[pic] | EVROPSKÁ KOMISE | V Bruselu dne 17.12.2010 KOM(2010) 771 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ ÚZEMNÍ PLÁNOVÁNÍ NÁMOřNÍCH PROSTOR V EU – DOSAžENÉ VÝSLEDKY A DALšÍ ROZVOJ SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ ÚZEMNÍ PLÁNOVÁNÍ NÁMOŘNÍCH PROSTOR V EU – DOSAžENÉ VÝSLEDKY A DALšÍ ROZVOJ 1. ÚVOD 2. Politické souvislosti a účel V modré knize a akčním plánu pro integrovanou námořní politiku[1] bylo územní plánování námořních prostor označeno za jeden z meziodvětvových nástrojů na podporu provádění integrované námořní politiky. V roce 2008 přijala Komise sdělení – Rozvrh pro územní plánování námořních prostor: dosažení společných principů v EU[2], v němž navrhla soubor hlavních zásad pro územní plánování námořních prostor. V uvedeném sdělení se Komise zavázala, že vypracuje zprávu o řadě seminářů, které se měly konat v průběhu roku 2009 a navrhne další kroky a opatření. Tímto sdělením svůj závazek plní a snaží se obsáhnout současný rámec územního plánování námořních prostor v EU. Územní plánování námořních prostor je obecně definováno jako postup, jímž veřejné orgány analyzují a přidělují prostorové a časové rozvržení lidských činností v námořních oblastech, jehož účelem je dosažení ekologických, ekonomických a společenských cílů. 3. PROč JE TřEBA PRO ÚZEMNÍ PLÁNOVÁNÍ NÁMOřNÍCH PROSTOR PřIJMOUT OPATřENÍ EU? Komise zdůrazňuje, že provádění územního plánování námořních prostor je odpovědností členských států a že Komise sama je připravena jednat jako zprostředkovatel spolupráce a vypracování společné koncepce. Jakkoli lze na vnitrostátní úrovni dosáhnout dobrých výsledků, Komise považuje za důležité přijmout opatření na úrovni EU, jež umožní vytvořit pro územní plánování námořních prostor v EU soudržný rámec: - Společný přístup by umožnil účinné a snadné uplatňování územního plánování námořních prostor v přeshraničních námořních oblastech a podporu vývoje námořních činností a ochrany mořského prostředí na základě společného rámce a podobných legislativních opatření. - Pokud by se podařilo zajistit, aby územní plánování námořních prostor bylo uplatňováno ve všech členských státech, znamenalo by to posílení udržitelného růstu v námořních odvětvích. Územní plánování námořních prostor má zásadní význam pro právní jistotu, předvídatelnost a transparentnost, jež povede ke snížení nákladů pro investory a hospodářské subjekty, zejména ty, které působí ve více než jednom členském státě. Tyto prvky jsou předpokladem pro podporu investic a růstu a tvorbu pracovních míst v souladu s iniciativou Evropa 2020[3]. Kromě toho bez zavedení územního plánování námořních prostor může zvýšené riziko územních konfliktů mezi rozšiřujícím se využíváním mořského prostoru, včetně ochrany mořského prostředí, vést k nedostatečnému propojení růstu a udržitelnosti. - Územní plánování námořních prostor by podpořilo provádění stávajících právních předpisů EU (viz kapitola 5). - Společný přístup by členským státům, které územní plánování námořních prostor používají, poskytl příležitost vyměňovat si své odborné znalosti s ostatními. - SEMINÁřE Sdělení o rozvrhu pro územní plánování námořních prostor otevřelo v EU diskusi o těchto otázkách. V roce 2009 se na toto téma konalo pět seminářů, na nichž se se zástupci členských států, regionů, nevládních organizací a průmyslu diskutovalo o zásadách navržených ve sdělení. Celkovým výsledkem byla obecná shoda, že zásady obsažené ve sdělení jsou přiměřené a ucelené a poskytují důležitý základ pro další rozvoj územního plánování námořních prostor na úrovni EU, což bylo přijato kladně. Jedním z nejčastěji uváděných názorů bylo konstatování, že územní plánování námořních prostor je integrovaný a vyvážený nástroj, kterým lze zajistit dlouhodobou stabilitu a předvídatelnost a zároveň řídit hospodářskou soutěž o prostor v intenzivně využívaných oblastech. To je velice důležité pro všechna hospodářská odvětví, např. námořní dopravu, těžbu ropy a zemního plynu, písku a štěrku, energii z obnovitelných zdrojů, rybolov, akvakulturu, cestovní ruch a ochranu životního prostředí. Na základě této diskuse dospěla Komise k těmto závěrům: 4. Ekosystémový přístup Ve sdělení o územním plánování námořních prostor byl ekosystémový přístup označen za hlavní zásadu plánování. Diskuse potvrdily názor Komise, že ekosystém musí tvořit základ, celkový rámec územního plánování námořních prostor. Rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí požaduje, aby se v řízení lidských činností uplatňoval ekosystémový přístup (viz oddíl 5.2.). Semináře poukázaly na skutečnost, že prvky rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí mohou přispět k uplatňování územního plánování námořních prostor a naopak. 5. Využití územního plánování námořních prostor podle oblasti a druhu činnosti Územní plánování námořních prostor musí brát ohled na všechny zvláštnosti oblasti (velikost, hustotu a charakter využívání mořských prostor, zranitelnost životního prostředí, správní a politické struktury). Takto vymezeny musí být rovněž oblasti řízení. Oblast, v níž se námořní prostory intenzivně využívají mnoha různými způsoby, by měla být předmětem podrobnějšího územního plánování než oblast s menším počtem činností. 6. Definování cílů pro vedení územního plánování námořních prostor Stanovení cílů pro územní plánování námořních prostor na vnitrostátní nebo regionální úrovni je třeba považovat za proces, který začíná schválením strategických cílů, jež jsou následně dále upřesňovány provozními – tj. jasně měřitelnými a kvantitativními cíli. Začneme-li s širokými vizemi a obecnými cíli, získáme více prostoru pro vyjednávání, je však třeba stanovit jasné cíle, aby je bylo možné použít pro navrhování, provádění a sledování plánu. Cíle by měly být založeny na dlouhodobých výhledech a musí být zaměřeny do budoucna. Plánování cílů by mělo brát v potaz celá regionální moře nebo přímořské oblasti a mít na paměti globální rozměr. Strategické nebo provozní cíle nebo různá prostorová měřítka (celosvětové, evropské, regionální, vnitrostátní, místní) je třeba považovat za složky jednoho rámce plánování. 7. Vývoj územního plánování námořních prostor transparentním způsobem Transparentnost posiluje zodpovědnost a zákonnost. Je nutno určit všechny, kdo jsou odpovědní za přijímání rozhodnutí, jakož i všechny zúčastněné subjekty a zajistit, aby proces byl srozumitelný na všech svých stupních. Je třeba se náležitě zabývat vším, co se očekává od rozhodovacího procesu, a důvody rozhodnutí přijatých v průběhu řízení je třeba sdělit a vysvětlit příslušným zúčastněným subjektům. 8. Zapojení zúčastněných subjektů Všechny zúčastněné subjekty by měly být do procesu územního plánování zapojeny od samého počátku. To je základní podmínka při hledání součinnosti a inovací a objasňování cílů a výhod procesu. Mezi různými odvětvími musí probíhat otevřená diskuse, aby bylo možné určit rozpory a způsoby vzájemné existence. Je důležité vymezit úlohy a odpovědnosti a posílit vzájemné působení mezi skupinami zúčastněných subjektů a nejen mezi tvůrci politik a zúčastněnými subjekty. Důsledné zapojení zúčastněných subjektů proces prodlužuje; je nutno mu proto poskytnout dostatek času. To se vyplatí později v období provádění, díky silnějšímu pocitu vlastnictví plynoucímu z průběžné účasti. 9. Koordinace s členskými státy – zjednodušení procesů rozhodování Pro proces územního plánování námořních prostor by bylo výhodné vytvoření jednotného vedoucího správního subjektu (jednoho kontaktního místa), což může vyjasnit odpovědnosti a úrovně oprávnění (např. celostátní nebo regionální). To nezbytně neznamená, že musí vzniknout nový subjekt: splnění tohoto cíle může zajistit jednotné kontaktní místo vycházející ze stávajících správních struktur. 10. Zajištění právního účinku vnitrostátního územního plánování námořních prostor Územní plánování námořních prostor musí být v souladu s mezinárodním právem. Pro zajištění právního účinku vnitrostátního územního plánování námořních prostor je třeba, aby spolu jednotlivé instituce spolupracovaly a aby byly jasně vymezeny správní pravomoci. Výhodnější podmínky pro účinné provádění územního plánování námořních prostor poskytuje výlučná ekonomická zóna, která zjednodušuje jeho vymáhání. K vypracování námořního územního plánu lze použít jak právně závazné nástroje, tak nástroje spíše orientační povahy. Je nezbytné jasně stanovit, pro koho je plán závazný (zda pro hospodářské subjekty, orgány veřejné moci nebo širokou veřejnost). 11. Přeshraniční spolupráce a konzultace Výměna informací, konzultace a spolupráce mezi sousedícími státy jsou nezbytné od samého počátku. V dotčených zemích je třeba určit odpovědné kontaktní osoby a skupiny (tvůrce politik, zúčastněné subjekty výzkumné pracovníky apod.). Účinné přeshraniční územní plánování vyžaduje vytvoření společné vize na základě analýzy společných zájmů (jako je např. soustava pro výrobu elektřiny na otevřeném moři, rybolov, lodní doprava). Je zapotřebí silné politické vůle ke spolupráci. 12. Začlenění sledování a hodnocení do procesu plánování Pro přizpůsobivé řízení mořských oblastí je nezbytné sledování a hodnocení, jež by se mělo týkat sociálně-ekonomických otázek, životního prostředí a správy. V počáteční fázi procesu je třeba stanovit ukazatele. Tento postup by měl vycházet ze stávajících rámců (celosvětového, evropského, regionálního, vnitrostátního a místního). V systémech sledování a hodnocení je třeba zohlednit skutečnost, že přirozené procesy probíhající v mořském prostředí a různé způsoby využívání námořního prostoru mají odlišné prostorové/časové rozměry. 13. Dosažení slučitelnosti mezi pevninským územním plánováním a územním plánováním námořních prostor – vztah k integrovanému řízení pobřežních zón Na moře se nevztahují práva osobního vlastnictví jako na půdu, podmínky plánování jsou odlišné. Dosažení shody v plánování na pevnině a na moři má zásadní význam a vyžaduje soudržnost námořních a pevninských strategií a plánů a jejich soudržné provádění. Zvláštní pozornost je nutno věnovat územní strategii pro oblasti přechodu mezi pevninou a mořem, jež je součástí integrovaného řízení pobřežních zón. Z toho vyplývá úzká souvislost mezi územním plánováním námořních prostor v pobřežních vodách a integrovaným řízením pobřežních zón (viz oddíl 5.4.) 14. Obsáhlá základna údajů a znalostí Zásady pro vytvoření Evropské námořní sítě pro pozorování a sběr dat (EMODNET) jsou platné a slučitelné se zásadami jiných iniciativ, jež lze použít pro územní plánování námořních prostor (viz oddíl 5.1.)[4]. Údaje by měly být spravovány na odpovídající úrovni (celosvětové, evropské, regionální, vnitrostátní a místní). Je například zapotřebí podrobnějších údajů pro oblasti u pobřeží a součástí procesu musí být různá měřítka pro údaje. Rovněž jsou zapotřebí různé druhy poznatků (z oblasti životního prostředí, společensko-ekonomické atd.). Výzkum, který by umožnil přeměnit údaje do integrovaných znalostí, jež mohou podpořit územní plánování námořních prostor na různých úrovních[5], mohou zajistit projekty podporované v rámci strategie EU pro mořský a námořní výzkum. Sběr údajů a příslušných znalostí by měl probíhat na základě spolupráce v rámci námořních oblastí, nejen mezi členskými státy EU, ale i s jinými stranami v těchto oblastech; s třetími zeměmi, regionálními organizacemi i se zúčastněnými subjekty. 15. VÝVOJ V OBLASTI ÚZEMNÍHO PLÁNOVÁNÍ NÁMOřNÍCH PROSTOR OD SDěLENÍ O JEHO ROZVRHU 16. Vnitrostátní úroveň V oblasti územního plánování námořních prostor došlo v mnoha členských státech k významnému rozvoji a odlišnost námořních oblastí a velká rozmanitost lidského využívání vedly k různým koncepcím územního plánování námořních prostor. Na základě různých právních struktur a právních systémů vznikly nejrůznější politiky, od neexistence jakékoli politiky nebo právních předpisů přes politiky pro integrované řízení pobřežních zón přesahující na moře a částečné uplatňování územního plánování námořních prostor až po jeho uplatňování v plném rozsahu v teritoriálních vodách a/nebo ve výlučné ekonomické zóně. Existují rovněž velké rozdíly, pokud jde o správní systémy územního plánování námořních prostor (ústřední, regionální a/nebo místní orgány, zapojení hospodářských subjektů atd.). Všeobecně je územní plánování námořních prostor využíváno ve stále větší míře. Rychlost, s jakou probíhá vývoj v členských státech, je různá a vzájemně výrazně lišit se budou pravděpodobně i výsledné postupy územního plánování námořních prostor. To potvrzuje závěr Komise, že včasné vytvoření společné koncepce nebo společného rámce pro územní plánování námořních prostor na úrovni EU by bylo přínosem. Nezbytnou součástí je přeshraniční spolupráce. Ta se v členských státech stále více prosazuje, a to v projektech, které zkoumají možnosti územního plánování námořních prostor v regionálních přímořských oblastech. Vzhledem k potřebám, které přinesl nejnovější hospodářský vývoj, jako jsou projekty elektrické „supersoustavy“ v Severním moři, jakož i provádění právních předpisů EU, např. opatření pro prostorové rozvržení v rámci územního plánování námořních prostor, je taková spolupráce nutná. To zpětně potvrzuje nezbytnost společného rámce na úrovni EU, jenž by podpořil spolupráci členských států v oblasti územního plánování námořních prostor. Podobný vývoj probíhá i ve třetích zemích, například v USA, Kanadě a Austrálii. 17. Mezinárodní úroveň Územní plánování námořních prostor je předmětem pozornosti různých mezinárodních fór, jako je UNESCO/IOC, Úmluva o biologické rozmanitosti a Mezinárodní rada pro průzkum moří. Důležitými partnery EU vzhledem ke své účasti na mezinárodní správě životního prostředí v přímořských oblastech a provádění územního plánování námořních prostor jsou regionální úmluvy pro mořské prostředí[6]. Některé z nich rovněž zahrnuly územní plánování námořních prostor do své oblasti působnosti[7]. Tento vývoj je v souladu s koncepcí stanovenou v rozvrhu pro územní plánování. 18. STÁVAJÍCÍ RÁMEC NA ÚROVNI EU Společná koncepce územního plánování námořních prostor na úrovni EU je důležitá a užitečná pro celou řadu politik EU. 19. Integrovaná námořní politika EU, regionální odlišnosti, sběr údajů o mořích a znalosti Zvláštní důležitost pro územní plánování námořních prostor mají tyto dva aspekty provádění integrované námořní politiky: - Rozmanitost v přímořských oblastech v oblasti EU přiměla Komisi k přijetí regionální koncepce přímořských oblastí pro provádění integrované námořní politiky. Jako příklady lze uvést regionální koncepce pro arktickou oblast[8] a oblast Středozemního moře[9] a makroregionální strategii pro oblast Baltského moře[10]. Stejně zásadní význam má potřeba zohlednit zvláštnosti každé přímořské oblasti i pro územní plánování námořních prostor. - Cílem iniciativy Komise o znalostech a sběru údajů o moři[11] je zajišťovat ověřené, kvalitní a snadno dostupné poznatky a údaje o moři pro potřeby soukromého sektoru, veřejného rozhodování a vědeckého výzkumu moří, což vše je velice důležité pro vývoj územního plánování námořních prostor. - Rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí Rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí[12] je pilířem integrované námořní politiky, pokud jde o životní prostředí. Jejím cílem je do roku 2020 dosáhnout dobrého stavu mořského prostředí nebo ho zachovat, řídit lidské činnosti v námořních oblastech v souladu s ekosystémovým přístupem a přispět k integraci otázek životního prostředí do různých politik[13]. Směrnice konkrétně uvádí, že program opatření, který mají členské státy k dosažení tohoto cíle vypracovat do roku 2015, může zahrnovat územní opatření[14], regulaci prostorového a časového rozložení a správní koordinační opatření[15]. Rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí tak může být pro členské státy důležitým nástrojem na podporu některých aspektů provádění rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí, a to i v rámci přeshraniční koordinace námořních strategií. Územní plánování námořních prostor i rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí jsou závislé na hodnotných údajích a znalostech. Existuje rovněž souvislost mezi územními opatřeními rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí a prováděním směrnic o ochraně volně žijících ptáků a přírodních stanovištích[16] v pobřežních a námořních oblastech. 20. Činnosti prováděné na evropských mořích Jednou z nejstarších hospodářských činností prováděných ve vodách EU je rybolo v. Vedle problémů s nadměrnou kapacitou rybářského loďstva, úbytkem rybích populací a nižšími výnosy se odvětví rybolovu potýká také se sílící soutěží o prostor. Akvakultura vyžaduje, aby pro ni byly vyčleněny zvláštní oblasti. Rybolov potřebuje pružný přístup, aby mohl reagovat na změny ve výskytu populací ryb. Pro obě odvětví je důležitý dobře vymezený a dlouhodobý přístup k mořskému prostoru a rámec územního plánování námořních prostor se zapojením zúčastněných subjektů a přeshraniční spoluprací má zásadní význam. Kromě toho, znalosti rybářů o moři mohou být užitečné např. pro optimalizaci vyměření chráněných mořských oblastí a umístění větrných elektráren a zároveň mohou omezit náklady. V důsledku mobility zdrojů a přijímání příslušných rozhodnutí na úrovni EU v rámci společné rybářské politiky se v souvislosti s řízením rybolovu stává zjevnou potřeba zajistit soudržnost v územních plánech mezi mořskými oblastmi. Podobná potřeba územní soudržnosti a pružnosti je patrná v ochraně mořského prostředí, např. při navrhování a vymezování chráněných mořských oblastí. Pro politiku EU v oblasti změny klimatu jakož i pro další cíle EU má klíčový význam využívání energie z obnovitelných zdrojů. Směrnice o energii z obnovitelných zdrojů[17] z roku 2009 stanoví cíl 20% podílu těchto zdrojů energie. Významně k tomu přispějí obnovitelné zdroje energie na moři, zejména větrná energie. Je nutno propojit větrné elektrárny na moři a další obnovitelné zdroje energie s pevninskou soustavou. Novými požadavky na rozvodnou infrastrukturu se bude zabývat soubor opatření Komise pro energetickou infrastrukturu, který bude přijat v brzké budoucnosti. Tato zařízení budou vyžadovat hodně prostoru, a to i v přeshraničních oblastech. Ze společné koncepce územního plánování námořních prostor a přeshraniční spolupráce v jeho rámci lze očekávat značné výhody. Cílem výzkumu v rámci sedmého rámcového programu pro výzkum financovaného EU je podpora rozvoje získávání energie z obnovitelných zdrojů na moři a optimalizace územního plánování námořních prostor. Některé části moře při pobřeží EU jsou intenzivně využívány pro těžbu ropy a zemního plynu. Zajistit bezpečnost těžby ropy a zemního plynu v pobřežních vodách je v životním zájmu EU. Nehoda ropné těžební plošiny Deepwater Horizon přiměla Komisi připravit jednotné právní předpisy EU pro vrtné plošiny s cílem zajistit co nejvyšší bezpečnostní normy. Ve sdělení o bezpečnosti těžby ropy a zemního plynu v pobřežních vodách z roku 2010[18] se klade důraz na skutečnost, že orgány veřejné moci jsou zodpovědné za stanovení správného regulačního rámce pro aktivity v pobřežních vodách s ohledem na zásady územního plánování námořních prostor. Námořní doprava ve vodách obklopujících EU je intenzivní. Využívání moří k námořní dopravě a schémata oddělení dopravy jsou regulovány na mezinárodní úrovni, především Úmluvou Organizace spojených národů o mořském právu (UNCLOS), úmluvou SOLAS a rezolucemi IMO. Směrnice 2002/59/ES požaduje, aby členské státy a Komise spolupracovaly na zavádění povinných služeb námořní dopravě a vhodných systémů směrování lodí[19]. Územní plánování námořních prostor může toto úsilí podpořit s ohledem na plavební cesty schválené na mezinárodní úrovni a na úrovni EU a jejich řízení a pohyby lodí mimo tyto cesty. Výhody námořní dopravy na krátkou vzdálenost (vliv na životní prostředí a energie) vedly Komisi k podpoře tohoto druhu dopravy v rámci iniciativ, jako jsou např. „Mořské dálnice“ a „Evropský prostor námořní dopravy bez překážek“[20]. Činnost v rámci těchto iniciativ bude vyžadovat koordinaci souvisejících územních opatření. 21. Integrované řízení pobřežních zón Cílem integrovaného řízení pobřežních zón je ucelený rámec řízení pro celou pobřežní zónu, včetně politiky životního prostředí, územního plánování, průmyslové politiky a dalších politik a nástrojů, které mají vliv na pobřežní regiony. Integrované řízení pobřežních zón usiluje o zlepšení hospodářských a sociálních podmínek v pobřežních zónách a pomáhá rozvíjet jejich plný potenciál. V praxi se zaměřuje spíše na pevninské oblasti a oblasti v bezprostřední blízkosti pobřeží. Ve srovnání s tím se územní plánování námořních prostor zaměřuje na rozvržení prostoru a dosažení rovnováhy ve využívání mořských oblastí, třebaže existují podobnosti, pokud jde o zapojení zúčastněných subjektů. V roce 2002 přijaly Evropský parlament a Rada doporučení[21], které navrhuje kroky, jež by měly přijmout členské státy za účelem vytvoření vnitrostátních strategií pro integrované řízení pobřežních zón. V roce 2010 EU ratifikovala barcelonský protokol o integrovaném řízení pobřežních zón v oblasti Středozemního moře[22]. 22. KONCEPčNÍ VÝVOJ ÚZEMNÍHO PLÁNOVÁNÍ NÁMOřNÍCH PROSTOR NA ÚROVNI EU Ve snaze urychlit koncepční vývoj územního plánování námořních prostor Komise zahájila studie o jeho různých aspektech: - v roce 2008 studii o právních aspektech územního plánování námořních prostor[23], - v roce 2010 studii o hospodářských účincích územního plánování námořních prostor, která dospěla k závěru, že hospodářskými účinky územního plánování námořních prostor jsou nižší transakční náklady na nové námořní činnosti a zlepšení investičních podmínek[24], - a v roce 2010 studii zabývající se možnostmi územního plánování námořních prostor ve Středomoří[25]. V roce 2009 byl mimo to zahájen velký výzkumný projekt sedmého rámcového programu pro výzkum za účelem vytvoření integrovaných nástrojů pro sledování, hodnocení a provádění územně řízených oblastí. Komise bude rovněž spolufinancovat dva zkušební projekty územního plánování námořních prostor v Baltském moři a v severovýchodním Atlantiku, včetně oblasti Severního moře a Lamanšského průlivu. Každého z projektů, jejichž cílem je získat praktické zkušenosti z používání územního plánování námořních prostor v přeshraniční oblasti, se účastní subjekty nejméně ze dvou členských států[26]. Komise dále přijala návrh nařízení na podporu dalšího rozvoje integrované námořní politiky, jež přispěje k rozvoji územního plánování námořních prostor v období 2011–2013; přesněji řečeno navrhuje více zkušebních projektů pro územní plánování námořních prostor ve vybraných námořních oblastech[27]. Rovněž několik programů INTERREG[28] obsahuje důležité složky územního plánování námořních prostor. Program LIFE podporuje opatření územního řízení v rámci sítě Natura 2000 a uplatňování ekosystémového přístupu v provádění rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí. Tyto projekty mají zásadní význam pro zajištění rozvoje osvědčených postupů a zkušeností v územní plánování námořních prostor v přeshraničním kontextu. 23. ZÁVěR A VÝHLED DO BUDOUCNOSTI Komise ze zkušeností získaných z územního plánování námořních prostor od zahájení integrované námořní politiky EU a zveřejnění sdělení o rozvrhu pro územní plánování námořních prostor vyvodila tři hlavní závěry: - Průběh konzultací po zveřejnění rozvrhu odhalil širokou shodu o potřebě společné koncepce územního plánování námořních prostor a potvrdil zájem územní plánování dále rozvíjet na úrovni EU z důvodů, jež jsou vysvětleny v kapitole 2. - V členských státech sice dochází k rozvoji územního plánování námořních prostor, ovšem nahodile, různými cestami a v různých časových dimenzích. Soudržnější společná koncepce by významně posílila potenciální hodnotu územního plánování námořních prostor pro EU jako celek, i v rámci přímořských oblastí. - Vzhledem ke zvýšené potřebě koordinovaného plánování přímořských oblastí jak v souvislostech současného hospodářského vývoje, tak v rámci provádění politik a právních předpisů EU, by územní plánování námořních prostor bylo velkým přínosem, neboť tato politika by stanovila parametry usnadňující přeshraniční spolupráci členských států v oblasti územního plánování námořních prostor. Ve světle těchto závěrů Komise spatřuje jasnou potřebu a kladné hodnoty dalšího úsilí o vytvoření společné koncepce územního plánování námořních prostor. Další postup v oblasti územního plánování námořních prostor na úrovni EU musí vycházet z významných zkušeností získaných v členských státech i na mezinárodních fórech a v třetích zemích. Komise je rovněž přesvědčena, že důležitý přínos dalšího postupu v rámci územního plánování námořních prostor na úrovni EU spočívá v zaměření na přeshraniční aspekty a stanovení společného prováděcího rámce, v němž členské státy mohou uplatňovat územní plánování námořních prostor co nejlépe. Komise proto v roce 2011 navrhne v oblasti územního plánování námořních prostor další opatření. Veškerá další opatření na úrovni EU v této oblasti musí být připravena v důsledné koordinaci se stávajícími i budoucími politikami a iniciativami v rámci námořní politiky a na jejich podporu, a to zejména při provádění rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí a v průběhu dalšího rozvoje integrovaného řízení pobřežních zón a při důsledném dodržování stávajících pravomocí a jurisdikcí příslušných orgánů. Aby bylo možné určit další vývoj, Komise zahájila posuzování dopadů, včetně veřejných konzultací, s cílem prozkoumat širokou škálu možností další podpory a rozvoje územního plánování námořních prostor, jakož i možností dalšího rozvoje integrovaného řízení pobřežních zón s ohledem na ostatní politiky EU. Mezi tyto možnosti budou v zásadě patřit: - nezávazné možnosti, jako je výměna osvědčených postupů, přeshraniční projekty, studie a výzkum, pokyny a/nebo doporučení a - legislativní možnosti pro stanovení společné koncepce a přeshraniční spolupráce na pevném právním základě, zatímco provádění zůstane na členských státech. - [pic][pic][pic] [1] Sdělení Komise „Integrovaná námořní politika pro Evropskou unii“, KOM(2007) 575 v konečném znění, 10.10.2007, a SEK(2007) 1278, 10.10.2007. [2] KOM(2008) 791 v konečném znění, 25.11.2008. [3] Sdělení Komise „Evropa 2020 – Strategie pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění“, KOM(2010) 2020, 3.3.2010. [4] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/emodnet_en.html. [5] KOM(2008) 534 v konečném znění o strategii EU pro mořský a námořní výzkum. [6] Zejména úmluva OSPAR pro severovýchodní Atlantik, Helsinská úmluva (HELCOM) pro Baltské moře, Barcelonská úmluva pro Středozemní moře a Bukurešťská úmluva pro Černé moře. [7] http://www.helcom.fi/Recommendations/en_GB/rec28E_9/. [8] Sdělení Komise „Evropská Unie a arktická oblast“, (KOM(2008) 763 v konečném znění, 20.11.2008. [9] Sdělení Komise „Cesta k integrované námořní politice za účelem lepší správy Středozemního moře“, KOM(2009) 466 v konečném znění, 11.9.2009. [10] Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o strategii Evropské unie pro region Baltského moře, KOM(2009) 248 v konečném znění, SEK(2009) 712. [11] Sdělení Komise „Znalosti v námořní oblasti 2020. Sběr údajů o moři a pozorování za účelem inteligentního a udržitelného rozvoje“, KOM(2010) 461 v konečném znění, 9.9.2010. [12] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/56/ES ze dne 17. června 2008, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti mořské environmentální politiky, Úř. věst. L 164, 25.6.2008. [13] Článek 1 MSFD. [14] Ustanovení čl. 13 odst. 4 rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí. [15] Příloha VI rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí. [16] Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, Úř. věst. L 206, 22.7.1992, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků, Úř. věst. L 20, 26.1.2010. [17] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES, Úř. věst. L 140, 5.6.2009. [18] Sdělení Komise „Řešení otázky bezpečnosti těžby ropy a zemního plynu v pobřežních vodách“, KOM(2010) 560 v konečném znění, 12.10.2010. [19] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel a kterou se zrušuje směrnice Rady 93/75/EHS, Úř. věst. L 208, 5.8.2002. [20] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/65/ES ze dne 20. října 2010 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES. [21] Doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 30. května 2002 k realizaci strategie pro integrovanou správu pobřežních oblastí v Evropě 2002/413/ES, Úř. věst. L 148, 6.6.2002. [22] Rozhodnutí Rady ze dne 13. září 2010 (2010/631/EU). [23] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/spatial_planning_en.html#6. [24] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/study_msp_en.html. [25] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/spatial_planning_en.html. [26] http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/call_proposals_tenders_en.html. [27] Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o zavedení programu na podporu dalšího rozvoje integrované námořní politiky, KOM(2010) 494 v konečném znění, 29.9.2010. [28] http://www.plancoast.eu/files/baltcoast_final_report.pdf; http://www.balance-eu.org; http://www.plancoast.eu/; http://www.baltseaplan.eu.