Při této příležitosti po mnoha letech neúspěšných pokusů Komise upustila od svého cíle zavedení konečného režimu DPH na základě zásady zdanění veškerého přeshraničního dodání zboží v členském státě původu, a to za stejných podmínek, které se vztahují na domácí obchod, včetně sazeb DPH. Evropský parlament a Rada se dohodly na tom, že konečný systém by měl být založen na zásadě zdanění v členském státě místa určení zboží.

Komise nyní za tímto účelem plánuje předložit legislativní návrh, který zavede konečný systém DPH. Tento konečný systém bude spočívat na dohodě normotvůrců EU, že by systém DPH měl být založen na zásadě zdanění v zemi určení zboží. To znamená, že se pravidla zdanění, podle nichž dodavatel zboží vybírá DPH od svého odběratele, rozšíří na přeshraniční transakce. Už jen tato změna by měla pomoci snížit přeshraniční podvody v oblasti DPH o 40 miliard EUR ročně.

nový, transparentnější systém správy pro systém DPH Evropské unie, do nějž by byly úžeji zapojeny všechny zúčastněné strany.

Posouzení těchto odchylek se provede, aniž by byly dotčeny návrhy na zavedení konečného systému DPH, který Komise předloží. Komise podá zprávu o aktuálním stavu v této záležitosti do června tohoto roku.

V každém případě existují spolehlivá správní opatření, která prokázala svou účinnost v zamezování podvodům v mnoha členských státech. Komise je tedy také připravena pomoci dotčeným členským státům při zlepšování jejich výběru daní a kontrolní kapacity. Komplexní programy reformy na základě důkladné analýzy výpadku příjmů z DPH a podvodů v těchto členských státech a v návaznosti na osvědčené postupy by mohly být provedeny rychle. Tyto programy by mohly získat finanční podporu Komise a vycházet z odborných znalostí vnitrostátních daňových správ s dobrými výsledky v této oblasti v minulosti. Kromě toho by síť Eurofisc mohla pomoci provést analýzu rizik a mohly by být zahájeny společné audity, do kterých by se mohly vnitrostátní daňové správy dobrovolně zapojit.

Komise uznává potřebu najít praktická a krátkodobá řešení boje proti podvodům v oblasti DPH. Přestože tento problém přesahuje rámec současné směrnice o DPH, a vyžaduje proto legislativní změnu, bere Komise tyto žádosti velice vážně a před tím, než předloží své závěry, pečlivě posoudí jejich politické, právní a ekonomické důsledky. Tyto odchylky by neměly neúměrně bránit náležitému fungování jednotného trhu a vyžadovaly by jednomyslné rozhodnutí Rady. Součástí tohoto posouzení bude podrobný rozbor s cílem zajistit důkladné a přesné porozumění situaci a možným důsledkům dočasných odchylek. Kritickým prvkem, který je třeba vzít v úvahu, je možný dopad na podniky a daňové správy, zejména z hlediska nákladů na přizpůsobení, a rovněž přesun podvodů do sousedních zemí a na maloobchodní úroveň.

Podvody v oblasti DPH nemají stejný dopad na všechny země EU: výpadek příjmů z DPH se pohybuje v rozmezí od necelých 5 % do více než 40 %. Některé členské státy, které byly výrazněji postiženy podvody, požádaly o to, aby jim bylo dovoleno zavést dočasný všeobecný systém přenesení daňové povinnosti, který by se lišil od obecných zásad směrnice o DPH. Tyto žádosti si kladly za cíl řešení problému přetrvávajících podvodů v oblasti DPH s přihlédnutím k zvláštním rysům dotčených členských států.

Modernizace výběru DPH by mohla přinést také značné výhody. Elektronická správa a digitální daňové účty by zjednodušily postupy pro daňové správy a snížily zátěž pro podniky, jak v členských státech, tak v přeshraničním kontextu. Navíc by mohla pomoci k budování důvěry a v boji proti podvodům.

Boj se sítěmi organizovaného zločinu a podvody v oblasti DPH při dovozu také vyžadují odstranění překážek účinné spolupráce mezi daňovými správami a celními orgány a s donucovacími orgány a finančními institucemi na vnitrostátní úrovni a na úrovni EU. V této souvislosti by mohlo hrát významnou úlohu přijetí návrhů Komise na ochranu finančních zájmů EU, které by řešily podvody v oblasti DPH v celé Evropské unii, a návrh na zřízení Úřadu evropského veřejného žalobce.

Současný systém, který je zaveden od roku 1993 a měl být přechodný, rozděluje každou přeshraniční transakci na osvobozené přeshraniční dodání zboží / poskytnutí služeb a zdanitelné přeshraniční pořízení. Je obdobou celního systému, ale postrádá odpovídající kontrolní mechanismy, a je proto zneužíván k přeshraničním podvodům.

K těmto podvodům dochází, když dodavatel předstírá, že zboží dopravil do jiného členského státu, avšak zboží je ve skutečnosti spotřebováno na místě a při osvobození z DPH, nebo zejména pokud zákazník přeshraniční transakce nakupuje zboží nebo služby osvobozené od DPH a svému zákazníkovi účtuje DPH, aniž by ji odváděl daňovým orgánům, zatímco zákazník může uplatnit odpočet daně.

Je tedy nejvyšší čas zaujmout jednotný přístup k boji s těmito podvody, který by byl plně slučitelný s požadavky jednotného trhu. I ambiciózní správní opatření k řešení výpadku z příjmů DPH uvedená výše jsou sice užitečná, avšak sama o sobě by nebyla dostatečná k tomu, aby přeshraničním podvodům zamezila.

Spolehlivý jednotný evropský prostor DPH by zacházel s přeshraničními transakcemi stejně jako s transakcemi domácími, přičemž by zamezil přetrvávajícím nedostatkům systému a oblast správy a prosazování DPH by integroval prostřednictvím užší spolupráce mezi daňovými správami.

V návaznosti na závěry Rady z května 2012 Komise vedla transparentní dialog s členskými státy a jinými zúčastněnými stranami s cílem podrobně prozkoumat případné možnosti provádění „zásady místa určení“ v přeshraničním obchodu B2B včetně provádění systému obecného přenesení daňové povinnosti.

V rámci všeobecného systému přenesení daňové povinnosti je DPH v celém hospodářském řetězci „pozastavena“ a je účtována pouze zákazníkům. To znamená, že celkový výběr DPH se přesouvá na maloobchodní úroveň. Tento systém nemá samoregulační funkci stávajícího systému DPH (tj. podle zásady dělených plateb), která zaručuje, že malý počet relativně velkých spolehlivých osob povinných k dani v hospodářském řetězci představuje největší podíl DPH.

Kromě toho může dojít k jiným typům podvodů, např. když podvodník tvrdí, že je osobou povinnou k dani, aby získal zboží určené ke konečné spotřebě bez DPH. Existuje proto vysoké inherentní riziko, že by došlo k nárůstu podvodů a nezdaněné soukromé spotřeby, zejména s ohledem na vysoké sazby DPH v zemích EU (až 27 %).

Závěr Komise z tohoto zkoumání proto zní, že nejlepší variantou pro EU jako celek by bylo zdanit dodání zboží mezi podniky v rámci EU stejným způsobem jako domácí dodání zboží, čímž se vyřeší velký nedostatek přechodných ustanovení, přičemž základní rysy systému DPH zůstanou nedotčeny.

Tento systém zdanění přeshraničních dodávek by zajistil důsledné zacházení s domácím i přeshraničním dodáním zboží a poskytnutím služeb v celém řetězci výroby a distribuce a obnovil základní rysy DPH v přeshraničním obchodu, tj. systém dělených plateb DPH, který má samoregulační funkci.

Tato změna by tudíž měla snížit přeshraniční podvody v EU přibližně o 40 miliard EUR (80 %) ročně. Mezispotřeba a konečná spotřeba zboží bude i nadále zdaněna v místě, do nějž je zboží dopraveno, což je spolehlivý zástupný parametr pro místo spotřeby. Takové objektivní kritérium by osobám povinným k dani ztěžovalo daňové plánování nebo páchání podvodů. To umožní daňovým správám soustředit zdroje na jiné problémy.

Budou přijata některá významná zjednodušující opatření, která budou tuto změnu doprovázet. Například jedno správní místo, které již existuje pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby a které má být rozšířeno na všechny transakce elektronického obchodování, se bude provádět a projde významnými změnami v ještě širším měřítku, aby se plně využilo možností, jež nabízí digitální technologie ke zjednodušení, standardizaci a modernizaci procesů. Podniky se budou muset zaregistrovat pro účely DPH pouze v členských státech, ve kterých mají sídlo. Ušetřit by tak měly v průměru přibližně 1 miliardu EUR.

Takový systém by vyžadoval více důvěry a užší spolupráci mezi daňovými správami, protože členský stát, do kterého zboží přichází, by se musel v otázce výběru DPH z přeshraničních dodávek spoléhat na stát odeslání. Účinnost výběru DPH a boje proti podvodům mezi daňovými správami by tak bylo nutné co nejvíce sladit. Takový systém by rovněž představoval významnou změnu pro podniky. Jakékoli jeho zavádění by tedy mělo být postupné, aby se zajistil hladký přechod pro podniky a všem členským státům se umožnilo dosáhnout vyšší míry spolupráce a administrativních kapacit. Měl by být rovněž uživatelsky vstřícný a být založený na nejnovějších dostupných digitálních technologiích.

V rámci prvního legislativního kroku bude znovu zavedena zásada zdanění přeshraničního dodání zboží a poskytnutí služeb a jedno správní místo bude rozšířeno tak, aby pokrývalo přeshraniční dodání zboží mezi podniky. Podniky dodržující předpisy, jež získají osvědčení od svých daňových správ, včetně malých a středních podniků, by však i nadále byly povinny odvést daň ze zboží zakoupeného z jiných zemí EU. Vzhledem k tomu, že podniky dodržující předpisy představují valnou většinu osob povinných k dani účastnících se přeshraničních transakcí, výrazně by to snížilo částky DPH odváděné prostřednictvím jednoho správního místa a pro podniky by bylo snazší se jim přizpůsobit.

V rámci druhého legislativního kroku by se zdanění týkalo veškerého přeshraničního dodání zboží a poskytnutí služeb, takže s veškerým dodáním zboží a poskytnutím služeb na jednotném trhu, ať už domácím nebo přeshraničním, by se zacházelo stejným způsobem. Za tímto účelem budou zapotřebí významný kvalitativní posun ve spolupráci a společné nástroje prosazování s cílem zajistit vzájemnou důvěru mezi daňovými správami. První fází při plnění tohoto cíle bude zintenzívnění spolupráce prostřednictvím sítě Eurofisc a zlepšení kapacit daňových správ. Konečný systém lze plně zavést, až když členské státy budou mít za to, že bylo dosaženo tohoto kvalitativního posunu.

5Směrem k politice modernizovaných sazeb

Směrnice o DPH stanoví obecná pravidla vymezující hranice pro volné rozhodování členských států při stanovení sazeb DPH. Účelem těchto pravidel bylo především zaručit neutralitu, jednoduchost a funkčnost systému DPH. Normotvůrci se rozhodli uplatnit – jakožto standardní pravidlo – základní sazbu DPH na veškeré zdanitelné dodání zboží a poskytnutí služeb a stanovit minimální sazbu ve výši 15 %. Povolili dvě snížené sazby, jednu ve výši 5 % či více, které se omezily na určité zboží a služby uvedené ve směrnici o DPH. Kromě toho je v určitých členských státech povolena řada snížených sazeb, včetně sazeb nižších než 5 %, podle „odchylek ve formě ustanovení o pozastavení“.

Současná pravidla ovšem plně nezohledňují technologický a ekonomický vývoj. Tak je tomu například u elektronických knih a elektronických verzí novin, jež nemohou využívat snížených sazeb platných pro papírové verze publikací. Tato otázka se bude řešit v souvislosti se strategií pro jednotný digitální trh.

Tato pravidla byla kromě toho navržena před více než dvěma desetiletími s cílem dospět ke konečnému systému DPH na základě zásady původu. Od té doby se DPH stále více rozvíjela směrem k systému založenému na zásadě místa určení. Pravidla týkající se sazeb ovšem nikdy nebyla upravena tak, aby odrážela tuto logiku, která umožňuje větší rozmanitost sazeb DPH. Rozdíly v sazbách DPH však mohou posunout fungování jednotného trhu směrem k systému, v jehož rámci spotřebitelé překračují hranice za účelem nákupu zboží a služeb. Kromě těchto případů ale ve srovnání s tím, k čemu dochází, je-li uplatňován systém místa původu, dodavatelé nemají žádný významný prospěch z toho, že mají sídlo v členském státě s nižší sazbou, a rozdíly v sazbách DPH tak mají menší potenciál narušit fungování jednotného trhu.

Pravidla směrnice o DPH si kladou za cíl zachovat fungování jednotného trhu a zabránit narušení hospodářské soutěže. V souladu se zásadou subsidiarity Komise připomíná, že EU může přijmout opatření pouze tehdy a do té míry, pokud některých cílů nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy a může jich být lépe dosaženo na úrovni Unie. Současná pravidla možnost rozšíření snížené sazby na nové oblasti zpomalují a komplikují, neboť všechna rozhodnutí musí být přijata jednomyslně. Směrnice o DPH v důsledku toho zastarává, například pokud jde o výrobky, jichž se dotýkají změny vyvolané technologickým vývojem.

Závažnější je skutečnost, že vzhledem k dlouhým časovým prodlevám v přijímání změn v právních předpisech EU se členské státy ocitají v situaci, kdy pravidla porušují. Komise musela doposud zahájit více než 40 řízení o nesplnění povinnosti vůči dvěma třetinám členských států. Reforma, která poskytne členským státům více svobody, by jim umožnila přijímat potřebná rozhodnutí v oblasti daňové politiky rychleji a zároveň by EU zbavila břemene zbytečných soudních řízení.