CS Úřední věstník Evropské unie C 212/9

Zveřejnění žádosti o zápis podle čl. 50 odst. 2 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin

(2015/C 212/07)

Tímto zveřejněním se přiznává právo podat proti žádosti námitku podle článku 51 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 (1).

JEDNOTNÝ DOKUMENT

NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 510/2006

o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (2)

„OBERLAUSITZER BIOKARPFEN“

č. ES: DE-PGI-0005-01070 – 13.12.2012

CHZO ( X ) CHOP ( )

1. Název

„Oberlausitzer Biokarpfen“

2. Členský stát nebo třetí země

Německo

3. Popis zemědělského produktu nebo potraviny

3.1. Druh produktu

Třída 1.7 – Čerstvé ryby, měkkýši a korýši a výrobky z nich získané

3.2. Popis produktu, k němuž se vztahuje název uvedený v bodě 1

Pod názvem „Oberlausitzer Biokarpfen“ (hornolužický biokapr) se prodává živý nebo usmrcený kapr obecný (Cyprinus carpio), též zpracovaný na nebalené či balené rybí kousky, uzené rybí maso či filety.

„Oberlausitzer Biokarpfen“ je lysý kapr s tmavozeleným, šedým nebo šedomodrým hřbetem, žlutozelenými až zlatavými boky a žlutavě bílým břichem. Hřbetní a ocasní ploutve jsou šedé, ocasní a řitní ploutve mají červený nádech a prsní a břišní ploutve jsou žlutavé nebo načervenalé. Hornolužický biokapr se řadí mezi lysce kvůli jednotnému ošupení. Kromě průběžné řady šupin na hřbetě má tato ryba ojedinělé lesklé šupiny u základny ploutví a za skřelí. „Oberlausitzer Biokarpfen“ má v porovnání s ostatními kapry velmi krátkou hlavu (poměr délky a výšky těla je u něho menší než 3,0), kvůli které má i nápadnější týl.

Živá váha této ryby se pohybuje mezi 1 300 a 2 500 gramy a kapr jí dosahuje ve třetím či čtvrtém létě. Maso hornolužického biokapra je světlé až narůžovělé, kompaktní, pevné, jemné a málo tučné a má čistou lehce ořechovou chuť a aromatickou vůni, která je pro tento druh charakteristická a specifická.

Maso má následující chemické složení:

1) : voda : 75 až 85 %; 2) : tuky : 0,5 až 4,0 %; 3) : bílkoviny : 15 až 19 %; 4) : hrubý popel : 0 až 1,5 %.

Ryby jsou přikrmovány obilovinami a luštěninami z kontrolované ekologické produkce, a jejich maso je tak zcela nezávadné a prosté jakýchkoli reziduí.

3.3. Suroviny (pouze u zpracovaných produktů)

—

3.4. Krmivo (pouze u produktů živočišného původu)

Potrava kaprů je nejméně z 50 % přirozená (organismy žijící na dně rybníků, zooplankton apod.). Jako příkrm se smí používat výhradně obiloviny a luštěniny (především lupiny anebo hrách), které byly ekologicky vypěstovány ve vymezené zeměpisné oblasti v souladu s nařízením Rady (ES) č. 834/2007 (3) a nařízením Komise (ES) č. 889/2008 (4), přičemž podíl takového příkrmu na veškeré potravě může dosahovat nejvýše 50 %.

3.5. Specifické kroky při produkci, které se musejí uskutečnit ve vymezené zeměpisné oblasti

Produkce kaprů nesoucích chráněné označení „Oberlausitzer Biokarpfen“ probíhá v souladu s platnými evropskými předpisy (nařízením (ES) č. 834/2007 a nařízením Komise (ES) č. 710/2009 (5)) a s definicí akvakultury ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 (6). Soulad s předpisy každoročně prověřuje státem schválený kontrolní orgán, který rovněž provádí příslušnou certifikaci.

Kapři dorůstají v teplých letních měsících, a jejich věk se proto počítá v létech. V Horní Lužici jsou zpravidla chováni v tříletých cyklech. V prvním roce jsou ve vymezené zeměpisné oblasti z jiker odchovány plůdky K1, z nichž po zimě dorůstá násada K2. Rybky K2 jsou chovány po další zimu a ve třetím, případně čtvrtém létě dosahují kýžené hmotnosti.

Generační ryby pocházejí z vlastní reprodukce v rámci vymezené zeměpisné oblasti. K oživení krve lze ve výjimečných případech použít i generační ryby z jiných regionů, ty však musí ve vymezené zeměpisné oblasti před prvním třením strávit alespoň šest měsíců.

3.6. Zvláštní pravidla pro krájení, strouhání, balení atd.

—

3.7. Zvláštní pravidla pro označování

Na viditelnou svrchní stranu obalu se umisťuje níže vyobrazená pečeť jakosti.

Původ produktu se prokazuje pomocí kontrolních čísel, jež výrobcům uděluje žadatel, a pomocí jakostní pečeti. U každého výrobku opatřeného pečetí jakosti tak lze zjistit, od kterého konkrétního výrobce pochází.

4. Stručné vymezení zeměpisné oblasti

Zeměpisnou oblast tvoří všechny rybníky s chovem kaprů v okresech Bautzen a Görlitz (podle zákona z 29. ledna 2008 o novém administrativním rozdělení Svobodného státu Sasko, který vstoupil v platnost 1. srpna 2008).

5. Souvislost se zeměpisnou oblastí

5.1. Specifičnost zeměpisné oblasti

Horní Lužice představuje v rámci Německa nejvýchodnější oblast rozšíření kapra obecného. Podnebí je zde sice kontinentální, avšak vysoký odpar vody z velkých rybníkových ploch vyvolává v tomto kraji efekt tzv. pseudoatlantického klimatu. Rybníkářství jakožto zvláštní zemědělské odvětví má v Horní Lužici více než 750 let dlouhou, ničím nepřerušenou tradici. Rybníky pro chov kaprů byly tedy ve vymezené zeměpisné oblasti po staletí součástí místní kulturní krajiny.

V dnešní době zaujímají rybníky v Horní Lužici užitnou plochu o rozloze 2 050 ha, přičemž počátky zdejšího rybníkářství sahají přibližně do poloviny 13. století, kdy říční výlovy nestačily pokrývat poptávku po rybách a začaly se zakládat vodní nádrže pro jejich chov. Přírodní podmínky v kraji pro to byly obzvláště příznivé – terén severně od Hornolužické vrchoviny byl totiž pro budování větších rybníků více než vhodný.

Značnou část Horní Lužice (především její část na severu) mohli zemědělci jinak jen sotva obhospodařovat, protože půdy zde byly písčité a málo hodnotné a také spodní voda zde sahala příliš vysoko. Pojmenování Lužice ostatně není náhodné – v lužické srbštině se slovem luciza (łužica) označuje mokřad. Vzhledem k nepatrným výškovým rozdílům terénu (zejména v severní části kraje), vysoké úrovni spodních vod a nízké hodnotě písčitých půd nebo zatopených či polozatopených rašelin se tedy mohlo rybníkářství v Horní Lužici dobře rozvíjet, přičemž jeho rozkvětu napomáhalo i to, že velká část místní půdy byla v držení šlechty. Rybníky se tak kdysi rozšířily po téměř celém hornolužickém území a jeho charakter do značné míry předurčují až do dnešních dnů. Rybníky byly zakládány především na rašelinách zcela či zčásti zatopených podzemní vodou.

Díky zimnímu vysychání, které je spojeno s mineralizací a uvolňováním nutrientů, a také díky přitékající vodě často bohaté na živiny má většina rybníků eutrofní charakter. Rybníky s nerostným podložím zásobované vodou, která je na živiny chudá, vykazují poměry mezotrofní. Rybniční soustavy byly napájeny převážně velkou řekou Spree a jejími přítoky Kleine Spree, Löbauer Wasser a Schwarzer Schöps.

Zvlášť charakteristické pro hornolužickou rybníkářskou oblast je, že se zde na malých plochách střídají přírodní biotopy s biotopy, které byly uzpůsobeny pro hospodářské účely. Ve vymezené zeměpisné oblasti vznikla vlivem rybníkářství řada zvlášť významných stanovišť vázaných na vlhké prostředí. Pro rybníky a jimi zaplavované plochy jsou typická především společenstva obnaženého dna, společenstva vodní hladiny a ponořená společenstva, která jsou doplňována společenstvy pramenišť, vegetací přirozených vodních toků a vodních příkopů, stanovišti močálů a slatin, porosty starých dutinatých dřevin, vlhkomilnými křovinami, bažinami, břehy, zaplavovanými okolními plochami a početnými ostrovy.

Zakládání rybníků se rozvíjelo zvlášť v době šíření křesťanství mezi lety 1100 a 1300. Tehdy se v Horní Lužici začala zvyšovat hustota osídlení a scházel dostatek orné půdy a pastvin. Když pohanské lužickosrbské obyvatelstvo přijalo křesťanství, stala se ryba v četných postních dnech pro všechny rituálním pokrmem.

Pokud jde o chov ryb, místní obyvatelé se postupem času stali mimořádnými odborníky. Když byla v roce 1875 v Bautzenu založena zemědělská škola, chov ryb byl automaticky zařazen do učebních osnov. Inspektor Kintze nejpozději od roku 1885 úspěšně vykrmoval kapry v rybnících feudálního statku Kreba lupinou.

V hornolužickém kraji rybníků a vřesovišť, který je dnes v regionálním srovnání relativně málo obydlen, nejsou žádné významné průmyslové či komunální zdroje znečištění, jež by tuto ekologicky vysoce cennou krajinu nebo její vody poškozovaly.

5.2. Specifičnost produktu

Kapr prodávaný pod chráněným označením „Oberlausitzer Biokarpfen“ vyniká nejen vysokou vitalitou a dobrým krmným koeficientem (vyžaduje příkrm nejvýše z 50 %), ale také mimořádnou odolností vůči výše popsaným klimatickým poměrům, jelikož tato ryba se během staletí zvlášť dobře přizpůsobila podmínkám kontinentálního podnebí (dlouhým studeným zimám a vysokým letním teplotám). Maso hornolužického biokapra je vysoce kvalitní, světlé až narůžovělé, kompaktní, pevné, jemné a málo tučné a má čistou lehce ořechovou chuť a aromatickou vůni, která je pro tento druh charakteristická a specifická. „Oberlausitzer Biokarpfen“ se od ostatních kaprů liší především nízkým obsahem tuku (0,5 až 4 % oproti 8,7 až 12,7 %) a vyznačuje se pevnějším a kompaktnějším masem, které má jemnou, lehce ořechovou chuť.

Ryba je přikrmována obilovinami a luštěninami z kontrolované ekologické produkce, což zaručuje, že její maso je zcela nezávadné a prosté jakýchkoli reziduí.

V regionu, kde se chová, se hornolužický biokapr těší známosti mezi spotřebiteli obecně a v jiných regionech je tato ryba dobře známa mezi příznivci biopotravin. Produkt „Oberlausitzer Biokarpfen“ je spotřebiteli velmi ceněn.

Vzhledem k vysoké chuťové kvalitě a udržitelné ekologické produkci jsou zákazníci ochotni za hornolužické biokapry zaplatit více než za kapry, kteří pocházejí z konvenčního chovu.

5.3. Příčinná souvislost mezi zeměpisnou oblastí a jakostí nebo vlastnostmi produktu (u CHOP) nebo specifickou jakostí, pověstí nebo jinou vlastností produktu (u CHZO)

Mimořádná kvalita kaprů nesoucích chráněné označení „Oberlausitzer Biokarpfen“ je dána kvalitou vody, klimatickými poměry a přirozeným prostředím rybníků ve vymezené zeměpisné oblasti. Neméně k ní přispívá i vysoký podíl přirozené potravy a certifikovaný ekologický chov.

Počátky rybníkářství v Horní Lužici a staletá tradice zdejšího chovu kaprů jsou spjaty se specifickými přírodními, hospodářskými a sociálními podmínkami, které jsou pro tento kraj příznačné. Za charakteristickými vlastnostmi produktu „Oberlausitzer Biokarpfen“ stojí vědění a um místních rybářů, vynikající kvalita vody, výrazný vliv kontinentálního podnebí a nevšední podmínky udržitelného extenzivního chovu, především pak nízká obsádka o nejvýše 3 000 rybách K1 (20–50 g)/ha a nejvýše 600 rybách K2 (200–500 g)/ha.

Hornolužické rybníky se vyznačují vysokou kvalitou vody a jsou napájeny převážně řekou Spree a jejími přítoky Kleine Spree, Löbauer Wasser, Schwarzwasser a Schwarzer Schöps. Rybníky s téměř přírodními podmínkami jsou bohatě kolonizovány rákosím a vodními rostlinami, které vytvářejí jakýsi nárazník a do značné míry vyrovnávají proměnlivé vlastnosti přitékající vody.

Tyto nádrže zakládané v průběhu dějin v přírodním prostředí (na hlinitém dnu) nabízejí přirozená útočiště rostlinám a živočichům. Břehy jsou (alespoň z 80 % celkového obvodu) na příhodných místech obrostlé nejméně 3 až 5 m širokým pásem rákosu. Vysoká kvalita přitékající vody kromě toho prospívá typickému výskytu různorodých společenstev vodních rostlin. Ta působí jako nárazníky pro případné krátkodobé změny ve vlastnostech přitékající vody. Rákosí a vodní rostliny nejenže kaprům nabízejí dostatek klidných skrýší, kde mohou nerušeni lépe dorůstat, ale zajišťují pro ně i zdroj rozmanité přirozené potravy ve formě drobných organismů. Ta má přitom u kapřího masa význam pro jedinečné rozvinutí jeho charakteristické chuti. Dobré životní podmínky a minimum stresových situací zaručují živočichům nejen vodní rostliny a pobřežní porosty, ale i různé hloubky vody.

Díky dostupnosti živin v rybnících se může krmení hornolužických biokaprů z notné části zakládat na přirozené potravě (např. zooplanktonu a živočiších, kteří obývají dna rybníků).

Specifické podmínky, pokud jde o podnebí, vodu a rybniční dno, předurčují u kaprů z vymezené zeměpisné oblasti kvalitu masa. To je nejen světlé a kompaktní, ale díky zaručeně vysokému podílu přirozené potravy (minimálně z 50 %) a díky přikrmování ekologicky vypěstovanými obilovinami též mimořádně pevné, jemné, málo tučné (0,5 až 4 % tuku) a s čistou lehce ořechovou chutí a vůní, které jsou pro tento druh kapra charakteristické a jedinečné.

Vzhledem k výše popsaným jakostním rysům a tradičnímu významu kaprů v hornolužické gastronomické kultuře je kapr tohoto chráněného označení ceněnou specialitou, kterou si spotřebitelé úzce spojují s vymezenou zeměpisnou oblastí.

Vynikající chuť kaprů prodávaných pod názvem „Oberlausitzer Biokarpfen“ byla opakovaně vyzdvihována v tisku, a jejich věhlas tak od prvního uvedení na trh neustále roste.

Odkaz na zveřejnění specifikace

(čl. 5 odst. 7 nařízení (ES) č. 510/2006 (7))

http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/35550

(1) Úř. věst. L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) Úř. věst. L 93, 31.3.2006, s. 12. Nahrazeno nařízením (EU) č. 1151/2012.

(3) Úř. věst. L 189, 20.7.2007, s. 1.

(4) Úř. věst. L 250, 18.9.2008, s. 1.

(5) Úř. věst. L 204, 6.8.2008, s. 15.

(6) Úř. věst. L 223, 15.8.2006, s. 1.

(7) Viz poznámka pod čarou 2.