Pro zemědělství v Česku je charakteristické stárnutí obyvatelstva pracujícího v zemědělství. V roce 2016 byla více než polovina (58,8 %) všech manažerů zemědělských podniků ve věku 55 let a více, zatímco pouze 4,4 % zemědělců bylo mladších 35 let.

České zemědělství čelí velkým výzvám, pokud jde o: i) úroveň inovací, ii) spolupráci mezi zemědělci, iii) kompenzování organizací producentů v určitých odvětvích a iv) vytváření krátkých dodavatelských řetězců. Mělo by se přezkoumat využití programů EU v oblasti kvality a ekologické produkce, protože by mohly přispět ke zlepšení postavení zemědělců v hodnotovém řetězci a ke zvýšení jejich přidané hodnoty. Navzdory úsilí vnitrostátních orgánů je spolupráce mezi zemědělci navzájem a mezi zemědělci a dalšími účastníky trhu v zemědělsko-potravinářském řetězci nedostatečná. Kromě toho nebyla podpora rozvoje krátkých dodavatelských řetězců dostupná v rámci stávajícího programu rozvoje venkova téměř využita.

·Zintenzivnit úsilí o snížení emisí skleníkových plynů ze zemědělství podporou postupů ke zlepšení hospodaření s půdou, jako je např. zadržování zbytků plodin na polích, omezení orby orné půdy, diverzifikace a prodloužení střídání plodin a stimulace efektivnější spotřeby vstupů. Enterická fermentace hospodářských zvířat by se měla řešit přijetím strategií pro nízkoemisní krmení v souladu s metanovou strategií EU. Měly by být podporovány integrované systémy využívání půdy, jako jsou agrolesnictví nebo přístupy nízkouhlíkového zemědělství, s cílem zvýšit pohlcování uhlíku. Posíleno by mělo být rovněž úsilí o snížení závislosti zemědělského odvětví na energii.

Poradenské služby v České republice jsou v současné době financovány výhradně z vnitrostátních zdrojů. Je zapotřebí silnějších III a vzájemně propojených poradenských služeb, lepších vazeb mezi veřejnými a soukromými poradci a investic do jejich školení a dovedností, stejně jako zapojení zemědělců do rozvoje inovačních projektů, které jim pomohou uspokojit jejich potřeby. Budoucí role zemědělských poradců by proto měla zahrnovat poskytování poradenství na míru o možnostech udržitelného hospodaření, včetně podpory pro přípravu a provádění projektů evropského inovačního partnerství.

Celková plocha využívané zemědělské půdy je přibližně 3,5 milionu ha, z nichž 57 % (2 miliony ha) se nachází v oblastech s přirozenými nebo specifickými omezeními. Venkovské oblasti pokrývají 37 % území s 21 % obyvatelstva. Tyto oblasti však stále čelí určitým sociálně-ekonomickým problémům, jako je nedostatek základní infrastruktury nebo nedostatečná nabídka pracovních příležitostí, což vede k přesunu obyvatel z malých vesnic do velkých měst nebo jejich okolí. Investice do zpracování zemědělských produktů a lepší širokopásmové pokrytí venkovských oblastí jsou prvky, které by mohly tento trend zpomalit. České zemědělství je charakterizováno velkou fragmentací vlastnictví a vysokým podílem pronajaté půdy. Lze rozpoznat výraznou duální strukturu zemědělských podniků s velkými družstvy na straně jedné a menšími soukromými podniky na straně druhé. Průměrná velikost podniku 130,2 ha patří k největším v EU. Přibližně 96 tisíc zaměstnanců v zemědělství představuje 2,4% podíl na celkové zaměstnanosti. Hlavními vyráběnými komoditami jsou obiloviny, mléko, olejniny a maso (drůbež, vepřové maso a hovězí maso). Česko je čistým dovozcem zemědělských produktů (zejména vepřového masa, drůbeže, ovoce a zeleniny a mléčných výrobků).

·Posílit začlenění systému AKIS a podpořit vznik interaktivních inovačních projektů plným využitím příležitostí podpory EU pro znalosti, inovace a digitalizaci a zvláště se zaměřit na povzbuzení dobře fungující, poradenské a inovační podpory s cílem rozvíjet vznikající inovativní nápady do fáze řešení. Zlepšit vazby mezi veřejnými a soukromými poradci a investovat do jejich odborné přípravy a dovedností.

Další snížení živočišné výroby (počtů zvířat) lze jen těžko předvídat z důvodu potřeby zajistit určitou úroveň zabezpečení potravin (hovězího, vepřového, drůbežího masa) a počet zvířat se již v posledních letech stabilizoval. Kromě toho se podle Strategie resortu ministerstva zemědělství s výhledem do roku 2030 (zpráva z roku 2016) XLIV očekává další nárůst počtu zvířat (+20 % prasat a drůbeže do roku 2030).

Integrovaný vnitrostátní plán v oblasti energetiky a klimatu konstatuje, že dodatečná plocha pro energetickou biomasu může být do roku 2030 omezena vzhledem k předpokládanému poklesu zemědělských (převážně orných) ploch a kolísavosti produkce. Zdůrazňuje také potřebu najít rovnováhu, pokud jde o vyšší poptávku po krmivech a podestýlce pro hospodářská zvířata, místo níž doporučuje efektivnější využívání půdy k výrobě energie. Mezi příklady na podporu tohoto posunu patří výroba biometanu, nahrazení biomasy v zařízeních na výrobu bioplynu biologicky rozložitelným odpadem. Očekává se, že produkce dřevní biomasy do roku 2030 bude také nestabilní kvůli kůrovci a kapacitám zpracování. Integrovaný vnitrostátní plán v oblasti energetiky a klimatu uvádí, že je žádoucí rozvíjet odvětví bioplynových stanic, zejména v regionech s nízkou intenzitou chovu hospodářských zvířat s cílem přispět k vrácení organické hmoty zpět do půdy pomocí digestátu aplikovaného na zemědělskou půdu. Pokud jde o biologickou rozmanitost a ekosystémy, integrovaný vnitrostátní plán v oblasti energetiky a klimatu doporučuje upřednostnit ochranu a obnovu přirozených a přírodě blízkých ekosystémů s vysokým potenciálem vázání uhlíku v případě cílů v oblasti klimatu a původní / ekosystémově neutrální druhy v případě obnovitelné biomasy.

Vnitrostátní plán ČR v oblasti energetiky a klimatu XL na základě stávajících politik a opatření předpokládá zvýšení emisí ze zemědělství přibližně o 12 % do roku 2040, zejména v kategoriích hospodaření s mrvou a kategoriích enterické fermentace v důsledku očekávaného zvýšení počtu hospodářských zvířat. V případě využívání půdy, změn ve využívání půdy a lesnictví (LULUCF) odhady ukazují ztrátu kapacity pohlcování CO2 ve výši 70 % – 100 % do roku 2040 v závislosti na stáří a složení lesů a integrovaný vnitrostátní plán v oblasti energetiky a klimatu předznamenává pravděpodobné dočasné emise v důsledku mimořádné těžby za účelem likvidace škůdce kůrovce.

Pokud jde o úroveň ambicí, u podzemních vod se očekává, že počet útvarů podzemních vod, které nedosahují dobrého stavu v důsledku znečištění dusičnany, se do roku 2021 sníží na Dunaji z 26 na 24, na Labi z 47 na 35 a na Odře z 8 na 2. Počet útvarů podzemních vod, které nedosahují dobrého stavu v důsledku znečištění pesticidy, by se měl dle očekávání do roku 2021 snížit na Dunaji z 30 na 14, na Labi z 50 na 25 a na Odře z 13 na 8. U povrchových vod se do roku 2021 očekává pokles nadměrných emisí dusíku na Dunaji a Labi přibližně o 50 % a na Odře o 75 %.

Pokrytí zemědělské půdy krajinnými prvky, jako jsou travnaté meze, křovinaté meze, remízky s osamělými stromy, aleje stromů, živé ploty a strouhy, je v Česku velmi omezené (téměř 0 % využívané zemědělské půdy oproti 0,5 % v EU). Kromě toho tvoří 0,8 % využívané zemědělské půdy úhor, což také daleko zaostává za průměrem EU, který činí 4,1 % LIX . Česko v rámci současné SZP aktivovalo šest typů krajinných prvků v rámci standardů dobrého zemědělského a environmentálního stavu půdy – DZES (rybníky, strouhy, stromořadí, skupiny stromů, izolované terasy stromů) a také Česku vlastní zatravněné údolnice, polní meze a mokřady, což je způsob, jak zaručit jejich zachování. Tyto prvky mohou zemědělci také vykazovat v rámci své povinnosti vyhradit plochu využívanou v ekologickém zájmu, kterou stanovuje ekologizace SZP. Povinnost týkající se plochy využívané v ekologickém zájmu v roce 2019 vyústila do vzniku přibližně 250 ha krajinných prvků / teras, které představují 0,01 % orné půdy, na kterou se vztahuje povinnost týkající se plochy využívané v ekologickém zájmu (EU: 0,23 %), přičemž půda ležící ladem činila 0,35 % této půdy (EU: 2,55 %). Stejně jako v několika dalších členských státech je povinnost týkající se plochy využívané v ekologickém zájmu z velké části splněna existencí produkčních ploch s meziplodinami a plodinami, které vážou dusík LX . Jelikož cílem strategie v oblasti biologické rozmanitosti je mít alespoň 10 % zemědělské plochy s krajinnými prvky vysoké rozmanitosti, zbývá do roku 2030 ještě značná mezera, kterou je třeba překlenout.

Plochy lesa činí přibližně 35 % celkové rozlohy Česka, což je pod průměrem EU (42 %). Zalesněné plochy se trvale rozšiřují, 15 % českých lesů je v chráněných oblastech a téměř 60 % zalesněných ploch patří státu LXI .

Celková plocha využívaná k ekologické produkci v Česku roste a v roce 2019 pokrývá téměř 536 000 hektarů. V Česku se 15,2 % celkové využívané zemědělské půdy obhospodařuje v rámci ekologického zemědělství, což znamená, že se zde ekologická plocha od roku 2007 zdvojnásobila a Česko je výrazně nad průměrným podílem zemědělské plochy využívané k ekologické produkci v EU v roce 2018 (8 %) LXII . Vzhledem k cíli EU-27 dosáhnout do roku 2030 využívání 25 % zemědělské půdy v ekologickém zemědělství, který je stanoven ve strategii „od zemědělce ke spotřebiteli“, je třeba, aby Česko v nadcházejících 10 letech nadále pokračovalo v rozšiřování plochy využívané v ekologickém zemědělství.

% zemědělské plochy využívané k ekologické produkci

% plochy využívané k ekologické produkci v EU-27

Hektary využívané k ekologické produkci

Plocha využívaná k ekologické produkci v Česku

Zdroj: Podle EUROSTATU [ org_cropar_h1 ] a [ org_cropar ].

Podíl zemědělské plochy s krajinnými prvky vysoké rozmanitosti v EU

Krajinné prvky jako % zemědělské plochy

Půda ležící ladem jako % zemědělské plochy

Zdroj: GŘ AGRI na základě údajů Eurostatu a Společného výzkumného střediska – JRC na základě šetření LUCAS.

* Uvažované lineární prvky: Travnaté meze, křovinaté meze, remízky s osamělými stromy, aleje stromů, živé ploty a strouhy. K tomuto odhadu je nutné přistupovat obezřetně kvůli metodologickým námitkám.

2.7Získávat mladé zemědělce a usnadňovat rozvoj podnikání ve venkovských oblastech

Pro zemědělství v Česku je charakteristické stárnutí zemědělské populace. Podíl manažerů zemědělských podniků do 35 let činí 4,4 % a je nižší než průměr EU 5,5 %. Stejně jako v EU se podíl manažerů zemědělských podniků do 35 let po roce 2010 snížil. V roce 2016 je v Česku více než polovina (58,8 %) všech manažerů zemědělských podniků starší 55 let. Poměr mladých zemědělců ke starším činí 0,08, což znamená, že na každého mladého zemědělce připadá 13 zemědělců starších 55 let. Počet mladých žen pracujících v zemědělství je v Česku stále poměrně nízký, přičemž poměr mladých manažerek k manažerům – mužům činil v roce 2016 16 % LXIII .

Přístup k půdě představuje jednu z hlavních překážek, kterým čelí mladí čeští zemědělci. Ceny půdy se za poslední desetiletí více než zdvojnásobily. To přístup k půdě ztížilo, i když se ceny v posledních dvou letech stabilizovaly. K vysokým cenám půdy přispívá zvýšená poptávka po půdě spolu s poklesem hospodářsky využívané půdy. Průměrná velikost zemědělského podniku mladého farmáře (do 25 let) je 58 ha. U věkové kategorie 25 až 34 let se zvyšuje až na 127 ha a u lidí nad 34 let se blíží celkovému průměru 130 ha. LXIV

Nízká přitažlivost odvětví zemědělství spolu s administrativními překážkami vyplývajícími z vnitrostátních právních předpisů, které znesnadňují zakládání podniků, působí na mladé zemědělce jako překážky.

Mladí zemědělci jsou v přístupu k financování výrazně omezeni. Mladým zemědělcům chybí kromě dostatečné úvěrové historie také dostačující úroveň aktiv sloužících jako garance splacení úvěru. Často jsou jim také vyměřeny vyšší úrokové sazby ve srovnání se zemědělci, kteří již podnikají déle. Pro mladé zemědělce a nové účastníky na trhu má nedostatek úvěrové historie obzvláště negativní důsledky. Považuje se za výhodu, pokud klient může prokázat svou schopnost splácet úvěr na základě předchozích půjček, které obdržel LXV .

Mladí zemědělci se rovněž potýkají s obtížemi v důsledku problémů souvisejících s přístupem k poznatkům a zkušenostem. V Česku činí podíl mladých vedoucích pracovníků v zemědělských podnicích, kteří mají alespoň základní úroveň zemědělské odborné přípravy, v posledních letech více než 60 % a je nad průměrem EU, zejména pokud jde o úplnou zemědělskou odbornou přípravu LXVI .

Česko již zavádí různé nástroje v rámci SZP na podporu generační obměny v odvětví zemědělství. V rámci prvního pilíře vyčlenila Česká republika 0,2 % ročního finančního krytí na období 2015–2020 na podporu pro mladé zemědělce. Český program rozvoje venkova podporuje mladé zemědělce prostřednictvím opatření 6.1 s přidělenými prostředky ve výši 1,5 % z celkových veřejných prostředků. Zdá se, že cíl podpořit v tomto programovém období začínající podniky 1 250 mladých zemědělců byl naplněn, protože do 31. 8. 2020 bylo podáno již 1 537 žádostí o podporu.

V roce 2016 bylo ve venkovských oblastech vytvořeno 16 913 nových podniků. Toto číslo zůstává v posledních letech podobné. LXVII