DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. ÚVOD – PROč JE NUTNÁ REFORMA 1.1. Systém financování EU je zastaralý Systém financování EU se od roku 1957 zásadně vyvinul. Nejprve spočíval hlavně na příspěvcích členských států. Počínaje rokem 1970 začal fungovat systém vlastních zdrojů zaručující autonomii financí EU. Ten byl původně založen primárně na tradičních vlastních zdrojích spojených s politikami EU, ale postupný rozvoj zdrojů z DPH a HND znamenal posun směrem k financování převážně založeném na statistických úhrnech, jež nevykazují žádnou vazbu na priority politik EU. Souběžně s tímto vývojem složení vlastních zdrojů bylo zavedeno několik opravných mechanismů na základě zásad stanovených evropským summitem ve Fontainebleau v červnu 1984. Především zásada, že „ každý členský stát, který nese rozpočtovou zátěž, která je v poměru k jeho relativní prosperitě nadměrná, může v příslušnou dobu využít opravy “. Tyto mechanismy jsou souborem rozličných opatření, jež jsou výsledkem po sobě jdoucích jednání, která postupně přidávala nová opatření ke stávajícím opravám. Zpráva o fungování systému vlastních zdrojů[1] ukazuje, že současný systém financování si u většiny hodnotících kritérií vede špatně. Systém financování je neprůhledný a tak složitý, že jenom málo specialistů zcela rozumí jeho fungování. To omezuje demokratický dohled nad systémem. Navíc mnoho členských států považuje systém za nespravedlivý. Velcí přispěvatelé do rozpočtu považují své čisté příspěvky za příliš velké, zatímco skupina členských států, jež těží z politik přerozdělování, jako je soudržnost, čelí zvýšeným příspěvkům do rozpočtu za účelem financování opravných mechanismů. Ještě podstatnější je zřejmě skutečnost, že způsob, jakým je rozpočet EU financován – příspěvky z členských států do EU jsou ze strany mnohých vnitrostátních politiků chápány pouze jako výdaje – vytváří nevyhnutelně napětí, které znepříjemňuje každou debatu o rozpočtu EU. Postupný rozvoj opravných mechanismů je pak jedním z příznaků tohoto problému. Dalším je tlak na předurčení vnitrostátních přídělů. Zvětšování důrazu na úzký účetní přístup, jehož hlavním cílem je maximalizovat návratnost vložených prostředků, znamená daleko více než jen podbarvení veřejné debaty o hodnotě výdajů EU. Vede rovněž některé lidi k pochybování o samotných přínosech členství v EU. Obtíže, se kterými se v EU potýkal proces uzavírání dohod o rozpočtových záležitostech ve 21. století, jsou částečně důsledkem neodpovídající organizace veřejných financí EU. Po mnoho let se k financování EU přistupovalo jako k účetnímu mechanismu s dvěma cíli: zajistit dostatečné financování výdajů EU a začlenit zvyšující se počet opravných mechanismů. Jak je vysvětleno výše, tento přístup narazil na své limity. Nyní je čas uvažovat o jiném přístupu k financování EU. 1.2. Nové pojetí financování EU Zásadní výzvy v oblasti veřejných financí a nově se objevující priority mají dopad na hluboce zakořeněné představy o rozpočtu EU. Objevuje se nové pojetí financování EU, založené na dvou pilířích. Za prvé, systém financování EU může hrát významnou roli v celkových snahách Unie o rozpočtovou konsolidaci. V návaznosti na globální hospodářskou a finanční krizi byl do roku 2010 celkový roční schodek 27 členských států EU odhadován na 826,9 miliard EUR[2]. Schodky veřejných financí v několika největších členských státech byly vlastně větší, než je celková výše rozpočtu EU. Poslední měsíce ještě více odhalily přetrvávající obtíže, kterým čelí některé členské státy. Úsilí o rozpočtou konsolidaci bude ještě ztíženo náklady na stárnutí obyvatelstva[3] a jinými výzvami, jako např. změna klimatu. V této souvislosti pět hlav států a vlád zdůraznilo, že „příští víceletý finanční rámec přijde v době, kdy členské státy vyvíjejí výrazné úsilí o očištění veřejných financí“[4]. Další posilování rozpočtové kázně na úrovni EU ovlivní všechny aspekty rozpočtu EU – nikoli pouze výdaje EU, ale také příjmy EU. Rozvoj systému vlastních zdrojů přispěje k úsilí členských států o širší rozpočtovou konsolidaci. Postupné zavádění nových zdrojů otevírá cestu snížení dalších zdrojů, postupně, nebo naráz. Následkem toho se příspěvky členských států do rozpočtu EU zmenší a členské státy budou mít dodatečný manévrovací prostor pro správu nedostatkových vnitrostátních zdrojů. Jak je uvedeno v přezkumu rozpočtu EU, u zavedení nových vlastních zdrojů se „nejedná o spor týkající se výše rozpočtu, jde o diskusi ohledně správné kombinace zdrojů“[5]. Za druhé, kromě tradičních vlastních zdrojů (hlavně cla pocházející z celní unie) nemají zdroje EU v současnosti téměř žádnou vazbu na cíle politik EU, nebo je nijak nepodepírají. Nicméně, jak uvádí přezkum rozpočtu EU, zavedení nových vlastních zdrojů by mohlo „odrážet postupnou změnu orientace rozpočtové struktury na politiky, jež jsou blíže občanům EU, a na poskytování evropských veřejných statků a vyšší přidané hodnoty EU. Mohlo by podporovat a úzce souviset s dosahováním významných politických cílů v EU i celém světě, například ve vztahu k rozvoji, změně klimatu nebo finančním trhům“. Mohou se rozvinout nové toky příjmů, jež by využívaly nadnárodního přístupu a kritického množství, kterého je možno dosáhnout na úrovni EU. Činnost na úrovni EU může být přínosná tam, kde mobilita některých daňových základů je příliš vysoká, než aby mohl členský stát účinně jednat sám, nebo tam, kde dochází k roztříštěnosti vnitřního trhu v důsledku omezené činnosti jenom některých členských států. V tomto ohledu je zvláště relevantní otázka zdanění finančního sektoru. Ve svém sdělení z října 2010 o zdanění finančního sektoru Komise uvedla, že nové daně ve finančním sektoru by „mohly přispět k vytvoření podmínek pro udržitelnější rozvoj, jak je uveden ve strategii Evropa 2020“[6]. Komise oznámila, že na podzim předloží legislativní návrh pro daň EU z finančních transakcí. Navíc další rozvoj systému DPH v souvislosti s novým vlastním zdrojem by mohl také posílit vnitřní trh a být prospěšný pro výkonnost hospodářství. Proměna základů systému financování EU vyvolá debatu o výskytu zvláštních zdrojů, zcela mimo účetní přístup omezený na výpočet čistých zůstatků. Současně je potřeba zachovat důležité prvky stávajícího systému financování, jako jsou tradiční vlastní zdroje a dodatečný vlastní zdroj z HND umožňující rozpočtovou stabilitu a vyrovnaný rozpočet. Vyrovnaného rozpočtu může ale být dosaženo s menším dodatečným vlastním zdrojem z HND a se zcela jinou kombinací zdrojů. 1.3. Lisabonská smlouva vytváří nový právní rámec Smlouva o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) zavedla podstatné změny nejen v rozpočtovém procesu EU, ale také ve způsobu, jakým je rozpočet EU financován. Dvě ustanovení Smlouvy si v tomto ohledu zaslouží zvláštní pozornost: 1. Ustanovení čl. 311 odst. 3 Smlouvy o fungování EU nyní stanoví, že Rada „může zřídit nové kategorie vlastních zdrojů nebo zrušit stávající kategorii“ v souvislosti s rozhodnutím o vlastních zdrojích. To otevírá cestu ke snížení počtu stávajících vlastních zdrojů a vytvoření nových. 2. Ustanovení čl. 311 odst. 4 Smlouvy o fungování EU nově stanoví. že „Rada přijme zvláštním legislativním postupem formou nařízení prováděcí opatření pro systém vlastních zdrojů Unie, pokud je tak stanoveno rozhodnutím [o vlastních zdrojích]“. Toto ustanovení zavádí možnost v prováděcím nařízení definovat zvláštní prováděcí opatření týkající se systému vlastních zdrojů v mezích stanovených rozhodnutím o vlastních zdrojích. Návrhy Komise plně využívají těchto nových možností a navrhují vyloučení vlastního zdroje z DPH a vytvoření nových vlastních zdrojů. Dále navrhují novou organizaci prováděcích opatření pro systém vlastních zdrojů. Příležitost, kterou tento nový rámec nabízí, byla využita k tomu, aby se systém stal dostatečně flexibilní v mezích a rámci stanovených rozhodnutím o vlastních zdrojích. Stalo se tak díky tomu, že všechna praktická opatření pro zdroje Unie, jež by měly být spravovány zjednodušeným postupem, byla vložena do prováděcího nařízení a nikoli do rozhodnutí samotného. Tyto návrhy odrážejí záměry zákonodárce, jež formuloval Konvent o budoucnosti Evropy a jež podpořila následná mezivládní konference. 2. TřI NÁVRHY – JEDNO ROZHODNUTÍ Navrhované rozhodnutí o vlastních zdrojích zahrnuje tři hlavní prvky: zjednodušení příspěvků členských států, zavedení nových vlastních zdrojů a reforma opravných mechanismů. Zpráva Komise o fungování systému vlastních zdrojů ukazuje, jakou mají tyto návrhy vzájemnou vazbu a jak se navzájem doplňují. Dohromady tyto návrhy představují vyvážený balíček, na který je nutno nahlížet jako na celek v kontextu jediného rozhodnutí. 2.1. Zjednodušení příspěvků členských států Komise navrhuje, aby byl zrušen vlastní zdroj z DPH a souběžně byly zavedeny vlastní zdroje nové. Tyto návrhy jsou v souladu se stanovisky, jež vyjádřila většina členských států a orgánů EU v rámci konzultací spojených s přezkumem rozpočtu. Stávající vlastní zdroj z DPH je složitý a vyžaduje mnoho administrativní práce pro harmonizaci základu a ve srovnání s vlastním zdrojem z HND nabízí malou nebo žádnou přidanou hodnotu. Jeho odstranění zásadním způsobem zjednoduší příspěvky států a sníží administrativní zátěž jak pro Komisi, tak pro členské státy. Když se vezmou v úvahu složitá administrativa spojená s tímto vlastním zdrojem a současné nízké sazby uplatňované na tento zdroj, bylo by jeho postupné odstraňování, krok za krokem, méně efektivní než jeho kompletní zrušení ke stanovenému datu. Navrhuje se proto jeho zrušení k datu 31. prosince 2013. Pokud by rozhodnutí vstoupilo v platnost později, bude toto ustanovení uzákoněné se zpětnou platností v souladu s obvyklou praxí u minulých revizí rozhodnutí o vlastních zdrojích. Určení 31. prosince jako konečného data umožní vyhnout se výpočtu zdrojů pro část daného roku. Na základě ukončení vlastního zdroje z DPH budou nutná další opatření: vypořádání se s ročními přiznáními k DPH za rok předcházející ukončení zdroje, zpracování roční bilance DPH, provedení kontroly přesnosti výpočtů, dokončení cyklu dohledu, vypořádání se s nedořešenými výhradami, případy porušení předpisů, opravami a sladěními účtů. Definitivní ukončení všech činností spojených s vlastním zdrojem z DPH bude trvat několik let. 2.2. Zavedení nových vlastních zdrojů V rámci přezkumu rozpočtu EU Komise určila šest možných kandidátů na vlastní zdroje. Byly podrobeny důkladné analýze, obzvláště na pozadí hodnotících kritérií stanovených v přezkumu rozpočtu. Tato analýza upozornila na následující klíčové prvky: 3. Zdanění finančních transakcí (FTT) by mohlo představovat nový tok příjmů, který by mohl snížit stávající příspěvky členských států, poskytnout vnitrostátním vládám dodatečný manévrovací prostor a přispět k obecnému úsilí o rozpočtovou konsolidaci. Ačkoli v některých členských státech v omezené podobě již určitá forma zdanění finančních transakcí existuje, analýza jasně ukázala, že opatření na úrovni EU by se mohlo ukázat jako efektivnější a účinnější než nekoordinovaná opatření členských států, vzhledem k míře přeshraniční činnosti a vysoké mobility daňových základů. Navíc by mohlo pomoci snížit současnou roztříštěnost vnitřního trhu. Komise na podzim 2011 proto předloží návrh pro daň EU z finančních transakcí. Daň z finančních transakcí, jež by mohla být vybírána na úrovni EU, by zmenšila potíže spojené se zásadou spravedlivého vyrovnání ( juste retour ), ke kterým v současném systému dochází. Iniciativa EU bude představovat první krok směrem k uplatnění FTT na globální úrovni. 4. Rozvoj nového zdroje z DPH by dal nový podnět rozvoji vnitřního trhu díky posílení harmonizace vnitrostátních systémů DPH. Nový zdroj z DPH by byl jedním z aspektů výrazně revidovaného systému DPH v EU v návaznosti na Zelenou knihu o budoucnosti DPH. Nová iniciativa bude zahrnovat zrušení několika výjimek, jež mají neblahý vliv na fungování vnitřního trhu, a opatření na boj proti podvodům s DPH v EU. 5. Analýza ukázala, že tyto vlastní zdroje by mohly být zavedeny na úrovni EU během období 2014–2020 po proběhnutí přiměřeně dlouhé fáze technické přípravy. Kombinace těchto vlastních zdrojů by ve srovnání se zavedením pouze jednoho nového vlastního zdroje přinesla dodatečné výhody. Zajistila by spravedlivé rozložení dopadu napříč různými členskými státy a kritické množství potřebné k tomu, aby byly stávající příspěvky členských států do rozpočtu EU zásadně sníženy. Na základě této analýzy Komise navrhuje zavést vlastní zdroj z daně z finančních transakcí nejpozději od 1. ledna 2018 a nový zdroj z DPH nejpozději od 1. ledna 2018. Načasování zavedení těchto nových vlastních zdrojů vychází z času potřebného pro dokončení právního rámce a přijetí a provedení příslušných právních předpisů. Komise předloží do konce roku 2011 příslušné podrobné nařízení nebo revize stávajících právních aktů a také příslušná prováděcí nařízení v souladu s čl. 322 odst. 2 Smlouvy o fungování EU. Tabulka níže shrnuje následný očekávaný dopad na strukturu vlastních zdrojů. Ukazuje posun od stávajících příspěvků států směrem k novým vlastním zdrojům. Nové vlastní zdroje by financovaly zhruba 40 % výdajů EU. Tradiční vlastní zdroje by tvořily přibližně 20 % z celku. Vlastní zdroj z HND by i nadále zůstal nejdůležitějším zdrojem financujícím přibližně 40 % rozpočtu. Odhadovaný vývoj struktury financování EU (2012–2020) Návrh rozpočtu 2012 | 2020 | Miliardy EUR | % vlastních zdrojů | Miliardy EUR | % vlastních zdrojů | Tradiční vlastní zdroje | 19,3 | 14,7 | 30,7 | 18,9 | Stávající příspěvky států z nichž | 111,8 | 85,3 | 65,6 | 40,3 | vlastní zdroj z DPH | 14,5 | 11,1 | - | - | vlastní zdroj z HND | 97,3 | 74,2 | 65,6 | 40,3 | Nové vlastní zdroje z nichž | - | - | 66,3 | 40,8 | Nový zdroj z DPH | - | - | 29,4 | 18,1 | Daň EU z finančních transakcí | - | - | 37,0 | 22,7 | Vlastní zdroje celkem | 131,1 | 100,0 | 162,7 | 100,0 | 2.3. Reforma opravných mechanismů Evropská rada na svém zasedání ve Fontainebleau v roce 1984 stanovila důležité zásady pro zajištění spravedlivého rozpočtu EU. Především uvedla, že „výdajová politika je nezbytným prostředkem k řešení problému rozpočtových nevyvážeností“. Nicméně přiznala, že „každý členský stát, který nese rozpočtovou zátěž, která je v poměru k jeho relativní prosperitě nadměrná, může v příslušnou dobu využít opravy“. V následujících rozhodnutích o vlastních zdrojích byly tyto zásady potvrzeny a důsledně uplatňovány. Dnes jsou dočasné mechanismy opravy poskytovány čtyřem členským státům, ale skončí v roce 2013. Oprava poskytovaná Spojenému království a úlevy pro její financování pro čtyři členské státy (Německo, Nizozemsko, Rakousko a Švédsko), stejně jako skrytá oprava spočívající v ponechání si, coby nákladů na výběr, 25 % z částek vybraných členskými státy na tradiční vlastní zdroje, se budou nadále uplatňovat do té doby, než vstoupí v platnost nové rozhodnutí o vlastních zdrojích. V souvislosti s touto důkladnou revizí financování EU je nutné znovu posoudit tyto opravné mechanismy. Z analýzy současného systému vyplynula dvě důležitá zjištění: Za prvé, objektivní situace některých členských států se časem výrazně změnila. To musí být v opravných systémech řádně zohledněno. Na základě zásad z Fontainebleau byla oprava pro Spojené království v momentě svého zavedení v roce 1984 zcela odůvodněná. V té době bylo Spojené království, jeden z nejchudších členských států, zároveň jedním z největších čistých přispěvatelů do rozpočtu EU, jež sestával primárně z výdajů na zemědělství. Přispívalo poměrně velkou částkou do systému financování EU, který do velké míry závisel na vlastním zdroji z DPH. Tento základ byl ve Spojeném království obzvláště velký. Objektivní okolnosti, o něž se současné opravné mechanismy opírají, se od roku 1984 zásadně změnily. Podíly SZP na rozpočtu EU a financování z DPH se výrazně snížily. Co je však nejdůležitější, Spojené království je nyní jedním z bohatších členských států EU. Na základě těchto skutečností a hodnocení rozpočtového břemene Spojeného království a relativní prosperity ve srovnání s ostatními členskými státy by oprava pro Spojené království měla být přehodnocena. Vývoj klíčových parametrů (1984–2011) 1984 | 2005 | 2011 | Podíl SZP na rozpočtu (% z celku) | 69 % | 50 % | 44 % | Příspěvek z DPH (% z celku) | 57 % | 16 % | 11 % | Prosperita Spojeného království (HND na obyvatele PPS) | 93 % z EU-10 | 117 % z EU-25 | 111 % z EU-27 | Zdroj: Evropská komise, GŘ pro rozpočet Na základě finančního rámce na období 2014–2020 navrhovaného Komisí[7] a umožňujícího dokonce, aby plné náklady na rozšíření byly spravedlivě rozděleny mezi bohatší členské státy, by se ukázalo, že omezený počet členských států, včetně Spojeného království, bude stále čelit rozpočtovému břemenu, které může být považováno za nadměrné ve srovnání s jejich relativní prosperitou. Toto rozhodnutí proto navrhuje zahrnout od roku 2014 dočasné opravy ve prospěch Německa, Nizozemska, Švédska a Spojeného království. Tyto opravy musí mimo jiné zohlednit významné změny financování EU zavedené tímto rozhodnutím a vývoj výdajů navržený ve finančním rámci včetně završení zaváděcího období pro výdaje v členských státech, které přistoupily k EU v letech 2004 a 2007, a vysokou míru prosperity dosažené ve výše zmíněných členských státech. Za druhé, nový systém opravy musí být transparentní a jednoduchý, skutečně otevřený veřejné a parlamentní kontrole, předvídatelný a účinný. Musí také zajistit rovné zacházení s členskými státy. Oprava pro Spojené království, jak je vypočítávána dnes, je nesmírně složitý mechanismus Zahrnuje ve své podstatě zvrácené hospodářské pobídky, v neposlední řadě automatické zrušení (skrze snížení částky opravy) podpory EU placené Spojenému království například, pokud dojde ke katastrofám, např. povodním. Dává rovněž důvod úlevám ve financování opravy pro Spojené království pro Německo, Nizozemsko, Rakousko a Švédsko. Se zrušením vlastního zdroje z DPH nebudou k dispozici některá data nutná pro výpočet opravy pro Spojené království. To je další technický důvod pro důkladnou revizi tohoto mechanismu. Komise proto navrhuje nový systém jednorázových snížení, jež by ke dni 1. ledna 2014 nahradil všechny dřívější opravné mechanismy. Přeměna současných oprav na jednorázové hrubé snížení plateb z HND nabízí zřetelné výhody ve srovnání s jakýmkoli jiným vzorcem, včetně všeobecného opravného mechanismu, který Komise navrhovala již v roce 2004[8]. Částky jednorázových snížení jsou založeny na aktuálních předpokladech nezávislých na zavedení nových vlastních zdrojů. S aktualizacemi oprav pro Spojené království na léta 2010, 2011 a 2012 bude z důvodů koherence a kontinuity nakládáno podle starého systému, nicméně oprava na rok 2013, jež by měla být zahrnuta do rozpočtu na rok 2014, již bude nahrazena novým systémem oprav jednorázovými platbami. Tyto opravy budou financovány spravedlivým a transparentním způsobem, kde bude každý členský stát přispívat v poměru vůči své relativní prosperitě (definované na základě HND při tržních cenách). V duchu stejné transparentnosti navrhuje Komise zrušení skryté opravy spočívající v ponechání si, coby nákladů na výběr, 25 % z částek vybraných členskými státy na tradiční vlastní zdroje. S ohledem na návrh začlenit opravy do jednorázových snížení plateb by si členské státy měly takto ponechat maximálně 10 % v souladu s systémem platným do roku 2000. 3. BALÍK VLASTNÍCH ZDROJů 3.1. Právní nástroje Smlouva o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) obsahuje ustanovení, o které se opírá systém financování EU, a obzvláště jeho vlastní zdroje. Potvrzuje klíčovou úloha rozhodnutí o vlastních zdrojích, jež by mělo zahrnout hlavní prvky systému. Smlouva o fungování EU také zahrnuje dvě ustavení týkající se provádění rozhodnutí o vlastních zdrojích, namísto pouze jednoho v předešlé Smlouvě o Evropském společenství: 6. Ustanovení čl. 311 odst. 4 Smlouvy o fungování EU nově stanoví. že „Rada přijme zvláštním legislativním postupem formou nařízení prováděcí opatření pro systém vlastních zdrojů Unie, pokud je tak stanoveno rozhodnutím [o vlastních zdrojích]. Rada rozhoduje po obdržení souhlasu Evropského parlamentu“. 7. Ustanovení čl. 322 odst. 2 Smlouvy o fungování EU stanoví, že „Rada na návrh Komise po konzultaci s Evropským parlamentem a s Účetním dvorem určí podrobnosti a postup, kterými se rozpočtové příjmy v rámci systému vlastních zdrojů Unie dávají k dispozici Komisi, a přijme opatření, která se v případě potřeby použijí ke krytí hotovostních nároků“. Prováděcí opatření pro systém vlastních zdrojů tedy vycházejí ze dvou článků Smlouvy o fungování EU a mají rozdílné postupy přijetí: souhlas Evropského parlamentu je nezbytný pro přijetí opatření podle čl. 311 odst. 4 Smlouvy o fungování EU a pro opatření podle čl. 322 odst. 2 je Evropský parlament konzultován. Prováděcí opatření podle čl. 311 odst. 4 Smlouvy o fungování EU mají být upravena v rozhodnutí o vlastních zdrojích, zatímco čl. 322 odst. 2 Smlouvy o fungování EU uvádí, že opatření musí vést k tomu, aby byl k dispozici příjem pro rozpočet EU, a v případě potřeby ke krytí hotovostních nároků. Na základě toho vyvstává otázka, které aspekty by měly být určeny v samotném rozhodnutí o vlastních zdrojích a která prováděcí opatření by měla být zahrnuta do jakých právních předpisů. Když byla vytvářena smlouva, záměrem zákonodárce bylo, že „by systém zdrojů měl rozlišovat mezi dvěma právními základy, každý s vlastním odlišným postupem. Jeden pro stanovení stropu pro vlastní zdroje, a tudíž velikost rozpočtu Unie, a pro vytváření nových zdrojů, na který by se vztahoval složitější postup podle [Smlouvy] [...]; a druhý týkající se praktických postupů pro zdroje Unie, na který by se vztahoval zjednodušený postup: přijetí Radou kvalifikovanou většinou […] se souhlasem Evropského parlamentu“[9]. Navrhovaná organizace právního rámce pro systém vlastních zdrojů jednoznačně z této logiky vychází, neboť v rozhodnutí o vlastních zdrojích ustavuje systém a praktické aspekty upravuje v příslušných prováděcích nařízení. 3.2. Klíčová úloha rozhodnutí o vlastních zdrojích Coby klíčový právní nástroj pro celý systém vlastních zdrojů bude rozhodnutí o vlastních zdrojích nadále zahrnovat hlavní prvky systému. V kontextu definovaném Smlouvou o fungování EU by nemělo být nutné je revidovat s každým novým finančním rámcem. Spíše by mělo vytvořit pevnou, stabilní a dlouhotrvající základnu, na které je postaven systém vlastních zdrojů. Jeho jednomyslné schvalování a ratifikace členskými státy umožňují plnou parlamentní kontrolu a zajišťují respektování státní suverenity. Návrh si v zásadě ponechává strukturu současného rozhodnutí o vlastních zdrojích a obsahuje mnohé ze stávajících ustanovení. Jsou v něm přesto zahrnuty některé podstatné úpravy: 8. ukončení vlastního zdroje z DPH ke dni 31. prosince 2013 a zahrnutí ustanovení o jeho postupném ukončení do závěrečných ustanovení; 9. seznam nových vlastních zdrojů včetně harmonogramu jejich zavedení a příslušných omezení pro jejich uplatnění. Především pak rozhodnutí obsahuje maximální limit na daňové sazby vztahující se na nové vlastní zdroje, zatímco prováděcí nařízení podle čl. 311 odst. 4 předkládá konkrétní sazby. Toto uspořádání umožňuje jak potřebnou kontrolu daňových sazeb ze strany členských států a jejich parlamentů, tak určitou flexibilitu ve vztahu k demokratickému dohledu Evropského parlamentu. Tato flexibilita bude obzvláště užitečná v počátečních fázích provádění nových vlastních zdrojů, kdy bude panovat největší nejistota ohledně konkrétních dopadů. Konkrétní sazby pro zdanění finančních transakcí budou navrženy na podzim spolu s konkrétním legislativním návrhem; 10. ustanovení o opravných mechanismech a ukončení současné opravy pro Spojené království. Rozhodnutí stanovuje jednorázové snížení plateb z HND přiřčené každému dotyčnému členskému státu na každý rok. V rozhodnutí je článek o financování těchto oprav, jež bude založeno na relativní prosperitě všech členských států; 11. odstranění ustanovení o definici HND pro účely vlastních zdrojů a přepočítání stropů vlastních zdrojů v případě zásadních změn HND. To je technická otázka, jíž se zabývá prováděcí nařízení podle čl. 311 odst. 4 Smlouvy o fungování EU; 12. zavedení nového článku upřesňující aspekty, jež mají být zahrnuty v prováděcích nařízeních v souladu s čl. 311 odst. 4 a čl. 322 odst. 2 Smlouvy o fungování EU. Ve srovnání s rozhodnutím o vlastních zdrojích 2007/436/ES je nově navrhované rozhodnutí o vlastních zdrojích transparentnější a jednoduše srozumitelné pro občany EU a členy Evropského parlamentu a vnitrostátních parlamentů. 3.3. Prováděcí nařízení Nové prováděcí nařízení v souladu s čl. 311 odst. 4 Smlouvy o fungování EU obsahuje všechna tato praktická opatření pro zdroje Unie, na než by se měl vztahovat zjednodušený postup, aby se systém stal flexibilním v rámci a mezích stanovených rozhodnutím o vlastních zdrojích, s výjimkou těch aspektů systému vlastních zdrojů, které se týkají poskytování vlastních zdrojů a krytí hotovostních nároků (viz oddíl 3.4 níže). Ustanovení obecné povahy, jež se uplatňují na všechny druhy vlastních zdrojů a u nichž je obzvláště nezbytný řádný parlamentní dohled, byla rovněž začleněna do tohoto prováděcího nařízení. Jedná se především o aspekty kontroly příjmů a dohledu nad nimi a související pravomoci inspektorů Komise. Proto lze v tomto prováděcím nařízení najít následující ustanovení, stanovená v souladu se seznamem sestaveným v rozhodnutí o vlastních zdrojích: 13. daňové sazby a sazby uplatňované na každý z vlastních zdrojů stanovených rozhodnutím. To umožňuje v rámci mezí stanovených rozhodnutím o vlastních zdrojích omezenou flexibilitu. Bez takové flexibility by byla narušena možnost učinit potřebné a včasné opravy ve vlastních zdrojích, protože na přijetí rozhodnutí o vlastních zdrojích se jinak vztahuje svazující a zdlouhavý postup; 14. referenční hrubý národní důchod (HND) v souladu s Evropským systémem národních a regionálních účtů (ESA) a ustanovení pro případ jeho podstatných změn (zpřesnění měření HND v souvislosti s revizí ESA může mít dopad na stropy vlastních zdrojů); 15. úprava ročního rozpočtového zůstatku. Zatímco je obecná zásada převodu přebytku stanovena v rozhodnutí, prováděcí opatření jsou stanovena v tomto nařízení; 16. ustanovení o kontrole a dohledu, včetně dodatečných požadavků na podávání zpráv. Některá tato opatření jsou v současnosti zahrnuta v nařízení č. 1150/2000, jmenovitě bod (3) a jisté aspekty bodu (4), jež se především týkají hlášení nároků, podvodů a nesrovnalostí a úprav pro poradní výbor pro vlastní zdroje (ACOR). Vzhledem k tomu, že tyto položky nemají přímý vztah s poskytováním vlastních zdrojů, ani krytím hotovostních nároků, je logické, že se objevují v prováděcím nařízení. Byla také využita příležitost pro zjednodušení současného právního rámce tím, že byla převzata a aktualizována ustanovení vztahující se k pravomocem a povinnostem inspektorů Komise, jež předtím byla součástí nařízení Rady č. 1026/99, které by přijetím tohoto nařízení tudíž mělo být zrušeno. V kombinaci s rozhodnutím o vlastních zdrojích toto prováděcí nařízení zajišťuje, že každá technická úprava systému bude předmětem nikoli pouze souhlasu vnitrostátních zákonodárných sborů, ale také souhlasu Evropského parlamentu. 3.4. Poskytování vlastních zdrojů Jako doplněk k rozhodnutí o vlastních zdrojích a prováděcímu nařízení v souladu s čl. 311 odst. 4 Smlouvy o fungování EU by nařízení podle čl. 322 odst. 2 Smlouvy o fungování EU mělo obsahovat prvky týkající se poskytování vlastních zdrojů a opatření ke krytí hotovostních nároků. Komise navrhuje dvoustupňový přístup. Za prvé, jako součást tohoto balíku vlastních zdrojů Komise navrhuje včlenit do nového nařízení Rady podle čl. 322 odst. 2 Smlouvy o fungování EU ustanovení potřebná k určení metod a postupu, podle nichž členské státy poskytují Komisi tradiční vlastní zdroje (TVZ) a vlastní zdroj z HND. Tento dokument také zahrnuje opatření, která se v případě potřeby použijí ke krytí hotovostních nároků. Tato praktická opatření provádí systém stanovený rozhodnutím o vlastních zdrojích s ohledem na ustavení TVZ, uchovávání podkladů, administrativní spolupráci, vedení účetních záznamů pro vlastní zdroje, harmonogram po poskytování vlastních zdrojů a jejich úpravy a, je-li to nutné, ustanovení o správě hotovosti a nenávratných částkách. V praxi návrh zapracovává ustanovení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000[10] s výjimkou těch, jež se přísně vzato netýkají poskytování TVZ a vlastního zdroje z HND nebo hotovostních nároků. Z důvodů srozumitelnosti a přehlednosti by tedy v souvislosti s balíkem vlastních zdrojů mělo být přepracováno nařízení č. 1150/2000. To nezahrnuje podstatné změny ve stávajících ustanoveních. Velmi malý počet podstatných změn je ale potřebný, aby se zohlednila zkušenost, kterou Komise nedávno nabyla s řízením TVZ a vlastního zdroje z HND. Za druhé, bude potřeba ustanovení k zohlednění navrhovaných nových vlastních zdrojů. Ta by mohla obsahovat definici uskutečnění zdanitelného plnění; daňové období pro propojení uskutečnění zdanitelného plnění s účetním záznamem; formu a četnost výkazu a prohlášení předložených Komisi; stanovení mechanismu, kterým by byla provedena platba nebo byly poskytnuty zdroje; uplatnitelné sankce; okolnosti, za kterých mohou být provedeny opravy a instrukce týkající se časového období pro uchovávání pokladů. Pro nově navrhované vlastní zdroje budou nutná ustanovení o příslušných tématech. Ta budou případně začleněna do zvláštních nařízení. 2011/0183 (CNS) Návrh ROZHODNUTÍ RADY o systému vlastních zdrojů Evropské unie (//ES, Euratom) RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 311 odst. 3 této Smlouvy, ve spojení se Smlouvou o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména s článkem 106a této Smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po předání návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[11], s ohledem na stanovisko Účetního dvora[12], s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[13], v souladu se zvláštním legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: 17. Systém vlastních zdrojů Unie musí zajistit dostatečné zdroje pro řádný rozvoj politik Unie při dodržení přísné rozpočtové kázně. Rozvoj systému vlastních zdrojů může a měl by také přispět k úsilí o širší rozpočtovou konsolidaci v členských státech a být v nejvyšší možné míře účasten na rozvoji politik Unie. 18. Veřejné konzultace, jež byly zahájeny v době příprav přezkumu rozpočtu EU, přinesly řadu příspěvků k fungování systému financování Unie. V nich zaznívala velká spokojenost s tradičními vlastními zdroji a existencí dodatečného zdroje k zajištění rozpočtové stability a vyrovnaných rozpočtů. Velký počet respondentů ovšem považoval za nutné odstranit všechny opravné mechanismy a ukončit vlastní zdroj z daně z přidané hodnoty (DPH). Konzultace rovněž ukázaly, že existuje široké spektrum názorů na zavedení nových vlastních zdrojů. 19. Ve svém sdělení ze dne 19. října 2010 o přezkumu rozpočtu EU[14] Komise poznamenala, že zavedení nové fáze do vývoje financování Unie by mohlo obsahovat tři úzce spojené oblasti. Jedná se o zjednodušení příspěvků členských států, zavedení jednoho nebo několika nových vlastních zdrojů a postupné ukončování všech opravných mechanismů. Při postupném zavádění změn by však měly zůstat zachovány základní prvky systému financování Unie: stabilní a dostatečné financování ročního rozpočtu Unie, dodržování rozpočtové disciplíny a mechanismus zajišťující vyvážený rozpočet. 20. Systém vlastních zdrojů by měl co nejvíce spočívat na autonomních vlastních zdrojích v duchu Smlouvy spíše než na finančních příspěvcích členských států, jež jsou z jejich strany vnímány jako státní výdaje. 21. Lisabonská smlouva přinesla změny ustanovení týkající se systému vlastních zdrojů, jež umožňují snížit počet stávajících zdrojů a vytvoření nových vlastních zdrojů. 22. Rozhodnutí o vlastních zdrojích může vstoupit v platnost teprve tehdy, až bude schváleno všemi členskými státy v souladu s jejich ústavními pravidly při plném respektování státní suverenity. 23. Stávající vlastní zdroj z DPH nemá oproti vlastnímu zdroji z hrubého národního důchodu (HND) téměř žádnou přidanou hodnotu. Vychází ze složitého matematického výpočtu a přispívá tak k neprůhlednosti příspěvků členských států do rozpočtu. Výpočet harmonizovaného základu a stávající limitující mechanismus způsobují, že neexistuje žádná přímá vazba mezi vlastním základem DPH v členském státě a jeho příspěvkem do ročního rozpočtu Unie. Ukončení vlastního zdroje z DPH v jeho současné podobě ke dni 1. ledna 2014 by mělo zjednodušit systém příspěvků. 24. Aby se více sblížily finanční nástroje Unie s prioritami politik Unie, snížily příspěvky členských států to ročního rozpočtu Unie a byla zajištěna účast na úsilí o rozpočtovou konsolidaci, mělo by toto rozhodnutí zahrnout nové vlastní zdroje – daň z finančních transakcí a nový zdroj z DPH. 25. Klíčové zásady, proměnné faktory a data pro úpravu právního rámce Unie pro účely nových vlastních zdrojů z daně z finančních transakcí a nového zdroje z DPH by měly být stanoveny v tomto rozhodnutí. 26. Evropská rada na svém zasedání ve Fontainebleau v roce 1984 uvedla, že výdajová politika je nezbytným prostředkem k řešení problému rozpočtových nevyvážeností. Nicméně přiznala, že každý členský stát, který nese rozpočtovou zátěž, která je v poměru k jeho relativní prosperitě nadměrná, může v příslušnou dobu využít opravy. Tyto zásady by měly být stvrzeny a důsledně uplatňovány. 27. Každý opravný mechanismus by měl úzce souviset s výdajovou politikou zakotvenou ve víceletém finančním rámci upraveným článkem 312 Smlouvy. Minulá nebo současná existence opravného mechanismu sama o sobě neodůvodňuje jeho zachování i v budoucnosti. Oprava by měla být transparentní a srozumitelná a měla by trvat pouze po dobu naplňování svého účelu, jak definovaly zásady z Fontainebleau. Neměla by pobízet k tomu, aby výdaje Unie nebyly vynakládány řádně. Těchto cílů může být nejlépe dosaženo prostřednictvím systému jednorázových snížení plateb z vlastního zdroje z HND. 28. Objektivní okolnosti, o něž se opravné mechanismy opírají, se časem zásadně změnily. Nicméně omezený počet členských států stále čelí rozpočtovému břemenu, které může být považováno za nadměrné ve srovnání s jejich relativní prosperitou. Toto rozhodnutí by proto mělo zahrnout dočasné opravy ve prospěch Německa, Nizozemska, Švédska a Spojeného království. Tyto opravy by měly mimo jiné zohlednit významné změny financování Unie zavedené tímto rozhodnutím a vývoj výdajů navržený ve finančním rámci včetně završení zaváděcího období pro výdaje v členských státech, které přistoupily k EU v letech 2004 a 2007, a zohlednit vysokou míru prosperity dosažené v Německu, Nizozemsku, Švédsku a Spojeném království. 29. Pro zajištění potřebné souběžnosti mezi víceletým finančním rámcem a prováděním opravných mechanismů by měl nový systém jednorázových snížení nahradit ke dni 1. ledna 2014 všechny předešlé opravné mechanismy. 30. Ponechávání si, coby nákladů na výběr, 25 % z částek vybraných členskými státy na tradiční vlastní zdroje je skrytý opravný mechanismus. S ohledem na návrh začlenit do opravných mechanismů jednorázová snížení plateb by si členské státy měly takto ponechat maximálně 10 % v souladu s systémem platným do roku 2000. 31. Pro zajištění přísné rozpočtové kázně a s ohledem na sdělení Komise ze dne 16. dubna 2010 o úpravě stropů pro vlastní zdroje a stropu pro prostředky na závazky na základě rozhodnutí uplatňovat na vlastní zdroje nepřímo měřené finanční zprostředkovatelské služby (FISIM)[15] by pro prostředky na platby měl strop pro vlastní zdroje odpovídat 1,23 % ze součtu HND členských států při tržních cenách a pro prostředky na závazky by měl být strop stanoven na 1,29 % ze součtu HND členských států. S cílem zachovat nezměněnu částku finančních zdrojů, která je poskytnuta Unii, je vhodné upravit tyto stropy vyjádřeně v procentech HND tam, kde novelizace nařízení Evropského parlamentu a Rady ze dne […] o Evropském systému národních a regionálních účtů v Evropské unii[16] s sebou nese podstatnou změnu v úrovni HND. Taková úprava by měla být provedena v souladu s postupem stanoveným v čl. 311 odst. 4 Smlouvy. 32. Aby mohlo být toto rozhodnutí provedeno, je nutné zajistit přijetí konkrétních prováděcích opatření. Proto ustanovení obecné povahy, jež se uplatňují na všechny druhy vlastních zdrojů a u nichž je obzvláště nezbytný řádný parlamentní dohled, by měla být začleněna do zvláštního prováděcího nařízení. Týká se to především postupu pro výpočet ročního rozpočtového zůstatku a jeho přidělení v rozpočtu a aspektů kontroly příjmů a dohledu nad nimi. Takové nařízení by také mělo zahrnout daňové sazby a sazby pro každý z vlastních zdrojů stanovených rozhodnutím a technické otázky vztahující se k HND, aby byla v rámci mezí stanovených tímto rozhodnutím umožněna omezená flexibilita. 33. Z důvodů koherence, kontinuity a právní jistoty musí být přijata ustanovení, jež se budou týkat přechodu od systému zavedeného rozhodnutím 2007/436/ES, Euratom ze dne 7. června 2007 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství[17] k systému postaveném na tomto rozhodnutí. Proto na základě ukončení vlastního zdroje z DPH by rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom mělo nadále za účelem výpočtu a úpravy příjmů vycházejících z použití sazby na základ DPH používat postupy pro jeho poskytování a opatření pro inspekci v závislosti na příslušných letech. S výpočtem opravy rozpočtových nevyvážeností poskytovaným Spojenému království pro období do roku 2012 by se navíc mělo nakládat v souladu s ustanoveními v rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom. Oprava poskytnutá Spojenému království na rok 2013, jež měla být zahrnuta do rozpočtu na rok 2014, by se měla nahradit jednorázovým hrubým snížením v roce 2014. 34. Rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom by mělo být zrušeno. 35. Pro účely tohoto rozhodnutí by všechny peněžní částky měly být uváděny v eurech a v běžných cenách. 36. S cílem zajistit přechod k novému systému vlastních zdrojů a shodu s rozpočtovým rokem by toto rozhodnutí mělo platit ode dne 1. ledna 2014, PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ: Článek 1 Předmět Toto rozhodnutí stanovuje pravidla pro přidělování vlastních zdrojů Unie za účelem zajištění financování ročního rozpočtu Unie. Článek 2 Kategorie vlastních zdrojů 1. Vlastní zdroje rozpočtu Unie tvoří tyto příjmy: a) tradiční vlastní zdroje sestávající z dávek, prémií, doplňkových nebo vyrovnávacích částek, dodatkových částek nebo položek, cel stanovených ve společném celním sazebníku a dalších poplatků, současných i budoucích, zavedených orgány Unie v obchodě se třetími zeměmi a cel na výrobky spadající do působnosti Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli, která pozbyla platnosti, jakož i dávek a dalších poplatků stanovených v rámci společné organizace trhu s cukrem; b) daň z finančních transakcí v souladu s [legislativní akt] (EU) č. […/…] s uplatňovanými daňovými sazbami nepřekračujícími … %. c) podíl z daně z přidané hodnoty (DPH) na dodání zboží a služeb a dovoz zboží podléhající základní sazbě DPH v každém členském státě v souladu se směrnicí Rady 2006/112/ES[18], se sazbou uplatňovanou podle nařízení (EU) č. …/… nepřekračující dva procentní body základní sazby. d) použití jednotné sazby, která se určí v rámci rozpočtového procesu s ohledem na celkovou výši ostatních příjmů, ze součtu hrubého národního důchodu (HND) všech členských států. 2. Vlastní příjmy rozpočtu Unie tvoří rovněž příjmy z jakýchkoliv nových daní a poplatků zavedených v rámci některé společné politiky v souladu se Smlouvou, pokud je dodržen postup podle článku 311 Smlouvy. 3. Členské státy si ponechávají ke krytí nákladů na výběr 10 % z částek uvedených v bodě a) odst. 1. 4. Pokud není rozpočet na počátku rozpočtového roku přijat, zůstávají až do vstupu nových sazeb v platnost použitelné dosavadní sazby pro HND. Článek 3 Strop pro vlastní zdroje 1. Celková výše vlastních zdrojů přidělených Unií na krytí ročních prostředků na platby nesmí překročit 1,23 % ze součtu HND všech členských států. 2. Celková roční výše prostředků na závazky zahrnutých do rozpočtu Unie nesmí překročit 1,29 % ze součtu HND všech členských států. Mezi prostředky na závazky a prostředky na platby se zachovává řádný poměr, aby byla zajištěna jejich slučitelnost a aby bylo umožněno dodržování stropu podle odstavce 1 v následujících letech. Článek 4 Opravné mechanismy 1. Jednotná sazba podle čl. 2 odst. 1 písm. d) se použije na HND každého členského státu. 2. Pro období 2014–2020 se poskytuje hrubé snížení ročních příspěvků založených na HND těmto zemím: - 2 500 milionů EUR pro Německo, - 1 050 milionů EUR pro Nizozemsko, - 350 milionů EUR pro Švédsko, - 3 600 milionů EUR pro Spojené království. Článek 5 Financování opravných mechanismů Náklady na opravy stanovené v článku 4 nesou členské státy úměrně k podílu každého členského státu na platbách uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. d). Článek 6 Zásada univerzálnosti Příjmy uvedené v článku 2 se využívají bez rozdílu na financování veškerých výdajů ročního rozpočtu Unie. Článek 7 Přenos přebytku Případné přebytky příjmů Unie nad celkovými skutečnými výdaji během rozpočtového roku se přenášejí do následujícího rozpočtového roku. Článek 8 Výběr vlastních zdrojů a jejich poskytování nebo odvádění Komisi 1. Vlastní zdroje Unie uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) a, nejpozději od 1. ledna 2018, ty uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. c) vybírají členské státy v souladu se svými právními předpisy a správními opatřeními, které případně upraví tak, aby splňovaly požadavky právní úpravy Unie. Komise pravidelně prověřuje příslušné vnitrostátní právní předpisy, které jí sdělí členské státy, oznamuje členským státům úpravy, které považuje za nezbytné k dosažení souladu s právní úpravou Unie, a podává v případě potřeby zprávy rozpočtovému orgánu. 2. Vlastní zdroje Unie uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. b) se vybírají nejpozději od 1. ledna 2018 v souladu s příslušnými právními předpisy Unie doplněnými, je-li to nutné, vnitrostátními právními předpisy a správními opatřeními. Tyto vnitrostátní právní předpisy a správní opatření se případně upraví tak, aby splňovaly požadavky právní úpravy Unie. Komise pravidelně prověřuje příslušné vnitrostátní právní předpisy, které jí sdělí členské státy, oznamuje členským státům úpravy, které považuje za nezbytné k dosažení souladu s právní úpravou Unie, a podává v případě potřeby zprávy rozpočtovému orgánu. 3. Členské státy poskytují Komisi zdroje stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. a), c) a d) v souladu s nařízením přijatým podle čl. 322 odst. 2 Smlouvy. Zdroje stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. b) se poskytují nebo odvádí Komisi v souladu s nařízením přijatým podle čl. 322 odst. 2 Smlouvy. Článek 9 Prováděcí opatření Rada přijme v souladu s postupem stanoveným v čl. 311 odst. 4 Smlouvy prováděcí opatření pro následující prvky systému vlastních zdrojů: a) daňové sazby na vlastní zdroje ustavené podle čl. 2 odst. 1 písm. b) a c) a sazbu na vlastní zdroj ustavený podle čl. 2 odst. 1 písm. d); b) referenční HND, ustanovení k opravě HND a ustanovení k přepočtu stropů pro platby a závazky v případě zásadních změn HND pro účely použití čl. 2 odst. 1 písm. d) a článku 3; c) postup pro výpočet ročního rozpočtového zůstatku a jeho přidělení v rozpočtu je stanoven v článku 7; d) ustanovení a opatření potřebná pro kontrolu a dohled na příjmy uvedené v článku 2, včetně všech dodatečných požadavků na podávání zpráv. Článek 10 Závěrečná a přechodná ustanovení 1. S výhradou odstavce 2 se zrušuje rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom. Veškeré odkazy na rozhodnutí Rady ze dne 21. dubna 1970 o nahrazení finančních příspěvků členských států vlastními zdroji Společenství[19], na rozhodnutí Rady 85/257/EHS, Euratom ze dne 7. května 1985 o systému vlastních zdrojů Společenství[20], na rozhodnutí Rady 88/376/EHS, Euratom ze dne 24. června 1988 o systému vlastních zdrojů Společenství[21], na rozhodnutí Rady 94/728/ES, Euratom ze dne 31. října 1994 o systému vlastních zdrojů Společenství[22], na rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Společenství[23] nebo na rozhodnutí 2007/436/ES, Euratom se považují za odkazy na toto rozhodnutí a je nutno je číst v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze tohoto rozhodnutí. 2. Články 2, 4, 5 a čl. 8 odst. 2 rozhodnutí 94/728/ES, Euratom, 2000/597/ES, Euratom a 2007/436/ES, Euratom nadále pro výpočet a úpravu příjmů vycházejících z použití sazby na jednotně určený základ DPH omezený na rozpětí 50 % až 55 % HNP nebo HND každého členského státu používají postupy pro jeho poskytování a opatření pro inspekci v závislosti na daném roce, a pro výpočet opravy rozpočtových nevyvážeností poskytované Spojenému království pro období do roku 2012. 3. U částek uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. a), které měly členské státy v souladu s platnými pravidly Unie poskytnout do 28. února 2001, si členské státy i nadále ponechávají 10 % těchto částek ke krytí nákladů na výběr. U částek uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. a), které měly členské státy v souladu s platnými pravidly Unie poskytnout mezi 1. březnem 2001 a 28. únorem 2014, si členské státy i nadále ponechávají 25 % těchto částek ke krytí nákladů na výběr. 4. Pro účely tohoto rozhodnutí se všechny peněžní částky uvádí v eurech a v běžných cenách. Článek 11 Vstup v platnost Toto rozhodnutí oznámí členským státům generální tajemník Rady. Členské státy oznámí neprodleně generálnímu tajemníku Rady dokončení postupu nezbytného pro přijetí tohoto rozhodnutí v souladu se svými ústavními pravidly. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po obdržení posledního oznámení podle druhého odstavce. Použije se ode dne 1. ledna 2014. Článek 12 Zveřejnění Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie . V Bruselu dne Za Radu předseda PŘÍLOHA Srovnávací tabulka Rozhodnutí 2007/436/ES | Toto rozhodnutí | Článek 1 | Článek 1 | Čl. 2 odst. 1 písm. a) | Čl. 2 odst. 1 písm. a) | Čl. 2 odst. 1 písm. b) | - | Čl. 2 odst. 1 písm. c) | Čl. 2 odst. 1 písm. c) | Čl. 2 odst. 2 | Čl. 2 odst. 2 | Čl. 2 odst. 3 | Čl. 2 odst. 3 | Čl. 2 odst. 4 | - | Čl. 2 odst. 5 | Čl. 4 odst. 1 | Čl. 2 odst. 6 | Čl. 2 odst. 4 | Čl. 2 odst. 7 | Čl. 3 odst. 1 | Čl. 3 odst. 1 | Čl. 3 odst. 2 | Čl. 3 odst. 2 | Čl. 3 odst. 3 | - | Článek 4 | - | Čl. 5 odst. 1 | Čl. 5 odst. 1 | Čl. 5 odst. 2 | - | Čl. 5 odst. 3 | - | Čl. 5 odst. 4 | - | Článek 6 | Článek 6 | Článek 7 | Článek 7 | Čl. 8 odst. 1 | Článek 8 | Čl. 8 odst. 2 | - | Článek 9 | - | Čl. 10 odst. 1 | Čl. 10 odst. 1 | Čl. 10 odst. 2 | Čl. 10 odst. 2 | Čl. 10 odst. 3 | Čl. 10 odst. 3 | Článek 11 | Článek 11 | Článek 12 | Článek 12 | [1] Pracovní dokument útvarů Komise „Financování rozpočtu EU: zpráva o fungování systému vlastních zdrojů“, SEK(2011) 876 v konečném znění ze dne 29. června 2011. [2] Zdroj: Prognózy ECFIN z jara 2011. [3] Evropská komise, GŘ pro hospodářské a finanční záležitosti, „Zpráva o stárnutí obyvatelstva 2009. Hospodářské a rozpočtové projekce pro členské státy EU-27 (2008–2060)“, European Economy, 2/2009. [4] Dopis Davida Camerona, Angely Merkelové, Nicolase Sarkozyho, Marka Rutteho a Mari Kiviniemiové předsedovi Evropské komise, 18. prosinec 2010. [5] KOM(2010) 700 ze dne 19. října 2010. [6] KOM(2010) 549 ze dne 7. října 2010. [7] KOM(2011) 398 v konečném znění ze dne 29. června 2011. [8] KOM(2004) 505 v konečném znění ze dne 14. července 2004. [9] Viz především „Závěrečná zpráva debatního kruhu o vlastních zdrojích“ Evropskému konventu, CONV 730/03 ze dne 8. května 2003. [10] Úř. věst. L 130, 31.5.2000, s. 1. [11] Stanovisko ze dne XX. června 2011. [12] Úř. věst. C. [13] Úř. věst. C. [14] KOM(2010) 700 ze dne 19. října 2010. [15] KOM(2010) 162 v konečném znění. [16] Úř. věst. ... [17] Úř. věst. L 163, 23.6.2007, s. 1. [18] Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1. [19] Úř. věst. L 94, 28.4.1970, s. 19. [20] Úř. věst. L 128, 14.5.1985, s. 15. [21] Úř. věst. L 185, 15.7.1988, s. 24. [22] Úř. věst. L 293, 12.11.1994, s. 9. [23] Úř. věst. L 253, 7.10.2000, s. 42.