(2)Vzhledem k úzké provázanosti ekonomik v hospodářské a měnové unii by Finsko jakožto členský stát, jehož měnou je euro, mělo zajistit, aby doporučení pro eurozónu, jak je promítnuto do níže uvedených doporučení č. 3 a 4, bylo plně a včas provedeno. K plnění druhého doporučení pro eurozónu, pokud jde o podporu investic, napomůže, zaměří-li se hospodářská politika týkající se investic na konkrétně uvedené oblasti, a v plnění čtvrtého doporučení pro eurozónu, pokud jde o snižování soukromého dluhu, pomohou opatření k omezení zadluženosti domácností.

(4)Dne 4. dubna 2019 předložilo Finsko svůj národní program reforem na rok 2019 a svůj program stability z roku 2019. Vzhledem k jejich provázanosti byly oba programy posuzovány současně.

(5)Relevantní doporučení pro jednotlivé země byla zohledněna při programování evropských strukturálních a investičních fondů (dále jen „ESI fondy“) na období 2014–2020. V souladu s článkem 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 může Komise členský stát požádat, aby svou dohodu o partnerství a příslušné programy přezkoumal a navrhl změny, je-li to nezbytné, aby se podpořilo provádění příslušných doporučení Rady. Podrobnosti o tom, jak bude Komise uvedené ustanovení používat, byly uvedeny v pokynech k uplatňování opatření propojujících účinnost ESI fondů s řádnou správou ekonomických záležitostí.

(6)Na Finsko se v současnosti vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu. V programu stability z roku 2019, který na základě současné situace beze změn předložila předchozí vláda v dubnu krátce před všeobecnými volbami, se plánuje snížit celkové saldo z 0,7 % HDP v roce 2018 na –0,3 % HDP v roce 2019. Podle finské vlády lze předpokládat, že se saldo v roce 2020 zlepší na 0 % a poté znovu poklesne na –0,1 % v roce 2021 a –0,3 % v roce 2022. Na základě přepočteného strukturálního salda se plánuje střednědobý rozpočtový cíl, stanovený jako strukturální schodek ve výši 0,5 % HDP, i nadále po celé programové období překonávat, přičemž se zohlední flexibilita z roku 2019 spojená s prováděním strukturálních reforem, pro něž je povolena dočasná odchylka. Poměr veřejného dluhu k HDP, který dosáhl vrcholu 63,4 % v roce 2015, klesl v roce 2018 na 58,9 %. Podle programu stability z roku 2019 bude poměr dluhu nadále klesat a v roce 2021 dosáhne 57,4 % HDP. Předpokládá se, že se v roce 2022 opět zvýší na 57,7 % HDP. Makroekonomický scénář, na němž jsou založeny rozpočtové projekce, se jeví jako celkově realistický. Hlavní rizika pro rozpočtové projekce souvisejí s možnými a oproti očekávání vyššími náklady spojenými se stárnutím obyvatelstva a vyšší inflací.

(7)Dne 13. července 2018 doporučila Rada Finsku, aby v roce 2019 dosáhlo svého střednědobého rozpočtového cíle, se zohledněním flexibility spojené s prováděním strukturálních reforem, pro něž je povolena dočasná odchylka. To je v souladu s maximální nominální mírou růstu čistých primárních výdajů sektoru vládních institucí v roce 2019 ve výši 2,9 %, což odpovídá povolenému zhoršení strukturálního salda o 0,2 % HDP. Podle prognózy Komise z jara 2019 se očekává, že Finsko v roce 2019 svého střednědobého rozpočtového cíle dosáhne, přičemž je zohledněna flexibilita spojená se strukturálními reformami.

(8)S ohledem na projektovanou mezeru výstupu Finska ve výši 0,8 % v roce 2020 by nominální míra růstu čistých primárních výdajů vládních institucí neměla přesáhnout 1,9 %, což odpovídá strukturální korekci ve výši 0,5 % HDP plynoucí z požadavků na základě společně dohodnuté korekční matice podle Paktu o stabilitě a růstu. Podle prognózy Komise z jara 2019 existuje ve Finsku při nezměněné politice v roce 2020 riziko určité odchylky. Celkově zastává Rada stanovisko, že Finsko podle předpokladů ustanovení Paktu o stabilitě a růstu v roce 2019 dodrží a že musí být připraveno přijímat další opatření, aby zajistilo soulad s požadavky tohoto paktu v roce 2020.

(9)V důsledku stárnutí obyvatelstva a úbytku pracovní síly se předpokládá, že výdaje na důchody a zdravotní a zejména sociální péči (dlouhodobou péči) v příštích desetiletích vzrostou. Ze zprávy o fiskální udržitelnosti z roku 2018 vyplývá, že k tomu, aby se v dlouhodobém horizontu stabilizoval poměr dluhu k HDP, by předpokládané zvýšení nákladů spojené se stárnutím vyžadovalo fiskální konsolidaci ve výši 2 % HDP. Reformu regionální veřejné správy a zdravotních a sociálních služeb, která měla uvedené problémy řešit, zajistit rovný přístup k péči a zkrátit čekací dobu, však finský parlament dne 7. března 2019 zamítl. Podíl nepodložených nenaplněných léčebných potřeb je ve Finsku stále nad průměrem Unie. S potížemi se získáním potřebné lékařské péče, způsobenými dlouhými čekacími listinami, se potýkají zejména lidé, kteří nepracují.

(10)Vzhledem k tomu, že se snižuje počet obyvatel v produktivním věku a volných pracovních míst přibývá, je situace na finském trhu práce napjatá. Míra zapojení a zaměstnanosti je zároveň ve Finsku nižší než v ostatních severských zemích a strukturální nezaměstnanost v roce 2018 zůstala na úrovni 7 %. Odráží se zde částečně pasti nečinnosti a nezaměstnanosti, které brání účinnějšímu využití pracovní síly. K hlavním překážkám při návratu do práce patří složitý systém dávek a kombinace různých typů přídavků. Dávky se s rostoucím příjmem rychle snižují, takže vzniká riziko, že přijetí práce nemusí přinášet dostatečné finanční uspokojení. Nejistota provázející úroveň dávek a dobu pro jejich opětovné přiznání snižuje atraktivitu krátkodobé práce či práce na částečný úvazek. V únoru 2019 byly zveřejněny předběžné výsledky experimentu se základním příjmem, které naznačují potřebu revidovat systém sociálního zabezpečení, aby se dávky účinněji kombinovaly s příjmy.

(11)Míra zapojení a zaměstnanosti se vrací na úroveň před krizí a ke zvýšení míry ekonomické aktivity jsou proto nezbytné investice do aktivního začleňování, zejména u skupin, které jsou od trhu práce nejvíce vzdáleny. Celkové reformy usilující o zvýšení účasti na trhu práce by mohly přinést některým skupinám obyvatel lepší pracovní příležitosti. Týká se to zejména osob přistěhovaleckého původu, žen v reprodukčním věku, mužů s nízkým vzděláním, osob schopných pracovat částečně a osob se zdravotním postižením. Některé služby nezaměstnaným a neaktivním osobám jsou rozptýleny mezi různé orgány a poskytovatele. Začleňování a udržování těchto skupin na trhu práce vyžaduje individualizované a integrované služby a politiky, jež napomáhají jejich aktivaci a pracovní rehabilitaci. Dlouhodobá péče o děti přispívá u žen k nižší míře zaměstnanosti než u mužů a k rozdílům v jejich odměňování. Vláda zahájila proces reformy rodičovské dovolené, ale dosud jej nedokončila.

(12)K posílení udržitelného a inkluzivního růstu ve Finsku je nezbytně nutné zajistit v době demografických a technologických změn nabídku pracovních sil. K překonání problémů způsobených strukturálními změnami v ekonomice by pomohly investice do dovedností, zejména dovedností užitečných pro trh práce. Technologická změna si vyžaduje další vzdělávání a rekvalifikaci pracovních sil s využitím flexibilních možností vzdělávání, přičemž by se měl důraz klást na učení, vzdělávání a odbornou přípravu dospělých. Zvýšila by se tím profesní mobilita, zároveň by se omezil nesoulad mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi a bylo by lépe možné naplňovat potřeby budoucího trhu práce.

(13)Finsku hrozí, že do roku 2020 nesplní cíl recyklovat 50 % komunálního odpadu. Komunální odpad je ve stále větší míře spalován (60 % v roce 2017, zatímco v roce 2016 to bylo 55 %).

(14)Veřejné výdaje na výzkum a vývoj se nyní stabilizují, avšak Finsko zaznamenalo od roku 2009 ze všech členských států EU největší pokles investic do výzkumu a vývoje ze soukromého sektoru. Ačkoli se makroekonomická situace v posledních letech zlepšila, v soukromého sektoru u těchto investic k oživení dosud nedošlo. Vyšší míra investic do výzkumu a vývoje je přitom klíčovým faktorem, který umožňuje strukturální změnu ve prospěch hospodářských odvětví s intenzivním využíváním znalostí a posílení dlouhodobého růstového potenciálu. Nedostatečná spolupráce mezi vysokoškolskými institucemi a podnikatelským odvětvím je i nadále jednou z hlavních překážek, jež oslabuje podporu inovací a jejich uvádění na trh.

(15)Vzhledem k tomu, že obyvatelstvo je ve Finsku rozptýleno, mohou lidem v přesunu za prací bránit nedostatečné možnosti dopravy. Strategickými investicemi do dopravní infrastruktury lze zlepšit mobilitu pracovníků a posílit tak fungování trhů práce. Vzhledem k tomu, že náklady na přepravu mají ve Finsku ve srovnání s jinými členskými státy EU relativně velký dopad na konečnou cenu výrobků, mohla by propojení infrastruktury současně zlepšit přístup k zahraničním trhům.

(16)K dosažení dlouhodobých hospodářských a klimatických cílů by mohly přispět strategické investice do dekarbonizace energeticky náročných odvětví průmyslu a odvětví dopravy. Finsko je na špičce, pokud jde o inovace v oblasti čisté energie a výdaje soukromého sektoru na výzkum a vývoj v této oblasti. Pokud budou investice do některých programů v oblasti čisté energie do roku 2021 i nadále pokračovat v souladu se závazky, napomohou Finsku splnit cíle uhlíkové neutrality. Vedle ambiciózních cílů Finska na zvýšení podílu biopaliv je nákladově efektivní možností k dekarbonizaci dopravy též elektrifikace vzhledem k tomu, že ve Finsku již velmi pokročila dekarbonizace výroby elektřiny.

(17)Díky nízkým úrokovým sazbám a lepšímu hospodářskému výhledu se zvýšil celkový objem úvěrů, zejména prostřednictvím bytových družstev (která nabízejí zvláštní formu vlastnictví nemovitostí). Současně rychle rostou i spotřebitelské úvěry, přičemž tento typ úvěrování stále větší měrou poskytují zahraniční banky, finanční instituce jiné než úvěrové instituce, společnosti poskytující drobné půjčky a ujímá se též přímé úvěrování. Zadlužení domácností proto zůstává na historicky vysoké úrovni (67 % HDP v roce 2017). Tento dluh je převážně navázán na pohyblivou sazbu, což představuje riziko, pokud se úrokové sazby ve střednědobém horizontu zvýší. Finský orgán finančního dohledu přijal celou řadu opatření, jež mají omezit růst zadlužení domácností. V blízké době se nicméně neočekává aktivní snižování dluhové zátěže, zvláště když přetrvávají nízké úrokové sazby a existuje stále poměrně silná důvěra spotřebitelů.

(18)Finsko v této fázi nemá komplexní registr úvěrů (shromažďující pozitivní i negativní informace o dlužnících), který by zahrnoval velké banky v zemi. Tento nedostatek může bránit bankám v získání jasného přehledu o celkovém zadlužení domácností. V uplynulém roce však ke zřízení takového registru proběhly některé přípravné činnosti.

(19)K řešení některých nedostatků, které jsou uvedeny v doporučeních, zejména v oblastech, které jsou zahrnuty do přílohy D zprávy o Finsku, by mohlo přispět programování fondů EU na období 2021–2027. Finsko by tedy mohlo fondy co nejlépe využít ve vztahu k určeným odvětvím a s ohledem na regionální rozdíly.

(20)V kontextu evropského semestru 2019 provedla Komise komplexní analýzu hospodářské politiky Finska, kterou zveřejnila ve své zprávě o Finsku pro rok 2019. Posoudila také program stability z roku 2019 a národní program reforem na rok 2019, jakož i opatření přijatá v návaznosti na doporučení, která byla Finsku adresována v předchozích letech. Vzala v úvahu nejen význam těchto opatření pro udržitelnou fiskální a sociálně-ekonomickou politiku ve Finsku, ale také jejich soulad s pravidly a pokyny Unie, neboť celkovou správu ekonomických záležitostí v Unii je třeba posílit tím, že do rozhodování členských států v budoucnu budou zahrnuty vstupy na úrovni Unie.

(21)Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada program stability z roku 2019, přičemž její stanovisko je promítnuto zejména do níže uvedeného doporučení č. 1.

(22)Na základě tohoto posouzení přezkoumala Rada národní program reforem na rok 2019 a program stability z roku 2019. Její doporučení podle článku 6 nařízení (EU) č. 1176/2011 jsou promítnuta do níže uvedených doporučení č. 1 až 4,

DOPORUČUJE Finsku v letech 2019 a 2020: