·shrnutí hodnocení programu REFIT – oddíl 3,

·posouzení možných zdokonalení registru E-PRTR – oddíl 4.

2. Nařízení o registru E-PRTR: současná situace

Provádění nařízení o registru E-PRTR závisí na koordinovaných krocích na úrovni EU učiněných Evropskou komisí a Evropskou agenturou pro životní prostředí (dále jen „EEA“) a na vnitrostátních opatřeních.

Odpovědi členských států na otázky související s prováděním článku 16 jsou k dispozici v databázi agentury EEA týkající se ohlašovacích povinností . Tyto odpovědi jsou analyzovány v podpůrné studii k hodnocení registru E-PRTR . Hlavní připomínky k provádění nařízení o registru E-PRTR jsou uvedeny níže.

2.1 Internetové stránky registru E-PRTR

Od roku 2007, kdy začal registr E-PRTR získávat údaje od členských států, staly se internetové stránky registru E-PRTR nejlepším zdrojem každoročních informací o emisích z hlavních průmyslových činností v Evropě. Tyto informace z oblasti životního prostředí jsou zveřejňovány bezplatně na interaktivních internetových stránkách provozovaných a spravovaných agenturou EEA.

Údaje o hlavních znečisťujících látkách poskytují provozovatelé přibližně 30 000 průmyslových provozoven a jsou uchovávány v registru E-PRTR. Zahrnují 65 hospodářských činností z hlavních průmyslových odvětví definovaných v daném nařízení. Tato průmyslová odvětví jsou úzce (ale ne přesně) sladěna se seznamem činností regulovaných podle směrnice o průmyslových emisích.

Za každou provozovnu poskytují provozovatelé informace za daný rok o množství znečisťujících látek, které unikly do ovzduší, vody nebo půdy, i o přenosech odpadů a znečišťujících látek v odpadních vodách mimo lokalitu. Registru E-PRTR se ohlašují nejlepší dostupné údaje. Mohou vycházet z měření, výpočtů nebo odhadů a zahrnují veškeré úniky – z úmyslné, havarijní, pravidelné nebo nepravidelné činnosti.

Údaje o emisích zahrnují 91 hlavních znečisťujících látek včetně těžkých kovů, pesticidů, skleníkových plynů a dioxinů. Za účelem zaměření se na největší zdroje znečištění je ohlašování omezeno na provozovny, které překračují stanovené prahové hodnoty emisí.

Kromě těchto základních souborů údajů, které zahrnují hlavní bodové zdroje znečištění, obsahuje registr E-PRTR také prostorově rozčleněné údaje o únicích z difúzních (tj. rozptýlených) zdrojů.

Internetové stránky registru E-PRTR a jejich související nástroje vyhledávání byly navrženy tak, aby byl přístup co nejsnazší. Výsledkem je, že návštěvníci internetových stránek registru E-PRTR jsou jak četní (průměrně 242 relací za den), tak rozmanití (zahrnují veřejné služby, soukromé podniky a širokou veřejnost).

2.2 Pokyny Komise

Aby Komise pomohla členským státům provádět registr E-PRTR jednotně, zveřejnila v roce 2006 pokyny, které vysvětlují, kdo má informace hlásit, co je třeba hlásit a jak se mají údaje předkládat. Pokyny rovněž zahrnují informativní seznam odvětví a znečišťujících látek, u kterých se očekává ohlašování údajů.

I když jsou pokyny při procesu ohlašování nesmírně užitečné, jsou dnes již 11 let staré a nastal čas na jejich aktualizaci. Jednalo by se jednak o to, jak vylepšit stávající otázky zahrnuté v pokynech, i o to, jak se vypořádat s otázkami a zkušenostmi týkajícími se provádění, které se objevily od prvního vydání pokynů.

2.3 Provádění členskými státy

Všechny členské státy EU provádějí nařízení o registru E-PRTR. Jelikož je nařízení v zájmu Evropského hospodářského prostoru, provádí se rovněž v Norsku, na Islandu a v Lichtenštejnsku. Přidáte-li k tomu údaje ohlášené Švýcarskem a Srbskem, zjistíte, že nařízení má sice neočekávaný, přesto však užitečný geografický dosah.

Všechny členské státy odevzdaly svá roční hlášení s údaji za roky 2010, 2011, 2012 a 2013. Komise musela podniknout následné kroky, aby přiměla některé členské státy předložit svá hlášení. Nicméně tyto ojedinělé případy se rychle vyřešily, a Komise nevedla žádná formální řízení o nesplnění povinnosti.

Za posouzení kvality předložených údajů a za to, zda informace poskytnuté jednotlivými provozovnami jsou dostatečně úplné, jednotné a správné, jsou odpovědné vnitrostátní orgány. Jak uvedla předchozí zpráva o provádění, praktické aspekty monitorování vedou k tomu, že ohlašování emisí do ovzduší je nejúplnější. Údajů o přenosu odpadů a o únicích do půdy je relativně málo.