CCCTB spadá do oblasti působnosti iniciativ Komise pro spravedlivější zdanění a může přispět k eliminaci překážek, která vytvářejí narušení, jež brání řádnému fungování vnitřního trhu. Vycházíme-li z tohoto předpokladu, je do velké míry komplementární k právním předpisům na úrovni EU v oblasti práva obchodních společností a z velké části odpovídá projektům, jako je unie kapitálových trhů a několik iniciativ v oblasti daňové transparentnosti, výměny informací a boje proti praní peněz.

Navíc opětovné spuštění návrhu projektu CCCTB by zahrnovalo pravidla pro řešení některých klíčových opatření iniciativy OCED týkající se eroze základu daně a přesouvání zisku (BEPS). Tyto prvky byly nyní začleněny ve formě minimálních pravidel v nedávno přijaté směrnici Rady 2016/1164/EU (dále označována také jako směrnice proti vyhýbání se daňovým povinnostem (ATAD)). Ve skutečnosti by CCCTB měl zahrnovat prvky prevence vyhýbání se daňovým povinnostem ATAD, avšak v rámci nového právního kontextu. Jmenovitě by tyto normy měly být součástí společného systému daně z příjmu právnických osob napříč EU a měly by stanovovat absolutní pravidla, spíš než minimální standardy.

Opětovné spuštění návrhu CCCTB je jádrem sdělení Komise COM (2015) 302 o akčním plánu pro spravedlivý a efektivní systém daně z příjmu právnických osob v EU, které bylo přijato dne 17. června 2015. Akční plán identifikoval 5 klíčových oblastí činností. Přezkoumává stávající politiky daně z příjmu právnických osob v Unii a stanovuje cíl vytvoření systému zdanění právnických osob v EU, díky němuž budou obchodní zisky zdaňovány v jurisdikci, kde je skutečně vytvářena hodnota. Projekt CCCTB je představen jako zastřešující iniciativa, která by měla být velice účinným nástrojem pro naplnění cílů spravedlivějšího a efektivnějšího zdanění.

Tento návrh směrnice se zaměřuje na takzvaný „první krok“ několikafázového postupu. Je proto omezen na prvky společného základu, tj. na pravidla pro výpočet základu daně z příjmu právnických osob, včetně určitých ustanovení pro zamezení vyhýbání se daňovým povinnostem a mezinárodního rozměru navrhovaného daňového systému. V porovnání s návrhem z roku 2011 byla zahrnuta dvě doplňková témata: jedná se o pravidla zamezující zvýhodnění dluhového financování a umožnění super odpočtů v oblasti výzkumu a vývoje (VaV). Konsolidace by měla být předmětem samostatného návrhu směrnice (tj. druhého kroku), který bude přezkoumán ve druhé fázi, tj. po politickém schválení jednotlivých prvků společného základu. Do té doby bude návrh na CCCTB čekat na přezkum v Radě. Jako kompenzace pro daňové poplatníky, kterým bude dočasně upřena možnost těžit z výhod daňové konsolidace, byl navržen mechanismus přeshraničních úlev za ztráty s následným opětovným vykázáním. Toto ustanovení by zůstalo v platnosti až do zavedení konsolidovaného základu daně z příjmu právnických osob (CCCTB), díky němuž se přeshraniční úlevy ztráty stanou automatickým výstupem uplatňování těchto pravidel.

Diskuse v Radě od roku 2011 ukazují, že návrh CCCTB, který je velmi ambiciózním projektem, nebude pravděpodobně možné přijmout jako celek, ale jen postupně. Různé otázky (zejména daňová konsolidace) vyvolávají náročnou debatu a mohly by brzdit pokrok u dalších zásadních funkcí systému. Ve snaze obejít tato zpoždění pokroku Komise ve svém akčním plánu z června 2015 obhajuje postupný přístup k CCCTB. V souladu s tím bylo navrženo, aby byla práce na konsolidaci odložena, dokud nebude nejprve dosaženo dohody ohledně povinného souboru pravidel pro společný základ, tj. společný základ daně z příjmu právnických osob. To však nic nemění na skutečnosti, že Komise předloží oba návrhy, tj. pro společný základ daně z příjmu právnických osob a CCCTB, společně a jako součást jedné iniciativy. Návrh CCCTB z roku 2011, který je v současnosti projednáván v Radě, bude stažen, jakmile Komise přijme nové návrhy. V tomto ohledu je zásadní, aby daňová konsolidace zůstala základním prvkem iniciativy CCCTB, protože hlavní daňové překážky, jimž čelí společnosti v Unii, lze nejefektivněji řešit v rámci konsolidované skupiny.

V porovnání s návrhem z roku 2011 spočívá rozdíl v tom, že znovu spuštěná iniciativa by stanovila povinná pravidla pro skupiny nad určitou velikost s cílem podpořit odolnost systému proti praktikám agresivního daňového plánování. S ohledem na výše uvedené by zároveň bylo důležité, aby tato pravidla mohly využít i subjekty, které podléhají dani z příjmu právnických osob v Unii, avšak nesplňují kritéria pro zařazení do společného rámce.

Společně s funkcí CCCTB zamezující vyhýbání se daňovým povinnostem by si opětovně spuštěný projekt také zachoval vlastnosti systému daně z příjmu právnických osob, který usnadňuje přeshraniční obchod a investice na vnitřním trhu. V současnosti musejí podniky s přeshraniční činností splňovat požadavky až 28 odlišných systémů daně z příjmu právnických osob. Jedná se o zatěžující postup z hlediska načasování i z ekonomického hlediska, který odvádí snahy od hlavního smyslu podnikání. Opětovně spuštěný projekt CCCTB by i nadále nabízel výhody návrhu z roku 2011 v tom smyslu, že by skupiny společností se zdanitelnou přítomností v alespoň jednom členském státě podléhaly jednotnému souboru pravidel pro výpočet daňového základu napříč Evropskou unií (EU), a byly by tak odpovědné jednotné daňové správě („jednotné správní místo“). Přeshraniční úlevy za ztráty by zůstaly automatickým výstupem konsolidace a pravidla pro stanovování převodních cen by se v rámci skupiny neuplatnila, protože distribuce příjmů napříč skupinou by byla prováděna dle vzorce pro rozdělení.

Na základě článku 115 SFEU „Rada zvláštním legislativním postupem... jednomyslně přijímá směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států, které mají přímý vliv na vytváření nebo fungování vnitřního trhu.“ Smlouva je proto preskriptivní v tom smyslu, že v oblasti přímého zdanění budou mít právní předpisy výhradně formu směrnic. Podle článku 288 SFEU je směrnice závazná pro každý stát, kterému je určena, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, přičemž volba formy a prostředků se ponechává vnitrostátním orgánům. V tomto smyslu by směrnice měla zůstat ve své povaze obecná, protože o drobných technických detailech a podrobnostech by měly rozhodnout členské státy.

Narušení vnitřního trhu popsaná výše mohou být řešena jedině závaznými právními předpisy a prostřednictvím společného právního rámce. Právně nevynutitelné přepisy by byly riskantní volbou, protože členské státy by se mohly rozhodnout, že je vůbec nezavedou, nebo by mohly uplatnit přístup postupného zavedení. Takový výsledek by byl velmi nežádoucí. Znamenalo by to riziko vzniku právní nejistoty pro daňové poplatníky, jakož i ohrožení cílů koordinovaného a soudržného systému daně z příjmu právnických osob na vnitřním trhu. Navíc vzhledem ke skutečnosti, že struktura společného daňového základu by měla mít dopad na vnitrostátní rozpočty, zejména prostřednictvím vzorce rozdělení, je zásadní, aby pravidla, která definují její složení, byla uplatňována konzistentně a účinně. Toho lze mnohem pravděpodobněji dosáhnout prostřednictvím závazného práva.

Z toho vyplývá, že očekávaná pravidla by neměla překročit to, co je nezbytné pro dosažení cílů Smlouvy pro lepší fungování vnitřního trhu.

Většinu klíčových prvků systému CCCTB je možné vyřešit pouze prostřednictvím společného postupu. Například by byl při zavedení společných pravidel zdanění podniků vymýcen nesoulad v právní kvalifikaci subjektů nebo plateb ve vztazích mezi společnostmi vedoucí ke dvojímu zdanění nebo dvojímu nezdanění. Samostatné kroky členských států by v nejlepším případě vyřešily tyto problémy pouze bilaterálně. Z definice vyplývá, že přeshraniční úlevy za ztráty by nejúčinněji fungovaly v případě, že by se všechny členské státy zapojily do jejich poskytování, ačkoliv by nebylo možné vyloučit bilaterální přístup jako druhou nejlepší možnost. Navíc osvobození od daně v případě restrukturalizace skupiny, eliminace komplexního stanovování převodních cen v rámci skupiny, jakož i rozdělování příjmů pomocí vzorce na úrovni skupiny mají přeshraniční podporu a mohou být řešeny v kontextu běžné regulace.

Ačkoliv problémy a důvody jednání, jak jsou vysvětleny v předchozích oddílech, mají odlišný základ, zdá se, že jejich škodlivé dopady mohou být účinně řešeny jedině prostřednictvím společného řešení: to znamená, že sbližování režimů daně z příjmu právnických osob v Unii by vedlo ke zmírnění narušení na trhu díky vytvoření spravedlivějšího a soudržnějšího daňového prostředí pro fungování podniků. Je zřejmé, že aby tento cíl přinesl ovoce, je nezbytné přijmout opatření nikoliv odděleně a nekoordinovaným způsobem v jednotlivých členských státech, ale spíše na úrovni Unie. Iniciativy, které jsou plánovány a zaváděny individuálně každým členským státem, by pouze udržovaly nebo dokonce prohlubovaly stávající situaci, protože daňoví poplatníci by se nadále museli vypořádat se 28 odlišnými a někdy i vzájemně si odporujícími daňovými systémy.

Pro splnění cíle proporcionálního posílení spravedlnosti daňového systému upřednostňovaná možnost CCCTB nabízí možnost zavést ho jako povinný systém pouze pro podmnožinu firem, a to dle jejich velikosti. Díky tomu by byly od povinného uplatnění CCCTB osvobozeny mikropodniky a malé a střední podniky. Omezení povinného uplatnění na účetní skupiny s konsolidovaným obratem skupiny nad 750 miliónů euro slouží účelu zachycení převážné většiny (cca 64 %) obratu generovaného skupinou, zatímco omezuje riziko zahrnutí výhradně domácích skupin. Tento práh je v souladu s přístupem přijatým v rámci jiných iniciativ EU pro potírání vyhýbání se daňovým povinnostem. Zároveň tento návrh nabízí těm společnostem, pro něž není uplatnění systému CCCTB povinné, možnost přihlásit se do systému CCCTB dobrovolně. Díky tomu získají malé a střední podniky a mikropodniky maximální flexibilitu, která jim umožní těžit z výhod systému CCCTB, aniž by byl pro tuto skupinu společností povinný.

Náklady na dodržování daňových předpisů podniky významně zatěžují a jejich snížení bude zásadní výhodou při zavádění CCCTB. Odhadované náklady na dodržování předpisů u velkých společností činí přibližně 2 % z uhrazených daní, zatímco pro malé a střední podniky jsou odhadovány zhruba na 30 % z uhrazených daní. Podle odhadů rostou náklady na dodržování předpisů společně s přeshraniční činností a s růstem počtu dceřiných společností. Údaje o daňové reformě ukazují, že po krizi proběhly mnohé reformy DPPO a mnohá opatření byla nasměrována na posílení mezinárodního rámce proti zneužívání. S ohledem na to zůstává snížení nákladů na dodržování předpisů při založení další dceřiné společnosti zásadní výhodou: odhadované snížení časových nákladů na založení nové dceřiné společnosti v členském státu se odhaduje na 62-67 %. Zaměříme-li se na opakující se náklady, tj. nebereme-li v potaz jednorázové náklady na přechod, odhaduje hodnocení dopadů pokles času stráveného činnostmi spojenými se zajištěním dodržování předpisů o 8 % po zavedení CCCTB. Na základě zkrácení času bylo možné vyvinout úsilí o hrubý výpočet sestavy celkových úspor nákladů, k jejichž vzniku by zavedení CCCTB vedlo. Kdyby 5 % středních podniků expandovalo do zahraničí, bylo by možné očekávat jednorázovou úsporu nákladů ve výši 1 miliardy euro. Kdyby všechny nadnárodní subjekty uplatnily CCCTB, opakující se náklady na dodržování předpisů by klesly přibližně o 0,8 miliardy euro.

Očekávané ekonomické výhody návrhu jsou pozitivní. Společný základ daně z příjmu právnických osob s přeshraničními úlevami za ztráty a daňovou úlevou pro růst a investice by vedl k nárůstu investic a zaměstnanosti až o 3,6 % a 0,54 %. Celkově by došlo ke zvýšení růstu až o 1,3 %. Náklady na dodržování předpisů by měly v rámci CCTB významně klesnout (10 % z hlediska času potřebného pro zajištění dodržování předpisů a 2,5 % z hlediska nákladů na dodržování předpisů). Náklady na založení dceřiné společnosti by se snížily až o 67 %, což by usnadnilo vstup společností (včetně malých a středních podniků) do zahraničí.

Zavedení upřednostňované alternativy by mělo zvýšit spravedlivost daňových systémů a vytvořit rovné podmínky jako výsledek účinného odstranění pobídek pro agresivní daňové plánování v EU. Díky tomu by bylo snadnější zajistit, aby podniky hradily svůj spravedlivý podíl daňové zátěže, a posílit morálku daňových poplatníků. Navíc by byly účinně odstraněny překážky spojené s přeshraničním zdaněním v rámci EU. Zatímco konsolidace je zjevně důležitým prvkem pro omezení vyhýbání se daňovým povinnostem, pravidla pro společný základ by skoncovala s některými formami přesouvání zisku, jako je využívání nesouladu při interakci mezi daňovými systémy. Narušení ve finančních rozhodnutích společností jsou omezena pomocí daňové úlevy pro růst a investice, který staví financování vlastním kapitálem a dluhové financování do podobné pozice. Daňové pobídky v souvislosti s VaV jsou nejen zachovány, ale dokonce posíleny a zefektivněny.

Hybridní nesoulady: Vzhledem k tomu, že nesoulad vzniká v důsledku vnitrostátních rozdílů v právní kvalifikaci určitých typů subjektů nebo finančních plateb, běžně by k němu nemělo docházet mezi společnostmi, které používají společná pravidla pro výpočet svého daňového základu. Protože však budou nesoulady pravděpodobně přetrvávat v interakci mezi rámcem společného základu a vnitrostátními systémy daní z příjmů právnických osob nebo systémy daní z příjmů právnických osob třetích zemí, tato směrnice stanovuje pravidla, jimiž jedna z obou jurisdikcí v nesouladu odmítá odpočet platby nebo zajišťuje, aby byl odpovídající příjem zahrnut do společného základu.

Ztráty: shodně jako podle návrhu z roku 2011 bude daňovým poplatníkům umožněno převádět ztráty do dalších období bez omezení odpočitatelné částky za období. Směrnice dává do souvislosti pravidla pro omezení odečitatelnosti úroků a daňové vypořádání ztrát. Bylo tedy přijato politické rozhodnutí navrhnout vysoce účinné pravidlo pro omezení odečitatelnosti úroků s tím účelem, aby všechny částky, které se kvalifikují jako ztráty, odrážely výstup z obchodní činnosti. Toto pravidlo bylo také posíleno pomocí ustanovení proti zneužívání s cílem zamezit pokusům o obcházení pravidel o odečitatelnosti ztrát prostřednictvím nákupu ztrátových společností.

Zdanitelné příjmy budou sníženy o obchodní náklady a určité další položky. Nový návrh na společný základ daně z příjmu právnických osob bude také s určitými nezbytnými úpravami pro zajištění konzistentnosti znovu uvádět seznam neodečitatelných výdajů, který je součástí návrhu z roku 2011. Na podporu inovací v hospodářství tato iniciativa opětovně zavede super odpočet pro náklady na VaV do již tak štědrého režimu VaV, jenž je obsažen v návrhu z roku 2011. Základní pravidlo tohoto návrhu o odpočtu nákladů na VaV tedy bude platit i nadále; náklady na VaV budou v celé výši zahrnuty v roce, kdy vznikly (s výjimkou nemovitostí). Navíc budou mít daňoví poplatníci nárok uplatnit u výdajů na VaV ve výši do 20 000 000 EUR každý rok super odpočet ve výši 50 %. Částku, o kterou výdaje na VaV přesáhnou hranici 20 000 000 EUR, budou daňoví poplatníci moci odečíst z 25 %.

Obsah působnosti: na rozdíl od návrhu z roku 2011, který stanovil volitelný systém pro všechny, tato směrnice bude povinná pro společnosti, které náleží do skupin překračujících určitou velikost. Kritérium pro stanovení prahu týkajícího se velikosti se bude vztahovat k celkovým konsolidovaným výnosům skupiny, která předkládá konsolidované účetní závěrky. Navíc pro zajištění určitého stupně soudržnosti mezi oběma kroky (tj. společný základ daně z příjmu právnických osob CCCTB) bude požadováno, aby společnosti splnily podmínky pro konsolidaci, mají-li být zahrnuty do povinného rozsahu působnosti společného základu. To zajistí, že jakmile bude iniciativa uvedena v život přijetím vzorce pro konsolidaci a rozdělení, všichni daňoví poplatníci v rámci pravidel o společném základu se automaticky přesunou do systému CCCTB. Tato společná pravidla budou také k dispozici jako možnost pro společnosti, které nesplňují uvedené podmínky.

Návrh

SMĚRNICE RADY

o společném základu daně z příjmu právnických osob

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 115 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise,

po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,

s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,

v souladu se zvláštním legislativním postupem,

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Společnosti, které chtějí podnikat přeshraničně v rámci Unie, se setkávají s vážnými překážkami a narušeními trhu v důsledku existence a interakce 28 rozdílných systémů daně z příjmů právnických osob. Struktury daňového plánování se navíc s postupem času stávají čím dál tím sofistikovanějšími, jak se vyvíjejí napříč různými jurisdikcemi a efektivně využívají drobných technických detailů jednoho daňového systému nebo nesouladu mezi dvěma či více daňovými systémy za účelem snížení daňové povinnosti společností. Ačkoliv tyto situace zdůrazňují nedostatky, které mají zcela odlišný charakter, obě vytvářejí překážky, jež znemožňují řádné fungování vnitřního trhu. Opatření na nápravu těchto problémů by tedy mělo řešit oba typy tržních nedostatků.

(2)Na podporu řádného fungování vnitřního trhu by měla být oblast daně z příjmu právnických osob v Unii formována v souladu se zásadou, že společnosti platí svůj spravedlivý podíl daně v jurisdikci (jurisdikcích), kde jsou generovány jejich zisky. Je proto nezbytné zajistit mechanismy, které budou společnosti odrazovat od využívání nesouladu mezi vnitrostátními daňovými systémy za účelem snížení jejich daňových povinností. Stejně důležité je také stimulovat růst a hospodářský rozvoj na vnitřním trhu prostřednictvím usnadnění přeshraničního obchodu a podnikových investic. Za tímto účelem je nezbytné eliminovat rizika dvojího zdanění i dvojího nezdanění v Unii prostřednictvím vymýcení rozdílů v interakci vnitrostátních systémů daně z příjmu právnických osob. Společnosti zároveň potřebují dobře fungující daňový a právní rámec pro rozvoj jejich hospodářských aktivit a jeho rozšíření napříč hranicemi Unie. V tomto kontextu je třeba také odstranit zbývající případy diskriminace.

(3)Jak je zdůrazněno v návrhu směrnice Rady o společném konsolidovaném základu daně z příjmu právnických osob (CCCTB) ze dne 16. března 2011, systém daně z příjmu právnických osob, který by pojímal Unii jako jeden trh pro účely výpočtu základu daně z příjmu právnických osob, by usnadnil přeshraniční činnost společností, které jsou rezidenty Unie, a přispěl by k dosažení cíle vytvořit z Unie konkurenceschopnější místo pro investování v mezinárodním měřítku. Návrh systému CCCTB z roku 2011 se zaměřoval na cíle usnadnění rozšiřování hospodářských aktivit podniků v rámci Unie. Vedle tohoto cíle by rovněž mělo být vzato v úvahu, že systém CCCTB může být vysoce efektivní při zlepšování fungování vnitřního trhu prostřednictvím potírání systémů vyhýbání se daňovým povinnostem. V této souvislosti by iniciativa CCCTB měla být opětovně spuštěna s cílem se na stejném základě zabývat aspektem usnadnění podnikání a fungování iniciativy v potírání vyhýbání se daňovým povinnostem. Takový přístup by nejlépe sloužil záměru vymýcení narušení ve fungování vnitřního trhu.

(4)Vzhledem k potřebě jednat rychle za účelem zajištění řádného fungování vnitřního trhu tím, že na jednu stranu bude přátelštější k obchodování a investicím a na druhou stranu odolnější vůči systémům vyhýbání se daňovým povinnostem, je nezbytné rozdělit ambiciózní iniciativu CCCTB do dvou samostatných návrhů. V první fázi by měla být zavedena pravidla pro společný základ daně z příjmu právnických osob a v druhé fázi je třeba se zabývat otázkou konsolidace.

(5)Mnoho struktur agresivního daňového plánování má tendenci se projevit v přeshraničním kontextu, což znamená, že účastnící se skupiny společností vlastní minimum prostředků. Za tohoto předpokladu z důvodů proporcionality by pravidla týkající se společného základu měla být povinná pouze pro společnosti, které náleží do skupiny zásadní velikosti. Pro tento účel by měl být stanoven práh týkající se velikosti na základě celkového konsolidovaného příjmu skupiny, která předkládá konsolidované účetní závěrky. Pro zajištění soudržnosti mezi oběma kroky iniciativy CCCTB by navíc měla být pravidla týkající se společného základu povinná pro společnosti, které by byly považovány za skupinu, pokud by se celá iniciativa uvedla v život. Aby bylo možné lépe zajistit cíl usnadnění obchodu a investic na vnitřním trhu, mělo by být uplatnění pravidel týkajících se společného základu daně z příjmu právnických osob nabízeno i jako možnost pro společnosti, které tato kritéria nesplňují.

(6)Je nezbytné definovat koncept stálé provozovny nacházející se v Unii a náležící daňovému poplatníkovi, který je daňovým rezidentem v Unii. Cílem je zajistit, aby všichni dotčení daňoví poplatníci dosáhli obecné shody, a vyloučit možnost nesouladu v důsledku odlišných definic. Na druhou stranu by společná definice stálé provozovny, která se nachází ve třetí zemi, nebo v Unii, avšak náleží daňovému poplatníkovi s daňovou rezidencí ve třetí zemi, neměla být vnímána jako zásadní požadavek. Tento rozměr by měl být vzhledem k jeho komplikované interakci s mezinárodními smlouvami spíše ponechán k regulaci dvoustrannými smlouvami o zdanění a vnitrostátními předpisy.

(7)Aby se zmírnila rizika vyhýbání se daňové povinnosti, která narušují fungování vnitřního trhu, společný základ pro daně z příjmu právnických osob je třeba navrhnout v širokém pojetí. Na základě tohoto předpokladu by všechny příjmy měly být zdanitelné, nebudou-li výslovně osvobozeny od daňové povinnosti. Pokud jde o účasti ve výši minimálně 10 %, příjmy sestávající z dividend nebo výnosů ze zcizení držených podílů společnosti mimo skupinu by měly být osvobozeny s cílem zamezit dvojímu zdanění přímých zahraničních investic. Stejným způsobem by měly být zisky stálých provozoven také osvobozeny od daně ve státě, v němž mají sídlo. Má se také za to, že osvobození příjmů plynoucích ze zahraničí je dáno potřebou zjednodušení. Při přiznávání úlev za dvojí zdanění většina členských států v současnosti od daně osvobozuje dividendy a výnosy ze zcizení podílů, protože tím odpadá nutnost vypočítávat nárok daňového poplatníka na odpočet daně zaplacené v zahraničí, zejména v případech, kdy je při určování tohoto nároku třeba vzít v potaz daň z příjmů právnických osob, kterou zaplatila společnost vyplácející dividendy.

(8)Zdanitelné příjmy by se měly snižovat o obchodní výdaje a některé další položky. Odečitatelné obchodní výdaje by obvykle měly zahrnovat všechny náklady spojené s prodejem a výdaje související s dosažením, udržením a zajištěním příjmů. Na podporu inovací v hospodářství a za účelem modernizace vnitřního trhu by měly být umožňovány odpočty nákladů na výzkum a vývoj, včetně super odpočtů a tyto by měly být v plné výši zahrnuty do výdajů v roce vzniku (s výjimkou nemovitostí). Malé začínající podniky bez přidružených podniků, které jsou mimořádně inovativní (kategorie, která bude pokrývat zejména začínající podniky), by měly být rovněž podpořeny rozšířenými super odpočty nákladů na výzkum a vývoj. Aby byla zajištěna právní jistota, měl by rovněž existovat seznam neodečitatelných výdajů.

(9)Nedávný vývoj v oblasti mezinárodního zdanění zdůraznil, že ve snaze omezit svoji globální daňovou povinnost se nadnárodní skupiny společností s rostoucí tendencí zapojují do mechanismů vyhýbání se daňovým povinnostem, které vedou k erozi základu daně a přesouvání zisku prostřednictvím nadměrných úrokových plateb. Je proto nezbytné omezit odečitatelnost úrokových (a dalších finančních) nákladů s cílem takovým praktikám zamezit. V tomto kontextu by odečitatelnost úrokových (a dalších finančních) nákladů měla být umožněna bez omezení v rozsahu, v němž tyto náklady mohou být započteny oproti zdanitelným úrokovým (a dalším finančním) příjmům. Případný přebytek úrokových nákladů by však měl podléhat omezením odpočitatelnosti, která budou stanovena s odkazem na zisk daňového poplatníka před úroky, zdaněním, odpisy a amortizací (EBITDA).