CS Úřední věstník Evropské unie C 120/66

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ke sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů Podporovat solidaritu mezi generacemi

KOM(2007) 244 v konečném znění

(2008/C 120/16)

Dne 20. června 2007 se Komise, v souladu s článkem 262 Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Podporovat solidaritu mezi generacemi.

Specializovaná sekce Zaměstnanost, sociální věci, občanství, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 14. listopadu 2007. Zpravodajem byl pan JAHIER.

Na 440 plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. prosince 2007 (jednání dne 13. prosince 2007), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 106 hlasy pro, 21 hlasů bylo proti a 28 členů se zdrželo hlasování.

1. Úvod

1.1 Princip solidarity mezi generacemi je jedním ze strukturálních klíčů evropského sociálního modelu a s ohledem na důsledky demografické nerovnováhy vyžaduje nové úsilí a nová řešení, které by umožnily jeho posílení v rámci nové a nezbytné finanční rovnováhy. Zachování principu solidarity mezi generacemi však na různých úrovních vyžaduje aktivní přístup státních orgánů a účast všech různých sociálních subjektů při zajišťování kvalitních sociálních služeb obecného zájmu pro rodiny, mladé lidi a všechny osoby vyžadující péči a stálosti důchodového a sociálního zabezpečení.

1.2 Ke všem těmto argumentům, a zejména ke sladění pracovního a rodinného života, podporování rovných příležitostí a zaměstnanosti (se zvláštním důrazem na zaměstnanost žen), se již EHSV nedávno vyjádřil v řadě různých stanovisek (1), jejichž doporučení se v tomto stanovisku opět plně přejímají a předkládají jako celek, ať již kvůli jejich analytickým částem či jejich návrhům.

1.3 Přestože název sdělení Komise zní Podporovat solidaritu mezi generacemi, jeho obsah je zaměřen hlavně na problematiku rodin, i v souvislosti s novou Evropskou aliancí pro rodiny, o jejímž vytvoření nedávno rozhodla Evropská rada. Současný vývoj na úrovni Společenství totiž představuje významné nové zaměření se na téma rodiny a související opatření po dlouhé pauze a – jak se prohlašuje i ve sdělení Komise – „první krok evropské reakce na úkoly vzniklé v souvislosti s demografickou změnou“. Toto stanovisko se na tyto problematiky tedy soustředí.

1.4 V roce 1983 přijal Evropský parlament usnesení o evropské rodinné politice, čímž rodinnou politiku poprvé zviditelnil v rámci Evropy a zejména (v následujícím roce) umožnil vytvoření nové rozpočtové položky pro podporu činností ve prospěch rodin.

1.5 V roce 1989 se konalo první zasedání Rady ministrů pro rodinu, která přijala některá důležitá opatření na základě návrhů Evropské komise. Komise tak byla vyzvána, aby zřídila Evropské středisko pro sledování sociální situace, demografie a rodiny (což je dnešní Středisko pro sledování demografie a sociální situace) a skupinu vysokých vládních úředníků pro rodinu. A konečně Komise vytvořila meziútvarovou pracovní skupinu pro rodinný rozměr různých politik Společenství. Při té příležitosti Rada rozhodla také o navázání oficiálních kontaktů s organizacemi pro rodinu a s pracovní skupinou Evropského parlamentu pro rodinu a ochranu dětí.

1.6 V letech 1994, 1999 a 2004 přijal Parlament nová usnesení. V roce 1988 byla zřízena pracovní skupina pro rodinu.

1.7 Rozpočtová krize a absence příslušného právního základu bohužel v roce 1998 učinila konec i položce věnované podpoře rodin.

1.8 Sdělení, kterým se toto stanovisko zabývá, shrnuje sled úvah Komise k tématu demografie, které byly zahájeny v roce 2005 zelenou knihou věnovanou výzvám v oblasti demografie (2) a jejichž pokračováním je sdělení Demografická budoucnost Evropy – učiňme z problému výhodu (3). Je rovněž součástí širší institucionální činnosti, která byla vyhlášena německým předsednictvím v závěrech Evropské rady z jarního summitu a završena závěry Rady ministrů o Evropské alianci pro rodiny ze dne 30. května 2007, jež byly ještě zopakovány v závěrech Evropské rady ze dne 21. a 22. června 2007.

1.9 Ve sdělení se připomíná, že v Evropě existují v zásadě tři typy podpůrných opatření pro rodinu: kompenzace přímých a nepřímých nákladů na rodinu; pomoc rodičům s hlídáním a výchovou dětí a s péčí o závislé osoby; úprava pracovní doby a podmínek a podmínek v zaměstnání a poskytnutí přístupu k sociálním službám obecného zájmu na místní úrovni. Vývoj těchto opatření byl v jednotlivých členských státech velmi odlišný a závisel na jejich politických rozhodnutích a cílech. Komise se domnívá, že je obtížné určit nejúčinnější politiky, nicméně zdůrazňuje, že se některým členským státům (skandinávským zemím) podařilo najít takovou kombinaci politik na podporu sladění práce a rodinného života a na podporu rovnosti žen a mužů, která je s to podpořit zároveň vysokou plodnost i vysokou míru zaměstnanosti žen.

1.10 Ačkoli rodinné politiky v přísném slova smyslu spadají do výlučné pravomoci členských států, Komise připomíná, že se Evropská unie při své politické činnosti vždy snažila zohledňovat rozměr rodiny a kvality života jejích členů. Slučitelnost pracovního života s životem rodinným se nicméně v rámci Lisabonské strategie stala jednou z nosných os evropských politik zaměstnanosti.

1.11 Sdělení Komise se dále zabývá popisem povahy Evropské aliance pro rodiny a činnosti Společenství zaměřené na její podporu. Zejména se plánuje zřízení skupiny na vysoké úrovni složené z vládních odborníků na demografické otázky, organizování evropských, ale také národních, regionálních a místních fór a sítí, vytvoření střediska pro sledování osvědčených postupů při Evropské nadaci pro zlepšení životních a pracovních podmínek, a dále celá řada nástrojů pro výzkum zaměřených zejména na sedmý rámcový program. Komise nakonec zamýšlí využít zdroje evropských strukturálních fondů pro podporu rovných příležitostí a slučitelnosti pracovního a rodinného života.

2. Zjištění a výzvy

2.1.1 Otázka solidarity mezi generacemi je přirozeně dosti široká a složitá a je součástí strukturovanějšího rámce výzev spojených s různými probíhajícími sociálními, hospodářskými a mezinárodními změnami, mj. se stárnutím obyvatelstva, které budou mít značný dopad na budoucí život evropských občanů, zejména na pracovní a sociální podmínky. Ve sdělení Komise poukazuje na to, že na základě Lisabonské strategie lze modernizovat rodinnou politiku, a to prostřednictvím podpory rovných příležitostí a zejména lepšího sladění práce s rodinným a soukromým životem, což přinese větší zapojení žen do trhu práce. Na toto sladění je kladen důraz také v integrovaných směrech pro růst a zaměstnanost, podle nichž by se politika zaměstnanosti měla přizpůsobit podmínkám rodinného života a změnám těchto podmínek, k nimž dochází v různých životních obdobích. Otevřená metoda koordinace, která se týká oblasti sociální ochrany a sociální integrace, věnuje pozornost zlepšení situace chudých dětí a rodin, podpoře dlouhodobé péče o závislé osoby a modernizaci důchodových systémů.

2.1.2 Setkávání generací, které probíhá a rozvíjí se v rodině, se stalo výzvou, která má mimořádný význam i pro Evropu. Rodina je totiž výsadním místem, kde se přirozeně rozvíjí solidarita mezi muži a ženami, mezi mladými a starými lidmi. V důsledku společenské změny se struktury rodin velmi rozrůznily. Při navrhování opatření je třeba vzít v úvahu všechny rodinné situace s ohledem na zásadu subsidiarity a vnitrostátní právní předpisy (4).

2.1.3 Nejnovější zprávy o sociálně demografické situaci říkají, že v různých zemích počet rodin roste, avšak klesá počet jejich příslušníků. Zároveň se struktura rodin mění daleko rychleji než kdysi z důvodu klesajícího počtu sňatků (počet sňatků se snížil z 8 sňatků na 1 000 obyvatel v šedesátých letech na 5,1 sňatků na 1 000 obyvatel v roce 1999), zvyšování věku v době uzavření sňatku, většího počtu rozchodů a rozvodů, nárůstu osob, které žijí samy, a zvýšeného počtu nemanželských dětí. Proto se v rámci EU počet dětí žijících v rodině s jedním rodičem zvýšil od roku 1983 o 50 % a v současné době žije v Unii 13 % dětí pouze s jedním rodičem (přičemž nejvyšší procento – 25 % – zaznamenává Velká Británie) (5). Čím dál tím více dětí žije ve smíšených rodinách s několika prarodiči a se sourozenci z předchozích manželství rodičů. Častější jsou také adopce dětí, které nepocházejí z Evropy, a v důsledku imigrace se rovněž objevily nové rodinné kultury.

2.1.4 Plodnost v Evropě dnes činí přibližně 1,45 dítěte na ženu, a je tudíž daleko pod mírou potřebnou k obnově populace. Nejnižší plodnost je ve Středozemí a v zemích východní Evropy. Pokles porodnosti je v Evropské unii téměř všeobecným fenoménem a od 60. let do současnosti zaznamenal propad o více než 45 %.

2.1.5 V naší společnosti je proto stále méně mladých a dětí a stále více důchodců a starších osob obecně. V roce 1950 bylo 40 % obyvatelstva EU mladší 25 let. V roce 2000 činil tento podíl pouze 30 % a v roce 2025 klesne na 25 %. Na druhou stranu byla v roce 1950 pouze 1 osoba z 10 starší než 65 let, zatímco v roce 2000 to byla již 1 osoba ze 6 a v roce 2025 se tento podíl přiblíží 1 osobě ze 4. Tyto údaje naznačují hluboké změny ve struktuře spotřeby, v potřebě bydlení a péče, v sociálním chování a v prioritách veřejných politik.

2.1.6 Dnes může přirozeně většina starších osob díky různým modelům sociálního zabezpečení, které v Evropě existují, díky pracovním podmínkám a lékařským pokrokům počítat s daleko delším životem a s relativně uspokojivým příjmem. Přesto přetrvávají závažné problémy chudoby, které postihují nejméně šestinu žen starších 65 let a obecně zhruba čtvrtinu starších osob, které žijí samy (6). U starších žen je chudoba a vyloučení obvykle důsledkem omezených či chybějících pracovních zkušeností. Tato situace je očividně čím dál vážnější pro osoby starší 70 let a 80 let, a představuje tak pro rodiny stále větší zátěž, pokud přiměřenou péči není schopen poskytnout systém sociálního zabezpečení a sociální péče.

2.2 Podle průzkumu Eurobarometru (7) považuje 97 % Evropanů rodinu za nejzásadnější faktor ve svém životě, hned po zdraví. Tento kladný postoj Evropanů je ještě pozitivnější, mají-li vyjádřit svůj názor na situaci v budoucnosti (8). Důležitost rodiny je zřejmá, když někdo potřebuje pomoc: 70 % respondentů se obrací na vlastního partnera, 25 % na jiného člena rodiny, zejména v případě nemoci (88 %), žádosti o radu (78 %) či o peníze (68 %).

2.3 Evropské rodiny bydlí stále častěji na periferiích velkých měst. Tento model však skrývá značné rozdíly v závislosti na věku: velmi staré osoby a mladí lidé jsou více svázáni s bydlením ve velkých městech, zatímco rodiny s dětmi a osoby kolem důchodového věku mají sklon se stěhovat do malých středisek. Různé umístění v závislosti na věku často vytváří nové problémy spojené s poskytováním služeb a sociální soudržností ve velkých metropolitních oblastech, což je zesíleno i migrací, ke které dochází v průměru častěji ve městech, kde je požadováno více pracovních sil.

2.4 Pokud jde o věk obyvatelstva, podíl evropského obyvatelstva staršího 65 let dosáhl v roce 2005 17,2 % (EU-15). Protože ženy žijí déle, mají významný podíl na rostoucím počtu starších osob a ve všech evropských zemích tvoří více než 50 % obyvatelstva ve věku nad 65 let.

2.5 Pokud jde o chudobu, dotýká se přibližně 72 milionů osob v EU-25 (tedy 15 %) a 26 milionů osob žije na hranici rizika chudoby (9). Přibližně 12 milionů z nich jsou starší osoby. 9 % obyvatelstva EU žilo během dvou ze tří posledních let svého života v rodinách s nízkými příjmy. Riziko chudoby převládá v rodinách s více dětmi. Přibližně 20 % z 94 milionů lidí mladších 18 let v Evropě je vystaveno riziku chudoby a v průběhu uplynulých třiceti let vzrostla ve všech členských státech Unie míra chudoby dětí a dnes převyšuje celkovou míru chudoby obyvatelstva. Situace je obzvláště vážná v rodinách s jedním rodičem, v rodinách, které trvale trpí nezaměstnaností či pouze částečnou zaměstnaností, a v početných rodinách. Děti z chudých rodin trpí nouzí, jsou silně znevýhodněny, mají velké zdravotní problémy, což má za následek nízkou úroveň jejich dosaženého vzdělání a v budoucnosti značné sociální, ekonomické a politické náklady.Tento nedostatek zájmu o práva dětí vede k trestné činnosti mladistvých, k vykořisťování dětí a obchodování s dětmi.

3. Obecné připomínky

3.1 Nehledě na to, co bylo řečeno úvodem, bylo pro instituce Evropské unie až doposud velmi obtížné považovat rodinu za sociální strukturu, která hraje v současné společnosti zásadní roli, a proto si zaslouží větší pozornosti ze strany Společenství.

3.2 I když je mezinárodní i evropský horizont plný oficiálních prohlášení (ze strany nejrůznějších veřejných orgánů), která rodině přisuzují hlavní roli ve společnosti, v praxi se zatím nezdá, že by již Evropa zahrnovala rodinu do svých priorit spočívajících v zásadě na dvou pilířích: jednak na silách volného trhu a konkurence a jednak na rovných příležitostech pro všechny občany. Na tyto dva pilíře zjevně odkazuje například Lisabonská strategie a Sociální agenda 2005–2010.

3.3 Evropská komise k tématu rodiny v zásadě přistupuje z hlediska sociální politiky, politiky zaměstnanosti a rovných příležitostí (10). V mnohých dokumentech týkajících se problematiky mladých lidí, práv dětí, otázek vzdělání atd. se však obvykle pojem rodiny téměř nikdy nevyskytuje a přístup je určován téměř výhradně hlediskem práv jednotlivce – tedy člověka jako ekonomického subjektu. Člověk je jen velmi zřídka chápán ve vztahu k jiným, avšak především to z něj činí součást rodiny a systému sociálních vztahů, ve kterém se pohybuje, zatímco hlavní úlohou rodiny zůstává podporovat člověka v procesu jeho růstu, pomáhat mu v jeho začlenění do společnosti a trhu práce a velmi často se o něj také postarat při jeho nemoci i jeho eventuálním dočasném či trvalém zdravotním postižení a nesoběstačnosti. Sociální služby poskytované státem a soukromým nebo sociálním trhem mají nadále zásadní význam, zvláště při prosazování sladění práce a rodinného života, při předcházení chudobě rodin a nezaměstnanosti, při poskytování podpory a pomoci rodinám v případě nemoci, závislosti na návykových látkách, při problémech s výchovou dětí a v souvislosti s domácím násilím. Tyto služby však samy nejsou náhradním řešením emocionálních a citových potřeb člověka, a to ani člověka, který vyžaduje péči, ani toho, kdo o něj pečuje (11).

3.4 Nicméně se zdá, že německé předsednictví Rady EU přijalo velmi kladně sílící požadavek evropských občanů, aby se rodině věnovala větší pozornost, neboť navrhlo vytvořit „velkou alianci“ mezi institucemi za účelem podpory koordinovaných politik, které by vyvažovaly pokles porodnosti a nárůst počtu starších osob. V posledních dvou letech byl skutečně zaznamenán proces oživení, který se dotýká všech institucí Unie a vyznačuje se systematičtějším, strategičtějším a perspektivnějším přístupem, a tedy i většími možnostmi.

3.5 To je zřejmé z významných ustanovení Listiny základních práv Evropské unie týkajících se rodiny (12), přestože by bylo žádoucí, aby při přezkumu smluv Evropské unie byla do článku 3 pojednávajícího o cílech Evropské unie zahrnuta výslovná zmínka o „podpoře rodinného života“.

3.6 EHSV vyjadřuje své uznání tomuto sdělení Komise, které stanoví konkrétní pracovní agendu, aby položilo základ připravované Evropské alianci pro rodiny. Jde o konstruktivní platformu, která přijímá různé postoje formulované EHSV (a obecněji i diskusí posledních let) s cílem reagovat na výzvy demografických změn, podpořit spolupráci a partnerství mezi různými subjekty,podnítit větší odezvu na potřeby rodin při přebírání odpovědnosti za děti a další závislé osoby, lépe sladit práci s rodinným i soukromým životem, a to i prostřednictvím rozhodujících investic do kvalitních služeb pro děti a rodiny, čímž přispěje k propagování nové a trvalejší solidarity mezi generacemi.

3.7 Nicméně zůstává i nadále politováníhodné, že z důvodu chybějící podpory některých členských států nebylo možné uplatnit na tuto problematiku metodu otevřené koordinace, což by této alianci propůjčilo větší strategický a strukturální obsah. EHSV nicméně uznává, že toto sdělení poskytuje potenciální základ pro rozvoj organické platformy, která neohrozí možnost dalšího rozvoje založeného na přímější koordinaci.

3.8 Bude tedy nutné být ostražití, aby se po rozhodujícím podnětu německého předsednictví Unie nepotvrdilo nebezpečí možného přehlížení tohoto nového směru činnosti. V rámci nové a stále větší ochoty různých evropských orgánů zabývat se sociálními otázkami a spokojeností občanů začíná být rodina novým ohniskem zájmu, úvah a činnosti. Tyto první a nesmělé kroky je třeba postupně podporovat a rozvíjet prostřednictvím strukturovaného pracovního plánu, který by měl být završen třetím evropským demografickým fórem připravovaným pro rok 2010.

3.9 Obecněji se jedná o pragmatické uznání praktického a zásadního přínosu, který rodiny i nadále zajišťují našim společnostem a konkrétní péči o osoby všech věkových kategorií, tím, že bude i z tohoto hlediska zvážena jak jeho sociální a ekonomická prospěšnost, tak případné a neudržitelné zvýšení nákladů zejména na sociální služby v případě, že by rodina nebyla odpovídajícím způsobem podporována a motivována k plnění své úlohy.

3.10 V této souvislosti již hrají významnou roli sociální partneři na různých úrovních. V rámci svého prvního společného pracovního programu pro období 2003–2006 představili evropští sociální partneři paletu opatření v oblasti rovných příležitostí, se zvláštním ohledem na sladění rodinného a pracovního života a na veškeré související otázky. Jejich druhý program pro období 2006–2008 staví na komplexní analýze hlavních výzev trhu práce (13). EHSV povzbuzuje sociální partnery, aby v tomto směru pokračovali.

3.11 Je rovněž a stále více nutné mít na zřeteli strukturální rozměr tvorby a obnovy sociálního kapitálu a schopnosti navazovat vztahy, které jsou stále více uznávány za předpoklad blahobytu jednotlivých občanů i společnosti jako celku. Čas věnovaný dětem a rodině je přirozeně časem, který je odebrán profesní dráze. Je rovněž investicí do péče či vzdělání osob, a proto je nutné ho uznávat a zhodnotit, a sice zvážením možnosti přičlenit k již stávajícím opatřením (sociální dávky, odpočet daně, rodičovská dovolená atd.) i určitou formu započtení času, který byl věnován péči o rodinné příslušníky vyžadující péči (14), do důchodového zabezpečení; to umožní, aby solidarita mezi generacemi nebyla příčinou vzniku odloženého dluhu (v souvislosti s nedostatečnou výší důchodu a následným větším rizikem chudoby), který by postihl především ženy.

3.12 Proto musí být rovněž zohledněn aspekt darovaného volného času, který lze jen stěží zohlednit v účetnictví a je tedy často „neviditelný“, ale přesto zásadním způsobem ovlivňuje kvalitu společenského života; to je důvod, proč ho většina lidí stále více vyhledává a oceňuje.

3.13 Tomuto strukturálnímu a zásadnímu rozměru lidí, který zakládá a vytváří sociální vazby, musí být dána jiná sociální (výslovná a kladná) hodnota, která bude odpovídat nejlepšímu vývoji a přizpůsobení všech ostatních podmínek okolí a služeb, jež lidem umožní uskutečnit vyhlídky na založení své vlastní rodiny, mít vytoužený počet dětí a moci v klidu pečovat o své bližní.

4. Konkrétní připomínky

4.1 Sdělení Komise již určuje několik pozitivních směrů činnosti s dobře strukturovaným záměrem a prvotním využitím (jako je tomu v případě vytvoření skupiny na vysoké úrovni složené z vládních odborníků na demografické otázky). EHSV souhlasí s tímto směrem činnosti, podporuje jeho plný rozvoj a doufá, že mu bude neustále věnována přiměřená pozornost a že budou plošně šířeny informace o jeho pokroku, přičemž se bude usilovat o co největší možnou účast v celém procesu.

4.2 Co se týče aktivního zapojení regionálních a místních subjektů, které je vzhledem ke stále významnější a hlavní roli těchto institucí při poskytování sociálních služeb a při provádění efektivních průzkumů velmi důležité, jeví se jako účelné, aby bylo nejen podporováno pořádání regionálních a místních fór, ale aby Komise byla rovněž vyzvána k převzetí aktivní role a po dohodě se zúčastněnými subjekty k vypracování a podpoření podrobného plánu fór a iniciativ ve všech členských státech Unie, aby byl zaručen co nejširší souhlas s celým procesem.

4.3 EHSV se domnívá, že je třeba podpořit zřízení Střediska pro sledování osvědčených postupů v oblasti rodinných politik při Evropské nadaci pro zlepšení životních a pracovních podmínek, a doporučuje, aby k tomu došlo v rámci úzkých konzultací se subjekty občanské společnosti (zejména organizacemi zastupujícími rodiny) v různých fázích tohoto procesu, jak při určování osvědčených postupů, tak v okamžicích vhodných pro dialog a úvahu.

4.4 Dále bude nutné dohlížet na to, aby hlavní zaměření tohoto střediska nebylo omezeno pouze na otázky rodiny týkající se pracovního života, nýbrž aby bylo spíše orientováno na provedení přesného průzkumu potřeb rodin a generací i nabídky a výdajů určených k ochraně a podpoře rozvíjení nové solidarity mezi generacemi. Tím by se přispělo k upozornění na stav infrastruktur sociálního občanství, které dnes v členských státech Unie existují (15).

4.5 V souvislosti s výzkumem doporučuje EHSV také následující konkrétní těžiště činnosti: — úloha a dopad daňových politik (jak s ohledem na sociální dávky, tak i daňové odpočty a úlevy) uplatňovaných různými zeměmi Unie na podporu či znevýhodňování rodinného života, zejména pokud se jedná o děti (od narození, přes péči, po vzdělání) a dospělé osoby závislé na jednotlivých rodinách, na sladění práce a rodinného života, na zaměstnanost žen i spravedlivější rozdělení povinností mezi muže a ženy; — politiky a opatření v oblasti aktivního třetího věku, vzhledem k tomu, že časové rozpětí mezi okamžikem odchodu do důchodu a vznikem závislosti zapříčiněné nemocemi nebo pokročilým věkem je stále delší – také s ohledem na nárůst iniciativ a opatření v oblasti angažovanosti a zapojení starších osob do společenských a kulturních aktivit ve prospěch své komunity, což zvyšuje kvalitu celkového sociálního kapitálu; — perspektiva koloběhu života, aby se zjistilo, zda by pro stávající posloupný rozměr průměrného života (16) bylo možné nalézt mobilnější a měnící se strukturu, v níž by investice do rodiny, přestávky věnované dětem, jiným osobám vyžadujícím péči nebo vlastnímu vzdělávání již nebyly považovány za šťastnou výjimku nebo by již neznamenaly nevyhnutelné profesní znevýhodnění (zejména pro ženy), ale postupně by se staly běžným a normálním jevem pro většinu žen a mužů, kteří by si to přáli (17); — v této souvislosti je třeba, aby průzkumy zároveň zohlednily riziko, že značný nárůst počtu neúplných rodin, který je zmíněn výše, by mohl vést k situacím, kdy budou staří lidé opuštění a zatíženi nezbytnými základními výdaji a proměnlivá struktura koloběhu života by mohla mít vážný dopad na jejich životní úroveň. Rovněž se musí zjistit, jaká opatření je třeba přijmout, aby výše důchodů mohla zaručit důstojnou životní úroveň pro všechny, jakož i prozkoumat možnost individuálního přizpůsobení nároků na důchod v závislosti na všech rodinných příslušnících; — sociální dopad chudoby dětí a s ní související náklady (včetně obchodování s dětmi a trestné činnosti páchané na dětech); podpora poskytovaná rodinám při řešení nezaměstnanosti, nemoci, závislosti na návykových látkách, duševních problémů, domácího násilí a problémů spojených s výchovou dětí; překážky stojící v cestě mladým lidem, mužům i ženám, kteří se chtějí osamostatnit a založit rodinu.

4.6 Existují však dvě zatím málo probádané oblasti, o kterých se EHSV domnívá, že si zasluhují větší a výraznější pozornost Komise v souvislosti s touto strategií: — politiky domova, které jsou dosud v zásadě koncipovány na základě koloběhu života, jehož část věnovaná práci naprosto převažovala, což však již zřejmě neodpovídá současné situaci (18). Zejména v oblasti sociálního bydlení, ať již s ohledem na budování útulků pro rodiny či – v případě mnohých osob vyžadujících péči – na právo a skutečnou možnost žít doma; — situace zdravotně postižených osob nebo osob vyžadující zvláštní péči, které často bydlí ve vlastním bytě nebo u své rodiny a které představují výzvu jak s ohledem na zavádění takových služeb a produktů, které těmto lidem umožní žít samostatně doma, tak i výzvu z hlediska osamělosti osob a rodin, jimž se dostane povšimnutí pouze v případě, že dojde k sociální tragédii.

4.7 Mimořádnou pozornost si zaslouží návrh, který nedávno předložil velký počet organizací pro rodinu na evropské úrovni různým evropským institucím (19). Tento návrh spočívá v žádosti o změnu sazeb DPH na výrobky pro malé děti, a to počínaje dětskými plenkami. V tomto ohledu již Komise podnikla konkrétní politické kroky, když dne 19. července 2006 předložila návrh na přezkum VI. směrnice, a zejména přílohy H směrnice 2006/112/ES, která vypočítává výrobky a služby, na které jsou členské státy oprávněny uplatňovat eventuálně sníženou sazbu, která nesmí být nižší než 5 % (20). Cena těchto výrobků obvykle velmi významně ovlivňuje rozpočty rodin v celé Evropě. EHSV tento návrh podporuje, neboť by mohl představovat konkrétní způsob, jak by Evropská unie v rámci svých pravomocí mohla povzbudit členské státy k ekonomickému podporování rodin ve všech směrech.

4.8 Nakonec by bylo vhodné uvést ještě dva specifické směry činnosti: — Nutnost stanovit korektnější zohledňování rodiny (family mainstreaming) v různých politikách Unie, aby byl systematicky zohledňován jak dopad jednotlivých přijatých opatření na rodiny, tak i aspekt rodiny v rámci různých oblastí sociálních a ekonomických opatření Unie. V této souvislosti EHSV považuje za vhodné, aby Komise znovu zaktivovala meziútvarovou pracovní skupinu, která byla vytvořena v roce 1989, avšak poté rozpuštěna, což by jí umožnilo lépe koordinovat svoji činnost v této oblasti. — Nezbytnost systematického konzultování evropských občanů a zejména organizací pro rodinu a sociálních partnerů, aby bylo možné lépe hodnotit přijatá opatření, správněji a účinněji šířit informace, a podpořit tak tento proces jak finančně, tak i stanovením vhodných postupů a míst. V tomto ohledu by EHSV mohl být optimálním místem pro poskytování strukturální stability pro tento úkol.

5. Závěry

5.1 Téma solidarity mezi generacemi nesmí nikoho upřednostňovat a nesmí být tedy omezeno pouze na demografickou problematiku (přestože vnímá důležitost výzvy, kterou demografie představuje), ale naopak musí být ze strany odpovědných horizontálních subjektů (institucí, sociálních partnerů, organizací občanské společnosti atd.) a axiálních subjektů (mladí lidé, starší osoby atd.) stále více chápáno jako hlavní problém příštích let, neboť tyto subjekty jsou rozhodující pro evropský vývoj (hospodářský, sociální a kulturní) a pro obnovení sociálního paktu, o který se naše demokracie opírají. Kultura solidarity, kterou se doposud vyznačoval pokrok v Evropě, totiž v průběhu času umožnila dospět k neotřelým a trvalým řešením, která se v zájmu lidského, sociálního a hospodářského rozvoje tohoto pokroku ukázala být rozhodující: od národních systémů sociálního zabezpečení po vztah mezi sociálními právy a povinnostmi, od rozvoje občanských práv po střetávání a kontinuitu odpovědnosti mezi generacemi v rodině.

5.2 Jak pravil francouzský spisovatel Antoine de Saint-Exupéry, „předvídat budoucnost není tvou věcí, máš ji však umožnit“. Mají se tedy učinit takové kroky, aby ve všech občanech, zejména v rodinách a mladých lidech, vyrostla nová důvěra v budoucnost. Nebudou pak již muset být konfrontováni se sociálním prostředím, jehož zdroje, služby a čas jsou tak omezené, že způsobují přílišné odkládání rozhodnutí plánovat založení vlastní rodiny a mít tolik dětí, kolik chtějí. Pocítí naopak stabilitu obnoveného solidárního svazku mezi generacemi a budou mít možnost přispět i svým vlastním dílem, a čelit tak výzvám naší doby.

V Bruselu dne 13. prosince 2007 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Dimitris DIMITRIADIS

(1) Viz stanovisko EHSV ze dne 16. prosince 2004 na téma Mezigenerační vztahy (zpravodaj: pan BLOCH-LAINÉ), Úř. věst. C 157, 28.6.2005; stanovisko EHSV ze dne 14. března 2007 k tématu Rodina a demografický vývoj (zpravodaj: pan BUFFETAUT), Úř. věst. C 161, 13.7.2007; stanovisko EHSV ze dne 14. března 2007 k tématu Ekonomické a rozpočtové důsledky stárnutí obyvatelstva (zpravodajka: paní FLORIO), Úř. věst. C 161, 13.7.2007; stanovisko EHSV k tématu Úloha sociálních partnerů při sladění zaměstnání, rodiny a soukromého života (zpravodaj: pan CLEVER), červenec 2007; uvedena jsou pouze nejdůležitější stanoviska.

(2) KOM(2005) 94 v konečném znění.

(3) KOM(2006) 571 v konečném znění, k němuž se v rámci průzkumného stanoviska vyžádaného německým předsednictvím Výbor vyjádřil ve svém stanovisku ze dne 14. března 2007 k tématu Rodina a demografický vývoj (zpravodaj: pan BUFFETAUT), Úř. věst. C 161, 13.7.2007.

(4) Viz stanovisko EHSV ze dne 28. září 2005 k tématu Zelená kniha o rozhodném právu a příslušnosti soudů v rozvodových záležitostech KOM(2005) 82 v konečném znění, zpravodaj: pan RETUREAU (Úř. věst. C 24, 31.1.2006), v němž se uvádí, že „Zelená kniha (moudře) nenavrhuje harmonizaci hmotného práva“.

(5) Eurostat, Population in Europe, 2005. Ačkoli se počet rodin s jedním rodičem v rámci zemí Evropské unie liší (v Itálii jich je oproti Švédsku méně), jejich složení v závislosti na pohlaví je ve všech zemích téměř shodné (jasně převažují ženy), s výjimkou Švédska, kde 26 % rodičů samoživitelů tvoří muži.

(6) Chudoba se zde vypočítává podle úrovně příjmů v jednotlivých členských státech, takže je v některých nových členských státech nižší (například pouze 6 % v Polsku), avšak je dosti vysoká v jiných, např. v Irsku (44 %), Řecku (33 %), Portugalsku (30 %), Belgii (26 %) či ve Velké Británii (24 %). Sociální situace v Evropě, základní referenční dokument poskytnutý Výborem poradců pro evropskou politiku (BEPA), březen 2007.

(7) Zvláštní vydání Eurobarometer 273, European Social Reality, únor 2007.

(8) V této souvislosti viz publikace Valori a confronto [Hodnoty a srovnání], autoři: R. Gubert a G. Pollini, Milano 2006, která staví na výzkumných údajích European Values Study, studie provedené u 40 000 obyvatel ze 33 evropských zemí (k 27 členským státům EU se připojily některé členské státy Rady Evropy) na základě prací různých evropských univerzit. Rovněž výzkum The demografic future of Europe, který provedl Robert Bosch Institute společně s německým spolkovým institutem pro demografický výzkum a který se dotazoval 34 000 občanů ze 14 evropských zemí, dospěl k závěru, že Evropané jsou velmi pevně spjati s institucí rodiny.

(9) Tento výpočet byl proveden na základě hranice chudoby ve výši 60 % průměrného příjmu. Zdroj: sociální situace v Evropě v roce 2004 a Eurostat 2003. Viz též poslední Zpráva o sociální situaci 2005/6, uveřejněná Komisí na jaře 2007, jejímž tématem byla vyváženost mezi generacemi ve stárnoucí Evropě.

(10) Otázkami týkajícími se rodiny se zabývá generální ředitelství pro zaměstnanost, sociální věci a rovné příležitosti. Na internetových stránkách Evropské aliance pro rodiny jsou ke stažení příslušné konkrétní dokumenty (http://ec.europa.eu/employment_social/families/index_en.html). Nicméně je politováníhodné, že není k dispozici ani celý přehled práce vykonané před rokem 2000 výše zmíněným střediskem pro sledování rodiny zřízeným v roce 1989, ani významná činnost prováděná po více než deset let.

(11) Susy Giullari a Jane Lewis, The adult Worker Model, Gender equality and care; programový dokument 19 k sociální politice a rozvoji, Výzkumný ústav OSN pro sociální rozvoj, duben 2005.

(12) Jedná se o články 7, 9, 14, 24–3, 33 a 34.

(13) V červenci 2007 evropští sociální partneři zaslali dopis komisaři Špidlovi, v němž vyjádřili ochotu vyjasnit směrnici zabývající se pracovním volnem z rodinných důvodů a situaci týkající se sladění práce a rodinného života v EU. Organizace za tímto účelem zřídily společnou pracovní skupinu, která má předložit zprávu na summitu EU o sociálních věcech, který se bude konat v březnu 2008.

(14) Viz například nová opatření stanovená ve Finsku, kde sociální partneři v roce 2003 vyjednali významnou reformu důchodového zabezpečení, která byla schválena parlamentem v roce 2004 a vstoupila v platnost v roce 2005. Pro více informací viz internetové stránky (v angličtině)

www.tyoelake.fi.

(15) Viz stanovisko EHSV ze dne 10. prosince 2003 o agendě sociální politiky (zpravodaj: pan JAHIER), Úř. věst. C 80, 30.3.2004 [není k dispozici v češtině].

(16) Života, jenž dnes předpokládá naprosto pevný sled období růstu, vzdělávání, nesnadného a opožděného začlenění na trh práce, což má nevyhnutelný dopad na okamžik založení rodiny a možného porodu, až do pokročilé dospělosti, kdy lidé musí čelit dvojí odpovědnosti za podporování dětí a za péči o své starší rodinné příslušníky vyžadující péči.

(17) V tomto ohledu je rozhodně zapotřebí podporovat a rozšiřovat již stanovené zaměření výzkumu Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek v Dublinu.

(18) K tomu viz též stanovisko k tématu Bydlení a regionální politika (zpravodaj: pan GRASSO, spoluzpravodajka: paní PRUD'HOMME), Úř. věst. C 161, 13.7.2007.

(19) Dne 15. května 2007, u příležitosti mezinárodního dne rodiny, se Evropská konfederace početných rodin (European Large Families Confederation – ELFAC) spolu s mnohými dalšími organizacemi jako Konfederace organizací na podporu rodiny v Evropské unii (Confederation of Family Organisations in the European Union – COFACE) obrátila s výzvou nazvanou Need for reduced VAT on essential items for child raising na odpovědné zástupce institucí. Další dokumenty a informace jsou k dispozici na internetové stránce

www.elfac.org.

(20) Některé členské státy dnes již uplatňují sníženou sazbu DPH na dětské plenky, avšak panuje názor, že by mělo být přijato významnější rozhodnutí, které by zahrnovalo veškeré nejrůznější produkty pro malé děti, od produktů určených pro výživu a oblékání, na které se stále ještě uplatňuje nejvyšší sazba.