CS    CS  KOMISE EVROPSKÝCH SPOLE ČENSTVÍ 
V Bruselu dne 20.7.2005 
KOM(2005) 334 v kone čném znění 
2003/0329 (CNS)   
Pozměněný návrh 
SMĚRNICE RADY 
kterou se m ění směrnice 77/388/EHS, pokud jde o místo poskytování služeb 
(předložená Komisí podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES) 
 
CS 2   CS DŮVODOVÁ ZPRÁVA  
1) SOUVISLOSTI NÁVRHU  
110 • Odůvodnění a cíle návrhu  
Když Evropská komise poprvé p řijala novou strategii DPH, byla za jednu z budoucích 
priorit ozna čena modernizace pravidel o míst ě poskytování služeb. 
Na základ ě toho byl proveden celkový d ůkladný přezkum souboru pravidel o míst ě 
poskytování služeb. V souladu s pokyny pro budoucí práci vytvo řenými Komisí se 
tento přezkum řídil zásadou, že by DPH m ěla být uložena v míst ě spotřeby. 
Jedním z hlavních cíl ů tohoto přezkumu je další zjednodušení pr avidel o DPH, která se 
vztahují na hospodá řské subjekty, v souladu s cíly st anovenými v lisabonské strategii. 
120 • Obecné souvislosti  
Ve snaze zajistit, aby pravidla o míst ě poskytování služeb – a tedy i o míst ě zdanění – 
splňovala cíl, že da ň má připadnout zemi spot řeby, navrhla Komise upravit pravidla o 
místě poskytování služeb osobám povinným k dani tak, že obecn ě budou takové služby 
zdanitelné v členském stát ě, ve kterém je usazen zákazník, a zárove ň se rozší ří 
působnost mechanismu p řenesení da ňové povinnosti (reverse charge). Jakmile budou 
tyto změny provedeny, m ěly by zajistit zdan ění v místě spotřeby. 
Bylo by nelogické nechat pravidla o sl užbách osobám nepovinným k dani beze zm ěn, 
jelikož se na n ě vztahují do zna čné míry podobné podmínky. Vzhledem k neexistenci 
zvláštních ustanovení dochází v rámci stávajících pravidel ke zdan ění v místě, kde je 
usazen poskytovatel služeb. Pokud však m ohou být takové služby poskytnuty na dálku 
a zákazník nese plné zatížení DPH, je zde jednozna čné riziko narušení hospodá řské 
soutěže. Navíc mají rozdíly v sazbách DPH závažn ější dopad v p řípadě poskytování 
služeb zákazník ům nepovinným k dani, jelikož mohou ovlivnit rozhodnutí spole čností 
ohledně přemístění činností. 
Aby se hospodá řská činnost více nekomplikovala, m ěly by být navrhované úpravy 
pravidel o stanovení místa poskytování služeb osobám nepovinným k dani do zna čné 
míry v souladu s navrženými pravidly o zdan ění podobných služeb poskytovaných 
osobám povinným k dani. Navíc by jakákoli zm ěna měla zabránit zvyšování 
administrativních náklad ů pro hospodá řské subjekty. 
V zájmu zjednodušení povinností hospodá řských subjekt ů, které poskytují zboží a 
služby přes hranice, již Komise navrhla takzvaný mechanismus „centrálního p řístupu“ 
(one-stop mechanism), v jehož rámci budou moci hospodá řské subjekty plnit své 
povinnosti k DPH týkající se činností po celé EU v členském stát ě, ve kterém jsou 
usazeni. Tento mechanismus by hospodá řským subjekt ům umožnil používat jediné 
číslo DPH pro pln ění uskute čňovaná po celé EU a podávat p řiznání k DPH 
prostřednictvím jediného elektronického por tálu, ze kterého by byla automaticky 
převedena do jednotlivých členských stát ů, do kterých hospodá řské subjekty dodávaly 
zboží nebo poskytovaly služby. Mechanismus centrálního p řístupu poskytovatel ům 
usnadní pln ění jejich povinností v p řípadech, kdy budou povinni odvést DPH 
 
CS 3   CS v členském stát ě, ve kterém nejsou usazeni ani jinak identifikováni pro ú čely DPH. 
S pomocí mechanismu centrálního p řístupu získá členský stát, který identifikoval 
danou osobu povinnou k dani pro ú čely DPH, úplný p řehled o veškerých činnostech 
dané osoby povinné k dani po celé EU. To by m ělo zachovat obecnou kvalitu kontrol a 
zajistit, aby byla DPH v rámci EU v každém p řípadě zaplacena. Na podrobn ější úrovni 
budou nutné hloubkové kontroly, aby se ov ěřilo, zda byla DPH řádně zaplacena v 
příslušném členském stát ě, a aby se pop řípadě sjednala náprava. 
Zdanění služeb poskytovaných osob ám nepovinným k dani v míst ě spotřeby zajistí, že 
vliv sazeb DPH na místo poskytování služeb  bude vždy neutrální. Bez ohledu na to, 
kde je osoba povinná k dani, která uskute čňuje plnění, usazena (v EU či mimo EU), 
bude daná služba zdan ěna, a to sazbou uplat ňovanou v členském stát ě spotřeby. 
Vzhledem k tomu, že je v tuto chvíli další harmonizace sazeb DPH neuskute čnitelná, 
podle stávajícího režimu DPH bude v pravomoci členských stát ů stanovit si sazby 
DPH, aniž by p ři těchto plněních hrozilo narušení hospodá řské soutěže. 
130 • Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu  
Plněním mezi osobami povinnými  k dani se zabýval d řívější návrh Komise 
(KOM(2003) 822). A čkoli se navrhované zm ěny týkaly pouze pln ění osobám 
povinným k dani, obsahoval tento návrh také nový soubor pravidel, která by m ěla 
nahradit stávající pravidla o míst ě poskytování služeb. Aby se uskute čnila druhá a 
závěrečná část reformy pravidel o míst ě poskytování služeb, kt erá se týkají služeb 
poskytovaných osobami povinnými k dani osobám k dani nepovinným, je nutné pozměnit tento návrh, který ješt ě musí přijmout Rada. 
141 • Soulad s ostatními politikami a cíli Unie  
Nevztahuje se na tento návrh. 
2) KONZULTACE ZÚ ČASTNĚNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPAD Ů 
 • Konzultace zú častněných stran  
211 Metody konzultací, hlavní odv ětví, na něž se konzultace zam ěřují, a obecný profil 
respondent ů 
Během několika posledních m ěsíců probíhaly v pracovní skupin ě Komise konzultace 
s členskými státy za ú čelem dalšího projednání problém ů, které se týkají pravidel o 
místě poskytování služeb, a za ú čelem nalezení nejlepších řešení těchto problém ů. 
Kromě toho během února a b řezna tohoto roku prob ěhla o této záležitosti ve řejná 
konzultace. Zasláno bylo více ne ž 70 písemných reakcí od pr ůmyslových sdružení a 
podniků z různých odv ětví a zemí. Reakce zaslané v rámci konzultace pocházely 
především z odv ětví telekomunikací a elek tronického obchodování, p řepravy, od 
konzultant ů a advokátních kancelá ří, restauratér ů a cestovních kancelá ří, od spole čností 
poskytujících nájem automobil ů, z průmyslových odv ětví a z n ěkolika finan čních 
institucí. 
212 Shrnutí odpov ědí a způsob, jakým byly vzaty v úvahu  
 
CS 4   CS Většina odpov ědí se týkala části návrhu, která m ění pravidla o míst ě poskytování 
služeb na dálku a stanoví, že by ke zdan ění uvedených služeb m ělo docházet 
v členském stát ě zákazníka. Podle respondent ů by to však m ělo za následek další 
administrativní zatížení dot čených odv ětví a způsobilo by to řadu dalších praktických 
problémů, které by bylo nutné řešit. Ačkoli jsou tato tvrzení legitimní, Komise se 
přesto domnívá, že je nutné zavést nová  pravidla, aby se  zajistilo zdan ění v míst ě 
spotřeby a aby se zamezilo narušování hospodá řské sout ěže způsobenému 
přemisťováním podnik ů do členských stát ů, které uplat ňují nízké sazby DPH.  
Velké množství zaslaných p řipomínek se týkalo také myšlenky zm ěnit místo 
poskytování služeb v p řípadě přepravy cestujících. A čkoli některé z podnik ů tuto 
myšlenku podporovaly, vyskytlo se také mnoho hlas ů proti, zejména ze strany 
leteckých spole čností, které se obávaly, že by nová pravidla mohla podnítit členské 
státy ke zrušení stávajícího osvobození. Z v ětšiny odpov ědí vyplynulo, že místo 
zdanění se nepovažuje za zásadní problém. Skute čný problém jsou spíš osvobození 
udělovaná členskými státy a nespravedlnost p ři uplatňování DPH u letecké a silni ční 
přepravy. Velký d ůraz se kladl také na praktické problémy, které by jakékoli zdan ění 
těchto služeb zp ůsobilo. Za t ěchto okolností bylo rozhodnuto uvedené pravidlo 
neměnit. 
Cestovní kancelá ře a provozovatelé souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy také 
vyjádřili vážnou obavu v souvislosti s návrhem zm ěnit daná pravidla  upravující místo 
poskytování služeb zprost ředkovatelem, nebo ť návrat k obecnému pravidlu, jak se 
navrhuje, by mohl podnítit hospodá řské subjekty k p řemístění svých aktivit do jiného 
členského státu, nebo dokon ce do zemí, které nejsou členy EU. Podle jejich tvrzení se 
stávající pravidla sice n ěkdy těžko uplatňují, avšak p řeci jen nejlépe zajiš ťují zdanění v 
místě spotřeby. Tento návrh bere uvedené p řipomínky v úvahu a pro tento druh služeb 
zachovává stávající pravidla.  
Půjčovny automobil ů a leasingové spole čnosti silně podporovaly zavedení podobných 
pravidel pro jimi poskytované služby bez ohledu na to, zda je zákazník osobou povinnou či nepovinou k dani. Také s ouhlasily s rozdílným p řístupem v p řípadě 
dlouhodobého a krátkodobého nájmu. Ke zdan ění těchto služeb se navrhovala r ůzná 
kritéria, nap ř. místo skute čného využití nebo p řevzetí služeb, místo, kde je automobil 
zaregistrován atd. Tento návrh sm ěrnice bere uvedené p řipomínky v úvahu a stanoví, 
že by místo poskytování krátkodobého nájmu m ělo být totožné pro služby podnik ům 
(B2B) i zákazník ům (B2C), zatímco v p řípadě veškerého dlouhodobého nájmu 
dopravních prost ředků, a to osobám povinným i nepovinným k dani, by tyto služby 
měly být zdan ěny v míst ě, kde je usazen zákazník. Je to reakcí na obavy, které 
z daného odv ětví zazněly v tom smyslu, že by jinak spole čnosti mohly p řemístit své 
aktivity do členských stát ů, které uplat ňují nižší sazby DPH. 
Restaurační a stravovací odv ětví podporovalo zejména návrh Komise zdanit 
restaurační služby v míst ě, kde jsou skute čně poskytovány, nebo – pokud jsou služby 
poskytovány v dopravním prost ředku – v míst ě zahájení p řepravy. Místo poskytování 
těchto služeb bude tedy náležit ě upraveno. 
213 Od 3. února do 4. dubna 2005 prob ěhla na internetu otev řená konzultace. Komise 
obdržela 71 odpov ědí. Výsledky jsou k dispozici na internetové stránce: 
http://europa.eu.int/comm/taxation_custom s/common/consultati ons/tax/index_en.htm. 
 
CS 5   CS  • Sběr a využití výsledk ů odborných konzultací  
229 Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. 
230 • Posouzení dopad ů 
V oblasti nep římého zdan ění jsou nutná spole čná pravidla o míst ě poskytování služeb, 
aby se zamezilo p řípadům dvojího zdan ění nebo nezdan ění příslušných hospodá řských 
subjektů. Při zaručení maximální flexibility členským stát ům je možné tohoto výsledku 
nejlépe dosáhnout iniciativou Komise.  
Při přípravě nových právních p ředpisů Společenství v oblasti DPH, které mají p římý 
dopad na podnikání, jako je tomu v p řípadě tohoto návrhu, považuje Komise za nutné 
konzultovat nejen správce dan ě, ale i další zú častněné strany. Za ú čelem vypracování 
tohoto nového návrhu tedy Komise nejd říve diskutovala v lednu 2005 o obecných 
zásadách s členskými státy ve skupin ě Komise. Poté následovala ve řejná konzultace na 
internetu. Dále se navazovaly četné neformální kontakty  s podnikatelským prost ředím 
formou aktivní ú časti na jednáních a fórech týka jících se dané problematiky a 
organizováním dvoustranných rozhovor ů se zúčastněnými odv ětvími. 
Výsledky tohoto procesu konzultací byly zohledn ěny v nejvyšší možné mí ře a následn ě 
znovu předány členským stát ům. Výsledkem je tento návrh sm ěrnice Rady, který 
jemně vyvažuje pot řeby kontroly a náležitého p řidělování prost ředků DPH správc ům 
daně a potřeby jednoduchých, jednotných a jednozna čných pravidel pro hospodá řské 
subjekty. 
3) PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU  
305 • Shrnutí navrhovaných opat ření 
Účelem tohoto návrhu je pozm ěnit některá ustanovení šesté sm ěrnice o DPH, která 
upravují místo poskytování služeb zákazník ům nepovinným k dani. Tyto navrhované 
změny mají zajistit zdan ění služeb v míst ě spotřeby a mají zabránit p řemisťování 
společností.  
310 • Právní základ  
Článek 93 Smlouvy o ES. 
320 • Zásada subsidiarity  
Zásada subsidiarity se použ ije, nespadá-li návrh do výlu čné působnosti Spole čenství. 
 Cíle návrhu nemohou být uspokojiv ě dosaženy členskými státy z t ěchto důvodů: 
321 Poskytování služeb se m ůže týkat více než jednoho členského státu. Spole čná pravidla 
o místě poskytování služeb pro ú čely DPH jsou proto nezbytná. 
323 Je zřejmé, že pokud by členské státy uplat ňovaly v oblasti DPH individuální pravidla o 
místě poskytování služeb, mohlo by to vést ke dvojímu zdan ění či nezdanění. To by 
 
CS 6   CS závažně poškodilo zájmy členských stát ů i podniky v EU. 
 Cíle návrhu budou lépe dosaženy prost řednictvím opat ření na úrovni Spole čenství z 
těchto důvodů: 
324 Pokud má být zajišt ěna neutralita systému DPH, je nutné odstranit riziko dvojího 
zdanění či nezdanění. Nejlépe se toho dá dosáhnout prost řednictvím návrhu Komise, 
kterým se stanoví pravidla pro ur čení místa poskytování služeb. 
325 Poté by v zásad ě nemělo docházet k p řípadům dvojího zdan ění či nezdanění. 
327 Iniciativa na úrovni Spole čenství, která stanoví je diné místo poskytování ur čité služby, 
je přiměřeným nástrojem k vy řešení této otázky. 
 Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity. 
 • Zásada proporcionality  
Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z t ěchto důvodů: 
331 Jedná se o návrh sm ěrnice, kterou členské státy musí provést  do svých vnitrostátních 
právních p ředpisů. Tento nástroj se b ěžně používá pro iniciativy Komise v oblasti 
nepřímého zdan ění a členským stát ům ponechává ur čitý prostor pro jejich vlastní 
jednání. 
332 Základním cílem tohoto návrhu je zajistit, aby bylo poskytování služeb v co možná 
nejvyšší mí ře zdaněno v míst ě skutečné spotřeby. Krom ě toho tento návrh nevyvolá 
žádné další administrativní zatížení správc ů daně ani nezp ůsobí nep řiměřené 
administrativní zatížení podnik ů, čímž splňuje cíle stanovené v lisabonské st rategii. 
 • Volba nástroj ů 
341 Navrhovaný nástroj: sm ěrnice. 
342 Jiné prost ředky by nebyly p řiměřené z tohoto d ůvodu: 
Tímto návrhem se m ění předchozí návrh Komise na sm ěrnici Rady, a proto má formu 
směrnice. Tento pozm ěněný návrh se p ředkládá podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES a 
zohledňuje zásady subsidiarity  a proporcionality.  
4) ROZPOČTOVÉ D ŮSLEDKY  
409 Návrh nemá žádné d ůsledky pro rozpo čet Společenství. 
5) DALŠÍ INFORMACE  
 • Simulace, pilotní fáze a p řechodné období  
507 K návrhu bylo nebo bude stanoveno p řechodné období. 
550 • Srovnávací tabulka  
 
CS 7   CS Po členských státech se vyžaduje, aby Komisi sd ělily znění vnitrostátních provád ěcích 
předpisů k dané sm ěrnici a srovnávací tabulku mezi ustanoveními t ěchto předpisů a 
této směrnice. 
570 • Podrobné vysv ětlení návrhu  
ZÁKLADNÍ PARAMETRY 
Podle zavedené zásady je DPH spot řební daní. Jakékoli zm ěny pravidel o míst ě 
poskytování služeb by se tedy v nejvyšší možné mí ře měly řídit zásadou, že ke zdan ění 
by mělo dojít v míst ě skutečné spotřeby. Avšak nem ělo by to vést k dalším 
povinnostem, které by se mohly považovat za nep řiměřené, zatěžující nebo 
nepraktické. 
Na rozdíl od DPH ze služeb poskytovaných osobám povinným k dani není možné, aby 
si DPH ze služeb poskytovaných osobám nepovinným k dani (kone čným 
spotřebitelům) zákazník ode četl. Vzhledem k tomu, že neod čitatelná DPH je sou částí 
příjmů z DPH členských stát ů, je ještě důležitější zajistit, aby se pokud možno 
dodržovala zásada zdan ění v místě spotřeby. 
ZJIŠTĚNÉ PROBLÉMY A NAVRHOVANÉ ZM ĚNY NÁVRHU KOMISE 
KOM(2003) 822 
Podle obecného pravidla se za místo pos kytování služeb považuje místo, kde má 
poskytovatel sídlo své hospodá řské činnosti nebo stálou provozovnu, z níž službu 
poskytuje, a nemá-li takové sídlo či provozovnu, místo, kde má trvalé bydlišt ě, 
popřípadě místo, kde se obvykle zdržuje. K tomuto obecnému pravidlu však existuje 
řada výjimek, které mohou zm ěnit místo zdan ění podle charakteru poskytované služby. 
Pokud jde o služby poskytované osobám ne povinným k dani, existují výjimky týkající 
se služeb vztahujících se k nemovitosti, dále p řepravy cestujících a zboží, kulturních, 
uměleckých, sportovních, v ědeckých a vzd ělávacích činností, prací na movitém 
hmotném majetku a ve zvláštních p řípadech nehmotných služeb, a to v četně 
autorských práv, patent ů, propaga čních služeb, profesionálních služeb (nap ř. techniků, 
advokátů, atd.), poskytování zam ěstnanců, nájmu movitého hmotného majetku, 
telekomunikací, rádiového a televizního vysíl ání a elektronicky pos kytovaných služeb. 
Struktura t ěchto pravidel p ůsobí řadu problém ů, které jsou ješt ě závažnější v případech, 
kdy mohou být služby osobám ne povinným k dani poskytovány na dálku, aniž by byl 
zaveden n ějaký ochranný mechanismus. 
1. Obecné pravidlo V současné době platí obecné pravidlo, že ke zdan ění dochází v míst ě, kde je usazen 
poskytovatel služeb. Ve v ětšině případů dochází podle tohoto pravidla ke zdan ění 
v místě skutečné spotřeby. To platí zejména o p řípadech, kdy jsou služby poskytovány 
lokálně. Také pro poskytovatele služeb je snadné se tímto pravidlem řídit, jelikož 
potřebuje znát pouze právní p ředpisy týkající  se DPH svého členského státu.  
Zdanění v místě spotřeby by se sice nejsnadn ěji uskutečnilo zdan ěním služeb v míst ě, 
kde dochází k jejich skute čnému využití nebo p řevzetí, avšak zkušenosti ukazují, že 
 
CS 8   CS v mnohých p řípadech je velice t ěžké stanovit, kde je daná služba využita nebo 
převzata. A čkoli z čistě teoretického pohledu na DPH je to z řejmě nejsprávn ější 
pravidlo, které by se m ělo uplatňovat, aby se pln ě dodržel charakter DPH jako 
spotřební daně, nepovažuje se za vhodné je použít jako obecné pravidlo, p ředevším 
kvůli praktickým problém ům spojeným s ur čením tohoto místa v p řípadech, kdy jsou 
služby využity nebo p řevzaty v právních řádech různých zemí. Navíc by to zp ůsobilo 
zbytečné administrativní zatížení pro podnikání. 
Alternativou by bylo zdanit veškeré služby poskytované osobám nepovinným k dani 
v místě, kde je usazen zákazník. Takové řešení by však také zp ůsobilo nep řiměřené 
administrativní zatížení hospodá řských subjekt ů, protože by vždy musely ur čovat 
místo usazení zákazníka a bez zavedení mechanismu centrálního p řístupu by se musely 
nechávat zaregistrovat v každém členském stát ě, ve kterém mají zákazníky nepovinné 
k dani, a vybírat a odvád ět daň těmto členským stát ům. Krom ě toho by se tím 
způsobilo další administrativní zatížení správc ů daně a přitom by to nep řineslo žádnou 
zásadnější výhodu pro kvalitu kont rol. To v žádném p řípadě neodpovídá záv ěrům z 
lisabonského summitu. Vzhledem k tomu, že neexistuje mechanismus, který by 
umožnil vybírat da ň v členských státech spot řeby, aniž by p ůsobil zbyte čné 
administrativní komplikace, je proto nereálné zda ňovat veškerá pln ění poskytovaná 
konečným zákazník ům v místě spotřeby. 
Tomuto zatížení je možné se vyhnout, pokud se stávající pravidlo zachová jako obecné 
pravidlo. Toto pravidlo ve v ětšině případů splňuje cíl zdan ění v místě spotřeby a pro 
poskytovatele je velice jednoduché se jím řídit, nebo ť poskytovateli sta čí uplatňovat 
vnitrostátní pravidla o DPH a nemusí zjiš ťovat totožnost zákazníka. Potvrdilo to velké 
množství reakcí zaslaných v rámci ve řejné konzultace. Po zohledn ění uvedených 
skutečností se navrhuje zachovat místo usazen í poskytovatele služeb jako obecné 
pravidlo. 
2. Zvláštní pravidla Ačkoli ve většině případů podle hlavního pravidla opravdu dochází ke zdan ění v místě 
skutečné spotřeby, existuje nicmén ě řada oblastí, pro které jsou zapot řebí zvláštní 
pravidla. Jedná se o oblast i, ve kterých by zachování  stávajících pravidel p ůsobilo 
podnikům praktické obtíže, pokud by se p řijala navrhovaná úpr ava služeb podnik ům 
(B2B), aniž by došlo k odpovídajícím zm ěnám týkajícím se služeb zákazník ům (B2C); 
nebo ve kterých by se stávaj ící pravidla ukázala být nep řiměřená či nepraktická; nebo 
ve kterých se stávající pravidla ne řídí zásadou zdan ění v místě spotřeby v oblasti se 
značným finan čním významem. Po zohledn ění zatížení, jednoduchosti a dodržování 
zásady zdan ění v míst ě spotřeby bylo rozhodnuto v n ěkterých dalších oblastech 
zachovat stávající zvláštní pravidla. Byly vybrány následující oblasti, ve kterých se 
považuje za nutné v zájmu administrativy a politik p řipustit některé výjimky z 
obecného pravidla. 
2.1. Nemovitosti (stávající čl. 9 odst. 2 písm. a)) 
První výjimkou by byla nutnost zachovat stávající pravidlo v souvislosti se službami 
vztahujícími se k nemovitosti. Toto pravidlo se uplat ňuje poměrně jednozna čně a 
obvykle vede ke zdan ění v míst ě spotřeby služeb. Krom ě toho v této oblasti často 
dochází k osvobození od dan ě, které má zase vliv na nárok na odpo čet daně.  
 
CS 9   CS Jelikož Komise již v návrhu týkajícím se služeb podnik ům (B2B) navrhovala zachovat 
tuto výjimku vztahující se na pln ění poskytovaná osobám povinným i nepovinným 
k dani, nejsou nutné žádné další zm ěny. 
2.2. Přeprava cestujících (stávající čl. 9 odst. 2 písm. b)) 
Přeprava cestujících se v sou časné době, v rámci výjimky, zda ňuje úměrně k pokrytým 
vzdálenostem. Uplat ňování uvedeného pravidla v rámci vnit řního trhu, kde neexistují 
daňové hranice, je nepraktické a obtížn ě. Znamená to, že autobusová spole čnost 
přepravující turisty z Pa říže do Amsterdamu musí na jednotlivé p říslušné úseky cesty 
uplatnit DPH Francie, Belgie a Nizozemska a odvést odpovídající částku DPH 
daňovému orgánu každého z t ěchto členských stát ů. V praxi je uvedené pravidlo 
poměrně zatěžující a zú častněným subjekt ům se velice obtížn ě uplatňuje. 
Vzhledem k tomu, že daný problém bylo velice obtížn ě řešit pouze v souvislosti s 
osobami povinnými k dani, aniž by se z ohlednily služby tohot o druhu poskytované 
osobám nepovinným k dani, p ůvodní návrh týkajíc í se služeb podnik ům (B2B) se 
uvedenou problematikou nezabýval. Danou otázku m ěl vyřešit budoucí návrh týkající 
se služeb poskytovaných zákazník ům (B2C).  
Uvažovalo se o možnosti zda ňovat služby p řepravy cestujících bez ohledu na použitý 
dopravní prost ředek v míst ě zahájení p řepravy. Shodovalo by se to s p ředchozími 
iniciativami a také je to v souladu s p ředchozími návrhy, avšak nem ělo by to zp ůsobit 
změny sazeb a osvobození od dan ě, které v sou časné době uplatňují na služby p řepravy 
cestujících jednotlivé členské státy. Jak však vyplývá z p ředchozích diskusí, takové 
pravidlo by daný problém nemuselo nutn ě vyřešit. Namísto toho by pravd ěpodobně 
způsobilo další problémy, jelikož by vytvo řilo prostor pro vy hýbání se dani 
prostřednictvím p řemístění přepravních služeb. 
Z reakcí v rámci konzultace je patrné, že se problémy v tomto odv ětví nepoda ří vyřešit 
pouhou zm ěnou pravidel o míst ě poskytování služeb. P řes problémy se stávajícími 
pravidly by je proto v ětšina subjekt ů radši zachovala, dokud Komise nep ředloží návrh, 
který nebude řešit pouze místo poskytování služeb p řepravy cestujících, nýbrž také 
odstraní sou časné narušování hospodá řské soutěže, ke kterému v tomto odv ětví 
dochází v souvislosti s DPH a da ňovým osvobozením uplat ňovanými v členských 
státech v rámci jednotlivých druh ů přepravy. Spole čnosti, které v sou časné době musí 
účtovat DPH ze svých služeb p řepravy cestujících, nebyly p řesvědčeny, že by jim 
zdanění v místě zahájení p řepravy uleh čilo situaci.  
Podle stávajícího pravidla dochází ke zdan ění služeb p řepravy cestujících na základ ě 
pokrytých vzdáleností, což zaru čuje, že da ň připadne členskému státu spot řeby. Po 
nahrazení tohoto pravidla pravidlem o zdan ění v místě zahájení p řepravy, což je jediná 
možná alternativa uvedená ve studiích provedených Komisí, by p řepravní služby 
nebyly zdan ěny v míst ě spotřeby stejnou m ěrou. Zatížení v souvislosti s nutností 
rozdělovat ceny podle pokrytých vzdáleností v každém členském stát ě by se navíc díky 
mechanismu centrálního p řístupu snížilo. 
Za těchto okolností navrhuje Komise zachovat stávající pravidlo beze zm ěn. Původně 
navrhované zn ění je mírn ě pozměněno, aby lépe odráželo stávající zn ění. 
2.3. Přeprava zboží uvnit ř Společenství (stávající čl. 28b část C odst. 2) 
 
CS 10   CS U služeb týkajících se p řepravy zboží uvnit ř Společenství poskytovaných osobám 
neidentifikovaným pro ú čely DPH se podle stávajícího pr avidla za místo poskytování 
služeb považuje místo odeslání. Z toho plyne, že p řepravní spole čnosti, která provádí 
přeshraniční stěhování pro osobu nepovinnou k dani, vzniká da ňová povinnost k DPH 
v členském stát ě, kde přeprava za čala. Takové spole čnosti mají proto da ňovou 
povinnost k DPH ve všech členských státech, ze kterých provád ějí stěhování. 
Dotčeným hospodá řským subjekt ům to sice p řipadá pom ěrně zatěžující, avšak návrat k 
obecnému pravidlu ani k pokrytým vzdálenostem by nebyl vhodný. Panuje totiž obava, že při zdanění takových služeb v míst ě, kde je usazen poskytovatel služeb, by mohlo 
docházet k p řemístění poskytovatele služeb bu ď do členského státu s p říznivější sazbou 
DPH nebo dokonce do zem ě mimo EU. Tuto obavu sdílela v rámci ve řejné konzultace 
celá řada respondent ů. Za těchto okolností se up řednostňuje zachování uvedené 
výjimky, na kterou si subjekty již zvykly. 
Hlavní nevýhoda daného pravidla spo čívá v tom, že st ěhovací firmy jsou nuceny plnit 
veškeré povinnosti k DPH v každém členském stát ě, ze kterého za čínají provád ět 
stěhování. Tento problém by však mohlo do zna čné míry vy řešit zavedení mechanismu 
centrálního p řístupu, který by t ěmto firmám umožnil soust ředit uvedené povinnosti na 
jediném míst ě.  
2.4. Restaura ční a stravovací služby (stávající čl. 9 odst. 1) 
Restaurační služby zahrnují celou škálu činností a aktivit, z ni chž poskytování jídel 
tvoří pouze jednu složku a u nichž služby do zna čné míry p řevládají. Takové služby, 
které jsou svým charakterem hmot né a poskytované pro okamžitou spot řebu na snadno 
identifikovatelném míst ě, by v rámci výjimky m ěly být zdan ěny v míst ě, kde je daná 
služba skute čně poskytována. Obvykle se toto míst o sice shoduje s místem, kde je 
usazen poskytovatel služeb, což je v sou časné době při zdaňování takových služeb 
rozhodujícím faktorem, ale není tomu tak ve všech p řípadech, zejména pokud jde o 
stravovací služby. V p řípadech, kdy tomu tak není, odpovídá pravidlo o tom, že za 
místo poskytování služeb se pov ažuje místo, kde se služby skute čně poskytují, lépe 
skutečnosti ohledn ě toho, kde dochází pro jakékoli zám ěry a účely ke spot řebě 
takových služeb. Také se tím zp ůsobem zajistí rovné podmínky mezi poskytovateli 
takových služeb. 
Aby se uvedeného výsledku dosáhlo, vkládá se do čl. 9f odst. 1 nové písmeno d). 
Avšak toto pravidlo by se nem ělo vztahovat na poskytování restaura čních nebo 
stravovacích služeb na palub ě lodí, letadel či ve vlacích b ěhem přepravy cestujících, 
jelikož by bylo velice obt ížné stanovit, kde je daná služba skute čně poskytována. 
Namísto toho by se takové služby m ěly zdaňovat podobn ě jako v případě poskytování 
zboží na palub ě lodí, letadel či ve vlacích v míst ě zahájení p řepravy cestujících. 
Navrhuje se proto vložit do čl. 9d odst. 1 nový druhý pododstavec o tom, že za místo 
poskytování restaura čních a stravovacích služeb b ěhem přepravy cestujících osobám 
povinným k dani na palub ě lodí, letadel či ve vlacích se považuje místo zahájení dané 
přepravy. Podobné ustanovení se vloží jako nový druhý odstavec do článku 9f o 
poskytování takových služeb zákazník ům nepovinným k dani. 
 
CS 11   CS 2.5. Nájem dopravního prost ředku (stávající čl. 9 odst. 1) 
Má se za to, že nájem dopravního prost ředku se poskytl nikoli v míst ě využití 
dopravního prost ředku, nýbrž – v zájmu zjednodušení a v souladu s obecným 
pravidlem – v míst ě, kde má poskytovatel služeb sídlo své hospodá řské činnosti. 
Vzhledem k tomu, že dopravní prost ředek může snadno p řekročit hranice, toto pravidlo 
náležitě nezajišťuje, že DPH p řipadne členskému státu spot řeby. Pro vy řešení tohoto 
problému je nutné danou  oblast upravit zvláš ť. 
Jelikož je obtížné, ne-li nemožné, ur čit místo využití dopravního prost ředku, je t řeba 
pro stanovení da ňové povinnosti k DPH zavést prakti cké pravidlo. V rámci návrhu 
týkajícího se služeb podnik ům (B2B) se tento problém řešil změnou místa zdan ění u 
dlouhodobého nájmu dopravního prost ředku na místo, kde je podle obecného pravidla 
usazen zákazník. Pouze u krátkodobého nájmu by se podle návrhu týka jícího se služeb 
podnikům (B2B) za místo poskytování služeb  považovalo místo, kde je usazen 
poskytovatel služeb, a to za p ředpokladu, že se daný dopravní prost ředek využívá ve 
stejném členském stát ě. V praxi to znamená zdan ění v místě, kde zákazník povinný 
k dani převezme daný dopravní prost ředek, pokud není poskytovatel služeb usazen v 
jiném členském stát ě. 
Nebylo by žádoucí mít jiný soubor pravidel pro nájem dopravního prost ředku podle 
toho, zda je zákazník osobou povinnou k dani či nikoli. Z reakcí na ve řejnou konzultaci 
vyplývá, že tato p ředstava dot čená odvětví velmi znepokojuje. V zájmu konzistentnosti 
by bylo logické p řizpůsobit pravidla o službách poskytovaných zákazník ům (B2C) 
pravidlům navrhovaným pro služby poskytované podnik ům (B2B). 
V případě krátkodobého nájmu by tak spole čnost nabízející nájem nemusela ov ěřovat, 
zda je zákazník soukromou osobou či osobou povinnou k dani. Spole čnost by 
jednoduše vym ěřila DPH v členském stát ě, ve kterém daná osoba p řevezme daný 
dopravní prost ředek, aby ho tam krátkodob ě užívala. Pokud jde o dlouhodobý nájem, 
obavy vyjád řené odvětvím ohledn ě služeb podnik ům (B2B) se rovn ěž týkají služeb 
zákazníkům (B2C). Stávající pravidlo, podle kterého dochází ke zdan ění v místě, kde 
je usazen poskytovatel služeb, vede k p řemisťování spole čností půjčujících automobily 
do členských stát ů, které na nájem automobil ů uplatňují nízké sazby DPH, nebo které 
(v případě firemních zákazník ů) mají příznivější pravidla pro odpo čty. Z toho d ůvodu 
je nutné zavést pravidla, na jejichž základ ě se bude platit DPH v členském stát ě 
spotřeby. Za takové místo se z praktických d ůvodů považuje místo, kde je usazen 
zákazník. Pokud je zákazník osobo u nepovinnou k dani, nese za da ň odpovědnost 
poskytovatel služeb. Pro poskytova tele služeb to v praxi p řináší tu nevýhodu, že jsou 
nuceni plnit své povinnosti k DPH v každém členském stát ě, ve kterém mají zákazníky 
nepovinné k dani. Tento problém by však do zna čné míry vy řešilo zavedení 
mechanismu centrálního p řístupu, které by t ěmto spole čnostem umožnilo soust ředit 
uvedené povinnosti na jednom míst ě. 
Z toho důvodu se navrhuje vložit do článku 9f nový odstavec 3, kt erým se stanoví, že 
za místo poskytování služeb v p řípadě dlouhodobého nájmu osobám nepovinným 
k dani se považuje místo, kde je zá kazník usazen, kde má trvalé bydlišt ě, či kde se 
obvykle zdržuje. V p řípadě krátkodobého nájmu by se za místo poskytování služeb 
považovalo místo, kde je dopravní prost ředek skute čně předán k dispozici osob ě 
nepovinné k dani. Tento ods tavec také obsahuje de finici dlouhodobého nájmu. 
 
CS 12   CS 2.6. Výstavy, veletrhy, kulturní akce, oce ňování movitého hmotného majetku a 
práce na movitém hmotném majetku (stávající čl. 9 odst. 2 písm. c)) 
V případě kulturních, um ěleckých, sportovních, zábavních nebo podobných služeb 
dochází podle stávajícího pravidla ke zdan ění v místě, kde jsou takové služby skute čně 
poskytovány. Totéž platí o služ bách vztahujících se k oce ňování movitého hmotného 
majetku a práci na movitém hmotném majetku. Obecn ě panuje shoda v tom smyslu, že 
obvykle na základ ě tohoto pravidla dochází ke zdan ění v míst ě spotřeby. Úprava 
stávajícího pravidla by mohla zp ůsobit další problémy (nap ř. přemístění hospodá řských 
subjektů) a zcela jist ě by se odchýlila od zásady zdan ění v míst ě spotřeby. 
Administrativní zatížení dot čených poskytovatel ů služeb by bylo možné zmírnit 
prostřednictvím navrhovaného mechanismu centrálního p řístupu. 
Uvedené stávající pravidlo je tedy t řeba ponechat beze zm ěn, avšak je nutné zajistit, 
aby se vztahovalo pouze na služby vyžadující p řítomnost osob. Jinak by se 
poskytovatelé služeb, u nichž p řítomnost osob není nutná (zejména v p řípadě 
vzdělávání a výuky a na dálku), mohli p řemístit do členských stát ů, které na takové 
služby uplat ňují příznivější sazby DPH, a to zejména pokud jsou tyto služby 
poskytovány zákazník ům, kteří nemají nárok na odpo čet vstupní DPH. Tyto služby by 
se proto m ěly zdaňovat v míst ě, kde se nachází zákazník, podobn ě jako tomu je u 
jiných služeb, které se mohou poskytovat na dálku.  
K tomuto ú čelu bude upraven čl. 9f odst. 1 písm. c), aby se vylou čila výuka bez 
fyzické přítomnosti poskytovatele služeb. 
2.7. Služby, které mohou být poskytovány na dálku (stávající čl. 9 odst. 1) 
Elektronicky poskytované služby, telekomunika ční služby a služby rozhlasového a 
televizního vysílání, jakož i výuka na dá lku se mohou poskytovat a poskytují osobám 
nepovinným k dani na dálku. Tímto zp ůsobem se také v rostoucí mí ře poskytují 
finanční služby. Jsou-li takové služby pos kytovány osobám povinným k dani, dochází 
k jejich zdan ění v členském stát ě zákazníka, což je prav idlo zachované v novém 
návrhu týkajícím se služeb poskytovaných podnik ům (B2B). Jsou-li takové služby 
poskytovány osobám nepovinným k dani, dochází k jejich zdan ění v míst ě, kde je 
usazen poskytovatel služeb. 
Vzhledem k tomu, jak jednoduché je takové  služby poskytovat, hrozí velice reálné 
riziko, že by na rozhodnutí poskytovatele služeb ohledn ě umístění jeho hospodá řské 
činnosti mohla mít vliv otázka sazby DP H, a to tím spíš, pokud poskytuje služby 
zákazníkům, kteří nesou plné zatížení DPH. Z empirických d ůkazů vyplývá, že 
s přijetím nových pravidel o elektronických sl užbách si poskytovatelé elektronických 
služeb usazení mimo EU zakládají stálou provozovnu v členském stát ě 
s nejpřitažlivějšími sazbami DPH, odkud poskytují služby všem svým zákazník ům po 
celé EU. Podobn ě také spole čnosti v EU m ění své místo usazení, aby tak využili této 
konkuren ční výhody. 
V takových p řípadech se již nedodržuje obecná zásada o zdan ění v místě spotřeby ani 
zásada o obchodu za rovných podmínek. Je to p říčinou obav n ěkterých členských stát ů, 
jak bylo zd ůrazněno při několika příležitostech a v poslední dob ě během diskusí 
v Radě ohledně návrhu týkajícího se služeb podnik ům (B2B).  
 
CS 13   CS Pro tento druh služeb poskytova ných osobám nepovinným k dani by m ělo dojít ke 
změně místa zdan ění z místa, kde je usazen poskyt ovatel služeb, na místo, kde se 
nachází zákazník, který danou službu p řijímá. V tomto okamžiku by se však uvedená 
výjimka nem ěla týkat finan čních služeb, z nichž v ětšina je v sou časné dob ě 
osvobozena. Úpravou t ěchto služeb by se m ěl zabývat souhrnný návrh o zdan ění 
finančních služeb.  
Na základ ě tohoto pravidla by poskytovatel služeb m ěl daňovou povinnost k DPH 
v členských státech, ve kterých jsou jeho zákazníci usazeni nebo mají bydlišt ě, v sazbě 
DPH platné v každém konkrétním členském stát ě. Pravděpodobně z tohoto d ůvodu 
jsou reakce zaslané v rámci ve řejné konzultace od spole čností, které se tímto druhem 
činností zabývají, p řevážně velice negativní. Dot čeným hospodá řským subjekt ům to 
sice přinese další administrativní zatížení, avšak v ětšinu takto zp ůsobených potíží by 
mohlo vy řešit, kdyby se tyto hospodá řské subjekty rozhodly pro uvedený mechanismus 
centrálního p řístupu, čímž by bylo možné plnit veškeré dané povinnosti 
prostřednictvím jediného místa, a kdyby k tomuto ú čelu byly k dispozici elektronické 
prostředky. Komise je proto hluboce p řesvědčena, že tento návrh m ůže plně přispět ke 
zjednodušení pouze pokud jej bude doprov ázet mechanismus centrálního p řístupu. Bez 
tohoto zjednodušení by pozm ěněná pravidla p řinesla nep řiměřené administrativní 
zatížení podnik ů a byla by výrazn ě v rozporu s lisabonskou strategií. 
Uvedené pravidlo by se vztahovalo na vešk eré poskytovatele služeb bez ohledu na to, 
zda jsou usazeni v EU či mimo EU. S poskytovateli služeb usazenými v zemi, která 
není členem EU, by se tedy zacházelo stejn ě jako s poskytovateli usazenými v EU a 
také by se museli řídit stejnými pravidly, v četně povinnosti odvád ět náležitou DPH 
každému členskému státu, ve kterém  mají k DPH povinnost. V sou časné době jsou 
podle dočasného zvláštního pravidla služby pos kytované elektronicky poskytovateli 
usazenými mimo EU zákazník ům v EU nepovinným k dani zdanitelné v míst ě, kde je 
usazen zákazník. Toto pravidlo spole čně se zvláštním režimem stanoveným v článku 
26c uvedené sm ěrnice poskytovatelé elektronicky poskytovaných služeb usazení mimo 
EU dodržovali bez potíží. Zatímco výb ěr daně je v prvé řadě záležitostí členských 
států, v souvislosti s p řezkumem ú činnosti sm ěrnice 2002/38/ES poskytly členské státy 
Komisi informace v tom smyslu, že k 30. červnu 2004 bylo zaznamenáno 617 platných 
registrací neusazených osob povinných k dani , které využívaly zjednodušeného režimu. 
V roce před 30. červnem 2004 odvedly tyto neusazené osoby povinné k dani DPH ve 
výši 90 315 000 EUR. 
V červnu roku 2004 Komise také uspo řádala seminá ř v souvislosti s programem 
Fiscalis, na kterém se dis kutovalo o praktickém provád ění uvedené sm ěrnice. Členské 
státy vyjád řily s jejím užitkem a uplatn ěním spokojenost. Podle navrhovaných pravidel 
se proto do časné pravidlo v článku 9 odst. 2 písm. f) stane trvalým. Část, která se 
vztahuje na článek 26c uvedené sm ěrnice, se v sou časné dob ě řeší v rámci 
navrhovaného obecného mechanismu centrálního p řístupu. 
K tomuto ú čelu se navrhuje nejd říve zrušit článek 9g, který se vzhledem k zavedení 
nového článku 9g stane nadbyte čným. Za druhé se navrhuj e nahradit první odstavec 
článku 9g zn ěním, které se bude týkat služeb, jež mohou být poskytovány osobám 
nepovinným k dani na dálku. Na základ ě tohoto nového odstavce 1 budou následující 
služby zdanitelné v míst ě, kde je usazen zákazník nepovinný k dani: elektronicky 
poskytované služby, telekomunika ční služby, služby rozhlasového a televizního 
 
CS 14   CS vysílání a výukové služby poskytované bez fyzické p řítomnosti poskytovatele služby. 
Komise se domnívá, že je lepší zam ěřit se na ty služby, u kterých jednozna čně hrozí 
reálné riziko narušení hospodá řské soutěže nebo p řemístění podnikatelské činnosti, 
spíše než obecn ě popisovat veškeré služby, které mohou být poskytovány na dálku. 
V neposlední řadě, aby hospodá řské subjekty mohly nadále p oužívat stávající pravidla 
o stanovení místa zdan ění služeb poskytovanýc h elektronicky zákazník ům nepovinným 
k dani, Komise navrhuje, aby tato pr avidla vstoupila v platnost nejpozd ěji dne 
1. července 2006. 
2.8. Služby poskytované zprost ředkovateli (s távající čl. 28c část E odst. 3) 
Pokud zprost ředkovatelé poskytují služby kone čným spot řebitelům, kteří nejsou 
identifikováni pro ú čely DPH, dochází ke zdan ění těchto služeb v míst ě, kde je 
zdaněno hlavní pln ění, kterého se tyto služby t ýkají (dodání zboží nebo poskytnutí 
služeb, p řípadně pořízení uvnit ř Společenství). Jelikož není vždy snadné se tímto 
pravidlem řídit, uvažovalo se o zdan ění služeb poskytovaných zprost ředkovateli 
v místě, kde je zprost ředkovatel usazen. Podobná zm ěna však vzbuzuje ur čité obavy, 
protože služby poskytované zprost ředkovateli usazenými mimo Spole čenství by unikly 
zdanění, přestože by se týkaly činností v EU. Následné narušení hospodá řské soutěže 
by se ješt ě mohlo zhoršit p řemístěním poskytovatel ů služeb, a to i v rámci EU, do 
členských stát ů s nižšími sazbami DPH. Toto riziko je pro uve dený druh služeb 
obzvláště vysoké, nebo ť nevyžadují p říliš mnoho vybavení, kancelá řského prostoru, 
atd. Tyto obavy rozhodn ě sdílí velká část odvětví, která reagovala v rámci ve řejné 
konzultace, zejména odv ětví přepravy, provozovatelé soubor ných služeb pro cesty, 
pobyty a zájezdy a cestovní kancelá ře. 
Na základ ě těchto argument ů a vzhledem ke skute čnosti, že nevýhody spojené s 
dodržováním dalších pravidel a s narušením hospodá řské soutěže vyvolané dan ěmi 
jednoznačně převažují nad výhodami plynoucími z jakékoli zm ěny systému, který – a č 
není ideální – díky hospodá řských subjekt ům časem začal fungovat, navrhuje Komise 
zachovat stávající místo poskytování služeb zprost ředkovateli zákazník ům nepovinným 
k dani. Nicmén ě namísto zachování t ěchto pravidel ve stávající form ě by se v zájmu 
přehlednosti m ěla shrnout po jediného ustanovení. Za tímto ú čelem by se článek 9i, 
který se stane článkem 9h, m ěl změnit takovým zp ůsobem, aby jednozna čně stanovil, 
že místem poskytování takových služeb bude místo, kde se uskute ční hlavní zdanitelné 
plnění. Výjimky stanovené v p ůvodním zn ění článku 9i se zrušují, aby se ustanovení 
vztahovalo na veškeré služby poskytované zprost ředkovateli zákazník ům nepovinným 
k dani. 
2.9. Poskytovatelé služeb a p říjemci usazení v zemi, která není členem EU (stávající 
čl. 9 odst. 2 písm. e) a f)) 
Pokud jsou služby, na které se vztahuje stávající čl. 9 odst. 2 písm. e), poskytovány 
zákazníkům, kteří nejsou usazeni ve Spole čenství, místo poskytování služeb se v 
současné době nachází mimo Spole čenství. Tuto situaci je t řeba zachovat.  
Pokud poskytovatel služeb usazený v zemi, která není členem EU, poskytuje služby 
v oblasti elektronického obchodu, telekom unikací a rozhlasové ho a televizního 
vysílání, podle stáva jících pravidel m ůže takovému poskytovateli vzniknout da ňová 
povinnost k DPH v členském stát ě, ve kterém je usazen zákazník nepovinný k dani, 
 
CS 15   CS nebo v členském stát ě, ve kterém je daná služba skute čně využita nebo p řevzata. Tato 
ustanovení byla zahrnuta, aby se  zajistila spravedlivá hospodá řská soutěž mezi 
poskytovateli usazenými v EU i mimo EU p ři poskytování takových služeb 
zákazníkům nepovinným k dani v EU. Tato pravidla z ůstanou zachována a budou 
zapracována do revidovaného článku 9h, který se stane článkem 9g. 
Vzhledem k tomu, že na tato ustanovení se nyní vztahují články 9g a 9h, navrhuje se 
změnit článek 9j, který bude od této chvíle článkem 9i, zrušením odkazu na písmena 
h), j), k) a l). 
2.10. Ustanovení o zamezení (stávající čl. 9 odst. 3) 
Podle stávajících pravidel se členské státy nemusí řídit žádným pravidlem týkajícím se 
místa pln ění, pokud je zapot řebí zamezit dvojímu zdan ění, nezdan ění nebo se 
vypořádat s narušením hospodá řské soutěže. Toto pravidlo má omezenou p ůsobnost, 
neboť se vztahuje pouze na pln ění, která upravuje čl. 9 odst. 2 písm. e). Avšak návrh 
týkající se služeb podnik ům (B2B) již po čítal s rozší řením tohoto pravidla na veškerá 
ustanovení ohledn ě místa pln ění, a to jak pro osoby povinné k dani, tak pro osoby 
k dani nepovinné. Proto nejsou zapot řebí žádné další zm ěny.  
2.11. Vým ěna informací pomocí systému vým ěny informací v oblasti DPH (VIES) 
Ve svém p ůvodním návrhu Komise navrhla zavést pr o osoby povinné k dani povinnost 
uvádět služby v souhrnných výkazech, čímž by se umožnila vým ěna informací mezi 
členskými státy pomocí systému vým ěny informací VIES, s ú činkem od 1. ledna 2008. 
Důvodem bylo to, že v dob ě podání návrhu Komise hodlala vypracovat studii 
proveditelnosti týkající se vylepšení sytému VIES. Uved ená studie je  již hotová a 
ukázala, že zahrnutí vým ěny informací o službách do stávajícího systému VIES je 
technicky proveditelné. Datum za čátku uvedené oznamovací povinnosti pro osoby 
povinné k dani bude tedy stejné jako datu m vstupu navrhovaných úprav v platnost, a 
sice 1. července 2006; konkrétní datu m 1. ledna 2008 se zrušuje. 
2.12. Technické zm ěny návrhu 
V neposlední řadě je nutné provést řadu technických zm ěn, aby se vyjasnila zn ění 
daných ustanovení a k řížové odkazy na články, které se tímto návrhem m ění.  
V čl. 1 odst. 2 se odstavce článku 9d o číslují a vkládá se nový odstavec 2. Dále se do 
definice dlouhodobého nájmu, která je nyní v odstavci 3, vkládá k řížový odkaz na 
odstavec 1. 
V čl. 9e odst. 1 se zrušu jí slova „a služeb zprost ředkovatel ů“, neboť se na ně nyní 
vztahuje nový článek 9h. 
Článek 9g se zrušuje a ozna čení písmen d řívějších článků 9(h), 9(i) a 9(j) se 
odpovídajícím zp ůsobem mění. 
V článku 9g se první odstavec nahrazuje  novým odstavcem 1 a odpovídajícím 
způsobem se upravuje odkaz v odstavci 2, který nyní zní: „Pro ú čely odst. 1 písm. b)“. 
V čl. 1 odst. 3 p ůvodního návrhu, kterým se m ění čl. 12 odst. 3 písm. a), se k řížový 
 
CS 16   CS odkaz na čl. 9j písm. k) nahrazuje odkazem na nový čl. 9g odst. 1 písm. a). 
V čl. 1 odst. 4 písm. b) se článek 21 ve zn ění článku 28g, do kterého se dopl ňuje nový 
odstavec 5, m ění tak, aby jednozna čně uváděl číslo uvedeného nového odstavce. 
Podobným zp ůsobem se do zn ění prvního pododstavce čl. 22 odst. 6 písm. b) ve zn ění 
článku 28h, pozm ěněného ustanovením čl. 1 odst. 5 návrhu týkajícího se služeb 
podnikům (B2B), dopl ňuje odkaz na písm. b). 
Šestý pododstavec, který byl p ůvodně připojen k čl. 22 odst. 6 písm. b) ve zn ění článku 
28g jako čl. 1 odst. 5 písm. c), se zrušuje. 
E-10036  
 
CS 17   CS  
2003/0329 (CNS) 
Pozměněný návrh 
SMĚRNICE RADY 
kterou se m ění směrnice 77/388/EHS, pokud jde o místo poskytování služeb 
RADA EVROPSKÉ UNIE, 
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského spole čenství, a zejména na článek 93 této 
smlouvy, 
s ohledem na návrh Komise1, 
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu2, 
s ohledem na stanovisko Evropského hospodá řského a sociálního výboru3, 
vzhledem k t ěmto důvodům: 
(1) Uskute čňování vnit řního trhu, globalizace, deregulace a technologické zm ěny 
dohromady zp ůsobily obrovské zm ěny v objemu a struktu ře obchodu se službami. 
Neustále p řibývají možnosti poskytovat řadu služeb na dálku. V reakci na to se 
postupně podnikají kroky, které mají pomo ci se s touto problematikou časem 
vypořádat, a mnoho vymezených služeb je v sou časné době zdaňováno podle zásady 
místa určení. 
(2) Řádné fungování vnit řního trhu vyžaduje zm ěnu směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 
17. května 1977 o harmonizaci právních p ředpisů členských stát ů týkajících se daní z 
obratu - Spole čný systém dan ě z přidané hodnoty: jednotný základ dan ě4, pokud jde o 
místo poskytování služeb, na základ ě strategie Komise o m odernizaci a zjednodušení 
fungování společného  systému DPH5. 
(3) Poskytování veškerých služeb by se v zásad ě mělo zdaňovat v míst ě, kde dochází k 
jejich skute čné spotřebě. Pokud by v tomto smyslu m ělo dojít ke zm ěně obecného 
pravidla pravidel  o místě poskytování služeb, byly by p řesto nutné  určité výjimky 
z tohoto obecného pravidla by z důvodů administrativy a politik přesto byly nutné .  
                                                 
1 Ú ř. věst. C, , s. 
2 Ú ř. věst. C, , s. 
3 Ú ř. věst. C, , s. 
4 Ú ř. věst. L 145, 13. 6. 1977, s. 1. Sm ěrnice naposledy pozm ěněná směrnicí 2003/92/ES (Ú ř. věst. 
L 260, 11.10.2003, s. 8). 
5 KOM(2000) 348 v kone čném znění. 
 
CS 18   CS (4) V p řípadě poskytování služeb osobám povinným k dani by se obecné pravidlo o míst ě 
poskytování služeb m ělo zakládat na tom, kde je usazen zákazník, spíš než na tom, 
kde je usazen poskytovatel služeb. 
(5) V p řípadě poskytování služeb osobám nepovinným k dani by se m ělo nadále 
postupovat podle obecného pravidla, že za mí sto poskytování služeb se považuje 
místo, kde má poskytovatel sídlo své hospodá řské činnosti. 
(6) Za ur čitých okolností nejsou obecná pravidla o míst ě poskytování služeb osobám 
povinným i nepovinným k da ni použitelná a uplat ňují se stanoven é výjimky. Dané 
výjimky by se m ěly převážně zakládat na stávajících kritériích a m ěly by odrážet 
zásadu zdan ění v míst ě spotřeby, přičemž by ovšem nem ěly pro určité hospodá řské 
subjekty p ředstavovat nep řiměřené administrativní zatížení. 
(7) Pokud jsou osob ě povinné k dani poskytnuty služby osobou, která není usazena ve 
stejném členském stát ě, měl by být povinný mechanismus p řenesení da ňové 
povinnosti (reverse charge), podle n ěhož by daná osoba povinná k dani m ěla ze 
služby, jež jí byla poskytnuta, sama vym ěřit příslušnou částku DPH. 
(8) Služby poskytované mezi r ůznými provozovnami osoby povinné k dani obecn ě 
nespadají do p ůsobnosti sm ěrnice 77/388/EHS. V zájmu v ětší právní jistoty by se 
tento postoj m ěl potvrdit v právních p ředpisech. 
(9) Sm ěrnice 77/388/EHS by proto m ěla být odpovídajícím zp ůsobem zm ěněna, 
PŘIJALA TUTO SM ĚRNICI: 
Článek 1 
Směrnice 77/388/EHS se m ění takto: 
1) V článku 6 se vkládá nový odstavec 6, který zní: 
„6. Pokud má jediná právnická osoba více než jednu stálou provozovnu, služby 
poskytované mezi danými provozovnami  se nebudou považovat za zdanitelná 
plnění.“ 
2) Článek 9 se nahrazuje tímto: 
„Článek 9 
Obecné pravidlo 
1. Za místo poskytování služeb osobám povi nným k dani se považuje místo, kde má 
zákazník sídlo své hospodá řské činnosti nebo stálou provozovnu, jíž je daná služba 
poskytována. 
 Pokud není možné ur čit, kde má osoba povinná k dani sídlo své hospodá řské činnosti 
nebo stálou provozovnu, považuje se za míst o poskytování služeb místo, kde má 
daná osoba povinná k dani trvalé bydlišt ě, popřípadě místo, kde se obvykle zdržuje. 
 
CS 19   CS 2. Za místo poskytování služeb osobám nepovi nným k dani se považuje místo, kde má 
poskytovatel služeb sídlo své hospodá řské činnosti nebo stálou provozovnu, z níž je 
daná služba poskytována. 
3. Pro ú čely odstavc ů 1 a 2, jedná-li se o osobu povinnou k dani, která zárove ň 
vykonává činnosti nebo uskute čňuje plnění, jež se nepovažují za zdanitelné dodávky 
zboží či poskytování služeb, se taková osoba  považuje za osobu povinnou k dani, 
pokud jde o veškeré služby poskytované této osob ě s výjimkou služeb pro její vlastní 
soukromou pot řebu nebo pro vlastní soukromou pot řebu jejích zam ěstnanců. 
Článek 9a 
Nemovitosti 
Za místo poskytování služeb vz tahujících se k nemovitosti v četně služeb realitních kancelá ří a 
odhadců nemovitostí, poskytování hotelového nebo podobného ubytování, ud ělování práv na 
užívání nemovitosti a služeb p ři přípravě a koordinaci stavebních  prací, jako jsou služby 
architektů a stavebního dozoru, se považuje místo, kde se nemovitost nachází. 
Článek 9b 
Přeprava cestujících 
Za místo poskytování služeb p řepravy cestujících se po važuje místo, kde se p řeprava 
uskutečňuje, s přihlédnutím k pokrytým vzdálenostem. 
Článek 9c 
Kulturní, um ělecké, sportovní, zábavní a podobné činnosti 
Za místo poskytování služeb souvisejících s kulturními, um ěleckými, sportovními, zábavními 
nebo podobnými činnostmi v četně činnosti organizátor ů takových činností a p řípadně též 
poskytování vedlejších souvisejí cích služeb, se považuje mí sto, kde jsou tyto služby skute čně 
poskytovány. 
Článek 9d 
Specifické služby poskytované osobám povinným k dani 
1. Za místo poskytování služeb osob ám povinným k dani, s výjimkou dlouhodobého 
nájmu či leasingu movitého hmotného majetku nebo prací na movitém hmotném 
majetku, se považuje místo, kde má poskytovatel služeb sídlo své hospodá řské 
činnosti nebo stálou provozovnu, z níž je služba poskytována, nebo místo, kde má 
trvalé bydlišt ě, popřípadě místo, kde se obvykle zd ržuje, a to pokud jsou spln ěny 
následující podmínky: 
 
CS 20   CS a) služby jsou poskytovány v členském stát ě, ve kterém je poskytovatel usazen, 
kde má stálou provozovnu nebo trvalé bydlišt ě, popřípadě kde se obvykle 
zdržuje ; 
b) služby vyžadují fyzickou p řítomnost poskytovatele služeb nebo hmotnou 
přítomnost prost ředků k poskytování služeb a zárove ň fyzickou p řítomnost 
zákazníka ; 
c) služby jsou poskytovány jedinci p římo a pro okamžitou spot řebu.  
2. Pokud jsou osobám povinným k dani poskytovány b ěhem přepravy cestujících 
restaurační a stravovací služby na palub ě lodí, letadel nebo ve  vlacích, za místo 
poskytování služeb se považuje místo zahájení p řepravy.  
3. Pro ú čely odstavce 1  se „dlouhodobým nájmem nebo leasingem“ rozumí  ujednání, 
které se řídí dohodou, umož ňující nep řetržitou držbu nebo používání movitého 
hmotného majetku po dobu delší než t řicet dnů. 
Článek 9e 
Přeprava zboží pro osoby nepovinné k dani 
1. Za místo poskytování sl užeb týkajících se p řepravy zboží, v četně přepravy uvnit ř 
Společenství a služeb zprost ředkovatel ů, osobám nepovinným k dani se považuje 
místo odeslání. 
2. Členské státy nemusí uplat ňovat daň na tu část přepravy zboží uvnit ř Společenství, 
která odpovídá cestám p řes vody, jež netvo ří součást území Spole čenství. 
3. „P řepravou zboží uvnit ř Společenství“ se rozumí p řeprava zboží, p ři níž se místo 
odeslání a místo ur čení nacházejí na území dvou r ůzných členských stát ů. 
4. Za p řepravu zboží uvnit ř Společenství se považuje p řeprava zboží, p ři níž se místo 
odeslání a místo ur čení nachází ve stejném členském stát ě, je-li tato p řeprava přímo 
vázána na p řepravu zboží, p ři níž se místo odeslání a místo ur čení nacházejí na území 
dvou různých členských stát ů. 
5. „Místem odeslání“ se rozumí místo, kde p řeprava zboží skute čně začíná, bez ohledu 
na pokrytou vzdálenost do místa, kde se zboží nachází, a „místem ur čení“ se rozumí 
místo, kde p řeprava zboží skute čně končí. 
Článek 9f 
Specifické služby poskytované osobám nepovinným k dani 
1. Za místo poskytování násled ujících služeb poskytovaných  osobám nepovinným 
k dani se považuje místo, kde jsou tyto služby skute čně poskytovány: 
a) vedlejší p řepravní služby, jako je nakládka , vykládka, manipulace a podobné 
služby jménem a na ú čet jiných osob; 
 
CS 21   CS b) oce ňování movitého hmotného majetku a pr áce na movitém hmotném majetku; 
c) služby související s v ědeckými a vzd ělávacími činnostmi, s výjimkou 
výukových služeb uvedených v čl. 9g odst. 1 písm. d) , včetně činnosti 
organizátor ů takových činností a p řípadně též poskytování  vedlejších 
souvisejících služeb ; 
d) restaura ční a stravovací služby.  
2. Pokud jsou osobám nepovinným k dani poskytovány b ěhem přepravy 
cestujících restaura ční a stravovací služby na palub ě lodí, letadel nebo ve 
vlacích, za místo poskytování služeb  se považuje místo zahájení p řepravy.  
3. Za místo poskytování dlouhodobého  nájmu nebo leasingu dopravního 
prostředku osobám nepovinným k dani se považuje místo, kde je zákazník 
usazen, kde má trvalé bydlišt ě nebo kde se obvykle zdržuje.  
 Za místo poskytování nájmu dopravního prost ředku, s výjimkou dlouhodobého 
nájmu nebo leasingu, se považu je místo, kde je dopravní prost ředek skute čně 
předán k dispozici osob ě nepovinné k dani.  
 „Dlouhodobým nájmem nebo leasingem dopravního prost ředku“ se rozumí 
ujednání, které se řídí dohodou, umož ňující nep řetržitou držbu nebo používání 
daného dopravního prost ředku po dobu delší než t řicet dnů. 
Článek 9g  
Elektronicky poskytované služby osobám nepovinným k dani  
Do 30.  června 2006 se za místo elektronicky pos kytovaných služeb osobám nepovinným 
k dani, zejména v četně služeb uvedených v  příloze L a služeb poskytovaných osobou 
povinnou k  dani, která má sídlo své hospodá řské činnosti mimo Spole čenství nebo tam má 
stálou provozovnu, z níž poskytuje danou službu, považuje místo, kde je osoba nepovinná k 
dani usazena, kde má své trvalé bydlišt ě nebo kde se obvykle zdržuje.  
Článek 9 g 
Služby, které mohou být poskytovány osobám nepovinným k dani na dálku  
1. Za místo poskytování následujících sl užeb osobám nepovinným k dani se 
považuje místo, kde je daná osob a usazena, kde má trvalé bydlišt ě nebo kde se 
obvykle zdržuje:  
a) elektronicky poskytované sl užby, zejména ty uvedené v p říloze L;  
b) telekomunika ční služby, v četně poskytování p řístupu do celosv ětových 
informačních sítí;  
c) služby rozhlasového a televizního vysílání;  
d) výuka poskytovaná bez fyzické p řítomnosti poskytovatele služeb.  
 
CS 22   CS 2. Pro ú čely odst. 1 písm. b)  se za „telekomunika ční služby“ považují  služby vztahující 
se k přenosu, vysílání a p říjmu signál ů, slov, obrazu a zvuku nebo informací jiného 
druhu po drát ě, radiovými, optickými nebo jinými prost ředky využívajícími 
elektromagnetických vln, v četně souvisejícího p řevedení či přidělení práv na užívání 
zařízení pro takový p řenos, vysílání či příjem. 
Článek 9 h 
Služby poskytované osobám nepovinným k dani zprost ředkovatelem  
Za místo poskytování služeb  osobám nepovinným k dani zprostředkovatelem , který jedná 
jménem a na ú čet jiných osob, se –  pokud jsou takové služby sou částí jiných pln ění než 
plnění uvedených v  článcích 9e a 9j – považuje místo, kde se uskute čnilo hlavní zdanitelné 
plnění podle ustanovení článků 9a až 9g a 9i . 
Článek 9 i 
Služby osobám nepovinným k dani mimo Spole čenství 
Za místo poskytování následujících služeb poskytovaných  osobě nepovinné k dani, která je 
usazena nebo má trvalé bydlišt ě nebo se obvykle zdržuje mimo Spole čenství, se považuje 
místo, kde je daná osoba usazena, kde má trvalé bydlišt ě nebo kde se obvykle zdržuje: 
a) p řevody a poskytnutí autorských práv, patent ů, licencí, ochranných známek a 
podobných práv; 
b) propaga ční služby; 
c) služby poradc ů, technik ů, poradenských organizací, advokát ů, účetních a další 
podobné služby, jakož i zpracování dat a poskytování informací; 
d) závazek zcela nebo z části nevykonávat podnikatelskou činnosti nebo neuplat ňovat 
právo uvedené v tomto článku; 
e) bankovní, finan ční a pojiš ťovací operace v četně zajištění, s výjimkou nájmu 
bezpečnostních schránek; 
f) poskytování zam ěstnanců; 
g) nájem movitého hmotného majetku, s výjimkou všech forem dopravy a všech 
ostatních vozidel; 
h) telekomunika ční služby, v četně poskytování p řístupu do celosv ětových informa čních 
sítí; 
h) poskytování p řístupu do distribu čních soustav zemního ply nu a elektrické energie, 
přeprava nebo p řenos prost řednictvím t ěchto soustav a poskytování dalších 
bezprostředně souvisejících služeb . 
j) služby rozhlasového a televizního vysílání;  
 
CS 23   CS k) elektronicky poskytované sl užby, zejména ty uvedené v p říloze L;  
l) služby zprost ředkovatel ů, kteří jednají jménem a na ú čet třetích osob, poskytují -li 
služby citované v tomto článku.  
Článek 9 j 
Zamezení dvojího zdan ění 
K zamezení dvojího zdan ění, nezdan ění nebo narušení hospodá řské soutěže mohou členské 
státy v souvislosti s poskytováním služeb uvedených v článcích 9 až 9i :  
a) považovat místo poskytování služeb, n achází-li se v tuzemsku, za místo nacházející 
se mimo Spole čenství , pokud ke skute čnému využití nebo  převzetí služeb dochází 
mimo Spole čenství;  
b) považovat místo poskytování slu žeb, nachází-li se mimo Spole čenství, za místo 
nacházející se v tuzemsku , pokud ke skute čnému využití nebo  převzetí služeb 
dochází v tuzemsku.“  
3) V čl. 12 odst. 3 písm. a) se čtvrtý pododstavec nahrazuje tímto: 
 „T řetí pododstavec se nevztahuje na služby uvedené v čl. 9g odst. 1 písm. a) .“ 
4) Článek 21 ve zn ění článku 28g se m ění takto: 
a) v odstavci 1 se písmeno b) nahrazuje tímto: 
„b) osoby povinné k dani, kterým jsou poskytovány služby uvedené v čl. 9 
odst. 1, pokud jsou služby poskytovány osobou povinnou k dani, která není usazena v tuzemsku;“ 
b) doplňuje se nový odstavec 5, který zní: 
„5.
 V případech, kdy se zdanitelné pln ění uskute čňuje 
prostřednictvím provozovny osoby povinné k dani, která se nenachází 
v tuzemsku, a kdy má uvedená osoba zárove ň provozovnu v témže 
členském stát ě jako zákazník, se uvedená osoba povinná k dani bude pro 
účely odstavc ů 1 a 2 považovat za neusazenou v tuzemsku.“ 
5) Čl. 22 odst. 6 písm. b) ve zn ění článku 28h sm ěrnice 77/388/EHS se m ění takto: 
a) První pododstavec se nahrazuje tímto: 
b) „Každá osoba povinná k dani, která má identifika ční číslo pro ú čely daně 
z přidané hodnoty, p ředloží rovn ěž souhrnný výkaz všech po řizovatelů, 
kteří mají identifika ční číslo pro ú čely daně z přidané hodnoty, kterým 
dodala zboží za podmínek stanovených v čl. 28c části A písm. a) a d), 
jakož i souhrnný výkaz p říjemců plnění uvedených v pátém pododstavci, 
kteří mají identifika ční číslo pro ú čely daně z přidané hodnoty, a 
 
CS 24   CS souhrnný výkaz o zákaznících povinných k dani, kterým poskytla služby 
za podmínek stanovených v čl. 9 odst. 1 .“  
b) Třetí pododstavec se nahrazuje tímto: 
„V souhrnném výkazu budou uvedeny tyto údaje: – identifika ční číslo pro ú čely daně z přidané hodnoty p řidělené osob ě 
povinné k dani v tuzemsku, pod kt erým dodala zboží v souladu s 
podmínkami stanovenými v čl. 28c části A písm. a) a pod kterým 
poskytla služby v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 9 odst. 1, 
– identifika ční číslo pro ú čely daně z přidané hodnoty každého 
pořizovatele zboží nebo p říjemce služeb v jiném členském stát ě, pod 
nímž mu bylo zboží dodáno nebo služby poskytnuty, 
– u každého po řizovatele zboží nebo p říjemce služeb celková hodnota 
zboží nebo služeb poskytnutých osobou povinnou k dani. Tyto částky se 
přiznávají za kalendá řní čtvrtletí, v jehož pr ůběhu vznikla da ňová 
povinnost.“ 
c) Vkládá se šestý pododstavec, který zní:
 
„Pokud jde o služby, ustanovení prvního a t řetího pododstavce se použije ode dne 
1. ledna 2008.“  
6) Části C, D, E a F článku 28b se zrušují.  
Článek 2 
1. Členské státy uvedou v ú činnost právní a správní p ředpisy nezbytné pro dosažení 
souladu s touto sm ěrnicí nejpozd ěji do 1. července 2006 . Neprodlen ě sdělí Komisi 
znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními t ěchto předpisů a této 
směrnice. 
Tato opat ření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto sm ěrnici nebo 
musí být takový odkaz u činěn při jejich úředním vyhlášení. Zp ůsob odkazu si stanoví 
členské státy. 
2. Členské státy sd ělí Komisi zn ění hlavních ustanovení vnitrostátních právních 
předpisů, které přijmou v oblasti p ůsobnosti této sm ěrnice. 
 
CS 25   CS Článek 3 
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie . 
Článek 4 
Tato směrnice je ur čena členským stát ům. 
V Bruselu dne […]. 
 Za Radu 
 p ředseda/předsedkyně