Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se zřizuje program registrovaných cestujících (RTP) /* COM/2013/097 final - 2013/0059 (COD) */





DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU · Odůvodnění a cíle návrhu EU se aktivně zabývá potenciálem nových technologií v oblasti integrované správy hranic od roku 2008, kdy Komise vydala sdělení s názvem „Příprava dalších kroků v oblasti správy hranic v Evropské unii[1]“. V tomto sdělení navrhla vytvoření programu registrovaných cestujících (Registered Traveller Programme, program RTP), který zjednoduší překračování hranic často cestujícím osobám z třetích zemí, jež prošly předběžnou bezpečnostní prověrkou. Program RTP byl schválen ve Stockholmském programu[2], který přijala Evropská rada v prosinci 2009. V červnu 2011 vyzvala Evropská rada k „uspíšení práce týkající se otázky ‚inteligentních hranic‘“. Jako první reakci na tuto výzvu vydala Komise dne 25. října 2011[3] sdělení o možnostech zavedení systému vstupu/výstupu a programu RTP. V zájmu fungování obou nových systému se tento návrh předkládá spolu s návrhem na zřízení systému vstupu/výstupu a s návrhem na změnu kodexu Společenství o pravidlech upravujících kontroly na hraničních přechodech na vnějších hranicích a ostrahu na vnější hranici (Schengenský hraniční kodex)[4]. Ke každému systému se předkládá posouzení dopadů. Tímto návrhem nejsou dotčeny celní kontroly, tj. kontrola zboží. · Obecné souvislosti Za účelem stanovení podmínek, kritérií a podrobných pravidel pro kontroly na hraničních přechodech na vnějších hranicích a ostrahu na vnější hranici byl dne 15. března 2006 přijat Schengenský hraniční kodex. Podle článku 7 tohoto kodexu podléhají kontrolám na vnějších hranicích všechny osoby. Za běžných okolností se státní příslušníci třetích zemí kontrolují důkladně, naproti tomu u občanů EU a osob požívajících právo na volný pohyb se provádějí jen kontroly minimální[5]. Pravidla platná pro státní příslušníky třetích zemí však lze popsat jako velmi univerzální, neboť stejné kontroly se provádějí bez ohledu na případné rozdíly v míře rizika, jakou představují různí cestující nebo četnost jejich cest. Existující právní předpisy totiž neumožňují výjimku ze zásady důkladných hraničních kontrol, pokud se nejedná o kategorie státních příslušníků třetích zemí, které jsou vyjmenovány v Schengenském hraničním kodexu nebo v nařízení o malém pohraničním styku[6] (např. hlavy států, přeshraniční pracovníci a obyvatelé pohraničních oblastí). Uvedených výjimek může využívat jen velmi málo osob překračujících vnější hranici: přibližně dva miliony, tj. 0,2 % všech cestujících. Toto číslo se pravděpodobně příliš nezmění, lze pouze předpokládat mírné zvýšení vzhledem k vyššímu využívání malého pohraničního styku. Do konce roku 2010 vydaly členské státy 110 000 povolení pro malý pohraniční styk. Schengenský hraniční kodex ukládá pohraniční stráži povinnost zjistit při každém vstupu státního příslušníka třetí země, zda tato osoba splňuje všechny požadavky pro vstup do EU (účel pobytu v EU, dostatek finančních prostředků k obživě a záměr vrátit se do země původu). K tomu slouží pohovor s cestujícím a kontrola potřebných dokladů, např. potvrzení o rezervaci ubytování a zpátečním letu nebo cestě trajektem či vlakem. Pohraniční stráž též sleduje délku povoleného pobytu v schengenském prostoru, což se nyní provádí kontrolou razítek v cestovním dokladu. Vzhledem k předpokládanému nárůstu pohybu cestujících na vnějších hranicích je třeba nabídnout často cestujícím osobám z třetích zemí při hraniční kontrole možnost jiného postupu, aby se místo důrazu na zemi původu začal postupně klást důraz na osoby samotné. V praxi by měl program RTP fungovat na hranici následovně: Registrovaný cestující obdrží token ve formě strojově čitelné karty obsahující pouze jedinečný identifikátor (tj. číslo žádosti), který na hranici při příjezdu a odjezdu sejme automatizovaná brána. Brána přečte token, cestovní doklad (případně číslo vízového štítku) a otisky prstů cestujícího, které se porovnají s otisky uloženými v centrálním registru a jiných databázích, včetně vízového informačního systému (VIS) obsahujícího údaje držitelů víz. Proběhnou-li všechny kontroly úspěšně, cestující projde automatizovanou branou. V případě problému je cestujícímu nápomocen příslušník pohraniční stráže. Zjednoduší se i překračování hranic během manuálních hraničních kontrol, protože pohraniční stráž nebude muset klást registrovanému cestujícímu „dodatečné“ otázky po cíli cesty a dostatečných prostředcích na obživu. Podmínkou výše popsaných, plně automatizovaných hraničních kontrol registrovaných cestujících je zřízení systému vstupu/výstupu (Entry/Exit System, systém EES) buď s využitím biometrických údajů, nebo bez nich. Systém, určený pro krátkodobé pobyty, má zaznamenávat vstupy a výstupy státních příslušníků třetích zemí na vnějších hranicích. Umožnil by tak zrušit povinnost razítkovat cestovní doklady stanovenou Schengenským hraničním kodexem, jelikož by nahradil ruční razítkování automatickým zaznamenáváním pobytu a výpočtem jeho délky. Po zrušení této povinnosti by bylo na vnější hranici povinné nahlížení do systému EES s cílem zajistit, aby státní příslušník třetí země nepřekročil právní nárok na pobyt v schengenském prostoru. Nahlédnutí by se mohlo provádět automaticky, prostřednictvím strojově čitelné zóny cestovního dokladu nebo s využitím otisků prstů. Program RTP ve spojení se systémem EES podstatně zlepší řízení a kontrolu toků cestujících na hranici, jelikož prohloubí kontroly, ale zároveň předběžně prověřeným, často cestujícím osobám z třetích zemí zrychlí překračování hranic. Legislativní finanční výkaz připojený k tomuto návrhu vychází ze studie nákladů na systém EES a na program RTP, kterou provedl externí dodavatel. S ohledem na výše uvedené je cílem tohoto návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady: – stanovit postupy a podmínky pro účast v programu RTP, – vymezit účel, funkce a povinnosti systému token-centrální registr[7] jakožto systému pro uchovávání údajů registrovaných cestujících a – svěřit Evropské agentuře pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva[8] (dále jen „agentura“) odpovědnost za vývoj a provozní řízení centrálního registru a definování technických specifikací tokenu. Toto nařízení představuje základní předpis právního rámce pro program RTP. Právní rámec doplňuje novela Schengenského hraničního kodexu, předkládaná souběžně s tímto návrhem, jež je nezbytná pro usnadnění překračování hranic státním příslušníkům třetích zemí. Zároveň se předkládá i návrh nařízení o systému vstupu/výstupu, jenž zaznamenává vstupy a výstupy státních příslušníků třetích zemí. · Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1931/2006, kterým se stanoví pravidla pro malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států a mění Schengenská úmluva Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008 o Vízovém informačním systému (VIS) a o výměně údajů o krátkodobých vízech mezi členskými státy (nařízení o VIS) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1077/2011, kterým se zřizuje Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva 2. KONZULTACE SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ · Konzultace se zúčastněnými stranami Konzultace se zúčastněnými stranami je popsána v doprovodném posouzení dopadů. · Posouzení dopadů První posouzení dopadů[9] bylo provedeno v roce 2008 při přípravě sdělení Komise o této otázce, druhé posouzení bylo dokončeno v roce 2013[10]. První posouzení, které analyzovalo možnosti politiky a jejich nejpravděpodobnější dopad, dospělo k závěru, že by měl být zaveden program RTP pro státní příslušníky třetích zemí. V druhém posouzení se na základě konzultace a předběžného rozboru analyzovaly hlavní možnosti zavedení tohoto programu. Po rozboru možností a jejich variant se jako nejvhodnější možnost, která zaručí plynulý tok cestujících na vnějších hranicích, aniž by ohrozila bezpečnost v EU, ukázal zpoplatněný program registrovaných cestujících pro často cestující státní příslušníky třetích zemí, kteří prošli předběžnou kontrolou i předběžnou bezpečnostní prověrkou. Jejich údaje (biometrické údaje, alfanumerické údaje a jedinečné identifikační číslo) budou uloženy v centrálním registru a jedinečný identifikátor (číslo žádosti) bude uchováván v tokenu. Tato možnost minimalizuje potřebu pracovat s osobními údaji v celoevropském informačním systému, neboť pohraniční stráž při kontrole v první linii do žádných osobních údajů nahlížet nebude. Zároveň se předchází hlavním bezpečnostním nedostatkům, které by měl systém založený pouze na tokenech. Aby byla u upřednostňované možnosti zajištěna odpovídající ochrana údajů, bude nezbytné uplatňovat stejná pravidla ochrany údajů, jaká platí pro systém VIS, a zachovat status quo, včetně uchovávání informací pouze po dobu pěti let. Osobní údaje uložené v centrálním registru (biometrické a alfanumerické údaje obsažené v žádostech) by se měly uchovávat jen po dobu nezbytně nutnou pro účely programu RTP. Uchovávání údajů po dobu nejvýše pěti let je žádoucí, aby bylo možno údaje z předchozích žádostí využít pro posuzování následných žádostí o účast v programu RTP, pro obnovení účasti v tomto programu a pro opakované použití otisků prstů uložených v registru (59 měsíců). Díky uchovávání údajů po dobu pěti let by se účast v programu RTP mohla povolit na pět let bez nutnosti podat novou žádost. Účast v programu RTP by měla být napoprvé povolena na jeden rok. Bez nové žádosti by se mohla prodloužit na dva roky a následně o další dvě léta. Po uplynutí pěti let by bylo třeba podat novou žádost pro obnovení účasti. Tato doba je shodná s dobou platnosti víz pro více vstupů (nejvýše pět let). Údaje držitelů těchto víz se ve VIS uchovávají také pět let. V zájmu správného ověření totožnosti registrovaného cestujícího na hraničním přechodu na vnější hranici by se v centrálním registru měly uchovávat otisky čtyř prstů. Uchovávání otisků čtyř prstů zabezpečí dostatek údajů za všech okolností, objem údajů se ale přitom udržuje na přijatelné úrovni. Uchovávání otisků jen jednoho či dvou prstů by mohlo působit problémy jak cestujícím, tak orgánům hraniční kontroly na vnějších hranicích, jelikož otisky mohou být rozmazané, zkreslené či jen částečné. Pro program RTP je to obzvlášť důležité, protože účast lze povolit na pět let a stejné otisky prstů lze znovu použít (59 měsíců), pokud registrovaný cestující podá novou žádost. Pohraniční stráž by mohla nahlížet do centrálního registru pouze v těchto případech: posuzování žádosti, zrušení či prodloužení účasti v programu RTP, ztráta či krádež tokenu, nebo pokud se vyskytne jiný problém, když registrovaný cestující překračuje hranici. Při hraniční kontrole by pohraniční stráž obdržela z centrálního registru pouze informaci, zda existuje shoda či nikoli. Upřednostňovaná možnost tudíž vhodně vyvažuje bezpečnost, usnadnění přechodu hranic a ochranu údajů. V zájmu snadné účasti v programu RTP by státní příslušníci třetích zemí měli mít možnost podat žádost o účast v tomto programu na konzulátu každého členského státu či na jakémkoli hraničním přechodu na vnější hranici. To zaručí vyšší počet účastníků programu, a tak pomůže členským státům při řízení pohybu cestujících na vnějších hraničních přechodech. Kritéria pro posuzování žádostí by měla být stejná jako u vydávání víz pro více vstupů, ale žádosti podané rodinnými příslušníky občanů Unie se budou posuzovat podle stejných kritérií jako u jejich žádostí o vstupní vízum. Je na vůli členských států, zda na svých hraničních přechodech na vnější hranici instalují a budou využívat systémy automatizované hraniční kontroly. Je zjevné, že registrovaným cestujícím nejvíce zjednoduší překračování hranic kombinace prověřovacích kritérií shodných s kritérii pro udělování víz pro více vstupů a plně automatizované hraniční kontroly. Zároveň bude zachována vysoká úroveň bezpečnosti a dodržována základní práva. Tento přístup je také levnější než přísnější prověřování a poloautomatizovaná hraniční kontrola. Plná automatizace by byla nákladově efektivním nástrojem zejména na nejrušnějších hraničních přechodech, kde se již dnes objevují fronty a problémy s kapacitou. Každý členský stát by však u jednotlivých hraničních přechodů musel posoudit, zda systém automatizované hraniční kontroly zvýší jejich průchodnost, a zda by se tak cestujícím zkrátil čas potřebný pro překročení hranice, uvolnily lidské zdroje a zda by tento členský stát získal nástroj k řízení narůstajícího pohybu cestujících. Překračování hranice by se mělo státním příslušníkům třetích zemí, kterým byla povolena účast v programu RTP, zjednodušit na všech hraničních přechodech na vnější hranici bez ohledu na to, zda jsou na těchto přechodech využívány prostředky automatizované hraniční kontroly. Pro spolehlivou kontrolu žadatelů bude nezbytné zpracovávat biometrické údaje (otisky prstů) v centrálním registru a kontrolovat tyto biometrické údaje na hraničních přechodech na vnější hranici[11]. Výbor pro posuzování dopadů přezkoumal návrh posouzení dopadů a 14. března 2012 vydal stanovisko. Doporučení, jak zlepšit situaci, byla v konečném znění zprávy zohledněna. Byly provedeny tyto změny: byl zdokonalen a vyjasněn základní scénář, rozšířila se definice problému včetně zkušeností s vývojem jiných rozsáhlých IT systémů, se systémy automatizované hraniční kontroly a s vnitrostátními programy RTP prováděnými členskými státy a státy mimo EU, zlepšily se odkazy na přílohy a na posouzení dopadů z roku 2008, byly co nejšířeji popsány názory zúčastněných stran s přihlédnutím k jejich poměrné obecnosti, byly popsány podrobněji metody pro výpočet nákladů, důkladněji byly vyloženy očekávané náklady a přínosy pro různé zúčastněné strany, podrobněji byla popsána změna využití pohraniční stráže v důsledku očekávaného zvýšení pohybu cestujících a v neposlední řadě bylo posouzení dopadů doplněno o jasné shrnutí stanovisek evropského inspektora ochrany údajů. 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU · Shrnutí navrhovaných opatření Je nutno definovat účel a funkce programu registrovaných cestujících, včetně systému token- centrální registr a souvisejících povinností. Agentuře pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva je také třeba udělit mandát k vývoji, vytvoření a operačnímu řízení centrálního registru a k definici technických specifikací tokenu na základě předchozí definice provozních požadavků. Dále se musí stanovit postup a podmínky pro posuzování žádostí o účast v programu RTP a pro uchovávání údajů o registrovaných cestujících. Jednotlivé články jsou podrobně vysvětleny v samostatném pracovním dokumentu útvarů Komise. · Právní základ Právním základem tohoto nařízení je článek 74 a čl. 77 odst. 2 písm. b) a d) Smlouvy o fungování Evropské unie. Ustanovení čl. 77 odst. 2 písm. b) a d) jsou vhodným právním základem pro vymezení dalších opatření týkajících se překračování vnějších hranic členských států a pro vypracování norem a postupů, které mají členské státy při kontrolách osob na těchto hranicích dodržovat. Článek 74 je vhodným právním základem pro zřízení programu RTP, jeho provoz, pro výměnu informací mezi členskými státy a pro zajištění spolupráce příslušných orgánů členských států i těchto orgánů a Komise v oblastech upravených v hlavě V Smlouvy. · Zásada subsidiarity Podle článku 74 a čl. 77 odst. 2 písm. b) a d) Smlouvy o fungování Evropské unie má Unie pravomoc přijímat opatření pro zajištění kontroly osob a účinného dohledu nad překračováním vnějších hranic členských států. Stávající pravidla EU pro překračování vnějších hranic členských států je nutné změnit, aby se zohlednil nárůst pohybu cestujících i možnosti nabízené novými technologiemi. Je proto třeba vytvořit společný režim v podobě harmonizovaných pravidel, který zjednoduší překračování hranic registrovaným cestujícím, bude platit na všech vnějších hraničních přechodech, zamezí opakovanému prověřování těchto cestujících, ale nesníží bezpečnost. Cílů tohoto návrhu tedy nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států. · Zásada proporcionality Podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii nepřekročí činnost Unie rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů Smlouvy. Forma zvolená pro toto opatření EU musí umožnit, aby návrh dosáhl daného cíle a opatření mohlo být provedeno co nejúčinněji. Navrhovaná iniciativa dále rozvíjí schengenské acquis s cílem zajistit, aby se společná pravidla týkající se vnějších hranic uplatňovala stejně ve všech členských státech. Návrh je tedy v souladu se zásadou proporcionality. · Volba nástrojů Navrhované nástroje: nařízení. Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu/těchto důvodů: Tímto návrhem se stanoví jednotná pravidla pro hraniční kontroly na vnějších hranicích platná ve všech členských státech . Proto lze jako právní nástroj zvolit pouze nařízení. · Základní práva Navrhované nařízení může mít dopad na základní práva, zejména na ochranu osobních údajů (článek 8 Listiny základních práv EU) a právo na účinnou právní ochranu (článek 47 Listiny). Návrh obsahuje záruky, zejména v článcích 15 a 16 (zamítnutí či zrušení účasti v programu RTP), které poskytují právo na účinnou právní ochranu, a v článcích 48 a 49 (právo na informace, přístup, opravu a vymazání údajů použitých pro účely tohoto nařízení), které rovněž obsahují právo na účinnou právní ochranu podle článku 51. 4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY V návrhu příštího víceletého finančního rámce předloženém Komisí se v období 2014–2020 u Fondu pro vnitřní bezpečnost počítá se 4,6 miliardy EUR. V návrhu je vyčleněno 1,1 miliardy EUR jako orientační částka na vývoj systému EES a programu RTP. Předpokládá se, že náklady na vývoj bude třeba vynakládat až od roku 2015[12]. Tato finanční podpora by kromě nákladů na centrální prvky po celé období víceletého finančního rámce (náklady na vývoj i provoz na úrovni EU) pokryla v rámci dostupných zdrojů i náklady na vývoj vnitrostátních prvků obou systémů v členských státech. Díky této finanční podpoře vnitrostátních nákladů na vývoj by nedošlo k ohrožení či zpoždění projektu z důvodu obtížné hospodářské situace na úrovni členských států. Součástí této podpory je částka 145 milionů EUR na vnitrostátní náklady v souvislosti s hostingem informačních systémů, s prostory pro umístění zařízení pro koncové uživatele a s prostory pro kanceláře pracovníků. Podpora také zahrnuje částku 341 milionů EUR určenou na vnitrostátní náklady na údržbu, například na hardwarové a softwarové licence. Po uvedení nových systémů do provozu by budoucí provozní náklady mohly nést členské státy ze svých programů. Navrhuje se, aby na provozní náklady IT systémů na podporu řízení migračních toků přes vnější hranice Unie mohly členské státy použít 50 % přídělů z vnitrostátních programů. Tyto náklady mohou zahrnovat náklady na řízení VIS, SIS a nových systémů zřízených v daném období, náklady na zaměstnance, náklady na služby nebo pronájem zabezpečených prostor apod. Budoucí nástroj by tak v případě potřeby zajistil nepřetržité financování. Náklady na automatizaci se budou výrazně lišit podle počtu vybudovaných automatizovaných bran. 5. DALŠÍ INFORMACE · Účast Tento návrh vychází ze schengenského acquis, jelikož se týká překračování vnějších hranic. Ve vztahu k jednotlivým protokolům a dohodám s přidruženými zeměmi je proto nutno uvážit níže uvedené důsledky. Dánsko: V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání opatření Rady navrhovaných podle hlavy V části třetí Smlouvy o fungování EU. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, mělo by se Dánsko rozhodnout v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu. Spojené království a Irsko: Podle článků 4 a 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie a podle rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis, se Spojené království a Irsko nepodílí na přijímání nařízení o programu registrovaných cestujících, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Island a Norsko: Použijí se postupy stanovené v dohodě o přidružení uzavřené Radou a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, neboť tento návrh vychází ze schengenského acquis, jak je definováno v příloze A k této dohodě[13]. Švýcarsko: Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[14]. Lichtenštejnsko: Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[15]. Kypr: Toto nařízení představuje akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003. Bulharsko a Rumunsko: Toto nařízení představuje akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005. 2013/0059 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY, kterým se zřizuje program registrovaných cestujících (RTP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 74 a čl. 77 odst. 2 písm. b) a písm. d) této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise[16], po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[17], s ohledem na stanovisko Výboru regionů[18], po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1) Hraniční kontroly musí zajistit vysokou úroveň bezpečnosti a zároveň co nejvíce zkrátit čekací doby. Vzhledem k rostoucímu pohybu cestujících na vnějších hranicích je třeba nalézt nová řešení splňující uvedené cíle. Výraznější odstupňování hraničních kontrol umožní členským státům provádět zjednodušené kontroly státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou hodnoceni jako málo rizikoví. (2) Občané EU mohou využívat systémy automatizované hraniční kontroly, které prokázaly, že účinně zrychlují hraniční kontroly. V zájmu zkrácení čekací doby a zajištění vysoké úrovně bezpečnosti by možnost využívat tyto systémy měli dostat i státní příslušníci třetích zemí. (3) Ve svém sdělení ze dne 13. února 2008[19] nazvaném „Příprava dalších kroků v oblasti správy hranic v Evropské unii“ Komise nastínila, že je nezbytné v rámci evropské strategie integrované správy hranic vytvořit program registrovaných cestujících (Registered Traveller Programme, dále jen „program RTP“) pro často cestující osoby z třetích zemí a zavést automatizovanou hraniční kontrolu s cílem usnadnit překračování vnějších hranic. (4) Evropská rada na svém zasedání ve dnech 19. a 20. června 2008 zdůraznila, že je důležité nadále pracovat na rozvoji evropské strategie integrované správy hranic, včetně lepšího využívání moderních technologií v zájmu zlepšení správy vnějších hranic. (5) Ve svém sdělení ze dne 10. června 2009 nazvaném „Prostor svobody, bezpečnosti a práva ve službách občanům“[20] Komise zdůraznila potřebu vytvořit program RTP zajišťující bezproblémový vstup do Unie. (6) Evropská rada ve dnech 23. a 24. června 2011 vyzvala k rychlému vypracování koncepce „inteligentních hranic“. V reakci na tuto výzvu Komise jako první krok zveřejnila dne 25. října 2011 sdělení „Inteligentní hranice – možnosti a další postup“. (7) Cílem programu RTP by mělo být usnadnit překračování vnějších hranic Unie předběžně zkontrolovaným, často cestujícím osobám z třetích zemí, které prošly i předběžnou bezpečnostní prověrkou. (8) Pravidla pro program RTP by měla být pro všechny členské státy společná, aby registrovaný cestující mohl využívat zjednodušených hraničních kontrol na hraničních přechodech na vnější hranici všech členských států a aby tyto státy nemusely každý zvlášť provádět předběžnou kontrolu a předběžnou bezpečnostní prověrku. (9) Je nezbytné konkrétně vymezit cíle programu registrovaných cestujících a jeho technickou architekturu, stanovit pravidla jeho provozu a využívání a určit související povinnosti, kategorie údajů vkládaných do systému, účely jejich vkládání, kritéria jejich vkládání, orgány oprávněné k přístupu k údajům, jakož i další pravidla týkající se zpracovávání údajů a ochrany osobních údajů. (10) Za vývoj a řízení provozu centralizovaného systému složeného z centrálního registru, záložního centrálního registru, jednotných rozhraní ve všech členských státech, vstupních míst sítě a komunikační infrastruktury mezi centrálním registrem a vstupními místy sítě by měla odpovídat Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (dále jen „agentura“), zřízená nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1077/2011[21] ze dne 25. října 2011, kterým se zřizuje Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva. Agentura by měla odpovídat také za definici technických specifikací tokenu, aby byla zaručena interoperabilita programu RTP v celé Unii. Členské státy by měly odpovídat za vývoj a provozní řízení svých vnitrostátních systémů. (11) Centrální registr by měl být propojen s vnitrostátními systémy členských států, aby příslušné orgány členských států mohly zpracovávat údaje související s žádostmi o přístup do programu RTP. (12) V zájmu spolehlivého ověření totožnosti registrovaného cestujícího by se v centrálním registru měl uchovávat jedinečný identifikátor (číslo žádosti), biometrické údaje (otisky prstů) a alfanumerické údaje ze žádosti a v tokenu by se měl uchovávat jedinečný identifikátor, přičemž uvedené biometrické údaje by se měly ověřovat na vnějších hranicích. Alfanumerické údaje a otisky prstů by měly být uloženy v oddělených částech centrálního registru a neměly by být propojeny. Vazbu mezi alfanumerickými údaji a otisky prstů by měl tvořit pouze jedinečný identifikátor. (13) Státní příslušníci třetích zemí, kteří se chtějí účastnit programu RTP, by měli prokázat potřebu nebo zdůvodnit záměr často nebo pravidelně cestovat, zejména z důvodu zaměstnání nebo rodinného stavu; jedná se například o podnikatele, úředníky s pravidelnými úředními kontakty s členskými státy a orgány Unie, zástupce organizací občanské společnosti cestující za účelem vzdělávacích kurzů, seminářů a konferencí, vědecké pracovníky nebo osoby účastnící se hospodářských činností, rodinné příslušníky občanů Unie či rodinné příslušníky státních příslušníků třetí země oprávněně pobývajících v některém členském státě. (14) Účast v programu RTP by měla být na jejich žádost zpravidla povolena státním příslušníkům třetích zemí, kteří jsou držiteli víza pro více vstupů nebo víza typu D platných alespoň jeden rok nebo držiteli povolení k pobytu vydaného některým z členských států. (15) Pokud státní příslušník třetí země podá žádost o udělení víza pro více vstupů a o účast v programu RTP, mohou příslušné orgány posoudit obě žádosti zároveň a rozhodnout o nich na základě jednoho pohovoru a stejných podpůrných dokladů. (16) Účast v programu RTP by měla být zpravidla povolena rodinným příslušníkům občanů Unie. Tito rodinní příslušníci by se mohli účastnit programu RTP, i když nemají bydliště na území Unie, ale často cestují do některého z členských států, když doprovázejí či následují příslušného občana Unie. Kontroly rodinných příslušníků občanů Unie, kteří cestují přes vnější hranice, by se měly provádět v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států[22]. (17) Kritéria pro posuzování žádostí podaných rodinnými příslušníky občanů Unie by měla být shodná s kritérii pro posuzování jejich žádostí o vízum. To by bylo v souladu s platnou politikou správy hranic. (18) Je nutné vymezit příslušné orgány členských států, jejichž řádně zmocnění pracovníci jsou oprávněni vkládat, měnit, vymazávat, prohlížet nebo vyhledávat údaje pro konkrétní účely RTP v souladu s tímto nařízením v rozsahu potřebném k plnění svých úkolů. (19) Veškeré zpracovávání údajů programu RTP uložených v centrálním registru by mělo být přiměřené sledovaným cílům a nezbytné pro plnění úkolů příslušných orgánů. Příslušné orgány by měly zajistit, aby při používání programu RTP byla respektována lidská důstojnost a integrita osob, od nichž se údaje vyžadují, a aby nedocházelo k diskriminaci osob na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo přesvědčení, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace. (20) Je třeba vypracovat plány pro mimořádné situace, o nichž by měli být jasně informováni cestující, letecké společnosti/dopravci a všechny orgány působící na hraničním přechodu. Pokud například registrovaný cestující z jakéhokoli důvodu nemůže použít systém automatizované hraniční kontroly a je přesměrován k manuální hraniční kontrole, je třeba zajistit, aby následující postupy plně respektovaly základní práva. (21) Osobní údaje uložené v centrálním registru (biometrické a alfanumerické údaje) by se měly uchovávat jen po dobu nezbytně nutnou pro účely programu RTP. Je vhodné uchovávat údaje po dobu nejvýše pěti let, aby se alfanumerické údaje z předchozích žádostí mohly používat pro posuzování následných žádostí o účast v programu RTP a také s ohledem na opakované používání otisků prstů uložených v registru (59 měsíců). Kratší doba by pro tyto účely nebyla dostatečná. Tyto údaje by se měly vymazat po pěti letech, ledaže by důvody pro jejich vymazání nastaly dříve. Účast v programu RTP by měla platit maximálně po dobu pěti let. (22) Za účelem zjednodušení postupu v případě jakékoli následující žádosti by mělo být možné kopírovat otisky prstů z prvního záznamu vloženého do centrálního registru po dobu 59 měsíců. Po uplynutí této doby je třeba otisky prstů sejmout znovu. (23) V zájmu snazšího podávání žádosti by měl žadatel mít možnost podat žádost o účast v programu RTP na konzulátu každého členského státu či na jakémkoli hraničním přechodu na vnější hranici. Všechny členské státy by měly posuzovat žádosti a rozhodovat o nich na základě společného formuláře žádosti a společných pravidel a kritérií způsobilosti. Zpravidla by měl být proveden pohovor. (24) Vzhledem k tomu, že do centrálního registru se zaznamenávají biometrické údaje, měla by být základním požadavkem pro posuzování žádostí o účast v programu RTP a pro rozhodování o těchto žádostech osobní přítomnost žadatele (alespoň u první žádosti). (25) Při automatizované hraniční kontrole na vnější hranici by se měla ověřovat totožnost podle biometrických údajů uložených v centrálním registru. Ověření by mělo být možné, pouze pokud bude fyzicky předložen token a zároveň poskytnuty otisky prstů. Při automatizované i manuální hraniční kontrole by se povolení účasti v programu RTP mělo ověřovat podle alfanumerických údajů uložených v centrálním registru fyzickým předložením tokenu na hranici. Při ověřování totožnosti a povolené účasti by pohraniční stráž provádějící hraniční kontroly v první linii měla získat pouze informaci, zda existuje shoda či nikoli. (26) Měla by být stanovena odpovídající opatření za účelem monitorování a hodnocení tohoto nařízení. Zda je uplatňování tohoto nařízení účinně monitorováno, by se mělo hodnotit v pravidelných odstupech. (27) Statistické údaje jsou důležitým prostředkem pro sledování postupů při hraničních kontrolách a mohou sloužit jako účinný nástroj pro jejich řízení. Proto by se tyto údaje měly pravidelně shromažďovat podle společného vzoru. (28) Na zpracovávání osobních údajů členskými státy podle tohoto nařízení se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů[23]. Je však třeba podrobněji vymezit některé body týkající se legitimity zpracovávání osobních údajů, odpovědnosti za zpracovávání osobních údajů, ochrany práv subjektů údajů a dozoru nad ochranou údajů. (29) Na činnosti orgánů a institucí Unie při plnění jejich úkolů jako orgánů pověřených provozním řízením systému token-centrální registr se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů[24]. Je však třeba podrobněji vymezit některé body týkající se legitimity zpracovávání osobních údajů, odpovědnosti za zpracovávání osobních údajů a dozoru nad ochranou údajů. (30) Orgány dozoru, ustavené v souladu s článkem 28 směrnice 95/46/ES, by měly sledovat zákonnost zpracovávání osobních údajů členskými státy, zatímco evropský inspektor ochrany údajů, ustavený nařízením (ES) č. 45/2001, by měl sledovat činnost orgánů a institucí Unie související se zpracováváním osobních údajů, přičemž by měl zohlednit omezenost úkolů, jež orgány a instituce Unie vykonávají, pokud jde o údaje samotné. (31) Evropský inspektor ochrany údajů a orgány dozoru by měly v zájmu koordinace dozoru nad programem RTP vzájemně spolupracovat. (32) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce ukládané za porušení tohoto nařízení a zajistit jejich uplatňování. (33) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí[25]. (34) Aby mohly být přijímány technické změny příloh, v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie by měla být Komisi svěřena podle článku 58 pravomoc přijímat akty za účelem technických změn příloh. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě. (35) Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie, zejména ochranu osobních údajů (článek 8) a právo na účinnou právní ochranu (článek 51) a musí se uplatňovat v souladu s těmito právy a zásadami. (36) Jelikož zřízení společného programu RTP a určení společných povinností, podmínek a postupů pro uchovávání údajů o registrovaných cestujících nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků činnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle. (37) V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto nařízení navazuje na schengenské acquis, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 4 uvedeného protokolu do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu. (38) Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[26]; Spojené království se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné. (39) Toto nařízení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[27]; Irsko se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné. (40) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[28], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody[29]. (41) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[30], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2008/146/ES[31]. (42) Pokud jde o Lichtenštejnsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Protokolu mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím, Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím o přistoupení Lichtenštejnského knížectví k Dohodě mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[32], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 2011 ve spojení s článkem 3 rozhodnutí Rady 2011/350/EU[33]. (43) Pokud jde o Kypr, je toto nařízení aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003. (44) Toto nařízení představuje akt navazující na schengenské acquis nebo s ním jinak související ve smyslu čl. 4 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2005. (45) S ohledem na skutečnost, že registrovaní cestující byli podrobeni všem nezbytným kontrolám a předběžné kontrole těmi členskými státy, které plně uplatňují schengenské acquis, a tudíž nepředstavují žádné riziko pro Bulharsko, Rumunsko ani Kypr, mohou Bulharsko, Rumunsko a Kypr jednostranně uznat členství registrovaného cestujícího v programu RTP, aby tento cestující mohl využít jednodušších hraničních kontrol na vnějších hranicích těchto zemí, PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ: KAPITOLA I Obecná ustanovení Článek 1 Předmět Toto nařízení stanoví podmínky a postupy pro účast v programu registrovaných cestujících (RTP) a vymezuje účel, funkce a povinnosti systému token-centrální registr jakožto systému pro uchovávání údajů o registrovaných cestujících v rámci programu RTP. Článek 2 Zřízení programu registrovaných cestujících 1. Program RTP je založen na systému pro uchovávání údajů o registrovaných cestujících, který se skládá z centrálního registru, což je centrální fyzická evidence údajů programu RTP, a tokenů v držení cestujících (společně nazývaný „systém token-centrální registr“). 2. Technická architektura systému token-centrální registr je podrobněji vymezena v článku 21. 3. Agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (dále jen „agentura“) se pověřuje úkoly spojenými s vývojem a provozním řízením centrálního registru, jednotných rozhraní ve všech členských státech, vstupních míst sítě a komunikační infrastruktury mezi centrálním registrem a vstupními místy sítě. Agentura odpovídá i za definici technických specifikací tokenu. Článek 3 Definice Pro účely tohoto nařízení se rozumí: (1) „programem registrovaných cestujících“ (RTP) program, jenž státním příslušníkům třetích zemí, kteří prošli předběžnou bezpečnostní prověrkou a kterým byla povolena účast v programu RTP, umožňuje podstupovat zjednodušené hraniční kontroly na vnější hranici Unie; (2) „registrovaným cestujícím“ státní příslušník třetí země, jemuž byla povolena účast v programu RTP podle tohoto nařízení; (3) „agenturou“ Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva zřízená nařízením (EU) č. 1077/2011; (4) „centrálním registrem“ centrální fyzická evidence údajů RTP; (5) „tokenem“ zařízení pro uchovávání jedinečného identifikátoru přiděleného registrovanému cestujícímu. Jedinečný identifikátor tvoří vazbu mezi cestujícím a jeho údaji vloženými do centrálního registru; (6) „provozním řízením“ veškeré úkoly nezbytné pro zachování funkčnosti rozsáhlých informačních systémů, a to včetně zodpovědnosti za komunikační infrastrukturu, kterou užívají; (7) „vývojem“ veškeré úkoly nezbytné pro vytvoření rozsáhlého informačního systému, a to včetně komunikační infrastruktury, kterou užívá; (8) „příslušnými orgány“ vízové orgány a pohraniční orgány ve smyslu čl. 4 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 767/2008[34] a orgány provádějící v souladu s vnitrostátními právními předpisy kontroly osob na hraničních přechodech na vnějších hranicích podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006[35]; (9) „státním příslušníkem třetí země“ nebo „cestujícím z třetí země“ každý, kdo není občanem Unie ve smyslu článku 20 Smlouvy, nebo občan třetí země, na kterého se na základě dohod mezi Unií a jejími členskými státy na jedné straně a těmito třetími zeměmi na straně druhé vztahují práva volného pohybu rovnocenná právům občanů Unie; (10) „formulářem žádosti“ jednotný formulář žádosti o účast v programu RTP uvedený v příloze 1; (11) „biometrickými údaji“ otisky prstů; (12) „cestovním dokladem“ pas nebo jiný rovnocenný doklad, který držitele opravňuje překračovat vnější hranice a do něhož lze vyznačit vízum; (13) „ověřením“ proces porovnání souboru údajů, jehož účelem je zjistit, zda je deklarovaná totožnost správná (kontrola porovnáním dvou údajů); (14) „alfanumerickými údaji“ údaje vyjádřené písmeny, číslicemi, zvláštními znaky, mezerami a interpunkčními znaménky; (15) „vnitrostátním systémem“ hardware, software a vnitrostátní komunikační infrastruktura pro propojení koncových zařízení příslušných orgánů, které jsou definovány v čl. 23 odst. 2, se vstupy do sítě v každém členském státě; (16) „systémem token-centrální registr“ systém pro uchovávání údajů o registrovaných cestujících, který se skládá z centrálního registru a tokenu; (17) „příslušným členským státem“ členský stát, který vložil údaje do centrálního registru; (18) „společným střediskem pro podávání žádostí“ středisko podle čl. 41 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009[36]; (19) „orgánem dozoru“ orgán dozoru zřízený podle článku 28 směrnice 95/46/ES. KAPITOLA ii Postupy a podmínky pro podávání žádostí o účast v programu RTP Článek 4 Orgány a členské státy příslušné pro posuzování žádostí o účast v programu RTP a vydávání rozhodnutí Příslušnými orgány pro posouzení žádosti o účast v programu RTP a pro vydávání rozhodnutí jsou řádně zmocnění pracovníci vízových orgánů a pohraničních orgánů kteréhokoli členského státu. Článek 5 Podání žádosti 1. Státní příslušník třetí země může podat žádost o účast v programu RTP na konzulátu kteréhokoli členského státu, v kterémkoli společném středisku pro podávání žádostí nebo na kterémkoli hraničním přechodu na vnější hranici. Formulář žádosti lze přijmout i elektronicky, pokud je tato možnost k dispozici. 2. Žadatel může být požádán, aby si k podání žádosti sjednal schůzku. Schůzka se zpravidla uskuteční do dvou týdnů od data, kdy o tuto schůzku bylo požádáno. 3. Pokud žadatel podává žádost o účast v programu RTP poprvé, je povinen se dostavit osobně kvůli poskytnutí otisků prstů, pohovoru a kontrole cestovního dokladu. 4. Pokud žadatel podá elektronickou žádost či se na něj vztahuje odstavec 5, uskuteční se odebrání biometrických údajů, kontrola cestovního dokladu a pohovor případně až po vynesení rozhodnutí o žádosti a vydání tokenu. 5. Aniž je dotčen článek 8, mohou příslušné orgány upustit od požadavku uvedeného v odstavci 3, je-li žadatel držitelem povolení k pobytu nebo pobytové karty nebo pokud je jim žadatel znám jako bezúhonná a spolehlivá osoba. 6. Při podání žádosti žadatel (a) musí dosáhnout věku alespoň 12 let; (b) předloží formulář žádosti v souladu s článkem 6; (c) předloží cestovní doklad v souladu s článkem 7; (d) umožní sejmutí otisků prstů v souladu s článkem 8; (e) v případě potřeby předloží podpůrné doklady v souladu s článkem 9 a přílohou II; (f) zaplatí poplatek v souladu s článkem 10. 7. Žadatel může vzít žádost zpět kdykoli před tím, než se o ní rozhodne. Článek 6 Formulář žádosti 1. Každý žadatel předloží vyplněný a podepsaný formulář žádosti. Nezletilé osoby předloží formulář žádosti podepsaný osobou vykonávající trvale rodičovskou odpovědnost nebo poručnictví či opatrovnictví. 2. Členské státy zajistí, aby formuláře žádosti byly žadatelům zdarma běžně k dispozici a snadno přístupné. 3. Formulář žádosti musí být dostupný alespoň v těchto jazycích: oficiálním jazyce či jazycích dotčeného členského státu, oficiálním jazyce či jazycích třetí země nebo zemí, kde lze žádost podat, a případně v oficiálním jazyce či jazycích sousedních třetích zemí. 4. Členské státy informují žadatele o jazyku nebo jazycích, v nichž mohou formulář žádosti vyplnit. Článek 7 Cestovní doklad Žadatel předloží strojově čitelný cestovní doklad nebo elektronický strojově čitelný cestovní doklad, které byly vydány v předchozích pěti letech a jsou platné alespoň po dobu, po niž se žadatel chce účastnit programu RTP. K cestovnímu dokladu je připojeno požadované vízum nebo je k němu přiloženo požadované strojově čitelné povolení k pobytu nebo pobytová karta. Žadatel může také v příslušných případech podat žádost o vízum zároveň s žádostí o účast v programu RTP. Článek 8 Biometrické údaje 1. Pokud žadatel nepožádal o účast v programu RTP již dříve, odeberou členské státy biometrické údaje žadatele, které jsou tvořeny otisky čtyř prstů sejmutými horizontálně a digitálně zaznamenanými, a to v souladu se zárukami stanovenými v Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod Rady Evropy, v Listině základních práv Evropské unie a v Úmluvě Organizace spojených národů o právech dítěte. 2. Není-li možno sejmout otisky čtyř prstů, sejme se nejvyšší možný počet otisků. Členské státy zajistí, aby v případě potíží se snímáním otisků prstů byly použity vhodné postupy respektující důstojnost žadatele. 3. Pokud byly otisky prstů sejmuté žadateli v souvislosti s dřívější žádostí vloženy poprvé do centrálního registru v době kratší než 59 měsíců před datem podání nové žádosti, mohou se zkopírovat do následující žádosti. 4. V případě odůvodněných pochybností o totožnosti žadatele, nebo není-li možné okamžitě potvrdit, že otisky prstů byly odebrány v době uvedené v prvním pododstavci, však příslušné orgány otisky prstů sejmou. 5. O specifikacích pro rozlišení a využití otisků prstů za účelem ověření biometrických údajů v programu RTP rozhodne Komise podle článku 37. 6. Otisky prstů snímají kvalifikovaní a řádně zmocnění pracovníci příslušných orgánů. 7. Otisky prstů nejsou spojeny s alfanumerickými údaji a vkládají se do oddělených částí centrálního registru. Článek 9 Podpůrné doklady 1. Při podání žádosti o účast v programu RTP žadatel předloží (a) doklady uvádějící účel cest; (b) potvrzení o dostatku finančních prostředků na obživu potřebných k úhradě dopravy a ubytování při dvou příštích cestách; (c) doklady prokazující zaměstnání nebo rodinný stav; jedná se například o podnikatele, úředníky s pravidelnými úředními kontakty s členskými státy a orgány Unie, zástupce organizací občanské společnosti, osoby cestující za účelem vzdělávacích kurzů, seminářů a konferencí, osoby účastnící se hospodářských činností, rodinné příslušníky občanů Unie či rodinné příslušníky státních příslušníků třetí země oprávněně pobývajících v některém členském státě. 2. Pokud je žadatel rodinným příslušníkem občana Unie požívajícího práva volného pohybu, musí předložit pouze pobytovou kartu vydanou některým členským státem, je-li to relevantní, a doložit svoji totožnost, státní příslušnost a rodinné vazby k občanovi Unie, na nějž se vztahuje směrnice 2004/38/ES. 3. Pokud státní příslušník třetí země podá žádost o účast v programu RTP ve stejném okamžiku a na stejném místě jako žádost o udělení víza pro více vstupů, požaduje se pouze jeden soubor podpůrných dokladů. 4. Pokud držitel víza pro více vstupů podá žádost o účast v programu RTP na stejném místě, kde bylo toto vízum vydáno, nikoli však ve stejném okamžiku, lze pro posouzení žádosti o účast v programu RTP použít podpůrné doklady předložené u žádosti o udělení víza pro více vstupů. V případě pochybností o platnosti dříve poskytnutých podpůrných dokladů může členský stát požádat o předložení nových podpůrných dokladů ve lhůtě deseti pracovních dnů. Příkladmý seznam podpůrných dokladů, které příslušné orgány mohou požadovat od žadatele, je uveden v příloze II. 5. Členské státy mohou požadovat, aby žadatelé předložili doklad o převzetí finančních nákladů souvisejících s pobytem cizince a/nebo o ubytování v soukromí prostřednictvím formuláře příslušného členského státu. Tento doklad lze požadovat nejvýše na dvě příští cesty. Formulář obsahuje zejména tyto údaje: (a) dobu, po niž trvá převzetí finančních nákladů souvisejících s pobytem cizince a/nebo ubytování; (b) zda se jedná o doklad o převzetí finančních nákladů souvisejících s pobytem cizince a/nebo doklad o ubytování; (c) zda je zvoucí osobou fyzická osoba, společnost, nebo organizace; (d) totožnost zvoucí osoby a kontaktní údaje; (e) jméno pozvaného žadatele nebo žadatelů; (f) adresu místa ubytování; (g) případné rodinné vazby ke zvoucí osobě. Kromě úředního jazyka nebo jazyků členského státu musí být formulář vypracován minimálně v jednom dalším úředním jazyce orgánů Evropské unie. Formulář poskytne osobě, která jej podepisuje, informace uvedené v čl. 48 odst. 1. Vzor formuláře se zašle Komisi. 6. Příslušné orgány mohou zrušit jeden či více požadavků stanovených v odstavci 1, je-li žadatel držitelem povolení k pobytu nebo pokud je jim znám jako bezúhonná a spolehlivá osoba. Článek 10 Poplatek 1. Žadatelé uhradí poplatek uvedený v příloze III. 2. Poplatek se pravidelně přezkoumává, aby odpovídal administrativním nákladům. Komise se zmocňuje k přijímání aktů v přenesené pravomoci týkajících se úpravy poplatku v souladu s článkem 59. 3. Poplatek se hradí v eurech, v národní měně třetí země nebo v běžně užívané měně ve třetí zemi, kde se žádost podává, a je nevratný bez ohledu na výsledek podání žádosti, nebo na to, zda ji vzal žadatel zpět. 4. Je-li poplatek hrazen v jiné měně, než je euro, výše poplatku hrazená v této měně se stanoví a pravidelně přezkoumává za použití referenčního směnného kursu eura stanoveného Evropskou centrální bankou. Hrazená částka může být zaokrouhlena. 5. Žadatel obdrží písemné nebo elektronické potvrzení o zaplacení poplatku. KAPITOLA III Posuzování žádosti a vydávání rozhodnutí Článek 11 Přípustnost 1. Příslušné orgány ověří, zda – žadatel dosáhl věku alespoň 12 let, – žádost obsahuje náležitosti uvedené v čl. 5 odst. 6 písm. b), c) a e), – byly odebrány biometrické údaje žadatele, – byl uhrazen poplatek za podání žádosti. 2. Shledají-li příslušné orgány, že podmínky uvedené v odstavci 1 byly splněny, žádost je přípustná a příslušné orgány: – se řídí postupy uvedenými v článku 24, – dále příslušnou žádost posuzují. 3. Shledají-li příslušné orgány, že podmínky uvedené v odstavci 1 splněny nebyly, žádost je nepřípustná a příslušné orgány neposuzují žádost a neprodleně – vrátí žadateli formulář žádosti a veškeré doklady, které předložil, – znehodnotí odebrané biometrické údaje. Článek 12 Posouzení žádosti 1. Posouzení žádostí a případné pohovory provádějí pouze příslušné orgány uvedené v článku 4. 2. Při posuzování žádosti příslušný orgán ověřuje: (a) zda žadatel splnil podmínky pro vstup stanovené v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 562/2006; (b) zda cestovní doklad, vízum, povolení k pobytu nebo pobytová karta předložené dle potřeby žadatelem jsou platné a zda nejsou padělané, napodobené nebo pozměněné; (c) zda žadatel prokázal potřebu nebo zdůvodnil záměr často nebo pravidelně cestovat; (d) zda žadatel v minulosti nepřekročil maximální dobu trvání povoleného pobytu na území členských států a zda prokázal svoji bezúhonnost a spolehlivost, zejména skutečný úmysl v řádné době opustit území členských států; (e) žadatelovo zdůvodnění účelu a podmínek zamýšlených pobytů; (f) zda žadatel prokázal svou finanční situaci v zemi původu nebo v zemi bydliště a zda má dostatečné prostředky jak na obživu na dobu předpokládaného pobytu či pobytů, tak na návrat do země původu nebo jeho bydliště, nebo zda je schopen si tyto prostředky opatřit legálním způsobem; (g) zda žadatel není osobou, na niž je veden záznam v Schengenském informačním systému; (h) zda žadatel není považován za hrozbu pro veřejný pořádek, vnitřní bezpečnost, veřejné zdraví nebo mezinárodní vztahy kteréhokoliv z členských států, zejména není osobou, na niž je veden záznam ve vnitrostátních databázích členských států pro účely odepření vstupu ze stejných důvodů; (i) zda byla žadateli v minulosti povolena, prodloužena, zamítnuta či zrušena účast v programu RTP. Při ověřování, zda žadatel splňuje podmínky pro vstup stanovené v čl. 5 odst. 1 nařízení č. 562/2006, se zejména posoudí, zda žadatel nepředstavuje riziko nedovoleného přistěhovalectví nebo riziko pro bezpečnost členských států a zda zamýšlí v době povoleného pobytu opustit území členských států. 3. Prostředky k obživě během předpokládaných pobytů se posuzují podle délky a účelu pobytu či pobytů a s přihlédnutím k průměrným cenám ubytování a stravy v rámci levného ubytování v dotyčném členském státu či státech na základě referenčních částek stanovených členskými státy v soulad s článkem 34 Schengenského hraničního kodexu. Za důkaz dostatečných prostředků k obživě lze považovat též doklad o převzetí finančních nákladů nebo o ubytování v soukromí. 4. Posouzení žádosti se zakládá zejména na pravosti a spolehlivosti předložených dokladů a pravdivosti a spolehlivosti prohlášení učiněných žadatelem. Pokud má členský stát příslušný pro posuzování žádosti pochybnosti o žadateli, jeho prohlášeních nebo předložených podpůrných dokladech, může před vydáním rozhodnutí o žádosti konzultovat jiné členské státy. 5. Při posuzování žádosti mohou příslušné orgány v odůvodněných případech požadovat dodatečné doklady, jak je uvedeno v článku 9. 6. Předchozí zamítnutí žádosti o účast v programu RTP nevede automaticky k zamítnutí nové žádosti. Nová žádost se posuzuje na základě všech informací, které jsou k dispozici. 7. Kritéria pro posuzování žádostí podaných rodinnými příslušníky občanů Unie jsou stejná jako pro posuzování jejich žádostí o vízum. Článek 13 Rozhodnutí o žádosti 1. O žádosti přípustné podle článku 11 rozhodnou příslušné orgány do dvaceti pěti kalendářních dnů ode dne podání žádosti. 2. Pokud není žádost nepřípustná nebo ji žadatel nevzal zpět, přijme se rozhodnutí (a) o povolení účasti v programu RTP podle článku 14, nebo (b) o zamítnutí účasti v programu RTP podle článku 15. KAPITOLA IV Povolení, prodloužení, zamítnutí a zrušení účasti v programu RTP Článek 14 Povolení a prodloužení účasti v programu RTP 1. Účast v programu RTP se napoprvé povolí na jeden rok. Žadatelům, kteří dodrželi pravidla a předpisy stanovené pro překračování vnější hranice a pro pobyt v schengenském prostoru, lze účast na požádání prodloužit o dva roky a následně bez podání nové žádosti o další dva roky. Doba povolení účasti v programu nepřekročí dobu platnosti cestovního dokladu či dokladů, víza nebo případně povolení k pobytu či pobytové karty a vychází z posouzení provedeného v souladu s článkem 12. 2. Účast v programu RTP se povoluje bez dalších procesních požadavků za podmínky, že byly splněny hmotné požadavky stanovené tímto nařízením, držitelům víza pro více vstupů nebo víza typu D platných alespoň jeden rok, nebo osobám, kterým se tato víza právě vydávají, držitelům povolení k pobytu a rodinným příslušníkům občanů Unie. 3. Jakmile je vydáno rozhodnutí o povolení účasti v programu RTP, do centrálního registru se vloží údaje uvedené v článku 26. 4. Jakmile je vydáno rozhodnutí o povolení účasti v programu RTP, do tokenu se vloží údaje uvedené v článku 27. 5. Jakmile je vydáno rozhodnutí o prodloužení účasti v programu RTP, do centrálního registru se vloží údaje uvedené v článku 30. Článek 15 Zamítnutí účasti v programu RTP 1. Účast v programu RTP se zamítne, pokud žadatel (a) předloží cestovní doklad, který není platný nebo je padělaný, napodobený nebo pozměněný; (b) není držitelem platného povolení k pobytu, pobytové karty nebo víza, pokud to požaduje nařízení Rady (ES) č. 539/2001[37], a nesplňuje požadavky na jejich vydání; (c) neprokáže potřebu nebo nezdůvodní záměr často nebo pravidelně cestovat; (d) v minulosti překročil maximální dobu trvání povoleného pobytu na území členských států a neprokáže svoji bezúhonnost a spolehlivost, zejména skutečný úmysl v řádné době opustit území členských států; (e) nezdůvodní účel a podmínky zamýšlených pobytů; (f) neprokáže svou finanční situaci v zemi původu nebo v zemi bydliště a nemá dostatečné prostředky ani na obživu na dobu předpokládaného pobytu či pobytů, ani na návrat do země původu nebo jeho bydliště, nebo není schopen si tyto prostředky opatřit legálním způsobem; (g) je osobou, na niž je veden záznam v Schengenském informačním systému; (h) je považován za hrozbu pro veřejný pořádek, vnitřní bezpečnost, veřejné zdraví nebo mezinárodní vztahy kteréhokoliv z členských států, zejména pokud je na něj z těchto důvodů veden záznam ve vnitrostátních databázích členských států pro účely odepření vstupu; nebo (i) existují-li důvodné pochybnosti, pokud jde o pravost podpůrných dokladů předložených žadatelem nebo pokud jde o pravdivost jejich obsahu, nebo o spolehlivost prohlášení učiněných žadatelem. 2. Rozhodnutí o zamítnutí a důvody, na nichž se zakládá, se oznámí žadateli prostřednictvím standardního formuláře uvedeného v příloze IV. 3. Aniž je dotčeno právo na soudní přezkum, podle procesního práva členského státu, který přijal konečné rozhodnutí o žádosti, má žadatel, jemuž byla zamítnuta účast v programu RTP, v souladu s právem na účinnou právní ochranu[38] právo na přezkum zamítavého rozhodnutí s cílem napadnout či opravit případné chyby. Odvolání se podává proti členskému státu, který přijal rozhodnutí o žádosti, a v souladu s vnitrostátními právními předpisy tohoto členského státu. Členské státy poskytnou žadatelům informace týkající se postupu, který je třeba při přezkumu dodržet, jak je stanoveno v příloze IV. 4. Pokud je žádost o účast v programu RTP zamítnuta, do centrálního registru se doplní údaje uvedené v článku 28. Článek 16 Zrušení 1. Účast v programu RTP se zruší, (a) pokud se ukáže, že podmínky pro povolení účasti v programu RTP nebyly splněny; (b) pokud se ukáže, že podmínky pro povolení účasti v programu RTP již nejsou nadále plněny; (c) na žádost registrovaného cestujícího. 2. Příslušné orgány členských států mohou zrušit účast v programu podle odstavce 1 kdykoli. 3. Pokud mají jiné než příslušné orgány důkazy nasvědčující tomu, že účast v programu RTP by se měla zrušit podle odstavce 1, informují o tom neprodleně příslušné orgány. 4. Rozhodnutí o zrušení účasti v programu RTP a důvody, na nichž se zakládá, se oznámí registrovanému cestujícímu prostřednictvím standardního formuláře uvedeného v příloze IV. 5. Aniž je dotčeno právo na soudní přezkum, podle procesního práva členského státu, který účast v programu RTP zrušil, má registrovaný cestující, jemuž byla zrušena účast v programu RTP, v souladu s právem na účinnou právní ochranu[39] právo na přezkum rozhodnutí o zrušení s cílem napadnout či opravit případné chyby, ledaže by přístup byl zrušen na žádost registrovaného cestujícího podle odst. 1 písm. c). Odvolání se podává proti členskému státu, který přijal rozhodnutí o zrušení přístupu, a v souladu s vnitrostátními právními předpisy tohoto členského státu. Členské státy poskytnou žadatelům informace týkající se postupu, který je třeba při přezkumu dodržet, jak je stanoveno v příloze IV. 6. Pokud je účast v programu RTP zrušena, do centrálního registru se doplní údaje uvedené v článku 29. 7. Pokud o zrušení účasti požádal registrovaný cestující, má právo požádat o okamžité vymazání svých údajů. Členské státy o tomto právu registrovaného cestujícího informují. KAPITOLA V Správa a organizace Článek 17 Správa 1. Příslušné orgány archivují žádosti. Každá jednotlivá složka žádosti obsahuje formulář žádosti, kopie příslušných podpůrných dokladů, záznam o provedených ověřeních a referenční číslo povolení účasti v programu RTP, aby mohli pracovníci v případě potřeby nově posoudit okolnosti, za kterých bylo o žádosti rozhodnuto. 2. Složky žádostí se uchovávají po dobu, na niž byla povolena účast v programu RTP. 3. Pokud je účast v programu RTP zamítnuta či zrušena, složky žádostí se uchovávají nejvýše po dobu dvou let. Tato doba začíná běžet dnem, kdy příslušný orgán vydal rozhodnutí o zamítnutí či zrušení účasti. Žádosti, které vzal žadatel zpět, se neprodleně vymažou. Členské státy mohou uchovávat složky žádostí včetně podpůrných dokladů v elektronické formě. Článek 18 Zdroje pro posuzování žádostí, vydávání tokenů, sledování a statistiku 1. Za organizaci postupů spojených s podáváním a posuzováním žádostí a vydáváním tokenů odpovídají jednotlivé členské státy. 2. Členské státy pověří dostatečný počet příslušných pracovníků výkonem úkolů souvisejících s posuzováním žádostí takovým způsobem, že bude zajištěna přiměřená a jednotná kvalita služeb veřejnosti. 3. Příslušné orgány poskytnou svým pracovníkům vhodnou odbornou přípravu a odpovídají za to, že jim budou poskytovány úplné, přesné a aktualizované informace o příslušných ustanoveních práva Unie a vnitrostátních právních předpisů. 4. Příslušné orgány zajistí častou a dostatečnou kontrolu postupu posuzování žádostí a vydávání tokenů a v případě zjištění odchylek od ustanovení a postupů uvedených v tomto nařízení přijmou nápravná opatření. 5 Členské státy sestavují roční statistiky programu RTP podle tabulky uvedené v příloze V. Tyto statistiky se předkládají agentuře do 1. března každého roku. Agentura je zveřejní. Článek 19 Chování příslušných pracovníků 1. Příslušné orgány zajistí, aby se se žadateli jednalo zdvořile. 2. Příslušné orgány při výkonu svých povinností respektují lidskou důstojnost. Jakákoli přijatá opatření musí být přiměřená cílům, které tato opatření sledují. 3. Při plnění svých úkolů nesmějí příslušné orgány diskriminovat žadatele nebo registrované cestující na základě pohlaví, rasového nebo etnického původu, náboženského vyznání či přesvědčení, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace. Článek 20 Informování veřejnosti Členské státy poskytují veřejnosti veškeré příslušné informace týkající se žádostí o účast v programu RTP, zejména informace (a) o kritériích, podmínkách a postupech vztahujících se k žádostem; (b) o lhůtách pro posouzení žádostí; (c) o poplatku; (d) o místech, kde lze žádosti podat. KAPITOLA VI Technická architektura systému token-centrální registr, kategorie údajů a vkládání údajů příslušnými orgány Článek 21 Technická architektura systému token-centrální registr Systém token-centrální registr se skládá z: (a) z centrálního registru tvořeného hlavním registrem a záložním registrem, jenž zajišťuje všechny funkce hlavního registru při jeho poruše; (b) z jednotného rozhraní v členských státech se společnými technickými specifikacemi, které je ve všech členských státech stejné; (c) z vstupních míst sítě, jež jsou součástí jednotného rozhraní jakožto vnitrostátní přístupové body připojující vnitrostátní systém každého členského státu, jak je definován v čl. 3 odst. 15, k centrálnímu registru; (d) z komunikační infrastruktury mezi centrálním registrem a vstupními místy sítě a (e) z tokenů vytvořených podle společných technických norem. Článek 22 Kategorie údajů v systému token-centrální registr 1. Do centrálního registru se zaznamenávají pouze tyto kategorie údajů: (a) alfanumerické údaje o žadateli a o udělení, zamítnutí, zrušení či prodloužení účasti, které jsou uvedeny v čl. 25 odst. 1 až 4 a článcích 26, 28, 29 a 30; (b) biometrické údaje uvedené v čl. 25 odst. 5. Alfanumerické a biometrické údaje se zaznamenávají do oddělených částí centrálního registru. 2. Do tokenu se zaznamenává pouze jedinečné identifikační číslo podle článku 27. Článek 23 Vkládání, změna, vymazávání, prohlížení a vyhledávání údajů 1. Přístup do centrálního registru a tokenu za účelem vkládání, změny, vymazávání, přímého prohlížení a vyhledávání údajů uvedených v čl. 22 odst. 1 podle tohoto nařízení je vyhrazen výlučně řádně zmocněným pracovníkům příslušných orgánů pro účely stanovené tímto nařízením. Přístup těchto orgánů je omezen na rozsah nezbytný pro výkon úkolů v souladu s uvedenými účely a musí být přiměřený sledovaným cílům. 2. Každý členský stát určí příslušné orgány, jejichž řádně zmocnění pracovníci budou oprávněni vkládat, měnit, vymazávat, prohlížet a vyhledávat údaje zaznamenané v centrálním registru nebo tokenu. Každý členský stát bezodkladně sdělí agentuře seznam těchto orgánů, včetně orgánů podle čl. 52 odst. 4, a jeho veškeré změny. 3. Do čtyř měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost zveřejní agentura souhrnný seznam orgánů podle odstavce 2 v Úředním věstníku Evropské unie. V případě změn v tomto seznamu zveřejňuje agentura aktualizovaný souhrnný seznam jednou ročně. Článek 24 Postupy pro vkládání údajů ze žádosti 1. Pokud je žádost přípustná podle článku 11, vytvoří příslušný orgán bezodkladně složku žádosti vložením údajů uvedených v článku 25 do centrálního registru, pokud je žadatel povinen tyto údaje předložit. 2. Pokud se z právních důvodů nevyžaduje poskytnutí některých údajů, označí se dotčené položky jako „nepoužije se“. Článek 25 Údaje, které se vloží po podání žádosti o účast v programu RTP Příslušný orgán vloží do složky žádosti tyto údaje: (1) jedinečné identifikační číslo; (2) informaci o statusu uvádějící, že byla podána žádost o účast v programu RTP; (3) název orgánu, kterému byla žádost podána, včetně sídla tohoto orgánu; (4) tyto údaje z formuláře žádosti: (a) příjmení; jméno (jména); (b) rodné příjmení (dřívější příjmení), země narození, státní příslušnost (příslušnosti), pohlaví; (c) datum narození, místo narození; (d) druh a číslo cestovního dokladu (cestovních dokladů), orgán, který jej (je) vydal, datum vydání a skončení platnosti; (e) místo a datum podání žádosti; (f) případně podle čl. 9 odst. 5 údaje o osobě, která ponese žadatelovy náklady na obživu během pobytu, tedy i) v případě fyzické osoby příjmení, jméno, adresa a telefonní číslo této osoby; ii) v případě společnosti nebo jiné organizace název a adresa společnosti nebo jiné organizace a příjmení a jméno kontaktní osoby v této společnosti nebo organizaci a telefonní číslo; (g) hlavní účely cest; (h) adresu žadatelova bydliště a jeho telefonní číslo; (i) v příslušných případech číslo vízového štítku; (j) v příslušných případech číslo povolení k pobytu nebo pobytové karty; (k) současné zaměstnání a zaměstnavatel; u studentů: název vzdělávacího zařízení; (l) u nezletilých osob: příjmení a jméno (jména) rodičů nebo poručníka či opatrovníka; (5) otisky prstů podle článku 8. Článek 26 Údaje, které se doplní do centrálního registru při povolení účasti v programu RTP nebo při vzetí žádosti zpět 1. Pokud je vydáno rozhodnutí povolující účast v programu RTP, doplní příslušný orgán, který účast povolil, do složky žádosti následující údaje: (a) informaci o statusu uvádějící, že účast v programu RTP byla povolena; (b) název orgánu, který povolil účast, včetně sídla tohoto orgánu; (c) místo a datum vydání rozhodnutí povolujícího účast v programu RTP; (d) datum začátku a konce platnosti účasti v programu. 2. Pokud žadatel vezme žádost zpět před vydáním rozhodnutí, zda povolit účast v programu RTP, příslušný orgán uvede, že žádost byla z tohoto důvodu uzavřena, doplní datum uzavření žádosti a údaje ze složky žádosti vymaže. Článek 27 Údaje, které se vloží do tokenu při povolení účasti v programu RTP 1. Pokud je vydáno rozhodnutí povolující účast v programu RTP, vloží příslušný orgán, který účast povolil, do tokenu jedinečné identifikační číslo. Jedinečné identifikační číslo je shodné s číslem žádosti. 2. Token se předá žadateli. Článek 28 Údaje, které se doplní do centrálního registru při zamítnutí účasti v programu RTP 1. Pokud je vydáno rozhodnutí zamítající účast v programu RTP, doplní příslušný orgán, který účast zamítl, do složky žádosti následující údaje: (a) informaci o statusu uvádějící, že účast v programu RTP byla zamítnuta; (b) název orgánu, který zamítl účast v programu RTP, včetně sídla tohoto orgánu; (c) místo a datum vydání rozhodnutí zamítajícího účast v programu RTP. 2. Složka žádosti také obsahuje údaj o důvodu nebo důvodech pro zamítnutí účasti v programu RTP, přičemž se musí jednat o jeden či více důvodů vyjmenovaných v čl. 15 odst. 1. Článek 29 Údaje, které se doplní do centrálního registru při zrušení účasti v programu RTP 1. Pokud je vydáno rozhodnutí o zrušení účasti v programu RTP, doplní příslušný orgán, který účast zrušil, do složky žádosti následující údaje: (a) informaci o statusu uvádějící, že účast v programu RTP byla zrušena; (b) název orgánu, který zrušil účast, včetně sídla tohoto orgánu; (c) místo a datum vydání rozhodnutí o zrušení účasti v programu RTP. 2. Složka žádosti obsahuje důvod nebo důvody pro zrušení účasti v programu RTP, přičemž se musí jednat o jeden či více důvodů vyjmenovaných v čl. 16 odst. 1. Článek 30 Údaje, které se doplní do centrálního registru při prodloužení účasti v programu RTP Pokud je vydáno rozhodnutí o prodloužení účasti v programu RTP, doplní příslušný orgán, který účast prodloužil, do složky žádosti následující údaje: (a) informaci o statusu uvádějící, že účast v programu RTP byla prodloužena; (b) název orgánu, který prodloužil účast, včetně sídla tohoto orgánu; (c) místo a datum vydání rozhodnutí; (d) datum začátku a konce prodloužení platnosti. KAPITOLA VII Využívání údajů Článek 31 Využívání údajů pro posuzování žádostí, z důvodu ztráty či krádeže tokenu nebo při problémech s usnadněním přechodu hranice registrovanému cestujícímu 1. Příslušný orgán nahlíží do centrálního registru za účelem posuzování žádostí a vydávání souvisejících rozhodnutí, včetně rozhodnutí o zrušení či prodloužení účasti v programu RTP. Příslušný orgán nahlíží do centrálního registru také v případě ztráty či krádeže tokenu, nebo pokud se objeví problémy s usnadněním přechodu hranice registrovanému cestujícímu. 2. Pro účely uvedené v odstavci 1 je příslušnému orgánu umožněno vyhledávat podle jednoho nebo více z těchto údajů: (a) jedinečné identifikační číslo; (b) údaje uvedené v čl. 25 odst. 4 písm. a), b) a c); (c) údaje o cestovním dokladu uvedené v čl. 25 odst. 4 písm. d); (d) případně číslo vízového štítku, povolení k pobytu nebo pobytové karty. 3. Pokud vyhledávání podle jednoho či několika údajů vyjmenovaných v odstavci 2 ukáže, že údaje o žadateli jsou zaznamenány v centrálním registru, má příslušný orgán přístup k složce žádosti, nikoli však do oddělené části obsahující biometrické údaje. 4. V oddělené části centrálního registru obsahující biometrické údaje vyhledává příslušný orgán za účelem prodloužení účasti v programu RTP a v případě problémů s usnadněním přechodu hranic registrovanému cestujícímu, a to pouze za podmínky, že registrovaný cestující předloží token a zároveň poskytne otisky prstů. Pokud toto vyhledávání ukáže, že údaje o registrovaném cestujícím jsou v centrálním registru uloženy, má příslušný orgán přístup k složce žádosti včetně biometrických údajů. 5. Bez tokenu vyhledává příslušný orgán jen v oddělené části centrálního registru obsahující biometrické údaje, a to pouze za účelem posouzení žádostí, rozhodnutí o zrušení účasti v programu RTP a v případě ztráty či krádeže tokenu. Pokud toto vyhledávání ukáže, že údaje o žadateli jsou v centrálním registru uloženy, má příslušný orgán přístup k složce žádosti včetně biometrických údajů. Článek 32 Používán údajů za účelem hraniční kontroly na hraničních přechodech na vnější hranici 1. Aby se usnadnilo překračování hranic registrovaným cestujícím prostřednictvím ověření totožnosti registrovaného cestujícího a ověřením, že byla povolena účast v programu RTP a/nebo splněny podmínky vstupu na území členských států nebo výstupu z něj v souladu s Schengenským hraničním kodexem, je příslušný orgán oprávněn vyhledávat v centrálním registru podle jedinečného identifikačního čísla (tokenu) a čísla cestovního dokladu tak, aby mohl ověřit, že byla povolena účast v programu RTP, a zároveň ověřit totožnost registrovaného cestujícího kontrolou jeho otisků prstů. 2. Pokud vyhledávání podle údajů uvedených v odstavci 1 ukáže, že údaje o registrovaném cestujícím jsou uloženy v centrálním registru, obdrží příslušný orgán informaci, zda existuje shoda či nikoli. 3. Aniž je dotčen odstavec 1, může se v případě manuální hraniční kontroly ověřit totožnost registrovaného cestujícího manuálně, tj. vizuální kontrolou cestovního dokladu. Článek 33 Používá údajů pro hlášení a pro statistické účely Výhradně pro účely hlášení a statistiky, a aniž by bylo možné zjistit totožnost jednotlivých žadatelů, jsou příslušné orgány oprávněny nahlížet do těchto údajů: (1) informace o statusu; (2) současná státní příslušnost žadatele; (3) místo a datum podání žádosti; (4) druh (druhy) a důvod (důvody) rozhodnutí týkajícího se účasti v programu RTP; (5) druh cestovního dokladu (cestovních dokladů) a vydávající země; (6) příslušný orgán, včetně sídla tohoto orgánu, který vydal rozhodnutí o udělení, zamítnutí, zrušení či prodloužení účasti v programu RTP, a datum vydání tohoto rozhodnutí; (7) účely cest; (8) ztracené či zcizené tokeny. KAPITOLA VIII Doba uchovávání, změna údajů a ztráta či krádež tokenu Článek 34 Doba uchovávání uložených údajů 1. Každá složka žádosti je v centrálním registru uložena po dobu nejvýše pěti let, aniž je dotčeno vymazávání podle čl. 16 odst. 7, čl. 26 odst. 2 a článku 35 a vedení záznamů podle článku 45. Tato lhůta začíná běžet (a) dnem skončení platnosti povolené či prodloužené účasti v programu RTP; (b) dnem vytvoření složky žádosti v centrálním registru v případě, že žádost byla vzata zpět; (c) dnem rozhodnutí příslušného orgánu v případě, že účast v programu RTP byla zamítnuta či zrušena. 2. Po uplynutí doby uvedené v odstavci 1 centrální registr automaticky vymaže složku žádosti. 3. Registrovaný cestující si může ponechat token. Článek 35 Změny údajů a předčasné vymazání údajů 1. Právo měnit údaje, a to jejich opravou nebo vymazáním, má pouze příslušný členský stát, který je vložil do centrálního registru. 2. Pokud má příslušný členský stát důkazy o tom, že údaje v centrálním registru jsou nesprávné nebo že v něm byly zpracovány v rozporu s tímto nařízením, zkontroluje dané údaje a v případě nutnosti je bez odkladu opraví nebo vymaže. To lze učinit i na žádost registrovaného cestujícího. 3. Pokud má jiný než příslušný členský stát důkazy o tom, že údaje v centrálním registru jsou nesprávné nebo že v něm byly zpracovány v rozporu s tímto nařízením, bez odkladu o tom informuje příslušný členský stát. Příslušný členský stát dotčené údaje zkontroluje a v případě potřeby je bez odkladu opraví nebo vymaže. 4. Pokud před uplynutím doby uvedené v čl. 34 odst. 1 získá žadatel státní příslušnost některého členského státu, příslušný orgán tohoto členského státu bezodkladně vymaže složky žádostí z centrálního registru. 5. Jestliže soud či odvolací orgán zruší zamítnutí účasti v programu RTP, členský stát, který zamítl přístup do tohoto programu, bez odkladu vymaže údaje uvedené v článku 28, jakmile rozhodnutí, kterým se ruší zamítnutí přístupu do programu RTP, nabude právní moci. Žádost, o které vydal soud nebo odvolací orgán výše uvedené rozhodnutí, přezkoumá příslušný orgán s přihlédnutím ke stanovisku tohoto soudu nebo odvolacího orgánu. Článek 36 Ztráta a krádež tokenu 1. Registrovaný cestující informuje vydávající orgán o ztrátě nebo krádeži tokenu. 2. Pokud ztrátu či krádež tokenu ohlásí některému z příslušných orgánů třetí osoba, příslušný orgán zablokuje povolení účasti v programu RTP a informuje o tom členský stát, který účast povolil. Příslušný členský stát informuje registrovaného cestujícího o ztraceném či zcizeném tokenu telefonicky, faxem, poštou či e-mailem. 3. Pokud ztrátu či krádež tokenu ohlásí registrovaný cestující, příslušný členský stát ověří, zda byla povolena účast v programu RTP. Příslušný členský stát vydá na žádost registrovaného cestujícího nový token. Jinak se povolení účasti zablokuje. 4. Registrovaný cestující hradí náklady na vydání nového tokenu. KAPITOLA IX Vývoj, provoz a povinnosti Článek 37 Přijímání prováděcích opatření Komisí 1. Komise přijme opatření nezbytná pro vývoj, technické provedení a rozvoj centrálního registru, jednotných rozhraní a komunikační infrastruktury, pokud jde o: (a) specifikace rozlišování a využívání otisků prstů pro biometrické ověřování v programu RTP podle článku 8; (b) návrh fyzické architektury systému, včetně jeho komunikační infrastruktury; (c) vkládání údajů podle článku 24; (d) přístup k údajům podle článků 31, 32 a 33; (e) vedení, změnu, vymazávání a předčasné vymazávání údajů podle článků 34 a 35; (f) zablokování povolené účasti v případě ztráty či krádeže tokenu podle článku 36; (g) vedení záznamů a přístup k nim podle článku 45; (h) požadavky na výkonnost; (i) definici provozních požadavků včetně návrhu tokenu. Tyto prováděcí akty se přijmou přezkumným postupem podle článku 57. Článek 38 Vývoj a provozní řízení 1. Za vývoj hlavního registru, záložního registru, jednotných rozhraní včetně vstupních míst sítě, komunikační infrastruktury mezi vnitrostátními systémy a vstupními místy sítě a za definici technických specifikací tokenu co nejdříve po vstupu tohoto nařízení v platnost a poté, co Komise přijme opatření uvedená v článku 37, odpovídá agentura. Agentura přijme technické specifikace tokenu a centrálního registru, jednotných rozhraní a komunikační infrastruktury se souhlasem Komise. Vývoj sestává z vypracování a provedení technických specifikací, z testování a z celkové projektové koordinace. Agentura provede spolu s členskými státy souhrnný test centrálního registru. O výsledcích tohoto testu Komise uvědomí Evropský parlament. 2. Agentura odpovídá za provozní řízení hlavního registru, záložního registru a jednotných rozhraní. Ve spolupráci s členskými státy zajistí, aby se vždy využívaly nejlepší dostupné technologie určené na základě analýzy nákladů a přínosů. Agentura je rovněž odpovědná za provozní řízení komunikační infrastruktury zajišťující kontakt mezi centrálním registrem a vstupními místy sítě. Provozní řízení centrálního registru sestává ze všech úkolů nezbytných pro zachování jeho funkčnosti po dobu 24 hodin denně sedm dní v týdnu v souladu s tímto nařízením, zejména z údržby a technického rozvoje nezbytných k tomu, aby systém fungoval na uspokojivé úrovni provozní kvality, zejména co se týče doby, kterou potřebují konzuláty a hraniční přechody pro vyhledávání v centrálním registru, přičemž tato doba by měla být co nejkratší. 3. Aniž je dotčen článek 17 služebního řádu úředníků Evropské unie, agentura použije na všechny své zaměstnance, kteří musí pracovat s údaji programu RTP, odpovídající pravidla služebního tajemství nebo jiné srovnatelné povinnosti utajení. Tato povinnost je zachována i poté, co dotyčné osoby opustí svou funkci nebo zaměstnanecký poměr, nebo poté, co ukončí svou činnost. Článek 39 Povinnosti členských států 1. Každý členský stát má tyto úkoly: (a) vývoj vnitrostátního systému, jeho propojení s centrálním registrem a vydávání tokenů; (b) organizaci, správu, provoz a údržbu svého vnitrostátního systému; (c) správu a úpravu přístupu pro řádně zmocněné pracovníky příslušných orgánů do centrálního registru v souladu s tímto nařízením a vypracovávání a pravidelnou aktualizaci seznamu a profilů těchto pracovníků. 2. Každý členský stát určí vnitrostátní orgán, který příslušným orgánům zajistí přístup k centrálnímu registru, a připojí tento vnitrostátní orgán do vstupního místa sítě. 3. Každý členský stát používá automatizované postupy zpracování údajů. 4. Pracovníci orgánů oprávnění nahlížet do centrálního registru nebo jej používat absolvují před tím, než obdrží povolení zpracovávat údaje uložené v centrálním registru, odpovídající odbornou přípravu týkající se zabezpečení údajů a pravidel ochrany údajů. 5. Náklady na vnitrostátní systémy i na hosting vnitrostátních rozhraní nese rozpočet Unie. Článek 40 Odpovědnost za užívání údajů 1. Každý členský stát zajistí, aby se údaje zpracovávaly podle zákona, a především aby k údajům zpracovávaným v centrálním registru měli přístup pouze řádně zmocnění pracovníci za účelem plnění úkolů v souladu s tímto nařízením. Příslušný členský stát zajistí zejména, aby: (a) údaje byly shromažďovány zákonným způsobem; (b) údaje byly do centrálního registru předávány zákonným způsobem; (c) údaje byly v době vložení do centrálního registru správné a aktuální. 6. Agentura zajistí, aby byl centrální registr provozován v souladu s tímto nařízením a jeho prováděcími opatřeními uvedenými v článku 37. Agentura zejména: (a) přijímá nezbytná opatření k zajištění bezpečnosti centrálního registru a komunikační infrastruktury mezi centrálním registrem a vstupními místy sítě, aniž jsou dotčeny povinnosti jednotlivých členských států; (b) zajišťuje, aby přístup k údajům zpracovávaným v centrálním registru měli pouze řádně zmocnění pracovníci za účelem provádění úkolů agentury v souladu s tímto nařízením. 7. Agentura uvědomí Evropský parlament, Radu a Komisi o opatřeních, jež přijala podle odstavce 2 v zájmu zahájení provozu programu RTP. Článek 41 Uchovávání údajů ve vnitrostátních složkách 1 Členské státy mohou ve svých vnitrostátních složkách uchovávat alfanumerické údaje, které do centrálního registru vložily ony samy, v souladu s účely programu RTP a s příslušnými právními ustanoveními včetně ustanovení o ochraně údajů. 2 Údaje se uchovávají ve vnitrostátních složkách jen po dobu, po niž jsou uchovávány v centrálním registru. 3 Každé použití údajů v rozporu s odstavcem 1 je považováno za zneužití podle vnitrostátního práva každého členského státu. 4 Tento článek nelze vykládat tak, že by byly nutné nějaké technické úpravy centrálního registru. Členské státy mohou uchovávat údaje v souladu s tímto článkem pouze na vlastní náklady, na vlastní riziko a za použití vlastních technických prostředků. Článek 42 Předávání údajů třetím zemím nebo mezinárodním organizacím Údaje zpracovávané v centrálním registru nebo při posuzování žádostí podle tohoto nařízení nesmějí být za žádných okolností předány ani zpřístupněny žádné třetí zemi nebo mezinárodní organizaci. Článek 43 Bezpečnost údajů 1. Příslušný členský stát zajistí bezpečnost údajů před jejich vložením do vstupních míst sítě a během něj. Každý členský stát zajišťuje bezpečnost údajů, které získává z centrálního registru. 2. Každý členský stát přijme pro svůj vnitrostátní systém nezbytná opatření, včetně bezpečnostního plánu, aby (a) údaje fyzicky chránil, mimo jiné vypracováním plánů pro mimořádné situace na ochranu kritické infrastruktury; (b) zabránil neoprávněným osobám v přístupu k vnitrostátním zařízením, v nichž členský stát vykonává činnosti v souladu s účely programu RTP (kontrola přístupu do zařízení); (c) zabránil neoprávněnému čtení, kopírování, úpravám a vymazávání nosičů údajů (kontrola nosičů údajů); (d) zabránil neoprávněnému vkládání údajů a neoprávněnému prohlížení, pozměňování nebo vymazávání uložených osobních údajů (kontrola uchovávání); (e) zabránil neoprávněnému zpracovávání údajů v centrálním registru a jakékoli neoprávněné změně nebo vymazání údajů zpracovávaných v centrálním registru (kontrola vstupních údajů); (f) zajistil, aby osoby oprávněné k přístupu do centrálního registru měly přístup pouze k údajům, na které se vztahuje jejich oprávnění k přístupu, a pouze s pomocí individuálních a jednoznačných totožností uživatele a chráněných režimů přístupu k informacím (kontrola přístupu k údajům); (g) zajistil, aby všechny orgány s právem přístupu do centrálního registru vytvořily profily popisující funkce a povinnosti osob, jež jsou oprávněny údaje vkládat, měnit, vymazávat, prohlížet nebo je vyhledávat, a aby tyto profily na žádost neprodleně zpřístupnily vnitrostátním orgánům dozoru uvedeným v článku 52 (profily pracovníků); (h) zajistil, aby bylo možné ověřit a zjistit, kterým orgánům se mohou osobní údaje předávat prostřednictvím zařízení pro předávání údajů (kontrola předávání údajů); (i) zajistil, aby bylo možné ověřit a zjistit, které druhy údajů byly zpracovány v centrálním registru, kdy, kým a pro jaký účel (kontrola záznamu údajů); (j) zabránil neoprávněnému čtení, kopírování, změnám nebo vymazávání osobních údajů během jejich přenosu do centrálního registru a z něj nebo během přepravy nosičů dat, zejména prostřednictvím vhodných technik šifrování (kontrola přepravy); (k) sledoval účinnost bezpečnostních opatření uvedených v tomto odstavci a přijal nezbytná organizační opatření související s interním sledováním pro zajištění dodržování tohoto nařízení (interní kontrola). 3. Agentura přijme opatření nezbytná k dosažení cílů stanovených v odstavci 2, pokud jde o provoz centrálního registru, včetně přijetí bezpečnostního plánu. Článek 44 Odpovědnost 1. Každá osoba nebo členský stát, kterému vznikla škoda v důsledku nezákonného zpracování nebo jiného činu neslučitelného s tímto nařízením, má nárok na náhradu vzniklé škody od členského státu, který je za ni odpovědný. Tento stát je zcela nebo částečně zproštěn své odpovědnosti, pokud prokáže, že neodpovídá za událost vedoucí ke vzniku škody. 2. Pokud jakékoli nesplnění povinností členského státu podle tohoto nařízení způsobí programu RTP škodu, bude tento členský stát činěn za toto poškození odpovědným, ledaže by agentura nebo jiný členský stát účastnící se programu RTP opomenuly přijmout přiměřená opatření pro zabránění vzniku škody nebo zmírnění jejích následků. 3. Uplatnění nároku na náhradu škody u členského státu uvedené v odstavcích 1 a 2 se řídí vnitrostátními právními předpisy žalovaného členského státu. Článek 45 Vedení záznamů 1. Každý členský stát a agentura vedou záznamy o všech operacích zpracování údajů v centrálním registru. Tyto záznamy uvádějí účel využití údajů, jak je uvedeno v čl. 23 odst. 1 a článcích 31 až 33, datum a čas, druh předávaných údajů, jak je uvedeno v článcích 25, 26 a 28 až 30, druh údajů použitých pro vyhledávání, jak je uvedeno v článcích 31 až 33, a název orgánu, který vkládá nebo získává údaje. Každý členský stát navíc vede záznamy o pracovnících řádně zmocněných k vkládání nebo získávání údajů. 2. Tyto záznamy mohou být použity pouze ke kontrole přípustnosti zpracovávání údajů z hlediska ochrany údajů a k zajištění bezpečnosti údajů. Záznamy jsou chráněny vhodnými opatřeními proti neoprávněnému přístupu a vymaží se rok poté, co uplyne pětiletá doba uchovávání uvedená v čl. 34 odst. 1, pokud nejsou potřebné pro již zahájená kontrolní řízení. Článek 46 Vlastní kontrola Členské státy zajistí, aby veškeré orgány, které mají právo přístupu k údajům v centrálním registru, přijaly opatření nezbytná pro dodržování tohoto nařízení a v případě potřeby spolupracovaly s orgánem dozoru. Článek 47 Sankce Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že za jakékoli zneužití údajů vložených do centrálního registru bude možné uložit účinné, přiměřené a odrazující sankce v souladu s vnitrostátním právem, včetně správních a/nebo trestních sankcí. KAPITOLA X Práva subjektu údajů a dozor Článek 48 Právo na informace 1. Příslušný členský stát vyrozumí žadatele a osoby uvedené v čl. 25 odst. 4 písm. f) (a) o totožnosti správce podle čl. 52 odst. 4, včetně jeho kontaktních údajů; (b) o účelech zpracování údajů v programu RTP; (c) o kategoriích příjemců údajů; (d) o době uchovávání údajů; (e) o tom, že shromažďování údajů pro účely posouzení žádosti je povinné; (f) o existenci práva na přístup k údajům, které se jich týkají, práva žádat opravu nepřesných údajů, které se jich týkají, nebo vymazání údajů, které se jich týkají a byly zpracovány v rozporu se zákonem, včetně práva na informace o postupech při uplatnění těchto práv a o kontaktních údajích orgánů dozoru uvedených v čl. 52 odst. 1, u kterých lze podat stížnost ohledně ochrany osobních údajů. 2. Žadateli se informace uvedené v odstavci 1 poskytnou písemně při získávání údajů z formuláře žádosti a otisků prstů podle čl. 25 odst. 4 a 5. 3. Osobám uvedeným v čl. 25 odst. 4 písm. f) se informace uvedené v odstavci 1 poskytnou na formulářích, ve kterých tyto osoby podpisem stvrzují pozvání, převzetí finančních nákladů nebo potvrzení o ubytování. Neexistuje-li takový formulář podepisovaný těmito osobami, poskytují se tyto informace podle článku 11 směrnice 95/46/ES. Článek 49 Právo na přístup, opravu a vymazání 1. Aniž je dotčena povinnost poskytovat další informace v souladu s čl. 12 písm. a) směrnice 95/46/ES, má každý právo získat sdělení o údajích, které jsou o něm zaznamenány v centrálním registru, a informaci o členském státu, který tyto údaje do centrálního registru vložil. Tento přístup k údajům může být umožněn pouze členským státem. O veškerých žádostech o takový přístup pořizuje každý členský stát záznam. 2. Každý může požádat o opravu nesprávných údajů, které se jej týkají, a o vymazání údajů, které byly zaznamenány v rozporu se zákonem. Opravu a vymazání neprodleně provede členský stát, který údaje vložil, v souladu se svými právními předpisy a postupy. 3. Pokud je žádost podle odstavce 2 podána jinému než příslušnému členskému státu, obrátí se orgán členského státu, kterému byla žádost podána, na orgány příslušného členského státu ve lhůtě čtrnácti dnů. Příslušný členský stát zkontroluje správnost údajů a zákonnost jejich zpracování v centrálním registru ve lhůtě jednoho měsíce. 4. V případě, že údaje zaznamenané v centrálním registru jsou nesprávné nebo byly zaznamenány v rozporu se zákonem, členský stát, který údaje vložil, je v souladu s čl. 35 odst. 2 a 3 opraví nebo vymaže. Příslušný členský stát žadatele neprodleně písemně vyrozumí, že údaje, které se jej týkají, byly opraveny nebo vymazány. 5. Pokud se příslušný členský stát domnívá, že údaje zaznamenané v centrálním registru nejsou nesprávné ani zaznamenané v rozporu se zákonem, neprodleně písemně vyrozumí žadatele, proč není ochoten opravit nebo vymazat údaje, které se jej týkají. 6. Příslušný členský stát také žadatele obeznámí s kroky, které může učinit, jestliže nesouhlasí s poskytnutým odůvodněním. To zahrnuje informace, jak podat žalobu nebo případně stížnost příslušným orgánům nebo soudům daného členského státu, a o veškeré pomoci dostupné v souladu s právními předpisy a postupy daného členského státu, včetně pomoci orgánů dozoru podle článku 52. Článek 50 Spolupráce k zajištění práva na ochranu údajů 1. Členské státy aktivně spolupracují při prosazování práv stanovených v čl. 49 odst. 2 a 3. 2. V každém členském státě orgán dozoru pomáhá na požádání dotčené osobě a poskytuje jí poradenství ve věci uplatňování jejího práva na opravu nebo vymazání údajů, které se jí týkají, v souladu s čl. 28 odst. 4 směrnice 95/46/ES. 3. Orgán dozoru příslušného členského státu, který vložil údaje, a orgány dozoru členských států, kterým byla žádost podána, za tímto účelem spolupracují. Článek 51 Opravné prostředky 1. V každém členském státě má každý právo podat žalobu nebo stížnost u příslušných orgánů a právo na účinnou právní ochranu u soudu daného členského státu, který mu odepřel právo na přístup nebo právo na opravu nebo vymazání údajů, které se jej týkají, podle čl. 49 odst. 1 a 2. 2. Pomoc orgánů dozoru zůstává dostupná během celého řízení. Článek 52 Dohled vnitrostátního orgánu dozoru 1. Orgán dozoru dohlíží na zákonnost zpracování osobních údajů podle čl. 22 odst. 1 daným členským státem, včetně jejich přenosu do centrálního registru a z něj. 2. Orgán dozoru zajišťuje, aby byly nejméně jednou za čtyři roky zauditovány operace zpracování údajů ve vnitrostátním systému podle příslušných mezinárodních auditorských standardů. 3. Členské státy zajišťují, aby měly jejich orgány dozoru dostatek prostředků k plnění úkolů, které jim toto nařízení ukládá. 4. V souvislosti se zpracováním osobních údajů v programu RTP určí každý členský stát orgán vykonávající funkci správce v souladu s čl. 2 písm. d) směrnice 95/46/ES a nesoucí hlavní odpovědnost v oblasti zpracovávání údajů tímto členským státem. Každý členský stát sdělí název tohoto orgánu Komisi. 5. Každý členský stát poskytuje veškeré informace, které si vyžádají orgány dozoru, a zejména informace o činnostech prováděných podle článku 39 a čl. 40 odst. 1, a umožňuje jim přístup k seznamům podle čl. 39 odst. 1 písm. c), ke svým záznamům podle článku 45 a nepřetržitý přístup do všech svých prostor. Článek 53 Dozor vykonávaný evropským inspektorem ochrany údajů 1. Evropský inspektor ochrany údajů kontroluje, zda jsou činnosti agentury související se zpracováváním osobních údajů prováděny v souladu s tímto nařízením. Odpovídajícím způsobem se použijí povinnosti a pravomoci podle článků 46 a 47 nařízení (ES) č. 45/2001. 2. Evropský inspektor ochrany údajů zajišťuje, aby byl alespoň každým čtvrtým rokem v souladu s příslušnými mezinárodními auditorskými standardy proveden audit činností agentury souvisejících se zpracováváním osobních údajů. Zpráva o tomto auditu se zasílá Evropskému parlamentu, Radě, agentuře, Komisi a orgánům dozoru. Agentura má možnost se ke zprávě před jejím přijetím vyjádřit. 3. Agentura poskytuje evropskému inspektorovi ochrany údajů informace, o které požádá, poskytuje mu přístup ke všem dokumentům a ke svým záznamům pořízeným podle čl. 45 odst. 1 a nepřetržitý přístup do všech svých prostor. Článek 54 Spolupráce orgánů dozoru s evropským inspektorem ochrany údajů 1. Orgány dozoru a evropský inspektor ochrany údajů, každý v rozsahu svých pravomocí, aktivně spolupracují v rámci svých povinností a zajišťují koordinovaný dohled nad programem RTP. 2. V rozsahu svých pravomocí si vyměňují důležité informace, vzájemně si pomáhají při provádění auditů a inspekcí, posuzují potíže vznikající při výkladu a uplatňování tohoto nařízení, zkoumají obtíže s výkonem nezávislého dohledu nebo při výkonu práv subjektů údajů, vypracovávají harmonizované návrhy společných řešení všech obtíží a podle potřeby prosazují informovanost o právech na ochranu údajů. 3. K tomuto účelu se orgány dozoru a evropský inspektor ochrany údajů setkávají nejméně dvakrát ročně. Náklady na tato setkání nese evropský inspektor ochrany údajů. Na prvním setkání se přijme jednací řád. Podle potřeby se společně vypracovávají další pracovní metody. 4. Jednou za dva roky se zasílá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a agentuře společná zpráva o činnostech. V této zprávě je každému členskému státu věnována kapitola, kterou připraví jeho orgán dozoru. KAPITOLA XI ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ Článek 55 Zahájení přenosu 1. Každý členský stát oznámí Komisi, že učinil nezbytná technická a právní opatření k přenosu údajů uvedených v čl. 22 odst. 1 do centrálního registru. 2. Agentura oznámí Komisi, že učinila nezbytná technická opatření uvedená v čl. 38 odst. 1. Článek 56 Zahájení provozu Komise stanoví datum zahájení provozu programu RTP, jakmile (a) se přijmou opatření uvedená v čl. 37 odst. 1 a 2; (b) po potvrzení technických opatření oznámí členské státy Komisi, že učinily nezbytná technická a právní opatření ke shromažďování a přenosu údajů uvedených v čl. 22 odst. 1 do centrálního registru. (c) agentura oznámí úspěšné provedení souhrnného testu centrálního registru podle čl. 38 odst. 1 a (d) agentura oznámí Komisi, že centrální registr je připraven k zahájení provozu. Článek 57 Postup projednávání ve výboru 1. Komisi je nápomocen výbor. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011. 2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Článek 58 Změny příloh Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 59, pokud jde o přílohy tohoto nařízení. Článek 59 Výkon přenesené pravomoci 1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku. 2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci podle čl. 10 odst. 2 a článku 58 je Komisi svěřena na dobu neurčitou počínaje dnem X.X.201X (datum vstupu tohoto nařízení v platnost). 3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 10 odst. 2 a článku 58 kdykoliv zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který v něm je uveden. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci. 4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě. 5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 10 odst. 2 a článku 58 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce. Článek 60 Oznamování 1. Členské státy oznámí Komisi: (a) v příslušných případech vnitrostátní formulář dokládající převzetí finančních nákladů a/nebo ubytování v soukromí podle čl. 9 odst. 5; (b) orgán, který má být považován za správce podle čl. 52 odst. 4; (c) nezbytná technická a právní opatření podle článku 56. 2. Členské státy oznámí agentuře: (d) příslušné orgány, které jsou oprávněny vkládat, měnit, vymazávat, prohlížet či vyhledávat údaje podle článku 23; (e) statistiky sestavené podle čl. 18 odst. 5 a přílohy V. 3. Agentura oznámí Komisi, že učinila nezbytná technická opatření a že centrální registr je připraven k zahájení provozu. 4. Komise poskytuje informace oznámené podle odst. 1 písm. a) členským státům a veřejnosti v podobě pravidelně aktualizované elektronické publikace. 5. Bulharsko, Kypr a Rumunsko oznámí Komisi do deseti pracovních dnů, zda jednostranně uznávají členství registrovaného cestujícího v programu RTP, aby tento cestující mohl na vnějších hranicích těchto zemí podstupovat jednodušší hraniční kontroly. Komise zveřejní informace sdělené těmito členskými státy v Úředním věstníku Evropské unie. Článek 61 Poradní skupina Poradní skupina poskytuje agentuře odborné poznatky související s programem RTP, zejména v souvislosti s přípravou ročního pracovního programu agentury a výroční zprávy o činnosti