[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 6.7.2007 KOM(2007) 390 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Ochran a finančních zájmů Společenství – Boj proti podvodům – Výroční zpráva 2006 [SEK(2007) 930][SEK(2007) 938] OBSAH Úvod 4 1. Výsledky boje proti podvodům: statistiky týkající se podvodů a jiných nesrovnalostí 5 1.1. Statistiky týkající se podvodů a jiných nesrovnalostí ohlášených členskými státy v roce 2006 5 1.1.1. Tradiční vlastní zdroje 6 1.1.2. Výdaje na zemědělství (záruční sekce EZOZF) 7 1.1.3. Strukturální opatření 8 1.1.4. Předvstupní fondy 9 1.2. Statistiky týkající se činnosti úřadu OLAF 10 2. Předcházení podvodům 11 2.1. Analýza a řízení rizik, kontrolní systémy 11 2.1.1. Opatření přijatá v oblasti výdajů 11 2.1.2. Oblast cel 13 2.2. Vylučovací a varovné databáze nebo databáze věrohodnosti 13 2.2.1. Na evropské úrovni 13 2.2.2. V členských státech 14 2.3. K větší transparentnosti ve finančním řízení na evropské úrovni 17 2.4. Zlepšení účetních a kontrolních předpisů za účelem kladného prohlášení o věrohodnosti 18 2.5. Program Hercule na podporu akcí v oblasti ochrany finančních zájmů Společenství 19 3. Boj proti podvodům 19 3.1. Odhalování podvodů: varovné mechanismy, které používají vnitřní informátory 19 3.1.1. Evropské orgány 20 3.1.2. Členské státy 20 3.2. Reforma Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) 22 3.3. Rozvoj vzájemné pomoci 23 3.4. Boj proti pašování a padělání cigaret 23 3.5. Ochrana eura 24 3.6. Opatření přijatá některými členskými státy v roce 2006 24 4. Zpětné získávání nesprávně vyplacených prostředků 25 4.1. Zemědělství 25 4.1.1. Činnosti pracovní skupiny pro zpětné získávání nesprávně vyplacených prostředků 25 4.1.2. Finanční opravy 26 4.2. Strukturální fondy 27 4.3. Vlastní zdroje 28 4.4. Výběr prostředků na základě vyšetřování úřadu OLAF 28 4.5. Vnitrostátní právní předpisy týkající se zpětného získávání prostředků nesprávně vyplacených z evropských fondů 29 Úvod Ochrana finančních zájmů Společenství a boj proti podvodům je oblast odpovědnosti, která je rozdělena mezi Společenství a členské státy. Komise každoročně vypracovává ve spolupráci s členskými státy zprávu o nových opatřeních přijetých ke splnění závazků uvedených v článku 280 Smlouvy o ES. Tato zpráva je určena Evropskému parlamentu a Radě a zveřejňuje se. Komise se s členskými státy dohodla, že zpráva bude kromě obecného přehledu opatření přijatých v různých oblastech obsahovat i podrobnější informace o čtyřech konkrétních tématech, jimiž jsou: : analýza a řízení rizik, vylučovací a varovné databáze, mechanismy varování prostřednictvím interního informátora a mechanismy zpětného získávání nesprávně vyplacených prostředků formou započtení. První bod zprávy shrnuje statistické výsledky týkající se případů nesrovnalostí ohlášených členskými státy na základě odvětvových nařízení a předkládá některé číselné údaje ohledně operativní činnosti Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF). Druhý bod se vztahuje na opatření přijatá členskými státy a Komisí na úrovni předcházení podvodům a jiným nesrovnalostem. Tento bod zahrnuje rovněž téma analýzy a řízení rizika a vylučovacích a varovných databází . Třetí bod shrnuje opatření přijatá v rámci boje proti podvodům . Tento bod zahrnuje rovněž kapitolu o mechanismech varování prostřednictvím vnitřního informátora . Čtvrtý bod představuje opatření přijatá za účelem zlepšení získávání nevybraných nebo nesprávně vyplacených částek. Tento bod zahrnuje kapitolu o mechanismech zpětného získávání prostředků formou započtení podle vnitrostátního práva. Zpráva poskytuje pouze shrnutí přijatých opatření a získaných výsledků. Současně se zprávou zveřejňuje Komise dva pracovní dokumenty[1], přičemž jeden je soupisem příspěvků členských států a druhý se týká statistik nesrovnalostí ohlášených členskými státy[2]. Výroční zprávy z předchozích let jsou k nahlédnutí na internetových stránkách úřadu OLAF[3]. 1. VÝSLEDKY BOJE PROTI PODVODůM: STATISTIKY TÝKAJÍCÍ SE PODVODů A JINÝCH NESROVNALOSTÍ 1.1. Statistiky týkající se podvodů a jiných nesrovnalostí ohlášených členskými státy v roce 2006 Ochrana finančních zájmů je oblastí sdílené odpovědnosti. V oblastech, ve kterých členské státy plní rozpočet (zemědělská politika, strukturální fondy, předvstupní fondy) a v oblastech týkajících se vybírání vlastních zdrojů Společenství, ukládají právní předpisy Společenství členským státům povinnost ohlásit podezření na podvody a jiné nesrovnalosti, jež poškozují finanční zájmy. Výdaje spravované členskými státy představují přibližně 80 % rozpočtu Společenství. Dokument útvarů Komise nazvaný Statistické hodnocení nesrovnalostí, zveřejněný současně s touto zprávou, předkládá hlubší analýzu statistik obdržených na základě přijatých hlášení. Tato zpráva nezahrnuje statistiky týkající se nesrovnalostí odhalených v oblasti výdajů, jež jsou spravovány přímo Společenstvím, Komise však přijala nezbytná opatření, aby je v budoucnosti zahrnovala. Tabulka 1 shrnuje počet ohlášených nesrovnalostí, ale i odpovídající částky za jednotlivá odvětví. Tabulka 1 – Počet nesrovnalostí a jejich částky – rok 2006 CELKEM ZA ROK 2006 | Oblast | Počet ohlášených nesrovnalostí | Celkový odhadovaný finanční dopad nesrovnalostí včetně podezření na podvod (částky v milionech EUR) | Odhadovaný finanční dopad podezření na podvod (částky v milionech EUR) | Vlastní zdroje | 5 243 | 353 | 134,39 (přibližně 0,94 % z celkové částky vlastních zdrojů v roce 2006[4]) | Záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) | 3 249 | 87 | 29,8 (přibližně 0,06 % z celkové částky přidělených prostředků) | Strukturální fondy a fond soudržnosti | 3 216 | 703 | 157,56 (přibližně 0,41 % z celkové částky přidělených prostředků) | Fondy předvstupní pomoci | 384 | 12,32 | 1,57 (přibližně 0,03 % z přidělených prostředků[5]) | Celkem | 12 092 | 1 155,32 | 323,32(přibližně 0,94 % z částky vlastních zdrojů a přibližně 0,2 % z celkové částky výdajů v daných třech oblastech[6]) | 1.1.1. Tradiční vlastní zdroje Počet odhalených případů podvodů a nesrovnalostí, který byl ohlášen (případy jejichž hodnota je vyšší než 10 000 EUR), klesl v roce 2006 vzhledem k roku 2005 o 12 % (z 5 943 na 5 243), ale částka, kterou tyto nesrovnalosti představovaly, se zvýšila o 7 % (z 328 milionů EUR na 353 milionů EUR[7]). Podezření na podvod představují zhruba 22 % případů ohlášených nesrovnalostí (odhadovaný finanční dopad je přibližně 134,39 milionu EUR, což je v roce 2006 zhruba 0,94 % vlastních zdrojů oproti 105,3 milionu EUR, tedy zhruba 0,85 % vlastních zdrojů v roce 2005). Graf 1 ukazuje vývoj počtu ohlášených nesrovnalostí v průběhu posledních pěti let a dále ukazuje jejich odhadovaný finanční dopad. Základní úroveň počtu případů, která je vyšší než v roce 2003, může být vysvětlena tím, že byl zaznamenán vyšší počet ohlášených případů ze strany členských států, že byly zahrnuty případy tranzitních operací, jež byly schváleny se zpožděním, a že přistoupily nové členské státy. Počet a poměr tranzitních operací, jež byly schváleny se zpožděním, vzhledem k roku 2005 poklesl (o více než třetinu)[8]. Co se týče nesrovnalostí, v roce 2006 se stejně jako v předchozích letech nejvíce týkají tabákových výrobků a televizorů. Svůj význam v tomto ohledu ztratilo oproti roku 2005 odvětví cukru, stejně jako odvětví rybolovu, skla a skleněných výrobků, optických přístrojů, zatímco v odvětví masa, motorů a náhradních dílů, anorganických výrobků, olejů a tuků bylo zaznamenáno zvýšení. Odvětví textilních výrobků zůstalo relativně stabilní s 10,3 miliony EUR, jež pocházejí z cel. Graf 1: Počet ohlášených nesrovnalostí a odhadovaný finanční dopad v oblasti tradičních vlastních zdrojů – období 2002–2006 (částky v milionech EUR) [pic] 1.1.2. Výdaje na zemědělství (záruční sekce EZOZF) V roce 2006 se počet ohlášených nesrovnalostí zvýšil v porovnání s předchozím rokem o 3 % (v roce 2006 bylo zaznamenáno 3 249 případů). Celková dotčená částka v roce 2006 (87 milionů EUR) se snížila o 15 %, tedy přibližně o 0,17 % z celkových prostředků určených na záruční sekci EZOZF (na rok 2006 je to 49 742 milionů EUR). Podezření na podvod se týkají zhruba 10 % případů ohlášených nesrovnalostí (29,8 milionů EUR, což je zhruba 0,06 % celkových prostředků oproti roku 2005, kdy s 21,5 miliony EUR představovala 0,05 %). Nejvyšší počet ohlášených případů se týká rozvoje venkova, odvětví hovězího a telecího masa a odvětví ovoce a zeleniny. Tato tři odvětví společně představují téměř 60 % celkového počtu ohlášených nesrovnalostí a přibližně 70 % celkové dotčené částky. V oblasti výdajů na zemědělství přijala v roce 2006 Komise nařízení[9], které od roku 2007 zjednodušuje postupy ohlašování nesrovnalostí. Od té doby je práh, od nějž musejí členské státy nesrovnalosti ohlásit, vyrovnán s prahem pro strukturální fondy (10 000 EUR). Graf 2: Počet ohlášených nesrovnalostí a odhadovaný finanční dopad v oblasti výdajů na zemědělství – roky 2002–2006 (částky v milionech EUR) [pic] 1.1.3. Strukturální opatření V oblasti strukturálních fondů přijal Evropský parlament a Rada sérii nařízení pro nové programové období 2007–2013. Předpisy týkající se povinnosti ohlašovat Komisi nesrovnalosti byly zachovány. Dřívější nařízení jsou stále použitelná v rámci předchozích programových období. V roce 2006 klesl počet ohlášených nesrovnalostí (3 216 případů včetně těch, které se týkaly Fondu soudržnosti) o 10 % v porovnání s předchozím rokem (3 750 případů), zatímco jejich finanční dopad (703 milionů EUR) se zvýšil o 17 %. Odhadovaný finanční dopad nesrovnalostí ohlášených v roce 2006 představuje zhruba 1,83 % prostředků určených v roce 2006 pro strukturální fondy a Fond soudržnosti (38,430 miliardy EUR), podezření na podvod odpovídají zhruba 16,6 % finančního dopadu ohlášených nesrovnalostí (157,56 milionů EUR, což je přibližně 0,41 % celkových přidělených prostředků oproti 205 milionům EUR v roce 2005, což bylo 0,53 %). Konečný dopad bude znám až po ukončení programů. Stejně jako v předchozích letech byl největší počet nesrovnalostí ohlášen v souvislosti s Evropským fondem pro regionální rozvoj (EFRR) a Evropským sociálním fondem (ESF) (zhruba 75 % nesrovnalostí). Počet nesrovnalostí ohlášených v souvislosti s orientační sekcí EZOZF vzrostl o 38 %, počet nesrovnalostí ohlášených v souvislosti s Fondem soudržnosti a Finančním nástrojem pro orientaci rybolovu (FNOR) zůstal stejný. Graf 3: Počet ohlášených nesrovnalostí a odhadovaný finanční dopad v oblasti strukturálních akcí – období 2002–2006 (částky v milionech EUR) [pic] 1.1.4. Předvstupní fondy Celkový počet nesrovnalostí, které se týkaly fondů PHARE, SAPARD a ISPA, se v roce 2006 zvýšil o 13,6 % (384 oproti 338 v roce 2005). Předpokládaný finanční dopad nesrovnalostí se zvýšil v případě fondů PHARE a SAPARD, u fondu ISPA však klesl (z 6,9 milionů EUR v roce 2005 klesl na 1,2 milionů v roce 2006). Co se týče roku 2006, celková částka ohlášených nesrovnalostí stoupla o 26 % (12,318 milionu EUR oproti 16,7 milionu v roce 2005), což odpovídá přibližně 2,8 % z celkových způsobilých částek určených pro tyto tři fondy. Podezření na podvod představovala zhruba 14,63 % ohlášených nesprávně vyplacených částek. Odhadovaný finanční dopad dosahuje výše 1,57 milionu EUR. Finanční dopad ohlášených podvodů odpovídá v období 2000–2006 hodnotě 0,03 % z celkových prostředků přidělených těmto třem fondům pro dané období. Nejčastějším druhem nesrovnalostí byly u každého z předvstupních fondů „nezpůsobilé výdaje“[10]. U fondu PHARE byly druhým nejčastějším druhem nesrovnalostí „neoprávněné výdaje“[11]. Graf 4: Počet ohlášených nesrovnalostí a odhadovaný finanční dopad v oblasti předvstupních fondů – období 2002–2006 (částky v tisících EUR) [pic] 1.2. Statistiky týkající se činnosti úřadu OLAF Počet vyšetřování, která úřad OLAF zahájil po vyhodnocení získaných informací, se snížil (195 zahájených řízení v roce 2006 oproti 214 v roce 2005). Rozhodnutí o zahájení vyšetřování se přijímá po předběžném vyhodnocení údajů. Graf 5: Řízení zahájená na základě hodnocení získaných informací [pic] Ke dni 31. prosince 2006 probíhalo celkem 430 vyšetřování, což je srovnatelné s počtem vyšetřování v roce 2005 (452 vyšetřování probíhajících ke dni 31. prosince 2005). Tabulka 2: Řízení probíhající ke dni 31. prosince 2006 podle odvětví a finančního dopadu Odvětví | Řízení probíhající ke dni 31. prosince 2006 | Odhadovaný finanční dopad (v milionech EUR) | Zemědělství | 65 | 202,7 | Strukturální fondy | 46 | 192,9 | Cla | 111 | 748,9 | Přímé výdaje | 118 | 293,4 | Vnitřní vyšetřování | 91 | 301 | Celkem | 431 | 1 738,8 | Podrobnější informace o vyšetřování úřadu OLAF a srovnání s předchozími lety najdete ve zprávě úřadu OLAF[12]. 2. PřEDCHÁZENÍ PODVODůM 2.1. Analýza a řízení rizik, kontrolní systémy Přiměřené hodnocení a řízení rizik přispívá, jakožto součást řádného kontrolního systému, k účelnému vynakládání peněz daňových poplatníků. Tato oblast je v současné době ve fázi rozvoje jak na úrovni Komise, tak na úrovni členských států a jejím účelem je aktivní ochrana finančních zájmů Společenství a dále prevence a cílené akce. 2.1.1. Opatření přijatá v oblasti výdajů Komise využívá řízení rizik již několik let v širším kontextu než pouze v oblasti výdajů. Poté, co bylo uznáno, že zavedení společné metodiky řízení rizik[13] je nezbytné, přijala Komise počínaje rokem 2006[14] několik opatření. Cílem je zlepšit postup při přijímání rozhodnutí, zvýšit účinnost a posílit věrohodnost systémů řízení. V této souvislosti disponují útvary společnou metodikou, aby mohly analyzovat rizika a nalézt vhodnou odpověď. V roce 2006 byla v rámci pilotní akce vyzkoušena struktura vytvořená za účelem lepšího řízení rizik, která se týkají několika útvarů a která mohou být účinněji řízena seskupením útvarů. Od roku 2007 bude tato struktura fungovat trvale. Na vnitrostátní úrovni disponují všechny členské státy při svých rozpočtových postupech předpisy, které jsou určeny k tomu, aby pomohly správcům hodnotit a řídit finanční rizika spojená s přidělením podpory nebo veřejné zakázky, zejména co se týče ověření věrohodnosti možných příjemců[15]. Nová finanční pravidla přijatá v roce 2006[16] stanoví, že vnitrostátní úřady zavedou účinné vnitřní kontrolní systémy a budou provádět nezbytné kontroly finančních prostředků EU, jejichž správu zajišťují. To znamená, že bude nutné poskytovat informace a výroční zprávu o kontrolách a auditech. Zhruba polovina členských států disponuje obecnými vnitrostátními pokyny (pokyny nebo osvědčené postupy)[17] nebo předpisy, které se týkají hodnocení a řízení rizik ve zvláštních oblastech[18]. Devět členských států disponuje zvláštními nástroji hodnocení rizik, které představují noví příjemci veřejných prostředků. Například v Irsku mohou být ve fázi hodnocení týkajícího se přidělení grantů požadovány dodatečné informace, které ještě o nových kandidátech nejsou k dispozici. V Polsku jsou u příjemců, kteří poprvé čerpají z prostředků společné zemědělské politiky, častěji prováděny kontroly na místě. Označení příjemce za rizikového může vést k posíleným kontrolám ze strany řídícího orgánu[19] nebo k systematickému vyžadování zvláštních záruk[20]. Jakmile je grant nebo veřejná zakázka (na vnitrostátní úrovni nebo na úrovni Společenství) přidělena, uloží řídící orgány kandidátům, aby předložili příslušné dokumenty, ve kterých prohlašují, že splňují kritéria. V některých členských státech mají řídící orgány přístup do zvláštních databází (přímo nebo nepřímo), aby si mohly ověřit správnost prohlášení, která učinili kandidáti; jedná se zejména o daňové databáze (které jsou přístupné ve více než polovině členských států[21]), databáze týkající se úvěrových institucí[22] a dále osob a podniků, které byly ve správním[23] nebo trestním[24] řízení podrobeny sankcím. V Maďarsku byl prostřednictvím zákona z roku 2006 vytvořen nový rejstřík na ochranu věřitelů, jehož účelem je poskytovat úplné a aktuální informace o platební schopnosti a opatřeních, která byla soudem přijata proti společnosti zapsané do tohoto rejstříku. 2.1.2. Oblast cel Vnitrostátní celní orgány používají analýzu rizik k určení možných nelegálních činností a k lepšímu zacílení kontrol již po dlouhou dobu. Během let se mohla účinnost činnosti vnitrostátních orgánů zlepšit díky koordinaci na evropské úrovni. Za účelem lepšího boje proti podvodům, které ovlivňují tranzitní režim, předložila Komise v roce 1997 „akční plán pro tranzit v Evropě[25]“ a v roce 2001 zavedla revidovaný právní rámec, který zahrnoval zejména zavedení nového informatizovaného tranzitního systému (NCTS). Podle zvláštní zprávy Účetního dvora č. 11/2006 přijala Komise opatření nezbytná k tomu, aby mohla mít od roku 2007 přístup k informacím systému NCTS týkajících se citlivého zboží, aby mohla analyzovat riziko a podpořit strategie cílených fyzických kontrol zboží v tranzitu. Komise rovněž nadále zlepšovala systém ConTraffic, který umožňuje získat celkový přehled nad pohybem zboží přepravovaného v kontejnerech. Tento systém umožňuje sledovat trasu kontejneru, aby bylo možné určit potenciálně podezřelé zásilky. Díky novému webovému rozhraní, které bylo spuštěno v roce 2006 a díky databázi, která zahrnuje více než 220 milionů registrací pro více než 4,4 milionu kontejnerů, mohl být systém úspěšně používán vnitrostátními orgány za účelem lepšího boje proti podvodům, a to zejména v rámci společných celních operací uskutečněných v roce 2006. V prosinci 2006 přijala Komise nařízení[26], kterým se mění některá prováděcí ustanovení celního kodexu Společenství. Nařízení stanoví uplatňování společných kritérií rizik, prioritní oblasti kontroly, ale i normy pro harmonizované uplatňování celních kontrol ve zvláštních případech. 2.2. Vylučovací a varovné databáze nebo databáze věrohodnosti 2.2.1. Na evropské úrovni V roce 2006 přezkoumala Komise varovné a vylučovací systémy[27], aby mohla lépe řídit některá rizika spojená zejména s fungováním veřejných zakázek a aby mohla účinněji chránit finanční zájmy Společenství. V této souvislosti byla v lednu 2006 uspořádána úřadem OLAF a organizací Transparency International (TI) schůzka u kulatého stolu, která se týkala způsobů, jak ochránit finanční zájmy EU prostřednictvím vylučovacích systémů[28]. Článek 95 finančního nařízení ve znění z roku 2006 stanoví zřízení centrální databáze organizací, které jsou vyloučeny ze zakázek a grantů financovaných z evropského rozpočtu; tato databáze bude společná pro orgány, výkonné agentury a subjekty uvedené v článku 185 finančního nařízení. Databáze bude obsahovat všechny příslušné informace o subjektech odsouzených pro podvod nebo korupci, a to v členských státech nebo ve třetích zemích, které rovněž uplatňují programy EU. Tato databáze bude vybavena informacemi od partnerů a budou do ní moci nahlížet i orgány členských států, jež se podílejí na plnění rozpočtu Společenství[29]. V souladu s předpisy o ochraně osobních údajů má již Komise k dispozici interní databázi včasného varování (EWS – Early Warning System), která obsahuje informace týkající se finančních prostředků, jež jsou řízeny přímo Komisí. Komise rovněž spravuje databázi, která identifikuje rizikové hospodářské subjekty ve zvláštní oblasti záruční sekce EZOZF a kterou vybavují informacemi členské státy. Ve druhé zprávě o uplatňování nařízení, kterým se zřizuje tento systém[30], Komise uvádí problémy, s nimiž se setkala při uplatňování tohoto nařízení, jako je například omezený počet ohlášených nesrovnalostí, problémy s výkladem právních pojmů nebo obavy členských států vystavit se řízení, která proti nim před vnitrostátním soudem zahájí zaregistrované subjekty. Kromě vylučovacích databází též existují databáze věrohodných příjemců, které přispívají k lepšímu hodnocení rizika. Nařízení, kterým se mění prováděcí ustanovení celního kodexu Společenství[31], stanoví udělení postavení oprávněného hospodářského subjektu spolehlivým obchodníkům, kteří splňují určitá kritéria a mají nárok na zjednodušené postupy stanovené v celních předpisech, ale i úlevy ve vztahu k celním kontrolám. 2.2.2. V členských státech Dvě směrnice o veřejných zakázkách z roku 2004[32] ukládají členským státům povinnost vyloučit hospodářské subjekty, které se podílely na zločinném spolčení nebo které byly shledány vinnými z korupce nebo podvodu vůči finančním zájmům Evropských společenství nebo z praní peněz, pokud byly odsouzeni na základě pravomocného rozhodnutí. Tyto směrnice stanovují rovněž možnost vyloučit hospodářský subjekt, který je v úpadku, v likvidaci, pozastavil svou obchodní činnost, v jehož případě došlo k soudnímu vyrovnání, který byl pravomocným rozsudkem uznán vinným z důvodu protiprávního jednání spojeného s jeho podnikáním, dopustil se vážného profesního pochybení nebo neplatil příspěvky na sociální zabezpečení či daně. Ve spojitosti s nedávným vývojem systému včasného varování a vylučovacího systému (černé listiny) byly členské státy vyzvány, aby nahlásily, jaké mají databáze rizikových příjemců (pokud takové mají), a aby jednu z nich podrobněji popsaly. Je třeba zdůraznit skutečnost, že ačkoli polovina členských států[33] takovými databázemi nedisponuje, neznamená to, že nemají platná opatření nebo předpisy, jež umožňují určit rizikové příjemce (viz 2.1.1). Cílem téměř většiny popsaných databází je prevence (systém včasného varování)[34]. Skutečnost, že je hospodářský subjekt zapsán v databázi, znamená například to, že je podroben požadavku zvláštních záruk nebo posíleným kontrolám. Sedm z těchto databází[35] je také (nebo pouze) určeno k sankcím , což znamená, že zapsání v databázi vede nebo může vést v průběhu vymezeného období například k vyloučení z postupů zadávání veřejných zakázek nebo veřejných grantů. Všechny databáze obsahují informace o právnické osobě , jež je odpovědná za uvedenou nesrovnalost, a většina z nich poskytuje rovněž informace o zúčastněných fyzických osobách (například osoba, která se dopustila nesrovnalosti nebo vedoucí podniku)[36]. Šest databází zahrnuje rovněž informace o právnických osobách spojených s právnickou osobou odpovědnou za nesrovnalost (holdingová společnost, dceřiná společnost atd.)[37]. Co se týče všech databází v oblasti daní [38], je důvodem k zapsání do databáze skutečnost, že příjemce včas nezaplatil daně nebo příspěvky na sociální zabezpečení. Některé databáze evidují rovněž zadlužené příjemce[39], příjemce, proti nimž bylo zahájeno správní sankční řízení[40] nebo jimž bylo nařízeno zaplatit správní sankci[41], dále příjemce, kteří jsou stíháni kvůli finančním trestným činům[42] nebo jsou shledáni vinnými z finančního trestného činu (v prvním nebo posledním stupni)[43]. Ve většině případů rozhoduje o zapsání příjemce do databáze nebo jeho vymazání z databáze orgán daňové správy[44]. Co se týče databází v oblasti veřejných zakázek[45] , v Rakousku jsou příjemci do databáze zapsáni, pokud jim je uložena povinnost zaplatit správní sankci. V Německu jsou příjemci zapsáni do korupčního registru, pokud musí zaplatit správní sankci nebo byli v posledním stupni shledáni vinnými z finančního trestného činu. Nejobsáhlejší databází se zdá být databáze týkající se veřejných prací v Itálii, kde je každá z výše uvedených situací důvodem k zapsání. Příjemci jsou do databáze zapsáni, i pokud nedodrželi své závazky, které jim vznikly přidělením grantu nebo veřejné zakázky. Hlavním důvodem, kvůli kterému je příjemce zapsán do databáze týkající se finanční podpory [46], je nedodržení závazků vyplývajících z přidělení grantu[47]. Mezi ostatní důvody patří probíhající stíhání kvůli finančnímu trestnému činu[48] nebo pravomocné odsouzení kvůli finančnímu trestnému činu[49]. Mezi hlavní důvody, pro které může být příjemce vymazán z databáze, může patřit: vypršení lhůty[50], změna vzhledem k počáteční situaci[51] nebo konstatování, po vyšetřování, že nedošlo k nesrovnalosti[52]. Ve dvou případech není vymazání z databáze možné[53]. Co se týče práva na obhajobu , v šesti členských státech jsou příjemci o svém zapsání do databáze[54] informováni. Někdy je možné se proti tomuto zapsání odvolat[55]. Odvolací řízení mohou být správní[56] nebo trestní[57]. Většina databází je centralizovaná [58], ostatní jsou řízeny na místní úrovni . Čtyři databáze jsou přístupné i pro jiné orgány než ty, které je řídí[59]. Ve třech členských státech jsou databáze přístupné rovněž pro orgány jiných členských států, třetích zemí nebo mezinárodních organizací, které se řídí rovnocennými předpisy v oblasti ochrany údajů a které si tento přístup vyžádají[60]. S výjimkou Švédska nejsou databáze přístupné veřejnosti. Více než polovina členských států[61] uvedla, že se musely přizpůsobit kromě předpisů Společenství v oblasti ochrany osobních údajů dalším pravidlům (například ústavní záruky). Členské státy zmínily několik problémů, se kterými se setkaly při zřizování databází a jejich uvádění do chodu, například to byl nevhodný právní základ[62], nutnost odůvodnit existenci databáze přesným právním cílem[63], pochybnosti ohledně údajů, které se týkají právnických a fyzických osob a které mohou být do systému vloženy[64], technické problémy s propojením jedné databáze s jinými[65], problémy s identifikací společnosti, pokud tato změní svoji právní formu[66], a vyhledávání všech dostupných informací, aby bylo možné čelit složitosti hodnocení rizik[67]. Uvedené problémy jsou podobné problémům, jež jsou popsány ve druhé zprávě Komise o používání nařízení, které zřizuje systém identifikace rizikových hospodářských subjektů v oblasti záruční sekce EZOZF[68]. Existují rovněž opatření (nástroje) uplatnitelná na věrohodné příjemce , jako je zvláštní databáze věrohodných příjemců („bílá listina“), certifikační systém nebo kvalitativní hodnocení výsledků. V Německu (Berlín) mohou společnosti, které prokázaly svou technickou schopnost, efektivnost a spolehlivost, požádat o zápis do rejstříku podnikatelů a dodavatelů z oblasti stavebnictví . Společnosti, které se dopustily protiprávního jednání, jsou z registru na určité období vymazány a mohou být vyloučeny z postupů zadávání veřejných zakázek. V Itálii musí každý podnik, který provádí smlouvy o veřejných pracích, jejichž hodnota přesahuje 150 000 EUR, vlastnit osvědčení. Kvalifikované společnosti jsou zapsány do informatizovaného rejstříku při Středisku pro monitorování veřejných prací. Osvědčení (oprávnění) je rovněž nezbytné podle právních předpisů proti mafii. Ačkoli výčet databází uvedených výše neumožňuje vymezit určitý model, který by v členských státech převažoval, dané příklady ukazují možnosti, jež v této oblasti existují. Tento soupis Komisi rovněž umožňuje přezkoumat, zda je nutné, aby byla evropská politika včasného varování a politika černé listiny vylepšena a umožňuje jí zjistit, jak mohou být předpisy a postupy učiněny jasnějšími a transparentnějšími. 2.3. K větší transparentnosti ve finančním řízení na evropské úrovni Na základě evropské iniciativy pro transparentnost[69] stanoví nový čl. 30 odst. 3 finančního nařízení transparentnost, co se týče příjemců finančních prostředků z rozpočtu Společenství, a to bez ohledu na způsob řízení těchto prostředků. Příjemci prostředků ze strukturálních fondů budou od roku 2008 každoročně zpětně zveřejňováni. V oblasti společné zemědělské politiky se toto pravidlo použije na výdaje z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) počínaje finančním rokem 2008 a na výdaje z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) ode dne 1. ledna 2007. Několik členských států[70] uplatňovalo tuto zásadu transparentnosti již před reformou finančního nařízení. Komise spravuje centrální internetový portál, který odkazuje na užitečné internetové stránky členských států[71]. Samotná Komise již zveřejňuje informace o příjemcích programů, jejichž správu přímo zajišťuje[72]. Tím, že bude veřejnosti poskytnut přístup k daným finančním informacím, bude jí dána možnost vykonávat nepřímou kontrolu nad způsobem, jakým jsou čerpány prostředky z evropských fondů, což přispívá k zajištění lepší ochrany finančních zájmů Společenství. 2.4. Zlepšení účetních a kontrolních předpisů za účelem kladného prohlášení o věrohodnosti V lednu 2006 přijala Komise akční plán na zřízení integrovaného rámce vnitřní kontroly[73], a to s ohledem zejména na stanovisko Evropského účetního dvora č. 2/2004[74]. Tento akční plán je součástí cíle Barrosovy Komise získat od Parlamentu kladné prohlášení o věrohodnosti při plnění rozpočtu. V tomto rámci shromáždila zpráva Komise z roku 2005 o ochraně finančních zájmů Společenství a o boji proti podvodům[75] určité množství informací o systémech ověřování dobrého nakládání s veřejnými výdaji v členských státech. Mezi významné novinky z roku 2006 patří zejména následující skutečnosti[76]. Nové nařízení Rady o strukturálních fondech přijaté v červenci 2006 pro období 2007–2013, ale i nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 [77] o financování společné zemědělské politiky zavádějí několik zlepšení, jejichž cílem je zjednodušení a objasnění předpisů platných v této oblasti a jež by měla poskytnout Komisi, Evropskému účetnímu dvoru a Evropskému parlamentu větší záruku ohledně správného užívání finančních prostředků. Bylo zavedeno hodnocení kontrolních složek členskými státy a dále byly zavedeny ukazatele legality a nesrovnalostí. Byl posílen dohled nad platebními agenturami při sdíleném řízení finančních prostředků a jak v oblasti zemědělství, tak v oblasti strukturálních fondů je stanoven mechanismus pravidelného přezkumu. Velšské a rakouské orgány podepsaly v roce 2006 s Komisí „dohodu o důvěře“. Tato dohoda je dobrovolně uzavřena mezi Komisí a orgány členských států a jejím účelem je zaručit kvalitu auditní činnosti prováděné v oblasti programů probíhajících v rámci strukturálních fondů až do roku 2008. Uzavření takové dohody znamená, že Komise získala záruky ohledně dobrého fungování řídícího a kontrolního systému, auditní strategie a kvality výroční kontrolní zprávy. Vyjednávání s ostatními členskými státy, jejichž cílem je uzavření dalších dohod o důvěře, je v pokročilé fázi. V souladu s návrhy Evropského parlamentu a Komise přijalo Nizozemsko v roce 2006 iniciativu o předložení vnitrostátního prohlášení o věrohodnosti na politické úrovni týkající se finančních prostředků Společenství. Komise se domnívá, že by tato iniciativa mohla otevřít cestu i pro ostatní obdobné iniciativy. 2.5. Program Hercule na podporu akcí v oblasti ochrany finančních zájmů Společenství Cílem tohoto programu je přispět k podpoře opatření v oblasti finančních zájmů Společenství [78]. V červnu navrhla Komise, aby byl program Hercule změněn a prodloužen až do roku 2013[79]. V roce 2006 umožnil tento program spolufinancovat prostřednictvím grantů 11 projektů v oblasti vzdělávání, 5 seminářů a 1 studii srovnávacího práva v legislativní oblasti i 23 projektů v oblasti technické pomoci. Komise navrhla, aby byla pro období 2007–2013 celková finanční částka vyčleněná na tento program zvýšena o 44 milionů EUR (6 milionů EUR na rok 2007), což umožní financovat zejména akce zaměřené na vzdělávání a na nákup zařízení za účelem boje proti pašování cigaret v rámci dohody o spolupráci, jež byla podepsána s výrobcem cigaret Philip Morris International. 3. BOJ PROTI PODVODůM 3.1. Odhalování podvodů: varovné mechanismy, které používají vnitřní informátory Úředníci a ostatní zaměstnanci úřadu jsou osoby, které mohou nejlépe poznat, že by mohlo dojít k podvodu, a mohou mu tedy předcházet a bojovat proti němu. Postavení vnitřního informátora zaznamenalo v průběhu posledních let významný vývoj v několika členských státech i uvnitř Evropské unie a uvnitř různých mezinárodních organizací. 3.1.1. Evropské orgány V roce 1999 zavedly evropské orgány ustanovení, jež zavazuje každého úředníka nebo zaměstnance k tomu, aby o zjištěném podezření na protiprávní jednání neprodleně uvědomil vedoucího svého útvaru nebo generálního ředitele nebo, považují-li to za prospěšné, generálního tajemníka nebo přímo úřad OLAF[80]. V roce 2004 byl do služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců EU zahrnut nový článek. Článek 22a řádu přebírá závazek stanovený v rozhodnutí z roku 1999[81]. Kromě toho služební a pracovní řád upravuje ochranu osoby, která informaci poskytla. Stanoví zejména, že „úředník nesmí utrpět žádnou újmu ze strany orgánu v důsledku poskytnutí informací […] za předpokladu, že jednal přiměřeně a v dobré víře.“ V rámci svých činností, které se týkají etiky úředníků a ostatních zaměstnanců EU, proškolila Komise své zaměstnance ohledně toho, jak správně vykonat povinnost předání informace týkající se podvodů a jiných nesrovnalostí, které odhalili. V roce 2006 nebylo žádné vyšetřování úřadu OLAF zahájeno na základě informace, kterou poskytl přímo vnitřní informátor. 3.1.2. Členské státy Ve svých příspěvcích k této zprávě všechny členské státy prohlásily, že zavedly právní předpisy nebo postupy, jež každému úředníkovi nebo zaměstnanci veřejné správy vytváří právo či povinnost, aby poskytl informace odhalené při výkonu své funkce, pokud má podezření, že mohlo v rámci instituce, kde pracuje, dojít k nesrovnalosti, podvodu, korupci nebo zpronevěře. Tyto předpisy a postupy přispívají k ochraně veřejných finančních prostředků včetně evropských finančních prostředků. Ve většině členských států[82] se jedná zejména o předpisy trestního práva, které zavazují každého úředníka, aby ohlásil protiprávní jednání zjištěná při výkonu své funkce. Tyto předpisy jsou často[83] doplněny kodexy chování, oběžníky či příručkami, jež stanovují prováděcí pravidla povinnosti poskytnout tyto informace. V jedenácti členských státech[84] není povinnost informovat orgány o zjištěných nesrovnalostech nebo o podezření na tyto nesrovnalosti upravena trestním právem, ale pouze nástroji správního práva. Povinnost poskytnout informace je často velmi obecná a vztahuje se na jakékoli podezření na nesrovnalost. Za určitých okolností je omezena pouze na nejzávažnější případy, a to zejména trestné činy. Jeden členský stát[85] uvedl, že povinnost poskytnout informace je posílena, co se týče protiprávních jednání, jež mají dopad na veřejné finance a zejména na finanční zájmy EU. Ve všech systémech kromě dvou[86] informuje zaměstnanec v případě, že zjistí skutečnost, kterou je povinen ohlásit, nejdříve svého přímého nadřízeného (nebo nepřímého nadřízeného, pokud to odůvodňují okolnosti[87]). Pokud je to nezbytné, předá nadřízený informaci dalším příslušným orgánům. V některých případech může zaměstnanec ohlásit zjištěné skutečnosti také nezávislému internímu oddělení, jako je například oddělení interního auditu[88] nebo interní dozorčí orgán[89], aniž by je nejdříve oznámil nadřízenému. V dalších případech může být zároveň s nadřízeným informován také externí orgán: policie[90], státní zastupitelství[91], orgány, které řídí finanční prostředky [92], externí dozorčí orgán[93] atd. Ohlášení informace může proběhnout mnoha různými prostředky: dopisem, po telefonu, e-mailem nebo faxem. V jednom členském státě musí být možné identifikovat informátora, který plní svou povinnost oznámit protiprávní jednání[94]. Naopak ve dvou jiných státech může informátor zůstat v anonymitě[95]. V pěti členských státech musí být informace předána písemně[96]. Dva členské státy disponují internetovým komunikačním systémem[97], další členský stát vytvořil pro informátory zvláštní e-mailovou schránku[98]. Pět členských států nabízí „zelenou telefonní linku“[99]. Zaměstnanec, který v rámci svého úřadu odhalí závažnou nesrovnalost, se může často obávat odvety ze strany zúčastněných osob. Za účelem zmírnit tuto obavu a podpořit předání informace mohou být přijaty různé druhy ochrany: ochrana před propuštěním[100], zbavení odpovědnosti za finanční újmu způsobenou předáním informace[101], zachování totožnosti informátora v anonymitě[102], na požádání může být poskytnuta ochrany veřejného ochránce práv[103]. Určitou ochranu může zajistit rovněž obecné pracovní právo: povinnost odůvodnit rozhodnutí, která jsou v neprospěch některého zaměstnance[104], povinnost úřadů chránit své zaměstnance proti jakékoli formě nespravedlnosti a násilí[105]. Pokud probíhá soudní řízení, může se informátor stát svědkem chráněným podle postupu, jejž stanoví zákon[106], zejména pokud jemu nebo jiné osobě hrozí vážné nebezpečí. Jeden členský stát[107] uvedl, že informátor má právo být v přiměřené lhůtě informován o opatřeních přijatých v reakci na jeho ohlášení a dále má právo odvolat se u nezávislého orgánu, pokud ho přijatá opatření neuspokojí. Vzhledem k tomu, že navíc jednal přiměřeně a v dobré víře, vyžadují některé systémy dodatečné podmínky k udělení ochrany, například pokud nesrovnalost vytváří skutečné riziko ohrožení informátora[108]. 3.2. Reforma Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) Úřad OLAF byl vytvořen v roce 1999, aby chránil finanční zájmy Evropské unie i pověst evropských orgánů, a v roce 2006 byl na základě zkušeností získaných z prvních let svého fungování ke zlepšení účinnosti restrukturalizován. V květnu 2006 přijala Komise návrh nařízení, kterými se mění nařízení o vyšetřování prováděném úřadem OLAF[109], nahrazující návrh z února 2004[110]. Tento nový návrh zvažuje doporučení Účetního dvora a jeho cílem je zlepšit řízení a účinnost úřadu a procesní práva. Návrh byl předložen Parlamentu a Radě k přezkoumání v rámci řízení o spolurozhodování. 3.3. Rozvoj vzájemné pomoci Návrh na změnu nařízení o vzájemné pomoci v oblastech zemědělství a cel[111], který přijala Komise v prosinci 2006, navrhuje rozšířit celní informační systém[112] za účelem jeho používání ve vnitrostátních analytických systémech tak, aby byla kontrola zboží a koordinace činností směřována na úroveň Společenství. Jedná se o oblast, jejíž nástroje je třeba neustále zlepšovat nebo inovovat, aby nedocházelo ke zvyšování kriminality. Cílem návrhu je posílit operativní spolupráci v oblasti cel a zajistit vzájemné vztahy mezi celními orgány, regionálními a mezinárodními organizacemi (Interpol, Světová celní organizace (WCO[113]), Europol atd.) a orgány a agenturami Evropské unie. Návrh dále stanoví vytvoření evidence jednotlivých případů vyšetřování celních orgánů[114] a evropského centrálního rejstříku údajů pocházejících od hlavních poskytovatelů služeb, kteří vykonávají svou činnost v oblasti mezinárodní přepravy zboží a zejména přepravu v kontejnerech[115]. Konečně návrh vytváří právní základ pro řízení stálé infrastruktury určené ke koordinaci společných sledovacích celních operací, která umožní, aby byli k úřadu OLAF v průběhu operativní fáze vysíláni zástupci nebo styční důstojníci členských států. Cílem změněného návrhu, jenž byl přijat v září 2006[116], je zavést nový celistvější a multidisciplinární rámec vzájemné pomoci při ochraně finančních zájmů Evropského společenství proti podvodům a jiným protiprávním činnostem. Za tímto účelem členské státy a Komise spolupracují, koordinují svou činnost, navzájem si pomáhají a vyměňují informace, aby tak umožnily rychlá vyšetřování a přijaly vhodná opatření. Cílem návrhu není udělit samostatná vyšetřovací práva Komisi, ale poskytnout členským státům její pomoc (platforma služeb) v případech přeshraničních podvodů, jako jsou podvody týkající se „kolotoče“ DPH. Návrh se snaží zlepšit využívání dostupných informací, například tak, že se použijí informace o financích z odvětví pro boj proti praní špinavých peněz za účelem boje proti podvodům, jež poškozují finanční zájmy Společenství. 3.4. Boj proti pašování a padělání cigaret V roce 2006 se připojilo dalších šest členských států[117] k dohodě, která byla podepsána v roce 2004 mezi Komisí, deseti členskými státy[118] a výrobcem cigaret Philip Morris International (PMI), v prosinci 2006 zahrnovala tedy dohoda dvacet čtyři zúčastněných států[119]. V současné době není členem dohody pouze Spojené království. Tato dohoda zavádí účinný systém boje proti pašování a padělání cigaret. Zlepšuje výměnu informací mezi stranami, co se týče zabavení pašovaných a/nebo padělaných cigaret (jež nesou značku Philip Morris) a pravidelných kontaktů ohledně operací, které vyplývají z dohody. Mezi hlavní prvky dohody patří rovněž kontrolní a monitorovací protokoly, jejichž cílem je spolupráce mezi úřadem OLAF a členskými státy na jedné straně a společností PMI na druhé straně. Tato spolupráce zahrnuje monitorování a lokalizaci cigaret, aby bylo možné určit místo, kde tyto cigarety opustily legální dodavatelský řetězec a dostaly se do rukou pašerákům. V rámci této dohody bude Evropskému společenství a deseti členským státům, které byly v červenci 2004 stranami dohody, vyplacena na období dvanácti let zhruba miliarda dolarů. Od podpisu dohody do konce roku 2006 vyplatila společnost PMI přibližně 425 milionů dolarů. V říjnu 2006 deset členských států, které podepsaly dohodu jako první, a Komise jménem ES potvrdily své ujednání o rozdělení vyplacených prostředků. Částka vyplacená ve prospěch rozpočtu Společenství představuje 9,70 % přijaté částky, zbývající část připadne do rozpočtů členských států. 3.5. Ochrana eura Komise i nadále pokračovala v koordinaci úsilí členských států na ochranu eura před paděláním a v této souvislosti úzce spolupracovala s Europolem a Evropskou centrální bankou. Úřad OLAF řídí akční program Pericles pro výměnu, pomoc a odborné vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání[120]. Tento program spolufinancuje nadnárodní a multidisciplinární projekty s cílem zvýšit mezi příslušnými zaměstnanci povědomí o významu eura pro Společenství, sblížit dotčené struktury a zaměstnance a rozvíjet prostředí vzájemné důvěry, dosáhnout sbližování špičkového vzdělávání školitelů, šířit všeobecné znalosti zejména, co se týče příslušných právních předpisů a nástrojů Společenství a mezinárodních právních předpisů a nástrojů. V roce 2006 bylo zahájeno dvanáct projektů, z nichž devět bylo navrženo příslušnými orgány členských států a tři Komisí / úřadem OLAF. S ohledem na jeho úspěch byl tento program prodloužen až do konce roku 2013[121]. 3.6. Opatření přijatá některými členskými státy v roce 2006 Několik členských států uvedlo, že v roce 2006 přijaly nové zákony pro boj proti podvodům s DPH. V Dánsku se uplatňují přísnější předpisy pro uplatňování záruk a likvidaci společností, jež se účastnily podvodů typu „kolotoč“. Italský zákon stanovuje přísnější trestní sankce v případě podvodů s DPH. Ve Slovinsku může být proti chybějícímu obchodníkovi použita sankce ve formě zrušení jeho registrace k DPH. Nový portugalský zákon stanoví opatření pro boj proti podvodům s DPH v oblasti odpadů. Několik členských států uvedlo, že přijaly opatření k posílení solidární odpovědnosti v případě nezaplacení DPH[122]. Česká vláda přijala usnesení o strategii v boji proti korupci na období 2006–2011. Několik členských států uvedlo, že společně s dalšími členskými státy a třetími zeměmi přijaly v roce 2006 dvoustranné dohody vzájemné pomoci v oblasti cel[123]. 4. ZPěTNÉ ZÍSKÁVÁNÍ NESPRÁVNě VYPLACENÝCH PROSTřEDKů 4.1. Zemědělství 4.1.1. Činnosti pracovní skupiny pro zpětné získávání nesprávně vyplacených prostředků V roce 2002 Komise informovala o zřízení pracovní skupiny pro zpětné získávání nesprávně vyplacených prostředků, aby bylo možné analyzovat velký počet neprojednaných případů zpětného získávání nesprávně vyplacených prostředků v oblasti záruční sekce EZOZF. Na základě nesrovnalosti ohlášené Komisi před rokem 1999 byla výše uvedená pracovní skupina připojená ke Generálnímu ředitelství pro zemědělství a rozvoj venkova pověřena spolu s úřadem OLAF 463 případy, z nichž každý převyšoval 500 000 EUR, a 3 227 případy, z nichž každý dosahoval nižší hodnoty než 500 000 EUR. Činnost pracovní skupiny pro zpětné získávání nesprávně vyplacených prostředků ke dni 31. prosince 2006 může být shrnuta následovně. a) Případy, z nichž každý převyšuje hodnotu 500 000 EUR Dne 3. října 2006 přijala Komise první formální rozhodnutí[124] ohledně finanční odpovědnosti v 349 případech, které představovaly celkovou částku 895 milionů EUR. Na základě tohoto rozhodnutí byly na seznamu dlužníků uzavřeny následující případy: - 41 případů představujících celkem 176 milionů EUR, které byly odečteny z rozpočtu Společenství, protože členské státy v těchto případech přijaly veškerá nezbytná opatření, a proto jim nebylo možné nevybrané finanční prostředky účtovat; - 164 případů představujících celkem 317 milionů EUR, které byly účtovány dotčeným členským státům kvůli jejich nedbalému jednání při řízení ohledně zpětného získání prostředků; - 144 případů představujících celkem 402 milionů EUR bylo vymazáno ze seznamu dlužníků, protože již byly vyřešeny nebo byly na seznamu zapsány dvakrát. Ve 114 případech musí být ještě provedena účetní závěrka. - V 59 případech týkajících se 111,9 milionu EUR Komise konstatovala, že dotčené členské státy přistoupily ke zpětnému získávání nesprávně vyplacených prostředků s náležitou pečlivostí a že proces vymáhání stále probíhá. - V 55 případech týkajících se celkové částky 128,6 milionu EUR ještě stále probíhá schválení účetní závěrky, které by mělo být ukončeno v roce 2007. Dne 13. října 2006 navíc Komise přijala rozhodnutí[125] týkající se 6 653 487 EUR ohledně 50 případů, které se týkají Belgie, Německa, Irska, Francie, Nizozemska, Portugalska a Spojeného království. Jelikož členské státy přistoupily ke zpětnému získávání nesprávně vyplacených prostředků s náležitým úsilím, byla tato částka uhrazena z rozpočtu Společenství. b) Případy, z nichž každý dosahuje nižší hodnoty než 500 000 EUR Nařízením (ES) 1290/2005 se zavedl automatický mechanismus účetní závěrky pro nesprávně vyplacené prostředky, pokud nebyly částky získány zpět během čtyř let následujících po dni prvotního zjištění správním orgánem nebo soudem nebo během osmi let, jestliže je zpětné získání předmětem vnitrostátního soudního řízení. Finanční důsledky toho, že nedošlo ke zpětnému získání částek nese z 50 % dotyčný členský stát a z 50 % rozpočet Společenství. Tento nový mechanismus se používá ode dne 16. října 2006 a pokrývá všechny případy, ve kterých nedošlo ke zpětnému získání prostředků do tohoto data včetně 114 případů uvedených výše, jakož i případů, jež byly ohlášeny členskými státy před dnem 31. prosince 1998 a z nichž každý dosahoval nižší hodnoty než 500 000 EUR. V důsledku toho mohly být všechny nesrovnalosti, které vznikly před rokem 2003 (nebo před rokem 1999, pokud bylo zpětné získávání nesprávně vyplacených prostředků předmětem řízení před vnitrostátními soudy) a které ještě nebyly zpětně získány do dne 16. října, účetně uzavřeny v roce 2007 na základě pravidla zpětného získávání nesprávně vyplacených prostředků 50 % – 50 %. Komise uplatnila toto pravidlo poprvé v rozhodnutí o schválení účetní závěrky, které bylo přijato v dubnu 2007[126]. 4.1.2. Finanční opravy Jako doplněk k činnosti zpětného získávání nesprávně vyplacených prostředků, která je popsána výše, Komise vyloučila z financování záruční sekce EZOZF také některé výdaje schválených platebních agentur členských států, neboť nejsou v souladu s předpisy Společenství. Poté, co byla daná zjištění ověřena a proběhly dvoustranné schůzky Komise a příslušných orgánů třinácti členských států, vyloučila Komise zhruba 575,5 milionů EUR výdajů financovaných z evropských fondů, a to prostřednictvím tří rozhodnutí z roku 2006[127]. V případě dvou zemí Komise vyloučila z financování Společenství rovněž více než půl milionu EUR výdajů agentur SAPARD[128]. 4.2. Strukturální fondy V oblasti strukturálních fondů zajišťují zpětné získání částek, které byly neoprávněně vyplaceny na základě nesrovnalosti nebo podvodů, členské státy. K uhrazení těchto částek Komisi může dojít prostřednictvím snížení nebo zrušení finančního příspěvku s možností převedení prostředků na jiné činnosti. Programy spolufinancované ze strukturálních fondů jsou víceleté a jsou založeny na průběžných platbách. Neoprávněně vyplacené částky mohou být zpětně získány před nebo po uzavření programu. V případě programového období na léta 1994–1999 byl termín pro podání žádosti o závěrečnou platbu Komisi stanoven na 31. března 2003. Společenství během uvedeného období spolufinancovalo téměř 1000 programů v celkové výši přibližně 159 miliard EUR[129]. Schvalující a řídicí útvary Komise (GŘ REGIO, EMPL, AGRI, FISH), jimž je nápomocen OLAF, zajistí správní a finanční kontrolu, aby bylo možné tyto programy uzavřít. Tato kontrola je založena zejména na sděleních o nesrovnalostech, která učinily členské státy na základě nařízení (ES) č. 1681/94[130] a která jsou zanesena do databáze ECR (External Communications Registry). Co se týče programového období 1994–1999, oznámily členské státy 11 573 případů nesrovnalostí s finančním dopadem na příspěvek Společenství ve výši 1,452 miliardy EUR[131]. Z těchto případů jich Komise s konečnou platností uzavřela 5 488; při závěrečné platbě se počítalo s částkou odpovídající výši 600 milionů EUR. Členské státy navíc Komisi informovaly, že ve 2 016 případech, jejichž finanční dopad dosahoval za stejné období výše 173 milionů EUR, byla na vnitrostátní úrovni uzavřena správní a soudní řízení. Útvary Komise zahájily za účelem ukončení těchto případů smírčí řízení. Co se týče programového období 2000–2006, ohlásily doposud členské státy 8 733 případů nesrovnalostí, jejichž finanční dopad na příspěvek Společenství dosahuje zhruba 1,156 miliardy EUR. Členské státy informovaly Komisi, že ve 3 686 případech byla na vnitrostátní úrovni provedena správní a/nebo soudní řízení a že bylo zpětně získáno zhruba 345 milionů EUR. V roce 2006 dosahovaly finanční opravy, které se týkaly programových období 1994–1999 a 2000–2006, v uvedeném pořadí výše 502 milionů EUR a 521 milionů EUR. Tyto finanční opravy jsou založeny na auditech provedených Komisí, Účetním dvorem a na uzávěrce programů za období 1994–1999. Finanční opravy zahrnují formální rozhodnutí o finanční opravě učiněná na základě odhalení nesrovnalosti, při uvolnění prostředků při uzávěrce programu dochází ke snížení finančního příspěvku Společenství z toho důvodu, že členský stát neprokázal dostatečné způsobilé výdaje, a k úhradě nesprávně vyplacených částek vyplývající ze soudních řízení, jež nebyla v okamžiku uzavření programů vyřešena. Tyto částky nezahrnují finanční opravy, které nevedou ke zpětnému získávání nesprávně vyplacených částek, nezahrnují tedy například finanční opravy provedené, pokud členský stát odhalil nesrovnalost nebo přijal finanční opravu navrženou Komisí a nesprávně vyplacená částka byla převedena ve prospěch jiného projektu. 4.3. Vlastní zdroje Členské státy jsou odpovědné za zpětné získání částek souvisejících s případy nesrovnalosti zaznamenanými v systému OWNRES. Ke dni 30. března 2007 dosahovala míra zpětného získávání nesprávně vyplacených prostředků ohledně případů, jež byly ohlášeny v roce 2006, 32 % (zhruba 113 milionů EUR). Z různých důvodů je možné, že původně zjištěná částka nemůže být i navzdory úsilí členských států zpětně získána v plné výši, například stane-li se nedobytnou kvůli platební neschopnosti dlužníka nebo je-li výše této částky na základě nových informací nebo soudního řízení změněna. Pokud nelze skutečnost, že určená částka nebyla získána zpět přičítat členskému státu, může tento členský stát požádat o vymazání této nedobytné částky. V roce 2006 odmítla Komise vymazání nedobytných částek, o která požádaly některé členské státy, v 59 případech, jež odpovídaly zhruba 4,6 milionům EUR, protože se domnívala, že členským státům lze přičíst odpovědnost za to, že ke zpětnému získání daných částek nedošlo. Některé členské státy kromě toho nesly finanční odpovědnost v celkové výši zhruba 33,4 milionů EUR, protože nezjistily celní dluhy, které měly. 4.4. Výběr prostředků na základě vyšetřování úřadu OLAF Pokud z vyšetřování úřadu OLAF vyplyne, že byly některému příjemci vyplaceny částky, které mu nenáleží, nebo nebyly vybrány částky, které měly být vybrány, musí k jejich získání přistoupit příslušné orgány, obecně orgány členských států nebo dotčených třetích zemí. V roce 2006 se celková výše částek vybraných na základě vyšetřování úřadu OLAF blížila výši 114 milionů EUR. Tabulka 4: zpětné získávání nesprávně vyplacených prostředků na základě vyšetřování úřadu OLAF Odvětví | Výběr prostředků za rok 2006 | Cla | 0,1 | Zemědělství | 1,2 | Strukturální fondy | 17,2 | Přímé výdaje | 93,1 | Vnitřní vyšetřování | 2,2 | Celkem | 113,8 | 4.5. Vnitrostátní právní předpisy týkající se zpětného získávání prostředků nesprávně vyplacených z evropských fondů Předchozí výroční zpráva poskytla přehled postupů zpětného získávání nesprávně vyplacených prostředků v členských státech. Analýza příspěvků ukázala, že zpětné získávání nesprávně vyplacených prostředků formou započtení, které je obecně považováno za zrušení vzájemných pohledávek a dluhů, je, co se týče veřejných finančních prostředků, použitelné v převážné většině členských států. Započtení představuje velmi účinný prostředek pro zpětné získávání veřejných peněz, a proto bylo cílem dotazníků pro rok 2006 objasnit některé aspekty tohoto mechanismu. V zásadě všechny právní systémy umožňují provést započtení mezi dluhem a pohledávkou, které vyplývají ze stejného fondu Společenství[132]. To však neplatí v případě, že dluh a pohledávka vyplývají z různých fondů Společenství. V tomto případě uvádí možnost započtení pouze polovina členských států[133]. Co se týče záruční sekce EZOZF, je započtení mezi dluhem a pohledávkou, jež se týkají různých zemědělských odvětví, možné téměř ve všech právních systémech[134]. Co se týče strukturálních fondů a Fondu soudržnosti, je započtení obecně možné pouze v rámci téhož programu. Pouze v deseti členských státech[135] je umožněno provést započtení mezi různými programy. Deset členských států rovněž povoluje započtení mezi různými programovými obdobími[136]. Ve čtyřech členských státech je započtení možné i v případě, že zpětné získávání nesprávně vyplacených částek a platba nepocházejí od téže platební agentury[137]. Ve většině členských států je možné provést započtení mezi dluhem Společenství a vnitrostátní pohledávkou a naopak[138]. Několik členských států si vede statistiky o svých postupech zpětného získávání nesprávně vyplacených prostředků, které ohlásily Komisi v rámci této zprávy. Tyto statistiky ukazují, že několik členských států používá započtení pravidelně. Například v průběhu posledních tří let tak zpětné získávání nesprávně vyplacených prostředků formou započtení představovalo 75 až 90 % celkových zpětně získaných veřejných prostředků v oblasti zemědělství v Irsku, 73 až 94 % v odvětví prémií na zvířata ve Francii, zhruba 90 % v oblasti zemědělství v Rakousku, více než 50 % v oblasti zemědělství a 21 až 93 %, co se týče Evropského sociálního fondu, ve Švédsku[139]. Tyto údaje zahrnují i vnitrostátní finanční prostředky, ale značná část odpovídá evropským finančním prostředkům, jež byly zpětně získány tímto způsobem. V některých členských státech je započtení hojně používáno ke zpětnému získání evropských finančních prostředků, zatímco v dalších členských státech je používáno mnohem méně, ačkoli je to za určitých podmínek právně uplatnitelné. Kdykoli se k tomu naskytne příležitost, podporuje Komise používání tohoto nástroje, který je při zpětném získávání evropských finančních prostředků velice účinný. Pro zvýšení počtu případů, kdy je použito započtení, by bylo vhodné umožnit orgánům odpovědným za zpětné získávání nesprávně vyplacených prostředků, aby měly přístup do databází, a to zejména do databází ostatních platebních agentur a centrálních databází, jako tomu již je v některých členských státech[140].[pic][pic][pic] [1] Provádění článku 280 Smlouvy ES členskými státy v roce 2006, SEK(2007)930. [2] Statistická analýza nesrovnalostí, SEK(2007)938. [3] http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html. [4] Toto procento je počítáno na základě odhadů tradičních vlastních zdrojů souhrnného rozpočtu na rok 2006 a nikoli na základě účetních údajů. [5] Procento podezření na podvod v období 2000–2006 ze všech prostředků přidělených v průběhu tohoto období. [6] Co se týče předvstupních fondů, byla zohledněna poměrná hodnota za období 2000–2006. [7] Číselné údaje zveřejněné ve zprávě z roku 2005 byly aktualizovány. [8] V roce 2005 dosahoval počet tranzitních operací, jež byly schváleny se zpožděním, 2 313. V roce 2006 bylo zaznamenáno 1 381 případů. [9] Přesné odkazy na nařízení, jež jsou uvedena v této kapitole, se nacházejí v pracovním dokumentu příslušných útvarů nazvaném Statistické hodnocení nesrovnalostí, jak je zmíněno výše. [10] Výdaj je „nezpůsobilý“, pokud je použit, aniž by splňoval kritéria vymezená členskými státy, nebo pokud není uhrazen v souladu s předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy, které jsou platné v této oblasti. [11] Výdaj je „neoprávněný“, pokud je způsobilý, avšak chybí doklady, které k tomuto výdaji opravňují, nebo pokud jsou peníze použity k jiným než podporovaným účelům. [12] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html. [13] Sdělení o plánu integrovaného rámce vnitřní kontroly, KOM(2005)252. [14] Sdělení D. Grybauskaité Komisi po dohodě s předsedou Komise a s místopředsedou Kallasem, Vytváření účinného a vnitřně provázaného řízení rizik, SEK(2005)1327. [15] Jedná se o pravidla, která existují již několik let, ale stále se vyvíjejí. Například španělské orgány uvedly, že zákon o grantech z roku 2006 zavádí možnost uvalit trestněprávní sankci na osobu, která měla poskytnout záruku a neučinila tak. [16] Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248/1, 16.9.2002) naposledy pozměněné nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1995/2006 ze dne 13. prosince 2006 (Úř. věst. L 390, 30.12.2006). [17] Česká republika, Dánsko, Polsko, Finsko a Spojené království. [18] Veřejné zakázky: Irsko, Nizozemsko, Polsko a Spojené království. Granty a finanční podpora (včetně strukturálních fondů, Fondu soudržnosti, předvstupních programů a programů přechodného nástroje): Belgie, Česká republika, Malta, Nizozemsko, Polsko a Slovensko. Zemědělství: Irsko, Francie a Lucembursko. [19] Belgie, Dánsko, Německo, Irsko, Francie, Itálie, Litva, Lotyšsko, Malta, Nizozemsko, Rakousko, Polsko, Portugalsko, Slovinsko, Slovensko, Finsko, Švédsko a Spojené království. [20] Německo a Francie. Podle maltského práva mohou orgány požadovat vystavení záruky ze strany osoby, jejíž registrace k DPH může představovat zvláštní riziko. [21] Česká republika, Dánsko, Řecko, Španělsko, Francie, Itálie, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Rakousko, Polsko, Finsko, a Švédsko. V Portugalsku stanoví rozpočtový zákon z roku 2006, že hlavní dlužníci orgánu daňové správy mají být zveřejňováni. [22] Dánsko, Řecko (nepřímo), Francie, Litva, Nizozemsko, Finsko a Spojené království. [23] Řecko, Francie, Itálie, Litva, Lotyšsko, Rakousko, Polsko, Portugalsko a Finsko. [24] Česká republika, Dánsko, Řecko, Francie, Itálie, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Rakousko, Polsko, Portugalsko a Finsko. [25] KOM(97) 188 v konečném znění, Úř. věst. C 176, 10.6.1997. [26] Nařízení Komise (ES) č. 1875/2006 ze dne 18. prosince 2006, kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, Úř. věst. L 360, 19.12.2006. [27] Vylučovací systémy jsou správní sankční systémy, které spočívají ve vyloučení hospodářského subjektu, jenž se ocitl v situaci, která splňuje kritéria k vyloučení některých postupů či výhod, jako například účast na veřejné zakázce nebo zisk z grantu. Vyloučené subjekty jsou zapsány do databáze, jež je zpřístupněna vnitrostátním orgánům. [28] Po této schůzce sestavila organizace TI soubor doporučení pro zlepšení vylučovacího systému v rámci Komise a doporučení ohledně zavedení vylučovacího systému, který bude centrálně řízen na evropské úrovni, v souvislosti se souborem výdajů Společenství včetně finančních prostředků, jejichž řízení je sdílené. [29] Tato databáze bude vytvořena nejpozději do 1.ledna 2009. [30] Zpráva Komise Evropskému Parlamentu a Radě o používání nařízení (ES) č. 1469/95 (černá listina), KOM(2005) 520; SEK(2005) 1333, 20.10.2005. [31] Viz poznámka pod čarou 26. [32] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, Úř. věst. L 134, 30.4.2004. [33] Belgie, Česká republika, Estonsko, Irsko, Řecko, Španělsko, Maďarsko, Francie, Kypr, Lucembursko, Nizozemsko, Portugalsko, Finsko a Spojené království. [34] Dánsko, Slovinsko a Slovensko (daňové databáze). Německo, Itálie a Rakousko (databáze veřejných zakázek). Litva a Polsko (strukturální fondy a Fond soudržnosti). [35] Německo, Itálie, Rakousko, Polsko, Slovensko a Švédsko. [36] S výjimkou Polska. [37] Německo, Itálie, Litva, Rakousko, Slovensko a Švédsko. [38] Dánsko, Slovinsko, Slovensko a Švédsko. [39] Slovensko a Švédsko. [40] Slovinsko a Slovensko. [41] Dánsko, Slovinsko a Slovensko. [42] Slovinsko a Slovensko. [43] Dánsko a Slovensko. [44] Dánsko, Slovinsko a Švédsko. Na Slovensku je zápis do databáze i vymazání z databáze automatické. [45] Německo (Berlín), Itálie a Rakousko. [46] Strukturální fondy a Fond soudržnosti: Litva, Malta a Polsko. Zemědělství: Lotyšsko. [47] Litva, Lotyšsko a Polsko. [48] Polsko. [49] Lotyšsko. [50] Dánsko, Německo, Rakousko, Slovinsko a Švédsko. [51] Německo. Čl. 8 odst. 2 zákona o korupčním registru. [52] Polsko. [53] Litva a Lotyšsko. [54] Dánsko, Německo, Itálie, Litva, Lotyšsko a Švédsko. [55] Dánsko, Německo, Itálie, Lotyšsko a Švédsko. [56] Dánsko, Itálie a Lotyšsko. [57] Německo a Švédsko. [58] Dánsko, Německo (centralizované na úrovni spolkových zemí), Itálie, Litva, Malta, Rakousko, Polsko, Slovinsko a Švédsko. [59] Německo, Malta, Rakousko a Švédsko. [60] Dánsko (ve výjimečných případech), Itálie a Švédsko. [61] Německo, Irsko, Řecko, Španělsko, Itálie, Lotyšsko, Malta, Rakousko, Polsko, Portugalsko, Slovinsko, Slovensko a Švédsko. [62] Slovensko. [63] Rakousko. [64] Litva. [65] Malta. [66] Rakousko. [67] Slovensko. [68] Zpráva Komise Evropskému Parlamentu a Radě o používání nařízení (ES) č. 1469/95 (černá listina), KOM(2005) 520; SEK(2005) 1333, 20.10.2005. [69] KOM(2006) 194 v konečném znění. [70] Například v případě společné zemědělské politiky byly v roce 2006 zveřejněny informace o příjemcích v Belgii, Dánsku, Estonsku, Francii, Nizozemsku, Portugalsku, Španělsku, Slovinsku, Švédsku a Spojeném království. [71] http://ec.europa.eu/grants/beneficiaries_en.htm. [72] http://ec.europa.eu/public_contracts/beneficiaries_en.htm. [73] Sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému účetnímu dvoru: Akční plán Komise na zřízení integrovaného rámce vnitřní kontroly, KOM (2006) 9 a SEK(2006)49. Rámcem integrované kontroly je třeba rozumět systémy dodatečného a dostatečného dohledu a kontroly, aby bylo možné přiměřeně zaručit, že riziko chyb je správně řízeno na všech úrovních transakcí. [74] Stanovisko Evropského účetního dvora č. 2/2004 k modelu jednotného auditu, Úř. věst. C 107, 30.4.2004. [75] KOM(2006) 378 v konečném znění. [76] Viz také první zpráva o pokroku akčního plánu, KOM(2007)86 v konečném znění. [77] Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, 11.8.2005). [78] http://ec.europa/anti-fraud/programmes/index_fr.html. [79] KOM(2006)339. V době dokončení přípravy této zprávy nebyl návrh Radou a Parlamentem ještě přijat. [80] Článek 2 interinstitucionální dohody ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství o vnitřním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF), Úř. věst. L 136, 31.5.1999, s. 15. [81] „Každý úředník, který se při plnění nebo v souvislosti s plněním služebních povinností setká se skutečnostmi vyvolávajícími domněnku existence případné protiprávní činnosti poškozující zájmy Společenství, včetně podvodu nebo korupce, nebo chování souvisejícím s plněním služebních povinností, které může představovat závažné porušení služebních povinností úředníků Společenství, neprodleně informuje svého přímého nadřízeného nebo generálního ředitele, nebo považuje-li to za důležité, generálního tajemníka nebo osoby v obdobném postavení nebo přímo Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF).“ [82] Belgie, Česká republika (kde jsou tyto předpisy zahrnuty i v zákoníku práce), Estonsko, Řecko, Španělsko, Francie, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Rakousko, Polsko, Slovinsko a Slovensko. [83] Belgie, Estonsko, Španělsko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Rakousko, Polsko, Slovinsko a Slovensko. [84] Dánsko, Německo, Irsko, Kypr, Litva, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Finsko, Švédsko, Spojené království. [85] Španělsko. [86] Řecko a Švédsko. [87] Lotyšsko, Nizozemsko, Slovinsko. [88] Belgie (vlámský region), Irsko (v oblasti zemědělství) a Malta. Ve Švédsku se musí zaměstnanec nejvyššího auditního soudu povinně obrátit na oddělení interního auditu. [89] Dánsko, Litva („inspektor pro nesrovnalosti“), Maďarsko („osoba pověřená vyšetřováním nesrovnalostí v rámci instituce“), Rakousko (zaměstnanec pověřený otázkou boje proti korupci). [90] Dánsko, Itálie. [91] Francie, Itálie, Slovensko. V Řecku musí zaměstnanec, který odhalil protiprávní činnost, nahlásit tuto činnost přímo státnímu zastupitelství. [92] Lotyšsko, Malta, Polsko. [93] Nizozemsko, Portugalsko (disciplinární orgán). [94] Belgie. [95] Německo a Slovinsko. [96] Řecko, Itálie, Kypr, Lucembursko a Malta. [97] Litva (co se týče strukturálních fondů a Fondu soudržnosti). V Německu je tento systém zaveden v Dolním Sasku a v Hannoveru a v dohledné době se předpokládá zavedení podobného systému na celostátní úrovni. [98] Polsko. [99] Česká republika, Lotyšsko, Rakousko, Portugalsko a Spojené království. [100] Španělsko, Irsko. [101] Irsko. [102] Irsko a Finsko. [103] Belgie, vlámské společenství. [104] Dánsko a Lotyšsko. [105] Francie a Rakousko. [106] Česká republika, Lucembursko, Portugalsko, Slovinsko, Slovensko. [107] Nizozemsko. [108] Lotyšsko a Rakousko. [109] Návrh nařízení Evropského Parlamentu a Rady, kterým se mění nařízení (ES) č. 1073/1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF), KOM(2006)244 v konečném znění. [110] KOM(2004) 103 a 104. [111] KOM(2006) 866, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 515/97 o vzájemné pomoci mezi správními orgány členských států a jejich spolupráci s Komisí k zajištění řádného používání celních a zemědělských předpisů, Úř. věst. L 82, 22.3.1997. [112] CIS – Customs Information System, Celní informační systém. [113] World Customs Organization. [114] FIDE – Customs File Identification Database, Identifikační databáze celních kartoték. [115] Systém zaměřování kontejnerů EU. [116] KOM(2006) 473. [117] Kypr, Česká republika, Estonsko, Lotyšsko, Maďarsko a Švédsko. [118] Belgie, Německo, Řecko, Španělsko, Francie, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Portugalsko a Finsko. [119] S Rumunskem a Bulharskem, které se k dohodě připojily v březnu 2007, se tento počet zvyšuje na dvacet šest. [120] http://ec.europa/anti-fraud/programmes/pericles/2006/index_en.html. [121] Rozhodnutí Rady 849/2006 ze dne 20. listopadu 2006, kterým se mění a rozšiřuje rozhodnutí 2001/923/ES o akčním programu výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program Pericles). [122] Belgie a Dánsko ohledně odpovědnosti podnikatelů, Španělsko, co se týče solidární odpovědnosti seskupení podniků. [123] Belgie podepsala dohody s Běloruskem a Kongem, Portugalsko se Španělskem, Slovensko se Slovinskem, Albánií a Izraelem. [124] Rozhodnutí Komise 2006/678/ES ze dne 3. října 2006, Úř. věst. L 278, 10.10.2006, s. 24. [125] K(2006)4801. [126] Rozhodnutí Komise 2007/327/ES ze dne 27. dubna 2007, Úř. věst. L 122, 11.5.2007. [127] Rozhodnutí 2006/334/ES, 2006/554/ES a 2006/932/ES, Úř. věst. L 124, 11.5.2006, L 218, 9.8.2006 a L 355, 15.12.2006. [128] Rozhodnutí Komise K(2005)3702 a K(2006)2405, nezveřejněná v Úředním věstníku. [129] Jedná se o víceleté programy. Tento údaj nezahrnuje přímé projekty financované v rámci strukturálních fondů ani projekty spolufinancované Fondem soudržnosti. [130] Úř. věst. L 178, 12.7.1994. [131] Situace na základě údajů v databázi ECR ke dni 18.5.2007. [132] Některé členské státy uvádějí, že započtení je omezeno na odvětví zemědělství: Česká republika, Řecko, Lucembursko, Maďarsko a Malta. [133] Belgie (vlámská vláda), Dánsko, Německo, Irsko (mezi oběma sekcemi EZOZF, ale v praxi se nepoužívá), Španělsko, Francie (mezi oběma sekcemi EZOZF), Itálie, Nizozemsko, Polsko (když správu provádí tentýž subjekt), Portugalsko, Slovensko a Švédsko. [134] S výjimkou Estonska, Malty a Slovinska. V Rakousku je započtení možné, ale pouze v rámci téže platební agentury. [135] Belgie, Dánsko, Německo, Irsko, Španělsko, Itálie, Nizozemsko, Polsko, Portugalsko a Spojené království. [136] Belgie, Dánsko, Německo, Irsko, Španělsko, Itálie, Nizozemsko, Polsko, Finsko a Spojené království. [137] Belgie (vlámský region), Dánsko, Německo a Itálie. [138] To není možné v Řecku, Litvě, Lotyšsku, na Maltě, v Nizozemsku, Rakousku, ve Finsku, Švédsku a Spojeném království. V některých členských státech je tento typ započtení omezen na oblast zemědělství. Ve Slovinsku a na Slovensku je možné vymáhat částku, jež má připadnout do rozpočtu Společenství, prostřednictvím pohledávky vůči vnitrostátnímu rozpočtu, ale ne naopak. [139] Pro soubor statistik sdělených členskými státy viz SEK(2007)930. [140] Belgie (valonský region), Česká republika, Dánsko, Estonsko, Řecko, Francie, Itálie, Litva, Lotyšsko, Polsko, Švédsko a Spojené království.