Usnesení Evropského parlamentu ke stavu regionální integrace na západním Balkánu



Úřední věstník 033 E , 09/02/2006 S. 0565 - 0573



P6_TA(2005)0131 Západní Balkán Usnesení Evropského parlamentu ke stavu regionální integrace na západním Balkánu Evropský parlament, - s ohledem na výroční zprávy Evropské komise o procesu stabilizace a přidružení pro jihovýchodní Evropu, - s ohledem na svá předchozí usnesení o zemích jihovýchodní Evropy a o procesu stabilizace a přidružení, a to zejména na usnesení ze dne 20. listopadu 2003 [1], - s ohledem na historickou návštěvu chorvatského premiéra v Srbsku a Černé Hoře dne 15. listopadu 2004 a na společné prohlášení, které bylo při této příležitosti podepsáno a v němž obě strany zdůrazňují své odhodlání vstoupit do Evropské unie a přání nalézt řešení zbývajících problémů, k nimž patří ochrana menšin, návrat srbských uprchlíků do Chorvatska a informace o Chorvatech, kteří jsou od války pohřešováni, - s ohledem své usnesení ze dne 17. listopadu 2004 o Evropské agentuře pro obnovu [2] a na otázky k ústnímu zodpovězení položené Radě (B6-0026/2004) a Komisi (B6-0025/2004), - s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu, A. vzhledem k tomu, že v roce 1999 zahájila EU proces stabilizace a přidružení se zeměmi západního Balkánu (Albánie, Bosna a Hercegovina, Chorvatsko, Srbsko a Černá Hora a Bývalá jugoslávská republika Makedonie) jako svůj hlavní příspěvek k Paktu stability, který vytváří strategický rámec vztahů těchto zemí s EU a zahrnuje současně navázání nových smluvních vztahů (dohody o stabilizaci a přidružení) a program pomoci (CARDS), B. vzhledem k tomu, že bilaterální vztahy doplňují multilaterální rámec rozvoje regionální spolupráce a dobrých sousedských vztahů jako základních podmínek pro konkrétní vyhlídky na členství, C. vzhledem k tomu, že zasedání Evropské rady v Soluni v roce 2003 výslovně uznalo evropské směřování zemí účastnících se procesu stabilizace a přidružení a jejich potenciál jako kandidátů na členství v EU, D. vzhledem k tomu, že tyto země dosáhly pokroku, ale že před nimi stojí ještě mnoho úkolů, než dokončí přechod k plně fungující demokracii a tržnímu hospodářství a než budou schopny zvládnout bližší připojení k EU; a že jakkoli je jejich evropské směřování nesporné, celkově bude další pokrok v tomto směru záviset na schopnosti těchto jednotlivých zemí dosáhnout výrazných posunů vpřed, E. vzhledem k tomu, že státní unie Srbska a Černé Hory, vytvořená z podnětu EU pro podporu procesu demokratických a hospodářských reforem a pro urychlení integrace země do EU, nesplňuje v současnosti očekávání a její parlament ve skutečnosti přestal od 3. března 2005 fungovat, F. vzhledem k tomu, že cílem činnosti EU musí být vytvoření demokratického Kosova nejen pro etnickou většinu, nýbrž pro všechny etnické skupiny, které v Kosovu žijí, a vzhledem k tomu, že současná i budoucí pomoc musí být založena na těchto principech; vzhledem k tomu, že výsledky tohoto úsilí jsou neuspokojivé; vzhledem k tomu, že situace v Kosovu a nedostatečná bezpečnost zbývajících příslušníků srbské komunity a jiných nealbánských komunit, zejména poté, co propuklo etnické násilí v březnu 2004, má rovněž nepříznivý dopad na situaci v Srbsku, G. vzhledem k tomu, že není vždy dodržována rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1244 (1999) týkající se návratu srbských a dalších uprchlíků do jejich měst v Kosovu, H. vzhledem k tomu, že velký počet vnitřních vysídlenců v Srbsku a Chorvatsku představuje další finanční zátěž pro obě země, I. vzhledem k tomu, že k nestabilitě v regionu přispívá přítomnost polostátních útvarů a jejich dosud nevyjasněný status, J. vzhledem k tomu, že současný institucionální rámec vzniklý na základě Daytonských dohod podrývá životaschopnost Bosny a Hercegoviny a brání evropské integraci; K. vzhledem k tomu, že ztroskotáním referenda v Bývalé jugoslávské republice Makedonii dne 7. listopadu 2004 byla připravena cesta pro plné uplatnění Ochridské dohody a zvýšilo se tempo evropské integrace, L. vzhledem k tomu, že nadcházející zahájení rozhovorů o přistoupení s Chorvatskem, jakmile budou splněny závazky vůči Mezinárodnímu trestnímu tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY), by mělo být považováno za pozitivní signál vyslaný všem zemím v regionu, pokud jde o jejich evropskou perspektivu, M. vzhledem k tomu, že Bývalá jugoslávská republika Makedonie také předložila žádost o vstup do EU a očekává, že časem získá stanovisko Komise, 1. zdůrazňuje, že v souladu s evropskou bezpečnostní strategií, která byla přijata v prosinci 2003, je západní Balkán regionem s nejvyšší prioritou pro EU a že budoucnost tohoto regionu je jednoznačně spojena s evropskou integrací, ale že tato budoucnost do značné míry závisí na samotných zemích tohoto regionu; 2. poznamenává, že politické vlastnictví a znalost technických mechanismů evropské integrace jsou důležitými prvky, ale že je nutno posílit příslušné instituce, zejména volené orgány (v zemích regionu), a uznává, že to bude vyžadovat značné množství dalších finančních prostředků; 3. vyjadřuje vážné znepokojení nad ekonomickou a sociální situací v regionu; zdůrazňuje, že řešení této zásadní otázky je jedním z hlavních předpokladů pro zajištění stabilního rozvoje těchto zemí; vyzývá vlády a EU, aby učinily ze sociálního a hospodářského rozvoje jednu z nejvyšších priorit; 4. připomíná, že na vrcholné schůzce hlav států Bosny a Hercegoviny, Chorvatska a Srbska a Černé Hory v červenci 2002 bylo přijato společné prohlášení o naplňování Daytonské dohody, o zachování zásady neměnnosti hranic, o podpoře návratu uprchlíků a o spolupráci při evropské integraci; 5. vítá bilaterální dohodu o ochraně menšin, kterou dne 15. listopadu 2004 uzavřelo Chorvatsko a státní unie Srbska a Černé Hory a v níž obě strany vyjádřily svou vůli uznat, že národnostní menšiny jsou pozitivním prvkem, který společnost obohacuje. Bosna a Hercegovina 6. konstatuje, že deset let po podepsání Daytonské dohody zůstávají nevyřešeny zásadní politické problémy, že země je rozdělena a politická stabilita je křehká; zastává názor, že jsou naléhavě třeba nové politické iniciativy založené na přístupu zdola nahoru a na účasti tří národů žijících v zemi jako sousedé v udržitelném míru; zdůrazňuje proto potřebu revize Daytonských dohod; 7. upozorňuje na priority, které je stále ještě třeba vyřešit: plná spolupráce s ICTY, otázky bezpečnosti, budování institucí, infrastruktura, dodávky energie; vítá rozhodnutí EU převzít operace k zachování míru po jednotkách SFOR, které řídí NATO, jejíž mandát skončil 2. prosince 2004, a v této souvislosti zdůrazňuje obrovský význam této dosud nejrozsáhlejší vojenské mise EU, která značně zviditelní EU v Bosně; bere na vědomí, že se tím EU stane hlavním mezinárodním činitelem v Bosně, který bude mít k dispozici nejen vojenské prostředky, ale i civilní nástroje, včetně hospodářské pomoci, obchodní výměny a politického dialogu; poukazuje na rozpory v postoji některých politických sil v Bosně a Hercegovině, které otevřeně podporují evropskou integraci, brání však nezbytným reformám nutným pro fungování státu; 8. vítá skutečnost, že EU je připravena vzít na sebe větší odpovědnost za stabilitu v Bosně a Hercegovině, než tomu bylo v minulosti; poukazuje na to, že největší vojenská mise EU EUFOR doplňuje policejní misi EU v Bosně a Hercegovině; zdůrazňuje proto, že převzetí operací SFOR na zachování míru, vedených dosud Severoatlantickou organizací, k němuž došlo v prosinci 2004, je deset let po Daytonském setkání velkou příležitostí pro další pokrok; bere na vědomí, že součástí mise jsou jak vojenské, tak politické složky; vyzývá Radu, aby zajistila co nejlepší koordinaci mezi různými aktéry a aby zajistila, že Evropský parlament bude dobře informován a bude dostávat o misi EUFOR konkrétní informace; 9. vítá činnost ředitelství pro evropskou integraci v rámci vlády Bosny a Hercegoviny; je si vědom pozitivních změn, ke kterým došlo; opakuje, že je důležité, aby orgány nadále pokračovaly v procesu reforem a obrátily svou pozornost k prioritám, kterými je například potírání korupce a organizované trestné činnosti, pátrání po válečných zločincích, kteří jsou dosud na svobodě, řešení velmi špatného stavu ospodářství, příliš vysoké náklady na udržení funkční státní správy a celkově nedostatečná administrativní kapacita; 10. lituje rozhodnutí Spojených států - které vstoupilo v platnost v červnu 2003 - udělit americkým občanům v Bosně imunitu, díky níž nemohou být stíháni Mezinárodním trestním soudem (ICC) v Haagu, poté, co jej uznal parlament Bosny a Hercegoviny; 11. vyzývá bosenské orgány, zejména vládu Srbské republiky, aby plně spolupracovaly s ICTY při stíhání osob obviněných z válečných zločinů, a pokud bude tento požadavek splněn, podpoří v budoucnu přizvání Bosny k účasti v programu Partnerství pro mír; zdůrazňuje, že nejvážnějším problémem zůstává skutečnost, že dosud nebyly potrestány osoby obviněné z válečných zločinů a že je obtížné dosáhnout jejich vydání, což brání usmíření národů a rozvoji vzájemné důvěry mezi nimi; vyzývá orgány Bosny a Hercegoviny na všech úrovních veřejné správy, občanskou společnost, pravoslavnou církev a všechny ostatní odpovědné činitele, aby vynaložily veškeré úsilí na to, aby Karadžić a Mladić byli postaveni před ICTY; v této souvislosti vítá, že policie Srbské republiky nedávno zatkla osm osob na základě místních zatykačů za válečné zločiny a že Rada přijala rozhodnutí zmrazit aktiva většího počtu osob obviněných z válečných zločinů; 12. je krajně pobouřen zjištěním, které učinili vědci z Programu OSN pro životní prostředí (UNEP), že vzorky vody a půdy odebrané v různých částech Bosny a Hercegoviny jsou kontaminovány ochuzeným uranem; vyjadřuje své znepokojení nad pasivitou ohledně doporučení UNEP, aby byly zamořené oblasti dekontaminovány; 13. vítá opětovné připojení elektrických generátorů v Bosně a Hercegovině, Chorvatsku, Bývalé jugoslávské republice Makedonii a Srbsku a Černé Hoře k západoevropskému systému UCTE, od něhož se tyto země odpojily v roce 1991; je přesvědčen, že opětovné sjednocení bosenského trhu, dříve rozděleného mezi Federaci a Srbskou republiku, napomůže hospodářskému zotavení Bosny; 14. uznává, že v Bosně a Hercegovině je dosud zapotřebí Úřadu vysokého představitele; požaduje větší transparentnost a kontrolu Evropského parlamentu, pokud jde o činnost a rozhodnutí tohoto úřadu, zejména s ohledem na plánovaný postupný přesun jeho činnosti na vlastní orgány Bosny a Hercegoviny; v této souvislosti žádá vysoké představitele, aby se zdržel přílišného využívání tzv. "bonnských pravomocí" vzhledem k tomu, že tento nástroj vlády zhoršuje možnost ustavení právního státu v Bosně a Hercegovině. 15. naléhavě žádá Komisi, aby podpořila politické síly v zemi při hledání konsensu o reformě politického rámce, uvedeného v Daytonské dohodě, aby bylo možno v Bosně a Hercegovině vybudovat účinně fungující správní struktury. Srbsko a Černá Hora 16. poukazuje na to, že příští dva roky budou klíčové pro státní unii v Srbsku a Černé Hoře, neboť nalezení řešení uspokojivého pro obě strany bude zásadním faktorem pro stabilitu v celém regionu; opakuje, že EU by měla být připravena pomoci Srbsku a Černé Hoře dospět k trvalému uspořádání, přičemž by měla zaujmout nestranný postoj, pokud jde o to, jak by tento vztah měl vypadat; 17. lituje, že Srbsko a Černá Hora stále nespolupracuje s ICTY, a vyzývá úřady, aby dále pokročily v reformě armády a policie a zvláště se přitom zaměřily na tajnou policii; vítá, že se k ICTY nedávno dostavili obvinění vysoce postavení váleční zločinci a očekává, že srbské orgány urychlí spolupráci s ICTY; 18. připomíná vládě Srbska a Černé Hory, že úcta k základním právům a svobodám včetně práv etnických a národnostních menšin je jedním z kodaňských kritérií a základní podmínkou pro další účast v procesu stabilizace a přistoupení, který může případně vést až k členství v EU; 19. bere na vědomí zjištění mise Evropského parlamentu do Vojvodiny vytvořené ad hoc a její zprávu o etnickém a sociálním napětí v této oblasti; připomíná srbským orgánům jejich odpovědnost za zajištění zákonnosti v celé zemi a pro všechny obyvatele; uznává schopnost Vojvodiny stát se vzorem pro zbytek Srbska při zajišťování mírového spolužití mezi různými etnickými skupinami a plném využívání regionálních a přeshraničních programů, které EU vytvořila a podporuje. Kosovo 20. vyzývá Evropskou komisi, aby urychleně dokončila práce v souvislosti se studií proveditelnosti, aby mohla být co nejdříve zahájena jednání o uzavření dohody o stabilizaci a přidružení s Evropskou unií; 21. je si vědom toho, že budoucí rozhodnutí o statutu Kosova budou mít politické důsledky pro Srbsko, a vyzývá proto Bělehrad a Prištinu, aby vedly dialog v duchu spolupráce s cílem nalézt konstruktivní řešení pro budoucnost Kosova; 22. vítá rozhodnutí bývalého kosovského ministerského předsedy Ramuše Haradinaje, že rezignuje a vydá se tribunálu ICTY; věří, se toto dobrovolné vydání se soudu poslouží jako příklad pro ostatní válečné zločince v regionu a zvýší respekt a pověst ICTY; 23. bere na vědomí výsledky nedávných voleb ( 23. října 2004), lituje však nízké volební účasti, zejména hromadného bojkotu těchto voleb ze strany srbské menšiny v Kosovu, a skutečnosti, že to jednoznačně ukazuje, jak hluboká a nezacelená jsou nepřátelství na tomto území; 24. uvědomuje si, že vyhodnocení zavádění norem bude zahájen v polovině roku 2005 s cílem rozhodnout o možnosti zahájení dialogu o budoucím statutu Kosova; 25. očekává, že Rada, zejména vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, a Komise budou spolu s OSN, USA, NATO a dalšími důležitými aktéry plně hrát svou roli při přípravě podmínek pro nadcházející rozhovory o budoucnosti Kosova; zdůrazňuje v tomto ohledu, že si všechny strany musejí plně uvědomovat, že celá tato oblast má společnou evropskou budoucnost; 26. vyzývá Radu a Komisi, aby převzaly vedoucí úlohu při přípravě jednání o konečném statutu a aby v zájmu urychlení tohoto procesu předem vyloučily tyto možnosti: - návrat k ústavnímu vztahu se Srbskem a Černou horou; - sjednocení s Albánií nebo jakýmkoli jiným státem nebo územím v tomto regionu; - rozdělení Kosova; 27. požaduje však, aby kosovské úřady přijaly rozhodná opatření pro zajištění bezpečnosti všech občanů Kosova; 28. uznává důležitost sledovacího mechanismu procesu stabilizace a přidružení (STM) jako prostředku podpory Kosova při strukturálních reformách, které odpovídají standardům EU, a přípravy na budoucnost Kosova v rámci Evropské unie; 29. zdůrazňuje, že více než pět let po konfliktu není známo, jaký osud postihl téměř 3500 obyvatel Kosova; vyzývá vládu Srbska, aby aktivně spolupracovala a poskytla veškeré informace týkající se pohřešovaných osob; rovněž vyzývá kosovské úřady, aby poskytly veškeré informace o 500 kosovských Srbech, kteří jsou stále nezvěstní; 30. vyzývá kosovské úřady, aby respektovaly práva srbské komunity, usnadnily návrat srbských a ostatních uprchlíků jiné než albánské národnosti, dodržovaly rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1244 (1999) a bojovaly proti organizovanému zločinu a obchodu s drogami s větším odhodláním. Albánie 31. je znepokojen tím, že politická atmosféra v Albánii je problematická, protože napětí uvnitř vládnoucí strany vyústilo v její rozštěpení; vyjadřuje politování nad neschopností albánské vlády účinně jednat; očekává od všech politických stran, že učiní konkrétní kroky pro zlepšení politického klimatu; 32. zdůrazňuje nutnost zlepšit fungování veřejné správy Albánie a bojovat proti svévolnému jednání úřadů; doporučuje, aby byla přijata širší opatření s cílem poskytnout prostředky nutné pro boj s korupcí, organizovaným zločinem, obchodováním s lidmi, zbraněmi a drogami a pro pokrok směrem k vytvoření nezávislého a výkonného soudnictví, zejména rozvoj fungující jurisdikce ve správním sektoru; 33. uvědomuje si, že vzhledem k roli, kterou musí Albánie hrát v boji proti organizované trestné činnosti, je klíčovým činitelem pro stabilizaci regionu; 34. je si vědom, že je ještě stále třeba učinit mnoho pro rozvoj hospodářství (např. čtvrtina obyvatel žije pod hranicí chudoby) a že je nutné bojovat s korupcí a zvýšit průhlednost; upozorňuje na obtížnou situaci v sektoru vzdělávání, zejména s ohledem na naléhavou potřebu zajistit rovné příležitosti, pokud jde o vzdělání dětí z celé země; 35. vyzývá albánskou vládu a albánské úřady, aby respektovaly práva řecké národnostní menšiny, a zdůrazňuje, že pokrok v jednáních o dohodě o stabilizaci a přidružení a evropská perspektiva Albánie přímo závisejí na dodržování lidských práv a práv menšin. Bývalá jugoslávská republika Makedonie 36. zastává názor, že plná účast Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na procesu evropské integrace bude přínosem nejen pro tuto zemi, ale také pro celý region; 37. vítá odpovědi vlády Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na dotazník Komise o politických a hospodářských otázkách a acquis EU; očekává, že Komise předloží své stanovisko ohledně žádosti Bývalé jugoslávské republiky Makedonie o členství v EU co nejdříve; zdůrazňuje, že získání statutu kandidátské země na Zasedání Evropské rady v prosinci 2005 povzbudí zemi k dosahování dalších výsledků v rámci procesu reforem a upevní stabilitu v regionu; 38. vítá úsilí, které vláda vyvinula při provádění decentralizačních reforem, které jsou součástí rámcové dohody podepsané v Ochridu v roce 2001; vítá výsledek referenda z listopadu 2004, které ukázalo, že evropské směřování země má podporu obyvatelstva a vytváří podmínky pro další reformy; zdůrazňuje, že snahám Bývalé jugoslávské republiky Makedonie o decentralizaci by se mělo dostat přiměřené podpory z programů EU, které by měly být dále "dekoncentrovány", aby k nim mohly svými odbornými znalostmi přispět i národní a místní orgány; 39. vyjadřuje politování nad tím, že místní volby konané na jaře 2005 zmařily podle pozorovatelů OBSE nesrovnalosti a vyzývá orgány Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, aby okamžitě přijaly nezbytná opatření k tomu, aby se volební praxe přiblížila požadavkům ODIHR (Úřadu pro demokratické instituce a lidská práva); 40. je toho názoru, že ztroskotání referenda o teritoriálním rozdělení umožní trvalé usmíření mezi dvěma hlavními etnickými skupinami tak, jak se uvádí v Ochridské dohodě, s cílem učinit Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii vzorem mírového soužití a přispět ke stabilizaci celého regionu; 41. je toho názoru, že různé orgány EU působící v Bývalé jugoslávské republice Makedonii by měly zlepšit koordinaci mezi sebou; v této souvislosti se domnívá, že by Komise měla hrát stěžejní roli při realizaci politik EU v této zemi; 42. domnívá se, že plná podpora ICC je základním prvkem spolupráce mezi EU a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie; zdůrazňuje v této souvislosti, že vzhledem k žádosti Bývalé jugoslávské republiky Makedonie o členství by se měla anulovat tzv. "výjimečná smlouva" uzavřená mezi Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie a USA v roce 2003; 43. s politováním konstatuje, že podle zpráv OBSE o místních volbách byly v řadě obcí pozorovány nesrovnalosti; vyzývá proto, aby se další úsilí v budoucnu zaměřilo na posílení volebních postupů, zejména na místní úrovni. Chorvatsko 44. vítá rozhodnutí přiznat Chorvatsku statut kandidátské země, které bylo přijato dne 18. června 2004 [3]; 45. bere na vědomí rozhodnutí Rady odložit zahájení vstupních rozhovorů s Chorvatskem, protože neexistuje společná shoda na tom, zda tato země plně spolupracuje s ICTY; 46. v této souvislosti vítá rozhodnutí Rady o schválení rámce pro jednání s Chorvatskem a vyzývá chorvatskou vládu, aby se vynasnažila dokázat, že plně spolupracuje s ICTY; domnívá se, že toto je základní zkouškou pro všechny země v oblasti a vyjadřuje svou plnou podporu obtížné práci, kterou vykonává ICTY; 47. vyzývá Chorvatsko, aby v dialogu se Slovinskem urovnalo zbývající spory o pohraničních oblastech, vyvarovalo se jednostranných akcí s cílem ohrozit stanovení slovinsko-chorvatských hranic a ovlivnit vymezení hranic bez dohody, a aby učinilo vše, co je v jeho silách, pro vytvoření podmínek pro návrat uprchlíků a pro jeho usnadnění; 48. bere na vědomí návštěvu chorvatského premiéra Sanadera v Bělehradu v listopadu 2004, první oficiální návštěvu tohoto druhu od rozpadu bývalé Jugoslávie; poukazuje na to, že premiér Sanader a srbskočernohorský prezident Marovič podepsali dohody o národnostních menšinách a o vědecko-technické spolupráci a že se shodli na tom, že k budoucnosti Chorvatska i Srbska a Černé Hory musí patřit členství v Evropské unii; 49. vyzývá úřady, aby učinily významné kroky pro usnadnění návratu uprchlíků a pro zajištění spravedlivých a účinných domácích soudů pro válečné zločiny; 50. naléhavě vyzývá Radu a Komisi, aby do Chorvatska co nejdříve vyslaly monitorovací pracovní skupinu, aby byly na příštím zasedání Rady k dispozici spolehlivé výsledky, na jejichž základě by bylo možno rozhodovat. Obecné body 51. vyzývá k lepší koordinaci akcí mezinárodního společenství v tomto regionu; poznamenává, že vzhledem k mnoha činitelům, kteří hrají roli v tomto regionu, je třeba vymezit/přerozdělit jejich pravomoci; zvláště upozorňuje na potřebu jednoznačného přerozdělení odpovědností/pravomocí Evropské agentury pro rozvoj a "dekoncentrovaných" delegací Evropské komise v tomto regionu; 52. vyzývá Radu a Komisi, aby vymezily jasnou cestovní mapu a přístupovou strategii pro země západního Balkánu k přesnějšímu vymezení strategie EU pro Balkán na několik následujících let a zejména s ohledem na zahájení přístupových jednání s Chorvatskem žádá, aby EU vyslala jednoznačný signál ostatním státům jihovýchodní Evropy; 53. poukazuje na to, že proces stabilizace a přidružení na západním Balkánu je nezbytným rámcem pro dané země na jejich cestě k členství v EU; 54. poukazuje na to, že by měla být posílena role procesu stabilizace a přidružení a dohod o stabilizaci a přidružení a že by EU měla vytvořit jasný program postupných kroků integrace; 55. vyzývá EU, aby podpořila všechny vlády v oblasti při vypracování dočasných národních plánů rozvoje, které by odpovídaly podmínkám EU, podobně jako tomu bylo v případě Turecka, a které by institucím umožnily vytvořit si dostatečné možnosti pro budoucí přijímání pomoci EU, zejména v oblasti rozvoje venkova, infrastruktury a lidských zdrojů; 56. poukazuje na to, že volnému obchodu mezi zeměmi jihovýchodní Evropy a trhem EU brání otázka pravidel původu, protože ve většině případů tyto země nepodepsaly celoevropskou dohodu o pravidlech původu; vyzývá Komisi, aby pomoc těmto zemím při vedení všech jednání a provádění nezbytných postupů stanovila jako svou hlavní prioritu; 57. konstatuje, že od roku 2002 neustále docházelo k podstatnému snižování finančních prostředků z rozpočtu vyčleněných na vztahy se západním Balkánem; a je rozhodnut v dalším finančním výhledu poskytnout této oblasti dostatečné finanční prostředky s přihlédnutím k zásadním úkolům, které před regionem stojí, k postupnému přechodu od fyzické rekonstrukce k vytváření institucí a poskytování předvstupní pomoci, a ke strategickému významu regionu pro Evropskou unii; 58. vzhledem k tomu, že je třeba, aby se pokrok na cestě regionu směrem k EU týkal celé společnosti, zejména tvůrců veřejného mínění, vyzývá Radu a Komisi, aby urychleně přijaly opatření na posílení spolupráce v oblasti hraničních kontrol jako součásti širší strategie pro region spadající pod spravedlnost a vnitřní věci, jejíž součástí by měla být studie o dopadech postupného zmírňování vízové povinnosti pro země v regionu, kterou vypracuje Komise a jejíž závěry by měly být předloženy do konce roku 2005; studie by se měla zaměřit zvláště na otázku, jak usnadnit pohyb studentů, zástupců nevládních organizací, ekonomických subjektů a zástupců politických institucí a podnikatelů; 59. vyzývá orgány v těchto zemích k vynaložení většího úsilí, aby se před jejich soudy dostaly všechny osoby odpovědné za válečné zločiny nehledě na etnický původ obětí a pachatelů a aby tak učinily v souladu s mezinárodně uznávanými normami pro spravedlivý soud a ve spolupráci s ICTY; 60. zdůrazňuje, že země tohoto regionu mohou samy učinit mnoho pro to, aby napomohly dalšímu pokroku na cestě k integraci do EU, a to splněním následujících podmínek: - spolupráce s ICTY; - provádění účinné politiky pro návrat uprchlíků a vysídlených osob; - dodržování lidských práv a práv menšin; - provádění aktivních politik namířených proti korupci, organizovanému zločinu, obchodování s lidmi, zbraněmi a drogami; - účinná hospodářská spolupráce; 61. vítá sofijskou deklaraci o Desetiletí romské integrace a žádá Komisi, aby rozhodujícím způsobem podpořila úsilí zemí tohoto regionu o zlepšení situace romského obyvatelstva; 62. poznamenává, že jedním z klíčových cílů politiky EU by měl být systematický a postupný přesun úkolů spojených s prováděním a řízením pomoci EU, vyšší zapojení místních a národních orgánů a postupné zvyšování účasti občanské společnosti a demokratických sil, jakmile pro to budou mít dotyčné země dostatečný potenciál; 63. žádá Komisi, aby nyní zapojila orgány zemí přímo do systému finančního řízení pomoci EU, jak se uvádí v programu CARDS; 64. vyzývá všechny země v regionu ke společnému úsilí o koordinaci regionální infrastruktury, protože pokrok v této oblasti má zásadní význam pro hospodářskou integraci regionu; 65. lituje, že stále v plném rozsahu nedošlo k návratu uprchlíků a vnitřních vysídlenců v regionu; 66. je nadále vážně znepokojen hromadným odchodem mladých lidí a odlivem mozků z tohoto regionu a mírou chudoby a nezaměstnanosti, které spolu vzájemně souvisejí; 67. poznamenává, že minová pole na Balkáně jsou stále vážnou překážkou pro rozvoj a integraci regionů jihovýchodní Evropy a že ačkoli se v minulých letech podařilo učinit v této věci mnoho, je třeba v zemích tohoto regionu pokračovat v činnosti v rámci akce EU pro odstraňování nášlapných min, aby bylo dosaženo cíle Ottawské úmluvy vyhlásit do roku 2010 oblasti bez nášlapných min; 68. zastává názor, že rozvoj a podpora skutečné občanské společnosti je nezbytným faktorem pro posilování demokratických institucí a pro přípravu cesty k dokonalému usmíření mezi stranami; 69. vyzývá Komisi, aby se i nadále snažila podporovat země tohoto regionu v jejich úsilí o to, aby se jejich multietnické dědictví plně odráželo ve vzdělávacích systémech a aby zajistila, že se tyto země mohou účastnit vzdělávacích výměnných programů Evropské unie; 70. důrazně žádá Komisi, aby předložila konkrétní projekt na vytvoření oblastí s větší svobodou pohybu mezi sousedícími regiony, což povede k rozvoji přeshraniční a regionální spolupráce; 71. důrazně žádá Komisi, aby propagovala a podporovala vytváření partnerských programů na úrovni obcí a podporovala všechny činnosti zaměřené na usnadnění vzájemných kontaktů mezi různými činiteli v EU a v zemích, které se účastní procesu stabilizace a přidružení; 72. navrhuje, aby EU ve spolupráci s OSN hrála rozhodující úlohu při vytváření platformy pro bezodkladné zahájení dialogu mezi všemi příslušnými politickými činiteli o statutu Kosova a těší se na hmatatelné výsledky těchto rozhovorů; 73. důrazně žádá země západního Balkánu, aby přijaly a uplatnily Kodex EU o vývozu zbraní; 74. vyzývá Komisi a Agenturu pro obnovu, aby nadále podporovaly obsáhlý proces hledání pravdy a usmíření, který doplňuje soudní procesy a který by měl zapojovat občanskou společnost, politické činitele a osobnosti kulturního života a vytvořit základ trvalého míru a stability v regionu; domnívá se, že proces usmíření se musí zaměřovat především na mladé lidi a měl by zahrnout důkladnou revizi školních učebnic a osnov pro výuku dějepisu; * * * 75. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a kandidátských zemí, všem vládám a parlamentům v regionu, zvláštnímu koordinátorovi EU pro Pakt stability pro jihovýchodní Evropu, zvláštním zástupcům EU v regionu, zvláštnímu zástupci OSN v Kosovu, OBSE a Radě Evropy. [1] Úř. věst. C 87 E, 7.4.2004, s. 521. [2] P6_TA(2004)0056. [3] Viz závěry Rady, 17.- 18. června 2004 (10679/2/04 REV 2). --------------------------------------------------