CS Úřední věstník Evropské unie C 191/129

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice 2003/98/ES o opakovaném použití informací veřejného sektoru

COM(2011) 877 final – 2011/0430 (COD)

2012/C 191/22

Zpravodajka: paní CAÑO AGUILAR

Dne 17. ledna 2012 se Evropský parlament, a 18. ledna 2012 Rada, v souladu s článkem 114 Smlouvy o fungování Evropské unie, rozhodly konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice 2003/98/ES o opakovaném použití informací veřejného sektoru

COM(2011) 877 final – 2011/0430 (COD).

Specializovaná sekce Doprava, energetika, infrastruktura a informační společnost, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 11. dubna 2012.

Na 480. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 25. a 26. dubna 2012 (jednání dne 25. dubna), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 133 hlasy pro, 2 hlasy byly proti a 2 členové se zdrželi hlasování.

1. Závěry

1.1 EHSV vítá přezkum směrnice 2003/98/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 17. listopadu 2003 o informacích veřejného sektoru (1) (směrnice o informacích veřejného sektoru), neboť významně zvyšuje možnost účinněji používat veřejné údaje a je jednou z mnoha činností zaměřených na dosažení cílů strategie 2020.

1.2 Výbor zdůrazňuje, že změna směrnice o informacích veřejného sektoru je nezbytná z důvodu digitální revoluce, rostoucího množství informací, jež spravují veřejné orgány, a ekonomického významu této oblasti, jenž se odhaduje na 140 miliard eur. Kromě toho se jedná o nápravu nedostatků ve stávajících předpisech a o zapojení zásad, jež v roce 2008 schválila OECD.

1.3 Nové předpisy, jež obsahují aspekty, které EHSV navrhl ve svém předchozím stanovisku, je součástí balíčku opatření digitální agendy, což je jedna z klíčových strategií EU.

1.4 Nové nařízení zachovává právo přístupu k veřejným informacím coby výlučnou pravomoc členských států a obsahuje významnou změnu, pokud jde o uložení opakovaného použití pro členské státy jako povinnosti.

1.5 Výbor se domnívá, že opakované použití veřejných informací by mělo být upraveno prostřednictvím nařízení za účelem dosažení jednotné právní úpravy v členských státech a odstranění nesrovnalostí zjištěných při provádění směrnice o informacích veřejného sektoru.

1.6 Reformou se rozšiřuje oblast provádění opakovaného použití, do níž spadají muzea, knihovny a archívy, a zlepšují se praktická opatření, která usnadňují vyhledávání informací.

1.7 EHSV považuje reformu směrnice o informacích veřejného sektoru za oprávněnou také z důvodu velkého potenciálu, který není dostatečně využit a který mají veřejné informace v třech základních oblastech, pokud jde o příspěvek k:

— posílení vnitřního trhu a evropských podniků a tvorbě pracovních míst;

— posílení souladu s ostatními politikami;

— zvýšení transparentnosti, účinnosti a odpovědnosti veřejných správ.

1.8 Nové předpisy týkající se vybírání poplatků odmítají povinnou bezplatnost. Jednotlivé členské státy rozhodnou, zda poplatek uplatní či nikoli. Pokud ano, výše poplatku musí zůstat v rámci mezních nákladů, ačkoli existují výjimky, v nichž lze uplatnit poplatek vyšší. Zásada náhrady nákladů, jež je v současné době platná, je zachována jako sekundární. Změnu v této oblasti považuje EHSV za vhodnou.

1.9 Co se nezávislého orgánu týče, jenž se vytváří za účelem řešení opravných prostředků vůči zamítavým rozhodnutím, se EHSV domnívá, že by se nemuselo nezbytně jednat o vytvoření nového orgánu, ale lze určit již existující orgán, bude-li zaručena jeho nestrannost a nezávislost při rozhodování.

1.10 Nové nařízení obsahuje zmínku o ekonomických či morálních právech zaměstnanců veřejných orgánů za účelem řešení specifických situací, k nimž dochází v některých členských státech EU.

1.11 Výbor hájí nutnost posílit znění návrhu v oblasti ochrany osobních údajů, přičemž je třeba v každém jednotlivém případě vyžadovat podrobný přezkum, jenž umožní nalézt rovnováhu mezi právem na soukromí a právem na veřejný přístup.

2. Souvislosti

2.1 Směrnice 2003/98/ES (směrnice o informacích veřejného sektoru) byla významným krokem směrem k podpoře opakovaného použití obrovského množství informací, které spravuje veřejný sektor, protože vytvořila základ evropského právního rámce pro harmonizaci základních podmínek a odstranění překážek, jež mohly toto opakované použití ztěžovat.

2.2 V článku 13 směrnice o informacích veřejného sektoru bylo uloženo Evropské komisi, aby do 1. července 2008 provedla přezkum, jenž se „zejména soustředí na rozsah a dopad této směrnice, včetně míry zvýšení opakovaného použití dokumentů veřejného sektoru, vlivu používaných zásad na vybírání poplatků i opakovaného použití úředních textů zákonodárné a správní povahy, jakož i na další možnosti zlepšování řádného fungování vnitřního trhu a rozvoje evropského odvětví multimediálních materiálů“. Tento přezkum byl předložen ve sdělení COM(2009) 212, v němž se poukazuje na to, že navzdory dosaženému pokroku stále přetrvává řada závažných překážek, k nimž patří: snahy subjektů veřejného sektoru docílit co největší úhrady nákladů namísto přínosů pro širší ekonomiku, soutěžení mezi veřejným a soukromým sektorem, praktické problémy, které brání opakovanému použití, jako je nedostatek informací o dostupných informacích veřejného sektoru, a postoj subjektů některých veřejného sektoru, jež si neuvědomují v plné míře ekonomický potenciál těchto informací.

2.3 Dalšími aspekty ospravedlňujícími dle názoru Komise přezkum směrnice jsou:

— prudký nárůst množství údajů;

— nepřetržitá digitální revoluce, jež zvyšuje hodnotu velkého množství informací a obsahu veřejného sektoru;

— rostoucí ekonomický význam informací veřejného sektoru ve smyslu celkových přímých a nepřímých ekonomických zisků z použití informací veřejného sektoru v rámci celého hospodářství EU27 se odhaduje ročně v řádu 140 miliard EUR (2);

— skutečnost, že stále ještě existuje velký potenciál opakovaného použití informací veřejného sektoru. Navzdory velkému pokroku některých členských států zůstává ještě mnoho práce, zohledníme-li mj. rozvoj, který s sebou přináší opakované použití informací veřejného sektoru v určitých mezinárodních záležitostech.

2.4 Nejdůležitější aspekty navržené k úpravě prostřednictvím tohoto návrhu směrnice se týkají: oblasti působení, obecné zásady uplatnitelné na opakované použití, ekonomických či morálních práv zaměstnanců veřejných subjektů, zásady vybírání poplatků a praktických opatření, která usnadňují vyhledávání.

3. Obecné připomínky

3.1 Informace veřejného sektoru a digitální agenda

3.1.1 EHSV považuje navrhovanou reformu za obecně vhodnou, pokud jde o nápravu známých nedostatků ve směrnici o informacích veřejného sektoru. Úprava kromě toho, že je odpovědí na požadavek zainteresovaných stran v EU, jež poukázaly na závažné nedostatky v současných právních předpisech, začleňuje zásady doporučení OECD Soul, 17. a 18. června 2008 (3) týkající se lepšího a účinnějšího používání veřejných informací.

3.1.2 EHSV dále zdůrazňuje, že přezkum je součástí balíčku opatření digitální agendy, jež sestává ze třech směrů činnosti: úpravy právního rámce pro opakované použití informací veřejného sektoru, mobilizace finančních nástrojů a usnadnění koordinace mezi členskými státy (4).

3.2 Právo na opakované použití

3.2.1 Nová regulace přestavuje zásadní změnu, neboť činí z opakovaného použití právo. Stávající platný systém přenechává každému členskému státu pravomoc rozhodnout, zda opakované použití autorizuje či nikoliv. Na základě skutečnosti, že propojení práva přístupu a práva na opakované použití je výslovně uvedeno v některých vnitrostátních předpisech a v jiných naopak není dost jasné, vzniká právní nejistota.

3.2.2 Z tohoto důvodu EHSV chce zejména zdůraznit a podpořit změnu, jež se v této oblasti navrhuje a spočívá v následujícím:

— právo přístupu k veřejným informacím zůstává výhradně v pravomoci členských států a není zahrnuto do oblasti směrnice o informacích veřejného sektoru (5);

— je-li informace veřejná a přístupná podle vnitrostátních předpisů, stanovuje se – až na přesně uvedené výjimky –, že opakované použití veřejných informací pro komerční nebo nekomerční účely se pro členské státy stává povinností, v souladu s novým zněním článku 3, podle nějž členské státy „zajistí, aby byly dokumenty … opakovaně použitelné“. Toto je nezbytný krok směrem k vytvoření homogenního evropského rámce.

3.2.3 Právo na opakované použití je pokrokem ve směru, jenž vyjádřil EHSV ve svém předchozím stanovisku (6), a sice v tom smyslu, že povinnost opakovaného použití údajů není „pouhé pasivní poskytnutí k dispozici, nýbrž povinnost aktivní podpory“.

3.2.4 EHSV se vzhledem k nesrovnalostem vznikajícím prováděním směrnice o informacích veřejného sektoru domnívá, že je nebytné provést užší harmonizaci, jež by měla mít formu návrhu nařízení.

3.3 Rozšíření oblasti působnosti

3.3.1 Jak již EHSV navrhl ve svém stanovisku o směrnici o informacích veřejného sektoru, budou se nové předpisy týkat dokumentace, která existuje v muzeích, knihovnách a archívech. Totéž platí pro univerzitní knihovny, vyjma v případě dokumentů chráněných právy duševního vlastnictví (nové znění čl. 1 odst. 2 písm. e), což znamená zahrnutí velkého množství informací do oblasti působnosti směrnice, čímž se zvýší její účinnost.

3.4 Zlepšení opatření pro vyhledávání

3.4.1 EHSV považuje za vhodnou navrhovanou regulaci praktických opatření, která usnadňují vyhledávání informací (článek 9), pokud obsahují metadata, poskytují informace ve „strojově čitelném formátu“ a portály, které jsou propojeny s decentralizovanými seznamy.

3.5 Nutnost reformy z důvodu potenciálu veřejných informací

3.5.1 Dokumentace shromažďovaná veřejnými orgány má využití v řadě oblastí souvisejících mj. se znalostmi, sociálními podmínkami, vědou, ekonomikou a kulturou. Jako příklad lze uvést: informace v oblasti geografie, meteorologie, životního prostředí, ekonomiky, provozu a dopravy, cestovního ruchu, zemědělství, právní a soudní publikace, statistiky, sociální podmínky atd. (7). Důsledkem jejich využívání je růst ekonomiky, rozvoj vnitřního trhu, posílení podniků a tvorba pracovních míst.

3.5.2 Vyšší míra použití veřejných informací je soudržná s dalšími politikami Unie, jako např. politika v oblasti konkurenceschopnosti, integrovaná námořní politika, společná dopravní politika, nutnost zlepšit otevřený přístup k vědeckým informacím a politika týkající se digitalizace a kulturního dědictví.

3.5.3 Podpora opakovaného použití přispěje také k podpoře transparentnosti, účinnosti a odpovědnosti veřejných správ.

4. Konkrétní připomínky

4.1 Vybírání poplatků (8)

4.1.1 Nejkontroverznějším aspektem stávajících platných právních předpisů je cena, již musí platit zájemci za přístup k informacím. Nepřiměřená výše poplatků a nedostatek transparentnosti při jejich stanovování vedly ke stížnostem uživatelů a jsou vážnou překážkou při podpoře opakovaného použití veřejných informací.

4.1.2 Návrh reformy odmítá povinnou bezplatnost (nulové náklady), kterou navrhovaly jisté zainteresované strany. V návrhu se naopak přijímají nové zásady pro výběr poplatků, jež spočívají v následujícím:

— každý členský stát rozhodne, zda poplatek bude vybírat či nikoliv;

— rozhodne-li se pro výběr poplatků, je jejich výše omezena na mezní náklady vzniklé při jejich reprodukci a šíření;

— zásadu mezních nákladů lze neuplatnit tím, že se ve výjimečných případech stanovených v novém odst. 2 čl. 6 uloží vyšší poplatky: zejména pokud tyto subjekty hradí podstatnou část svých provozních nákladů z užívání svých práv duševního vlastnictví. Tato výjimka se podmiňuje přísnými požadavky: poplatky se stanovují „podle objektivních, průhledných a ověřitelných kritérií, je-li to ve veřejném zájmu a podmíněno schválením nezávislého orgánu“, jak stanovuje reforma směrnice;

— poplatky převyšující mezní náklady mohou stanovit také „knihovny (včetně univerzitních knihoven), muzea a archivy“;

— povinnost prokázat, že poplatky jsou v souladu s požadavky této směrnice, má subjekt veřejného sektoru poskytující informaci uživateli.

4.1.3 Tímto způsobem se zavádí jako hlavní zásada mezních nákladů a zachovává se náhrada nákladů stávajícího článku 6 navzdory tomu, že je považován „za nedostačující pro stimulování činností založených na opakovaném použití veřejných údajů“ (3. Právní stránka návrhu. 3.2. Subsidiarita a proporcionalita, 5. odstavec).

4.1.4 EHSV tuto změnu vítá a považuje za nezbytné vyjasnit znění úpravy návrhu týkající se zásady vybírání poplatků v článku 6, přičemž je třeba výslovně poukázat na výjimečnou povahu zásady úhrady nákladů.

4.1.5 Dle názoru EHSV lze zavést zásadu úplné bezplatnosti alespoň v určitých případech opakovaného použití pro nekomerční účely.

4.2 Nezávislý orgán

4.2.1 V případě zamítnutí žádosti o opakované použití stanoví nový návrh směrnice, že prostředky pro zjednání nápravy mají zahrnovat „možnost přezkumu nezávislým orgánem, jemuž byly svěřeny zvláštní regulační pravomoci týkající se opakovaného použití informací veřejného sektoru a jehož rozhodnutí jsou pro dotčený subjekt veřejného sektoru závazná“ (doplněno k čl. 4 odst. 4).

4.2.2 Návrh nespecifikuje povahu a složení tohoto nezávislého orgánu, což je správně ponechané na rozhodnutí každého členského státu. EHSV se domnívá, že by se nemuselo jednat nezbytně o vytvoření nového orgánu, ale lze určit již existující orgán, bude-li zaručena jeho nestrannost a nezávislost při rozhodování. Vzhledem ke zkušenosti od vstupu v platnost směrnice o informacích veřejného sektoru – v některých případech vznikl zúžený výklad režimu přístupu a šíření veřejných informací – je nicméně vhodné doplnit v novém odstavci, po „informací veřejného sektoru“: „“.

4.2.3 EHSV však každopádně zdůrazňuje, že je nutné zohlednit rozsudek Soudního dvora týkající se pojetí nezávislosti, jež vylučuje nejen jakýkoliv vliv, jenž by mohly mít orgány podléhající kontrole, ale rovněž jakékoli příkazy či vnější vliv, přímý či nepřímý, jenž by mohl ohrozit výkon práce, jíž se tyto nezávislé orgány věnují (9).

4.3 Duševní vlastnictví a ekonomická či morální práva zaměstnanců

4.3.1 V závislosti na vnitrostátních a mezinárodních normách upravujících duševní vlastnictví nejsou návrhem úpravy dotčena „ekonomická ani morální práva, která mohou mít zaměstnanci subjektů veřejného sektoru podle vnitrostátních předpisů“ (odstavec vložený k čl. 1 odst. 5). Jedná se o aspekt, jenž nebyl ve směrnici o informacích veřejného sektoru obsažen a jeho zahrnutí je odpovědí na specifické situace v některých členských státech týkající se vlastnictví práv k údajům vlastněným veřejným sektorem.

4.3.2 Složitost problematiky týkající se duševního vlastnictví a zásad subsidiarity a minimálního zásahu nabízí ponechat řešení konfliktů, jež mohou vyvstat, právním a soudním systémům jednotlivých členských států, jak se správně navrhuje v textu, jenž je předmětem tohoto stanoviska.

4.4 Ochrana osobních údajů

4.4.1 Směrnice o informacích veřejného sektoru řeší zpracování osobních údajů (čl. 1 odst. 4) s tím, že „ponechává nedotčenu a nijak neovlivňuje úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů podle ustanovení předpisů Společenství a vnitrostátních předpisů, a zejména nemění závazky a práva podle směrnice 95/46/ES“ (10).

4.4.2 Jedná se o správné ustanovení, avšak význam tématu a nepřetržité technologické inovace vyžadují větší důraz, neboť vznikají otázky týkající se např. legitimity veřejného šíření, speciální ochrany citlivých údajů, předávání do třetích zemí a zásady účelnosti. EHSV se domnívá, že - jak zdůrazňuje pracovní skupina pro ochranu fyzických osob ohledně zpracování osobních údajů – text by měl obsahovat požadavek, aby veřejné orgány provedly podrobné vyhodnocení případ od případu, jež umožní nalézt rovnováhu mezi právem na soukromí a právem na veřejný přístup (11).

V Bruselu dne 25. dubna 2012. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) Úř. věst. L 345, 31.12.2003, s. 90.

(2) Zpráva pana Vickeryho obsahuje rozsáhlou analýzu tohoto tématu. Viz Přezkum nejnovějších studií o opakovaném použití informací veřejného sektoru a o souvisejícím vývoji trhu, konečné znění, Graham Vickery, 2010. http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/docs/pdfs/report/final_version_study_psi.docx.

(3) Přijato v Soulu ve dnech 17. a 18. června 2008.

(4) Sdělení Komise Veřejně přístupné údaje - Hnací síla inovací, růstu a transparentní správy, COM(2011) 882 final, Brusel, 12.12.2011.

(5) Článek 1 odstavec 3.

(6) Stanovisko EHSV Komerční využití dokumentů veřejného sektoru [překlad do češtiny není k dispozici] Úř. věst. C 85, 8.4.2003, s. 25.

(7) Ve zprávě pana Vickeryho se uvádí 13 oblastí, jež obsahují různá témata.

(8) Viz „Deloitte Pricing of PSI Study“, Lucemburk, 2011. http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/docs/pdfs/minutes_psi_group_meetings/presentations/15th/03_01_study_economic_deloitte.pdf.

(9) Rozsudek ze dne 9. března 2010 (C-518/07).

(10) Směrnice 95/46/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů, Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31.

(11) Stanovisko 7/2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru a ochraně osobních údajů – hledání rovnováhy, 12. prosince 2003.