisů v oblasti silniční dopravy.

Soudní dvůr ve věci C-394/92, Marc Michielsen et Geybels Transport Service NV (5) , stanovil definici pojmu „denní pracovní doba“, a kontrolní orgány by proto měly vykládat ustanovení tohoto nařízení s ohledem na tuto definici. „Denní pracovní doba“ začíná v okamžiku, kdy řidič zapne tachograf po týdenní či denní době odpočinku, nebo je-li denní odpočinek rozdělen do dvou oddělených úseků, po době odpočinku v trvání nejméně devíti hodin. Denní pracovní doba končí na počátku denní doby odpočinku, nebo je-li denní odpočinek rozdělen do dvou oddělených úseků, na počátku doby odpočinku trvající nejméně devět po sobě následujících hodin.

Přednost by měla být dána vývoji aplikací, jež by řidičům pomohly interpretovat údaje zaznamenané tachografem s cílem umožnit jim dodržovat právní předpisy v sociální oblasti.

V mezinárodních vztazích s třetími zeměmi by Komise neměla pro účely tohoto nařízení uznat žádný certifikační orgán, který neposkytuje podmínky hodnocení bezpečnosti rovnocenné podmínkám uvedeným ve zmíněné dohodě o vzájemném uznávání. V této souvislosti by se měla spoléhat na doporučení řídícího výboru.

S cílem umožnit spravedlivou hospodářskou soutěž při vývoji aplikací souvisejících s tachografy by měla být všem bezúplatně přístupná práva duševního vlastnictví a patenty týkající se přenosu údajů z tachografu či do něj.

Členské státy by měly zajistit, aby výběr vozidel ke kontrole byl prováděn bez diskriminace na základě státní příslušnosti řidiče nebo země registrace užitkového vozidla nebo země, v níž bylo uvedeno do provozu.

Členské státy by měly informovat Komisi o veškerých svých zjištěních o dostupnosti přístrojů či montáže za účelem podvodu a manipulace s tachografem, včetně těch, které jsou nabízeny na internetu, a Komise by o těchto zjištěních měla informovat ostatní členské státy.

Komise by měla i nadále zachovat své internetové kontaktní místo pro pomoc, na něž se mohou řidiči, dopravci, kontrolní orgány a schválení montéři, dílny a výrobci vozidel obracet s otázkami a problémy týkajícími se digitálních tachografů, a to i v souvislosti s novými druhy manipulace či podvodů.

Úpravami dohody AETR se stalo používání digitálního tachografu povinným pro vozidla registrovaná ve třetích zemích, které jsou signatáři dohody AETR. Jelikož jsou tyto země změnami záznamových zařízení zavedenými tímto nařízením přímo dotčeny, měly by být zapojeny do dialogu o technických otázkách, a to i ohledně systému výměny informací o kartách řidiče a kartách dílen. Mělo by tedy být zřízeno Fórum pro tachografy.

Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci týkající se požadavků, funkcí zobrazení a výstrahy a schválení typu tachografů, včetně podrobných ustanovení o inteligentních tachografech; postupů, podle nichž mají být prováděny provozní zkoušky, a formulářů používaných k monitorování těchto provozních zkoušek; jednotného formuláře pro písemné prohlášení uvádějící důvody pro odstranění plomby; společných postupů a specifikací nezbytných pro propojení elektronických rejstříků; a metodiky stanovící obsah úvodního a průběžného školení kontrolorů. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (11) .

Prováděcí akty přijaté pro účely tohoto nařízení, které nahradí ustanovení přílohy IB nařízení (EHS) č. 3821/85, a další prováděcí opatření by měly být přijaty do … (12) . Avšak pro případ, že by uvedené prováděcí akty nebyly z nějakého důvodu přijaty včas, by měla nezbytnou kontinuitu zajistit přechodná ustanovení.

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

KAPITOLA I

ZÁSADY, OBLAST PŮSOBNOSTI A POŽADAVKY

Článek 1

Předmět a zásady

1. Toto nařízení stanoví povinnosti a požadavky týkající se konstrukce, montáže, používání, zkoušení a kontroly tachografů používaných v silniční dopravě za účelem kontroly dodržování nařízení (ES) č. 561/2006, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES (15) a směrnice Rady 92/6/EHS (16).

Tachografy musí s ohledem na svou konstrukci, montáž, používání a zkoušení vyhovovat požadavkům tohoto nařízení.

2. Toto nařízení stanoví podmínky a požadavky, za nichž mohou být informace a údaje jiné než osobní zaznamenané, zpracované nebo uložené v tachografech použity pro účely jiné, než je kontrola dodržování aktů uvedených v odstavci 1.

Článek 2

Definice

1. Pro účely tohoto nařízení platí definice stanovené v článku 4 nařízení (ES) č. 561/2006.

2. Vedle definic uvedených v odstavci 1 se pro účely tohoto nařízení rozumí:

Článek 3

Oblast působnosti

1. Tachografy musí být namontovány a používány ve vozidlech, která jsou registrována v členských státech a používána pro silniční přepravu cestujících nebo zboží a na která se vztahuje nařízení (ES) č. 561/2006.

2. Členské státy mohou z oblasti působnosti tohoto nařízení vyjmout vozidla uvedená v čl. 13 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 561/2006.

3. Členské státy mohou z oblasti působnosti tohoto nařízení vyjmout vozidla užívaná pro dopravu, pro kterou byla udělena výjimka podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 561/2006.

Členské státy mohou z oblasti působnosti tohoto nařízení vyjmout vozidla užívaná pro dopravu, pro kterou byla udělena výjimka podle čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 561/2006; tuto skutečnost neprodleně oznámí Komisi.

4. Patnáct let od doby, kdy jsou nově zaregistrovaná vozidla povinně vybavena tachografem podle článků 8, 9 a 10, musí být vozidla provozovaná v jiném členském státě, než je stát, v němž je vozidlo zaregistrováno, vybavena takovým tachografem.

5. V oblasti vnitrostátní přepravy mohou členské státy požadovat montáž a užívání tachografů v souladu s tímto nařízením pro všechna vozidla, pro která není jejich montáž a používání požadována již podle odstavce 1.

Článek 4

Požadavky a údaje, které musí být zaznamenávány

1. Tachografy, včetně vnějších částí, karty tachografu a záznamové listy musí splňovat přísné technické a jiné požadavky, aby bylo možné náležitě provádět toto nařízení.

2. Tachografy a karty tachografu musí splňovat níže uvedené požadavky.

Musí:

3. Digitální tachografy musí zaznamenávat tyto údaje:

4. Analogové tachografy musí zaznamenávat alespoň údaje uvedené v odst. 3 písm. a), b) a e).

5. Přístup k údajům uloženým v tachografu a na kartě tachografu může být kdykoli poskytnut:

6. Stahování údajů musí probíhat s minimální časovou ztrátou pro dopravce nebo řidiče.

7. Údaje zaznamenané tachografem, které lze přenášet do tachografu či z něj pomocí bezdrátového připojení nebo elektronicky, musí být v podobě veřejně dostupných protokolů stanovených v otevřených normách.

8. S cílem zajistit, aby tachografy a karty tachografu splňovaly zásady a požadavky tohoto nařízení, a zejména tohoto článku, přijme Komise prostřednictvím prováděcích aktů podrobná ustanovení nezbytná pro jednotné uplatňování tohoto článku, zejména ustanovení, která stanoví technické prostředky pro splnění těchto požadavků. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 42 odst. 3.

9. Podrobná ustanovení uvedená v odstavci 8 musí být tam, kde je to vhodné, založena na normách a zajišťovat interoperabilitu a kompatibilitu mezi jednotlivými generacemi celků ve vozidle a všemi kartami tachografu.

Článek 5

Funkce digitálního tachografu

Digitální tachografy musí zajišťovat tyto funkce:

Článek 6

Zobrazení a výstraha

1. Informace obsažené v digitálních tachografech a na kartách tachografu týkající se činností vozidla, řidičů a spolujezdců se musí zobrazovat jasně, jednoznačně a ergonomicky.

2. Musí být zobrazeny tyto informace:

Další informace mohou být zobrazeny za předpokladu, že jsou jasně odlišitelné od informací vyžadovaných v tomto odstavci.

3. Digitální tachografy musí řidiče upozornit, pokud zaznamenají jakoukoliv událost nebo závadu a před překročením maximální přípustné doby nepřetržitého řízení a v okamžiku tohoto překročení, s cílem usnadnit dodržování příslušných právních předpisů.

4. Výstraha musí být vizuální a může být rovněž zvuková. Musí trvat nejméně 30 vteřin, pokud uživatel stiskem jakéhokoliv ovládacího tlačítka tachografu nepotvrdí, že ji bere na vědomí. Příčina výstrahy musí být zobrazena a zůstat viditelná, dokud uživatel použitím specifického tlačítka nebo vložením příkazu tachografu nepotvrdí, že ji bere na vědomí.

5. S cílem zajistit, aby tachografy splňovaly požadavky tohoto článku na zobrazení a výstrahy, přijme Komise prostřednictvím prováděcích aktů podrobná ustanovení nezbytná pro jednotné uplatňování tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 42 odst. 3.

Článek 7

Ochrana údajů

1. Členské státy zajistí, aby zpracování osobních údajů v souvislosti s tímto nařízením bylo prováděno pouze pro účely ověření souladu s tímto nařízením a s nařízením (ES) 561/2006, v souladu se směrnicemi 95/46/ES a 2002/58/ES a pod dozorem orgánu dozoru členského státu uvedeného v článku 28 směrnice 95/46/ES.

2. Členské státy zejména zajistí, aby byly osobní údaje chráněny proti jinému použití, než které souvisí výhradně s tímto nařízení a nařízením (ES) č. 561/2006 podle odstavce 1, v souvislosti s:

3. Digitální tachografy musí být zkonstruovány tak, aby zajišťovaly soukromí. Zpracovávány smějí být pouze údaje nezbytné pro účely tohoto nařízení.

4. Vlastníci vozidel, dopravci a jakékoli další dotčené subjekty musí dodržovat případná příslušná ustanovení o ochraně osobních údajů.

KAPITOLA II

INTELIGENTNÍ TACHOGRAF

Článek 8

Zaznamenávání polohy vozidla v určitých místech během denní pracovní doby

1. Aby se zjednodušilo ověřování dodržování příslušných právních předpisů, musí se poloha vozidla zaznamenávat automaticky v následujících místech či v místech nejbližších k místům, na nichž je dostupný signál družice:

Za tímto účelem musí být vozidla poprvé registrovaná 36 měsíců po vstupu podrobných ustanovení uvedených v článku 11 v platnost vybavena tachografem napojeným na službu pro určování polohy na základě družicového navigačního systému.

2. Pokud jde o napojení tachografu na službu pro určování polohy na základě družicového navigačního systému podle odstavce 1, použijí se pouze napojení na služby, která využívají bezplatnou službu pro určování polohy. V tachografu se trvale neukládají žádné jiné údaje o poloze než údaje vyjádřené, kdykoli je to možné, v zeměpisných souřadnicích pro určení míst podle odstavce 1. Údaje o poloze, jež je třeba dočasně uložit s cílem umožnit automatické zaznamenání míst uvedených v odstavci 1 nebo potvrdit snímač pohybu, nesmějí být dostupné žádnému uživateli a jakmile přestanou být pro tyto účely potřebné, musí být automaticky vymazány.

Článek 9

Včasné dálkové odhalování případné manipulace nebo zneužití

1. Za účelem usnadnění cílených silničních kontrol příslušnými kontrolními orgány musí být tachografy namontované do vozidel poprvé registrovaných 36 měsíců po vstupu podrobných ustanovení uvedených v článku 11 v platnost schopny komunikovat s těmito orgány i v době, kdy je vozidlo v pohybu.

2. Patnáct let od doby, kdy musí být nově zaregistrovaná vozidla vybavena tachografem podle tohoto článku a článků 8 a 10, vybaví členské státy své kontrolní orgány v přiměřeném rozsahu zařízeními pro včasné dálkové odhalování, která jsou nezbytná k tomu, aby mohly být předávány údaje podle tohoto článku, při zohlednění specifických požadavků a strategií v oblasti prosazování práva. Do té doby mohou členské státy rozhodnout, zdali taková zařízení pro včasné dálkové odhalování svým kontrolním orgánům poskytnou.

3. Komunikace uvedená v odstavci 1 se s tachografem naváže pouze tehdy, je-li zařízením kontrolních orgánů vyžádána. Musí být zabezpečená, aby byla zajištěna integrita údajů a prokázána pravost záznamového a kontrolního zařízení. Přístup ke sdělovaným údajům mají pouze kontrolní orgány pověřené kontrolou porušování nařízení (ES) č. 561/2006 a tohoto nařízení a na dílny, pokud je to nutné k ověření správného fungování tachografu.

4. Údaje vyměňované v průběhu komunikace se musí omezit na údaje nezbytně nutné pro účely cílených silničních kontrol vozidel s potenciálně zmanipulovaným či zneužitým tachografem. Tyto údaje se vztahují k následujícím událostem či údajům zaznamenaným tachografem:

5. Vyměňované údaje lze použít výhradně pro účely kontroly dodržování tohoto nařízení. Nesmějí být předány se jiným subjektům než orgánům pověřeným kontrolou doby řízení a doby odpočinku a soudním orgánům v rámci probíhajícího soudního řízení.

6. Kontrolní orgány smějí údaje uchovávat pouze po dobu trvání silniční kontroly a musí je vymazat nejpozději tři hodiny po jejich sdělení, pokud údaje nenaznačují možnou manipulaci s tachografem či jeho zneužití. Pokud v průběhu následné silniční kontroly není manipulace nebo zneužití potvrzena, musí být přenesené údaje smazány.

7. Dopravce provozující vozidlo má povinnost informovat řidiče o možnosti dálkové komunikace pro účely včasného odhalování případné manipulace s tachografem či jeho zneužití.

8. V žádném případě nesmí komunikace pro včasné dálkové odhalování, jak je vymezena v tomto článku, vést k automatickému ukládání pokut či sankcí řidiči či dopravci. Příslušný kontrolní orgán může na základě vyměněných údajů rozhodnout o provedení kontroly vozidla a jeho tachografu. Výsledek dálkové komunikace nebrání kontrolním orgánům provádět náhodné silniční kontroly založené na systému hodnocení rizika stanoveném článkem 9 směrnice 2006/22/ES.

Článek 10

Rozhraní s inteligentními dopravními systémy

Tachografy vozidel registrovaných poprvé 36 měsíců po vstupu podrobných ustanovení uvedených v článku 11 v platnost mohou být vybaveny standardizovaným rozhraním umožňujícím, aby údaje zaznamenané či vytvořené tachografem byly v provozním režimu používány vnějším zařízením, jsou-li splněny tyto podmínky:

Článek 11

Podrobná ustanovení pro inteligentní tachografy

S cílem zajistit, aby inteligentní tachografy splňoval zásady a požadavky stanovené v tomto nařízení, přijme Komise prostřednictvím prováděcích aktů podrobná ustanovení nezbytná pro jednotné uplatňování článků 8, 9 a 10, s výjimkou všech ustanovení, která by stanovovala zaznamenávání dalších údajů tachografem. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 42 odst. 3.

Podrobná ustanovení uvedená v prvním pododstavci:

KAPITOLA III

SCHVÁLENÍ TYPU

Článek 12

Žádosti

1. Výrobci nebo jejich zmocněnci podávají žádost o schválení týkající se typu celku ve vozidle, snímače pohybu, vzoru záznamového listu nebo karty tachografu orgánům příslušným pro schvalování typu, které za tím účelem určí členský stát.

2. Členské státy sdělí Komisi do … (17) názvy a kontaktní informace určených orgánů uvedených v odstavci 1 a podle potřeby je následně aktualizují. Komise na svých internetových stránkách zveřejní a aktualizuje seznam orgánů určených ke schvalování typu.

3. K žádosti o schválení typu musí být připojeny příslušné specifikace, včetně nezbytných informací týkajících se plomb, a osvědčení o bezpečnosti, funkčnosti a interoperabilitě. Osvědčení o bezpečnosti vydává uznaný certifikační orgán určený Komisí.

Osvědčení o funkčnosti vydává výrobci orgán příslušný pro schvalování typu.

Osvědčení o interoperabilitě vydává jediná zkušebna schválená Komisí a Komisi podléhající.

4. U tachografů, jejich příslušných součástí a karet tachografu:

5. Jakákoliv úprava týkající se softwarového nebo hardwarového vybavení tachografu nebo povahy materiálů použitých k jeho výrobě musí být před zavedením oznámena orgánu, který vydal schválení typu zařízení. Tento orgán potvrdí výrobci rozšíření schválení typu nebo může požadovat aktualizaci nebo potvrzení příslušných osvědčení o funkčnosti, bezpečnosti nebo o interoperabilitě.

6. Žádost týkající se jakéhokoli typu celku ve vozidle, snímače pohybu, vzoru záznamového listu nebo karty tachografu smí být podána jen jednomu členskému státu.

7. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů podrobná ustanovení pro jednotné uplatňování tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 42 odst. 3.

Článek 13

Udělení schválení typu

Členský stát udělí schválení typu každému typu celku ve vozidle, snímače pohybu, vzoru záznamového listu nebo karty tachografu, který odpovídá požadavkům stanoveným v článcích 4 a 11, pokud je tento členský stát schopen ověřovat, že se vyráběné modely shodují se schváleným typem.

Jakýmkoli úpravám schváleného vzoru nebo doplňky k němu uděluje dodatečné schválení typu členský stát, který udělil původní schválení typu.

Článek 14

Značka schválení typu

Členské státy přidělí žadateli pro každý typ celku ve vozidle, snímače pohybu, vzorového záznamového listu nebo karty tachografu, které schvalují podle článku 13 a přílohy II, značku schválení typu, která odpovídá předem stanovenému vzoru. Tyto vzory přijme Komise prostřednictvím prováděcích aktů přezkumným postupem podle čl. 42 odst. 3.

Článek 15

Schválení nebo zamítnutí

Příslušné orgány členského státu, jimž byla podána žádost o schválení typu, zašlou orgánům ostatních členských států do jednoho měsíce kopii osvědčení o schválení každého typu celku ve vozidle, snímače pohybu, vzorového záznamového listu nebo karty tachografu doplněnou o kopie příslušných specifikací, včetně specifikací týkajících se plomb. Jestliže příslušné orgány žádost o schválení typu neschválí, uvědomí orgány ostatních členských států o tom, že žádost byla zamítnuta, a sdělí důvody svého rozhodnutí.

Článek 16

Shoda zařízení se schválením typu

1. Jestliže členský stát, který udělil schválení typu podle článku 13, zjistí, že jakékoli celky ve vozidle, snímače pohybu, záznamové listy nebo karty tachografu nesoucí značku schválení typu, kterou tento členský stát přidělil, neodpovídají typu, který schválil, učiní nezbytná opatření, aby byla zajištěna shoda vyráběných modelů se schváleným typem. V případě nutnosti smí odejmout schválení typu.

2. Členský stát, který udělil schválení typu, toto schválení odejme, jestliže se schválený celek ve vozidle, snímač pohybu, záznamový list nebo karta tachografu neshoduje s tímto nařízením nebo vykazuje-li při používání závadu všeobecné povahy, která jej činí nevhodným pro zamýšlený účel.

3. Jestliže členskému státu, který udělil schválení typu, oznámí jiný členský stát některý z případů uvedených v odstavci 1 nebo 2, přijme tento členský stát po konzultaci s oznamujícím členským státem opatření stanovená v uvedených odstavcích, s výhradou odstavce 5.

4. Členský stát, který zjistí některý z případů uvedených v odstavci 2, smí zakázat až do odvolání uvádění celku ve vozidle, snímače pohybu, záznamového listu nebo karty dotčeného tachografu na trh a do provozu. Smí tak učinit rovněž v případech uvedených v odstavci 1 u celků ve vozidle, snímačů pohybu, záznamových listů nebo karet tachografu, které byly vyňaty z prvotního ověření EU, jestliže je výrobce po řádném upozornění neuvede do souladu se schváleným vzorem nebo s požadavky tohoto nařízení.

V každém případě příslušné orgány členských států do jednoho měsíce oznámí sobě navzájem a Komisi odebrání schválení typu nebo jiná opatření učiněná podle odstavce 1, 2 nebo 3 a uvedou důvody těchto opatření.

5. Jestliže členský stát, který udělil schválení typu, zpochybňuje existenci jakýchkoli případů uvedených v odstavci 1 nebo 2, které mu byly oznámeny, usilují dotčené členské státy o urovnání sporu a průběžně informují Komisi.

Jestliže rozhovory mezi členskými státy nevedou k dohodě do čtyř měsíců ode dne oznámení podle odstavce 3, přijme Komise po konzultaci s odborníky ze všech členských států a po zvážení všech významných faktorů, například hospodářských a technických, do šesti měsíců od konce uvedeného čtyřměsíčního období rozhodnutí, které oznámí dotčeným členským státům a které zároveň sdělí ostatním členským státům. Komise stanoví pro každý případ lhůtu pro provedení svého rozhodnutí.

Článek 17

Schválení záznamových listů

1. Žadatel o schválení typu vzoru záznamového listu ve své žádosti uvede typ nebo typy analogových tachografů, pro něž je daný záznamový list určen, a k provedení zkoušek záznamového listu poskytne vhodné zařízení takového typu nebo takových typů.

2. Příslušné orgány každého členského státu vyznačí na osvědčení o schválení vzoru záznamového listu typ nebo typy analogových tachografů, v nichž smí být záznamový list tohoto vzoru používán.

Článek 18

Odůvodnění zamítavých rozhodnutí

Každé rozhodnutí o odmítnutí nebo odebrání schválení typu celku ve vozidle, snímače pohybu, vzoru záznamového listu nebo karty tachografu učiněné na základě tohoto nařízení musí být podrobně odůvodněno. Rozhodnutí se sdělí dotčené straně, která musí být současně informována o opravných prostředcích, které má podle práva příslušného členského státu k dispozici, a o lhůtách pro jejich uplatnění.

Článek 19

Uznávání typově schválených tachografů

Členské státy nesmějí odmítnout zaregistrovat vozidlo vybavené tachografem ani zakázat uvedení tohoto vozidla do provozu nebo jeho používání z důvodů souvisejících se skutečností, že vozidlo je vybaveno tímto zařízením, jestliže je zařízení opatřeno značkou schválení typu uvedenou v článku 14 a montážním štítkem uvedeným v čl. 22 odst. 4.

Článek 20

Zabezpečení

1. Výrobci konstruují, zkoušejí a přezkoumávají celky ve vozidlech, snímače pohybu a karty tachografu uvedené do výroby, aby odhalili slabá místa vznikající ve všech fázích životního cyklu výrobku, a zamezují nebo zmírňují jejich možné zneužití. Četnost zkoušek stanoví ve lhůtě nepřesahující dva roky členský stát, který vydal osvědčení o schválení.

2. Za tímto účelem výrobci předloží dokumentaci nezbytnou pro rozbor slabých míst certifikačnímu orgánu uvedenému v čl. 12 odst. 3.

3. Pro účely odstavce 1 certifikační orgán uvedený v čl. 12 odst. 3 provede zkoušky celků ve vozidle, snímačů pohybu a karet tachografu, aby potvrdil, že známá slabá místa nemohou být zneužita osobami s veřejně dostupnými znalostmi.

4. Pokud jsou v průběhu zkoušek podle odstavce 1 zjištěna slabá místa systémových prvků (celky ve vozidle, snímače pohybu a karty tachografu), nesmějí být tyto prvky uvedeny na trh. Pokud jsou v průběhu zkoušek podle odstavce 3 zjištěna slabá místa u prvků, které jsou již na trhu, výrobce nebo certifikační orgán informují příslušné orgány daného členského státu, který schválení typu udělil. Tyto příslušné orgány přijmou veškerá nezbytná opatření s cílem zajistit vyřešení problému, zejména výrobcem, a informují neprodleně Komisi o zjištěných slabých místech a o plánovaných nebo přijatých opatřeních, včetně v případě nutnosti o odebrání schválení typu podle čl. 16 odst. 2.

Článek 21

Provozní zkoušky

1. Členské státy mohou povolit provozní zkoušky tachografů, které dosud nebyly typově schváleny. Členské státy vzájemně uznávají tato oprávnění k provozním zkouškám.

2. Řidiči a dopravci účastnící se provozních zkoušek musí splňovat požadavky nařízení (ES) č. 561/2006. Tuto shodu řidiči prokazují postupem stanoveným v čl. 35 odst. 2 tohoto nařízení.

3. Komise může přijmout prováděcí akty s cílem stanovit postupy, podle kterých mají být provozní zkoušky prováděny, a formuláře, které mají být používány k monitorování těchto provozních zkoušek. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 42 odst. 3.

KAPITOLA IV

MONTÁŽ A KONTROLA

Článek 22

Montáž a oprava

1. Montovat a opravovat tachografy jsou oprávněni pouze montéři, dílny nebo výrobci vozidel schválení pro tento účel v souladu s článkem 24 příslušnými orgány členských států.

2. Schválení montéři, dílny nebo výrobci vozidel v souladu se specifikacemi uvedenými v osvědčení o schválení typu podle článku 15 tachograf zaplombují poté, co ověří jeho správné fungování, a zejména takovým způsobem, aby žádný manipulační přístroj nemohl do zaznamenaných údajů neoprávněně zasahovat nebo je měnit.

3. Schválený montér, dílna nebo výrobce vozidel opatří připevněné plomby zvláštní značkou a navíc v případě digitálních tachografů zapíše elektronické bezpečnostní údaje pro ověřování pravosti. Příslušné orgány každého členského státu zašlou Komisi seznam používaných značek a elektronických bezpečnostních údajů a nezbytné informace o používaných elektronických bezpečnostních údajích. Komise členským státům na požádání umožní přístup k těmto informacím.

4. Skutečnost, že montáž tachografu byla provedena v souladu s požadavky tohoto nařízení, se potvrzuje připevněním montážního štítku tak, aby byl jasně viditelný a snadno přístupný.

5. Části tachografu se zaplombují, jak je specifikováno v osvědčení o schválení typu. Zaplombována musí být všechna spojení tachografu, u nichž by mohlo docházet k nedovolenému zasahování, včetně spojení mezi snímačem pohybu a převodovou skříní, a případně montážní štítek.

Plomba smí být odstraněna či porušena pouze:

V každém případě schválený montér nebo dílna plomby nahradí bez zbytečného prodlení a nejpozději sedm dnů po jejich odstranění.

Schválená dílna provede před nahrazením plomb ověření a kalibraci tachografu.

Článek 23

Kontroly tachografů

1. Tachografy musí být pravidelně kontrolovány schválenými dílnami. Pravidelné kontroly se provádějí alespoň jednou za dva roky.

2. Při kontrolách uvedených v odstavci 1 se ověřuje alespoň to, zda:

3. V případech, kdy muselo být opraveno nesprávné fungování tachografu, ať již na základě výsledku pravidelné kontroly nebo kontroly provedené na konkrétní žádost příslušného vnitrostátního orgánu, vypracují dílny kontrolní zprávu. Vedou seznam všech vypracovaných kontrolních zpráv.

4. Kontrolní zprávy musí být uchovávány nejméně dva roky od svého vypracování. Členské státy rozhodnou, zda mají být kontrolní zprávy během tohoto období uchovávány nebo zaslány příslušnému orgánu. Uchovává-li kontrolní zprávy dílna, zpřístupní zprávy o kontrolách a kalibracích provedených v uvedeném období na žádost příslušnému orgánu.

Článek 24

Schválení montérů, dílen a výrobců vozidel

1. Členské státy schvalují, pravidelně kontrolují a certifikují montéry, dílny a výrobce vozidel, kteří mohou provádět montáž, ověřování, kontroly a opravy tachografů.

2. Členské státy zajistí odbornou způsobilost a spolehlivost montérů, dílen a výrobců vozidel. Za tím účelem stanoví a zveřejní jasné vnitrostátní postupy a zajistí splnění těchto minimálních kritérií:

3. Audity schválených montérů nebo dílen se provádějí takto:

4. Členské státy a jejich příslušné orgány přijmou příslušná opatření k zabránění střetů zájmů mezi montéry nebo dílnami a dopravci. Zejména v případě závažného rizika střetu zájmů musí být přijata dodatečná zvláštní opatření s cílem zajistit, aby daný montér nebo dílna toto nařízení dodržoval.

5. Příslušné orgány členských států Komisi každoročně, pokud možno elektronicky, zašlou seznamy schválených montérů a dílen a karet, které jim byly vydány. Komise tyto seznamy zveřejní na svých internetových stránkách.

6. Příslušné orgány v členských státech dočasně nebo trvale odejmou schválení montérům, dílnám a výrobcům vozidel, kteří neplní své povinnosti podle tohoto nařízení.

Článek 25

Karty dílny

1. Doba platnosti karet dílny nesmí překročit jeden rok. Při obnově karty dílny příslušný orgán zajistí, aby montér, dílna nebo výrobce vozidel splňovali kritéria uvedená v čl. 24 odst. 2.

2. Příslušný orgán obnoví kartu dílny do patnácti pracovních dnů od obdržení platné žádosti o obnovu a všech nezbytných dokumentů. Jestliže je karta poškozena, nefunguje správně nebo je ztracena či odcizena, vydá příslušný orgán náhradní kartu do pěti pracovních dnů ode dne obdržení podrobné žádosti za tímto účelem. Příslušné orgány vedou rejstřík ztracených, odcizených nebo vadných karet.

3. Jestliže členský stát odejme montérovi, dílně nebo výrobci vozidel schválení uvedené v článku 24, odejme jim rovněž karty dílny, které mu byly vydány.

4. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření proti padělání karet vydávaných schváleným montérům, dílnám a výrobcům vozidel.

KAPITOLA V

KARTY ŘIDIČE

Článek 26

Vydávání karet řidiče

1. Kartu řidiče vydá na požádání řidiče příslušný orgán členského státu, kde má řidič obvyklé bydliště. Karta musí být vydána do jednoho měsíce od obdržení žádosti a veškeré nezbytné dokumentace příslušným orgánem.

2. Pro účely tohoto článku se „obvyklým bydlištěm“ rozumí místo, kde osoba obvykle, tj. nejméně 185 dní v každém kalendářním roce, žije z důvodů osobních a profesních vazeb nebo v případě osoby bez profesních vazeb z důvodu osobních vazeb, z nichž vyplývá úzké spojení této osoby s místem, kde žije.

Za obvyklé bydliště osoby, jejíž profesní vazby jsou jinde než vazby osobní, a která tedy střídavě pobývá na různých místech ve dvou nebo více členských státech, se však považuje místo jejích osobních vazeb, pokud se tam pravidelně vrací. Tato poslední podmínka nemusí být splněna, pokud osoba pobývá v některém členském státě, aby zde vykonávala časově omezený úkol.

3. Řidiči prokazují obvyklé bydliště jakýmkoli vhodným dokladem, například průkazem totožnosti nebo jakýmkoli jiným platným dokladem. Mají-li příslušné orgány členského státu vydávající kartu řidiče pochybnosti o správnosti uvedeného obvyklého bydliště, nebo pro účely určitých specifických kontrol, mohou požadovat jakékoli dodatečné informace nebo důkazy.

4. V řádně odůvodněných a výjimečných případech mohou členské státy vydat řidiči, který nemá obvyklé bydliště ani v členském státě, ani ve státě, jenž je smluvní stranou dohody AETR, dočasnou a neobnovitelnou kartu řidiče, jejíž platnost nelze prodloužit a která platí po dobu nejvýše 185 dní, je-li tento řidič v pracovněprávním poměru s dopravcem usazeným ve vydávajícím členském státě, a v případech, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 (18), pokud předloží osvědčení řidiče uvedené ve zmíněném nařízení.

Komise na základě údajů poskytnutých členskými státy pečlivě sleduje uplatňování tohoto odstavce. Každé dva roky podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o svých zjištěních a posoudí zejména, zda dočasné karty řidiče mají nějaký nepříznivý dopad na trh práce a zda jsou dočasné karty vydávány konkrétním řidičům více než jednou. Komise může podat vhodný legislativní návrh na revizi tohoto odstavce.

5. Příslušné orgány vydávajícího členského státu přijmou vhodná opatření k zajištění toho, že žadatel dosud není držitelem platné karty řidiče, zapíší na kartu řidiče osobní údaje a zajistí, aby byly údaje viditelné a zabezpečené.

6. Doba platnosti karty řidiče nepřekročí dobu pěti let.

7. Platná karta řidiče smí být odejmuta nebo její platnost smí být pozastavena pouze tehdy, pokud příslušný orgán členského státu zjistí, že karta byla padělána, že řidič používá cizí kartu nebo že karta byla získána na základě nepravdivých prohlášení nebo padělaných dokladů. Jestliže platnost karty pozastaví nebo kartu odejme jiný členský stát, než který ji vydal, vrátí tento členský stát kartu co nejdříve orgánům vydávajícího členského státu a toto odebrání či pozastavení platnosti odůvodní. Lze-li očekávat, že vrácení karty potrvá déle než dva týdny, uvědomí členský stát, který pozastavil platnost karty nebo ji odejmul, během těchto dvou týdnů vydávající členský stát o důvodech tohoto pozastavení platnosti či odebrání.

8. Členské státy učiní všechna nezbytná opatření, aby zabránily padělání karet řidiče.

9 Tento článek členskému státu nebrání vydat kartu řidiče řidiči, který má obvyklé bydliště v části území uvedeného členského státu, na něž se nevztahují Smlouva o Evropské unii a Smlouva o fungování Evropské unie, jsou-li v takových případech uplatňována příslušná ustanovení tohoto nařízení.

Článek 27

Používání karet řidiče

1. Karta řidiče je osobní.

2. Řidič smí být držitelem pouze jedné platné karty řidiče a je oprávněn používat pouze vlastní osobní kartu řidiče. Řidič nesmí používat kartu řidiče, která je vadná nebo jejíž platnost skončila.

Článek 28

Obnova karet řidiče

1. Jestliže si řidič přeje obnovit svou kartu řidiče, podá žádost příslušným orgánům členského státu, ve kterém má obvyklé bydliště, nejpozději patnáct pracovních dní před skončením platnosti karty.

2. Jestliže se v případě obnovy členský stát, ve kterém má řidič obvyklé bydliště, liší od členského státu, který vydal jeho stávající kartu, a orgány členského státu bydliště jsou žádány o obnovu karty řidiče, tyto orgány informují orgány, které vydaly stávající kartu, o důvodech pro její obnovu.

3. V případě žádosti o obnovu karty bezprostředně před skončením její platnosti vydá příslušný orgán novou kartu před koncem platnosti, jestliže byla žádost podána ve lhůtě stanovené v odstavci 1.

Článek 29

Odcizené, ztracené nebo vadné karty řidiče

1. Vydávající orgány vedou záznamy o vydaných, odcizených, ztracených nebo vadných kartách řidiče po dobu, která se rovná nejméně době jejich platnosti.

2. Jestliže je karta řidiče poškozena nebo nefunguje správně, vrátí ji řidič příslušnému orgánu členského státu, ve kterém má obvyklé bydliště. Krádež karty řidiče musí být formálně oznámena příslušným orgánům státu, ve kterém ke krádeži došlo.

3. Každá ztráta karty řidiče musí být oznámena formálním prohlášením příslušným orgánům vydávajícího členského státu, který kartu vydal, a příslušným orgánům členského státu obvyklého bydliště řidiče, pokud se tyto státy liší.

4. Jestliže je karta řidiče poškozena, nefunguje správně nebo je ztracena či odcizena, požádá řidič během sedmi kalendářních dnů o její náhradu příslušné orgány členského státu, ve kterém má své obvyklé bydliště. Tyto orgány vydají náhradní kartu do osmi pracovních dnů ode dne obdržení podrobné žádosti za tímto účelem.

5. Nastanou-li okolnosti uvedené v odstavci 4, smí řidič pokračovat v řízení bez karty řidiče nejdéle po dobu patnácti kalendářních dnů nebo déle, je-li to nezbytné vzhledem k návratu vozidla na místo jeho obvyklého odstavení, pokud může tento řidič během této doby prokázat nemožnost kartu předložit nebo používat.

Článek 30

Vzájemné uznávání a výměna karet řidiče

1. Karty řidiče vydané členskými státy jsou vzájemně uznávány.

2. Jestliže držitel platné karty řidiče vydané jedním členským státem zřídí své obvyklé bydliště v jiném členském státě, může o výměnu své karty za rovnocennou kartu řidiče. Členský stát provádějící tuto výměnu odpovídá za ověření platnosti předložené karty.

3. Členské státy provádějící výměnu vrátí starou kartu orgánům vydávajícího členského státu a výměnu zdůvodní.

4. Jestliže členský stát nahradí nebo vymění kartu řidiče, musí být tato náhrada nebo výměna a každá následná náhrada nebo výměna zaevidována v tomto členském státě.

Článek 31

Elektronická výměna informací o kartách řidiče

1. Aby se zajistilo, že žadatel dosud není držitelem platné karty řidiče, jak je uvedeno v článku 26, vedou členské státy vnitrostátní elektronické rejstříky obsahující po dobu, která se rovná alespoň době platnosti karet řidiče, následující informace o kartách řidiče, včetně karet uvedených v čl. 26 odst. 4:

2. Komise a členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění propojení a dostupnosti elektronických rejstříků v rámci Unie prostřednictvím systému předávání zpráv TACHOnet uvedeného v doporučení 2010/19/EU nebo kompatibilního systému. V případě použití kompatibilního systému musí být možné vyměňovat elektronické údaje se všemi ostatními členskými státy prostřednictvím systému pro předávání zpráv TACHOnet.

3. Při vydávání, náhradě nebo případné obnově karty řidiče členské státy prostřednictvím elektronické výměny údajů ověří, zda řidič již není držitelem jiné platné karty řidiče. Sdílené údaje se omezují na údaje nezbytně nutné pro účely tohoto ověření.

4. Kontroloři mohou mít přístup do elektronického rejstříku za účelem kontroly stavu karty řidiče.

5. Komise přijme prováděcí akty ke stanovení společných postupů a specifikací nezbytných k propojení uvedenému v odstavci 2, včetně formátu vyměňovaných údajů, technických postupů elektronické konzultace vnitrostátních elektronických rejstříků, postupů týkajících se přístupu a bezpečnostních mechanismů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 42 odst. 3.

KAPITOLA VI

POUŽÍVÁNÍ ZAŘÍZENÍ

Článek 32

Správné používání tachografů

1. Dopravce a řidiči zajistí správné fungování a náležité používání digitálních tachografů a karet řidiče. Dopravce a řidiči používající analogové tachografy zajistí jejich správné fungování a náležité používání záznamových listů.

2. Digitální tachografy nesmějí být nastaveny tak, aby byly po vypnutí motoru vozidla nebo zapalování automaticky přepnuty na určitou kategorii činnosti, pokud řidiči nezůstane možnost příslušnou kategorii činnosti zvolit ručně.

3. Je zakázáno falšovat, skrývat, potlačovat nebo ničit údaje zaznamenané na záznamovém listu nebo uchovávané v tachografu nebo na kartě řidiče nebo na výstupních sestavách vytištěných tachografem. Rovněž je zakázána jakákoli manipulace s tachografem, záznamovým listem nebo kartou řidiče, která může mít za následek falšování údajů nebo vytištěných informací, jejich potlačení nebo zničení. Ve vozidle se nesmí nacházet žádný přístroj umožňující provádět takové manipulace.

4. Vozidla nesmějí být vybavena více než jedním tachografem s výjimkou vozidel používaných k provozním zkouškám podle článku 21.

5. Členské státy zakáží výrobu, šíření, propagaci nebo prodej zařízení sestrojených za účelem nezákonné manipulace s tachografy nebo pro tento účel zamýšlených.

Článek 33

Odpovědnost dopravce

1. Dopravce odpovídá za zajištění toho, aby jeho řidiči měli řádné školení a instruktáž ohledně správného fungování digitálních i analogových tachografů, provádí pravidelné kontroly s cílem zajistit, aby jeho řidiči tachografy správně používali, a nesmí svým řidičům poskytnout žádné přímé ani nepřímé pobídky, které by je mohly motivovat k tomu, aby tachografy zneužívali.

Dopravce vydá řidičům vozidel vybavených analogovým tachografem dostatečný počet záznamových listů s ohledem na osobní povahu těchto záznamových listů, na dobu trvání přepravy a na možnou potřebu nahradit záznamové listy poškozené nebo odebrané pověřeným kontrolorem. Dopravce řidičům vydá pouze záznamové listy schváleného vzoru vhodné pro použití v zařízení namontovaném ve vozidle.

Je-li vozidlo vybaveno digitálním tachografem, dopravce a řidič zajistí, aby s ohledem na dobu trvání přepravy mohly být v případě kontroly na žádost kontrolora správně vytištěny údaje z tachografu.

2. Dopravce uchovává záznamové listy a výtisky, vyhotovují-li se podle článku 35, v chronologickém pořadí a čitelné podobě nejméně jeden rok po jejich použití a na žádost dotčených řidičů jim vydá jejich kopie. Dopravce vydá dotčeným řidičům na požádání rovněž kopie stažených údajů z karet řidiče a výtisky těchto kopií v papírové podobě. Záznamové listy, výtisky a stažené údaje musí být předloženy nebo vydány na žádost pověřeného kontrolora.

3. Dopravce odpovídá za porušení tohoto nařízení svými řidiči nebo řidiči, které má k dispozici. Členské státy však mohou tuto odpovědnost podmínit porušením odst. 1 prvního pododstavce tohoto článku a čl. 10 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 561/2006 dopravcem.

Článek 34

Používání karet řidiče a záznamových listů

1. Řidič používá záznamové listy nebo kartu řidiče každý den, kdy řídí, od okamžiku, kdy převezme vozidlo. Záznamový list nebo karta řidiče nesmějí být vyjmuty před koncem denní pracovní doby, pokud není jejich vyjmutí jinak povoleno. Žádný záznamový list nebo karta řidiče se nesmí používat po dobu delší, než pro niž jsou určeny.

2. Řidiči vhodným způsobem chrání záznamové listy nebo karty řidiče a nesmí používat ušpiněné nebo poškozené záznamové listy nebo karty řidiče.

3. Jestliže se řidič vzdálí od vozidla a v důsledku toho nemůže tachograf zabudovaný do vozidla používat, musí být časové úseky uvedené v odst. 5 písm. b) bodech ii), iii) a iv):

Členské státy neuloží řidičům povinnost předkládat formuláře dokládající jejich činnost za dobu, kdy se od vozidla vzdálili.

4. Nachází-li se ve vozidle vybaveném digitálním tachografem více než jeden řidič, každý řidič zajistí, aby jeho karta řidiče byla vložena do správného otvoru v tachografu.

Nachází-li se ve vozidle vybaveném analogovým tachografem více než jeden řidič, mění řidiči záznamové listy tak, aby příslušné informace byly zaznamenány na záznamovém listu řidiče, který v danou dobu skutečně řídil.

5. Řidič:

6. Každý řidič vozidla vybaveného analogovým tachografem zapíše na svůj záznamový list tyto informace:

7. Řidič do digitálního tachografu zapíše symboly zemí, ve kterých začala a skončila jeho denní pracovní doba. Nicméně členský stát může požadovat na řidičích vozidel, která na území tohoto členského státu provozují vnitrostátní dopravu, aby k symbolu země připojili přesnější zeměpisné údaje, jestliže je tento členský stát sdělil Komisi před 1. dubnem 1998.

Řidič nemusí informace uvedené v první větě prvního pododstavce zaznamenávat, pokud tachograf automaticky zaznamenává údaje o poloze v souladu s článkem 8.

Článek 35

Poškozené karty řidiče nebo záznamové listy

1. V případě poškození záznamového listu obsahujícího záznamy nebo karty řidiče připojí řidič poškozený záznamový list nebo kartu řidiče k jakémukoli rezervnímu záznamovému listu použitému jako jeho náhrada.

2. Jestliže je karta řidiče poškozena, nefunguje správně, je ztracena nebo odcizena, řidič:

Článek 36

Záznamy, které musí mít řidič u sebe

1. Řídí-li řidič vozidlo vybavené analogovým tachografem, musí být schopen kdykoliv na žádost pověřeného kontrolora předložit:

2. Řídí-li řidič vozidlo vybavené digitálním tachografem, musí být schopen kdykoliv na žádost pověřeného kontrolora předložit:

3. Pověřený kontrolor může ověřit dodržování nařízení (ES) č. 561/2006 analýzou záznamových listů a zobrazených, vytištěných nebo stažených údajů, které zaznamenal tachograf nebo karta řidiče, nebo není-li to možné, jakéhokoli jiného podkladového dokumentu, který zdůvodňuje nedodržení některého ustanovení, například čl. 29 odst. 2 a čl. 37 odst. 2 tohoto nařízení.

Článek 37

Postupy v případě selhání zařízení

1. Jestliže dojde k poruše nebo vadné činnosti tachografu, nechá ho dopravce opravit schváleným montérem nebo dílnou, jakmile to okolnosti dovolí.

Není-li vozidlo schopno se vrátit zpět do provozovny dopravce do jednoho týdne ode dne poruchy nebo objevení vadné činnosti, musí být oprava provedena během cesty.

Členské státy v rámci článku 41 stanoví, že příslušné orgány mohou zakázat užívání vozidla, pokud porucha nebo vadná činnost nebyly opraveny v souladu s prvním a druhým pododstavcem tohoto odstavce, je-li to v souladu s vnitrostátními právními předpisy dotčeného členského státu.

2. V době, kdy je tachograf mimo provoz nebo nefunguje správně, uvede řidič údaje umožňující jeho identifikaci (jméno, číslo karty řidiče nebo číslo řidičského průkazu) včetně podpisu, jakož i informace o různých časových úsecích, které už tachografem nebyly zaznamenávány nebo tištěny správně:

KAPITOLA VII

PROSAZOVÁNÍ A SANKCE

Článek 38

Kontroloři

1. Pro účinné monitorování dodržování tohoto nařízení musí mít oprávnění kontroloři k dispozici dostatečné vybavení a odpovídající pravomoci, aby mohli vykonávat své povinnosti v souladu s tímto nařízením. Toto vybavení musí zahrnovat zejména:

2. Jestliže kontroloři po provedení kontroly zjistí, že existují dostatečné důkazy pro důvodné podezření na podvod, mají pravomoc odeslat vozidlo do schválené dílny k provedení dalších zkoušek s cílem zkontrolovat především to, zda tachograf:

3. Kontroloři mají pravomoc požádat schválenou dílnu, aby provedla zkoušky uvedené v odstavci 2 a zvláštní zkoušky, jejichž účelem je zjistit přítomnost manipulačních přístrojů. Je-li zjištěna přítomnost manipulačních přístrojů, mohou být zařízení, včetně samotného přístroje, celek ve vozidle nebo jeho části a karta řidiče z vozidla odstraněny a použity jako důkazní prostředky v souladu s vnitrostátními procesními pravidly pro nakládání s takovými důkazními prostředky.

4. Kontroloři využívají tam, kde je to vhodné, možnosti kontrolovat tachografy a karty řidičů na místě během kontroly provozoven podniku.

Článek 39

Odborná příprava kontrolorů

1. Členské státy zajistí, aby kontroloři byli řádně proškoleni pro účely analýzy zaznamenaných údajů a kontroly tachografů s cílem dosáhnout účinné a harmonizované kontroly a prosazování.

2. Členské státy informují Komisi o požadavcích na odbornou přípravu svých kontrolorů do … (19).

3. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů opatření, jejichž prostřednictvím upřesní obsah počáteční a průběžné odborné přípravy kontrolorů, včetně školení o metodách pro cílené kontroly a odhalování manipulačních přístrojů a podvodů. Tato opatření zahrnou pokyny pro usnadnění provádění příslušných ustanovení tohoto nařízení a nařízení (ES) č. 561/2006. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 42 odst. 3.

4. Členské státy zahrnou obsah upřesněný Komisí do odborné přípravy poskytované kontrolorům.

Článek 40

Vzájemná pomoc

Členské státy si poskytují vzájemnou pomoc při uplatňování tohoto nařízení a kontrole jeho dodržování.

V rámci této vzájemné pomoci si příslušné orgány členských států zejména pravidelně zasílají veškeré dostupné informace o porušení tohoto nařízení montéry a dílnami, o druzích manipulačních praktik a o sankcích uložených za tato porušení.

Článek 41

Sankce

1. Členské státy stanoví, v souladu se svým vnitrostátním ústavním pořádkem, sankce za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování. Stanovené musí být jsou účinné, přiměřené, odrazující a nediskriminační a musí být v souladu s kategoriemi porušení stanovenými ve směrnici 2006/22/ES.

2. Členské státy takto stanovené sankce a opatření a pravidla oznámí Komisi do … (20). Rovněž Komisi sdělí všechny následné změny těchto ustanovení.

KAPITOLA VIII

ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ

Článek 42

Výbor

1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.

2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 4 nařízení (EU) č. 182/2011.

3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.

Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise navrhovaný prováděcí akt nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.

Má-li být o stanovisku výboru rozhodnuto písemným postupem, ukončuje se tento postup bez výsledku, pokud o tom ve lhůtě pro vydání stanoviska rozhodne předseda výboru nebo pokud o to požádá prostá většina členů výboru.

Článek 43

Fórum pro tachografy

1. Zřizuje se Fórum pro tachografy na podporu dialogu o technických otázkách týkajících se tachografů mezi odborníky členských států, členy výboru uvedeného v článku 42 a odborníky ze třetích zemí, které používají tachografy v rámci dohody AETR.

2. Členské státy by měly do Fóra pro tachografy jmenovat jako odborníky ty, kteří jsou členy výboru uvedeného v článku 42.

3. Fóra pro tachografy se mohou účastnit odborníci ze zainteresovaných třetích zemí, které jsou smluvními stranami dohody AETR.

4. K účasti na Fóru pro tachografy se přizvou zúčastněné strany, zástupci výrobců vozidel, výrobci tachografů, sociální partneři a evropský inspektor ochrany údajů.

5. Fórum pro tachografy přijme svůj jednací řád.

6. Fórum pro tachografy se schází alespoň jednou ročně.

Článek 44

Sdělování vnitrostátních opatření

Členské státy sdělí Komisi znění právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti tohoto nařízení, do třiceti dnů od jejich přijetí a poprvé do … (21).

Článek 45

Změna nařízení (ES) č. 561/2006

Nařízení (ES) č. 561/2006 se mění takto:

Článek 46

Přechodná ustanovení

Pokud nebudou prováděcí akty uvedené v tomto nařízení přijaty tak, aby mohly být používány od začátku použitelnosti tohoto nařízení, použijí se i nadále na přechodném základě ustanovení nařízení (EHS) č. 3821/85, včetně jeho přílohy IB, až do dne použitelnosti prováděcích aktů uvedených v tomto nařízení.

Článek 47

Zrušení

Nařízení (EHS) č. 3821/85 se zrušuje. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.

Článek 48

Vstup v platnost

Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

S výhradou přechodných ustanovení v článku 46 se použije ode dne … (23). Avšak články 24, 34 a 45 se použijí ode dne … (24).

(1) Úř. věst. C 43, 15.2.2012, s. 79.

(2) Postoj Evropského parlamentu ze dne 3. července 2012 (Úř. věst. C 349 E, 29.11.2013, s. 106) a postoj Rady v prvním čtení ze dne 15. listopadu 2013. Postoj Evropského parlamentu ze dne … (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

(3) Nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, 31.12.1985, s. 8).

(4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 1).

(5) Recueil, s. I-2497.

(6) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES ze dne 15. března 2006 o minimálních podmínkách pro provedení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě a o zrušení směrnice Rady 88/599/EHS (Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 35).

(7) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 ze dne 9. července 2008, kterým se stanoví požadavky na akreditaci a dozor nad trhem týkající se uvádění výrobků na trh a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 339/93 (Úř. věst. L 218, 13.8.2008, s. 30).

(8) Doporučení Komise 2010/19/EU ze dne 13. ledna 2010 o bezpečné výměně elektronických údajů mezi členskými státy za účelem kontroly jedinečnosti karet řidičů, které vydávají (Úř. věst. L 9, 14.1.2010, s. 10).

(9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.)

(10) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Úř. věst. L 201, 31.7.2002, s. 37).

(11) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (Úř. věst. L 55, 28.2.2011, s. 13).

(12) Dva roky po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.

(13) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1).

(14) Úř. věst. C 37, 10.2.2012, s. 6.

(15) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě (Úř. věst. L 80, 23.3.2002, s. 35).

(16) Směrnice Rady 92/6/EHS ze dne 10. února 1992 o montáži a použití omezovačů rychlosti u určitých kategorií motorových vozidel ve Společenství (Úř. věst. L 57, 2.3.1992, s. 27).

(17) Jeden rok po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.

(18) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1072/2009 ze dne 21. října 2009 o společných pravidlech pro přístup na trh mezinárodní silniční nákladní dopravy (Úř. věst. L 300, 14.11.2009, s. 72).

(19) Třicet měsíců po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.

(20) Dva roky po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.

(21) Dvanáct měsíců po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.

(23) Dva roky po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.

(24) Jeden rok po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.

c) „charakteristickým koeficientem vozidla“: číselný údaj, který udává hodnotu výstupního signálu vysílaného součástí vozidla spojenou se záznamovým zařízením (výstupní hřídel převodovky nebo náprava) po ujetí vzdálenosti 1 km měřené v obvyklých zkušebních podmínkách (viz část VI bod 4 této přílohy). Charakteristický koeficient se vyjadřuje buď v otáčkách na kilometr (w = … ot/km), nebo impulsech na kilometr (w = … imp/km);

ODŮVODNĚNÍ RADY

I. ÚVOD

Dne 19. července 2011 Komise předložila Radě návrh nařízení, kterým se zrušuje nařízení 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě a mění nařízení 561/2006 (1).

Dne 3. července 2012 hlasoval Evropský parlament o svém stanovisku v prvním čtení (2).

Dne 29. října 2012 dosáhla Rada o návrhu politické dohody.

Při své práci Rada vzala v úvahu stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru a stanovisko evropského inspektora ochrany údajů. Výbor regionů se rozhodl stanovisko ani zprávu nevypracovávat.

Po hlasování v Evropském parlamentu se za účelem dosažení dohody o návrhu uskutečnila jednání mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí. Dne 14. května 2013 bylo dosaženo dohody, již následně dne 24. května 2013 potvrdil Výbor stálých zástupců a dne 18. června 2013 Výbor Evropského parlamentu pro dopravu a cestovní ruch (TRAN).

Rada s ohledem na výše uvedenou dohodu a po revizi právníky-lingvisty přijala svůj postoj v prvním čtení dne 15. listopadu 2013 řádným legislativním postupem stanoveným v článku 294 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).

II. ANALÝZA POSTOJE RADY V PRVNÍM ČTENÍ

1. Obecně

Návrh o tachografech v silniční dopravě předložený Radě v červenci 2011 a „návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES, pokud jde o řidičské průkazy, které obsahují funkce karty řidiče“ představují legislativní balíček, jehož cílem je lepší prosazování předpisů v sociální oblasti v silniční dopravě a omezení podvodů a administrativní zátěže rozvíjením technických aspektů a zvýšením účinnosti tachografů. Výše uvedený návrh byl doplněn o sdělení Komise „Digitální tachograf: Plán budoucích činností“.

V obecné rovině Rada příznivě uvítala cíle návrhu Komise, konkrétně cíl posílit bezpečnost systému tachografů (omezení podvodů a manipulace s tachografem), snížit administrativní náklady a zvýšit účinnost kontroly systému. Rada však navrhla, že je třeba vykonat další práci ohledně předpokládaného dopadu některých opatření navržených Komisí, a zdůraznila význam flexibility členských států při uplatňování nákladově nejefektivnějších opatření, potřebu posílit ochranu osobních údajů v nařízení a objasnit ustanovení o technických a funkčních požadavcích na tachograf. V postoji Rady jsou proto obsaženy významné úpravy návrhu Komise.

2. Postoj Rady ke změnám Parlamentu týkajícím se klíčových otázek

i) Struktura právního aktu (akty v přenesené pravomoci / prováděcí akty)

Aby bylo možné reagovat na technický vývoj, Komise navrhla, že by jí měla být svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přizpůsobení příloh I, IB a II technickému pokroku a doplnění přílohy IB o technické specifikace nezbytné pro automatický záznam údajů o poloze, pro umožnění dálkové komunikace a zajištění rozhraní s inteligentními dopravními systémy (články 4, 5, 6 a 38 návrhu Komise).

Parlament vyjádřil s přístupem navrženým Komisí souhlas, avšak navrhl zapracovat některé části výše uvedených příloh do hlavní části nařízení s cílem omezit pravomoc Komise při provádění změn v hlavních ustanoveních nařízení o tachografech. To je zejména případ ustanovení týkajících se definic, požadavků a údajů, jež mají být zaznamenávány, funkcí digitálního tachografu, zobrazení a výstrahy, u nichž Parlament přijal řadu změn.

Rada uznává, že v nařízení je třeba stanovit základní právní rámec. Proto se navrhuje, aby byly hlavní technické požadavky z výše uvedených příloh zapracovány do znění nařízení, a Komise by měla na tomto základě v pozdější fázi prostřednictvím prováděcích aktů vypracovat příslušná podrobná ustanovení s cílem zajistit jednotné uplatňování ve všech členských státech EU. Vzhledem k těmto skutečnostem zahrnuje postoj Rady ustanovení o definicích, technických požadavcích a údajích, které mají být zaznamenávány, o funkcích digitálního tachografu a o zobrazení a výstraze.

Rada proto v zásadě mohla podpořit změny Parlamentu 20, 22 až 37, 39 až 43, 45 a 48. Avšak změny 125, 113, 114 a 115 nebyly přijaty.

ii) Ustanovení o nových technologiích a o ochraně údajů

a) Posílení ochrany údajů

Komise ve svém původním znění navrhla vložit přímý odkaz na právní předpisy o ochraně údajů (článek 34).

Rada souhlasí s Parlamentem, že na základě stanoviska evropského inspektora ochrany údajů je vhodné posílit ustanovení o ochraně údajů navržená Komisí, a proto v široké míře přijímá ducha změn Evropského parlamentu 12, 44 a 101 až 102. Rada však nemohla zohlednit změny 48 a 49.

b) Záznam údajů o poloze

Zatímco Komise navrhla zaznamenávat pouze místo začátku a místo konce denní pracovní doby (článek 4), Parlament se vyslovil pro automatické zaznamenávání každého úseku přepravy během dne řidiče.

Rada nemohla tento přístup podpořit, avšak uznává, že vedle místa začátku a místa konce pracovního dne by rovněž bylo užitečné automaticky zaznamenávat místa polohy každé tři hodiny celkové doby řízení s cílem zlepšit dodržování platných právních předpisů ze strany řidičů z povolání v silniční dopravě. Proto mohly být některé připomínky Parlamentu zanesené do změn 46 a 47 v postoji Rady částečně zohledněny.

c) Zařízení kontrolorů s technologií pro včasné dálkové odhalování

Parlament předložil několik změn tak, aby byli kontroloři povinně vybaveni zařízením pro včasné dálkové odhalování případné manipulace s tachografem.

V postoji Rady jsou připomínky Parlamentu částečně zohledněny a Rada se domnívá, že postupný přístup s několika fázemi při vybavování kontrolorů technologií s dálkovým přístupem, jak je stanoven v článku 9, je vhodný. Podle tohoto přístupu budou muset členské státy do 15 let od zavedení inteligentního tachografu své kontrolní orgány v odpovídající míře vybavit dálkovým zařízením, přičemž je též třeba zohlednit vnitrostátní strategie prosazování členských států. Do uvedeného dne bude vybavení kontrolních orgánů technologií dálkového přístupu dobrovolné. Proto bylo do postoje Rady možné částečně zapracovat připomínky vyjádřené Parlamentem ve změnách 52, 88 a 103 a současně též zohlednit rozpočtová omezení členských států.

d) Rozhraní s inteligentními dopravními systémy

Parlament předložil několik změn stanovujících povinné rozhraní tachografů s inteligentními dopravními systémy.

Rada považuje za zásadní zachování dostatečné míry flexibility, aby si dopravci mohli zvolit, zda připojit tachograf k externím zařízením či nikoliv. V postoji Rady je proto stanoveno, že tachografy mohou být vybaveny standardizovaným rozhraním, které umožní, že údaje zaznamenané nebo vytvořené tachografem budou moci být za určitých podmínek využity externím zařízením. Ve znění Rady je navíc jasně uvedeno, že osobní údaje mohou být externímu zařízení připojenému k rozhraní zpřístupněny pouze po výslovném souhlasu řidiče, jehož se údaje týkají.

Vzhledem k těmto skutečnostem byly změny Parlamentu 59 a 122, 60 až 61, 62 a 123 v postoji Rady zohledněny pouze částečně.

iii) Den vstupu v platnost ustanovení o inteligentním tachografu a dodatečném vybavování vozidel

a) Vstup v platnost

Podle původního návrhu Komise by měla být inteligentním tachografem vybavována nově registrovaná vozidla 48 měsíců po vstupu v platnost tohoto nařízení.

Parlament navrhl, aby tímto tachografem byla vybavena vozidla uvedená do provozu 24 měsíců po vstupu v platnost technických specifikací pro inteligentní tachografy.

V postoji Rady v prvním čtení by byly inteligentní tachografy vyžadovány u vozidel poprvé zaregistrovaných 40 měsíců po vstupu v platnost technických specifikací pro inteligentní tachografy, přičemž Komise má v úmyslu tyto specifikace stanovit nejpozději 31. prosince 2014.

Proto nebylo možné zohlednit změny 46, 51 a 61, pokud se vztahují k časovému rámci.

b) Dodatečné vybavování vozidel digitálními tachografy

Zatímco Komise do svého původního návrhu nezapracovala žádná ustanovení o dodatečném vybavování vozidel inteligentními tachografy, Parlament podpořil zásadu dodatečného vybavování všech vozidel novými inteligentními tachografy do roku 2020 s cílem usnadnit činnost kontrolorům a dopravcům.

Rada se domnívá, že dodatečné vybavování vozidel, jak je předpokládá Parlament, by mělo nepřiměřený ekonomický dopad, zejména zvýšením zátěže pro malé a střední podniky, a proto by mohlo ohrozit konkurenceschopnost provozovatelů z EU. Rada však ve svém postoji v prvním čtení částečně přijímá a zohledňuje obavy vyjádřené Evropským parlamentem v jeho změně 38: ve znění Rady je v čl. 3 odst. 4 stanoveno, že vozidla podílející se na mezinárodní dopravě budou dodatečně vybavena inteligentními tachografy nejpozději 15 let po té, co budou muset být novým tachografem vybavena nově zaregistrovaná vozidla.

iv) Začlenění snímačů hmotnosti do inteligentních tachografů

Zatímco návrh Komise neobsahoval žádná ustanovení o snímačích hmotnosti, Parlament vyjádřil názor, že snímače hmotnosti by do inteligentních tachografů začleněny být měly s cílem zlepšit dodržování platných právních předpisů týkajících se hmotnosti vozidel ze strany profesionálních silničních dopravců. Parlament proto předložil několik změn (13, 147 a 148; 149; 63 a 150; 71 a 151).

Rada se neshoduje s Parlamentem na hodnocení v tom smyslu, že existuje přímá souvislost mezi začleněním snímačů hmotnosti do inteligentních tachografů a lepší kontrolou doby řízení a doby odpočinku. Rada se domnívá, že začlenění snímačů hmotnosti do inteligentních tachografů není vhodné z několika důvodů. V první řadě by zavedení nových technických specifikací týkajících se snímačů hmotnosti zapříčinilo další náklady, zejména pro malé a střední podniky. Zadruhé by vypracovávání nových technických specifikací mohlo způsobit zpoždění při uvádění nového tachografu na trh.

Vzhledem k těmto skutečnostem neobsahuje postoj Rady ustanovení o snímačích hmotnosti ve znění nařízení, s výjimkou bodu odůvodnění, v němž se obecně hovoří o tom, že má Komise v budoucnosti posoudit možný přínos snímačů hmotnosti pro lepší dodržování právních předpisů v oblasti silniční dopravy. Rada tak nemohla zohlednit výše uvedené změny Parlamentu.

v) Udělování osvědčení kontrolorům a jejich odborná příprava

Parlament předložil řadu změn týkajících se odborné přípravy kontrolorů a harmonizace udělování osvědčení o jejich dovednostech a způsobilostech.

Rada je důrazně proti jakémukoliv systému udělování osvědčení pracovníkům donucovacích orgánů a nemohla přijmout změny Parlamentu 97, 98, 106, 107 a 108.

Nicméně pokud jde o odbornou přípravu kontrolorů, jsou připomínky vznesené Parlamentem ve změnách 104 a 105 v postoji Rady v prvním čtení částečně zohledněny. Jak je stanoveno v čl. 39 odst. 3 postoje Rady, Komise přijme opatření upřesňující obsah počáteční a průběžné odborné přípravy kontrolorů a tento obsah bude zahrnut do odborné přípravy poskytované kontrolorům v členských státech.

vi) Výjimky v rámci nařízení 561/2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy

Komise navrhla v článku 43 svého návrhu změnit čl. 13 odst. 1 nařízení 561/2006, který umožňuje členským státům za určitých podmínek udělit výjimky z ustanovení nařízení. Komise navrhla, aby členské státy mohly udělit výjimky z nařízení 561/2006 u vozidel využívaných pouze v okruhu do 100 km od místa obvyklého odstavení vozidla.

Parlament předložil řadu změn s cílem zavést nové výjimky v rámci nařízení 561/2006. Parlament zejména nebyl zcela spokojen s možností nabízenou členským státům udělit výjimku pro dopravu v okruhu 100 km, jak navrhla Komise, a chtěl, aby tato výjimka byla uplatněna ve všech členských státech EU. Proto Evropský parlament předložil změny 126 a 135 na úpravu článku 3 nařízení 561/2006 s cílem vyjmout z oblasti působnosti nařízení řidiče, kteří nejsou řidiči z povolání, a tak je osvobodit od povinnosti používat tachograf, pokud pracují výhradně v okruhu 100 km od místa obvyklého odstavení vozidla.

Rada ve svém postoji v prvním čtení v duchu kompromisu přijala zohlednění připomínky Parlamentu. Proto jsou ve znění Rady řidiči, kteří nejsou řidiči z povolání a kteří používají svá vozidla pro přepravu materiálu či zařízení, jež potřebují při výkonu svého povolání, osvobozeni od povinnosti používat tachograf, provozují-li tato vozidla výhradně v okruhu 100 km od místa jejich obvyklého odstavení a není-li hmotnost vozidla vyšší než 7,5 tuny. Avšak zbývající změny Parlamentu 6, 117 až 120, 127 až 128 a 134 směřující k zavedení nových výjimek v rámci nařízení 561/2006 Rada nezohlednila.

vii) Harmonizace porušení a sankcí

Parlament předložil několik změn s cílem posílit harmonizaci porušení a sankcí ve všech členských státech. Parlament zejména navrhnul zapracovat do znění nařízení nová ustanovení s cílem odkázat na závaznou kategorizaci velmi vážných porušení nařízení o tachografu; cílem Parlamentu je zajistit, aby nedodržení předpisů týkajících se tachografu vedlo k těm nejpřísnějším sankcím, které vnitrostátní právní předpisy obsahují.

Pro Radu je přístup navržený Parlamentem v jeho změnách 3, 109 a 111 až 112 nepřijatelný a domnívá se, že sankce za porušení tohoto nařízení stanoví, v souladu se svým vnitrostátním ústavním pořádkem, členské státy. Ve znění postoje Rady je dále stanoveno, že tyto sankce musí být účinné, přiměřené, odrazující a nediskriminační a musí být v souladu s kategoriemi porušení stanovenými ve směrnici 2006/22/ES (3). Rovněž je doplněn nový bod odůvodnění s cílem zdůraznit, aby orgány členských států uplatňovaly stávající předpisy jednotně. Rada proto mohla v zásadě přijmout změnu 4.

viii) Posílení důvěryhodnosti dílen

Návrh Komise (kapitola IV, zejména článek 19) obsahoval ustanovení zaměřená na posílení právního rámce pro schvalování dílen. Komise vyjádřila názor, že systém pravidelných a neohlášených auditů a opatření pro předcházení konfliktům zájmů by zvýšil důvěryhodnost dílen a snížil nebezpečí podvodů a manipulace.

Parlament předložil změnu (změna 81) na zvýšení neohlášeních technických auditů schválených dílen na 20 %.

Vzhledem k rozdílné situaci v jednotlivých členských státech Rada změnila znění Komise s cílem poskytnout členským státům flexibilitu při vnitřním rozhodování o způsobu postupu a současně zajistit soubor minimálních kritérií pro schvalování dílen (řádně vyškolený personál, dostupnost nezbytného zařízení k provádění příslušných zkoušek a úkonů, dobrá pověst). A dále, s cílem zachovat důvěryhodnost dílen Rada omezuje pravidelné audity postupů používaných při zacházení s tachografy z jednoho na dva roky, zachovává návrh Komise ve výši 10 % pro neohlášené technické audity dílen a Komisí navrženou dobu platnosti karty dílny (jeden rok). Vzhledem k těmto skutečnostem nemohla být přijata změna Parlamentu 81 a změny 82 a 152 jsou v postoji Rady v zásadě obsaženy.

ix) Odpovědnost dopravce za porušení, kterých se dopustí řidiči

Návrh Komise obsahoval ustanovení o tom, že dopravce by měl být odpovědný za porušení tohoto nařízení, kterých se dopustí jeho řidiči, přičemž členské státy by mohly zvážit jakýkoli důkaz, že dopravce nelze důvodně považovat za odpovědného za porušení, ke kterému došlo.

Rada navrhuje na základě článku 10 nařízení 561/2006 zapracovat větu, která tuto odpovědnost podmíní porušením čl. 33 odst. 3 (nedostatečná příprava řidičů ze strany dopravce) a čl. 10 odst. 1 a 2 nařízení 561/2006 dopravcem. Znění Rady dále stanoví, že dopravce bude odpovědný za porušení, kterých se dopustí jeho řidiči nebo řidiči, které má k dispozici.

V tomto kontextu Rada hlavní připomínky Parlamentu zohledněné ve změně 92 a ve změně 94, 124 a 133 v zásadě přijala.

x) Sloučení karty tachografu řidiče a řidičského průkazu

Komise v článku 27 svého původního návrhu stanovila, že je třeba s účinkem od 19. ledna 2018 karty tachografu řidiče začlenit do řidičských průkazů a že je třeba je vydávat, prodlužovat, vyměňovat a nahrazovat v souladu s ustanoveními směrnice 2006/126/ES.

Tento proces postupného nahrazování karet řidiče řidičskými průkazy by vyžadoval změnu směrnice o řidičských průkazech, aby byla z právního hlediska zajištěna koexistence obou zmíněných funkcí v jediném dokladu, tj. aby řidičský průkaz plnil funkce karty tachografu řidiče.

Evropský parlament ve své změně 89 nahradil článek 27 ustanovením, které pověřuje Komisi, aby do dvou let od vstupu nařízení v platnost vypracovala posouzení dopadu týkající se proveditelnosti sloučení všech karet používaných řidiči z povolání.

Rada se domnívá, že změna směrnice o řidičských průkazech vyžaduje, aby Komise dříve, než by bylo možno přijmout jakékoliv rozhodnutí v této složité otázce, vypracovala komplexní analýzu poměru nákladů a přínosů. Rada v této souvislosti rozhodla o vypuštění celého článku 27.

Proto Rada nepřijala změnu Parlamentu 89.

xi) Karta tachografu řidiče pro řidiče ze třetí země

Rada souhlasí, aby bylo do nařízení zapracováno nové ustanovení týkající se řidičů ze třetích zemí, na něž se nevztahuje dohoda AETR. Článek 26 odst. 4 postoje Rady umožňuje členským státům vydávat dočasnou a neobnovitelnou kartu řidiče na období o maximální délce 185 dní.

Podle návrhu Komise kartu řidiče vydává členský stát, v němž má řidič své obvyklé bydliště. Rada vyjádřila obavy ohledně řidičů ze třetích zemí, kteří nemají obvyklé bydliště v Evropské unii a musí řídit nákladní vozidlo vybavené digitálním tachografem. Toto nové ustanovení uvedené v postoji Rady má za cíl nalézt řešení pro ty řidiče ze třetích zemí, kteří jsou legálně oprávněni pracovat v EU, ale nemohou získat kartu řidiče, protože v EU nemají své obvyklé bydliště.

V postoji Rady je dále stanoveno, že Komise bude bedlivě sledovat vydávání těchto dočasných karet řidiče řidičům ze třetích zemí, zejména s cílem zajistit, aby nedocházelo k nepříznivému dopadu na trh práce a aby dočasné karty nebyly vydávány konkrétním řidičům více než jednou.

3. Další změny přijaté Evropským parlamentem

Další změny neobsažené v postoji Rady v prvním čtení se týkají:

— definice pojmu „denní pracovní doba“ (změna 21) uvedeného v 8. bodu odůvodnění znění Rady;

— návrhu ohledně typově schváleného programového vybavení, který má příslušný orgán používat k interpretaci údajů stažených z tachografu (změny 34, 45, 63 a 150, 68, 69, 70 a 103);

— ustanovení pro zajištění toho, aby řidiči své činnosti vždy ručně zaznamenávali; cílem Parlamentu je zabránit takové možnosti, že by automatické nastavení tachografů na odpočinek či přestávku při vypnutí motoru bylo zneužíváno zaměstnavateli, kteří by mohli své zaměstnance nutit pracovat v době, která je zaznamenána jako odpočinek či přestávka (změna 91);

— ustanovení o individuální pracovní smlouvě mezinárodních řidičů, které přesahuje oblast působnosti tohoto nařízení (změna 132).

III. ZÁVĚR

Při vypracování postoje v prvním čtení Rada plně zohlednila návrh Komise a stanovisko Evropského parlamentu z prvního čtení. V souvislosti se změnami navrženými Evropským parlamentem Rada poukazuje na to, že značný počet změn již byl do postoje v prvním čtení začleněn, a to v zásadě, zčásti nebo zcela.

(1) Dokument 13195/11.

(2) P7_TA-PROV(2012)0271

(3) Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 35 až 43.