[pic] | EVROPSKÁ KOMISE |

V Bruselu dne 8.4.2011

KOM(2011) 158 v konečném znění

2011/0067 (NLE)

Návrh

PROVÁDĚCÍHO ROZHODNUTÍ RADY

kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES Švédsku povoluje uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů („pobřežní elektřina“)

DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1. SOUVISLOSTI NÁVRHU

Zdanění energetických produktů a elektřiny je v Unii upraveno směrnicí Rady 2003/96/ES[1] (dále jen „směrnice o zdanění energie“ nebo „směrnice“).

Podle čl. 19 odst. 1 směrnice může Rada kromě ustanovení zejména článků 5, 15 a 17 jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl další osvobození od daně nebo snížení z důvodu některé zvláštní politiky.

Cílem tohoto návrhu je povolit Švédsku uplatňování snížené sazby daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů (dále jen „pobřežní elektřina“). Tato výjimka má poskytnout ekonomickou pobídku k využívání pobřežní elektřiny s cílem snížit znečištění ovzduší v přístavních městech.

2 ŽÁDOST A JEJÍ OBECNÉ SOUVISLOSTI

Dopisem ze dne 4. března 2010 švédské orgány Komisi sdělily, že zamýšlejí uplatňovat na pobřežní elektřinu sníženou sazbu daně ve výši 0,5 SEK/kWh. Doplňkové informace poskytnuté Švédskem byly obdrženy dne 4. října 2010.

Švédsko požádalo o povolení snížit daň na dobu šesti let, což je maximální lhůta uvedená v čl. 19 odst. 2 směrnice.

Pomocí požadovaného opatření hodlá Švédsko poskytnout pobídku k využívání pobřežní elektřiny, o níž se usuzuje, že je méně znečišťující alternativou výroby elektřiny na palubě plavidel v kotvištích přístavů. V současnosti je nutno pobřežní elektřinu zdaňovat podle obecné sazby daně z elektřiny, která činí 28 SEK/kWh (v severním Švédsku 18,5 SEK/kWh). Členské státy musí na druhou stranu podle čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice o zdanění energie osvobodit od daně elektřinu vyráběnou na palubě lodí pro plavbu ve vodách Společenství a podle čl. 15 odst. 1 písm. f) tak mohou učinit v případě elektřiny vyráběné na palubě lodí pro plavbu po vnitrozemských vodách.

Švédsko si přeje na pobřežní elektřinu uplatňovat sníženou sazbu ve výši 0,5 SEK/kWh, přičemž má za to, že při uplatňování této sazby daně je dodržena minimální sazba daně z elektřiny stanovená ve směrnici 2003/96/ES. Snížená sazba daně z elektřiny se má vztahovat na veškeré dodávky pobřežní elektřiny o napětí nejméně 380 V pro plavidla používaná pro obchodní námořní dopravu o hrubé prostornosti nejméně 400 tun. Tato mez se považuje za vhodnou k zajištění toho, aby se navrhované snížení vztahovalo na naprostou většinu plavidel používaných v mezinárodní dopravě a větší plavidla používaná ve vnitrostátní dopravě. Jedná se o plavidla, o nichž se usuzuje, že odpovídají za největší část emisí způsobených chodem pomocných motorů na palubě plavidel při kotvení v přístavech.

Snížením daně Švédsko zamýšlí poskytnout provozovatelům plavidel pobídku, aby využívali pobřežní elektřinu za účelem snížení emisí přenášených vzduchem a hluku z plavidel v kotvištích a rovněž emisí CO2. Uplatňování snížené sazby daně by zlepšilo konkurenceschopnost pobřežní elektřiny ve vztahu k spalování lodních paliv na palubě, které je od daně zcela osvobozeno. Švédské orgány podotýkají, že zařízení pro používání pobřežní elektřiny v současnosti existují v pěti švédských přístavech (Stockholm, Göteborg, Piteå, Helsingborg, Luleå) a že v řadě dalších přístavů ve Švédsku probíhají přípravy na využívání této elektřiny. Počet plavidel, která tuto možnost využívají, je však v současnosti omezený. Švédské orgány uvádějí, že by na základě předpokladu, že pobřežní elektřinou bude nahrazeno 20 % množství prodaného lodního paliva, bylo možno dosáhnout ročního snížení emisí ve výši 76 tun oxidu siřičitého, 830 tun oxidu dusnatého, 8,4 tun částic a 42 000 tun oxidu uhličitého.

Švédsko se domnívá, že toto opatření je v souladu s doporučením Komise 2006/339/ES[2] o podpoře využívání pobřežní elektrické energie loděmi v kotvištích přístavů Společenství a se sdělením Komise „Strategické cíle a doporučení pro politiku EU v oblasti námořní dopravy do roku 2018“ (KOM(2009) 8)[3].

Argumenty švédských orgánů týkající se dopadu opatření na vnitřní trh

Švédské orgány uznávají, že opatření představuje státní podporu a že zvýhodňuje majitele lodí používaných pro obchodní námořní dopravu. Švédské orgány rovněž tvrdí, že z hlediska hospodářské soutěže mezi majiteli nebo provozovateli lodí je toto opatření neutrální, jelikož je dostupné pro všechny lodě v kotvištích ve švédských přístavech bez ohledu na jejich vlajku. Co se týká dopadu na obchod mezi členskými státy, Švédsko předpokládá, že bude zanedbatelný, jelikož volba přístavů závisí na místě určení nákladů a nikoli na snížených nákladech na kotvení z důvodu snížení daně u pobřežní elektřiny.

Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu

Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, zejména čl. 14 odst. 1 písm. c) a čl. 15 odst. 1 písm. f).

3. POSOUZENÍ OPATřENÍ PODLE čLÁNKU 19 SMěRNICE 2003/96/ES

Důvody zvláštní politiky

Ustanovení čl. 19 odst. 1 prvního pododstavce směrnice zní takto:

Kromě ustanovení předchozích článků, zejména článků 5, 15 a 17, může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl další osvobození od daně nebo snížení z důvodu některé zvláštní politiky.

Prostřednictvím dotyčného snížení daně sledují švédské orgány cíl spočívající v podpoře způsobu uspokojování energetických potřeb lodí v kotvištích přístavů, který je méně škodlivý pro životní prostředí, a tím zlepšení kvality místního ovzduší. Jak Švédsko uvedlo, Komise již doporučila využívání pobřežní elektřiny jako alternativy výroby elektřiny na palubě plavidel v kotvištích, a tím uznala její přínosy z hlediska ochrany životního prostředí[4]. Podotýká se, že elektřina dodávaná plavidlům v kotvištích je ve Švédsku v současnosti zdaněna sazbou ve výši 28 SEK/kWh (v severním Švédsku 18,5 SEK/kWh). Požadovaná výjimka by tudíž vedla k další pobídce k využívání této technologie rovnající se 27,5 SEK/kWh, tj. 29,83 EUR/MWh[5] (v severním Švédsku 18 SEK/kWh, tj. 19,53 EUR/MWh), a přispěla by tudíž k udávanému cíli politiky.

Komise bere rovněž na vědomí, že ve Švédsku je již v řadě přístavů zavedena potřebná pobřežní infrastruktura. Za této situace mohou být nižší provozní náklady v podobě nižší konečné ceny spotřebované elektřiny účinnou pobídkou k rozsáhlejšímu využívání existujících zařízení. Jelikož má opatření rovněž zvýšit počet přístavů, které umožňují využívat pobřežní elektřinu, Komise očekává, že k dosažení politického cíle dotyčného snížení daně budou pravděpodobně nezbytná dodatečná opatření politiky na podporu vybudování pobřežní infrastruktury. Při současném stavu rozvoje pobřežní elektřiny ve Švédsku Komise souhlasí s tím, že by uplatňování podstatně snížené sazby daně mohlo pro přístavní orgány i majitele lodí představovat důležitý signál, aby dále investovali do této technologie, zejména budou-li následovat doprovodná opatření podporující pobřežní elektřinu, ať už ve formě finančních pobídek, nebo posléze i povinného používání této elektřiny. V této souvislosti se upozorňuje nejen na skutečnost, že se pobřežní elektřina již v řadě přístavů využívá, nýbrž rovněž na značný zájem, který zúčastněné strany projevily v reakci na veřejné konzultace ohledně podoby navrhovaného snížení daně, které uskutečnily švédské orgány.

Co se týká povahy sledovaného cíle politiky, Komise upozorňuje na skutečnost, že podpora pobřežní elektřiny je společným politickým cílem, jenž by měla sledovat celá Unie. To se jednoznačně uvádí ve sdělení Komise KOM(2007) 575 o integrované námořní politice a průvodním pracovním dokumentu útvarů Komise[6], kde se oznamuje, že tento cíl bude zahrnut v rámci revize směrnice 2003/96/ES. Cílem článku 19 je však reagovat na zvláštní situaci v jednotlivých členských státech, která není ve směrnici zohledněna. Odchylku na základě článku 19, která sleduje politický cíl spočívající v podpoře pobřežní elektřiny, lze proto udělit pouze jako přechodné opatření, než bude tento cíl zohledněn v rámci revize směrnice 2003/96/ES.

Soulad s ostatními politikami a cíli Unie

Požadované opatření se týká především politiky EU v oblasti životního prostředí. Jelikož pomůže omezit spalování lodních paliv na palubě plavidel v přístavech, přispěje k cíli zlepšení kvality místního ovzduší. Opatření rovněž pravděpodobně povede k snížení emisí CO2, jelikož skladba zdrojů elektrické energie z pobřežní rozvodné sítě je méně uhlíkově náročná než elektřina vyráběná na palubě spalováním lodních paliv, a to kvůli vyšší účinnosti systému a rozdílu v používaných vstupních palivech. V této souvislosti lze uvést, že průměrná skladba zdrojů energie v příslušné tržní oblasti je podstatně méně uhlíkově náročná než průměr EU. Ačkoliv je uhlíková náročnost dodatečně dodávané elektřiny obvykle vyšší než u průměrné skladby zdrojů energie a je vysoce závislá na denní době výskytu dodatečné poptávky, snížení emisí CO2 vyplývající z opatření bude poměrně významné[7].

V tomto bodě je třeba připomenout, že významným důvodem nepříznivého soutěžního postavení pobřežní elektřiny je skutečnost, že alternativa, tj. elektřina vyráběná na palubě plavidel v době, kdy se nacházejí v námořních přístavech, je v současnosti od daně zcela osvobozena: od daně jsou osvobozena nejen lodní paliva spalovaná pro výrobu elektřiny, což odpovídá běžné situaci podle čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice 2003/96/ES, nýbrž i samotná elektřina vyráběná na palubě plavidel (viz čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2003/96/ES). Ačkoliv posledně uvedenou výjimku lze stěží pokládat za opatření, které je v souladu s cíli Unie v oblasti životního prostředí, je odrazem praktických aspektů. Zdanění elektřiny vyráběné na palubě by vyžadovalo prohlášení majitele (který je často usazen ve třetí zemi) nebo provozovatele plavidla o množství spotřebované elektřiny. V prohlášení by musel být dále uveden podíl elektřiny spotřebované v teritoriálních vodách členského státu, v němž má být daň uhrazena. To by znamenalo velkou administrativní zátěž pro majitele lodí, kteří by museli takováto prohlášení vydat pro každý členský stát, jehož teritoriálních vod se to týká. Za této situace může být odůvodněné nepenalizovat méně znečišťující alternativu v podobě pobřežní elektřiny tím, že Švédsku bude povoleno uplatňovat nižší sazbu daně.

Co se týká elektřiny spotřebované plavidly v kotvištích přístavů na vnitrozemských vodních cestách, je na rozdíl od situace v námořních přístavech osvobození elektřiny vyráběné na palubě pro členské státy pouze nepovinné (čl. 15 odst. 1 písm. f)). Členským státům proto žádná právní překážka nebrání v tom, aby s pobřežní elektřinou a výrobou elektřiny na palubě v přístavech na vnitrozemských vodních cestách zacházely stejně. Možnost, kterou nabízí čl. 15 odst. 1 písm. f) směrnice, a to nezdaňovat elektřinu vyráběnou na palubě, je ze strany zákonodárce opět vysvětlena praktickými aspekty a současně je úzce spojena s volitelnými daňovými výhodami pro plavbu po vnitrozemských vodách. Většina členských států (mezi nimi i Švédsko) se rozhodla nezdaňovat paliva používaná pro tyto účely. Uvedené členské státy rovněž nepovažují za praktické namísto zdanění elektřiny zdanit vstupní palivo [viz čl. 21 odst. 5 třetí pododstavec směrnice 2003/96/ES], jelikož by to vyžadovalo přinejmenším odlišné zacházení s palivem používaným pro výrobu elektřiny. Při rozhodování, zda rozšířit osvobození od daně vztahující se na námořní dopravu na paliva používaná pro plavbu po vnitrozemských vodách, vezmou členské státy v úvahu řadu hledisek, včetně širších cílů vnitrostátní dopravní politiky, jako jsou aspekty životního prostředí, jež je mohou vést k tomu, že paliva používaná pro tyto účely nezdaní.

V této fázi se proto považuje za odůvodněné rozšířit možnost spočívající v osvobození pobřežní elektřiny na přístavy na vnitrozemských vodních cestách.

Vnitřní trh a spravedlivá hospodářská soutěž

Z hlediska vnitřního trhu a spravedlivé hospodářské soutěže by požadované opatření snížilo stávající narušení mezi oběma konkurenčními zdroji elektřiny pro lodě v kotvištích, tj. výrobou elektřiny na palubě a pobřežní elektřinou, které je způsobeno osvobozením lodních paliv od daně.

Pokud jde o hospodářskou soutěž mezi provozovateli plavidel, je nutno za prvé zopakovat, že v současnosti pobřežní elektřinu využívá komerčně velmi málo plavidel. K významnému narušení hospodářské soutěže by proto mohlo dojít pouze mezi plavidly, která by využila požadované opatření tím, že by přešla na pobřežní elektřinu, a ostatními plavidly, jež budou nadále používat výrobu elektřiny na palubě. Ačkoliv přesné odhady nákladů závisí v rozhodující míře na vývoji cen ropy, a jsou proto velmi obtížné, z dostupných důkazů vyplývá, že celkově by ve většině případů ani úplné osvobození od daně nesnížilo provozní náklady na pobřežní elektřinu pod úroveň nákladů na výrobu elektřiny na palubě[8], a v žádném případě by proto pro provozovatele plavidel používající pobřežní elektřinu nepředstavovalo významnou soutěžní výhodu oproti provozovatelům využívajícím výrobu elektřiny na palubě. V daném případě lze významné narušení výše uvedeného druhu očekávat o to méně, jelikož Švédsko dodrží minimální úroveň zdanění stanovenou ve směrnici 2003/96/ES. Švédsko mimoto zamýšlí omezit daňové zvýhodnění na plavidla o hrubé prostornosti nejméně 400 tun a na dodávky pobřežní elektřiny o napětí nejméně 380 V s cílem zaměřit opatření na plavidla s významnou výrobou elektřiny na palubě a současně omezit celkový počet příjemců. Jak švédské orgány objasnily, obě prahové hodnoty byly stanoveny na poměrně nízké úrovni v reakci na obavy vnitrostátních sdružení, že by v opačném případě mohla být vnitrostátní plavidla ve srovnání s plavidly států jiných než Švédsko znevýhodněna. Naopak lze přiměřeně předpokládat, že plavidly, která mohou být na základě prahových hodnot z daňového zvýhodnění vyloučena, budou spíše vnitrostátní plavidla než plavidla pocházející z ostatních zemí EU, a že prahové hodnoty proto v žádném případě nepovedou k výhodnějšímu daňovému zacházení s vnitrostátními hospodářskými subjekty ve srovnání s jejich konkurenty z ostatních členských států EU.

Co se týká hospodářské soutěže mezi přístavy, švédské orgány uvedly, že případný dopad na obchod mezi členskými státy, jenž by mohl vzniknout, pokud by plavidla kvůli možnosti spotřebovávat pobřežní elektřinu se sníženou sazbou daně změnila své trasy, pokládají za zanedbatelný. V situaci, kdy (jak bylo uvedeno výše) se navzdory snížení daně používání pobřežní elektřiny přinejmenším v krátkodobém horizontu nestane pravděpodobně hospodárnějším než výroba elektřiny na palubě, není rovněž pravděpodobné, že toto snížení daně u pobřežní elektřiny významně naruší hospodářskou soutěž mezi přístavy tím, že plavidla přiměje ke změně trasy podle dostupnosti této možnosti.

Lze rovněž dodat, že časový rámec navrhovaného povolení k uplatňování snížené sazby daně je dostatečně krátký na to, aby nebylo pravděpodobné, že se analýza provedená ve dvou předchozích odstavcích před skončením platnosti tohoto povolení změní.

Doba uplatňování opatření a vývoj rámcových předpisů EU o zdanění energie

Doba uplatňování odchylky by měla být v zásadě dostatečně dlouhá, aby provozovatele přístavů neodradila od uskutečnění potřebných investic. Tento cíl je však nutno sladit s nutností nenarušit budoucí vývoj stávajícího právního rámce. V tomto ohledu je třeba mít na paměti, že Komise v současnosti posuzuje případnou revizi směrnice 2003/96/ES za účelem jejího většího sladění s cíli energetické politiky a politiky životního prostředí, a zejména s cíli týkajícími se změny klimatu na období po roce 2013. Příslušný návrh by se mohl zabývat rovněž otázkou daňového zacházení s pobřežní elektřinou. Za těchto okolností se jeví jako vhodné udělit požadované povolení na dobu tří let, avšak s výhradou vstupu obecných ustanovení v této záležitosti v platnost k dřívějšímu okamžiku, než je předpokládané skončení platnosti tohoto povolení.

4. PRAVIDLA STÁTNÍ PODPORY

Na základě příslušného směnného kurzu ze dne 1. října 2010 zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie[9] dodržuje sazba daně ve výši 0,5 SEK/kWh, jak ji předpokládají švédské orgány, minimální úroveň zdanění podle článku 10 směrnice 2003/96/ES. Opatření proto spadá do působnosti tzv. obecného nařízení o blokových výjimkách (nařízení (ES) č. 800/2008)[10], a je tudíž vyňato z povinnosti předběžného oznamování.

5. VÝSLEDKY KONZULTACÍ ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů

Konzultace zúčastněných stran

Návrh vychází z žádosti podané Švédskem a týká se pouze tohoto členského státu.

Sběr a využití výsledků odborných konzultací

Nebylo třeba využít externích odborných konzultací.

Posouzení dopadů

Tento návrh se týká povolení uděleného jednotlivému členskému státu na základě jeho žádosti.

6. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU

Cílem návrhu je povolit Švédsku odchylku od obecných ustanovení směrnice Rady 2003/96/ES a uplatňování snížené sazby daně ve výši 0,5 SEK/kWh na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů.

Právní základ

Článek 19 směrnice Rady 2003/96/ES.

Zásada subsidiarity

Oblast nepřímých daní, na niž se vztahuje článek 113 Smlouvy o fungování EU, nespadá sama o sobě do výlučné pravomoci Evropské unie ve smyslu článku 3 této smlouvy.

Výkon pravomocí členských států v této oblasti je však stávajícím právem EU striktně vymezen a omezen. Podle článku 19 směrnice 2003/96/ES může zavedení dalšího osvobození od daně nebo snížení ve smyslu uvedeného článku povolit členskému státu pouze Rada. Členské státy nemohou Radu nahradit.

Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity.

Zásada proporcionality

Návrh je v souladu se zásadou proporcionality. Snížení daní nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení dotyčného cíle (viz výše uvedené posouzení aspektů týkajících se vnitřního trhu a spravedlivé hospodářské soutěže).

Volba nástrojů

Navrhovaný nástroj: prováděcí rozhodnutí Rady.

Článek 19 směrnice 2003/96 stanoví pouze tento druh opatření.

7. ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY

Tímto opatřením nevzniká Unii žádná finanční ani administrativní zátěž. Návrh proto nemá žádné důsledky pro rozpočet Unie.

2011/0067 (NLE)

Návrh

PROVÁDĚCÍHO ROZHODNUTÍ RADY

kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES Švédsku povoluje uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů („pobřežní elektřina“)

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,

s ohledem na směrnici Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny[11], a zejména na článek 19 uvedené směrnice,

s ohledem na návrh Evropské komise,

vzhledem k těmto důvodům:

1. Dopisem ze dne 4. března 2010 požádalo Švédsko podle článku 19 směrnice 2003/96/ES o povolení uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům v kotvištích přístavů („pobřežní elektřina“).

2. Cílem snížené daně, kterou Švédsko zamýšlí uplatňovat, je podpora většího využívání pobřežní elektřiny jako způsobu uspokojování energetických potřeb lodí v kotvištích přístavů, který je v porovnání se spalováním lodních paliv na palubě plavidel méně škodlivý pro životní prostředí.

3. Jelikož používání pobřežní elektřiny zamezuje emisím látek znečišťujících ovzduší spojených se spalováním lodních paliv na palubě plavidel v kotvištích, přispívá k zlepšení kvality místního ovzduší v přístavních městech. Na základě zvláštních podmínek struktury výroby elektřiny v dotyčném regionu, tj. na severském trhu s elektřinou zahrnujícím Švédsko, Dánsko, Finsko a Norsko, se mimoto očekává, že používání elektřiny z pobřežní rozvodné sítě místo elektřiny vyráběné spalováním lodních paliv na palubě zamezí emisím CO2. Předpokládá se proto, že opatření přispěje k cílům politik EU v oblasti ochrany životního prostředí, zdraví a klimatu.

4. Udělení povolení Švédsku, aby na pobřežní elektřinu uplatňovalo sníženou sazbu daně, nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení výše uvedeného cíle, jelikož výroba elektřiny na palubě bude ve většině případů i nadále konkurenceschopnější alternativou. Z téhož důvodu a vzhledem k stávající poměrně nízké míře proniknutí této technologie na trh opatření během své doby platnosti pravděpodobně nepovede k významnému narušení hospodářské soutěže, a nebude mít tudíž nepříznivý dopad na řádné fungování vnitřního trhu.

5. Z ustanovení čl. 19 odst. 2 směrnice 2003/96/ES vyplývá, že každé povolení udělené na základě uvedeného ustanovení musí být přesně časově omezené. Vzhledem k tomu, že tato doba musí být dostatečně dlouhá, aby provozovatele přístavů neodrazovala od uskutečnění potřebných investic, nesmí však narušit budoucí vývoj stávajícího právního rámce, je vhodné udělit požadované povolení na dobu tří let, avšak s výhradou vstupu obecných ustanovení v této záležitosti v platnost k dřívějšímu okamžiku, než je předpokládané skončení platnosti tohoto povolení,

PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

Článek 1

Švédsku se povoluje uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu dodávanou přímo plavidlům zakotveným v přístavech kromě soukromých rekreačních plavidel za předpokladu, že jsou zachovány minimální úrovně zdanění podle článku 10 směrnice 2003/96/ES.

Článek 2

T oto rozhodnutí se použije od dvacátého dne po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie . Pozbude platnosti tři roky poté.

Pokud by však Rada na základě článku 113 Smlouvy o fungování Evropské unie stanovila obecná pravidla pro daňové zvýhodnění pobřežní elektřiny, pozbývá toto rozhodnutí platnosti dnem, k němuž tato obecná pravidla vstoupí v platnost.

Článek 3

Toto rozhodnutí je určeno Švédskému království.

V Bruselu dne

Za Radu

předseda

[1] Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51.

[2] Doporučení Komise 2006/339/ES ze dne 8. května 2006 o podpoře využívání pobřežní elektrické energie loděmi v kotvištích přístavů Společenství (Úř. věst. L 125, 12.5.2006).

[3] Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Strategické cíle a doporučení pro politiku EU v oblasti námořní dopravy do roku 2018, KOM(2009) 8 v konečném znění.

[4] Viz poznámka pod čarou č. 2.

[5] Na základě směnného kurzu platného dne 1. října 2010, tj. 9,2183 SEK = 1 EUR, Úř. věst. C 286, 2.10.2010.

[6] Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Integrovaná námořní politika pro Evropskou unii, 10.10.2007, KOM(2007) 575 v konečném znění, a pracovní dokument útvarů Komise – průvodní dokument ke sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Integrovaná námořní politika pro Evropskou unii, 10.10. 2007, SEK(2007) 1278.

[7] Společný podíl obnovitelné energie a jaderné energie ve skladbě zdrojů energie NordPool v roce 2008 činil 86,6 %, viz http://www.nordpoolspot.com/reports/Production_split/. Jaderná i vodní energie, na něž připadá většina výroby obnovitelné energie na severském trhu, se však v současnosti používají pro základní zatížení, zatímco špičkové zatížení je v průměru uhlíkově náročnější.

[8] Viz Generální ředitelství Evropské komise pro životní prostředí, Service Contract Ship Emissions: Assignment, Abatement and Market-based Instruments, Task 2a – Shore-Side Electricity , srpen 2005, http://ec.europa.eu/environment/air/pdf/task2_shoreside.pdf. Analýza nákladů je provedena pro tři přístavy – Göteborg (Švédsko), Juneau a Long Beach (USA).

[9] Směnný kurz platný pro posouzení souladu s minimálními sazbami, viz čl. 13 odst. 1 směrnice 2003/96/ES, viz rovněž poznámka pod čarou č. 5.

[10] Nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách), Úř. věst. L 214, 9.8.2008.

[11] Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51.