Ve věci Achmea Soudní dvůr Evropské unie rozhodl, že rozhodčí doložky mezi investorem a státem v mezinárodních dohodách uzavřených mezi členskými státy Evropské unie jsou v rozporu se Smlouvami o EU, a v důsledku toho se nemohou po dni, kdy se poslední ze smluvních stran dvoustranné dohody o investicích uvnitř EU stala členským státem Evropské unie, uplatňovat. Na základě stejných zásad Soudní dvůr Evropské unie ve věci Komstroy rozhodl, že čl. 26 odst. 2 písm. c) ECT musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na spory mezi členským státem a investorem z jiného členského státu týkající se investice, kterou tento investor uskutečnil v prvním členském státě. Je obecně známo, že rozsudky Soudního dvora Evropské unie se použijí ex tunc. Ve věci PL Holdings Soudní dvůr Evropské unie zamítl žádost o časové omezení použití rozsudku Achmea. Ve věci Romatsa Soudní dvůr Evropské unie rozhodl, že jakýkoli rozhodčí nález uvnitř EU, včetně nálezu ICSID, vydaný v rozporu s těmito závěry, musí být zrušen, a proto nemůže být v žádném případě vykonán, aby oprávněným osobám umožnil získat náhradu škody, která jim byla přiznána.

Mezi Smlouvami a ECT, jak je vykládají některé rozhodčí soudy, tudíž existuje riziko rozporu, který by se v případě, že by jej potvrdily soudy třetí země, de facto změnil v právní konflikt, protože rozhodčí nálezy porušující právo EU by obíhaly v právních řádech třetích zemí.

V této souvislosti Komise předkládá návrh rozhodnutí Rady podle čl. 218 odst. 9 SFEU s cílem stanovit postoj, který má být jménem Unie zaujat na konferenci charty s cílem podpořit a schválit čtyři rozhodnutí týkající se modernizace ECT. Komise rovněž předkládá souběžný návrh rozhodnutí Rady podle čl. 101 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii, aby byl stejný postoj zaujat jménem EURATOMu.

EU a její členské státy se vždy domnívaly, že ECT se jako celek uvnitř EU neuplatňuje. Vzhledem k opačnému stanovisku rozhodčích soudů je nutné vyjasnit tento bod ve formální mezinárodní dohodě, aby se zamezilo případnému nebezpečí rozporu mezi ECT a smlouvami o EU. Cílem tohoto sdělení, které bylo vydáno současně s oběma návrhy Radě uvedenými v předchozím odstavci, je zahájit proces jednání o následné dohodě mezi členskými státy, Evropskou unií a EURATOMem o výkladu ECT, přičemž předběžný návrh takové dohody k jednání je připojen k tomuto sdělení jako jeho nedílná součást. Po ukončení jednání předloží Komise jménem Unie a EURATOMu návrh na uzavření následné dohody. Tato dohoda bude kodifikovat výklad EU a jejích členských států v samostatné smlouvě (což je možné vzhledem k dvoustranné povaze závazků), zatímco v rámci modernizace ECT bude v samotném textu a prostřednictvím doložky „pro větší jistotu“ zakotveno ujednání všech smluvních stran, že její článek 26 se neuplatňuje uvnitř EU. Oba prvky pomohou odstranit nejasnosti a eliminovat současná nebo budoucí rizika rozhodčího řízení uvnitř EU podle ECT s nezbytnou mírou právní jistoty.

Závěr

Komise se proto domnívá, že následná dohoda mezi členskými státy, Evropskou unií a EURATOMem o výkladu Smlouvy o energetické chartě představuje nejvhodnější nástroj, který mezinárodní právo nabízí k zamezení rizika rozporu mezi ECT a Smlouvami. Tato dohoda by měla zahrnovat zejména potvrzení, že ECT se nikdy neuplatňovala, neuplatňuje a nebude uplatňovat uvnitř EU, že ECT nemůže sloužit jako základ pro rozhodčí řízení a že se nepoužije ustanovení o skončení platnosti. Měla by rovněž stanovit povinnosti členských států v případě, že jsou zapojeny do rozhodčího řízení na základě žádosti podle článku 26 ECT. Vzhledem ke zpětnému účinku, který by taková následná dohoda měla, by se vztahovala i na probíhající spory.

Návrh takové dohody je přiložen k tomuto sdělení jako základ pro diskusi.