SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ A EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU Boj proti korupci v EU /* KOM/2011/0308 v konečném znění */





SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ A EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU Boj proti korupci v EU OBSAH 1........... Úvod.............................................................................................................................. 3 2........... Důslednější monitorování protikorupčního úsilí................................................................. 5 2.1........ Stávající mechanismy pro monitorování a hodnocení........................................................ 5 2.2........ Zpráva o boji proti korupci v EU.................................................................................... 6 3........... Lepší provádění stávajících protikorupčních nástrojů........................................................ 8 3.1........ Rámcové rozhodnutí 2003/568/SVV o boji proti korupci v soukromém sektoru.............. 8 3.2........ Jiné mezinárodní protikorupční nástroje........................................................................... 9 3.3........ Spolupráce mezi EU a stávajícími mezinárodními protikorupčními nástroji....................... 10 4........... Větší zaměření na korupci ve vnitřních politikách EU...................................................... 10 4.1........ Prosazování práva, justiční a policejní spolupráce v EU.................................................. 10 4.1.1..... Justiční a policejní spolupráce........................................................................................ 10 4.1.2..... Finanční vyšetřování a vymáhání majetku....................................................................... 11 4.1.3..... Ochrana informátorů..................................................................................................... 12 4.1.4..... Školení pracovníků zapojených do prosazování práva.................................................... 12 4.2........ Veřejné zakázky........................................................................................................... 12 4.3........ Politika soudržnosti na podporu budování správních kapacit.......................................... 13 4.4........ Účetní standardy a povinný audit pro unijní podniky....................................................... 13 4.5........ Předcházení politické korupci a boj proti ní................................................................... 13 4.6........ Zlepšování statistik........................................................................................................ 14 4.7........ Integrita sportu............................................................................................................. 14 4.8........ Ochrana veřejných prostředků EU před korupcí............................................................ 14 5........... Větší zaměření na korupci ve vnějších politikách EU...................................................... 15 5.1........ Kandidátské země, potenciální kandidátské země a země politiky sousedství.................. 15 5.2........ Politiky v oblasti spolupráce a rozvoje........................................................................... 16 5.3........ Obchod........................................................................................................................ 16 6........... Závěr........................................................................................................................... 17 Boj proti korupci v EU 1. Úvod Korupci[1] považují ve svém členském státě za závažný problém čtyři z pěti občanů EU[2]. Navzdory tomu, že Evropská unie v uplynulých desetiletích významně přispěla k otevření Evropy a k jejímu zprůhlednění, je zřejmé, že zbývá odvést ještě mnoho práce. Je totiž nepřijatelné, aby korupce způsobovala roční ztráty prostředků v odhadované výši 120 miliard EUR (resp. jednoho procenta HDP EU[3]). V EU jistě nejde o nový problém a korupci z naší společnosti nebudeme moci zcela vymýtit, nicméně z údajů vyplývá, že průměrné výsledky EU-27 v indexu vnímání korupce sestavovaném organizací Transparency International se za posledních deset let zlepšily jen velmi mírně[4]. Přestože povaha a rozsah korupce se liší, stav poškozuje všechny členské státy EU a Unii jako celek. Situace způsobuje finanční újmy v důsledku poklesu investic, brání spravedlivému fungování vnitřního trhu a snižuje stavy veřejných financí. Vede také k sociálním újmám, neboť skupiny organizované trestné činnosti využívají korupce k páchání dalších závažných zločinů, např. k pašování drog a obchodu s lidmi. Neřešená korupce může také podlamovat důvěru v demokratické instituce a oslabovat odpovědnost politického vedení. V posledních deseti letech se na mezinárodní, unijní i vnitrostátní úrovni objevily snahy korupci omezit[5]. Na úrovni EU se protikorupční právní rámec vymezil přijetím právních předpisů o korupci v soukromém sektoru[6] a přistoupením EU k Úmluvě Organizace spojených národů proti korupci[7]. Smlouva o fungování Evropské unie uznává, že korupce je druh závažného trestného činu s přeshraničním rozměrem, k jehož řešení nejsou samy členské státy dostatečně vybaveny[8]. Protikorupční opatření byla do určité míry zapracována do řady politik EU[9]. Provádění protikorupčního právního rámce je však mezi členskými státy EU nerovnoměrné a celkově neuspokojivé. Právní předpisy EU proti korupci nejsou transponovány ve všech členských státech[10] a některé země dosud neratifikovaly nejvýznamnější mezinárodní protikorupční nástroje. Hlavním problémem je však skutečnost, že i tam, kde jsou protikorupční instituce a předpisy zavedeny, je jejich prosazování v praxi často nedostatečné[11]. Stav je odrazem chybějících pevných politických závazků u čelních představitelů a subjektů s rozhodovacími pravomocemi, pokud jde o boj s korupcí ve všech jejích formách – s politickou korupcí, korupčními činnostmi vyvíjenými přímo organizovanými zločineckými skupinami nebo ve spolupráci s nimi, s korupcí mezi soukromými subjekty a s „drobnou“ korupcí. Z tohoto důvodu je zjevně zapotřebí podpořit politickou vůli k boji proti korupci a zlepšit soudržnost protikorupčních politik a opatření přijímaných členskými státy. S ohledem na výše uvedené Komise zavede nový mechanismus – zprávu o boji proti korupci v EU, která bude sloužit k mapování a vyhodnocování protikorupčních snah členských států a potažmo také jako pobídka k větší politické angažovanosti. K vypracovávání této zprávy budou přispívat odborná skupina a síť výzkumných zpravodajů. Zpráva bude podporována potřebnými prostředky z rozpočtu EU, bude řízena Komisí a zveřejňována každé dva roky počínaje rokem 2013. Bude náležitě odrážet výsledky, slabiny a závazky všech členských států, bude zjišťovat trendy a nedostatky, které je třeba řešit, a bude také podporovat vzájemné učení a výměnu osvědčených postupů. Kromě tohoto mechanismu by měla být EU zapojena do Skupiny států proti korupci v rámci Rady Evropy (GRECO)[12]. Evropská unie by se rovněž měla více zaměřovat na korupci ve všech relevantních politikách EU, a to vnitřních i vnějších. V roce 2011 proto Komise zejména navrhne modernizovaná unijní pravidla pro konfiskaci majetku pocházejícího z trestné činnosti, v roce 2012 navrhne strategii ke zlepšení kriminálního finančního vyšetřování v členských státech a v roce 2011 přijme akční plán o způsobech zlepšení statistik o trestné činnosti. Komise bude rovněž pracovat s úřadem OLAF a agenturami EU, jako jsou Europol, Eurojust a CEPOL, na posílení justiční a policejní spolupráce a na zlepšení odborné přípravy pracovníků zapojených do prosazování práva. Bude pokračovat v přípravě modernizovaných pravidel EU pro zadávání veřejných zakázek a pro účetní normy a povinný audit unijních podniků. V roce 2011 Komise rovněž přijme strategii pro boj proti podvodům, jež poškozují finanční zájmy EU. Komise bude současně klást silnější důraz na otázky související s bojem proti korupci v procesu rozšiřování EU a ve spolupráci s vysokou představitelkou i v politice sousedství. Zasazovat se bude rovněž o větší využívání podmíněnosti v politikách pro spolupráci a rozvoj. Měly by se dále rozvíjet iniciativy v sektoru podnikání a dialog mezi soukromými a veřejnými subjekty na úrovni EU o způsobech předcházení korupci. Toto sdělení popisuje cíle zprávy o boji proti korupci v EU a způsob, jakým bude v praxi fungovat, a vysvětluje rovněž, jak by měla EU zvýšit důraz na boj proti korupci ve vnitřní a vnější politice. Zprávu bude doplňovat protikorupční strategie Komise. Zatímco zpráva se soustředí na prosazování protikorupčních politik členskými státy, strategie bude pokrývat zejména opatření na ochranu finančních zájmů Unie spadající do odpovědnosti Komise. 2. Důslednější monitorování protikorupčního úsilí 2.1. Stávající mechanismy pro monitorování a hodnocení K dnešnímu dni není zaveden žádný mechanismus, který by umožňoval souvislé a průřezové monitorování existence protikorupčních politik na úrovni EU a členských států nebo hodnocení jejich účinnosti[13]. Na mezinárodní úrovni jsou hlavními mechanismy pro monitorování a hodnocení Skupina států proti korupci v rámci Rady Evropy (GRECO), pracovní skupina OECD zabývající se problematikou podplácení a mechanismus přezkumu Úmluvy Organizace spojených národů proti korupci. Tyto mechanismy vybízejí zapojené státy k provádění a prosazování protikorupčních norem. Každý však má řadu vlastností, které omezují jeho potenciál účinně řešit problémy spojené s korupcí na úrovni EU. Ze stávajících nástrojů, které jsou pro EU relevantní, je největší zapojení příznačné pro GRECO, neboť se jej účastní všechny členské státy. Prostřednictvím skupiny GRECO přispívá Rada Evropy k zajištění minimálních norem v celoevropském právním prostoru. Kvůli omezené viditelnosti mezivládního hodnotícího procesu v rámci GRECO i mechanismu, který na něj navazuje, však skupina GRECO v členských státech dosud neprobudila potřebnou politickou vůli k tomu, aby korupci účinně řešily. GRECO navíc sleduje dodržování řady protikorupčních norem stanovených Radou Evropy[14], a zaměřuje se proto méně na konkrétní oblasti práva EU (např. na veřejné zakázky). Systém GRECO také neumožňuje provádět srovnávací analýzy (a tudíž zjišťovat trendy v boji proti korupci v EU) ani aktivně nepobízí k výměně osvědčených postupů a vzájemnému učení. Úmluva OECD o boji proti podplácení zahraničních veřejných činitelů v mezinárodních podnikatelských transakcích (úmluva o boji proti podplácení)[15] je zaměřena na zvláštní problematiku podplácení zahraničních veřejných činitelů v mezinárodních podnikatelských transakcích a nelze ji rozšířit na další důležité oblasti boje proti korupci v EU. Ze sedmé výroční zprávy o pokroku připravené organizací Transparency International[16] vyplývá, že prosazování úmluvy o boji proti podplácení je nerovnoměrné: úmluvu aktivně prosazovaly pouze čtyři členské státy EU, zatímco 12 členských států EU ji prosazovalo jen minimálně či dokonce vůbec. Navzdory důslednému hodnotícímu systému ve formě pracovní skupiny OECD pro boj proti podplácení zůstaly politické závazky spočívající v účinném provádění úmluvy OECD nedostatečné. Úmluva OSN proti korupci vstoupila v platnost v prosinci 2005 a EU k ní přistoupila v září 2008[17]. V listopadu 2009 byly na konferenci států, které jsou stranami úmluvy, přijaty referenční podmínky pro přezkum jejího provádění. Evropská unie se přiklání k tomu, aby byla do výsledků hodnocení podle mechanismu pro přezkum zapojena občanská společnost a otázka transparentnosti. Řada prvků však u mechanismu pro přezkum úmluvy OSN zřejmě omezí potenciál k řešení problémů spojených s korupcí na úrovni EU: mechanismus je totiž mezivládním nástrojem, srovnávací přezkum bude pravděpodobně opomíjet oblasti politiky, jež mají pro EU mimořádný význam, do mechanismu jsou zapojeny státy, které mohou mít méně přísné protikorupční normy než EU, cykly pro přezkum budou relativně dlouhé a příležitosti pro další zabývání se neprovedenými doporučeními státům, jež jsou stranami úmluvy, jsou omezené. 2.2. Zpráva o boji proti korupci v EU Vzhledem k výše popsaným omezením stávajících mezinárodních mechanismů pro monitorování a hodnocení by měl být zaveden zvláštní mechanismus pro monitorování a hodnocení na úrovni EU – zpráva o boji proti korupci v EU –, aby se posílila politická vůle členských států a podpořilo se prosazování existujících právních a institucionálních nástrojů. Tento mechanismus by se měl kombinovat se zapojením EU do skupiny GRECO[18]. Zprávu o boji proti korupci v EU bude vydávat Komise v dvouletých intervalech počínaje rokem 2013. Zavedení zprávy o boji proti korupci v EU je reakcí Komise na výzvu členských států ve Stockholmském programu[19], aby na základě stávajících systémů a společných kritérií vyvinula ukazatele pro měření úsilí, jež se v Unii vynakládá na boj proti korupci, a na výzvu Evropského parlamentu, který požadoval pravidelné monitorování protikorupčního úsilí v členských státech[20]. Zavedení zprávy o boji proti korupci v EU se zakládá na myšlence, že pro boj s korupcí sice neexistuje žádné univerzální řešení, ale že korupce je problémem pro všechny členské státy. Pomocí pravidelného hodnocení a zveřejňování objektivních zpráv založených na faktech bude zpráva členské státy dále pobízet k efektivnímu řešení korupce, a to zejména prováděním a prosazováním mezinárodně dohodnutých protikorupčních norem. Mechanismus, který bude platit stejnou měrou pro všechny členské státy, bude poskytovat jasnější přehled o existenci a účinnosti protikorupčních snah v EU, bude přispívat ke zjišťování konkrétních příčin korupce a pokládat tak základ pro důslednou přípravu budoucích politických opatření ze strany EU. Mechanismus bude rovněž působit jako „krizová výstraha“, neboť bude zmírňovat možná rizika hluboce zakořeněných problémů, jež by mohly vést ke krizi. Při přípravě zprávy o boji proti korupci v EU bude Komise spolupracovat se stávajícími mechanismy pro monitorování a hodnocení, aby předešla duplicitnímu úsilí a další administrativní zátěži pro členské státy. Mechanismus bude vycházet z minimálních protikorupčních norem stanovených stávajícími mezinárodními nástroji, jako jsou např. Trestněprávní úmluva Rady Evropy o korupci[21], Občanskoprávní úmluva Rady Evropy o korupci[22], Dvacet zásad pro boj proti korupci[23], Úmluva OSN proti korupci[24] a Úmluva OECD o boji proti podplácení[25]. Jelikož téměř všechny formy korupce mohou mít přeshraniční důsledky, zpráva se nebude omezovat na vyčerpávající seznam prioritních oblastí. Každá zpráva o boji proti korupci v EU se však bude soustředit na řadu průřezových problémů, které mají na úrovni EU mimořádný význam, a také na vybraná témata příznačná pro jednotlivé členské státy. Problémy se budou posuzovat s přihlédnutím k několika ukazatelům založeným na již existujících normách v příslušných oblastech a také na některých nových standardech vyvinutých při připravování zprávy. Nové ukazatele se zavedou tam, kde ve stávajícím nástroji dosud nejsou stanoveny odpovídající normy, nebo tam, kde jsou na úrovni EU požadovány vyšší standardy. Při výběru zavedených a vývoji nových ukazatelů bude Komise konzultovat příslušné protikorupční orgány v členských státech. Mezi ukazatele mohou patřit: vnímání korupce, chování respondentů v souvislosti s korupční činností a statistiky o trestné činnosti (včetně údajů o zajištění a propadnutí výnosů z trestné činnosti související s korupcí). Zpráva o boji proti korupci v EU bude zahrnovat kvantitativní analýzu těchto ukazatelů a kvalitativní analýzu trendů a výsledků. Součástí zprávy o boji proti korupci budou: · tematický oddíl, který bude na základě výzkumu vyzdvihovat konkrétní aspekty boje proti korupci v EU a který bude obsahovat tematické případové studie, příklady osvědčených postupů a doporučení; · analýzy zaměřené na státy – budou zahrnovat doporučení šitá na míru jednotlivým členským státům, vycházet budou z výsledků stávajících mechanismů pro monitorování a z přezkumu dostupných údajů z relevantních zdrojů. Tento oddíl mohou také doplňovat doporučení pro vhodná opatření na úrovni EU; · trendy na úrovni EU včetně výsledků Eurobarometru zaměřeného na korupci, který se bude provádět každé dva roky, aby mapoval, jak občané EU vnímají korupci v různých oblastech, a jiných relevantních zdrojů informací o zkušenostech s korupcí na úrovni EU. Při přípravě zprávy se bude Komise spoléhat na řadu různých informačních zdrojů, včetně stávajících mechanismů pro monitorování (GRECO, OECD, Úmluva OSN proti korupci), nezávislých odborníků, výsledků výzkumu, útvarů Komise a Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), členských států, agentur EU (např. Europolu a Eurojustu), evropské sítě pro boj proti korupci, průzkumů Eurobarometru a občanské společnosti[26]. Zprávu o boji proti korupci v EU bude řídit Komise, která se bude opírat: · o expertní skupinu poskytující poradenství ohledně: 1) stanovení ukazatelů; 2) hodnocení práce odváděné členskými státy; 3) zjišťování osvědčených postupů; 4) zjišťování unijních trendů; 5) doporučení a 6) navrhování případných nových opatření EU. Skupinu ustaví Komise v návaznosti na otevřenou výzvu. Vybraní odborníci mohou působit v široké řadě oblastí (prosazování práva, předcházení korupci, občanská společnost, výzkum apod.), musí mít nepopiratelné zkušenosti s bojem proti korupci a velmi dobrou pověst, pokud jde o bezúhonnost, a zaváží se, že budou působit výlučně ze své pozice nezávislých odborníků; · o síť místních výzkumných zpravodajů, jež bude zřízena Komisí a bude složena ze zástupců akademické obce a občanské společnosti. Tito zpravodajové budou shromažďovat relevantní informace v jednotlivých členských státech, aby přispívali k práci expertní skupiny a doplňovali ji. Se zprávou o boji proti korupci v EU přímo souvisí případné úvahy o vyvinutí programu pro sdílení zkušeností, jež by členským státům, místním nevládním organizacím a dalším zúčastněným stranám pomáhal odhalovat nedostatky v protikorupčních politikách, zjišťovat osvědčené postupy, zvyšovat povědomí nebo poskytovat školení. Veškeré náklady spojené se zprávou o boji proti korupci v EU ponese Komise, včetně nákladů, jež vzniknou nezávislé expertní skupině, v síti výzkumných zpravodajů a v programu pro sdílení zkušeností (v případě jeho zavedení). Zapojení EU do skupiny GRECO, které sice ne plně odpovídá potřebám EU spočívajícím v pravidelném podávání zpráv o protikorupčním úsilí v celé EU, by vedlo k součinnosti mezi oběma mechanismy[27]. Skupina GRECO by konkrétně mohla zajišťovat vstupy do mechanismu EU pro monitorování ve formě srovnávacích analýz stávajících zpráv, v nichž se GRECO zabývá hodnocením a plněním požadavků u jednotlivých států EU, a vydávat klíčová doporučení, jež by vyžadovala dodatečnou pozornost do budoucna. S ohledem na výše uvedené zřizuje Komise mechanismus EU pro podávání zpráv o boji proti korupci s cílem pravidelně vyhodnocovat úsilí členských států v tomto ohledu a požádá Radu o zmocnění k jednání o účasti EU ve skupině GRECO v rámci Rady Evropy. Na základě výsledků zprávy o boji proti korupci v EU Komise ve střednědobém a dlouhodobém výhledu zváží potřebu dalších unijních politických iniciativ, včetně sbližování trestního práva v oblasti korupce. 3. Lepší provádění stávajících protikorupčních nástrojů Na úrovni EU, jakož i na evropské a mezinárodní úrovni již platí řada protikorupčních právních nástrojů. Patří mezi ně Úmluva EU o boji proti korupci úředníků Evropských společenství nebo úředníků členských států EU, jež vstoupila v platnost dne 28. září 2005[28]. S výjimkou této úmluvy však existující nástroje dosud nebyly ratifikovány a provedeny do práva všech členských států EU. V zájmu účinného řešení korupce by členské státy měly přinejmenším podniknout kroky k dokončení procesu ratifikace a provedení. 3.1. Rámcové rozhodnutí 2003/568/SVV o boji proti korupci v soukromém sektoru Rámcové rozhodnutí 2003/568/SVV o boji proti korupci v soukromém sektoru[29], přijaté v červenci 2003, usiluje o trestní stíhání aktivního i pasivního úplatkářství, a sice stanovením podrobnějších pravidel upravujících odpovědnost právnických osob a odrazující sankce. První zpráva o provádění,[30] vydaná v roce 2007, ukázala, že mnoho členských států učinilo pro jeho uplatnění jen málo. Nedostatky byly shledány v kriminalizaci všech prvků aktivního a pasivního úplatkářství a v ustanoveních o odpovědnosti právnických osob. Z druhé zprávy o provádění, jež doprovází toto sdělení, vyplývá, že několik členských států dosud neprovedlo nejpodrobnější ustanovení o trestním stíhání všech prvků aktivního a pasivního úplatkářství[31]. Také odpovědnost právnických osob je na vnitrostátní úrovni nadále regulována nerovnoměrně. Komise naléhavě vyzývá členské státy, aby neprodleně a v plném rozsahu provedly všechna ustanovení rámcového rozhodnutí 2003/568/SVV a zajistily jejich účinné provádění. V závislosti na pokroku zváží Komise navržení směrnice, která by rámcové rozhodnutí nahradila. Komise v této souvislosti vítá, že některé členské státy přijaly přísnější pravidla pro předcházení korupci v soukromém sektoru a zvýšily odpovědnost právnických osob v případech trestných činů korupce. Komise v tomto směru hodlá podporovat dialog mezi veřejným a soukromým sektorem a také výměnu osvědčených postupů. Soukromé podniky se vyzývají, aby ve svém oboru vypracovaly a prováděly jasná společná pravidla pro účetnictví, interní audit, kodex chování a ochranu informátorů. 3.2. Jiné mezinárodní protikorupční nástroje Několik členských států EU ratifikovalo všechny stávající mezinárodní protikorupční nástroje nebo jejich většinu. Tři členské státy[32] však dosud neratifikovaly Trestněprávní úmluvu Rady Evropy o korupci[33], dvanáct států neratifikovalo její dodatečný protokol[34] a sedm států[35] pak neratifikovalo Občanskoprávní úmluvu o korupci[36]. Tři členské státy ještě neratifikovaly Úmluvu OSN proti korupci[37]. Pět členských států EU[38] neratifikovalo Úmluvu OECD o boji proti podplácení. Komise proto vyzývá členské státy, které tyto nástroje dosud neratifikovaly, aby tak učinily bez prodlení (a v případě potřeby přitom zohlednily výlučné vnější pravomoci Unie) a plně je prováděly. Komise také členské státy žádá, aby jí urychleně oznámily kroky, které přijaly k ratifikaci těchto nástrojů, a jakékoliv důvody, z nichž nebyly ratifikovány. Mimořádný význam má v této souvislosti ratifikace a účinné provádění Úmluvy OECD o boji proti podplácení všemi členskými státy EU. Komise bude analyzovat možné těžkosti, na něž v procesu ratifikace narazí členské státy EU, jež k OECD nepatří, a zabývat se bude i nedostatky v provádění a prosazování. 3.3. Spolupráce mezi EU a stávajícími mezinárodními protikorupčními nástroji Stockholmský program vyzývá k posílení koordinace mezi členskými státy při práci v rámci Úmluvy OSN proti korupci, GRECO a OECD. Komise bude za tímto účelem jednat zejména v následujících oblastech. Co se týče Úmluvy OSN proti korupci, úmluva stanoví právní povinnost provádět sebehodnocení. V případě EU jde o složitý proces, neboť vyžaduje spolupráci mezi všemi orgány EU a v záležitostech spadajících do sdílených pravomocí pak i mezi členskými státy. Komise nicméně postup zahájila[39] a zkoumá dopad změn, které do rozsahu povinností EU v rámci úmluvy přinesla Lisabonská smlouva. Po dokončení analýzy se určí způsob účasti v mechanismu pro přezkum, včetně jmenování odborníků. Komise prohloubí spolupráci s OECD, a to možná uzavřením memoranda o porozumění. Nálezy pracovní skupiny OECD zabývající se problematikou podplácení budou sloužit jako vstup pro zprávu o boji proti korupci v EU. Komise prozkoumala možné způsoby účasti EU ve skupině GRECO a v mezích pravomocí EU zahájí postupy, které jsou v tomto směru zapotřebí[40]. Členské státy by měly žádost EU o zapojení do GRECO v rámci Výboru ministrů Rady Evropy podporovat. Komise rovněž podporuje protikorupční úsilí vynakládané ve skupině G-20 a přispěje k provádění akčního plánu proti korupci, který skupina G-20 prosadila na summitu v Soulu v listopadu 2010[41]. 4. Větší zaměření na korupci ve vnitřních politikách EU Kromě zlepšeného monitorování a provádění stávajících právních nástrojů je třeba, aby byly úvahy zaměřené proti korupci – jakožto prvek komplexního přístupu – zapojeny do všech relevantních politik EU, a to vnitřních i vnějších. Větší důraz na problém korupce by se měl klást zejména v následujících oblastech politiky. 4.1. Prosazování práva, justiční a policejní spolupráce v EU Členské státy by měly podniknout všechny kroky potřebné k zajištění účinného odhalování a stíhání případů korupce, jakož i k zajištění stabilního uplatňování odrazujících sankcí a zabavování nezákonně nabytého majetku. V této souvislosti má mimořádný význam justiční a policejní spolupráce mezi členskými státy EU, finanční vyšetřování, školení pracovníků zapojených do prosazování práva a ochrana informátorů. 4.1.1. Justiční a policejní spolupráce Europol má v rámci své strategie na období 2010–2014 poskytovat zvýšenou podporu operacím, jež prosazují právo, a má fungovat jako unijní centrála pro informace o trestné činnosti a jako odborné středisko EU pro prosazování práva. Komise Europol vyzývá, aby jakožto zprostředkovatel zaměřený na organizovanou trestnou činnost zvýšil úsilí, pokud jde o boj proti korupci. Součástí jeho intenzivnější práce by měla být pravidelná hodnocení hrozeb. Do řešení korupce se zapojuje i Eurojust – počet případů, na nichž se podílí, se od roku 2004 mírně zvyšuje. Přestože v roce 2010 představovala korupce pouze 2 % jeho celkové pracovní zátěže, potřeba justiční spolupráce na případech korupce přeshraničního rozměru se zvyšuje, neboť roste počet zapojených členských států. Komise vyzývá Eurojust, aby zvýšeným úsilím usnadňoval mezi orgány členských států výměnu informací o případech korupce s přeshraničními důsledky. Od roku 2008 také funguje síť kontaktních míst EU proti korupci (EACN)[42], jež spojuje protikorupční orgány členských států, Komisi, OLAF, Europol a Eurojust. Síť spravují Rakouskem vedení Evropští partneři v boji proti korupci (EPAC). Komise bude se sítí EACN spolupracovat na dosahování konkrétnějších výsledků a také na tom, aby se věnovala větší pozornost provozním záležitostem důležitým z hlediska vyšetřovatelů případů korupce a aby se jasněji vymezila úloha EPAC a EACN. Komise uvažuje o vypracování návrhu, který by upravil rozhodnutí Rady, jímž byla EACN zřízena. 4.1.2. Finanční vyšetřování a vymáhání majetku Čtyři zprávy o provádění, které vydala Komise[43], poukázaly na skutečnost, že mnoho členských států odkládá přijímání opatření, pokud jde o zabavování výnosů z trestné činnosti. V roce 2011 navrhne Komise revidovaný právní rámec EU pro konfiskaci a vymáhání majetku, aby mohly soudy v členských státech účinně zabavovat majetek pocházející zcela nebo částečně z trestné činnosti a plně vymáhat odpovídající částky (včetně případů spojených s korupcí). Třetí směrnice o praní peněz[44] řadí korupci mezi predikativní trestné činy v oblasti praní peněz. Z hodnocení provedených pracovní skupinou OECD zabývající se problematikou podplácení vyplývá, že vnitrostátní systémy proti praní peněz odhalují jen velmi málo zahraničních případů úplatkářství. Komise zdůrazňuje potřebu další spolupráce mezi finančními zpravodajskými jednotkami[45], specializovanými protikorupčními agenturami a orgány pro prosazování práva v členských státech. Členské státy by měly zajistit, aby finanční vyšetřování v případech korupce probíhala účinně a konzistentně a aby se vždy zvažovaly jakékoli potenciální souvislosti s organizovanou trestnou činností a praním peněz. Komise přijme v roce 2012 strategii ke zvýšení kvality finančního vyšetřování v členských státech a ke sdílení finančního zpravodajství mezi orgány v členských státech, mezi členskými státy a subjekty EU i na mezinárodní úrovni. 4.1.3. Ochrana informátorů Klíčovým prvkem protikorupčních politik je účinná ochrana informátorů před odvetou. Příslušný právní rámec v EU je nerovnoměrný, což vede k potížím při řešení případů přeshraničního rozměru. Jako základ pro další kroky na úrovni EU provede Komise hodnocení ochrany osob oznamujících trestné činy finanční povahy, které se bude zabývat i ochranou informátorů a otázkami spojenými s ochranou údajů. 4.1.4. Školení pracovníků zapojených do prosazování práva Komise bude prostřednictvím Evropské policejní akademie (EPA) podporovat rozvoj cílených školicích programů, které se budou zaměřovat na problematiku korupce a budou určeny pro subjekty prosazující právo. Programy by měly pokrývat konkrétní aspekty řešení případů korupce s přeshraničními důsledky, např. shromažďování a výměnu důkazních prostředků, vazbu na finanční vyšetřování a vazbu na vyšetřování organizovaných trestných činů. 4.2. Veřejné zakázky Výdaje na veřejné zakázky na práce, zboží a služby představují zhruba 19 % HDP EU (2009). Téměř pětina těchto výdajů přitom spadá do působnosti směrnic EU o veřejných zakázkách (tj. přibližně 420 miliard EUR, resp. 3,6 % HDP EU). Stávající právní rámec EU upravující zadávání veřejných zakázek[46] neobsahuje konkrétní ustanovení o prevenci a postihování střetu zájmů a počítá pouze s několika málo zvláštními pravidly pro postihování protekcionářství a korupce. V lednu 2011 zahájila Komise konzultaci[47] o modernizaci politiky EU v oblasti veřejných zakázek. Otázkou je, zda jsou na úrovni EU zapotřebí společná definice střetu zájmů a možné záruky chránící před podobnými situacemi, včetně zveřejňování uzavřených smluv za účelem zvýšení transparentnosti, podrobnějšího zdůvodňování vyloučení a „samočisticích“ opatření. Komise tyto aspekty při přípravě modernizovaných právních předpisů EU o veřejných zakázkách důsledně zváží. V této souvislosti Komise posoudí rovněž návrh právních předpisů o koncesích, aby vytvořila lepší podmínky pro spravedlivé a soutěž podporující zadávání zakázek, a omezila tak riziko korupce. 4.3. Politika soudržnosti na podporu budování správních kapacit Politika soudržnosti EU má posilovat institucionální kapacitu v členských státech za účelem zefektivnění veřejné správy a služby. Správní kapacita a řádná správa věcí veřejných jsou zahrnuty mezi prioritami ve strategických pokynech Společenství o soudržnosti pro roky 2007–2013. V rámci těchto pokynů bylo na posilování institucionální kapacity na vnitrostátní, regionální a místní úrovni přiděleno celkem 3,5 miliardy EUR, z nichž 2 miliardy EUR pocházely z Evropského sociálního fondu. Nařízení o Evropském sociálním fondu na období 2007–2013 zavedlo zvláštní prioritu pro posilování správní kapacity v méně rozvinutých regionech a členských státech. Tato podpora institucionální kapacity se příznivě promítne do prevence korupce, neboť zefektivní a zprůhlední veřejnou správu a služby. Některé členské státy zahrnuly opatření na boj proti korupci do svých pracovních programů. Posilování institucionální kapacity hodlá Komise podporovat i nadále, aby byla dostupná všem členským státům a regionům[48]. 4.4. Účetní standardy a povinný audit pro unijní podniky Pro konsolidované finanční výkazy musí unijní podniky kótované na burzách EU od roku 2005 používat mezinárodní standardy pro účetní výkaznictví[49]. Postupy pro povinný audit byly harmonizovány[50], a to zavedením požadavku na vnější kontrolu kvality, zavedením ustanovení o veřejném dohledu, stanovením povinností a nezávislosti statutárních auditorů a uplatňováním mezinárodních standardů. Tato opatření zvýšila důvěryhodnost, kvalitu a průhlednost finančního výkaznictví, a omezila tak riziko korupce. V roce 2010 provedla Komise veřejné konzultace o zkušenostech nabytých za finanční krize v oblasti politiky auditu[51]. Výsledky konzultace pomohou Komisi při rozhodování o budoucích opatřeních zaměřených na zajištění konsolidovaných systémů prověrek a kontrol v podnicích v EU za účelem snížení rizika korupčního jednání. Opatření se mohou týkat: objasnění úlohy auditorů, správy a nezávislosti auditorských firem, dohledu nad prací auditorů, vytvoření jednotného trhu pro poskytování auditorských služeb a zjednodušení pravidel pro malé a střední podniky. 4.5. Předcházení politické korupci a boj proti ní Politické skandály opakovaně ukázaly, že mezi politickými aktéry, soukromými firmami, sdělovacími prostředky, obchodními sdruženími a nadacemi dochází někdy k navazování složitě propojených vztahů[52]. Ty se zakládají na vzájemných výhodách a projevují se v ovlivňování klíčových politických a hospodářských rozhodnutí, ohrožují demokratické instituce a postupy a ztěžují odhalování korupčního jednání. V návaznosti na podnět, který v rámci monitorování vyslala skupina GRECO, se v několika členských státech do určité míry zlepšily právní a institucionální podmínky pro financování politických stran. Prosazování transparentnosti a pravidla pro dohled jsou však bohužel v některých členských státech dosud neuspokojivé. Komise proto vyzývá členské státy, vnitrostátní parlamenty a Evropský parlament k zajištění větší transparentnosti a účinného dohledu nad financováním politických stran a jiných zájmových skupin. Komise hodlá rovněž plnit svou povinnost, pokud jde o ochranu veřejného zájmu Unie, v souladu s povinnostmi stanovenými Smlouvami, kodexem chování a jinými relevantními předpisy. Sdělovací prostředky zastávají klíčovou úlohu ve zvyšování transparentnosti a odpovědnosti politických osobností a jsou mnohdy užitečným nástrojem pro boj proti politické korupci. Komise vyzývá členské státy, aby přijaly veškerá opatření potřebná k zajištění účinného provádění stávajícího právního rámce, jež zaručuje nezávislost a svobodu sdělovacích prostředků (včetně pravidel pro jejich financování). Komise bude ve svých stávajících programech podporovat vzdělávání pracovníků v médiích tak, aby rozšířila jejich vědomosti v konkrétních oblastech, jež souvisejí s odhalováním korupce (např. praní peněz, financování politických stran, bankovnictví, burzovní trhy). Opatření omezující politickou korupci podporuje Komise i jinými způsoby, mimo jiné financováním iniciativ občanské společnosti[53]. 4.6. Zlepšování statistik V současné době není v celé EU žádný jednotný statistický systém, který by vyhodnocoval povahu a rozměr korupce či účinnost protikorupčních opatření. V návaznosti na akční plán EU pro rozvoj komplexní a soudržné strategie EU k mapování trestné činnosti a trestního soudnictví[54] se připravuje nový akční plán (na období 2011–2015). Jako první krok k zavedení jednotného systému statistik EU o korupci zřídí Komise dílčí skupinu odborníků na statistiku. 4.7. Integrita sportu Stále viditelnějším problémem s přeshraničními rozměry je korupce ve sportu, která především souvisí s neprůhlednými převody a manipulací výsledků. Komise se bude zabývat možnými způsoby, jak manipulaci výsledků účinněji řešit[55], přičemž jako první zahájí studii, jež bude zkoumat, jak je korupce ve sportu ošetřena ve vnitrostátních právních předpisech. To může být základem pro další politická opatření v této oblasti, např. pro možné stanovení minimálních pravidel týkajících se definování trestných činů. 4.8. Ochrana veřejných prostředků EU před korupcí Před více než deseti lety vedla obvinění z korupce k odstoupení celé Komise a ke zřízení Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF). Jedním z hlavních úkolů úřadu je provádět správní šetření za účelem boje proti podvodům, korupci a jakýmkoli jiným nezákonným činnostem, jež poškozují finanční zájmy EU[56]. V roce 2011 bude provedena řada iniciativ na posílení boje proti podvodům a korupci, jež ohrožují veřejné finanční prostředky EU. Sdělení o ochraně finančních zájmů EU trestním právem a správním vyšetřováním[57] popisuje, jak hodlá Komise na úrovni EU chránit peníze daňových poplatníků před nezákonným jednáním (včetně hrozby, kterou představuje korupce uvnitř orgánů EU a mimo ně). Ve sdělení se poukazuje na možnosti posílení trestněprávního rámce a procesních nástrojů pro vyšetřovatele a státní zástupce, jakož i na potenciální institucionální zlepšení, např. zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce. Komise rovněž hodlá přijmout novou protikorupční strategii, jež by posílila finanční politiky Unie, a zlepšila tak ochranu finančních zájmů EU. Strategie vytyčí priority a konkrétní oblasti práce, aby se upevnil stávající protikorupční rámec Komise, a zaměřovat se bude na prevenci. Tyto iniciativy bude doplňovat návrh Komise na změnu právního rámce OLAF[58], který má zvýšit účinnost a rychlost vyšetřování, posílit procesní záruky, prohloubit spolupráci úřadu s členskými státy a zlepšit jeho správu. 5. Větší zaměření na korupci ve vnějších politikách EU 5.1. Kandidátské země, potenciální kandidátské země a země politiky sousedství Proces rozšiřování EU byl v kandidátských a potenciálně kandidátských zemích klíčovým hybatelem hlavních protikorupčních reforem. Poslední rozšíření měla značný dopad na skutečnou váhu protikorupčních politik v rámci EU. Tato rozšíření také ukázala, že ještě v době přistoupení bylo velmi obtížné doložit provádění a nezvratnost protikorupčních reforem. Úsilí, pokud jde o boj proti korupci, bylo navíc třeba monitorovat i po přistoupení. V rámcích pro jednání s Chorvatskem a Tureckem z roku 2005 byla zavedena zvláštní kapitola[59], která se týká řady otázek spojených s problematikou právního státu včetně reformy justice a boje proti korupci. Důraz na právní stát byl dále posílen v obnovené shodě o rozšiřování[60]. Komise si je vědoma toho, že samotné investování unijních prostředků do budování kapacit nemůže zaručit úspěch protikorupčních politik bez silné politické vůle, a v roce 2010 proto prohloubila s kandidátskými a potenciálně kandidátskými zeměmi dialog o právním státu. Prohloubený dialog staví na zkušenostech získaných v procesu uvolňování vízového režimu. Plány s referenčními hodnotami, které musí země splňovat pro uvolnění vízové povinnosti, se ukázaly být účinným nástrojem, jenž motivuje reformu a posouvá ji do popředí zájmu. Cílem dialogu o právním státu je posílit srovnávání s referenčními hodnotami v časnějších fázích předvstupního procesu. Ve stanoviscích Komise k žádostem Albánie a Černé Hory o přistoupení k EU již byla stanovena doporučení, jež by měla být před zahájením jednání splněna. Součástí dialogu budou každoroční expertní mise, kterých se budou účastnit odborníci z členských států EU (ty tak budou do procesu blíže zapojeny). Na základě těchto nástrojů bude Komise i nadále přikládat velikou důležitost monitorování protikorupčních politik a bude prosazovat důsledné kontroly od raných fází příprav na přistoupení tak, aby byla u reforem zaručena udržitelnost. Komise bude rovněž podporovat úzkou koordinaci mezinárodních dárců, aby se zabránilo jakýmkoli překryvům a lépe se nakládalo s investovanými zdroji. V rámci evropské politiky sousedství budou vysoká představitelka a Komise podporovat především posilování kapacit pro boj proti korupci v sousedních zemích[61]. Tato podpora nabývá zvláštního významu po nedávných událostech v severní Africe, kde byla povstání proti režimům motivována mimo jiné potřebou vymýtit v dotčených zemích zakořeněnou korupci. 5.2. Politiky v oblasti spolupráce a rozvoje Protikorupční politiky jsou také součástí unijní politiky v oblasti spolupráce a rozvoje, která podporuje demokratizaci a posilování řádné správy věcí veřejných[62]. Komise v tomto směru uplatňuje přístup založený na partnerství, který má formu dialogu mezi vládami a občanskou společností partnerských zemí, členskými státy EU a jinými dárci. Komise sice uznává, že vnější pomoc těžko přináší výsledky bez politické vůle v dané zemi, zároveň se však domnívá, že motivační přístupy se mohou ukázat jako přínosné[63]. Komise hodlá s partnerskými zeměmi prohloubit dialog o otázkách souvisejících s bojem proti podvodům a korupci a hodlá v nich podporovat budování kapacit, jež povede k přijetí vnitrostátních strategií pro boj proti všem formám korupce. V programovacím období i v průběhu celého procesu provádění se na tyto strategie a jejich účinnou realizaci bude klást mimořádný důraz. V souladu s tímto cílem bude Komise v oblasti rozvoje vybízet k širšímu uplatňování zásady podmíněnosti, aby podpořila dodržování minimálních mezinárodních protikorupčních norem, jak jsou stanoveny v Úmluvě OSN proti korupci a jiných mezinárodních či regionálních úmluvách, jejichž jsou tyto země stranami. Ve stejném duchu pak bude Komise podporovat důslednější uplatňování ustanovení zaměřených proti korupci, které již v právních základech pro spolupráci s partnerskými zeměmi existují, a to vedením zvláštních konzultací v návaznosti na případy závažné korupce a uvalováním sankcí tam, kde nebudou zavedena odpovídající opatření. Komise konečně také stanovila a bude dále podporovat globální rámce, jež mají vymezit průhledné systémy pro těžbu surovin a přírodních zdrojů a pro obchod s nimi (např. prosazování práva, správa a obchod v oblasti lesnictví[64] a iniciativa pro transparentnost těžebního průmyslu). 5.3. Obchod Dvoustrannými obchodními vztahy a nástroji, jako je všeobecný systém preferencí, podporuje obchodní politika EU třetí země v dodržování (mimo jiné) lidských práv a řádné správy věcí veřejných. Komise před nedávnem navrhla, aby byl všeobecný systém preferencí pozměněn[65], konkrétně aby se zvýšily pobídky k dodržování norem řádné správy věcí veřejných přistoupením ke klíčovým mezinárodním úmluvám (např. Úmluvě OSN proti korupci) a jejich prováděním. Komise bude nadále podporovat, aby byla do dohod o volném obchodu zapracována zvláštní ustanovení o transparentnosti v mezinárodních výběrových řízeních na vládní zakázky a aby se v rámci Světové obchodní organizace (WTO) rozšířila působnost Dohody o vládních zakázkách, která omezuje riziko korupce ustanoveními o vyšší transparentnosti v mezinárodních výběrových řízeních, na další smluvní strany WTO. 6. Závěr Korupce zůstává v EU problémem, stejně jako je tomu ve světě. Přestože její povaha a rozměr se liší, přítomna je ve všech členských státech a způsobuje závažné škody z hlediska hospodářství, společnosti a demokracie. Proti korupci jsou již zavedeny mezinárodní nástroje a předpisy EU, jejich provádění je však nedostatečné. Komise proto vyzývá členské státy EU, aby do své legislativy plně provedly všechny příslušné právní nástroje a zejména aby je účinně prosazovaly a vyvozovaly z nich důsledky – členské státy mají trestné činy korupce odhalovat a stíhat a opírat se při tom o ustanovení trestního práva a o soustavnou praxi spočívající v uvalování odrazujících sankcí a ve vymáhání majetku. K dosažení tohoto cíle je zapotřebí silnější politická vůle všech subjektů s rozhodovací pravomocí v EU. Stávající mezinárodní mechanismy pro monitorování a hodnocení prozatím procesu nedodaly potřebný impuls. K posílení politické vůle k důslednému řešení korupce ve všech členských státech jsou tedy třeba kroky na úrovni EU. Za tímto účelem Komise zavede zprávu o boji proti korupci v EU, která bude úsilí vynakládané členskými státy pravidelně vyhodnocovat, a to od roku 2013. Paralelně by měla EU jednat o své účasti ve Skupině států proti korupci v rámci Rady Evropy (GRECO). Evropská unie by měla v rámci svého komplexního přístupu pokračovat rovněž v řešení korupce všemi příslušnými politikami EU (vnitřními i vnějšími). Na problematiku korupce by se měl klást větší důraz v oblasti justiční a policejní spolupráce, modernizovanými unijními pravidly o zabavování majetku pocházejícího z trestné činnosti, revidovanými právními předpisy o zadávání veřejných zakázek, lepšími statistikami o trestné činnosti, posílenou politikou pro boj proti podvodům, která by chránila finanční zájmy EU, větším využíváním podmíněnosti v politikách pro spolupráci a rozvoj a také v procesu rozšiřování EU. Zároveň by se měl za podpory Komise dále rozvíjet dialog na úrovni EU mezi soukromými a veřejnými subjekty o způsobech předcházení korupci v sektoru podnikání. Reálně vzato, tyto iniciativy korupci nevymýtí, ani v EU ani mimo ni, jako celek ji však ku prospěchu všech pomohou omezit. [1] V tomto sdělení pracujeme se širokou definicí korupce, kterou vymezuje OSN ve svém Globálním programu proti korupci a která se vztahuje na korupci ve veřejném i soukromém sektoru: „zneužití postavení k vlastnímu prospěchu“. [2] Podle údajů Eurobarometru zaměřeného na korupci (z roku 2009) 78 %. Průzkum se provádí každé dva roky. Podle výzkumu organizace Transparency International předá každým rokem úplatek 5 % občanů EU – viz http://www.transparency.org/policy_research/surveys_indices/gcb. Z jedné studie vyplývá, že korupce může prodražit celkové náklady na veřejné zakázky až o 20–25 %; http://www.nispa.org/files/conferences/2008/papers/200804200047500.Medina_exclusion.pdf. [3] Celkové hospodářské náklady na korupci nelze snadno vypočítat. Uváděná cifra vychází z odhadů specializovaných orgánů a institucí, např. Mezinárodní obchodní komory, organizace Transparency International, iniciativy OSN s názvem Global Compact, Světového hospodářského fóra, brožury Clean Business is Good Business (2009), podle nichž dosahuje korupce na celosvětové úrovni 5 % HDP. [4] Z 6,23 bodů v roce 2000 na 6,30 bodů v roce 2010 (z maximálních 10). V indexu za rok 2010 se sice devět členských států umístilo mezi 20 zeměmi s nejnižší mírou korupce na světě, ale výsledky dalších osmi členských států nedosáhly 5 bodů. Hlavní údaje a trendy v indexu pro EU (tj. jednoznačné rozdíly mezi jednotlivými státy – umístění devíti členských států EU mezi nejlepšími zeměmi a dalších deseti pak mezi nejhoršími) byly potvrzeny celosvětovými ukazateli správy, s nimiž pracuje Světová banka. Viz rovněž http://info.worldbank.org/governance/wgi/worldmap.asp [5] Komise k této snaze vyzvala v roce 2003, KOM(2003) 317 v konečném znění. [6] Rámcové rozhodnutí Rady 2003/568/ SVV o boji proti korupci v soukromém sektoru, Úř. věst. L 192, 31.7.2003, s. 54. [7] Rozhodnutí Rady 2008/801/ES (Úř. věst. L 287, 29.10 2008, s. 1). [8] Ustanovení čl. 83 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie řadí korupci mezi trestné činy, pro které lze stanovit formou směrnic minimální pravidla týkající se vymezení trestných činů a sankcí, protože důsledky korupce se často projevují napříč vnitřními hranicemi EU nebo je dokonce přesahují. Úplatkářství přesahující hranice států a jiné formy korupce (např. korupce v soudnictví) mohou mít vliv na hospodářskou soutěž a investiční toky. [9] Viz oddíl 4 a 5. [10] Komise nemá pravomoc zahájit proti členským státům soudní řízení za neprovedení opatření přijatých v rámci třetího pilíře Smlouvy před vstupem v platnost SFEU. Tato řízení budou podle článku 10 protokolu č. 36 o přechodných ustanoveních Lisabonské smlouvy možná od 1. prosince 2014. [11] Viz oddíl 3. [12] Viz oddíl 2.2 a zpráva Komise Radě o způsobech účasti EU v GRECO, KOM(2011) 307. [13] Od roku 2006 existuje zvláštní mechanismus monitorování – tzv. mechanismus spolupráce a ověřování – používaný u dvou členských států: Rumunska a Bulharska; rozhodnutí Komise 2006/928/ES a 2006/929/ES ze dne 13. prosince 2006 (Úř. věst. L 354, 14.12.2006, s. 56 a 58). Mechanismus spolupráce a ověřování vznikl jako ad hoc řešení přetrvávajících nedostatků zjištěných v době přistoupení k EU. Komise v rámci něho ověřuje vývoj a srovnává jej s řadou předem stanovených referenčních hodnot v oblasti reformy justice a boje proti korupci (v případě Bulharska pak také v oblasti boje s organizovanou trestnou činností). [14] Trestněprávní úmluva o korupci (STE 173, přijatá dne 27. ledna 1999) a její dodatečný protokol (ETS 191, přijatý dne 15. května 2003); Občanskoprávní úmluva o korupci (STE 174, přijatá dne 4. listopadu 1999) a Dvacet zásad pro boj proti korupci (usnesení Výboru ministrů Rady Evropy (97) 24). [15] http://www.oecd.org/document/12/0,3343,en_2649_34859_35692940_1_1_1_1,00.html . [16] http://www.transparency.org/global_priorities/international_conventions [17] Rozhodnutí Rady 2008/801/ES, Úř. věst. L 287, 25.9.2008, s. 1. [18] Viz zpráva Komise Radě o způsobech účasti EU v GRECO, KOM(2011) 307. [19] Dokument Rady 17024/09, přijatý Evropskou radou ve dnech 10.–11. prosince 2009, Úř. věšt. C 115, s. 1. Viz také usnesení Rady 6902/05, přijaté dne 14. 4. 2005, v němž byla Komise vyzvána, aby zvážila i vytvoření mechanismu pro vzájemné hodnocení a monitorování. [20] Písemné prohlášení č. 2/2010 o úsilí Evropské unie v boji proti korupci, přijaté Evropským parlamentem dne 18. května 2010. [21] SET C 173 ze dne 27.1.1999. [22] SET 174 ze dne 4.11.1999. [23] Usnesení Výboru ministrů Rady Evropy (97) 24. [24] Rezoluce Valného shromáždění OSN 58/4 ze dne 31. října 2003 [25] Přijatá vyjednávací konferencí dne 21. listopadu 1997. [26] V úvahu budou brána hodnocení prováděná významnými skupinami občanské společnosti. Patřit mezi ně může probíhající studie organizace Transparency International o národních systémech pro ověřování bezúhonnosti v EU. [27] Viz zpráva Komise Radě o způsobech účasti EU v GRECO, KOM(2011) 307. [28] Úř. věst. C 195, 25.6.1997, s. 2–11. [29] Úř. věst. L 192, 31.7.2003, s. 54. [30] KOM(2007) 328 v konečném znění. [31] KOM (2011) 309 v konečném znění. Zpráva uvádí, že veškeré prvky trestného činu, jak jsou stanoveny v článku 2 rámcového rozhodnutí, správně provedlo pouze 9 členských států (Belgie, Bulharsko, Česká republika, Francie, Irsko, Kypr, Portugalsko, Finsko a Spojené království). [32] Itálie, Německo, Rakousko. [33] SET 173 ze dne 27.1.1999. [34] Česká republika, Estonsko, Finsko, Itálie, Litva, Rakousko, Maďarsko, Malta, Německo, Polsko, Portugalsko, Španělsko. [35] Dánsko, Irsko, Itálie, Lucembursko, Německo, Portugalsko a Spojené království. [36] SET 174 ze dne 4.11.1999. [37] Česká republika, Irsko, Německo. [38] Kypr, Litva, Lotyšsko, Malta, Rumunsko. Tyto členské státy nejsou členy OECD. Jediným členským státem, který není členem OECD, a úmluvu přijal, je Bulharsko. [39] OLAF započal soustavný rozbor případů korupce, aby zjistil slabiny rozpočtu EU a hrozby, kterým je vystaven. [40] Viz zpráva Komise Radě o způsobech účasti EU v GRECO, KOM(2011) 307. [41] Příloha III prohlášení ze summitu G-20 v Soulu, 11.–12. listopadu 2010. [42] Rozhodnutí Rady 2008/852/SVV (Úř. věst. L 301, 12.11.2008, s. 38). [43] Zpráva Komise Evropskému parlamentu a Radě podle článku 8 rozhodnutí Rady 2007/845/SVV ze dne 6. prosince 2007 o spolupráci mezi úřady pro vyhledávání majetku z trestné činnosti v jednotlivých členských státech v oblasti vysledování a identifikace výnosů z trestné činnosti nebo jiného majetku v souvislosti s trestnou činností, KOM(2011) 176 v konečném znění. Zpráva Komise Evropskému parlamentu a Radě na základě článku 22 rámcového rozhodnutí Rady 2006/783/SVV ze dne 6. října 2006 o uplatňování zásady vzájemného uznávání příkazů ke konfiskaci, KOM(2010) 428. Zpráva Komise na základě článku 6 rámcového rozhodnutí Rady 2005/212/SVV ze dne 24. února 2005 o konfiskaci výnosů a majetku z trestné činnosti a nástrojů trestné činnosti, KOM(2007) 805 v konečném znění. Zpráva Komise na základě článku 14 rámcového rozhodnutí Rady 2003/577/SVV ze dne 22. července 2003 o výkonu příkazů k zajištění majetku nebo důkazních prostředků v Evropské unii, KOM(2008) 885 v konečném znění. [44] Směrnice 2005/60/ES (Úř. věst. L 309, 25.11.2005, s. 15). [45] V čl. 21 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu stanoví, že „finanční zpravodajská jednotka se zřídí jako ústřední vnitrostátní jednotka. Je odpovědná za přijímání oznámení obsahujících informace, které se týkají možného praní peněz či možného financování terorismu nebo které jsou vyžadovány vnitrostátními právními předpisy, (a v možném rozsahu za vyžadování takových oznámení), jejich analyzování a předávání příslušným orgánům. Pro plnění jejích úkolů jsou jí poskytnuty odpovídající zdroje.“ [46] Směrnice 2004/18/ES o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 114) a směrnice 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, 30.4.2004, s. 1). [47] Zelená kniha o modernizaci politiky EU v oblasti zadávání veřejných zakázek. Směrem k efektivnějšímu evropskému trhu veřejných zakázek, KOM(2011) 15 v konečném znění. [48] Závěry páté zprávy o hospodářské, sociální a územní soudržnosti: budoucnost politiky soudržnosti, KOM(2010) 642 v konečném znění. [49] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 (Úř. věst. L 243, 11.9.2002, s. 1). [50] Směrnice 2006/43/ES o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS (Úř. věst. L 157, 9.6.2006, s. 87). [51] Zelená kniha – Politika v oblasti auditu: poučení z krize, KOM(2010) 561 v konečném znění. [52] V posledních letech se opakovaně objevila prohlášení o vazbách politiků na vlivné podnikatele či vlastníky sdělovacích prostředků, a to zejména ve vztahu k financování volebních kampaní. [53] Tato podpora je zajištěna zvláštním programem „Předcházení trestné činnosti a boj proti ní“. [54] KOM(2006) 437 v konečném znění. [55] KOM(2011) 12 v konečném znění. [56] O své činnosti podává OLAF každoroční zprávy, viz http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/olaf_en.html. [57] Sdělení o ochraně finančních zájmů Evropské unie trestním právem a správním vyšetřováním: integrovaná politika ochrany peněz daňových poplatníků, KOM(2011) 293 v konečném znění. [58] KOM(2011) 135 v konečném znění. [59] Kapitola 23. [60] Obnovená shoda o rozšiřování přijatá ve dnech 14. a 15. prosince 2006. [61] Společné sdělení Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů: Nová odpověď na proměny v sousedství, KOM (2011) 303. [62] Správa věcí veřejných a rozvoj, KOM(2003) 615 v konečném znění, a Správa věcí veřejných v Evropském konsensu o rozvojové politice – na cestě k harmonizovanému přístupu uvnitř Evropské unie, KOM(2006) 421 v konečném znění. [63] Například iniciativa v oblasti správy věcí veřejných pro africké, karibské a tichomořské země, která měla formu pobídkové tranše ve výši 2,7 miliard EUR a měla probudit politickou vůli k reformě. [64] Sdělení o akčním plánu pro prosazování práva, správu a obchod v lesnictví, KOM(2003) 251 v konečném znění. [65] KOM(2011) 241 v konečném znění.