DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Důvody a cíle návrhu

Eurodac byl zřízen nařízením (ES) č. 2725/2000 o zřízení systému „Eurodac“ pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy. První přepracovaný návrh změny nařízení o Eurodacu přijala Rada a Evropský parlament v červnu 2013, čímž se zlepšilo fungování systému Eurodac a byly stanoveny podmínky pro přístup do tohoto systému pro účely vymáhání práva, a to za přísných podmínek pro účely prevence, odhalování a vyšetřování závažných trestných činů a teroristických trestných činů.

Od svého zřízení systém Eurodac dostatečně plnil svůj účel, kterým je poskytování důkazů v podobě otisků prstů s cílem pomoci určit členský stát odpovědný za posuzování žádosti o azyl podané v EU. V souladu se svým hlavním cílem byl vždy nápomocen provádění nařízení (EU) č. 604/2013 (dále jen „dublinské nařízení) a tyto dva nástroje společně tvoří systém, který je běžně označovaný jako „dublinský systém“.

Když se v roce 2015 stupňovala uprchlická a migrační krize, některé členské státy byly přetíženy v důsledku snímání otisků prstů všech osob, které neoprávněně vstoupily do EU na vnějších hranicích a dále směřovaly přes EU do upřednostňované destinace. Některé členské státy pak následně nedokázaly plnit své povinnosti spočívající ve snímání otisků prstů v souladu se stávajícím nařízením o Eurodacu. Sdělení Komise ze dne 13. května 2015 s názvem „Evropský program pro migraci“ uvádí, že „členské státy musí také plně provést pravidla týkající se snímání otisků prstů migrantů na hranicích“. To přimělo Komisi, aby v květnu 2015 předložila pokyny k usnadnění systematického snímání otisků prstů při plném dodržování základních práv, vycházející z praktické spolupráce a výměny osvědčených postupů. Kromě toho Komise rovněž zvážila možnost použít v systému Eurodac další biometrické údaje, například rozpoznávání obličeje a shromažďování digitálních fotografií, s cílem vypořádat se s problémy, jimž čelí některé členské státy při snímání otisků prstů pro účely systému Eurodac.

V téže době začaly členské státy, které se nenacházejí na vnějších hranicích, pociťovat narůstající potřebu mít možnost ukládat a porovnávat informace o nelegálních migrantech, u nichž bylo zjištěno, že neoprávněně pobývají na jejich území, zejména pokud nemají v úmyslu žádat o azyl. V důsledku těchto skutečností zůstávají tisíce migrantů v Evropě „neviditelnými“, včetně tisíců nezletilých osob bez doprovodu, což je situace, která usnadňuje nedovolený druhotný a následný pohyb osob a neoprávněný pobyt v rámci EU. Bylo zřejmé, že řešení nelegální migrace, k níž dochází jak uvnitř EU, tak směrem do EU, vyžaduje zásadní opatření.

Návrh Komise, kterým se zřizuje systém vstupu/výstupu (EES) pro registraci údajů o vstupu a výstupu státních příslušníků třetích zemí překračujících vnější hranice EU, pokud získali krátkodobé vízum pro vstup do EU, umožní členským státům odhalovat státní příslušníky třetích zemí, kteří zde pobývají neoprávněně, přestože do EU vstoupili legálně. Pro identifikaci neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, kteří vstoupí do EU na vnějších hranicích nelegálně, však žádný takový systém neexistuje, přičemž současný systém Eurodac – ideální databáze, která by tyto informace mohla obsahovat, – je omezen na zjištění, zda žádost o azyl byla podána ve více než jednom členském státě EU.

Ve svém sdělení „Směrem k reformě společného evropského azylového systému a posilování legálních cest do Evropy“ ze dne 6. dubna 2016 považuje Komise za prioritu předložit reformu dublinského nařízení a vytvořit udržitelný a spravedlivý systém pro určení členského státu odpovědného za žadatele o azyl při zajištění vysoké míry solidarity a spravedlivého sdílení odpovědnosti mezi členskými státy, a to prostřednictvím návrhu na korekční přidělovací mechanismus. Komise v této souvislosti rovněž dospěla k závěru, že systém Eurodac by měl být posílen, aby se zohlednily změny dublinského mechanismu a aby se zajistilo, že systém bude nadále poskytovat důkazy v podobě otisků prstů, což je předpoklad jeho fungování. Zvažovala se rovněž možnost, že by systém Eurodac mohl uchovávat údaje o otiscích prstů pro všechny kategorie a umožňovat porovnání se všemi uchovávanými údaji pro tento účel, a tím by přispěl k boji proti nelegální migraci.

Tento návrh tudíž mění stávající nařízení o Eurodacu (EU) č. 603/2013 a rozšiřuje oblast jeho působnosti pro účely identifikace neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí a osob, které vstoupily do Evropské unie na vnějších hranicích nelegálně tak, aby členský stát mohl tyto informace využít při vydávání nových dokladů státnímu příslušníkovi třetí země pro účely navrácení.

Usnadnění identifikace neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí nebo osob bez státní příslušnosti prostřednictvím používání biometrických údajů by pomohlo zlepšit účinnost návratové politiky EU, zejména pokud jde o nelegální migranty, kteří se podvodnými způsoby snaží vyhnout identifikaci a mařit postupy vydávání nových dokladů. Dostupnost údajů a informací o státních příslušnících třetích zemí bez jakékoli identifikace nebo zákonného důvodu pro to, aby se zdržovali v EU, jimž jsou odebrány otisky prstů v jiném členském státě, by urychlila postupy pro identifikaci a vydávání nových dokumentů, pokud jde o neoprávněně pobývající státní příslušníky třetích zemí zadržené v jiném členském státě, kde jim byly sejmuty otisky prstů. To by přispělo ke zkrácení délky nezbytných postupů navracení a zpětného přebírání, včetně doby, během níž mohou být tyto osoby čekající na vyhoštění drženy ve správním zajišťovacím zařízení, a rovněž k boji proti podvodnému zneužití totožnosti. Umožnilo by to identifikaci tranzitní země nelegálních migrantů, a tím jejich zpětné přebírání těmito zeměmi. Kromě toho by poskytování informací o pohybu nelegálních migrantů uvnitř EU umožnilo vnitrostátním orgánům provést přesnější individuální posouzení situace nelegálních migrantů, například ohledně možného rizika, že se tyto osoby budou během řízení o navracení a zpětném přebírání skrývat.

V roce 2015 přišel do Evropy rekordní počet dětských uprchlíků a migrantů, a jelikož formální registrační postupy v některých členských státech ne vždy umožňují, aby byli při překročení hranice identifikováni, čelily členské státy při získávání přesného počtu dětí bez doprovodu a dětí odloučených od rodiny řadě problémů. Poslanci Evropského parlamentu, zástupci nevládních organizací, mezinárodních organizací a členských států otevřeli v souvislosti se současnou migrační a uprchlickou krizí zásadní otázky týkající se hájení zájmů a ochrany dětí bez doprovodu. Otázka ochrany dětí a zejména pohřešovaných dětí ze třetích zemí vzbudila další obavy z následné krize v rámci EU.

Z historického hlediska byly v systému Eurodac vždy shromažďovány otisky prstů dětí od 14 let věku. To umožňuje identifikaci nezletilé osoby bez doprovodu poté, co byla v rámci EU podána žádost o azyl. Nicméně vzhledem ke zjevnému nárůstu převaděčství nezletilých osob mladších, než je uvedený věk, jak v rámci EU, tak směrem do EU, roste potřeba shromažďovat biometrické údaje pro účely systému Eurodac pro nižší věkovou kategorii, čímž by se usnadnila identifikace těchto osob a zjistilo, zda by tyto informace mohly vést k nalezení rodinné vazby nebo vazby na opatrovníka v jiném členském státě.

Mnohé členské státy shromažďují biometrické údaje nezletilých osob mladších 14 let pro víza, cestovní pasy, povolení k pobytu s biometrickými prvky a obecné imigrační kontroly. Proto se rovněž navrhuje, aby se věk pro snímání otisků prstů nezletilých osob pro systém Eurodac změnil na šest let, což je věk, který – jak ukazují výzkumy – umožňuje dosáhnout při rozpoznávání otisků prstů dětí uspokojivou úroveň přesnosti.

Rovněž bude nutné, aby informace o neoprávněně pobývajících státních příslušnících třetích zemí a osobách zadržených při nelegálním vstupu do EU na vnějších hranicích byly uchovávány déle, než je povoleno v současné době. Doba uložení informací v délce 18 měsíců je maximální dobou, která je povolena podle současného nařízení pro osoby zadržené na vnějších hranicích, přičemž o osobách neoprávněně pobývajících v členském státě se žádné údaje neuchovávají. Důvodem je, že současné nařízení o Eurodacu se na uchovávání informací o nelegálních migrantech po dobu delší, než jaká je nezbytná pro stanovení první země vstupu podle dublinského nařízení, pokud byla žádost o azyl podána v jiném členském státě, nevztahuje. Vzhledem k rozšíření oblasti působnosti systému Eurodac pro širší účely v oblasti migrace je nezbytné uchovávat tyto údaje po delší období, aby mohl být druhotný pohyb osob v rámci EU odpovídajícím způsobem monitorován, zejména pokud se nelegální migrant všemožně snaží, aby nebyl odhalen. Období pěti let se považuje pro tento účel za přiměřené, čímž se doba uchovávání údajů uvádí v soulad s ostatními databázemi EU v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí (SVV) a s obdobím, za které lze uložit zákaz vstupu pro nelegální migranty podle směrnice o navracení osob.

Tento návrh rovněž umožňuje, aby byly informace o totožnosti nelegálních migrantů sdíleny se třetí zemí, pokud je nutné tyto informace sdílet pouze pro účely navracení. Zpětné přebírání neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí do jejich země původu a vydání nových dokumentů pro tyto osoby předpokládá sdílení informací o dotčené osobě s orgány dané země případě, kdy je nutné získat cestovní doklad. Tento návrh tedy umožňuje sdílení údajů na uvedeném základě a v souladu s pravidly pro ochranu údajů. Přísný zákaz je stanoven pro sdílení jakýchkoli informací o skutečnosti, že v rámci EU byla podána žádost o azyl, neboť by tím mohla být ohrožena bezpečnost žadatele, jehož žádost o azyl byla zamítnuta, a mohlo by dojít k porušení jeho základních práv.

Rovněž se navrhuje, aby členské státy shromažďovaly dodatečný biometrický údaj – zobrazení obličeje – a ukládaly jej v ústředním systému, jakož i jiné osobní údaje, které mají snížit potřebu doplňkové komunikační infrastruktury mezi členskými státy, pokud jde o sdílení informací o nelegálních migrantech, kteří o azyl nepožádali. Shromažďování zobrazení obličeje bude předcházet budoucímu zavedení softwaru pro rozpoznávání obličeje a uvede systém Eurodac do souladu s ostatními systémy, jako je systém vstupu/výstupu. Co se týče softwaru pro rozpoznávání obličeje, agentura eu-LISA by měla nejprve provést studii, která posoudí jeho přesnost a spolehlivost, než se stane součástí ústředního systému.

Sdělení Komise nazvané „Silnější a inteligentnější informační systémy pro hranice a bezpečnost“ zdůrazňuje potřebu zlepšit interoperabilitu informačních systémů jako dlouhodobý cíl, jak rovněž uvedla Evropská rada a Rada. Ve sdělení se navrhuje zřízení odborné skupiny pro informační systémy a interoperabilitu, která by řešila právní a technickou proveditelnost dosažení interoperability informačních systémů pro ochranu hranic a bezpečnost. Tento návrh je v souladu s cíli sdělení, neboť zřizuje systém Eurodac způsobem, který umožňuje budoucí interoperabilitu s jinými informačními systémy, bude-li to nezbytné a přiměřené. Za tímto účelem a s podporou odborné skupiny pro informační systémy a interoperabilitu Komise posoudí nezbytnost a přiměřenost zavedení interoperability s Schengenským informačním systémem (SIS) a Vízovým informačním systémem (VIS). V této souvislosti a v souladu se svým sdělením Komise rovněž posoudí, zda je třeba revidovat právní rámec pro přístup do systému Eurodac pro účely vymáhání práva.