Na zaměstnanost a sociální aspekty je kladen větší důraz také v rámci postupu při makroekonomické nerovnováze. V první polovině roku 2015 navrhla Komise doplnit stávajících 11 hlavních ukazatelů srovnávacího přehledu pro postup při makroekonomické nerovnováze o další tři (míra aktivity, nezaměstnanost mladých lidí, dlouhodobá nezaměstnanost). To by posloužilo k upřesnění kontextu, v němž dochází ke korekci, pokud jde o sociální otázky a zaměstnanost, a získané informace by byly následně využity pro tvorbu kvalitnějších politik. Komise má v úmyslu používat rozšířený seznam hlavních ukazatelů počínaje zprávou mechanismu varování pro rok 2016.

V průběhu let byl uvedený proces soustavně zdokonalován s cílem využít jeho silných stránek a řešit jeho nedostatky. V nedávné době nová Komise využila příležitosti svého prvního evropského semestru v roce 2015 k jeho podstatné racionalizaci. Díky tomu, že byly zprávy o jednotlivých zemích zveřejněny již v únoru, bylo k dispozici více času pro skutečný dialog s členskými státy, což umožnilo hlubší debatu na dvoustranné i mnohostranné úrovni, jakož i s dalšími zúčastněnými stranami. Tento dřívější termín rovněž vyžaduje, aby se změnil účel národních programů reforem, jež by se měly stát nástrojem, jehož prostřednictvím budou členské státy reagovat na analýzu Komise a předkládat plány nových opatření zaměřené do budoucna. Rovněž dřívější zveřejnění návrhů Komise na doporučení pro jednotlivé země (v květnu) dalo více prostoru pro úvahy a diskusi. Komise tyto dokumenty formulovala cíleněji a výrazně snížila počet doporučení, která se nyní týkají výlučně klíčových prioritních otázek s makroekonomickým a sociálním významem, jež vyžadují pozornost členských států v následujících 12 až 18 měsících. Toto zacílení je třeba zachovat, nicméně zprávy týkající se jednotlivých zemí budou i nadále zaujímat více holistický přístup a zahrnovat širší škálu témat s významem pro ekonomiky členských států.

Pět předsedů také schválilo plán provádění, který by měl do začátku roku 2017 konsolidovat eurozónu (1. fáze – „prohlubování“). V této první fázi, která začala 1. července 2015, budou opatření vycházet ze stávajících nástrojů a co možná nejlépe využívat stávajících Smluv. Poté by na základě kritérií pro obnovenou konvergenci ekonomik eurozóny směrem vzhůru měly být provedeny zásadnější reformy směřující ve střednědobém a dlouhodobém výhledu k novým perspektivám růstu (2. fáze – „dokončení HMU“). Převedení obsahu zprávy pěti předsedů do praxe vyžaduje, aby všechny členské státy eurozóny a orgány EU sdílely ideu společného úkolu. Opatření uvedená v tomto sdělení se vztahují na členské státy eurozóny, ale proces směřující k prohloubené HMU je otevřen všem zemím EU. Komise zároveň zajistí, že nedojde k žádnému narušení jednotného trhu.

Za druhé bude Komise usilovat o racionalizaci metodiky pro posuzování souladu s Paktem o stabilitě a růstu. V současnosti, jsou k posouzení souladu rozpočtových politik členských států v rámci preventivní složky Paktu o stabilitě a růstu a v rámci postupu při nadměrném schodku používány odlišné soubory rozpočtových ukazatelů (tento postup vyplynul z diskusí s členskými státy během řady let). Harmonizovaný a jednotný přístup by přinesl zjednodušení a umožnil by konzistentnější přechod z nápravné do preventivní složky Paktu o stabilitě a růstu. Komise proto prověří, jak by bylo možné více využívat jediný praktický ukazatel souladu s Paktem o stabilitě a růstu.

Za prvé Komise zajistí soulad metodiky mezi pravidlem pro zadlužení v rámci postupu při nadměrném schodku a strukturálním rozpočtovým cílem členských států známým jako střednědobý rozpočtový cíl. Nedávné posílení správy ekonomických záležitostí transformovalo kritérium dluhu v rámci postupu při nadměrném schodku do jednoduchého pravidla pro snižování veřejného dluhu převyšujícího 60 % HDP. Nebylo však dosud vyjasněno, jakou roli by mělo toto pravidlo hrát při rozhodování o tom, zda s dotčeným členským státem zahájit postup při nadměrném schodku. Při aktualizaci spodních hodnot pro střednědobý rozpočtový cíl, které si mohou členské státy stanovit, Komise zajistí soulad těchto hodnot s dodržením pravidla pro zadlužení ve střednědobém horizontu.

K lepšímu fungování a legitimitě projektu HMU by měla přispět konvergence k osvědčeným postupům v oblasti zaměstnanosti a sociální politiky. V krátkodobém horizontu by mohlo být takovéto konvergence „směrem vzhůru“ dosaženo rozvojem společných referenčních hodnot na základě koncepce „flexikurity“, která zahrnuje pružné a jisté pracovní smlouvy bránící rozdělování trhu práce do dvou kategorií, komplexní strategie celoživotního učení, účinné politiky, jež pomáhají nezaměstnaným znovu vstoupit na trh práce, moderní a inkluzivní systémy sociální ochrany a vzdělávání či nové možnosti ve zdanění práce. Komise rovněž potvrdila, že má v úmyslu navrhnout evropský pilíř sociálních práv, který by vycházel ze stávajícího acquis a sloužil by jako kompas pro celý konvergenční proces.

V zájmu silnějšího zaměření na výsledky členských států v oblasti zaměstnanosti a sociálních věcí by měla být přijata řada dalších opatření. Členské státy by měly věnovat větší pozornost příspěvku svých vnitrostátních sociálních partnerů, zejména z toho důvodu, aby domácí subjekty přijaly reformní úsilí za své. Za tímto účelem Komise podporuje větší zapojení sociálních partnerů do vypracovávání národních programů reforem. Zastoupení Komise v členských státech budou navíc v předem určených klíčových momentech evropského semestru s vnitrostátními sociálními partnery vést konzultace. Tyto kroky budou doplněny intenzivnějším dialogem se sociálními partnery při pracovních cestách během evropského semestru. Zapojování sociálních partnerů na úrovni EU bude pokračovat a bude případně posíleno, například prostřednictvím obnovené trojstranné sociální vrcholné schůzky a makroekonomického dialogu, aby se jejich přínos k postupu evropského semestru zvýšil.

Události minulých let zdůraznily význam provádění odpovědných fiskálních politik jakožto klíčového pilíře evropské strategie růstu. Fiskální politiky by měly podporovat makroekonomickou stabilitu v souladu s fiskálním rámcem založeným na pravidlech. Provádění odpovědných vnitrostátních fiskálních politik je obzvláště důležité v eurozóně.

Tyto rady by měly dodržovat soubor společných zásad, přičemž se zohlední rozmanitost zkušeností a postupů v jednotlivých členských státech. Doporučení rad by měla představovat zdroj informací při stanovování mezd. Nemají však do tohoto procesu zasahovat a oslabovat roli sociálních partnerů, ani harmonizovat vnitrostátní systémy stanovování mezd. Rady by měly být nezávislé na orgánech veřejné správy, které se zabývají souvisejícími záležitostmi, a měly by být schopné zajistit kvalitní ekonomickou analýzu. Pokud budou tyto podmínky splněny, měly by mít členské státy při vytváření svých vnitrostátních rad pro konkurenceschopnost volnost – mohou buď zřídit nové instituce, nebo upravit mandát existujících subjektů.

Rady pro konkurenceschopnost by pomáhaly zdokonalovat tvorbu vnitrostátních politik poskytováním nezávislého odborného poradenství, zejména pokud jde o posuzování výkonnosti v oblasti konkurenceschopnosti a reforem souvisejících s konkurenceschopností. Přispívaly by tak k efektivnímu koncipování a provádění reforem, včetně reforem v reakci na doporučení pro jednotlivé země. Rozsah aspektů spojených s konkurenceschopností, jež by měly být předmětem monitorování, by měl odrážet komplexní pojetí konkurenceschopnosti, včetně vývoje v cenové i necenové oblasti. Rady pro konkurenceschopnost by své poznatky ze sledovaných oblastí jednou ročně shromažďovaly a zveřejňovaly.

Za druhé Komise zajistí odpovídající návazná opatření reagující na zjištění nadměrných nerovnováh. To vyžaduje ekonomický úsudek a aktivní komunikaci s členskými státy tak, aby byly jejich specifické problémy řešeny a zajistila se akceptace reforem dotčenými státy. Komise dosud členské státy, u nichž byly zjištěny nerovnováhy, zařazovala do různých kategorií, které se v průběhu času vyvíjely, a v závislosti na povaze a intenzitě nerovnováh vyzývala k různé míře monitorování a různé míře přijímání politických opatření. Postup při nadměrné nerovnováze nebyl dosud uplatněn. Komise uvedené kategorie stabilizuje, vyjasní kritéria, jimiž se řídí její rozhodování, a lépe vysvětlí souvislost mezi povahou nerovnováh a tím, jak jsou řešeny v doporučeních pro jednotlivé země. Komise povede s členskými státy (včetně nových rad pro konkurenceschopnost ) dialog o tom, jak nerovnováhy co nejlépe řešit, a zavede solidní a časově ohraničený systém specifického monitorování, jenž podpoří provádění. Postup při nadměrné nerovnováze může být zahájen v případě nedostatečného odhodlání k reformám a nedostatečného reálného pokroku při provádění a bude se používat v případě vážných makroekonomických nerovnováh, které ohrožují řádné fungování hospodářské a měnové unie, jako byly ty, které vedly ke krizím. Komise rovněž vyzve k většímu zapojení Rady do specifického monitorování zemí s nadměrnými nerovnováhami, pro něž postup při nadměrné nerovnováze aktivován nebyl.

Komise také přezkoumává transpozici pravidel uvedených v tzv. rozpočtovém paktu (tj. ve fiskální části Smlouvy o stabilitě, koordinaci a správě v HMU (TSCG)), jež mají posílit soulad mezi vnitrostátními a evropskými fiskálními rámci a zvýšit jejich akceptaci v členských státech. Komise provedla analýzu začlenění rozpočtového paktu do vnitrostátního práva v souladu s čl. 3 odst. 2 TSCG. Vedla předběžné konzultace se smluvními stranami, aby mohly v případě nutnosti předložit své připomínky k jejím zjištěním podle čl. 8 odst. 1 TSCG a Komise mohla následně podle uvedeného článku svou zprávu o začlenění smlouvy do vnitrostátního práva zveřejnit.

Vzhledem k hospodářské a finanční váze eurozóny a existenci jednotné měnové politiky a politiky směnných kurzů mají rozhodnutí eurozóny v oblasti hospodářské politiky pro světovou ekonomiku stále větší význam. Díky posílenému rámci správy ekonomických záležitostí pro eurozónu a silné konvergenci regulace a dohledu ve finančním sektoru v kontextu bankovní unie je eurozóna interně robustnější.

Je třeba, aby se pokrok, jehož bylo dosaženo při další vnitřní integraci eurozóny, projevil i externě, aby eurozóna mohla hrát aktivnější roli v mezinárodních finančních institucích a účinně utvářet svou budoucí úlohu v globální finanční architektuře. Z jednotnějšího zastoupení by měly rovněž prospěch třetí země, zejména díky silnějšímu a soudržnějšímu příspěvku eurozóny k celosvětové hospodářské a finanční stabilitě.

Při posilování vnějšího zastoupení Unie a eurozóny na mnoha mezinárodních ekonomických a finančních fórech bylo dosaženo značného pokroku. V rámci Mezinárodního měnového fondu se jednalo mimo jiné o další posílení koordinačních ujednání v roce 2007, volbu předsedy skupiny zástupců EU v MMF (tzv. EURMMF), zlepšení pracovních vztahů mezi EURMMF a podvýborem Hospodářského a finančního výboru pro otázky související s MMF (SCIMF) a intenzivnější koordinaci mezi členy EURMMF ohledně strategií ve Výkonné radě MMF. K dosažení skutečně jednotného vnějšího zastoupení jsou však třeba další kroky.

Spolu s tímto sdělením předkládá Komise sdělení popisující cestu k stále jednotnějšímu vnějšímu zastoupení HMU. Předkládá rovněž návrh rozhodnutí Rady podle článku 138 Smlouvy o fungování Evropské unie, kterým se stanoví opatření s cílem vytvořit jednotné zastoupení eurozóny v Mezinárodním měnovém fondu. Vnější zastoupení eurozóny je v MMF stále velmi roztříštěné; fond je přitom díky svým úvěrovým nástrojům a dohledu zásadním institucionálním aktérem celosvětové správy ekonomických záležitostí. Tato opatření by měla být formulována a schválena neprodleně, avšak implementována postupně, aby všichni zúčastnění aktéři – na úrovni EU i na mezinárodní úrovni – mohli provést nezbytné institucionální a právní úpravy.

S ohledem na budoucí vývoj HMU nebo mezinárodní finanční architektury může Komise rozhodnout, že by byly užitečné další iniciativy pro posílení vnějšího zastoupení eurozóny i na jiných mezinárodních fórech.

5.KROKY SMĚŘUJÍCÍ K FINANČNÍ UNII

Vedle pokroku ve správě ekonomických záležitostí představuje dokončení bankovní unie nezbytný krok na cestě k úplné a prohloubené HMU. U jednotné měny je jednotný a plně integrovaný finanční systém nezbytnou podmínkou nejen pro řádnou transmisi měnové politiky, ale také pro odpovídající rozložení rizika mezi jednotlivými zeměmi a pro všeobecnou důvěru v bankovní systém v celé eurozóně. V nedávných letech byly v tomto směru dohodnuty důležité kroky, je však třeba další práce.

Za prvé bude Komise s členskými státy spolupracovat na plném provedení schválených právních předpisů. Jednotný mechanismus dohledu, jehož úkolem je zajišťovat nezávislý obezřetnostní dohled v konstantně vysoké kvalitě, je již plně funkční, a jednotný mechanismus pro řešení krizí bude účinné řešení krizí problémových bank zajišťovat od 1. ledna 2016. Komise plně využije svých pravomocí podle Smlouvy, aby co nejdříve zajistila úplné provedení směrnice o ozdravných postupech a řešení krize bank (lhůta pro transpozici uplynula v lednu 2015) a směrnice o systémech pojištění vkladů (lhůta uplynula v červenci 2015) do vnitrostátních právních předpisů všech členských států. Členské státy se vyzývají, aby do 30. listopadu 2015 ratifikovaly mezivládní dohodu o jednotném mechanismu pro řešení krizí.

Za druhé Komise vyzývá členské státy, aby rychle dosáhly dohody o účinném mechanismu překlenovacího financování. Dohoda má v souladu se směrnicí o ozdravných postupech a řešení krizí bank zajistit, aby měl jednotný mechanismus pro řešení krizí po dobu, než se z poplatků vybíraných od bankovního sektoru postupně vybuduje Jednotný fond pro řešení krizí, k dispozici dostatek prostředků na financování případných zbytkových nákladů řešení krizí problémových bank. Členské státy by měly také pro Jednotný fond pro řešení krizí urychleně schválit společný mechanismus jištění, jenž by měl být ve střednědobém horizontu rozpočtově neutrální.

Za třetí Komise do konce roku předloží legislativní návrh obsahující první kroky směrem ke společnému evropskému systému pojištění vkladů s cílem vytvořit více evropský systém odpojený od jednotlivých států, aby se zvýšila finanční stabilita a občané si mohli být jisti tím, že bezpečí jejich vkladů nezávisí na jejich zeměpisném umístění.

Tento první krok k více sdílenému systému bude vycházet z koncepce „zajištění“. Společný zajišťovací fond – doplňující stávající vnitrostátní systémy pojištění vkladů – by v situaci, kdy se požaduje čerpání z vnitrostátních systémů pojištění vkladů, za určitých podmínek poskytl příspěvek. Tyto podmínky by měly být formulovány tak, aby omezovaly odpovědnost fondu a snižovaly morální hazard na vnitrostátní úrovni, a měly by odrážet skutečnost, že vnitrostátní fondy se postupně budují a že se budou postupně slaďovat odlišné výchozí situace. Evropský systém pojištění vkladů by byl pro členské státy eurozóny povinný a byl by otevřen členským státům mimo eurozónu, které jsou ochotny připojit se k bankovní unii.

Za čtvrté, kromě svého návrhu o evropském systému pojištění vkladů je Komise odhodlána dále snižovat rizika, zajišťovat rovné podmínky v bankovním sektoru a narušit vazby mezi bankami a státy. Za tímto účelem bude prezentovat plán, jak pokračovat v těch nedořešených oblastech, kde bude v zájmu dosažení uvedených cílů možná nutné regulační a obezřetnostní rámec přezkoumat a dokončit.

Spolu s dokončením bankovní unie je klíčovou prioritou unie kapitálových trhů. Dne 30. září zveřejnila Komise akční plán unie kapitálových trhů, jehož cílem je mimo jiné zajistit pro firmy finance z více diverzifikovaných zdrojů a větší přeshraniční sdílení rizik díky hlubší integraci dluhopisových a akciových trhů.

6.SKUTEČNÁ DEMOKRATICKÁ LEGITIMITA, AKCEPTACE A ODPOVĚDNOST

V zájmu silnější akceptace mají skutečná demokratická legitimita a odpovědnost zásadní význam v 1. fázi prohlubování HMU; jsou nezbytné i ve 2. fázi, kdy jsou plánované iniciativy spojeny s větším sdílením suverenity. V posledních letech Komise postupně zavedla hlubší a pravidelnější dialog s členskými státy prostřednictvím dvoustranných schůzek, cílenějších jednání v Radě a častějších technických a politických pracovních návštěv hlavních měst členských zemí. Komise bude tento dialog nadále zintenzivňovat, a to rovněž využitím své sítě pracovníků odpovědných za evropský semestr v členských státech.

První praktické kroky, týkající se posílení parlamentního dohledu v rámci evropského semestru, podnikl Evropský parlament. V souladu s ustanoveními obou balíčků týkajících se správy ekonomických záležitostí se uskutečnily „hospodářské dialogy“ mezi Evropským parlamentem, Radou, Komisí a Euroskupinou. Ty již byly součástí posledních kol evropského semestru. Tyto dialogy mohou být posíleny dohodnutím vyhrazených časových úseků během hlavních kroků v cyklu evropského semestru. Byla vytvořena nová forma meziparlamentní spolupráce mezi evropskými a vnitrostátními aktéry. Realizuje se v rámci tzv. Evropského parlamentního týdne, který pořádá Evropský parlament ve spolupráci s vnitrostátními parlamenty a během něhož se zástupci vnitrostátních parlamentů zapojují do podrobných diskusí o prioritách jednotlivých politik. Balíček dvou právních aktů dal vnitrostátním parlamentům rovněž právo pozvat si komisaře, aby představil stanovisko Komise k návrhu rozpočtového plánu nebo její doporučení členskému státu v rámci postupu při nadměrném schodku.

Mohli bychom ještě více zlepšit načasování a přidanou hodnotu těchto parlamentních příspěvků, a to v souladu s obnoveným evropským semestrem. Komise by především mohla spolupracovat s Evropským parlamentem v rámci plenární rozpravy před předložením roční analýzy růstu a pokračovat v diskusi i po jejím přijetí. Druhá zvláštní rozprava v plénu by mohla proběhnout v době, kdy Komise předloží doporučení pro jednotlivé země, a to v souladu s příslušnými ustanoveními balíčku šesti právních aktů týkajícími se hospodářského dialogu. Zástupci Komise a Rady by se současně mohli účastnit meziparlamentních setkání, zejména v rámci Evropského parlamentního týdne. Orgány EU by se mohly na tomto novém postupu postupně podrobněji dohodnout při plném respektování svých příslušných institucionálních rolí.

Komise také vypracuje vzorové postupy, aby spolupráci s vnitrostátními parlamenty zefektivnila. Tato spolupráce by se měla vztahovat na rozpravy ve vnitrostátních parlamentech, které se týkají specifických doporučení určených danému členskému státu a které probíhají v rámci ročního vnitrostátního rozpočtového procesu. Právo pozvat si komisaře, zakotvené v balíčku dvou předpisů, by tak získalo praktičtější rozměr. Mělo by se stát pravidlem, že budou vnitrostátní parlamenty úzce zapojeny do schvalování národních programů reforem a programů stability.

7.DOKONČENÍ HMU: PŘÍPRAVA NA 2. FÁZI

Kroky prezentované v tomto sdělení pro 1. fázi dokončení HMU vycházejí ze stávajících nástrojů a co možná nejlépe využívají stávajících Smluv. Všechny tyto iniciativy v rámci 1. fáze by však neměly být vnímány izolovaně, nýbrž jako příprava na další fázi začínající v roce 2017. Ve 2. fázi by měla být dohodnuta dalekosáhlejší opatření, která zkompletují ekonomickou a institucionální strukturu HMU. Tento proces bude spojen s větším sdílením suverenity a solidarity a bude jej muset provázet posílený demokratický dohled.