DŮVODOVÁ ZPRÁVA

SOUVISLOSTI NÁVRHU

Jednotnost versus vnitrostátní bezpečnostní prvky

Komise se kloní k názoru, že by povolení k pobytu měla mít stejně jako vízové štítky jednotný vzor. To by znamenalo, že by všechny členské státy měly stejnou kartu, vzor i bezpečnostní prvky. S ohledem na technický vývoj dosažený v některých členských státech v oblasti elektronické veřejné správy však bylo považováno za vhodné umožnit přidání kontaktního čipu pro účely elektronické veřejné správy v případě těch členských států, které si přály poskytnout státním příslušníkům třetích zemí stejné výhody jako svým vlastním občanům, ačkoli by tato možnost vedla k určité „nejednotnosti“ na úrovni formátu.

V této souvislosti byla do přílohy I bodu 2 písm. h) nařízení přidána tato věta:

„Členské státy mohou rovněž doplnit další vnitrostátní bezpečnostní prvky, pokud jsou tyto prvky uvedeny v seznamu stanoveném podle čl. 2 odst. 1 písm. f) tohoto nařízení a pokud odpovídají jednotnému vzhledu následujících vzorů a nesnižují účinnost jednotných bezpečnostních prvků.“

Seznam byl následně zaveden rozhodnutím Komise C (2009) 3770 ze dne 20. května 2009. Obsahoval další bezpečnostní prvky, které si členské státy případně mohou zvolit.

Výběr dalších volitelných bezpečnostních prvků, jejich používání a výklad technických podmínek, které s ohledem na technický vývoj již nejsou dostatečně konkrétní, vedly k tomu, že se kvalita a vzhled povolení k pobytu v členských státech značně lišily.

Práce na novém vzoru a bezpečnostních prvcích započaly v roce 2010, kdy byla za účelem práce na tomto tématu zřízena podskupina výboru zřízeného podle článku 6 nařízení (ES) č. 1683/95 (dále jen „výbor zřízený podle článku 6“).

Pro Komisi tento „nový start“ představoval též příležitost prozkoumat možnost zavedení jednotného a harmonizovaného vzoru, a zajistit tak, aby všechna povolení k pobytu poskytovala stejnou nejvyšší možnou úroveň zabezpečení. To by pohraniční stráži a dalším úředníkům umožnilo povolení k pobytu rozpoznat na první pohled.

Nicméně jak je vysvětleno v bodě 3 níže, během konzultací se zúčastněnými stranami vyšlo najevo, že zcela harmonizovaný přístup by pro některé členské státy byl velmi finančně náročný. Kompromisem bylo zachovat seznam nejmodernějších dalších bezpečnostních prvků, kterými by v případě potřeby jednotný vzor mohl být doplněn.

Jedním z hlavních důvodů pro tento přístup je, že technické podmínky přijaté v roce 2009 požadují, aby byla karta vyrobena z plastového materiálu (jako kreditní karty). V technických podmínkách se ale nestanoví, který plastový materiál se má použít. Na trhu existuje řada typů plastových materiálů, přičemž nejvhodnější je polykarbonát. V současné době mají všechny karty vícevrstvou strukturu z různých plastových materiálů, ačkoli nejpoužívanější je polykarbonát. Rovněž se liší technologie výroby konkrétních plastových materiálů v jednotlivých členských státech. Skutečnost, že se k výrobě karet používá řada technik, znamená, že ne všechny navrhované bezpečnostní prvky lze přizpůsobit. Vzhledem k tomu, že by nové povolení k pobytu mělo být nákladově neutrální, nebylo možné přistoupit k plné harmonizaci.

Členské státy, které si přejí nadále využívat volitelné bezpečnostní prvky, byly připraveny tyto prvky omezit na minimum a v technických podmínkách specifikovat technologie, jež mají být použity, jejich umístění i velikost. Tyto technické podmínky by byly předmětem budoucího prováděcího rozhodnutí Komise.