III.reguluje obchodování se zbožím – chemickými látkami nebo farmaceutickými látkami (příloha IV) – které by mohlo být použito pro výkon trestu smrti (například přípravky, které by mohly být použity k popravě lidí injekční aplikací smrtelné dávky). Toto zboží bylo v roce 2011 zařazeno na seznam zboží, které podléhá kontrole vývozu. Bylo zavedeno zvláštní povolení („všeobecné vývozní povolení Unie“) pro kontrolu vývozu těchto anestetických chemických látek a k zabránění jejich předání pro použití při popravách injekční aplikací smrtelné dávky, aniž by byl omezen obchod s těmito chemickými látkami pro lékařské, veterinární či jiné legitimní účely. Pokud vývoz léčivých přípravků vyžaduje vývozní povolení podle nařízení a na vývoz se vztahují rovněž požadavky týkající se vydání povolení podle mezinárodních úmluv o kontrole omamných a psychotropních látek, jako je Úmluva o psychotropních látkách z roku 1971, mohou členské státy pro splnění povinností, které jim toto nařízení a příslušná úmluva ukládá, použít jednotný postup.

Článek 32 nařízení vyžaduje, aby Komise předložila do 31. července 2020 a poté každých pět let Evropskému parlamentu a Radě souhrnnou zprávu o jeho provádění a posouzení jeho dopadu, která může obsahovat návrhy na jeho změnu. Nařízení stanoví, že při tomto přezkumu se posuzuje potřeba zahrnout do oblasti působnosti nařízení činnost občanů Unie v zahraničí.

Přestože to není povinnou součástí hodnocení, jak se nařízení provádí, článek 32 nařízení předpokládá, že při přezkumu bude rovněž posuzováno, zda je nutné zahrnout činnosti občanů EU v zahraničí v oblasti působnosti nařízení. Tento oddíl popisuje oblasti, kde by mohly být posuzovány činnosti společností usazených v EU, občanů EU nebo osob majících bydliště na území členského státu EU, jež působí v třetích zemích. Týká se to těchto činností:

Rovněž by mohla být využita jiná vhodná opatření, například opatření podporující větší transparentnost a zvyšování informovanosti nebo opatření podporující účinné dodržování obecných zásad OSN v oblasti podnikání a lidských práv. Obecné zásady OSN v oblasti podnikání a lidských práv totiž stanoví, že podniky by měly respektovat lidská práva. Neměly by porušovat lidská práva jiných a měly by řešit negativní dopady na lidská práva. Řešení negativních dopadů na lidská práva vyžaduje přijetí vhodných opatření k jejich zabránění, zmírnění a ve vhodných případech k jejich nápravě.

Dvě nevládní organizace zabývající se lidskými právy, které se angažují v hodnocení přezkumu, upozornily na případ občanů EU působících mimo území EU, kteří byli zapojeni například do poskytování školicích služeb v oblasti bezpečnosti a vymáhání práva o nevhodném nebo protiprávním používání zařízení pro vymáhání práva. Upozornily také na případ společností organizujících veletrhy nebo výstavy zbraní v třetích zemích. Domnívají se zejména, že stávající zeměpisné omezení uvedené v článku 8 by mělo být odstraněno a že propagace zboží podle přílohy II na výstavách nebo veletrzích by měla být zakázána každé fyzické nebo právnické osobě, subjektu či orgánu z EU bez ohledu na zemi, v níž se tyto výstavy nebo veletrhy konají. Dále se domnívají, že by měla být zavedena kontrola (buď prostřednictvím nařízení, nebo formou jiných vhodných opatření) k regulaci poskytování instruktáží či školení všemi příslušnými vzdělávacími institucemi, aby toto poskytování nepodporovalo ani nezahrnovalo nevhodné či zneužívající postupy, praktiky nebo techniky, které by mohly usnadňovat mučení či jiné špatné zacházení v třetích zemích, nebo být při mučení či jiném špatném zacházení v třetích zemích využívány.

-soudržnost a doplňkovost: nakolik je nařízení soudržné s ostatními příslušnými iniciativami EU a členských států a doplňuje je,

-přidaná hodnota EU: nakolik nařízení zvyšuje hodnotu jednotlivých opatření členských států EU.

Hlavními zdroji informací pro sběr důkazů pro posouzení byla písemná podání včetně studie, průzkumů, rozhovorů a semináře s klíčovými účastníky.

Semináře se účastnilo více než 30 účastníků. Pocházeli z nejrůznějších organizací, včetně příslušných orgánů členských států, Evropské komise, mezinárodních organizací, jako je OSN a Rada Evropy, a nevládních organizací.

Posouzení shromážděných údajů a informací vedlo k těmto zjištěním.

4.2Relevantnost

4.2.1 Politická hlediska

Nařízení ve znění původně přijatém v roce 2005 reagovalo na potřebu stanovit „pravidla Unie pro obchod se třetími zeměmi se zbožím, které by bylo možné použít pro účely trestu smrti, a zbožím, které by bylo možné použít za účelem mučení a jiného krutého, nelidského či ponižujícího zacházení nebo trestání.“ Tato pravidla měla odstranit zjištěný nedostatek v kontrole obchodu EU v souvislosti s lidskými právy a představovala první závazný nástroj na světě, který konkrétně řeší tuto problematiku. Aby si nařízení zachovalo svou relevantnost, bylo změněno v roce 2011, 2014 a 2016.

Kromě toho, že představuje první operační rámec na světě pro regulaci obchodu se zbožím souvisejícím s mučením, je jeho současná relevantnost potvrzena úlohou, kterou hraje jako zdroj inspirace pro práci v této oblasti v jiných zemích a organizacích. Inspirovalo zejména rozhodnutí OSN vypracovat společné mezinárodní standardy obchodování s nástroji sloužícími k mučení. Zásluhou nařízení je také to, že inspirovalo Radu Evropy k vypracování celoevropských opatření k řešení obchodování se zařízením používaným k mučení, špatnému zacházení a trestu smrti.

Zjevnou relevantnost tohoto nástroje dále posiluje skutečnost, že model podle tohoto nařízení se rozhodly následovat i některé státy, které nejsou členy EU, např. Švýcarsko, Severní Makedonie a Černá Hora, a také Spojené království oznámilo, že bude dodržovat ustanovení tohoto nařízení i po svém odchodu z EU.

4.2.2 Relevantnost zařazeného zboží a služeb

V současné době nařízení zahrnuje širokou škálu zboží, které souvisí s trestem smrti a mučením.

Pokud jde o rozsah zboží, činností a osob, které nařízení upravuje, je v článku 25 nařízení stanoveno, že každý členský stát může podat Komisi řádně odůvodněnou žádost, aby bylo zboží zařazeno do přílohy II, III nebo IV. V průběhu období přezkumu nebyla žádná taková žádost podána.

Dvě nevládní organizace zabývající se lidskými právy, které se do přezkumu zapojily, se zejména domnívají, že nařízení by mělo reagovat na změny na mezinárodním trhu v oblasti bezpečnosti, kde často dochází k technologickému a tržnímu vývoji. Podle jejich názoru by nařízení mělo také zohledňovat změny v povaze použití a zneužíváni zařízení pro vymáhání práva. Rovněž byla vyslovena obava upozorňující na konkrétní případ změny značky výrobků, jejímž účelem bylo obejít oblast působnosti nařízení, což potvrzuje potřebu pravidelné aktualizace seznamů zařazeného zboží. Podle těchto nevládních organizací by některé zboží, které je v současné době zařazeno do přílohy III, mohlo být přesunuto do přílohy II, jako například kontaktní zbraně způsobující elektrický šok (včetně elektrických obušků, elektrických štítů a ochromujících střelných zbraní), a do příloh by bylo užitečné zařadit i jiné zboží, jako jsou vězeňské kápě a pásky na oči, křesla omezující pohyb, desky a lůžka vybavená popruhy a určená pro účely vymáhání práva. Podle těchto nevládních organizací by do přílohy III mohlo být zařazeno takové kontrolované zboží, jako jsou „standardní pouta“, ruční úderové zbraně a některé nesmrtící střelné zbraně s kinetickým účinkem.

Zvláštní problematiku představují látky k potlačení nepokojů. V posledních letech došlo k prudkému nárůstu jejich dostupnosti a používání. Dvě nevládní organizace zabývající se lidskými právy, které se zapojily do přezkumu, se domnívají, že tyto položky nařízení adekvátně neřeší, neboť je zde do určité míry nesoulad se „Společným vojenským seznamem Evropské unie“. Při přípravě (a revizi) nařízení bylo z oblasti působnosti nařízení záměrně vyloučeno zboží, které již spadá pod jiné nástroje EU. V praxi vedlo toto vyloučení k situaci, kdy nařízení upravuje kontrolu některých látek k potlačení nepokojů, jako je pepřový sprej a OC (oleoresin capsicum), ale neupravuje látky zařazené na společný seznam vojenského vybavení. Nevládní organizace zabývající se lidskými právy, které se zapojily do přezkumu, uvádějí, že tyto látky k potlačení nepokojů, které v současné době nespadají pod nařízení, se často používají k usnadnění nebo provádění mučení a jinému špatnému zacházení nebo k vnitřní represi.

V případě zboží podle přílohy IV jsou v nařízení uvedeny některé chemické látky / léčivé přípravky určené k záchraně a zlepšení životů a zdraví pacientů, jež by však mohly být využity k injekční aplikaci smrtelné dávky. Podle jedné organizace usilující o zabránění zneužívání léčivých přípravků ve smrtících injekcích zahrnuje nařízení 2 ze 14 léčivých přípravků, které jsou v současné době uvedeny ve státních a federálních protokolech USA upravujících složení smrtících injekcí. Na rozdíl od zboží uvedeného v přílohách II a III splňují tyto druhy chemických látek a léčivých přípravků základní funkci záchrany života, a proto je třeba opatření, která by mohla omezit obchodování s nimi, pečlivě posoudit, aby nedošlo k negativnímu dopadu na obchodování s legitimními dodávkami život zachraňujících léčivých přípravků. V tomto smyslu je vhodné se zmínit o režimu samoregulace, který přijalo několik společností z EU, jež dobrovolně uplatňují různé distribuční protokoly, jež podle názorů různých zainteresovaných skupin zabraňují v nesprávném používání léků vyvážených z EU.

Při posuzování relevantnosti zařazeného zboží a služeb by také mohlo být zohledněno zavedení ustanovení o cílovém konečném užití nebo univerzálního ustanovení do nařízení. Zavedení takového ustanovení obhajovaly nevládní organizace zabývající se lidskými právy, které se zapojily do přezkumu, a orgán jednoho členského státu. Konkrétně by takové ustanovení umožnilo jednotlivým členským státům EU zastavit konkrétní předání určité položky, která není výslovně uvedena v přílohách II nebo III nařízení. Muselo by být zjištěno, že tato položka jednoznačně nemá žádné jiné praktické využití než pro účely trestu smrti, mučení a jiného špatného zacházení. Toto ustanovení by rovněž mohlo řešit případy, kdy existují důkazy, že případný převod položky neuvedené na seznamu by měl za následek její použití pro tyto účely.

Pokud jde o služby spadající do oblasti působnosti nařízení, tj. zprostředkovatelské služby, technická pomoc, školení a reklama související se zbožím podle nařízení, při posuzování nebylo zjištěno, že by v tomto smyslu byla nutná změna. Je však třeba uvést, že dodávání technické pomoci včetně školení je zakázáno nebo kontrolováno, pouze když se týká přímo zařízení, které spadá pod nařízení (příloha II nebo příloha III).

4.2.3 Relevantnost zařazení obchodování uvnitř EU