ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o hodnocení financí Unie založeném na dosažených výsledcích /* COM/2013/0461 final */





ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ o hodnocení financí Unie založeném na dosažených výsledcích 1. ÚVOD Tato zpráva podle článku 318 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „zpráva“) je vypracována jako již třetí v pořadí a odráží se v ní nepřetržitý vývoj předkládání zpráv o hodnocení financí Unie založených na dosažených výsledcích. Orgán udělující absolutoritum a Evropský účetní dvůr projevily o tuto zprávu značný zájem a vznesly návrhy na její další zdokonalení na základě dvou dříve vypracovaných zpráv. Komise na tyto návrhy reagovala v letošní zprávě v rozsahu, který umožňuje stávající rámec pro sledování, hodnocení a podávání zpráv pro víceletý finanční rámec (VFR) na období 2007–2013. Zlepšení provedená v letošní zprávě se ubírají směrem předjímaného dalšího vývoje této zprávy v příštím víceletém finančním rámci na období 2014–2020, jak je popsáno v oddílu 2. Oddíl 3 obsahuje informace o výsledcích monitorování a výsledcích výkonnosti z roku 2012, pokud jde o programy výdajů a hodnocení těchto programů provedená v roce 2012, a uvádí přehled dostupných důkazů o výkonnosti v rámci každého rozpočtového okruhu. Zpráva je nyní zveřejněna podstatně dříve v daném roce než zprávy za rok 2010 a 2011 s cílem dosáhnout lepšího sladění s přijímáním souhrnné zprávy a zajistit, aby byla dostupná orgánu udělujícímu absolutorium a Účetnímu dvoru pro účely postupu udělování absolutoria za vykazovaný rok. Tato zpráva zahrnuje programy EU ze všech oblastí politik EU spojených s výdaji v rámci stávajícího víceletého finančního rámce. Orgán udělující absolutorium a Účetní dvůr tento přístup uplatněný v předchozí zprávě uvítaly. V reakci na žádost orgánu udělujícího absolutorium jsou zde podrobněji vysvětleny výsledky programů pro vnější záležitosti (okruh 4) a je zdůrazněn pokrok při naplňování stěžejních iniciativ strategie Evropa 2020 (v případě, že jsou k dispozici výsledky). V letošní zprávě byly výsledky hodnocení nově doplněny o další informace týkající se výkonnosti s cílem poskytnout úplnější přehled o dosaženém pokroku a výsledcích. Informační zdroje zahrnují výroční zprávy o činnosti generálních ředitelství a zvláštní zprávy Evropského účetního dvora, jakož i zprávy členských států a zprávy sítí odborníků pro provádění programů na základě sdíleného řízení a zprávy o interním auditu. Každý okruh politiky v rámci kapitoly 3 zahrnuje oddíl týkající se pokroku v provádění této politiky za rok 2012 a oddíl týkající se hlavních výsledků hodnocení / jiných zpětných vazeb souvisejících s výkonností programů, které jsou k dispozici od roku 2012 a vztahují se k uplynulým rokům. Zprávu doplňují dva pracovní dokumenty Komise. První dokument obsahuje akční plán stanovující předběžné plánování pro další práci na zprávě. Toto plánování bude potvrzeno po přijetí právních nástrojů podporujících víceletý finanční program na období 2014–2020. Druhý dokument který obsahuje souhrnný přehled 130 hodnocení provedených v roce 2012. Většina těchto hodnocení se týká programů výdajů a hodnotící zpráva obsahuje rozbor průřezových témat a hlavní zjištění/doporučení vztahující se k těmto hodnocením.[1] Jsou v něm shrnuty základní informace o každém hodnocení, včetně informací o dopadu, účinnosti, účelnosti a přidané hodnotě EU. Přehledy obsahují hypertextové odkazy na internetovou stránku, kde je k dispozici celá zpráva. Tyto dva dokumenty jsou reakcí na žádosti Evropského parlamentu a Evropského účetního dvora. 2. OPATŘENÍ KE ZLEPŠENÍ SLEDOVÁNÍ, PODÁVÁNÍ ZPRÁV A HODNOCENÍ Evropský parlament zahrnul do dokumentů v souvislosti s udělováním absolutoria za rok 2011[2] oddíl týkající se „prioritních opatření“. Parlament v něm zmiňoval potřebu nové „kultury výkonnosti“ v Komisi, včetně stanovení cílů a ukazatelů v plánech řízení generálních ředitelství a ve všech návrzích nových politik a programů. Také zdůraznil význam reakce Evropského účetního dvora na poslední zprávu a potřebu jasně definovat přidanou hodnotu EU; generální ředitelství by měla ve výročních zprávách o činnosti vyhodnotit svou výkonnost a shrnout dosažené výsledky; tato zpráva by měla shrnout výkonnost a výsledky obsažené ve výročních zprávách o činnosti a měla by rozlišovat mezi vnitřními a vnějšími politikami a zaměřit se na pokrok v naplňování stěžejních iniciativ strategie Evropa 2020 a Parlament by měl mít přístup ke všem hodnotícím zprávám v plném rozsahu. Zpráva pro tento rok již vychází z podávání výročních zpráv o činnosti, z podávání zpráv specifických pro jednotlivé programy, z hodnocení a výsledků vnitřních a vnějších auditů. Jak je uvedeno v letošním sdělení nazvaném „Shrnutí výsledků řídící činnosti Komise za rok 2012“[3], je zvláštní pozornost věnována rozvíjení kultury výkonnosti v Komisi prostřednictvím jejích plánů řízení a výročních zpráv o činnosti, aby byla zajištěna soudržnost mezi těmito vnitřními nástroji řízení, jinými zprávami podobnými této, zamezilo se zdvojování a zefektivnilo se podávání zpráv o výkonnosti. Tyto návrhy obsahují „stavební prvky“, které Účetní dvůr uvedl ve své reakci na zprávu z minulého roku pro spolehlivý systém shromažďování údajů o výkonnosti za účelem zjištění výsledků a dopadů pro příští víceletý finanční rámec. Tato zpráva také na žádost Parlamentu shrnuje výkonnost a výsledky ve výročních zprávách o činnosti, rozlišuje mezi vnitřními a vnějšími politikami, zahrnuje informace o pokroku v naplňování stěžejních iniciativ strategie Evropa 2020 a sděluje, kde lze najít hodnotící zprávy v úplném znění, aby mohly být zpřístupněny Parlamentu. Pro příští víceletý finanční rámec usiluje Komise o zajištění silnějšího a soudržnějšího rámce pro sledování, hodnocení a podávání zpráv, pokud jde o výkonnost finančních programů EU. Návrhy Komise týkající se příštího souboru programů na období 2014–2020 se soustředí na zjednodušení s cílem usnadnit a urychlit provádění programu, zdokonalit sledování pokroku (v zájmu zajištění lepšího zjištění zpoždění nebo potíží a přijetí rychlejších opatření k nápravě nedostatků) a zlepšit hodnocení a podávání zpráv o výkonnosti. Mezi klíčové prvky tohoto rámce patří: soubor hlavních cílů, jichž má být dosaženo programy, které vhodně souvisejí s cíli strategie EU 2020; soubory silných ukazatelů, které jsou základem pro podávání určitějších zpráv o pokroku, účinnosti a účelnosti přijatých opatření; pevná pravidla pro sledování a hodnocení s cílem zajistit včasnou dostupnost potřebných údajů a posudků za účelem podpory lepšího podávání zpráv o výsledcích a výkonnosti. Informace a posouzení, které bude Komise moci předkládat ve svých výročních zprávách o činnosti a souhrnných zprávách v příštím víceletém finančním rámci, budou ve značné míře záviset na zachování těchto klíčových prvků v právních nástrojích, které Parlament a Rada přijmou za účelem podpory nového souboru finančních programů. Komise ve své zprávě za příští rok popíše rámec pro podávání zpráv o výkonnosti do konce příštího víceletého finančního rámce, který vychází ze společné legislativní činnosti týkající se právních nástrojů pro příští generaci programů. Tato zpráva bude obsahovat klíčové cíle programu, hlavní ukazatele, opatření o sledování a časový rámec a obsah hodnocení. Popíše, jak bude podávání výročních zpráv o pokroku v rané fázi provádění příštího víceletého finančního rámce doplněno o soustavné zdokonalování následného hodnocení výkonnosti stávajících programů. Bude v ní uvedeno, dokdy budou dokončena hlavní hodnocení výkonnosti stávajícího programu a kdy a jakým způsobem se uskuteční podávání zpráv o výkonnosti příštího programu, včetně příspěvků Komise a členských států k programům v rámci sdíleného řízení. V neposlední řadě Komise také pracuje v souvislosti s agendou inteligentní regulace na přezkumu své politiky hodnocení. V průběhu letošního roku uspořádá veřejnou konzultaci s cílem přijmout závěry, k nimž se dospěje, na konci tohoto roku. Výsledky by měly dále přispět ke zlepšení podávání zpráv o pokroku, účinnosti,účelnosti a přidané hodnotě opatření EU při zajišťování dopadů na ekonomiku a společnost. 3. PŘEHLED DOSAŽENÝCH VÝSLEDKŮ OKRUH 1A – KONKURENCESCHOPNOST PRO HOSPODÁŘSKÝ RŮST A ZAMĚSTNANOST Politika v oblasti podnikání a průmyslu Makroekonomická situace v roce 2012 vyžadovala vynaložení většího úsilí k zajištění stimulace hospodářského růstu a vytváření pracovních míst, aby se podařilo dosáhnout cílů strategie Evropa 2020. Z důvodu hospodářského útlumu se cíle stanovené pro růst konkurenceschopnosti průmyslu a vytváření pracovních míst nepodařilo splnit. Na druhé straně se podařilo dosáhnout celkového zlepšení ve výkonnosti inovací, pokračující konvergenci a vyšších pákových efektů měřeno z hlediska dodatečných inovací, které vznikly za podpory EU, zejména za podpory poskytované malým a středním podnikům. V roce 2012 mezi hlavní výdajové programy v rámci politiky v oblasti podnikání a průmyslu patřily: i) výzkumné programy v oblasti vesmíru, bezpečnosti a program Galileo v rámci Sedmého rámcového programu pro výzkum a rozvoj (FP7; 600 milionů EUR); ii) program pro podnikání a inovace (EIP) jako součást rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace (335 milionů EUR); iii) evropské družicové navigační programy (Galileo a EGNOS; 169 milionů EUR) a iv) operační program Globální monitoring životního prostředí a bezpečnosti (GMES-Copernicus; 40 milionů EUR).[4] Pokud jde o FP7, na základě výzvy k předkládání návrhů v oblasti vesmírného výzkumu pro rok 2012 bylo přijato k financování 49 výzkumných projektů, které se zabývají např. změnou klimatu nebo rozvojem klíčových vesmírných technologií. Výzva pro program Bezpečnost v rámci FP7 obsahuje 54 témat zahrnujících činnosti, jako je boj proti rozsáhlým požárům a rychlá záchrana obětí. Vzhledem k účasti malých a středních podniků přesahující 21 % je v rámci výzkumného tématu v oblasti bezpečnosti značně překročen cíl 15 % stanovený pro program FP7 jako celek. Cílem programu pro podnikání a inovace (EIP) je přímo a se zřetelem k praxi reagovat na základní potřeby malých a středních podniků. Konkrétní finanční nástroje v rámci tohoto programu – mechanismus pro inovativní malé a střední podniky a malé a střední podniky s vysokým růstem a záruční mechanismus pro malé a střední podniky – se ukázaly jako velmi účinné při naplňování potřeb financování malých a středních podniků, které by jinak naplněny nebyly. Více než 250 inovativním a rychle rostoucím malým a středním podnikům byla poskytnuta podpora pro kapitálové investice a přes 200 000 malých a středních podniků využilo mechanismu úvěrových záruk. Mechanismy vytvářejí pozitivní pákový efekt v poměru od 1 do 29 u úvěrových záruk a od 1 do 5 u rizikového kapitálu, což znamená, že za každé euro z veřejných financí je v reálné ekonomice vytvořena mnohem větší hodnota. Závěrečné hodnocení programu pro podnikání a inovace potvrdilo, že tento program účinně reaguje na potřeby malých a středních podniků a má pozitivní dopad na počáteční fázi a růst malých a středních podniků, pokud jde o pákový efekt, a na rozvoj činnosti v oblasti ekologických inovací. Dále byla základem pro iniciativy plánované na rok 2013 a týkající se přístupu malých a středních podniků k financování dvě hodnocení[5]. Tato hodnocení poskytla informace o tom, jak získat přístup k veřejným financím ve výši 50 miliard EUR v členských státech, a zkoumala, jak usnadnit výměnu osvědčených postupů v oblasti politik a podpůrných programů v celé EU. Hodnocení také obsahovala údaje o tom, jak by měla být koncipována podpůrná opatření, aby přilákala investice neformálních investorů (tzv. business angels), což je důležitý zdroj financování v mnoha zemích. Byly rovněž následně zhodnoceny výsledky interního auditu Komise za rok 2011 s cílem posílit sledování výkonnosti programu v budoucnosti. Za tímto účelem se vypracovává soubor vhodných ukazatelů, za jejichž pomoci bude sledován program COSME, navazující na program pro podnikání a inovace[6]. Cíle programů Galileo a EGNOS byly v roce 2012 splněny. V říjnu 2012 úspěšně proběhlo vypuštění dvou nových družic a bylo dokončeno vybudování pozemní infrastruktury pro ověřovací fázi programu. Nyní tedy již funguje první čtveřice družic z celkem 30 družic budoucího systému Galileo. Pokud jde o EGNOS, byla v červenci 2012 oficiálně zavedena třetí služba (Služba přístupu k datům EGNOS (Data Access Service) – EDAS) a připojila se tak k již existujícím službám Bezpečnost života („Safety of Life“) a Otevřeným službám („Open Services“). Pokud jde o pokrok v programu GMES-Copernicus, byly uvedeny do provozu dvě ze šesti služeb pro monitorování země a nouzové řízení. V rámci monitorování země začíná systém GMES poskytovat jedinečné datové produkty, pro které již existuje prokazatelná poptávka ze strany tvůrců politik a agentur a které přináší plně srovnatelné údaje ze všech členských států. Údaje systému GMES byly úspěšně používány při poskytování pomoci při katastrofách, například při záchranných operacích při ztroskotání lodi v Itálii, při zemětřeseních a při boji proti lesním požárům. Z průběžného hodnocení iniciační fáze GMES (GIO) vyplývá, že tato fáze směřuje ke splnění cíle rozvoje dvou plně funkčních služeb v období tří let. Bylo navrženo pokračování a rozšíření systému GMES v rámci programu Copernicus v období 2014–2020. Politika v oblasti mobility a dopravy Z hodnocení vyplývá, že financování EU přispělo k pokroku v modernizaci evropské dopravní infrastruktury (například provedení prioritních projektů; zavedení nástrojů pro inteligentní mobilitu, jako je evropský systém řízení železničního provozu, a snížení počtu úmrtí na silnicích).[7] Ze závěrů hodnocení nicméně vyplývá, že je nutné vyvíjet další úsilí za účelem splnění dlouhodobých cílů účinného vnitřního trhu v oblasti dopravy, přičemž měřítkem mohou být například ceny pro občany a podniky, a za účelem zajištění přechodu na nízkouhlíkovou a inteligentní dopravu, což přispěje k naplnění strategie Evropa 2020. Nedávné návrhy Komise, jejichž záměrem je další posílení vnitřního trhu v odvětví železniční dopravy a podpora alternativních čistých paliv, představují krok tímto směrem. Výdaje v oblasti mobility a dopravy jsou určeny především na: další rozvoj transevropských dopravních sítí (TEN-T); programy Marco Polo, jejichž cílem je zmírnit přetížení silnic způsobené nákladní dopravou a omezit znečištění přechodem na jiné druhy dopravy; podporu výzkumu a inovací prostřednictvím rámcových programů pro výzkum, jakož i na podpůrné činnosti pro evropskou dopravní politiku a práva cestujících. V roce 2012 byl rozpočet o celkové výši 1,07 miliardy EUR řízen především za pomoci nepřímého centralizovaného řízení (81 %) Výkonnou agenturou pro transevropskou dopravní síť (TEN-T EA) a Výkonnou agenturou pro konkurenceschopnost a inovace (EACI). V listopadu 2012 zahájila Komise rozsáhlou výzvu k předkládání návrhů v rámci programu dopravní infrastruktury (TEN-T) o celkovém rozpočtu 1,278 miliardy EUR. Tato výzva rovněž podpoří přechod na nadcházející nový rámec pokynů pro TEN-T a nástroj pro propojení Evropy v příštím víceletém finančním rámci na období 2014–2020. V roce 2012 se uskutečnilo hodnocení Výkonné agentury pro transevropskou dopravní síť (TEN-T EA) v polovině období, z něhož vyplývá, že tato agentura splnila stanovené cíle i specifické roční cíle. Potvrdilo se tak, že řízení projektů TEN-T touto agenturou je nákladově nejefektivnějším řešením. Z analýzy nákladů a přínosů vyplývá, že volba agentury TEN-T EA přinesla úsporu nákladů v čisté současné hodnotě roku 2012 ve výši zhruba 8,66 milionu EUR. Agentura nicméně uznává, že stále existují oblasti, kde je prostor ke zlepšení, například v oblasti předvídání toku dopravy, posuzování nákladů a přínosů dopravní infrastruktury a nákladové inženýrství. Politika v oblasti informační společnosti a sdělovacích prostředků Hlavní cíle politiky v oblasti informační společnosti a sdělovacích prostředků jsou vymezeny v Digitální agendě pro Evropu, která je jednou ze stěžejních iniciativ strategie Evropa 2020 a jejímž cílem je umožnit evropským občanům a podnikům využít v nejvyšší možné míře potenciál digitálních technologií. Agenda obsahuje 13 specifických cílů, které stručně shrnují změnu, jíž je třeba dosáhnout, jako například plné pokrytí širokopásmovým připojením v EU do roku 2013; 50 % obyvatel, kteří do roku 2015 uskuteční nákup online; a snížení rozdílu mezi roamingem a vnitrostátními tarify s cílem přiblížit se do roku 2015 jejich vyrovnání. Pokrok v dosahování těchto cílů je každoročně sledován prostřednictvím srovnávacího přehledu Digitální agendy.[8] Přezkum agendy byl předložen v prosinci 2012. Vyplynulo z něj, že agenda je na dobré cestě ke splnění většiny cílů. Údaje pro rok 2012 například ukazují, že byl splněn cíl 100% pokrytí širokopásmovým připojením (zatímco 96 % obyvatel EU mělo k dispozici pokrytí širokopásmovým připojením, zbytek byl pokryt díky vylepšením družicového internetového připojení) a že se podíl obyvatel, kteří si objednávají zboží a služby online, zvýšil na 45 %, čímž se přibližuje cíli 50 % do roku 2015. Kromě toho se do konce roku 2012 tarify za roaming snížily minimálně o 10 %, nicméně stále jsou považovány za mnohem vyšší než vnitrostátní tarify za zasílání hlasových a textových zpráv a přenos dat. Přezkum však také poukázal na pomalé tempo růstu v přeshraničním elektronickém obchodu, na pomalé rozšiřování vysokorychlostního širokopásmového připojení a na to, že je třeba vyvinout větší úsilí ke snížení či odstranění rozdílů mezi členskými státy, pokud jde o využívání těchto služeb. Přezkum rovněž vedl k vymezení nových priorit v digitální oblasti na období let 2013–2014, jako je vytvoření stabilnějšího regulačního prostředí pro poskytování širokopásmových služeb a zrychlení zavádění cloud computingu prostřednictvím kupní síly veřejného sektoru. Na činnosti v oblasti výzkumu a technologického rozvoje v rámci programu FP7 včetně společných technologických iniciativ (JTI), opatření v rámci programu CIP a souvisejících činností jsou určeny provozní výdaje ve výši 1,6 miliardy EUR. V roce 2012 studie o dopadu opatření šestého rámcového programu (FP6) na technologie informační společnosti (IST) zdůraznila pozitivní hodnotu prozkoumávání nových vědeckých/technologických oblastí, posílení spolupráce v oblasti výzkumu a zvýšení schopností a odborných znalostí zaměstnanců. Část programu se opírala o konkrétní průmyslové priority a tento program byl úspěšný ve vytváření síťových struktur kolem předních průmyslových subjektů, přičemž hlavním cílem bylo účinně řešit konkrétní technologické/vědecké úkoly. V některých oblastech (komponenty a mikrosystémy) byly do projektů zapojeny klíčové průmyslové subjekty z různých částí hodnotového řetězce, což vedlo ke střednědobým konkurenčním výhodám a většímu a širšímu dopadu na inovace. Ukázalo se, že činnosti programu zaměřené na dlouhodobější vědecké cíle uspěly při vytváření síťových struktur kolem univerzit a výzkumných center. To byl kupříkladu případ sítí vytvořených v rámci „technologií v oblasti znalostí a rozhraní“ nebo budoucích a vznikajících technologií (FET). Ze studie rovněž vyplývá, že program FP6-IST měl pozitivní dopad na velkou část pracovní síly, která je v EU zaměstnána v oblasti výzkumu a vývoje informačních a komunikačních technologií, a přinesl významné výhody v podobě efektu přelévání, u nichž se má za to, že výrazně převýšily přímé přínosy projektů pro účastníky programu. Velká část poznatků shromážděných v rámci programu FP6-IST byla zveřejněna v nejvýznamnějších vědeckých a technických časopisech a byly prezentovány na prestižních konferencích a výstavách. Prozatímní posouzení partnerství veřejného a soukromého sektoru na internetu budoucnosti (FI-PPP) v rámci FP7 potvrdilo účelnost a význam tohoto nástroje a doporučilo, aby vlády a průmysl dále vyvíjely úsilí v této oblasti. Další studie související s hodnocením[9] potvrdily přidanou hodnotu EU při posilování schopnosti vzájemného doplňování různých subjektů v hodnotovém řetězci průmyslových odvětví, což přispívá například ke schopnosti průmyslu vyrábějícího součástky využít příležitostí ve vyšších částech hodnotového řetězce. Dodavatelé vestavěných systémů by se rovněž měli snažit lépe využít možností, které s sebou přináší zvyšující se výkonnost a funkčnost komponentů. Pokud jde o regulační rámec pro elektronické komunikace, studie o hodnocení Sdružení evropských regulačních orgánů v oblasti elektronických komunikací (BEREC) a ústředí BEREC financovaného z rozpočtu EU dospěla k závěru, že struktura je vhodná, účinná a účelná. Hodnocení však rovněž obsahovalo doporučení týkající se zlepšení řízení a odpovědnosti (například pokud jde o oblast působnosti pracovního programu BEREC a jeho pravidelný přezkum a podávání zpráv o dosaženém pokroku). Z hlediska vlivu hodnocení na proces tvorby politik dospěla hodnocení k závěru, že je třeba se v rámci programu 2020 znovu zaměřit na malé a střední podniky jakožto hybnou sílu inovace. Studie o provádění Digitální agendy přispěla k utváření přezkumu Digitální agendy údaji a informacemi poskytnutými členskými státy. Na základě hodnocení slučitelnosti a proveditelnosti metodik pro měření energetické a uhlíkové stopy odvětví IKT byly odhaleny nedostatky u hlavních metodik, které je třeba odstranit v zájmu zajištění slučitelnosti v budoucnu. Nástroj FI-PPP rovněž sloužil jako hlavní referenční bod při navrhování pokynů pro smluvní partnerství veřejného a soukromého sektoru v rámci programu Horizont 2020. Jako příklad možné změny v řízení programů lze uvést doporučení týkající se zřízení provozní jednotky, která bude sloužit jako jednotné kontaktní místo pro stávající společné podniky ENIAC a ARTEMIS, přičemž Komise tuto změnu zohlednila ve svém návrhu programu Horizont 2020. Energetická politika Priority vymezené ve strategii Evropa 2020 pro konkurenceschopnost, udržitelnost a zabezpečení dodávek energie jsou podporovány prostřednictvím Evropského energetického programu pro hospodářské oživení (EEPR), programů pro vyřazování jaderných zařízení z provozu, programu Inteligentní energie – Evropa, výzkumu a inovací v rámci FP7, transevropských energetických sítí (TEN-E), jakož i prostřednictvím podpůrných činností pro účely evropské energetické politiky a vnitřního trhu s energií. V roce 2012 činil rozpočet pro tyto programy 607 milionů EUR v závazcích, přičemž míra jeho plnění dosáhla 99,9 %, především prostřednictvím přímého centralizovaného řízení (59 %) a nepřímého centralizovaného řízení (27 %). Významné finanční prostředky byly přiděleny prostřednictvím Evropského energetického programu pro hospodářské oživení na různé projekty s cílem podpořit investice. V roce 2012 pokračovalo provádění všech 43 projektů v oblasti infrastruktury týkající se plynu a elektrické energie, na něž EU přispěla částkou ve výši 2,27 miliardy EUR. Do konce roku 2012 bylo dokončeno sedm dalších projektů. V současnosti se i přes obtíže související s přístupem k financím a problémy týkající se regulace provádí pět ze šesti demonstračních projektů v oblasti zachycování a ukládání CO2, přičemž pouze jeden byl ukončen. Z celkové částky 565 milionů EUR příspěvku EU na devět projektů zaměřených na využívání větrné energie na moři bylo příjemcům do konce roku 2012 vyplaceno 203 milionů EUR. Nadále byly rovněž podporovány projekty využívání obnovitelných zdrojů energie a zvyšování energetické účinnosti prostřednictvím programu Inteligentní energie – Evropa II (IEE II). V roce 2012 se díky tomuto programu podařilo vyrobit energii z obnovitelných zdrojů odpovídající 48 580 tunám ropného ekvivalentu (toe) a bylo dosaženo úspor 90 350 toe energie a zajištěno snížení emisí skleníkových plynů v rozsahu 517 000 toe. Program dosud zajistil investice do udržitelné energie ve výši 1 636 milionů EUR, přičemž celkový rozpočet vyhrazený na IEE činí 731 milionů EUR, čímž se potvrdil výrazný multiplikační účinek. Prováděním rozpočtu IEE II byla pověřena Výkonná agentura pro konkurenceschopnost a inovace (EACI). V roce 2012 byl zdokonalen postup pro dohled nad EACI, včetně monitorování čtvrtletních ukazatelů výkonnosti. Z programu IEE byly financovány tři projekty („společné akce“), které umožnily vnitrostátním prováděcím orgánům v členských státech se pravidelně scházet a sdílet zkušenosti ohledně provádění směrnic EU týkajících se energetické náročnosti budov, obnovitelné energie a energetických služeb. Pracovní program TEN-E pro rok 2012 byl úspěšně proveden: v daném roce byly přiděleny výdaje na závazky ve výši 21 milionů EUR, které byly určeny na 19 projektů v oblasti elektřiny a zemního plynu. Z následného hodnocení pěti projektů financovaných v rámci programu transevropských energetických sítí vyplynulo, že projekty byly úspěšné, neboť přispěly ke zvýšení energetické kapacity v evropských regionech, k integraci trhů s energií v rámci EU a umožnily přepravu energie z oblastí s nízkými náklady na výrobu na místa, kde sídlí spotřebitelé. Autoři hodnocení uznali, že tyto integrační aktivity obecně přispívají ke konkurenceschopnější tvorbě velkoobchodních a maloobchodních cen energie, což může potenciálně vést ke snížení celkových nákladů na energii. Komise na tato hodnocení navázala novým právním předpisem o energetické infrastruktuře, který vstoupil v platnost dne 15. května 2013. Nové nařízení reviduje stávající hlavní směry TEN-E včetně podávání zpráv o projektech. Vzhledem k tomu, že udělování povolení bylo obecně hodnoceno jako jeden z hlavních aspektů brzdících rozvoj projektů v oblasti infrastruktury, nový právní předpis zahrnuje ustanovení o zrychlených postupech pro udělování povolení. V roce 2012 zveřejnil Evropský účetní dvůr zvláštní zprávu o finanční pomoci EU pro vyřazování jaderných zařízení v Bulharsku, Litvě a na Slovensku z provozu, v níž se doporučuje, aby před vynaložením dalších výdajů bylo provedeno podrobné posouzení potřeb, analýza dostupných zdrojů a očekávaných přínosů a aby byly před vynakládáním dalších prostředků přijaty smysluplnější ukazatele výkonnosti. Tato doporučení byla zohledněna v nedávném návrhu Komise na nařízení Rady o podpoře poskytované Unií na programy pomoci pro vyřazování jaderných zařízení v Bulharsku, Litvě a na Slovensku z provozu.[10] Politika v oblasti výzkumu Nejdůležitějším nástrojem financování pro provádění politiky Komise v oblasti výzkumu a inovací a stěžejní iniciativy „Unie inovací“ v rámci strategie Evropa 2020 je s celkovým rozpočtem EU ve výši 8,8 miliardy EUR program FP7. V roce 2012 bylo v rámci FP7 uzavřeno 53 výzev k předkládání návrhů. Bylo provedeno vzájemné hodnocení celkového počtu 17 374 způsobilých návrhů, z nichž 3 089 byla přiznána finanční podpora, z čehož plyne míra úspěšnosti 17,78 %, měřená na základě počtu předložených návrhů. Tato míra je o trochu nižší než celková míra úspěšnosti provádění FP7 v období 2007–2012 (19 %). Celkový počet 70 059 žadatelů, kteří podali způsobilý návrh, se ucházel o celkový příspěvek EU ve výši 30,78 miliardy EUR, přičemž úspěšných bylo 14 821 z nich a jimi požadovaná celková částka příspěvku EU činí 4,98 miliardy EUR. Celková míra úspěšnosti z hlediska počtu účastníků mírně přesahovala 21 %, což je hodnota přibližující se průměru pro provádění FP7 v období 2007–2012. Dobrých výsledků bylo rovněž dosaženo při plnění závazného cíle, který stanoví, že 15 % rozpočtu programu spolupráce by mělo být poskytnuto malým a středním podnikům – v roce 2012 byly totiž malým a středním podnikům z tohoto rozpočtu poskytnuty částky přesahující 16 % tohoto rozpočtu. Do března roku 2013 bylo v rámci FP7 podepsáno více než 13 000 grantových dohod.[11] Bylo realizováno přes 2 800 projektů, z nichž 98 % dosáhlo původně stanovených cílů. Ze závěrečných zpráv vyplývá, že na každý dokončený projekt připadá v průměru 4,5 zveřejněných publikací a že bylo zapsáno celkem 531 práv duševního vlastnictví. Do konce roku 2012 získalo 76 příjemců grantů ERV (Evropské rady pro výzkum) prestižní mezinárodní ceny (oproti 36 příjemcům do konce roku 2011), pět z nich získalo Nobelovu cenu a tři Fieldsovu medaili. Za stejné období bylo zaznamenáno více než 7 900 článků zveřejněných v odborných časopisech, které přiznávaly financování z prostředků ERV, což představuje nárůst oproti roku 2011, kdy bylo do konce roku zveřejněno 3 396 článků. V roce 2011 zveřejnilo GŘ pro výzkum a inovace první výroční zprávu o činnosti hodnocení programů, a zahájilo tak postup předkládání výročních zpráv společně s výročními monitorovacími zprávami. V roce 2012 bylo vypracováno 19 hodnotících studií a zpráv zaměřených především na činnosti v rámci zvláštního programu „Kapacity“, aby bylo možné je zapracovat do celkového následného hodnocení FP7, které má být dokončeno do roku 2015. Politika v oblasti vzdělávání V roce 2012 byly programy ve všech zúčastněných zemích provedeny podle stanoveného časového harmonogramu a směřují k dosažení stanovených cílů.[12] Zejména program celoživotního učení vyčlenil částku ve výši 1,1 miliardy EUR (nárůst o 8 % v porovnání s rokem 2011). Tento program byl proveden podle plánu, včetně horizontálních opatření (například činností v rámci iniciativy Jean Monnet), přičemž kladl důraz na mobilitu v oblasti vzdělávání uvnitř EU, a to pro žáky (Comenius a Leonardo da Vinci), vysokoškolské studenty (Erasmus), dospělé (Grundtvig) či pedagogy. Údaje týkající se výkonnosti zveřejněné v roce 2012 svědčí o tom, že bylo dosaženo pokroku u všech ukazatelů souvisejících s hlavními cíli strategie Evropa 2020. Nejnovější známé výsledky dokládají pozitivní vývoj, pokud jde o dosahování cíle 40 % absolventů vysokých škol (33,5 % v roce 2010, 34,6 % v roce 2011 a 35,8 % absolventů v roce 2012). Stejně tak byl zaznamenán pozitivní vývoj u nejnovějších výsledků, pokud jde o jeden z hlavních cílů strategie Evropa 2020 – snížení podílu osob předčasně opouštějících vzdělávací systém na 10 % (14,1 % v roce 2010; 13,5 % v roce 2011 a 12,8 % v roce 2012). Naproti tomu v roce 2012 stejně jako v roce 2011 došlo ke zhoršení u dvou klíčových rozměrů této politiky – uplatnitelnosti na trhu práce a ekonomické situace mladých lidí –, a v roce 2012 bylo rovněž zaznamenáno zhoršení, pokud jde o osvojování základních dovedností a cizích jazyků. V roce 2012 byl opět zaznamenán celkový trend zvyšování poptávky po mobilitě v rámci všech dílčích programů, jakož i v rámci decentralizované spolupráce. Od zahájení programu Erasmus se ho zúčastnilo více než 2,5 milionu studentů. Z průzkumů vyplývá, že 97 % bývalých studentů, kteří využili programu Erasmus, se domnívá, že absolvování studia v zahraničí představuje výhodu na trhu práce. Na akce Marie Skłodowska-Curie v rámci programu FP7 „Lidé“ byly vyčleněny prostředky ve výši 0,9 miliardy EUR (navýšení o 19 % oproti roku 2011). Od roku 2007 bylo v rámci tohoto programu podpořeno přibližně 44 500 výzkumných pracovníků (11 100 v roce 2012) 130 různých státních příslušností, pracujících ve více než 75 zemích. Více než 50 % financovaných výzkumných projektů se přímo zabývá zásadními společenskými problémy určenými ve strategii Evropa 2020 (například změna klimatu). V souladu se stanovenými cíli byla zachována poměrně vysoká míra účasti žen (36,5 %) a míra účasti soukromých podniků jakožto hostitelských organizací (24 %) překročila cílovou hodnotu 20 %. Odhaduje se, že 79 % stážistů získalo v roce 2012 zaměstnání do dvou let od ukončení stipendijního programu. Z důvodu rozpočtových škrtů v USA a Kanadě od roku 2011 již nebyly s těmito zeměmi realizovány dvoustranné programy EU. V roce 2012 byla k dispozici dvě průběžná hodnocení: Jedno z nich se týkalo programu výdajů na mezinárodní mobilitu studentů magisterského studia a doktorandů – Erasmus Mundus II (EM II) – na období let 2009–2011 a druhé se zaměřilo na program výdajů na mezinárodní mobilitu výzkumných pracovníků – činnosti COFUND a činnosti podporované prostřednictvím individuálních stipendií, které jsou součástí programu „Lidé“ v rámci FP7. Z hodnocení EM II vyplývá, že program zajišťuje silnou podporu a významně přispívá k procesu internacionalizace v oblasti evropského vysokoškolského vzdělávání. EM II podporuje rozvoj dovedností, které jsou důležité na trhu práce. Z hodnocení však rovněž vyplývá, že pokud jde o zaměstnatelnost, stávající zaměření EM II na akademické a vysokoškolské vzdělávání zcela neodpovídá potřebám EU. Aktivity v rámci tohoto programu by se mohly více soustředit na mezinárodní mobilitu a spolupráci v oblasti odborného vzdělávání a přípravy. Hodnocení také navrhuje, aby se posílilo propojení se souvisejícími programy s cílem zvýšit synergický efekt a zabránit překrývání, jež bylo v hodnocení zjištěno. Z hodnocení vyplývá, že program byl realizován efektivně, jelikož většiny plánovaných výsledků bude pravděpodobně dosaženo s nižšími náklady, než se původně předpokládalo, a výsledků programu bylo dosahováno se srovnatelnými, nebo dokonce nižšími náklady v porovnání s náklady obdobných stipendijních programů. Pokud jde o aspekty řízení, bylo zjištěno, že koordinace EM II na strategické úrovni je i nadále problematická kvůli rozdělení povinností v rámci Komise. Byla také předložena další doporučení, například v oblasti monitorování. Výsledky tohoto hodnocení byly využity při vytváření programu „Erasmus pro všechny“ na období 2014–2020. Z hodnocení činností COFUND a činností týkajících se individuálních stipendií rovněž vyplývá, že tyto činnosti dosahují stanovených cílů a posilují výzkumnou kapacitu EU zvýšením kvality a počtu výzkumných pracovníků. Stipendia udílená v rámci programu COFUND přispívají jak z kvalitativního, tak kvantitativního hlediska k rozšiřování potenciálu lidských zdrojů Evropského výzkumného prostoru tím, že posilují výzkumné kapacity, schopnosti a sítě. Program COFUND zlepšil správní a provozní postupy zhruba třetiny hostitelských organizací, zejména co se týče větší otevřenosti při náboru pracovníků vůči nadnárodní mobilitě a využívání nezávislého/vzájemného hodnocení ve výběrových řízeních. Zlepšení bylo rovněž dosaženo v oblasti transparentnosti postupů. Hlavní přínos programu pro hostitelské organizace spočívá v rozšíření výzkumné kapacity a zajištění přístupu institucí k vysoce kvalifikovaným výzkumným pracovníkům, které by jinak mohlo být obtížné získat. To v konečném důsledku vede k posílení výstupů výzkumu prováděného těmito institucemi a schopnosti využívat širších mezinárodních znalostních sítí. Průběžné hodnocení rovněž identifikovalo oblasti, v nichž je třeba dosáhnout zlepšení. Komise v reakci na tato zjištění posílí normy kvality vztahující se na individuální stipendia pomocí zjednodušené struktury a zvýšením jejich viditelnosti za hranicemi Evropy za pomoci mezinárodních akcí, konferencí a dalších činností s cílem šíření informací. Dojde ke zjednodušení postupů jednání o rozpočtu a postupů týkajících se požadovaných informací a navrhuje se, aby účast v programu COFUND byla v příštím víceletém finančním rámci v rámci iniciativy Horizont 2020 umožněna obchodním subjektům. Daňová a celní politika Daňová a celní politika EU je podporována dvěma výdajovými programy „Fiscalis 2013“ a „Clo 2013“, jejichž cílem je zlepšit spolupráci mezi členskými státy a podpořit výměnu informací. Výdaje přidělené na závazky v rámci obou těchto programů činily v roce 2012 82,3 milionu EUR. Pokud jde o program Fiscalis 2013, přibližně 3 600 úředníků se v jeho rámci zúčastnilo zhruba 300 činností a akcí (semináře, projektové skupiny a mnohostranné kontroly). Pokud jde o program Clo 2013, přibližně 5 400 úředníků se v jeho rámci zúčastnilo zhruba 370 aktivit (semináře a projektové skupiny). Oba programy rovněž podpořily rozvoj modulů elektronického učení. Zpětná vazba poskytnutá účastníky programu potvrzuje, že tyto aktivity systematicky dosahují stanovených cílů.[13] Oba tyto programy přispívají k lepšímu fungování evropských informačních systémů pro daně a cla. Evropský informační systém pro daně zajišťuje výměnu 850 milionů zpráv, které hrají klíčovou úlohu v boji proti daňovým podvodům. Evropský informační systém pro cla vyřizuje každý rok transevropskou část z 245 milionů celních prohlášení, dohlíží na odbavení zboží převáženého v 9 milionech nákladních automobilů pohybujících se po celé EU, přičemž všechny tyto automobily využívají tranzitní režim, a kontroluje vývoz zboží – 12 milionů vývozních operací – z EU.[14] Společná komunikační síť pro evropské informační systémy, která je základem pro fungování evropských informačních systémů pro cla a daně, byla provozuschopná 99,73 % celkové doby, čímž byl překročen cíl 97 %.[15] To znamená, že systémy klíčové pro obchod (VIES, NCTS a TARIC[16]) jsou dostupné uživatelům 24 hodin denně po 365 dní v roce. Okruh 1b – Soudržnost pro růst a zaměstnanost Politika zaměstnanosti a sociálních věcí V roce 2012 nebylo vzhledem k recesi a hospodářské krizi v rámci strategie EU 2020 dosaženo ani cílů v oblasti zaměstnanosti, ani cílů týkajících se zmírnění chudoby. Přesto celá řada politických kroků v oblasti zaměstnanosti a sociálních věcí vedla k dosažení pozitivních výsledků a přispěla k řešení výzev spojených s krizí. K podpoře dosažených výsledků přispěly všechny tyto nástroje: Evropský sociální fond, Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci (EFG), nástroj předvstupní pomoci (NPP), program EU pro zaměstnanost a sociální solidaritu (Progress), evropský nástroj mikrofinancování pro oblast zaměstnanosti a sociálního začleňování (mikroúvěrový nástroj) a prostředky přidělené na práci v Evropě, sociální dialog a mobilitu. Na závazky v hlavních výdajových oblastech (ESF a EFG) byly vyčleněny výdaje převyšující 11 miliard EUR. 94 % prostředků bylo přiděleno na Integrované hlavní směry pro růst a zaměstnanost, což je míra výrazně překračující cíl stanovený v obecném nařízení.[17] Prostředky za období 2007–2011 byly využity ve prospěch 49,5 milionu občanů a byly přiděleny v souladu s cíli týkajícími se specifických cílových skupin (ženy, zranitelné skupiny obyvatel). Do konce roku 2012 již bylo na závazky vyčleněno 88 % celkových výdajů na období 2007–2013 pro Evropský sociální fond a Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci (EFG) a 53,5 % již bylo vyplaceno. EFG, který rovněž hraje důležitou úlohu při zachovávání soudržnosti EU, pomohl v roce 2012 více než 10 000 pracovníkům vrátit se do zaměstnání. Informace obsažené v hodnocení poskytly další důkazy o výkonnosti finančních nástrojů, které se týkaly provádění a účinků programu. Hodnocení podpory ESF vyčleněné na celoživotní učení se vztahovalo na programové období 2000–2006 a první čtyři roky období 2007–2013. V období od roku 2000 do roku 2010 pomohly činnosti v rámci celoživotního učení podporované z EFS v celé EU odhadem 25 milionům mladých lidí, 18 milionům lidí s nízkou kvalifikací a 1,9 milionu starších osob. Hodnocení dospělo k závěru, že bez ESF by se řadu těchto opatření nepodařilo realizovat. ESF zajistil, že z cílených opatření měly prospěch skupiny, které by jinak k podobným činnostem neměly přístup, zejména některé skupiny osob s nízkou kvalifikací a některé skupiny mladých lidí. Ve zprávě byly určeny činnosti, které měly při zaměřování se na tyto cílové skupiny výraznější úspěch, a další faktory úspěšnosti. Důkazy shromážděné v průběhu hodnocení byly použity ke zlepšení náplně a očekávaných výsledků činností celoživotního učení podporovaných z ESF, které se budou v programovém období 2014–2020 soustřeďovat na tři cílové skupiny. Hodnocení reakce ESF na hospodářskou a finanční krizi prokázalo flexibilitu tohoto nástroje, schopného pohotově reagovat na krizi. Do konce roku 2010 bylo přizpůsobeno 84 ze 117 operačních programů. Většina změn se týkala rozšíření působnosti, zahájení specifických výzev k předkládání návrhů a zahrnutí dalších cílových skupin v závislosti na konkrétní situaci a příslušném systému místní správy. ESF zlepšil soudržnost protikrizových opatření v rámci dlouhodobé perspektivy strukturální adaptace, jelikož byl hojně využíván k financování projektů profesní přípravy nabízejících krátkodobé zaměstnání, čímž přidal aktivní složku ke stávajícím opatřením trvalejší povahy. Výkonností ESF v oblasti přístupu k zaměstnání a sociálního začlenění se zabývaly dvě zprávy odborné sítě pro hodnocení ESF. Pokud jde o přístup k zaměstnání, bylo v rámci tohoto fondu podpořeno 12,5 milionu konečných příjemců, z nichž více než 2,4 milionu získalo práci. Bylo však zjištěno jen málo důkazů o udržitelnosti vytvořených pracovních příležitostí. Co se týče sociálního začlenění, byla zaznamenána účast více než 14,5 milionu konečných příjemců z mnoha různých cílových skupin nezaměstnaných osob, migrantů a mladých lidí. Jako nejúčinnější opatření se ukázala práce ve školách s mladými lidmi, kteří jsou vystaveni riziku předčasného opuštění vzdělávacího systému nebo se nacházejí ve fázi přechodu ze školy do pracovního života, opatření zaměřená na rodiny z romských komunit a aktivity, jejichž cílem je začlenit dospělé zpět do vzdělávacího systému. Hodnotící studie měřící dopad měnících se regulačních požadavků na administrativní náklady a zátěž poskytla doporučení pro příští programové období ESF 2014–2020. Z analýzy vyplynulo, že celkové administrativní náklady byly přiměřené – 4,8 % z celkového rozpočtu ESF na období 2007–2013 –, porovnáme‑li je s podobnými programy řízenými Světovou bankou, MMF nebo Organizací spojených národů. Nicméně další úsilí o snižování administrativních nákladů a zátěže by se mělo věnovat těm úkonům, které tvoří největší část administrativních nákladů a pracovní zátěže, jako je požadavek na informování a zveřejňování, které představují 18,5 % administrativních nákladů. Studie však rovněž upozornila na to, že k dalšímu snižování administrativních nákladů a zátěže by nemělo dojít na úkor pozitivních aspektů správy programu, jako je kapacita vybudovaná pro výběr operací, neboť tím by se snížila nákladová efektivnost programů. Z hodnocení v polovině období Evropského fondu pro přizpůsobení se globalizaci (EFG) vyplývá, že lepší výkonnosti bylo zpravidla dosaženo v případech, kdy byla pracovníkům poskytnuta individuální podpora, a také v případech, kdy pracovníci využívali silná vnitrostátní podpůrná opatření. Kromě přímého opětovného začlenění do zaměstnání měl EFG rovněž další pozitivní účinky na jednotlivce ve smyslu posílení sebedůvěry a usnadnění hledání zaměstnání. Z hodnocení vyplývá, že v případech, kdy byla podpora z EFG poskytnuta delší dobu po ztrátě zaměstnání, se řadě propuštěných pracovníků již podařilo opět začlenit na pracovní trh, přičemž zbývající pracovníci zpravidla spadají do kategorií, kterým je složitější pomoci. Byla navržena opatření pro zlepšení struktury EFG s cílem: zvýšit pružnost provádění, urychlit proces podávání žádostí, posílit kapacitu pro předkládání žádostí na vnitrostátní a regionální/místní úrovni a poskytnout další příležitosti ke sdílení zkušeností a osvědčených postupů a rovněž posílit prvek monitorování a podávání zpráv. V neposlední řadě hodnocení v polovině období programu PROGRESS ukázalo, že program dosáhl pozitivních výsledků, na různých úrovních zlepšil kvalitu diskuse, procesů, spolupráce a sdílení osvědčených postupů a také vytvořil statistické nástroje a ukazatele pro to, aby se posílila tvorba politik podložená důkazy. Navíc činnosti financované v rámci programu PROGRESS ovlivnily politiky a právní předpisy EU (např. cíle strategie Evropa 2020 v oblasti boje proti chudobě, reformu důchodových systémů, provádění právních předpisů v oblasti zdraví a bezpečnosti práce a pracovního práva v širším smyslu). Regionální politika Regionální politika je prováděna prostřednictvím sdíleného řízení a je financována z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) a Fondu soudržnosti, které představovaly více než 28 % z celkového rozpočtu EU z hlediska závazků. V roce 2012 byla vyplacena částka ve výši 38,2 miliardy EUR, především formou náhrad pro členské státy vyplacené z EFRR a Fondu soudržnosti za programová období 2000–2006 a 2007–2013. Výdaje z EFRR a Fondu soudržnosti vykázané členskými státy Komisi za období 2007–2013 dosáhly na konci roku 2012 v průměru 41,2 %. Nicméně v některých členských státech je míra výdajů výrazně podprůměrná (zejména v Rumunsku a Bulharsku), což je znepokojující situace, která vedla k požadavkům na urychlení mobilizace dostupných fondů EU členskými státy a na zaměření se na cílené vynakládání prostředků s cílem zajistit co největší dopad na růst a zaměstnanost. V reakci na krizi byla provedena změna programu u více než 30 miliard EUR z EFRR a Fondu soudržnosti díky pružnosti, kterou umožňuje právní rámec za účelem podpory splnění nejnaléhavějších potřeb a posílení určitých investičních oblastí. Hlavní tendence vykazují přeorientování se na výzkum a vývoj, podporu podnikání, udržitelnou energetiku, kulturní a sociální infrastrukturu, silnice a trh práce v celé EU‑27. Z účelem zabezpečení investičních strategií pro růst a zaměstnanost a snížení tlaku na vnitrostátní rozpočty byla zvýšen podíl spolufinancování EU v devíti členských státech a další dodatečné platby (zvýšení podílu spolufinancování až na 95 %) byly začleněny do programů pro Řecko, Irsko, Lotyšsko, Portugalsko, Rumunsko a Maďarsko. Z důkazů[18] vyplývá, že po pomalém začátku v prvních letech programového období začalo docházet v roce 2011 k urychlení projevů výstupů a výsledků této politiky v praxi, což také prokázalo, že v řadě členských států sehrála politika soudržnosti zásadní úlohu při zachování veřejných investic. Souhrnné údaje pro použité společné ukazatele svědčí o pokroku dosaženém v prvních pěti letech současného programového období. Nejvýznamnější dosažené úspěchy, které přispívají k realizaci cílů stěžejních iniciativ strategie Evropa 2020 pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění, jsou: bylo vytvořeno téměř 400 000 pracovních míst (z toho 190 000 od roku 2010), včetně více než 15 600 pracovních míst ve výzkumu a téměř 170 000 pracovních míst v malých a středních podnicích. Podporu obdrželo více než 142 000 malých a středních podniků; byla poskytnuta podpora více než 53 000 nově založeným podnikům (28 000 od roku 2010); o téměř 1,9 milionu více osob má nyní přístup k širokopásmovému připojení; bylo zahájeno více než 5 000 dopravních projektů a bylo podpořeno více než 19 000 projektů týkajících se vzdělávací infrastruktury. V roce 2012 bylo dokončeno několik hodnocení. Kromě hodnocení provedených jednotlivými členskými státy[19] a zpráv o jednotlivých zemích vyhotovených v rámci odborné sítě pro hodnocení vypracovala i samotná Komise hodnocení o různých aspektech politiky soudržnosti.[20] Dvě následná hodnocení týkající se deseti klíčových projektů spolufinancovaných EFRR a Fondem soudržnosti v období 1994–1999 a financovaných Fondem soudržnosti v období 2000–2006 poskytla důkaz o dopadu a přidané hodnotě investic, které z těchto fondů plynuly do infrastruktury v oblasti dopravy a životního prostředí (viz níže). Zjištění těchto hodnocení jsou zohledňována v pokynech k programu na období 2014–2020. Následné hodnocení týkající se Fondu soudržnosti v období 2000–2006 potvrdilo, že spolufinancované projekty významným způsobem přispěly k rozšíření a zkvalitnění dopravní sítě v zemích, které obdržely podporu. K zásadním zlepšením došlo například u mnoha tranzitních tras procházejících dotčenými zeměmi a u dopravních spojů se sousedními zeměmi. Ačkoli nelze s jistotou určit, do jaké míry přínos projektů v oblasti životního prostředí přesahuje náklady na jejich provedení, tyto projekty mají výrazný dopad na ochranu životního prostředí a snižování znečištění, čímž zlepšují udržitelnost hospodářského rozvoje i kvalitu života v mnoha regionech zemí, které jsou příjemci podpory. Důležitým zjištěním byl dlouhodobější dopad investic na projekty v oblasti infrastruktury, který lze zpravidla posoudit až po několika letech fungování, často dlouho poté, co skončí období financování. Hodnocení rovněž upozornilo na výrazné zpoždění v provádění projektů. To se týká zejména projektů v oblasti životního prostředí a rozsáhlých projektů zpravidla v zemích EU‑12. Následné hodnocení za období 1994–1999 přineslo další důkazy týkající se doby, která musí uplynout, aby bylo možné určit dopad projektu. Z těchto důkazů vyplývá, že náležité posouzení střednědobého dopadu klíčových projektů v oblasti infrastruktury lze provést až zhruba po pěti letech od jejich uvedení do provozu. V tomto hodnocení byl uveden seznam faktorů, které mohou zajistit maximální dopad veřejných investičních projektů. Úspěšnost investic je například pravděpodobnější v případě, že je v dostatečné míře přítomna podnikavost, profesionalita, uvážlivost řídících pracovníků a odpovědnost vůči vládě. V roce 2012 provedl rovněž Účetní dvůr audity výkonnosti některých finančních nástrojů. Doporučení Účetního dvora se zaměřila na záležitostí, jako je například potřeba provádět pravidelné monitorování, využívání srovnatelných ukazatelů výkonnosti a zlepšení kritérií výběru. Komise tato doporučení zohlednila při vytváření budoucí politiky, například prostřednictvím stanovení předběžných podmínek a zavedení společných ukazatelů s definicemi přijatými ve spolupráci s členskými státy. A co je zvlášť důležité – problémy týkající se výkonnosti, o nichž se Účetní dvůr zmiňuje, se Komise ve svých návrzích budoucích nástrojů snaží řešit důrazem na mnohem explicitněji vyjádřené konkrétní cíle a priority. Celkově vzato potvrzují zprávy a hodnocení členských států a analýza samotné Komise vhodnost návrhů Komise pro nadcházející programové období, zejména pokud jde o koncentraci, lepší plánování programů a monitorování, společné ukazatele, které budou využívány v budoucnosti, a rámec výkonnosti s vymezenými orientačními body a cíli, hodnocení dosažených výsledků a odpovědnost za ně, jakož i za vynaložené zdroje. Dále se v těchto dokumentech potvrzuje nutnost vést pravidelné politické diskuse o výkonnosti navrhovaných budoucích politik. Okruh 2 – Ochrana a řízení přírodních zdrojů Politika životního prostředí Z programu LIFE+ jsou podporovány projekty na ochranu životního prostředí a přírody v celé EU a v některých kandidátských, přistupujících a sousedních zemích. Je prováděn prostřednictvím přímého centralizovaného řízení. V roce 2012 činily závazky 332,9 milionu EUR (0,2 % rozpočtu EU na rok 2012). Na konci roku 2012 bylo poskytnuto závěrečné hodnocení programu LIFE+ (2007–2013), které následovalo již po více než dvou letech od provedení hodnocení v polovině období a rok po vypracování návrhu na nový program LIFE. Vzhledem k době provádění hodnocení bylo dokončeno pouze velmi málo projektů financovaných z programu LIFE+ (40 projektů z plánovaných 1300 – 1400), a hodnocení se proto zaměřilo spíše na postupy programů než na hodnocení výkonnosti projektu. Hodnocení potvrdilo přidanou hodnotu EU, která spočívá ve schopnosti programu LIFE plnit funkci platformy pro výměnu zkušeností a sdílení znalostí, a obsahovalo doporučení, aby byl důraz kladený na tuto přidanou hodnotu zachován a posílen. Autoři hodnocení dospěli k názoru, že v porovnání s předchozími hodnoceními došlo v některých oblastech provádění programu ke zlepšení. Byl například kladen větší důraz na přidanou hodnotu EU při výběru projektů, ačkoli příjemci ve velké míře zůstávají zaměřeni na své individuální projekty a profily. I přesto, že díky postupu podávání elektronických žádostí se podařilo snížit administrativní zátěž související s podáváním žádostí, zůstává o trochu vyšší než u ostatních programů EU. Existuje potenciál pro rozšíření využívání elektronického předkládání zpráv v rámci monitorování projektů za účelem dalšího snížení zátěže. Poznatky, které přineslo hodnocení a konzultace, přispěly k navržení nového programu. Návrh programu pro příští víceletý finanční rámec zahrnuje následující cíle: lépe propojit program s prioritami politik EU, včetně akcí v oblasti klimatu; podpořit využívání integrovaných projektů; rozvíjet synergický efekt; podpořit přidanou hodnotu EU a solidaritu / sdílení úsilí komplementárně s ostatními fondy EU a zjednodušit program. Politiky zemědělství a rozvoje venkova Výše rozpočtu pro společnou zemědělskou politiku (SZP) na rok 2012 činí zhruba 58,59 miliard EUR z hlediska závazků. Pokud jde o první pilíř SZP, který zahrnuje přímou podporu příjmů, z údajů o přímých podporách vyplývá, že platby oddělené od produkce mají stabilizační vliv na příjmy zemědělských podniků, a přispívají tak k jejich hospodářské životaschopnosti. Přímé platby nadále významným způsobem přispívají ke zvýšení příjmů ze zemědělské činnosti na výrobního činitele (příjem rodinných zemědělských podniků). V roce 2012 se přímé platby v průměru podílely na příjmech rodinných zemědělských podniků téměř z 50 %. V rámci režimů přímé podpory byla poskytnuta podpora téměř 7 milionům zemědělců. Údaje o tržních opatřeních svědčí o tom, že reforma SZP vedla k posílení tržní orientace zemědělství EU a snížení veřejných zásahů a podpory soukromého skladování – tyto mechanismy, které byly tradičními nástroji SZP, nyní představují opatření záchranné sítě v takové míře, že veřejné zásoby byly prakticky vytěsněny. Pokud jde o druhý pilíř, který zahrnuje politiku rozvoje venkova, bylo v roce 2012 dosaženo dalšího pokroku v ukončování programů za období 2000–2006 a v provádění programů rozvoje venkova na období 2007–2013. Přestože stále existuje prostor pro zkvalitňování údajů poskytovaných členskými státy, lze z dostupných údajů vyvodit, že došlo k výraznému zlepšení. Kupříkladu hodnota zemědělské výroby označené uznanou značkou jakosti / normami jakosti, která je podporována z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v současné době dosahuje 13,2 miliardy EUR, což představuje 80 % konečného cíle stanoveného v rámci programu pro rok 2013, a 62 milionům občanů ve venkovských oblastech byly poskytnuty zdokonalené služby podporované z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), což představuje 87 % konečného cíle programu pro rok 2013. S ohledem na využívání finančních zdrojů bylo do konce roku 2012 čerpáno 58,9 miliardy EUR z celkového rozpočtu 96,2 miliardy EUR pro období 2007–2013. Na osy 1, 3 a 4 bylo dosud využito 43,8 % přiděleného rozpočtu. Přetrvává však značná nejistota, pokud jde o pokračování tohoto příznivého vývoje v budoucnu, neboť v období hospodářské krize jsou omezeny možnosti členských států poskytovat nezbytné odpovídající finanční prostředky a zajistit správní kapacitu potřebnou k provádění programů. V roce 2012 bylo provedeno šest hodnocení zaměřených na různé prvky SZP a tato hodnocení zkoumala především dopady opatření SZP na trhy, příjem zemědělců, výrobní struktury, konkurenceschopnost, životní prostředí a rozvoj venkova. Rovněž Účetní dvůr vypracoval osm zvláštních zpráv, které poskytly zpětnou vazbu ohledně výkonnosti cílených opatření.[21] Výsledky těchto hodnocení a zvláštních zpráv ukazují, že je třeba lépe zacílit opatření, provést zjednodušení a zlepšit monitorování dosažených výsledků a plnění stanovených cílů. Pokud jde o politiku rozvoje venkova, bylo v roce 2012 dokončeno následné hodnocení programů rozvoje venkova za období 2000–2006, jejichž celkový rozpočet činil 59,2 miliardy EUR, a souhrn hodnocení v polovině období týkající se programů rozvoje venkova na období 2007–2013 s celkovým rozpočtem 96,2 miliardy EUR. Z výsledků vyplývá, že programy rozvoje venkova mají schopnost vytvářet pozitivní dopad na ekonomiku a životní prostředí, ačkoli většina opatření vykazuje větší dopad na úrovni jednotlivých příjemců spíše než na úrovni ekonomiky a obyvatelstva venkova jako celku. Zdá se, že dopad těchto programů na příjem lze ve velké míře přičítat účinnému zaměření podpory vázané na konkrétní opatření a kombinovanému využívání opatření. Kromě toho se ve venkovských oblastech díky opatřením pro rozvoj venkova podařilo zachovat nebo vytvořit pracovní místa. Čistý dopad opatření pro rozvoj venkova na zaměstnanost se zdá být obecně nižší než jejich čistý dopad na příjem, ačkoli je obtížné oddělit zásahy těchto opatření od dopadu jiných faktorů. Závěry a doporučení těchto hodnocení se promítly do koncepce politiky rozvoje venkova na období 2014–2020 – byla mimo jiné zohledněna potřeba lepšího zaměření opatření, zdokonalení strategií pro rozvoj venkova a vytváření strategií, vzájemná komplementarita jednotlivých opatření a posílení komplementarity mezi programy rozvoje venkova a dalšími programy a fondy. Na základě zkušeností získaných s prováděním reformy v odvětví vína z roku 2008 byla Komise s to učinit závěr, že reforma byla provedena úspěšně a že v odvětví vína již neexistuje strukturální přebytek.[22] Tento závěr byl podpořen hodnocením odvětví vína vztahujícím se na období 2001–2011, které se zaměřilo na dopady reformy z roku 2008. Toto hodnocení obsahovalo analýzu doplňující zvláštní zprávu Účetního dvora[23], která upozorňovala na neexistenci klíčových ukazatelů výkonnosti, příliš širokou pravomoc členských států týkající se provádění opatření zaměřených na restrukturalizaci a přeměnu a příliš vysokou míru podpory. Z hodnocení vyplývá, že provádění opatření prostřednictvím vnitrostátních programů podpory, které umožňují flexibilitu a přizpůsobení podpůrných opatření místním potřebám v odvětví vína, bylo účinné. Objevily se však některé problémy v řízení politiky, které snižují účinnost, například používání příliš nepružných postupů. Autoři hodnocení opatření posilujících konkurenceschopnost výrobců vína a trh v EU se domnívají, že opatření jsou účinnější, avšak jejich účinnost se oslabila v důsledku jejich provádění některými členskými státy / regiony (nedostatečné zaměření na příjemce). Zjednodušení zřejmě nebylo prostřednictvím stávajícího přístupu dosaženo a existuje též nesoulad mezi opatřeními na propagaci tzv. „vlastních“ („soukromých“) značek na trzích třetích zemí a opatřeními umožňujícími generickou reklamu na trhu EU. Hodnocení odvětví obilovin potvrdilo, že ačkoli podpora je potřebná, jelikož slouží ke zvýšení příjmu producentů, přechod na režim oddělení podpory od produkce omezuje narušení trhu a zajišťuje soulad s celkovými cíli SZP. Rozhodnutí zemědělců a zpracovatelů týkající se produkce jsou více určována tržními signály, což přispívá k posílení konkurenceschopnosti a bezproblémového fungování vnitřního trhu. Opatření v rámci SZP podporovala rozvoj obilovin a konečných využití, v nichž EU má komparativní výhodu. Reforma byla poměrně účinná, jelikož náklady na opatření týkající se obilovin se snížily, zatímco platební agentury členských států a v menší míře i výrobci považují administrativní zátěž za přijatelnou. Hodnocení projektu „Ovoce do škol“ zkoumalo dopady této iniciativy, zahájené v roce 2008. Vyplývá z něj, že tento projekt byl účinný, pokud jde o zvýšení dětské spotřeby ovoce a zeleniny z krátkodobého hlediska, krátká doba provádění však zatím neumožňuje hodnocení dopadu na zlepšení stravovacích návyků z dlouhodobějšího hlediska. Pokud jde o vliv financování EU na účinnost projektu, v hodnocení se uvádí, že podpora EU má pozitivní, nebo dokonce zásadní dopad. Bylo zjištěno, že tento projekt má stěžejní význam pro provádění vnitrostátních či regionálních projektů „Ovoce do škol“ téměř ve všech zúčastněných členských státech. V souvislosti s návrhy reformy SZP v období do roku 2020 byla v rámci navrhovaných změn ohledně tohoto projektu poskytnuta konkrétní doporučení týkající se zvýšení úrovně spolufinancování ze strany EU a rozšíření působnosti opatření způsobilých pro podporu EU. Následné hodnocení akčního plánu EU pro lesnictví zkoumalo provádění 18 konkrétních činností plánu v období 2007–2011. Výsledky a doporučení tohoto hodnocení jsou základem pro přezkum lesnické strategie EU v budoucnu. Politika v oblasti námořních záležitostí a rybolovu Politika EU v oblasti námořních záležitostí a rybolovu je podporována z programů výdajů spojených s prováděním společné rybářské politiky v oblasti mořského práva, z Evropského rybářského fondu a z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF). Členské státy nahlásily, že závazky v rámci Evropského rybářského fondu dosáhly do července 2012 celkové výše téměř 2,423 miliardy EUR, což představuje 56,3 % rozpočtu pro celé programové období. V roce 2012 bylo zpřístupněno 6 hodnocení zahrnujících hlavní výdajové oblasti: následná hodnocení dohod o partnerství v oblasti rybolovu (podporovaných z fondů vyhrazených na provádění společné rybářské politiky a v oblasti mořského práva) a průběžné hodnocení ERF vztahující se na období 2007–2010. Kromě těchto hodnocení poskytují další informace o výkonnosti zvláštní zprávy Evropského účetního dvora, interní audity a údaje z rejstříku rybářského loďstva EU. Souhrnná zpráva Evropského rybářského fondu se vzhledem k omezené době programů, o níž pojednává, a s tím souvisejícímu nedostatku údajů o výkonnosti zaměřila především na provádění programů. Velmi heterogenní byly zejména údaje obsažené ve vnitrostátních zprávách, což znemožňuje provedení srovnání mezi jednotlivými členskými státy; tento aspekt bude třeba napravit pro nadcházející víceletý finanční rámec. Ze zprávy vyplývá, že ačkoli pokrok ve většině prioritních oblastí („osy“) byl uspokojivý, míra dosaženého pokroku u osy 4, která se týká udržitelného rozvoje rybolovu, byla nejnižší, vzhledem k tomu, že opatření byla obecně dosud ve velmi rané fázi provádění. Hlavní důvody zpoždění v provádění programů se týkají omezeného spolufinancování z důvodu nepříznivých hospodářských podmínek, omezeného přístupu k dluhovému financování a pozdního zahájení programů. Byly však zmíněny rovněž některé faktory úspěchu, včetně účinné správy a zvýšeného zájmu odvětví. V souhrnné zprávě se uvádí, že systémy monitování jako celek fungovaly dobře, avšak je třeba dále zlepšovat kvalitu a vymezení ukazatelů. Tato zjištění byla vzata v úvahu při přípravě systému hodnocení a monitorování nového Evropského námořního a rybářského fondu, v němž je zohledněn větší důraz na výsledky rybářské politiky. Ten se projevuje zavedením požadavku na jasnější odůvodnění zásahů v rámci operačních programů, která se opírají o společné ukazatele výstupů a výsledků v rámci monitorování, a zahrnují do programů výkonnostní rámce a rezervy. Kromě toho z aktualizovaných údajů z roku 2012 vyplývá, že do konce roku 2012 bylo zpoždění u osy 4 překonáno a je dosahováno dobrých výsledků. Z údajů v rejstříku rybářského loďstva EU, které představují doplňující informace k souhrnné zprávě Evropského rybářského fondu, vyplývá, že se za pomoci podpory určené na vyřazování rybářských plavidel z provozu téměř podařilo dosáhnout cílů stanovených v operačních programech členských států. Díky této podpoře bylo v roce 2012 vyřazeno z provozu 603 plavidel. Evropský účetní dvůr nicméně poukázal na to, že podpora poskytnutá z Evropského rybářského fondu na vyřazování rybářských plavidel neměla dostatečný dopad na lovnou kapacitu či intenzitu rybolovu, ani se jejím prostřednictvím nepodařilo trvalým způsobem obnovit rovnováhu mezi kapacitou loďstva a rybolovnými právy. Komise vzala tato zjištění v potaz v rámci přípravy koncepce nového Evropského námořního a rybářského fondu na období 2014–2020 a navrhla, aby byla zrušena ta opatření týkající se loďstva, která se ukázala být neúčinná, pokud jde o snížení nadměrné kapacity evropského rybářského loďstva. Z následných hodnocení několika dohod o partnerství v oblasti rybolovu vyplývá, že tyto dohody přispívají k vytváření hospodářského blahobytu a zaměstnanosti, a to jak pro EU, tak pro partnerské země. Pokud jde o účinnost, dohody o partnerství v oblasti rybolovu zajistily regulovaný rámec pro přístup majitelů plavidel působících v EU do výlučných ekonomických zón řady třetích zemí a poskytly finanční prostředky pro zlepšení správy místního rybolovu. Lze je tedy považovat za prospěšné jak pro EU, tak pro partnerské země. Nicméně v interním auditu Komise se uvádí, že stávající proces hodnocení jednotlivých dohod vykazuje určité nedostatky, kterými je třeba se zabývat, a doporučuje se v něm vypracování a provádění standardní metodiky se soudržným a systematickým přístupem k provádění jak předběžných, tak následných hodnocení. Tato doporučení jsou v současnosti prováděna prostřednictvím nových interních pokynů k hodnocení dohod o partnerství v oblasti rybolovu, které se zabývají otázkami týkajícími se metodiky a obsahují i praktické informace o postupech a požadavcích. Na tomto základě byl vypracován nový mandát, který se bude uplatňovat v rámci stávajících a budoucích hodnocení. V následném hodnocení provádění režimu vyrovnání zvýšených nákladů vynaložených při uvádění určitých produktů rybolovu z nejvzdálenějších regionů na trh se uvádí, že toto provádění je účinné z hlediska naplňování cíle přispívat k rozvoji a konkurenceschopnosti dotčeného rybářského průmyslu. Proto Komise navrhla v návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o Evropském námořním a rybářském fondu pro příští finanční období režim vyrovnání podobný stávajícímu režimu. Okruh 3A – Svoboda, bezpečnost a právo V roce 2012 byl na podporu politik v oblasti vnitřních věcí vyčleněn rozpočet ve výši 1,37 miliardy EUR z hlediska závazků. Podpora je poskytována prostřednictvím dvou programů: „Solidarita a řízení migračních toků (SOLID)“ a „Bezpečnost a ochrana svobod“. Výsledky týkající se finanční výkonnosti byly i nadále uspokojivé a míra provádění dosáhla v roce 2012 100 % u závazků a 99 % u plateb. Hodnocení z roku 2012 týkající se sítě EU pro předcházení trestné činnosti (na níž byla vyčleněna podpora ve výši 845 000 EUR z Fondu pro předcházení trestné činnosti a boj proti ní) prokázalo přidanou hodnotu sítě. Na základě tohoto hodnocení a v reakci na žádost Evropské rady o přezkoumání možnosti zřízení Observatoře pro předcházení trestné činnosti Komise doporučila, aby byl namísto zřízení observatoře spíše konsolidován dosažený pokrok a zlepšeno fungování sítě. V hodnocení se rovněž uvádí, že je třeba odstranit řadu nedostatků, týkajících se mimo jiné organizace a správy, prostřednictvím systematičtějšího slaďování sítě se schválenými prioritami EU, významnější úlohy při poskytování vstupních informací pro tvorbu politk EU a členských států a strategičtějšího přístupu k vymezování činností. Komise v současné době činí kroky v návaznosti na učiněná doporučení a zjištěné nedostatky. Evropský účetní dvůr rovněž v roce 2012 provedl audit výkonnosti týkající se příspěvku Evropského fondu pro integraci státních příslušníků třetích zemí a Evropského uprchlického fondu k integraci státních příslušníků třetích zemí. Účetní dvůr poukázal na činnosti a projekty s pozitivními výsledky, vyjádřil však kritický postoj k celkové efektivitě těchto fondů a poskytl řadu doporučení, včetně potřeby zjednodušení nastavení programu a zavedení systémů řízení a kontroly a systému společných ukazatelů k měření výsledků programu. Komise doporučení Účetního dvora zohlednila ve svých návrzích týkajících se programů pro Azylový a migrační fond a Fond pro vnitřní bezpečnost pro příští víceletý finanční rámec na období 2014–2020. Komise nicméně nesouhlasila se závěrem Účetního dvora o efektivitě fondů a potenciálním překrývání nebo nedostatečné komplementaritě mezi EIF a dalšími fondy EU. Komise v této věci činí nezbytné další kroky ve spolupráci s členskými státy tak, aby existovala vhodná opatření na vnitrostátní úrovni. V oblasti spravedlnosti byly prováděny příslušné programy (program Civilní soudnictví, program Trestní soudnictví, program Daphne III, program Základní práva a občanství, program Drogová prevence a informovanost o drogách a oblasti programu Progress, které se týkají rovnosti žen a mužů a boje proti diskriminaci) s celkovým rozpočtem 119 milionů EUR. V roce 2012 nebyly zveřejněny žádné nové výsledky hodnocení těchto programů. Okruh 3B – Občanství Komunikační politika Z informací z roku 2012 týkajících se výkonnosti vyplývá, že bylo dosaženo pokroku při provádění tří konkrétních cílů programu „Evropa pro občany“ (přidělené výdaje na závazky za rok 2012: 28,4 milionu EUR).[24] Podařilo se dosáhnout cílů programu jak z hlediska finanční výkonnosti, tak z hlediska provedených opatření. Pokud jde o první cíl – zvýšení pocitu odpovědnosti občanů za evropskou integraci –, 77,5 % účastníků programu v 451 podpořených projektech se cítí být více Evropany, čímž je překročen stanovený cíl 75 %. Mezi témata programu, která byla v roce 2012 v rámci způsobilých projektů zohledňována nejčastěji, patří „Posilování úlohy občanů s cílem umožnit jim plně se účastnit demokratického života v EU“ (61 %) a „Poskytování příležitostí občanům k interakci a účasti na budování integrovanější Evropy“ (58 %). Na rok 2013 je naplánováno vypracování studie dopadů programu „Evropa pro občany“. V roce 2012 bylo dále zveřejněno dvanáct hodnocení. Tato hodnocení se týkala iniciativy Evropský rok dobrovolnictví 2011, opatření v oblasti komunikace a médií (průběžné hodnocení PressEurop) a různých aspektů komunikace na místní úrovni (10 hodnocení). Zejména z hodnocení iniciativy Evropského roku dobrovolnictví 2011 (rozpočet 7,7 milionu EUR přidělený v roce 2011) vyplynulo, že program měl pozitivní dopad na dobrovolnictví, jak na evropské, tak na vnitrostátní úrovni. V hodnocení byl učiněn závěr, že cíle a aktivity této iniciativy byly relevantní a vhodně zaměřené a že se na základě přístupu zaměřeného na výsledky podařilo dosáhnout stanovených cílů ve všech členských státech, ačkoli dopad se v závislosti na konkrétní situaci jednotlivých států lišil. Ze zkušeností Evropského roku dobrovolnictví 2011 vyplývá, že vnitrostátní programy a spolupráce s vnitrostátními koordinačními orgány členských států a hlavními evropskými zainteresovanými subjekty představují modely osvědčených postupů, které zajišťují, aby bylo šířeno poselství Evropského roku dobrovolnictví a mělo udržitelný dopad na vnitrostátní úrovni a na úrovni občanské společnosti. Pro příští Evropské roky dobrovolnictví by měla být zajištěna lepší synergie se stávajícími programy a dalšími evropskými roky. Politika v oblasti kultury V roce 2012 byl ohlášen pokrok v provádění programu „Mládež v akci“, programů MEDIA na období 2007–2013 a MEDIA Mundus a programu Kultura.[25] V roce 2012 byly programy realizovány podle plánu, včas – dokonce dříve než v předchozích letech – a ve všech zúčastněných zemích. Na program Mládež v akci bylo vyčleněno 140,4 milionů EUR (nárůst o 8 % oproti roku 2011). V roce 2012 byl v rámci tohoto programu podpořen ještě vyšší počet mladých lidí a pracovníků; vzhledem k celkové účasti 200 000 osob se potvrdilo, že se program stává stále atraktivnějším (od roku 2007 se jej zúčastnilo více než 920 000 osob) a přispívá k uznání neformálního učení. Z nejnovějšího dostupného průzkumu vyplývá, že 67 % účastníků se domnívá, že jejich vyhlídky na získání zaměstnání se díky zapojení do programu Mládež v akci zlepšily (oproti 61 % v předchozím průzkumu). V roce 2012 byly na programy MEDIA na období 2007–2013 a MEDIA Mundus vyčleněny prostředky ve výši 112,5 milionu EUR. Na program Kultura bylo v roce 2012 vyčleněno 59,2 milionu EUR (nárůst o 3 % oproti roku 2011). Díky těmto programům bylo mobilních odhadem více než 19 400 umělců / pracovníků v oblasti kultury, v roce 2010 došlo k oběhu několika tisíc kulturních děl a v roce 2011 se do programu zapojilo přibližně 1480 organizací, které působily jako koordinátoři nebo spoluorganizátoři. Politiky týkající se zdraví a ochrany spotřebitele Politika v oblasti zdraví a ochrany spotřebitele je podporována z programu veřejného zdraví (na rok 2012 přiděleno 48,9 milionu EUR) a prostřednictvím činností EU v rámci spotřebitelské politiky (v roce 2012 přiděleno 22 milionů EUR). V roce 2012 nebyla zveřejněna žádná nová hodnocení. Okruh 4 – EU jako globální hráč Rozvoj a vnější vztahy Vnější rozvojová pomoc Evropské unie je financována ze souhrnného rozpočtu EU a evropských rozvojových fondů. Nejvýznamnějšími nástroji z finančního hlediska jsou Evropský rozvojový fond (v roce 2012 přiděleno 3,7 miliardy EUR) pro země v africké, karibské a tichomořské oblasti, evropský nástroj sousedství a partnerství (v roce 2012 přiděleno 2,4 miliardy EUR) a finanční nástroj pro rozvojovou spolupráci (v roce 2012 přiděleno 2,3 miliardy EUR). V roce 2012 bylo zveřejněno 10 zeměpisných hodnocení a 6 tematických hodnocení týkajících se rozvojové politiky EU. Z těchto hodnocení obecně vyplývá, že na strategické úrovni opatření EU reagují na potřeby partnerských zemí a obyvatel, měla by však zůstat dostatečně pružná, aby dokázala předvídat měnící se souvislosti a přizpůsobit se jim. V nestabilních státech by se EU měla více zaměřit na rozvoj a řádnou správu. Organizace občanské společnosti mohou působit jako katalyzátory pro zlepšení relevance strategií EU a vedení vlád k odpovědnosti. Vhodná kombinace způsobů pomoci posiluje účinnost na strategické úrovni. To je velmi důležité především v kontextu nestabilní situace, kdy je třeba, aby nástroje pomoci byly obzvlášť pružné. Klíčovými faktory úspěchu jsou příspěvky nefinanční povahy, zejména pokud jde o rozpočtovou podporu, a je třeba rozvíjet účinnější politický dialog, který více podporuje začleňování. Rozpočtová podpora je účinným nástrojem, který může přispět ke zlepšení správy veřejných financí a dalších reforem, avšak k provedení reforem sám o sobě nestačí. Tento nástroj může posílit harmonizaci a podpořit instituce za pomoci příspěvků nefinanční povahy, jako je politický dialog. Celkově pozitivní dopad EU na zmírnění chudoby lze dále posílit zlepšením koordinace s ostatními dárci, zlepšením vazeb mezi regionálním a vnitrostátním plánováním programů a zajištěním většího synergického efektu mezi různými odvětvími. Přínosem pro projekty a programy EU by byl lepší a strukturovanější systém monitorování. EU by ke zlepšení monitorovacích systémů měla vybízet rovněž všechny partnery. Je třeba, aby delegace EU dále rozvíjely svou vlastní technickou a odvětvovou kapacitu a odborné znalosti za účelem zlepšení koordinace a řízení programů a předvídání dlouhodobých vývojových tendencí. Výsledky zeměpisných hodnocení budou zohledněny v rámci probíhajícího procesu vytváření zeměpisných programů, který bude ukončen v roce 2014. Komise a Evropská služba pro vnější činnost zohlední výsledky při přípravě programů pro jednotlivé země na příští období, které by měly být k dispozici příští rok. Výsledky tematických hodnocení mají dopad na rozhodnutí týkající se příslušných politik. V reakci na hodnocení podpory v oblasti zdravotnictví bude vytvořen interní akční program, který propojí stávající politiky a závazky za účelem zlepšení provádění, a bude zajištěna koncentrovanější podpora opatřením v oblasti zdravotnictví v každé partnerské zemi. Hodnocení stavu lidských práv vedlo v červnu 2012 ke schválení strategického rámce EU pro lidská práva a demokracii a souvisejícího akčního plánu Evropskou radou, jakož i k vytvoření jednotného strategického rámce pro lidská práva, který bude poprvé jednotný pro Komisi, Evropskou službu pro vnější činnost a členské státy a bude doplněn dalekosáhlým akčním plánem pro jeho provádění. Politika v oblasti hospodářských a finančních záležitostí Prostřednictvím makrofinanční pomoci je zajišťována podpora platební bilance partnerských třetích zemí v podobě středně- a dlouhodobých půjček nebo grantů a doplňuje financování poskytnuté v rámci reformních programů Mezinárodního měnového fondu. Z hodnocení operací v Gruzii (granty ve výši 46 milionů EUR), Libanonu (granty ve výši 15 milionů EUR a půjčky ve výši 25 milionů EUR) a Kosovu (granty ve výši 30 milionů EUR) vyplývá, že tento typ krizového nástroje přispívá v kombinaci s programy MMF k makroekonomické stabilizaci a vnější udržitelnosti zemí, které tuto pomoc přijímají. Dopad těchto nástrojů je posílen vázaností pomoci na uskutečnění strukturálních reforem správy v těchto zemích. V hodnoceních makrofinanční pomoci poskytnuté Gruzii a Kosovu se nicméně navrhuje, aby Komise stanovila konkrétnější podmínky, zejména v případě měkčích opatření, jako je rozvoj akčních plánů. Rovněž se zde uvádí, že by Komise měla zajistit lepší viditelnost nástroje makrofinanční pomoci. Nástroj makrofinanční pomoci vytvořil přidanou hodnotu prostřednictvím dopadu na povzbuzení důvěry, neboť zvýšil důvěryhodnost zemí v očích mezinárodního společenství a potenciálních investorů. Komise i nadále zohledňuje doporučení obsažená v hodnoceních při přípravě a provádění probíhajících a budoucích operací. Humanitární pomoc a civilní ochrana Mezi dva hlavní nástroje, které má Evropská unie k dispozici k zajištění rychlé a účinné pomoci, patří humanitární pomoc a civilní ochrana. EU zasahuje tam, kde došlo ke krizi či přírodní katastrofě, a pomáhá lidem ve třetích zemích i v EU. V reakci na nové nebo vleklé krize vyčlenila Komise v roce 2012 1 252 milionů EUR. Původní rozpočet ve výši 874 milionů EUR byl proto několikrát navýšen, aby bylo možné reagovat na nové krize a přírodní katastrofy, k nimž během roku došlo. Během daného roku byl 38krát aktivován mechanismus civilní ochrany. Celkem 31 těchto zásahů se týkalo přírodních katastrof (sněhové bouře, velmi chladné počasí, záplavy, zemětřesení, tsunami, laviny, bouře a lesní požáry) a sedm zásahů souviselo s katastrofami způsobenými člověkem (výbuchy, zřízení uprchlických táborů, znečištění moře). Celkem 16 zásahů se týkalo zemí, které se účastní mechanismu civilní ochrany EU, a 22 zásahů se týkalo jiných zemí. Členské státy a Evropská komise jednající společně jménem EU jako celku jsou nadále největším jednotlivým dárcem humanitární pomoci na světě. EU se na celosvětové humanitární pomoci podílí zhruba ze 47 %. Převážná většina finančních prostředků byla v roce 2012 věnována Africe (51 %). Významná pomoc byla rovněž poskytnuta zemím Blízkého východu (Sýrii a sousedním zemím), Myanmaru/Barmě a na přírodní katastrofy v jihovýchodní Asii a v oblasti Karibiku. Komise financovala činnosti v oblasti humanitární pomoci, které pomohly více než 122 milionům obětí. V roce 2012 bylo vyhotoveno devět hodnocení – pět pro jednotlivé země a čtyři tematická/průřezová hodnocení. Z hodnocení celkově vyplývá, že humanitární pomoc EU je považována za účinnou a že se přístup „zdola nahoru“ osvědčil z hlediska schopnosti rychlé reakce na krize. Doporučení ke zlepšení účinnosti, která mají obecnou platnost, lze shrnout následovně. I když standardní nástroje zohledňují převládající rizika a jsou základem pro rozhodnutí, zda poskytovat pomoc, či nikoliv, měl by být kladen větší důraz na měření dlouhodobějších účinků a dopadů, včetně vytvoření souboru vhodných ukazatelů pro měření těchto dopadů. I nadále by se Unie měla snažit být hybnou silou při koordinaci dárců. Rovněž by mělo být zajištěno, aby občanská angažovanost a koordinace s místní občanskou společností byly spíše pravidlem než výjimkou. Mělo by pokračovat úsilí o inovace a Unie by se neměla uchylovat ke standardizovaným, předem nastaveným reakcím. Měly by být dále zajišťovány únikové strategie, zejména v městském prostředí, kde jsou dopady katastrof obvykle složitější. V případě některých projektů by se mělo zvážit rozšíření časového rámce (např. více než 12 měsíců), aby se zajistila účinnost projektu. Pokud jde o efektivitu, průměrné náklady vynaložené v rámci humanitární pomoci EU činí orientačně asi 10 EUR na příjemce pomoci. Pokud jde o rámec provádění, z hodnocení rámcové dohody o partnerství vyplývá, že dohoda umožňuje u malé skupiny „kvalitních partnerů“ větší pružnost financování a snižuje dobu potřebnou k reakci. Na základě zavedených osvědčených postupů, získaných zkušeností a posílené koordinace jsou neustále zkoumány možnosti, jak zvýšit efektivitu zásahů. Hodnocení z roku 2012 uvádí řadu informací o tom, jak překlenout rozdíly v účinnosti zásahů. Jelikož jsou zdroje často a nevyhnutelně rozptýleny do velkého množství projektů, měl by být zajištěn integrovanější multiodvětvový přístup. GŘ ECHO by mělo přezkoumat postupy shromažďování dat za účelem zlepšení monitorování účinnosti své činnosti. Měly by být posíleny mechanismy pro učení a výměnu znalostí s cílem zajistit v této oblasti technickou kapacitu na vysoké úrovni. Politika rozšiřování Provádění politiky rozšiřování je podporováno nástrojem předvstupní pomoci (NPP) pro období 2007–2013. Přidaná hodnota vyžadovaná od programu NPP spočívá v jeho schopnosti působit jako hlavní hybná síla přípravy kandidátských zemí a potenciálních kandidátů na budoucí členství v EU. Tento nástroj je navržen tak, aby kandidáty před přistoupením k EU seznámil s povinnostmi vyplývajícími z členství, mezi něž patří například zavedení institucí pro správu finančních prostředků EU po přistoupení a/nebo přijetí acquis a norem EU. NPP v současnosti tvoří pět složek. Řízení finanční pomoci poskytované kandidátským zemím a potenciálním kandidátským zemím probíhalo v podstatě v souladu s plánem. V roce 2012 byly přiděleny na závazky finanční prostředky v celkové výši téměř 1 016,5 milionu EUR. V dané oblasti dochází k postupnému projevování pozitivních výsledků, o čemž svědčí dosažený pokrok týkající se právního státu, plynulý postup konvergence s evropskými normami a hodnotami a dokončování přístupových jednání s Chorvatskem, které se v roce 2013 stane 28. členským státem EU. Dopad pomoci lze však dále zvýšit prostřednictvím dalšího úsilí o rozvoj kapacit vnitrostátních institucí a cílenější a strategičtější přidělování zdrojů. V roce 2012 bylo provedeno tematické hodnocení podpory EU, jejímž cílem je posílit správu, právní stát, usnadnit reformu soudnictví a boj proti korupci a organizovanému zločinu na západním Balkáně. Z hodnocení vyplynulo, že ve všech sedmi zemích západního Balkánu podpora přináší jasnou přidanou hodnotu vnitrostátním orgánům, neboť došlo k výraznému zlepšení základních institucionálních a organizačních rámců v oblasti právního státu. Je nicméně zapotřebí projevit silnější politické odhodlání. Pokud jde o účinnost a účelnost, hodnocení podporuje zjednodušení při plánování programu NPP II omezením počtu nástrojů a více odvětvové plánování programu s dlouhodobějšími časovými horizonty. K zemím přijímajícím pomoc bylo v hodnocení uvedeno, že programy reformy soudnictví by měly obsahovat jasné priority, které budou zohledněny ve vnitrostátní politice a návrzích rozpočtu a zajistí stabilní parametry plánování a financování. Na straně EU došlo hodnocení k závěru, že EU by měla vypracovat obecné a programové cíle, pokud jde o správu a právní stát, a měla by přehodnotit/zvýšit financování NPP s ohledem na plánování programu založené na důkazech. Pro prioritní programy by mohl být vymezen časový horizont od čtyř do sedmi let s jasně stanovenými kontrolními body pro přezkum a hodnocení. S ohledem na výsledky současného hodnocení bylo navrženo zavedení víceletého plánování pomoci z NPP II, které by se vztahovalo na dobu trvání příštího víceletého finančního rámce, s přezkumem v polovině období. Hodnocení rovněž poukázalo na význam cílů a měřicích ukazatelů SMART pro podporu plánování a monitorování výkonnosti. Některé z navrhovaných ukazatelů jsou v současnosti využívány k vytvoření rámce ukazatelů pro plánování programů pomoci z NPP II. V tematickém hodnocení týkajícím se soudnictví a dodržování základních práv v Turecku bylo navrženo, aby byl v rámci NPP II využíván přístup odvětvového plánování programu. Z tohoto hodnocení vyplývá, že pomoc EU v oblasti soudnictví a dodržování základních práv v Turecku je považována za účinnou, přispěla přidanou hodnotou k posílení reformy v oblasti lidských práv, posílila účinnost soudního systému a vykázala přiměřené výsledky s ohledem na dostupné zdroje. Nicméně v hodnocení se rovněž poukazuje na nedostatky v oblasti plánování programu a provádění pomoci, například pokud jde o odpovědnost příslušných institucí a transparentnost pro příjemce. Pro nový program NPP II jsou plánovány prvky flexibility, lepšího řízení a odpovědnosti. Tematické hodnocení podpory EU určené k posílení občanské společnosti na západním Balkáně a v Turecku navrhuje větší zapojení občanské společnosti a zainteresovaných subjektů do plánování programů a mechanismů pro výběr projektů. Kromě toho se v hodnocení navrhuje, aby se při plánování programu a provádění pomoci NPP více dbalo na lepší synergii mezi unijními a neunijními zásahy. Hodnocení navrhuje určité změny v řízení nového programu NPP, které se týkají posílení spolupráce s ostatními dárci a mezinárodními finančními institucemi na strategické úrovni. Dále pak podporuje vyšší zapojení zainteresovaných subjektů do plánování programu. V hodnocení programu SIGMA (Podpora zlepšení správy a řízení veřejného sektoru) se uvádí, že podpora je považována za účinnou, avšak v současnosti neexistuje strukturovaná a sledovatelná hierarchie obecných a specifických cílů a integrovaných rizik. Od roku 2013 budou ve třech zemích hodnocení programu SIGMA představovat základ pro účinnější politický dialog, pro nástroj sloužící k informování o celostátním a regionálním financování z prostředků NPP a pro nástroj pro vypracování plánů vnitrostátních reforem. S ohledem na výsledky provedených hodnocení usiluje Komise ve svém návrhu nového programu NPP II o provedení nezbytných úprav, aby se zajistila kontinuita a přechod ze stávajícího NPP, uplatňování zjednodušených a harmonizovaných pravidel platných ve všech útvarech Komise a usnadnění přístupu příjemců k financování. V zájmu zajištění vyšší účinnosti a účelnosti bude pomoc více orientovaná na výsledek, bude flexibilnější a přizpůsobená konkrétním potřebám. Je vyvíjeno další úsilí ke zlepšení vazeb mezi prováděním finanční spolupráce a dosahováním politických cílů. Pro programové období 2014–2020 jsou navrhovány vhodnější ukazatele výkonnosti. 4. Závěry Z výsledků hodnocení vyplývá potřeba zjednodušení, přesnějších cílů, společných ukazatelů a rámce výkonnosti s jasně vymezenými mezníky a cíli pro příští víceletý finanční rámec. Komise toto vzala v potaz při přípravě návrhů nové generace programů v rámci příštího víceletého finančního rámce a vyzývá Evropský parlament a Radu, aby měly tato doporučení na zřeteli v průběhu jednání o legislativních návrzích pro další víceletý finanční rámec, čímž se zajistí takový postup pro příští finanční období, který umožní snazší řízení, zaměření se na konkrétní cíle a také měření výsledků. Komise vyvíjí důkladnější, systematičtější a cílenější podávání zpráv o pokroku a výkonnosti, které se bude zakládat na rámci pro monitorování, vyhodnocování a podávání zpráv stanoveném Parlamentem a Radou pro příští VFR. Komise představí nový rámec pro tuto zprávu v roce 2014. Mezitím dala svým službám pokyn, aby posílily a zefektivnily měření a vykazování pokroku a výkonnosti, a vytvořily tak základ všech budoucích výročních zpráv o činnosti a budoucích verzí této zprávy. Letošní zpráva podává přehled o celkovém pokroku v naplňování cílů programu EU přispívajících k dosažení cílů strategie Evropa 2020, i když na výsledky měl v některých případech negativní dopad hospodářský pokles. Financování vytvořilo důležité pákové efekty, zejména pokud jde o výkonnost v oblasti inovací, přičemž bylo dosaženo velkého pokroku ve vytváření účinného vnitřního trhu v oblasti dopravy a v integraci trhů s energiemi. Hodnocení tento postup potvrdila, přičemž je třeba ještě mnohé zlepšit. Evropský sociální fond, Evropský fond pro regionální rozvoj a Fond soudržnosti prokázaly svou pružnost při reakci na hospodářský pokles. Potvrdilo se, že Evropský sociální fond napomáhá přístupu k pracovním pozicím, přetrvává nicméně nejistota ohledně udržitelnosti výsledků. Potvrdila se úloha financování EU při zachování úrovně veřejných investic v řadě členských států, při ochraně pracovních míst, růstu a investičních strategií, při snižování tlaku na vnitrostátní rozpočty, včetně podstatně vyšší míry spolufinancování v případě devíti členských států. [1] Jiná hodnocení obsažená v příloze se týkají převážně regulačních, komunikačních, informačních a koordinačních činností a vnitřních administrativních postupů orgánů EU. [2] Usnesení Evropského parlamentu o udělení absolutoria za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2011 - P7 TA-PROV(2013)0122. [3] COM(2013) 334 final. [4] Všechny číselné údaje o výdajích na programy uvedené ve zprávě platí pro rok 2012. [5] Hodnocení politik členských států pro snazší přístup malých a středních podniků k financování a Hodnocení trhů a politik EU v oblasti neoficiálního investování. [6] Návrh KOM(2011) 834. [7] Viz výroční zpráva o činnosti Generálního ředitelství pro dopravu dostupnou na internetové adrese: http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/. [8] https://ec.europa.eu/digital-agenda/en/scoreboard. [9] Studie o budoucím dopadu společných technologických iniciativ ARTEMIS (průmyslové sdružení ARTEMIS je sdružení pro subjekty činné v oblasti vestavěných počítačových systémů v Evropě. Zastupuje výzkumnou komunitu zahrnující průmysl, univerzity a výzkumné ústavy ve společném podniku ARTEMIS) a ENIAC (společný podnik ENIAC je partnerství veřejného a soukromého sektoru zaměřené na nanoelektroniku, který sdružuje členské/přidružené státy ENIAC, Evropskou komisi a sdružení AENEAS zastupující evropské výzkumné a vývojové subjekty činné v oblasti nanoelektroniky). [10] KOM(2011)783. [11] Pro projekty řízené GŘ pro výzkum a inovace (GŘ RTD) a Výkonnou agenturou pro výzkum (REA). [12] Viz výroční zprávu o činnosti GŘ pro vzdělávání a kulturu, dostupnou na internetové adrese: http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/. [13] Hodnotící dotazníky vyplněné účastníky při programových činnostech. [14] Zdroj: měření výsledků – výroční zpráva 2011. [15] Zdroj: měsíční zpráva o CCN/CSI (společná komunikační síť / společné systémové rozhraní). [16] Systém pro výměnu informací v oblasti DPH (VIES); nový informatizovaný tranzitní systém (NCTS); internetová databáze celních tarifů (TARIC). [17] Nařízení č. 1083/2006 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech a o Fondu soudržnosti. [18] Zdroj: COM(2013) 210 final „Politika soudržnosti: Strategická zpráva 2013 o provádění programů na období 2007–2013“, která analyzuje 27 národních strategických zpráv předložených členskými státy v roce 2012, jež shrnují, jak jejich programy přispěly k dosažení cílů politiky soudržnosti; nejnovější výroční zprávy členských států o provádění programů za rok 2011; zprávy o jednotlivých zemích vypracované odbornými sítěmi pro hodnocení a vyhodnocování uskutečněné pro GŘ REGIO. [19] http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docgener/evaluation/pdf/eval2007/expert_innovation/2011_s ynthesis_national_reports.pdf [20] Následné hodnocení projektů spolufinancovaných Evropským fondem pro regionální rozvoj a Fondem soudržnosti za období 1994–1999; následné hodnocení Fondu soudržnosti za období 2000–2006; hodnocení nástroje JASPERS. [21] Zvláštní zprávy č. 14/2011, 1/2012, 7/2012, 8/2012, 9/2012, 11/2012, 14/2011, 16/2012. [22] COM(2012) 737. [23] Zvláštní zpráva se zaměřila na opatření týkající se klučení a restrukturalizace a přeměny vinic, tj. dvě nejvýznamnější výdajové oblasti. [24] Viz výroční zpráva o činnosti GŘ pro komunikaci dostupná na internetové adrese: http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/ [25] Viz výroční zpráva o činnosti GŘ pro vzdělávání a kulturu dostupná na internetové adrese: http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/