1. ÚVOD

Evropské společnosti se stávají stále rozmanitějšími, a tento trend bude pokračovat i nadále. V současné době pobývá v Evropské unii 20 milionů osob, které nejsou státními příslušníky členských států EU, což představuje 4 % celkového počtu jejích obyvatel. Mobilita osob bude v různé míře a z řady různých důvodů neodmyslitelným rysem 21. století jak v Evropě, tak na celém světě, což znamená, že EU musí zvýšit úsilí nejen v oblasti řízení migračních toků, ale také v oblasti politik integrace státních příslušníků třetích zemí.

Evropská unie podporuje členské státy v jejich integračních politikách již po několik let. Rada pro spravedlnost a vnitřní věci v roce 2014 znovu potvrdila společné základní zásady pro politiku v oblasti integrace přistěhovalců EU přijaté v roce 2004, které stanoví společný přístup k integraci státních příslušníků třetích zemí v celé EU . V roce 2011 vytyčila Evropská komise Evropskou agendu pro integraci státních příslušníků třetích zemí, vyzývající k posílenému a ucelenému přístupu k integraci v různých oblastech politiky a na různých úrovních správy. V průběhu těchto let si řada členských států vytvořila vlastní integrační politiku v závislosti na vnitrostátním kontextu a EU hrála významnou úlohu při podpoře některých z těchto opatření.

Bez ohledu na vynaložené úsilí si však státní příslušníci třetích zemí v rámci celé EU vedou i nadále hůře než občané EU, a to v oblasti zaměstnanosti, vzdělávání i výsledků sociálního začleňování . Nedávná opatření přijatá s cílem zlepšit řízení velkého počtu osob, jež potřebují ochranu a jejichž příchodu EU v současné době čelí, včetně opatření v oblasti relokace a znovuusídlování, zároveň zdůraznila potřebu toho, aby si členské státy s menšími zkušenostmi s integrací vytvořily efektivní integrační strategie.

Zajistit, aby se všechny osoby, které se nacházejí oprávněně a legitimně v EU, mohly zapojit a přispívat bez ohledu na délku svého pobytu, je klíčovým předpokladem budoucího blahobytu, prosperity a soudržnosti evropských společností. V době nárůstu diskriminace, předsudků, rasismu a xenofobie existují právní, morální a ekonomické imperativy, které velí dodržovat základní práva, hodnoty a svobody EU a i nadále usilovat o celkově soudržnější společnost. Úspěšná integrace příslušníků třetích zemí je věcí společného zájmu všech členských států.

Investujeme-li dnes zdroje a energii do integračních politik, přispěje to k tomu, aby se Evropa v dlouhodobém horizontu stala prosperující, soudržnou a otevřenou společností. Evropský program pro migraci zdůraznil potřebu účinných integračních politik pro státní příslušníky třetích zemí. S ohledem na současné problémy s migrací – a jak bylo uvedeno ve sdělení ze dne 6. dubna 2016 – nadešel okamžik, kdy je třeba přehodnotit a posílit společný přístup ke všem oblastem politiky za účasti všech relevantních činitelů, mezi něž patří EU, členské státy, regionální a místní orgány a rovněž sociální partneři a organizace občanské společnosti. Tento přístup podporuje i Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 12. dubna 2016, ve kterém mimo jiné vyzývá k plnému zapojení a včasné integraci všech státních příslušníků třetích zemí včetně uprchlíků.

Jak je uvedeno v čl. 79 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie, ačkoli pravomoci v oblasti integrace mají především členské státy, EU může přijmout opatření pro povzbuzení a podporu činnosti členských států při prosazování integrace státních příslušníků třetích zemí oprávněně pobývajících na jejich územích a hraje důležitou roli při podpoře, stimulaci a koordinaci opatření a politik členských států v této oblasti. V současné situaci mnoho členských států čelí podobným výzvám a řešení na úrovni EU může přinést přidanou hodnotu díky strukturální podpoře, kterou nabízí. Tento akční plán stanoví společný politický rámec, který by měl pomoci členským státům dále rozvíjet a posilovat jejich vnitrostátní integrační politiky pro migranty ze třetích zemí, a popisuje politickou, provozní a finanční podporu, kterou jim Komise při jejich úsilí poskytne.

2. VÝZVY A PŘÍLEŽITOSTI, JEŽ PŘEDSTAVUJE INTEGRACE

Výzkumy naznačují, že státní příslušníci třetích zemí i nadále čelí překážkám ve vzdělávacím systému, na trhu práce a v přístupu k důstojnému bydlení. Oproti státním příslušníkům hostitelské země jsou více ohroženi chudobou nebo sociálním vyloučením, i když jsou zaměstnáni. Obzvláště vysokému riziku chudoby jsou vystaveny děti.

Jak Komise zdůraznila ve svém sdělení ze dne 7. dubna 2016, bude nezbytné, aby hospodářské a sociální politiky zohlednily nedávný příchod migrantů a uprchlíků ze třetích zemí, zejména aby reagovaly na jejich bezprostřední potřeby a zajistily jejich začlenění na trhu práce a do společnosti. To bude pro mnoho členských států představovat výzvu, ale pokud budou zajištěny odpovídající podmínky pro rychlou a úspěšnou integraci, jedná se také o příležitost, a to zejména v případě členských států, které procházejí demografickými změnami. To zahrnuje i hospodářské hledisko vzhledem k tomu, že státní příslušníci třetích zemí prokazatelně představují pozitivní čistý hospodářský přínos, pokud jsou včas a dobře integrováni a včas začleněni do vzdělávacího systému a na trh práce.

Kdyby se nepodařilo rozvinout potenciál státních příslušníků třetích zemí v EU, znamenalo by to rozsáhlé plýtvání zdroji, a to jak z hlediska samotných dotčených osob, tak obecněji i pro naši ekonomiku a společnost. Existuje jasné riziko, že cena za nezačlenění se ukáže jako vyšší než náklady na investice do integračních politik.

Individuální potřeby integrace se značně liší v závislosti na důvodu, proč daná osoba přišla do EU, a na očekávané délce jejího pobytu, jakož i na jejích dovednostech, úrovni vzdělání a pracovních zkušenostech. Vysoce kvalifikovaní státní příslušníci třetích zemí, kteří se stěhují z ekonomických důvodů, mohou často využívat podporu při integraci od svých zaměstnavatelů, například v podobě jazykových kurzů, a rovněž síť, kterou dané pracovní prostředí přináší. Jiným státním příslušníkům třetích zemí se takové podpory dostat nemusí. Zejména nově příchozí uprchlíci čelí specifickým problémům, jako je například zranitelnost vyplývající z utrpěných traumat, chybějící dokumentace včetně dokumentace dokládající kvalifikaci, nečinnost před azylovým řízením a v jeho průběhu, ale i kulturní a jazykové bariéry a riziko stigmatizace při vzdělávání a na trhu práce a trhu nemovitostí, které nejsou omezeny jen na uprchlíky.

Opatření na podporu integrace státních příslušníků třetích zemí nemusí a ani by neměla být na úkor opatření ve prospěch jiných zranitelných nebo znevýhodněných skupin nebo menšin. Zohlednění začleňování státních příslušníků třetích zemí fakticky je a mělo by být nedílnou součástí snah o modernizaci a vytváření inkluzivních politik týkajících se sociální oblasti, vzdělávání, trhu práce, zdravotnictví a politiky rovnosti s cílem nabídnout všem smysluplné příležitosti pro zapojení do společnosti a hospodářství. Připravovaná nová agenda dovedností pro Evropu (New Skills' Agenda for Europe) si klade za cíl posílit lidský kapitál a jeho zaměstnatelnost v Evropě, a tím přispět k celkové konkurenceschopnosti EU. Cílená specifická opatření mohou zároveň reagovat na potřeby začleňování konkrétních skupin migrantů ze třetích zemí bez ohledu na to, zda přišli v nedávné době a splňují podmínky pro to, aby v EU mohli zůstat, nebo zda v EU pobývají již více let.

3. VYTVÁŘENÍ SOUDRŽNÝCH SPOLEČNOSTÍ

Vytváření účinných integračních politik jak pro nově příchozí státní příslušníky třetích zemí, kteří splňují podmínky, aby v EU mohli zůstat, tak pro osoby, kteří v Evropské unii pobývají již déle, představuje dlouhodobou investici. Účinná a spravedlivá integrační opatření vyžadují dostatečné politické, sociální a finanční investice, které budou v dlouhodobém horizontu pro všechny naše komunity přínosem.

Zkušenosti ukazují, že integrační politiky fungují nejlépe, pokud jsou navrženy s cílem zajistit soudržné systémy, které usnadňují zapojení a posílení postavení všech osob ve společnosti – jak státních příslušníků třetích zemí, tak komunit, v nichž se usadí. To znamená, že integrace by se neměla omezovat jen na účast na trhu práce a osvojení si jazyka hostitelské země: integrace je nejúčinnější, pokud vychází ze samotné podstaty toho, co znamená žít v různých společnostech Evropy.

Evropská unie je vybudována na základních hodnotách, jako je demokracie, právní stát a dodržování základních práv. V Listině základních práv Evropské unie je zakotvena řada práv, která mají pro proces integrace zásadní význam, jako je například svoboda projevu a náboženského vyznání a rovněž právo na rovnost a zákaz diskriminace. Porozumět těmto základním hodnotám a přihlásit se k nim představuje nezbytný prvek života v hostitelské společnosti a zapojení se do ní. Tato práva současně chrání i daného státního příslušníka třetí země a podporují jeho začlenění do společnosti. V tomto kontextu Rada projednala integraci státních příslušníků třetích zemí v rámci svého každoročního dialogu o právním státě v roce 2016, který znovu potvrdil, jak je důležité řídit se základními hodnotami, stejně jako ústřední význam zásady obousměrného procesu pro integraci.

Tento obousměrný dynamický proces při integraci znamená nejen očekávat, že státní příslušníci třetích zemí přijmou základní hodnoty EU a osvojí si jazyk hostitelské země, ale také nabídnout jim smysluplné příležitosti k účasti na ekonomice a ve společnosti členského státu, ve kterém se usadí.

Pro vytvoření pocitu sounáležitosti a pevného ukotvení v hostitelské společnosti a pro budování sociálně a ekonomicky prosperující společnosti je minimálně stejně důležité aktivní zapojení a možnost se zapojit do politického, kulturního a společenského života. Vytváření přívětivých a rozmanitých společností vstřícných vůči začleňování je proces, do něhož se musí zapojit jak státní příslušníci třetích zemí, tak přijímající společnost. Zásadní význam má podpora mezikulturního dialogu včetně mezináboženského dialogu mezi náboženskými komunitami, dodržování lidských práv a evropských hodnot.