DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI DOPORUČENÍ

Dohoda Interbus o mezinárodní příležitostné přepravě cestujících autokary a autobusy (dále jen „dohoda Interbus“) vstoupila v platnost dne 1. ledna 2003. Evropská unie je smluvní stranou dohody Interbus.

Dohoda Interbus se v současnosti vztahuje na mezinárodní příležitostnou přepravu cestujících autokary a autobusy.

Dne 5. prosince 2014 zmocnila Rada Komisi, aby jménem Evropské unie zahájila jednání o rozšíření působnosti dohody Interbus na linkovou a zvláštní linkovou přepravu cestujících autokary a autobusy. Na základě téhož pověření Rady sjednala Komise protokol, kterým se rozšiřuje možnost přistoupení k dohodě Interbus na Marocké království.

Na základě návrhu Komise přijala Rada dne 16. července 2018 rozhodnutí o podpisu obou protokolů.

V čl. 20 odst. 1 Protokolu k dohodě o mezinárodní příležitostné přepravě cestujících autokary a autobusy (dohoda Interbus), který se týká mezinárodní linkové a zvláštní linkové přepravy cestujících autokary a autobusy (dále jen „protokol o linkové a zvláštní linkové přepravě“), a v článku 2 Protokolu, kterým se mění dohoda o mezinárodní příležitostné přepravě cestujících autokary a autobusy (dohoda Interbus) rozšířením možnosti přistoupení na Marocké království (dále jen „protokol o Marockém království“), je stanoveno: „Tento protokol je otevřen k podpisu v Bruselu od 16. července 2018 do 16. dubna 2019 v sídle generálního sekretariátu Rady Evropské unie, který je depozitářem tohoto protokolu.“

Před uplynutím lhůty k podpisu, tj. 16. dubna 2019, podepsala protokol o linkové a zvláštní linkové dopravě pouze jedna smluvní strana dohody Interbus a protokol o Marockém království podepsaly čtyři smluvní strany dohody Interbus.

Protokol o linkové a zvláštní linkové dopravě s ohledem na vstup v platnost stanoví, že se obdobně použijí příslušná ustanovení dohody Interbus, zejména články 27 a 28 uvedené dohody. Podle těchto ustanovení musí být dohoda schválena nebo ratifikována signatáři v souladu s jejich vlastními postupy a vstoupí v platnost pro smluvní strany, které ji schválily nebo ratifikovaly, pokud ji schválily nebo ratifikovaly čtyři smluvní strany včetně EU. Odkaz na signatáře znamená, že aby mohl protokol o linkové a zvláštní linkové dopravě vstoupit v platnost, musely by jej podepsat, a tudíž schválit nebo ratifikovat nejméně čtyři smluvní strany. Jak bylo uvedeno výše, před uplynutím lhůty, během níž byl protokol o linkové a zvláštní linkové přepravě otevřen k podpisu, jej podepsala pouze Unie.

Protokol o Marockém království předpokládá, že bude podepsán, schválen nebo ratifikován signatáři v souladu s jejich vlastními postupy. Neumožňuje však přistoupení smluvních stran, které jej nepodepsaly a neschválily nebo neratifikovaly. Jak je uvedeno výše, před uplynutím lhůty, během níž byl protokol o Marockém království otevřen k podpisu, jej nepodepsaly všechny smluvní strany dohody Interbus.

Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem by žádná další smluvní strana dohody Interbus nemohla tyto protokoly podepsat, a tudíž je schválit a ratifikovat a rovněž se stát smluvní stranou těchto protokolů, nebudou-li prodlouženy nebo zrušeny lhůty pro jejich podpis. To by mělo závažné důsledky: protokol o linkové a zvláštní linkové dopravě by nemohl vstoupit v platnost, neboť vyžaduje čtyři ratifikace, zatímco protokol o Marockém království, který byl podepsán a schválen nebo ratifikován čtyřmi smluvními stranami dohody Interbus, by mohl vstoupit v platnost, vztahoval by se však pouze na čtyři z osmi stávajících smluvních stran, což by znamenalo, že správa celé dohody Interbus by byla nepřiměřeně složitá, a prakticky by to bránilo možnosti Marockého království vstoupit do smluvního vztahu se všemi smluvními stranami dohody Interbus.

Pokud by Marocké království přistoupilo k dohodě Interbus dříve, než by všechny stávající smluvní strany dohody Interbus ratifikovaly protokol o Marockém království, vytvořilo by to v praxi novou, menší dohodu Interbus v rámci hlavní dohody (jedna dohoda s Marockým královstvím a smluvními stranami, pro něž protokol vstoupil platnost, a druhá dohoda se stávajícími osmi smluvními stranami dohody bez Marockého království). Takové ujednání se v dohodě Interbus nepředpokládá a prakticky by to znemožnilo její správu. Bylo by proto vhodné pozměnit článek 4 protokolu o Marockém království tak, aby tento protokol vstoupil v platnost až po schválení či ratifikaci všemi smluvními stranami.

Jelikož jedna ze smluvních stran dohody Interbus mezitím změnila svůj oficiální název, a to Republika Severní Makedonie, mohlo by být rovněž vhodné pozměnit oba protokoly tak, aby na tuto smluvní stranu odkazovaly jejím novým názvem.

Změny protokolů by neměly ovlivnit platnost podpisů, které již byly připojeny.