CS Úřední věstník Evropské unie C 317/75

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Hodnocení akčního plánu ES pro biologickou rozmanitost v polovině období

(KOM(2008) 864 v konečném znění)

(2009/C 317/13)

Zpravodaj: pan RIBBE

Dne 16. prosince 2008 se Komise, v souladu s článkem 262 Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

Hodnocení akčního plánu ES pro biologickou rozmanitost v polovině období

KOM(2008) 864 v konečném znění.

Specializovaná sekce Zemědělství, rozvoj venkova, životní prostředí, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 18. června 2009. Zpravodajem byl pan RIBBE.

Na 455. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 15. a 16. července 2009 (jednání dne 15. července 2009), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 162 hlasy pro, 3 hlasy byly proti a 7 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 EHSV hluboce lituje, že cíl „zastavení ztráty biologické rozmanitosti do roku 2010“ nebude splněn.

1.2 Je však potěšitelné, že díky směrnici o přírodních stanovištích a o ptácích se podařilo u některých stanovišť a druhů dosáhnout pozitivního vývoje. To dokazuje, že evropské zákony v oblasti ochrany přírody fungují, pokud jsou správně uplatňovány.

1.3 To však nemůže zastavit pokračující značnou ztrátu druhů, ke které dochází mimo chráněné oblasti v rámci zcela legální hospodářské praxe. EHSV je stejného názoru jako Komise: zapracování otázek biologické rozmanitosti do ostatních oblastí politik je zatím zcela nedostatečné.

1.4 Podle názoru EHSV nejsou přesto v zásadě žádné nové cíle potřeba. Komise a členské státy spíše musí brát vážně dosavadní správný cíl zastavit ztrátu biologické rozmanitosti a obnovit přírodní stanoviště, který byl formulován již v roce 2001, a v budoucnosti ho s větším důrazem prosazovat.

1.5 Ochrana přírody je často z hlediska hospodářské politiky považována za překážku příp. ohrožení. Argument hospodářské hodnoty biologické rozmanitosti dosud není v praktické politice uznáván. Výbor žádá Komisi, aby navrhla, jak chce – např. v rámci diskusí o intenzivnější internalizaci vnějších nákladů – tento problém řešit.

1.6 Je třeba více informovat o příkladech pozitivního vývoje, které ukazují, jak úzce je propojen regionální hospodářský rozvoj s biologickou rozmanitostí (např. cestovní ruch).

1.7 Rozhodnutí Rady financovat program Natura 2000 z prostředků strukturálních fondů a z 2. pilíře SZP se neukázalo být účinné. Členské státy přikládají v příslušných programech jednoznačně příliš malou důležitost ochraně přírody a biologické rozmanitosti. EHSV se zasazuje za vytvoření vlastní rozpočtové položky pro finanční období 2014–2020. Do agroenvironmentálních programů musí být opět zařazena složka pobídek.

1.8 V mnoha regionech a na mnoha stanovištích, například mokřinách, horských a pobřežních regionech, oblastech luk a pastvin, říčních nivách atd. přispívá ochrana a obnovení přírodních stanovišť zároveň významně k ochraně klimatu. Politiky v oblasti klimatu a biologické rozmanitosti je třeba ještě více propojit, i když samozřejmě pro ochranu biologické rozmanitosti mluví daleko více důvodů než „pouze“ důvody ochrany klimatu.

1.9 Aby druhy měly možnost přizpůsobit se změněným klimatickým podmínkám, musí být jejich stanoviště lépe propojena. Mělo by se zvážit vytvoření transevropské sítě pro přírodu.

1.10 Stále více plochy je stavebně zakryto, tzn. buď zastavěno nebo pokryto asfaltem, což je velký problém pro ochranu přírody. Tato spotřeba plochy se musí v Evropě omezit.

1.11 Ochrana přírody má u občanské společnosti sice velkou podporu, avšak znalosti o ní jsou naprosto nedostatečné. EHSV vítá, že nyní má být konečně více podporováno nezbytné pochopení důvodů úbytku druhů a nutných protiopatření. Patří k tomu také lepší informace pro spotřebitele o důsledcích určitých postupů výroby a rozvoj udržitelné výrobní praxe.

2. Sdělení Komise

2.1 Komise dospěla ve svém sdělení k neuspokojivému výsledku, že přesto, že byl v roce 2006 předložen akční plán pro biologickou rozmanitost, který obsahoval přinejmenším 160 opatření, „je vysoce nepravděpodobné, že se při stávající úrovni činnosti podaří splnit celkový cíl zastavení ztráty biologické rozmanitosti do roku 2010. Aby byl tento cíl alespoň zčásti splněn, muselo by Evropské společenství a jeho členské státy během nadcházejících dvou let vyvinout rozsáhlé dodatečné úsilí.“ Komisař EU pro životní prostředí Dimas přiznal, že cíle zastavení úbytku biologické rozmanitosti do roku 2010 dosaženo nebude.

2.2 Celosvětová ztráta biologické rozmanitosti je popisována jako katastrofální. Nejenom, že jsou narušovány přirozené procesy, ale má to za následek dalekosáhlé hospodářské a sociální dopady. Komise konstatuje, že Evropa je také spoluodpovědná za negativní celosvětové procesy. Takže „novými velkými problémy jsou rozšíření odvětví zemědělství k pokrytí zvyšující se poptávky po potravinách a vznik alternativních odbytových možností, mezi něž patří například biopaliva“.

2.3 Ačkoliv důvody pro dosavadní dalekosáhlý neúspěch politiky v oblasti biologické rozmanitosti mohou být různé, Komise v závěrech v hodnocení v polovině období zdůrazňuje a shrnuje: „Klíčovým problémem zůstává zapracování otázek biologické rozmanitosti do jiných odvětvových politik“. Rozhodující pro neuspokojivou bilanci hodnocení v polovině období je, že při zapracování otázek biologické rozmanitosti do jiných odvětvových politik v posledních letech nebylo dosaženo žádného skutečného pokroku.

2.4 Výsledky první velké „kontroly stavu“ akčního plánu v oblasti biologické rozmanitosti ukazují, že 50 % druhů a zřejmě až 80 % typů přírodních stanovišť, které jsou chráněny podle směrnice o přírodních stanovištích (1) a jejichž zachování je v celoevropském zájmu, se nachází v „nepříznivém stavu zachování“.

2.5 U několika druhů, které jsou chráněny podle směrnice o přírodních stanovištích příp. podle směrnice o ptácích, je nicméně možno pozorovat první pozitivní trendy. U jednotlivých chráněných druhů se již podařilo ztrátu zastavit: „směrnice byla pro ochranu těchto druhů jednoznačným přínosem, a to zejména stanovením obzvláště chráněných oblastí“.

2.6 Komise konstatuje, že síť Natura 2000 dnes zahrnuje více než 25 000 chráněných oblastí, což představuje přibližně 17 % celkové plochy Evropské unie. Obzvláště mimo chráněné oblasti je trend nadále negativní.

2.7 Komise se zabývá prvními výsledky studie o ekonomické hodnotě ekosystémů a biologické rozmanitosti (The economics of ecosystems and biodiversity – TEEB (2)- Sukhdevova zpráva). Tato zpráva došla k podobným výsledkům jako kdysi Sternova zpráva v oblasti ochrany klimatu: nejenom z důvodů etických a morálních, ale také hospodářských je nutné udržovat biologickou rozmanitost. „Tato ztráta biologické rozmanitosti a ekosystémů ohrožuje životaschopnost naší planety, naše hospodářství a lidskou společnost. Roční ztráty blahobytu způsobené ztrátou ekosystémových služeb by do roku 2050 mohly představovat 6 % celosvětového HDP, pokud se současná situace nezmění.“

3. Obecné připomínky

3.1 EU dnes poprvé otevřeně přiznává, že jeden z hlavních slibů politiky životního prostředí, který daly hlavy států a předsedové vlád i Komise občanům v oblasti politiky životního prostředí, a sice že do roku 2010 zastaví úbytek biologické rozmanitosti, nebude dodržen.

3.2 EHSV není tímto zjištěním překvapen, neboť ve svém stanovisku k akčnímu programu EHSV souhlasil s kritickou analýzou Komise a shledal také všech 160 opatření v zásadě správnými a nutnými, zároveň však vyjádřil velké pochybnosti, zda ty správní oblasti a politiky příp. politikové, kteří se bezprostředně politikou biologické rozmanitosti nezabývají, vyvinou nezbytné úsilí a budou je brát vážně. Tyto pochybnosti se nyní bohužel ukázaly jako oprávněné.

3.3 Postoje EHSV k akčnímu plánu v oblasti biologické rozmanitosti jsou bohužel i dnes stejně aktuální jako před téměř dvěma lety, kdy byly schváleny plenárním shromážděním. Výbor tehdy doslova uvedl (3):

— V popisu situace se EHSV a Komise shodují: zachování biologické rozmanitosti je nezbytným a klíčovým úkolem, pro který existují nejen etické a morální důvody. Existuje i dostatek ekonomických důvodů, které vyžadují rychlejší a úspěšnější jednání. Ekonomické ztráty, které vyplývají z poklesu ekosystémových služeb, jsou již dnes vyčíslené na několik stovek miliard eur. To je plýtvání, které si naše ekonomiky prostě nemohou dovolit.

— Úbytek druhů v Evropě je výsledkem milionů jednotlivých rozhodnutí v posledních desetiletích, ke kterým v převážně většině případů docházelo v rámci platných zákonů. Podíl nelegálních opatření na poklesu biologické rozmanitosti v Evropě je okrajový.

— Rozvoj biologické rozmanitosti je – přes politické sliby – bohužel stále negativní, což není zapříčiněno tím, že by se nevědělo, jak čelit úbytku druhů. Doposud chyběla politická vůle ke skutečnému prosazení opatření, která jsou již dávno uznávána za nezbytná. Zkušenosti se sítí Natura 2000 mluví samy za sebe.

— Komise ve svém sdělení uvádí příčiny ztráty, ty spočívají mj. v „nedostatcích ve státní správě a neschopnosti uznat hospodářské hodnoty přírodního kapitálu a ekosystémových služeb konvenčními ekonomikami“.

— Budoucnost tedy ukáže, zda politika díky předložení tohoto akčního programu skutečně konečně najde sílu k „zásadním změnám“, které jsou považovány za nezbytné, nebo zda se potvrdí obavy mnohých ochránců přírody, že politika má sice opět pod slovní kontrolou společensky ožehavou oblast, ale že u slov zůstane.

— EHSV proto považuje za obzvláště důležité zaměřit se v prvé řadě na oblast politiky 4, totiž na „zlepšení znalostní základny“, aby si občané i politici uvědomili skutečné důsledky svého jednání.

3.4 Komise potvrzuje ve svém současném sdělení mnohá tvrzení z dřívější doby, která ve svém důsledku přispívají k dalšímu ubývání biologické rozmanitosti. Proto není potřeba žádné zcela nové stanovisko EHSV. Spíše je nutno se zabývat těmi jevy, které se dnes jeví jako nové příp. poněkud jinak než před 2 lety.

4. Konkrétní připomínky

Právní rámec a správa věcí veřejných

4.1 V posledních letech se jasně ukázalo, že evropské směrnice o ochraně přírody jsou s to stimulovat pozitivní vývoj, pokud budou správně uplatňovány a pokud se bude správně zacházet se zájmy majitelů (4). EHSV však také konstatuje, že v oblastech N2000 existuje ještě mnoho problémů, které je potřeba vyřešit. A „pouze“ 17 % plochy podléhá ochraně uvedených směrnic EU.

4.2 Poté, co je téměř ukončeno zavádění sítě Natura 2000 s obrovským časovým zpožděním, dostává se evropská ochrana přírody do nové fáze. Pro vymezené oblasti musí být vypracovány odpovídající plány řízení. EHSV má pochybnosti, zda jsou pro jejich vypracování a provádění v členských státech dostatečné personální a finanční kapacity. Důležité je, aby tyto plány byly vypracovávány v úzké spolupráci se všemi zúčastněnými skupinami společnosti. Pouze tak lze dosáhnout přijetí.

4.3 Otevřenou otázkou zůstává, jak bude možné vzhledem k enormnímu tlaku na plochy, o kterém se Komise právem zmiňuje, znovu ve větším rozsahu obnovit poškozené biotopy. EHSV připomíná, že na summitu v Göteborgu hlavy států a předsedové vlád přislíbili nejen to, že ztráta biologické rozmanitosti bude do roku 2010 zastavena, ale dokonce to, že bude zajištěno obnovení stanovišť a přírodních systémů. Zpráva v polovině období se o tom nezmiňuje.

4.4 Sotva byla síť Natura 2000 vytvořena, již začínají diskuse o tom, jak z ní vyjmout jednotlivé plochy nebo části, většinou na infrastrukturní opatření, která jsou nezřídka spolufinancována EU. V samotném sdělení Komise je popisován jistě nejznámější příklad: údolí Rospuda v severovýchodním Polsku. I když nová polská vláda nyní hledá alternativy pro vedení trasy Via Baltica, jasně se ukazuje, že konflikt mezi ochranou přírody na jedné straně a hospodářským rozvojem na druhé straně není ani v náznaku vyřešen.

4.5 Je tedy nesporné, že útvary EU budou v nadcházejících letech konfrontována s vlnou řízení, u nichž se bude jednat o tyto „výjimky“. EHSV v současné době neshledává, že by v Komisi existovaly personální předpoklady pro to, aby tyto problémy byly obsahově i administrativně vyřešeny.

4.6 EHSV již ve svém stanovisku k akčnímu plánu v oblasti biologické rozmanitosti sám napsal, že i nadále pokračuje úbytek druhů v naší kulturní krajině v rámci dobré odborné praxe a v rámci toho, co EU definuje ve svých ustanoveních jako dobrý zemědělský a ekologický stav, tedy v rámci zákonů a ne překračováním zákona. To je nepřijatelné.

4.7 Právě proto také dochází k četným diskusím o tzv. „kritériích podmíněnosti“ (cross compliance). Ta mají být společně s dobrými zemědělskými a ekologickými podmínkami i osvědčenými odbornými postupy zárukou toho, že budou zohledněny aspekty biologické rozmanitosti. Pokud ale k velké části ztráty biologické rozmanitosti dochází v rámci existujících zákonů, je logické, že tato kritéria vyvolávají kontroverzní diskusi. Také Evropský účetní dvůr měl ve své zvláštní zprávě odpovídající připomínky k podmíněnosti. Členské státy, ale i Komise, na to musí konečně reagovat.

4.8 To se týká často také legislativních návrhů, u kterých se zatím nepředpokládá žádný přímý vztah k biologické rozmanitosti. K boji proti BSE/TSE bylo nařízením 1774/2002 zakázáno ponechávat kadávery ležet ve volné přírodě. To vedlo k závažnému nedostatku potravy u mrchožroutů jako vlků, medvědů nebo supů. Pokud je nyní možno náhle pozorovat supy ve velkých vzdálenostech od několika oblastí výskytu těchto vzácných ptáků, není to rozhodně pozitivní signál, ale jednoduše je to proto, že ptáci musí z důvodu hladu létat do obrovských vzdáleností. Skupiny ochránců životního prostředí a jedna španělská poslankyně Evropského parlamentu musely upozornit na tento negativní stav v evropském zákonodárství. Komise reagovala teprve po velmi dlouhé době. Včasné posouzení dopadů z hlediska biologické rozmanitosti se zřejmě neprovádí.

Politické důsledky/financování

4.9 Obzvláště mimo chráněné oblasti zůstává nevyřešen starý konflikt mezi hospodářským využíváním půdy a ochranou přírody/druhů. Komise poukazuje na to, že v rámci kontroly stavu zemědělské politiky předložila různé návrhy v tomto směru, např.: „dát v rámci rozvoje venkova k dispozici dodatečné prostředky mimo jiné na zachování biologické rozmanitosti, a to větším převodem finančních prostředků z prvního do druhého pilíře SZP (tj. modulace)“. Bohužel je nutno konstatovat, že rozhodnutí Rady se těmito návrhy plně neřídí. Zdá se, že členské státy se ne vždy v dostatečné míře vydaly cestou, kterou EU uznala za nezbytnou.

4.10 Jedním z problémů, které je nutno vyřešit, je tedy financování sítě N2000, včetně vyrovnání zvláštních požadavků. EHSV sleduje s velkými obavami, že podle příslušných programů poskytují členské státy příliš málo peněz na financování programu Natura 2000, což způsobuje extrémní konflikty. Vyslovuje se tedy pro samostatnou rozpočtovou položku pro finanční období 2014–2020.

4.11 EHSV tedy naléhavě vyzývá k lepšímu a cílenějšímu financování ochrany přírody. Již ve svém stanovisku k akčnímu plánu v oblasti biologické rozmanitosti poukázal na to, že

— přímé platby zemědělcům, které tvoří převážnou část rozpočtu pro zemědělství, však ze své podstaty nejsou určeny na podporu biologické rozmanitosti, ale na to, aby zemědělce připravily na výzvy světových trhů,

— dokud budou podmínky na světovém trhu spíše brzdit plošné zemědělství šetrné k životnímu prostředí, politika by měla zvýšit své úsilí, a to např. v tom smyslu, že budou zvýšeny podpory pro agroenvironmentálních opatření, aby všichni zemědělci v EU přešli na produkci šetrnou k životnímu prostředí (5). I zde činy pokulhávají za sliby.

4.12 Komise je vyzývána, aby vzhledem k nadcházející reformě SZP konečně vyjasnila situaci i u rozpočtu. Zemědělské programy pro životní prostředí mohou být úspěšné pouze tehdy, pokud nabídnou zemědělcům hospodářské pobídky. Bylo chybou vyškrtnout složku pobídek. To musí být revidováno. Politické sdělení zemědělcům (a společnosti) musí být toto: my jako společnost oceníme, pokud zemědělství učiní pro udržení biologické rozmanitosti více, než je zákonem předepsáno!

4.13 V členských státech probíhají v současnosti první diskuse o dalším vývoji zemědělské politiky. Pro biologickou rozmanitost jsou významné i vzhledem k nutnosti více využít obnovitelné zdroje energie a také bioenergie, a sice v jednotlivých státech, v Evropě i na celém světě. Komise objasňuje, že „jednou z klíčových výzev bude zajistit, aby byla dodržována doporučení vyplývající z posouzení dopadů na udržitelnost (SIA) a zlepšeno chápání dopadu spotřeby potravin a nepotravinových komodit EU (např. masa, sojových bobů, palmového oleje a kovových rud), která pravděpodobně přispívá ke ztrátě biologické rozmanitosti. To by mohlo vést ke zvážení možností politiky ke snížení uvedeného dopadu“. EHSV vyzývá Komisi, aby důrazně pracovala na příslušných studiích.

4.14 Reforma SZP po roce 2013 tak ukáže, zda se podaří zapracovat více předpisů o ochraně biologické rozmanitosti a udržitelnosti do zemědělské politiky.

Nadřazené a hospodářské aspekty

4.15 EHSV konstatuje, že důslednou ochranou přírody mohou být zároveň také dosaženy cíle politiky v oblasti klimatu. Ochrana a znovuobnovení mokřin a vlhkých biotopů účinně přispěje k ochraně klimatu. Totéž platí pro využívání luk a pastvin v Evropě, ve všech jejich různých formách (např. dehesy na Iberském poloostrově). Mnohá z těchto zemědělských využití nezbytných pro udržení těchto stanovišť se však v posledních letech stala pro zemědělce ekonomicky nezajímavými. Biologická rozmanitost nemá žádnou tržní hodnotu! Ceny neodrážejí to, do jaké míry byl produkt vyroben způsobem šetrným k přírodě. Politika EU a členských států na to dosud odpovídajícím způsobem nereagovala.

4.16 V Německu například 15 ze 16 spolkových zemí ještě v květnu 2006, tedy právě v tom měsíci, ve kterém Komise zveřejnila akční plán v oblasti biologické rozmanitosti, požadovalo změnu, tedy zmírnění směrnic EU o ochraně přírody. Obzvláště spolková země Hesensko v tomto smyslu dále zasahuje a argumentuje (ekonomicky) mj. tím, že žádný průmyslový stát si nemůže dovolit tak vysoké výdaje na ochranu přírody. Mnoho politiků si tedy ještě neuvědomuje ekonomický význam biologické rozmanitosti.

4.17 Je pozoruhodné, že společnost a politika téměř vůbec nereagují na údaje ze zprávy TEEB, podle které by ztráta blahobytu mohla dosáhnout až 6 % celosvětového HDP z důvodu ztráty biologické rozmanitosti. Zatímco za současné finanční a hospodářské krize je podstatně mírnější pokles HDP důvodem pro konání krizových summitů a pro miliardové programy hospodářské obnovy. Jeden z nejdůležitějších úkolů Komise bude spočívat v tom, aby kromě o etických a morálních hodnotách informovala i o hospodářských hodnotách biologické rozmanitosti a převedla je do praktické politiky.

4.18 V členských státech existuje i nadále enormní tlak na biologickou rozmanitost: stále více plochy je stavebně zakryto, tzn. buď zastavěno nebo pokryto asfaltem, což je velký problém pro ochranu přírody. Tato spotřeba plochy je i nadále příliš vysoká, tlak na využívání půdy se stále zesiluje. Hrozí, že zájmy ochrany přírody budou vytlačeny na okraj.

Povědomí/ komunikace

4.19 Komise uvádí v bodě E.4 („Provádění osvětové činnosti, vytváření povědomí a zapojení veřejnosti“), že „se jen malá část občanů EU považuje v otázkách ztráty biologické rozmanitosti za dobře informovanou“. Totéž by mělo platit pro politiky a pracovníky správy. To je nejhorší možný výchozí předpoklad pro potenciální politický úspěch. Jestli nyní Komise a členské státy zvažují „provést prioritní akce zaměřené na veřejnou komunikační kampaň, která by podpořila vnitrostátní a jiné kampaně“, mohou se spolehnout na plnou podporu EHSV.

4.20 Již dnes existuje mnoho pozitivních iniciativ k vytváření povědomí, a to i ve městech, kde lidé často nemají tak přímý přístup k přírodě. Ty si zaslouží větší veřejnou podporu. Jednou ročně je například v Berlíně organizován „Dlouhý den městské přírody“, který osloví několik set tisíc lidí.

4.21 Výbor považuje za důležité konfrontovat občany co nejkonkrétněji a přímo s otázkami ochrany přírody. Bylo by např. vhodné informovat přímo na místě o tom, kde a proč byly stanoveny oblasti NATURA 2000, jaké druhy se tam vyskytují, jak mohou být chráněny a kým. Lidé musí zakusit a pochopit ochranu přírody v nejvlastnějším slova smyslu. Dokonce ani samotný pojem „biologická rozmanitost“ téměř nikdo nechápe, a proto si s ním mnoho lidí neví rady.

4.22 EHSV navrhuje, aby se výrobcům otevřela možnost označovat výrobky za účelem informování spotřebitelů, pokud jsou tyto výrobky vyráběny zvláštními výrobními postupy ve prospěch ochrany přírody.

Nezbytné je aktivní zapojení občanů do ochrany životního prostředí a zachování biologické rozmanitosti. Nestačí, že Komise propaguje kampaně na podporu udržitelného způsobu života. Navíc je nutno vypracovat strategie, kterými budou dány spotřebitelům do ruky praktické nástroje, jejichž pomocí budou moci měřit účinky svého každodenního jednání, a tím přivodit nezbytnou změnu vzorců spotřeby.

Příklady takových opatření jsou:

— Zařazení výuky s praktickými informacemi o ochraně životního prostředí a biologické rozmanitosti do plánů školní výuky.

— Koncipování nástrojů na měření dopadů spotřeby určitých potravin na biologickou rozmanitost (na základě spotřebního koše vybraných výrobků každodenní spotřeby a možných alternativních výrobků) na metodickém základě analýzy životního cyklu.

V Bruselu dne 15. července 2009 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Mario SEPI

(1) Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (flora, fauna, habitat).

(2) http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/economics/pdf/teeb_report.pdf.

(3) Úř. věst. C 97, 28.4.2007, s. 6.

(4) Úř. věst. C 97, 28.4.2007, s. 6.

(5) Situace přírody a ochrany přírody v Evropě, Úř. věst. C 221, 7.8.2001, s. 130-137 [není k dispozici v češtině].