ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Výroční zpráva o politice Evropské unie v oblasti humanitární pomoci a civilní ochrany a o jejím provádění v roce 2013 /* COM/2014/0537 final */





Obsah Důležité události 3 Globální kontext 4 Počet mimořádných událostí roste. 4 Porušování mezinárodního humanitárního práva. 5 Hospodářsky složitá doba. 5 Operace humanitární pomoci 6 Připravenost na katastrofy a odolnost vůči nim.. 11 Děti míru EU. 12 Propojení s jinými nástroji EU. 12 Operace v oblasti civilní ochrany. 12 Finanční a lidské zdroje. 14 Politika v oblasti humanitární pomoci a civilní ochrany. 17 Závěr.. 19 Úvod Tato výroční zpráva popisuje hlavní úspěchy politik a činností Evropské komise v oblasti humanitární pomoci a civilní ochrany, které Komise v průběhu roku 2013 prováděla především prostřednictvím Generálního ředitelství pro humanitární pomoc a civilní ochranu (GŘ ECHO). Není zde sice uveden podrobný popis všech uskutečněných činností a kroků, jsou zde však představeny hlavní činnosti a zásadní vývojové změny. Do mandátu GŘ ECHO spadá jak humanitární pomoc, tak civilní ochrana. Jedná se o dva hlavní mechanismy, jejichž pomocí Evropská unie (EU) zajišťuje rychlou a účinnou pomoc lidem bezprostředně postiženým následky katastrof. Humanitární pomoc poskytovaná EU zajišťuje okamžitou pomoc těm lidem ve třetích zemích, kteří potřebují pomoc nejvíce. Je záchranným kruhem pro lidi postižené přírodními katastrofami či katastrofami způsobenými člověkem a připravuje společenství a oběti opakujících se krizí na to, aby v budoucnosti dokázaly čelit dopadům mimořádných událostí. Operace civilní ochrany doplňují humanitární pomoc a jejich prostřednictvím je nabízena okamžitá podpora v podobě týmů odborníků a záchranného zařízení a monitorování vývoje katastrof v reálném čase, a to jak v Evropské unii, tak mimo ni. Kdykoli dojde ke katastrofě, je třeba okamžitě poskytnout pomoc. V této souvislosti může rychlá a účinná intervence mezinárodního společenství rozhodnout o životě či smrti. EU a její členské státy poskytují více než polovinu[1] finančních prostředků, které jsou v celosvětovém měřítku určeny na potřeby lidí, kteří byli zasaženi přírodními katastrofami a katastrofami způsobenými člověkem. Prostřednictvím humanitárních akcí EU okamžitě reaguje na katastrofy, připravuje společenství na nastávající výzvy a důrazně prosazuje dodržování mezinárodního humanitárního práva. Důležité události Prostřednictvím nástrojů humanitární pomoci a civilní ochrany poskytla EU v roce 2013 značnou mimořádnou pomoc, založenou na identifikovaných potřebách, v celkové výši 1 353 milionů EUR na závazky[2]. Některá klíčová fakta a čísla: · pomoc byla poskytnuta přibližně 124 milionům lidí[3] zasaženým přírodními katastrofami, katastrofami způsobenými člověkem či vleklými krizemi; · humanitární pomoc směřovala do více než 90 zemí mimo EU; · EU byla společně se svými členskými státy čelným poskytovatelem pomoci při všech velkých krizích na celém světě, zejména pokud jde o reakci na syrskou krizi, a byla největším mezinárodním poskytovatelem pomoci; · při obrovské katastrofě způsobené tajfunem Haiyan na Filipínách EU zmobilizovala nebývalou spolupráci; kromě věcné pomoci EU a členské státy darovaly 180 milionů EUR; · byla potvrzena iniciativa Humanitární dobrovolníci EU (EU Aid Volunteers iniciative)[4]; v letech 2014 až 2020 nabídne příležitosti 18 000 dobrovolníků; · 36krát byl aktivován mechanismus civilní ochrany EU[5] (na základě žádosti o pomoc, předběžného varování a/nebo monitorování); V roce 2013 došlo k přelomové události, kterou bylo zřízení střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události (ERCC) v květnu 2013, jež významně usnadňuje řízení operací – zejména pokud jde o koordinaci a odezvu na katastrofy – a toto středisko je v plném provozu dvacet čtyři hodin denně sedm dní v týdnu (od 1. října 2013). Hlavním posláním střediska ERCC je poskytování operační podpory, zajišťování integrovaného přehledu o situaci a provádění analýzy pro účely koordinace činností, a to jak prostřednictvím nástrojů humanitární pomoci, tak civilní ochrany. Globální kontext Počet mimořádných událostí roste V celosvětovém měřítku narůstá četnost, složitost a závažnost přírodních katastrof, jejichž dopady jsou ještě prohlubovány takovými výzvami, jako je změna klimatu, rychlá urbanizace a pomalý hospodářský rozvoj. Také vývoj ozbrojených konfliktů a vleklých krizí na celém světě vzbuzuje obavy. Jakožto největší světový poskytovatel humanitární pomoci musela EU a její členské státy v průběhu roku 2013 na tyto výzvy reagovat odhodlaně. Rok 2013 se nesl ve znamení velmi vysokého počtu humanitárních krizí a katastrof a vyznačoval se velkou zranitelností. Z tendencí za uplynulý rok vyplývá, že potřeby ve stále větší míře převyšují dostupné zdroje. Poskytování humanitární pomoci a civilní ochrany je také čím dál složitější a kvůli četnosti a intenzitě přírodních katastrof se závažnými důsledky předchází humanitárním krizím méně varovných signálů než dříve. Ze statistik zveřejněných Střediskem pro výzkum příčin vzniku a šíření katastrof (CRED, Centre for Research on the Epidemiology of Disasters)[6] a Úřadem OSN pro snižování rizika katastrof (UNISDR, UN Office for Disaster Risk Reduction)[7] vyplývá, že v průběhu roku 2013[8] došlo k 356 přírodním katastrofám různého rozsahu. Při těchto katastrofách přišlo o život 20 000 lidí a jejich následky trpělo 99 milionů lidí po celém světě. V celosvětovém srovnání postihovaly přírodní katastrofy opět nejčastěji Asii. To dokazuje jak počet katastrofických událostí (44 % z celkového počtu katastrof na celém světě), tak počet obětí (80 %). Dopad katastrof na méně rozvinuté ekonomiky je zvláště silný: jedná se například o škody způsobené tajfunem Haiyan na Filipínách a záplavami v Bangladéši a Mosambiku. Afriku těžce postihlo jak sucho, tak záplavy. Velké katastrofy měly různé ničivé následky: ztráty na životech, zničená obydlí a úroda, ztráta prostředků na živobytí. Porušování mezinárodního humanitárního práva Vnitřní ozbrojené konflikty, které rostoucí měrou vystavují civilní obyvatelstvo násilí a utrpení, jsou i nadále hlavní příčinou humanitárních katastrof způsobených člověkem. Konflikty tohoto druhu se často vyznačují porušováním mezinárodního humanitárního práva a jeho zásad ze strany pachatelů. V roce 2013 humanitární organizace také čelily větším problémům v souvislosti se získáním přístupu k lidem, kteří potřebovali pomoc. Vlády a milice či ozbrojené skupiny často zmenšovaly humanitární prostor a někdy porušovaly ta nejzákladnější práva na ochranu zaručená mezinárodním humanitárním právem. Humanitární organizace měly nejčastěji omezený přístup k lidem v oblastech konfliktu a/nebo v oblastech, ve kterých kvůli politickým překážkám zjevně chybí principy právního státu. V roce 2013 se celková situace a pracovní prostředí zhoršily zejména v Sýrii, Afghánistánu a Středoafrické republice. V řadě dalších zemí se bezpečnostní situace od minulého roku nezlepšila, jedná se zejména o Somálsko, Demokratickou republiku Kongo a Jemen. V mnoha oblastech postižených konflikty (např. v Somálsku, Sýrii a Středoafrické republice) jsou humanitární pracovníci svědky zvlášť brutálních metod vedení ozbrojených konfliktů, které spočívají v útocích cílených na civilisty a používání sexuálního násilí jakožto prostředku vedení války. Četnost útoků na humanitární pracovníky včetně počtu únosů, vyhoštění a zabití byla na téže úrovni jako v roce 2012. Účastníci humanitárních akcí musejí s těmito riziky trvale počítat, a tím je zmírňovat. Hospodářsky složitá doba Dopad katastrof na celém světě byl v posledních několika letech významnou zatěžkávací zkouškou pro schopnost reakce mezinárodního humanitárního společenství. V roce 2013 vyhlásila OSN největší konsolidovanou finanční sbírku, v jejímž rámci se vybralo 13 miliard USD, které byly využity na humanitární potřeby v 24 zemích. Z toho lze vyvodit, že se prohlubuje nesoulad mezi stále většími globálními humanitárními potřebami na jedné straně a stále omezenějšími dostupnými finančními zdroji k jejich uspokojení na straně druhé. To platí zejména s ohledem na hospodářskou a finanční krizi, která postihla mnoho západních dárcovských zemí. Chronická zranitelnost mnoha částí světa je prohlubována globální hospodářskou krizí. Z těchto překážek vyplývá, že se dárci musejí více snažit o účinnější reakci na katastrofy a o ještě lepší využívání omezených zdrojů. Pro Komisi to znamená, že musí určit, kde lze při práci s partnery zvýšit účinnost. OPERACE humanitární pomoci Poslání EU podle článku 214 Smlouvy o fungování Evropské unie, nařízení o humanitární pomoci[9] a Evropského konsensu o humanitární pomoci[10] spočívá v záchraně a ochraně lidských životů. Operace Evropské unie mají také zabraňovat utrpení či je snižovat a zajišťovat integritu a důstojnost jednotlivců poskytováním pomoci a ochrany během humanitárních krizí. Komise rovněž usnadňuje koordinaci s členskými státy EU a mezi nimi ve věci humanitárních činností a politiky, aby prohloubila účinnost a doplňkovost[11] humanitární pomoci. Obecnou prioritou je zajistit, aby pomoc byla řízena co možná nejúčinnějším způsobem, a tím zaručit, že pomoc, kterou EU poskytuje lidem v nouzi, má maximální účinek a respektuje zásady mezinárodního práva. EU vždy prosazuje humanitární zásady nestrannosti, neutrality, lidskosti a nezávislosti a poskytuje pomoc bez ohledu na jakékoli politické programy a státní příslušnost obětí, jejich náboženské vyznání, pohlaví, etnický původ či politickou příslušnost. V roce 2013 financovala EU operace v mnoha mimořádných situacích, které byly výsledkem přírodních katastrof, včetně: · V listopadu 2013 zasáhl tropický cyklón Haiyan Filipíny a způsobil nebývalé škody a utrpení. Tajfun, jenž patřil mezi nejsilnější, jaké byly kdy zaznamenány, za sebou zanechal tisíce mrtvých, přibližně 4 miliony lidí muselo opustit své domovy a jeho následky trpělo 14–16 milionů lidí. Během několika hodin po katastrofě byly do nejhůře postižených oblastí vyslány týmy odborníků na humanitární pomoc a civilní ochranu z EU, aby podpořily úsilí o zmírnění následků a posoudily, které potřeby jsou nejnaléhavější. EU a její členské státy poskytly značnou humanitární a věcnou pomoc, která přesáhla částku 180 milionů EUR. Na žádost filipínské vlády byl aktivován mechanismus civilní ochrany EU, což umožnilo lépe koordinovat evropské snahy o zmírnění následků a usnadnilo logistiku, a to mimo jiné prostřednictvím příspěvků EU na náklady na dopravu. Komise také vyčlenila podporu na pomoc při střednědobé obnově, a pomohla tak obyvatelům v jejich úsilí vrátit se k běžnému životu. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/philippines_haiyan_en.pdf · V celé oblasti Sahelu soustavná potravinová a výživová krize nadále ohrožovaly životy milionů lidí: téměř 16 milionů lidí bylo ohroženo nedostatkem potravy a 8 milionů z nich potřebovalo mimořádnou potravinovou pomoc. V roce 2013 bylo prioritou zvyšování odolnosti nejzranitelnějších komunit vůči budoucím krizím. Poté co region v roce 2012 zasáhla závažná potravinová a výživová krize, zranitelné domácnosti usilovaly o návrat k běžnému životu. Aby jim v tom EU pomohla, stala se hybnou silou při založení iniciativy AGIR-Sahel[12], která spojuje všechny zúčastněné strany v úsilí o dosažení cíle vymýtit v celém Sahelu během příštích 20 let hlad. Podpora zvyšování odolnosti je klíčovou politickou prioritou jak v celosvětovém měřítku, tak v Evropě. V dubnu 2013 hlavní regionální organizace a dárci, kteří podporují Sahel, v Paříži formálně přijali regionální plán priorit při zvyšování odolnosti v rámci iniciativy AGIR, který velmi podrobně vymezuje zásady, prioritní opatření a ukazatele. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/sahel_en.pdf · Tři roky po ničivém zemětřesení v roce 2010 byly humanitární potřeby na Haiti stále vysoké. Z původního 1,5 milionu obyvatel se 130 000 lidí stále nemohlo vrátit do svých domovů, země se potýkala s největší epidemií cholery na světě a čelila strukturálnímu nezajištění potravin. EU setrvala ve svém odhodlání pomáhat těm, kteří na Haiti přežili. V roce 2013 poskytla humanitární pomoc v hodnotě 30,5 milionu EUR na další pomoc lidem bez domova, obětem cholery i lidem, kteří byli zasaženi následky hurikánu Sandy a tropické bouře Isaac. S finanční podporou EU provedly humanitární organizace širokou škálu mimořádných operací. Příkladem konkrétního dopadu snah EU bojovat s epidemií cholery v prvním roce po jejím propuknutí je skutečnost, že díky finančním prostředkům EU bylo možné ošetřit 158 814 lidí, podpořit 26 zdravotnických zařízení a 42 ošetřovacích jednotek, poskytnout ústní rehydrataci 122 500 lidem, zajistit přístup ke kvalitnějším hygienickým zařízením 894 511 lidem a distribuovat hygienické soupravy 1,3 milionu lidí. Reakce EU přispěla ke snížení počtu nových případů a k záchraně značného počtu lidských životů, jak je patrné z úmrtnosti, která klesla z 2,4 % v listopadu 2010 na 1,2 % v prosinci 2013. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/haiti_en.pdf Kromě toho poskytla EU humanitární pomoc na řešení následků těchto přírodních katastrof: · sucha: v Kambodži, ve Vietnamu, v Laosu, v Mexiku, v Džibutsku a v Etiopii; · záplav: v Bangladéši, v Kambodži, ve Vietnamu, v Laosu, v Indii, v Etiopii, v Keni, v Mosambiku, v Nigérii, na Svaté Lucii, na Svatém Vincentu a na Grenadinách; · cyklónů/hurikánů/tropických bouří: na Filipínách, v Bangladéši, v Kambodži, ve Vietnamu, v Dominikánské republice, na Kubě, na Haiti, na Jamajce, v Tichomoří; · zemětřesení: na Filipínách, v Indonésii; · epidemií: v Afghánistánu, v Burkině Faso, v Somálsku, v Demokratické republice Kongo, v Nigérii, v Zimbabwe, v Keni, v Dominikánské republice, v Mexiku, v Laosu, v Kyrgyzstánu. Pro vypořádání se s přírodními katastrofami přijala Komise strategii, která se skládá ze dvou prvků: · rychlé reakce, a to poskytnutím humanitární pomoci a usnadněním a koordinací pomoci v oblasti civilní ochrany; · připravenosti na katastrofy, a to určením zeměpisných oblastí a skupin obyvatelstva, které jsou vůči přírodním katastrofám nejzranitelnější a pro něž jsou zaváděny zvláštní programy připravenosti na katastrofy. V roce 2013 EU nadále podporovala programy DIPECHO[13] na jižním Kavkazu (Arménie, Ázerbájdžán a Gruzie), v Karibiku, ve Střední Americe, v Jižní Americe, v Tichomoří, v jižní Africe a střední Asii. Pokud jde o krize způsobené člověkem, EU podporovala pomocné operace při několika konfliktech, z nichž některé jsou v současnosti považovány za vleklé a složité krize: · Rozsáhlý konflikt a občanská válka v Sýrii, jakož i následný exodus syrských uprchlíků do sousedních zemí (včetně Libanonu, Turecka, Jordánska a Iráku) od počátku vyžaduje od EU velmi významnou humanitární reakci. Na konci roku 2013 bylo neustávajícím násilím zasaženo podle odhadů 9,3 milionu lidí, z toho téměř polovina dětí, a tito lidé potřebovali humanitární pomoc na území Sýrie. Přibližně 6,5 milionu lidí bylo ke konci roku 2013 vnitřně vysídleno a regionální rozměr této katastrofy dokládá i počet uprchlíků v sousedních zemích – v prosinci přesáhl 2,3 milionu lidí. Evropa poskytla pomoc jak obyvatelům zasaženým krizí v Sýrii, tak uprchlíkům a hostitelským komunitám v regionu a tato pomoc měla z hlediska těch, kdo potřebují pomoc, bezprostřední dopad. V roce 2013 zmobilizovala EU na humanitární pomoc částku 350 milionů EUR, která doplnila financování z předchozího roku, čímž celková reakce EU a jejích členských států přesáhla od konce roku 2011 částku 2 miliard EUR. Kromě toho poskytla sousedním zemím, do nichž se uchýlili syrští uprchlíci, věcnou pomoc (např. sanitní vozy, topná tělesa, přikrývky a hygienické balíčky). Součástí této pomoci byla podpora poskytnutá členskými státy Bulharsku, neboť tato země v průběhu roku čelila rostoucímu přílivu syrských uprchlíků. Zatímco Komise při humanitárních operacích upřednostňovala operace na záchranu životů v Sýrii a sousedních zemích a kladla zvláštní důraz na nejzranitelnější skupiny lidí včetně vnitřně vysídlených osob, uprchlíků a hostitelských komunit[14], jiné nástroje EU (ENPI, DCI, IFS, NPP)[15] se zaměřily na stabilizaci a středně- až dlouhodobé operace, přičemž kladly důraz na budování kapacity místních orgánů a modernizaci základních služeb (hygiena, zdravotnictví, vzdělávání) poskytovaných hostitelským komunitám, jakož i na zlepšení příležitostí těchto komunit k získání prostředků k obživě. K otázkám syrské krize se pravidelně konala koordinační setkání mezi různými útvary Komise a Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ), na nichž se diskutovalo o strategiích a plánování programů s cílem maximalizovat dopad reakce EU a zamezit riziku zdvojování činnosti. EU rovněž sehrála důležitou úlohu v úsilí o získání dalších finančních prostředků od jiných dárců a snažila se zajistit, aby byla pomoc využita k uspokojení potřeb vysídlených obyvatel po celé Sýrii, a nikoli pouze v „kritických oblastech“. EU také podporovala humanitární přístup k potřebným osobám s cílem zvýšit počet humanitárních organizací, které jsou oprávněny poskytovat pomoc v Sýrii, aby bylo možné uspokojit zvyšující se potřeby. Mezi prioritní opatření patřilo zajištění neomezeného přístupu do oblastí konfliktu po celé zemi a požadavek na to, aby byli náležitě chráněni civilisté (včetně humanitárních pracovníků a zdravotnického personálu) a zařízení. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/syria_en.pdf · EU poskytla značnou humanitární podporu (77 milionů EUR) obyvatelům severního Mali, kteří jsou zasaženi probíhajícím ozbrojeným konfliktem. Díky podpoře ze strany partnerů EU zde fungovalo téměř 70 % zdravotnických zařízení a podle odhadů byla poskytnuta cílená potravinová pomoc 900 000 lidí. Od roku 2013 Komise zajišťovala, aby v přechodné fázi docházelo ke koordinovanému využívání humanitární pomoci EU a nástrojů rozvojové spolupráce. Kromě toho bylo vyčleněno 20 milionů EUR prostřednictvím nástroje stability[16] za účelem krátkodobé stabilizace a bezpečnostních opatření. Část humanitární pomoci ve výši 23 milionů EUR, kterou EU poskytla Mali, byla schválena rozhodnutím evropského rozvojového fondu / LRRD[17]. Cílem toto finančního krytí bylo podpořit přístup k základním službám během přechodného období, zatímco Komise učinila prostřednictvím GŘ pro rozvoj a spolupráci – EuropeAid v rámci smlouvy o budování státu počáteční závazek ve výši 225 milionů EUR s cílem pomoci vládě Mali obnovit autoritu státu, zákony, pořádek a demokracii a poskytovat na celém území Mali základní služby. V obou zemích EU aktivně podporovala uprchlíky prostřednictvím obnovení přístupu ke zdravotní péči, výživové a potravinové pomoci a poskytováním ochrany. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/mali_en.pdf · Středoafrická republika se od prosince 2012 nachází v katastrofické humanitární situaci. Širší mezinárodní společenství tamní krizi až příliš dlouhou dobu nevěnovalo větší pozornost. Hlavní prioritou Komise v roce 2013 bylo zvyšování povědomí o situaci ve Středoafrické republice a komisařka Georgieva podnikla do této země dvě mise a společně s OSN a Francií uspořádala k této krizi na Valném shromáždění OSN v roce 2013 setkání na vysoké úrovni. EU vyčlenila na humanitární pomoc Středoafrické republice 39 milionů EUR, a stal se z ní tak hlavní mezinárodní dárce této země. Z této částky bylo do poloviny prosince 2013 poskytnuto pouze 18,5 milionu EUR, neboť po 5. prosinci 2013 se dramaticky vystupňovalo násilí mezi komunitami a statisíce lidí v hlavním městě Bangui i v celé zemi byly nuceny uprchnout ze svých domovů. Většina financovaných akcí se soustředila na záchranu životů. Finanční prostředky byly vyčleněny zejména na zdravotnické projekty, aby byla zajištěna základní a sekundární zdravotní péče pro nejzranitelnější skupiny obyvatel, jelikož veřejné zdravotnictví na většině území této země víceméně neexistuje. Kromě toho EU do této země opakovaně vytvořila letecké mosty, aby podpořila přepravu humanitární pomoci a humanitárních pracovníků v prostředí velice náročném z hlediska bezpečnosti. EU organizovala zvláštní letecký most z Evropy, kterým přepravila 37 tun dodávek lékařského materiálu, a dva lety z Nairobi, jimiž zajistila nouzové přístřeší a další nouzový materiál pro více než 100 000 vysídlených lidí (přikrývky a základní potřeby do domácnosti, např. kuchyňské náčiní, mýdlo, sítě proti komárům). V zájmu rychlé intervence EU přímo nakoupila a odeslala 20 000 umělohmotných desek, aby bylo možné vybudovat přístřeší pro vysídlené lidi v Bangui, ale také na venkově. http://ec.europa.eu/echo/files/aid/countries/factsheets/car_en.pdf Po celý rok EU věnovala zvláštní pozornost „zapomenutým krizím“ a vyčlenila 15 % z celkových finančních prostředků na pomoc lidem, kteří jsou lapeni v často vleklých katastrofách, které v převážné většině unikly pozornosti mezinárodního společenství. Reakce EU na krize nadále vycházela z potřeb postižených lidí a byla přizpůsobena specifickým okolnostem každé situace. Pomoc byla poskytována různými prostředky a v různých odvětvích, šlo např. o zdravotnictví (včetně psychologické podpory, financování klinik), ochranu (včetně činností zaměřených na sexuální násilí), potraviny a nepotravinový materiál, poskytování přístřeší, vody / hygienických zařízení, rekonstrukci a obnovu. Níže uvedená tabulka ukazuje rozdělení pomoci podle oblastí zásahu (2013):[18] Připravenost na katastrofy a odolnost vůči nim Dlouhodobý dopad velkých krizí, jako bylo zemětřesení na Haiti v roce 2010 a opakující se sucho v oblasti Afrického rohu a zemích Sahelu, na životy a živobytí obyvatel dokládá, jak je důležité zvyšovat připravenost a odolnost zranitelných společenství. Tyto katastrofy ukázaly, jak důležitý je vhodný přístup k dlouhodobé obnově a potřebám rozvoje v nejranější fázi humanitární reakce. Aby se snížil ničivý dopad opakujících se katastrof a skutečně zvýšila šance na udržitelný rozvoj, je nanejvýš důležité, aby humanitární pracovníci a aktéři v oblasti rozvoje spolupracovali. Komise prostřednictvím GŘ pro humanitární pomoc a civilní ochranu a úřadu EuropeAid zesílila snahy o zvyšování odolnosti v zemích ohrožených krizí. Sdělení Komise o odolnosti a její akční plán vymezují politický a operační rámec pro vystupňování úsilí EU o budování odolnosti na různých úrovních a v rámci rozšířené zeměpisné působnosti. V roce 2013 Komise nadále prosazovala iniciativy na zvyšování odolnosti, např. stěžejní iniciativy AGIR a SHARE[19], které se snaží zvýšit připravenost zemí v západní a východní Africe na opakující se přírodní katastrofy. http://ec.europa.eu/echo/en/what/humanitarian-aid/resilience Kromě toho Komise spolupracovala s členskými státy jednak na přípravě postoje EU, aby napomohla formulování ambiciózního přezkumu rámce pro činnost z Hjógo, která má být dohodnuta na mezinárodní konferenci v roce 2015, přičemž vycházela také ze zkušeností a úspěchů v Evropě, jednak s cílem prohloubit synergické účinky mezi snižováním rizik katastrof a přizpůsobováním se změně klimatu. EU navíc sehrála v rámci mezinárodního humanitárního systému klíčovou úlohu v úsilí přimět ostatní země a regiony k tomu, aby zvýšily svoji účast na humanitární připravenosti a reakci. To zahrnovalo práci s rozvíjejícími se ekonomikami s cílem účinněji mobilizovat zdroje na humanitární pomoc a reakci na katastrofy. Děti míru EU Iniciativou EU Děti míru se EU snažila dostát svému závazku pomáhat dívkám a chlapcům na celém světě, kteří byli připraveni o možnost vyrůstat v míru. Iniciativa byla zahájena v roce 2012 v návaznosti na udělení Nobelovy ceny míru Evropské unii a byly z ní financovány vzdělávací iniciativy pro více než 28 000 dětských obětí konfliktů z Pákistánu, Etiopie, Demokratické republiky Kongo, Kolumbie a také pro syrské uprchlíky v Iráku. Díky těmto projektům je dětem poskytnut přístup k bezpečnému prostředí pro učení i psychologická podpora, aby se dokázaly zbavit traumat způsobených válečnými zkušenostmi. V listopadu 2013 EU potvrdila, že se rozhodla v této iniciativě pokračovat a posílit ji, a to tím, že ohlásila, že v roce 2014 vyčlení dodatečné prostředky na nové projekty, které mají pomoci 80 000 chlapců a dívek. http://ec.europa.eu/echo/en/what/humanitarian-aid/children-of-peace Propojení s jinými nástroji EU GŘ pro humanitární pomoc a civilní ochranu se při provádění svých operací snaží zachovat soudržnost a doplňkovost s akcemi, které jsou financovány z jiných nástrojů EU. Na základě předchozích akcí DIPECHO bylo z nástroje stability financováno 3 000 „velitelů brigády“ na Haiti s cílem posílit mechanismy reakce ve veřejných strukturách civilní ochrany. Jiným příkladem je přínos mimořádných opatření financovaných z EU k dlouhodobému rozvoji: přístřeší odolná proti cyklónům mají životnost přes deset let a po konci první fáze mimořádné události jsou domovem těm, kdo přežili; činnosti zaměřené na tvorbu příjmů financované z EU v kombinaci s dotováním nájemného ve většině případů přispívají k obnovení mechanismů pro zvládání situace a k udržitelným hospodářským činnostem malého rozsahu. Středisko ERCC podporovalo členské státy EU a přidružené partnery během katastrof a krizí na území Unie a mimo ně prostřednictvím služby Copernicus pro zvládání mimořádných situací, kterou řídí Evropská komise. Středisko ERCC také využívalo analytickou a technickou podporu interního vědeckého útvaru Komise, tedy Společného výzkumného střediska. Na závěr je třeba zmínit, že opatření pro přímou reakci a kontrolu v rámci humanitární pomoci byla v souvislosti s epidemií cholery prováděna ve spojení s rozsáhlými projekty v oblasti budování infrastruktury a institucí, které byly financovány z rozvojových nástrojů EU. Operace v oblasti civilní ochrany Komise se snaží podporovat a usnadňovat spolupráci 32 států, které se účastní mechanismu civilní ochrany EU, s cílem zlepšit prevenci přírodních a technologických katastrof nebo katastrof způsobených člověkem, připravenost na tyto katastrofy a ochranu proti nim, a to jak v Evropě, tak i jinde. Mechanismus civilní ochrany EU byl v roce 2013 aktivován 36krát, a to na základě žádostí o pomoc, předběžného varování a monitorování. Většina těchto aktivací se týkala přírodních katastrof (extrémní počasí, bouře, lesní požáry, záplavy, tropické cyklóny, zemětřesení, tsunami) a v deseti případech se jednalo o katastrofy způsobené člověkem (zřizování uprchlických táborů kvůli občanským nepokojům, chemické a dopravní havárie). Čtyři žádosti o pomoc podaly zúčastněné státy a 12 žádostí pocházelo od zemí, které se mechanismu civilní ochrany EU neúčastní. Operačním střediskem mechanismu civilní ochrany EU je nové středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (ERCC), které bylo zřízeno v rámci GŘ ECHO v květnu 2013 jako nástupce monitorovacího a informačního střediska (MIC). Má tyto hlavní klady: kapacitu k řešení mimořádných situací probíhajících souběžně v různých časových pásmech; k monitorování hrozeb 24 hodin denně 7 dní v týdnu; ke shromažďování a analýze informací o katastrofách v reálném čase; k přípravě plánů na vyslání odborníků, týmů a vybavení a spolupráci s členskými státy s cílem zmapovat dostupná aktiva a koordinovat odezvu EU na katastrofy propojením nabídek pomoci s potřebami země postižené katastrofou. Středisko ERCC působí jako informační středisko a místo, v němž mohou členské státy EU podávat žádosti o pomoc. ERCC také hraje důležitou úlohu při zvyšování povědomí o situacích, které vyžadují reakci na katastrofu, a to v rámci Komise, ostatních orgánů a členských států. Pokud jde o přírodní katastrofy, mechanismus byl v roce 2013 aktivován v reakci na tropické cyklóny na Filipínách, v Myanmaru, na Madagaskaru; na záplavy ve střední Evropě a v Nigérii; na lesní požáry v Portugalsku a Bosně a Hercegovině a na extrémní počasí v severní Evropě. Země, které se účastní mechanismu civilní ochrany EU, nabídly pomoc Jordánsku, Libanonu a Bulharsku, aby podpořily snahy jejich vlád vypořádat se s přílivem uprchlíků na jejich území v důsledku krize v Sýrii. Ve všech těchto případech byla zaručena doplňkovost mezi humanitární pomocí a pomocí v oblasti civilní ochrany. V rámci politiky v oblasti civilní ochrany a ve spolupráci s členskými státy Komise také podporovala činnosti týkající se připravenosti na katastrofy a jejich prevence v rámci EU. Tyto činnosti se týkaly mimo jiné školení pracovníků civilní ochrany a rozsáhlých cvičení, výměny odborníků a projektů spolupráce zaměřených na prevenci a připravenost. V roce 2013 Komise na podporu operací v terénu poskytla členským státům EU a přidruženým uživatelům referenční mapy, mapy s rozsahem škod a mapy, na nichž jsou podle stupnice zobrazeny oblasti zájmu, vytvořené pomocí služby Copernicus (počáteční provozní činnosti GMES – zvládání mimořádných situací, GMES Initial Operations – Emergency Management Service), pro niž je jediným místem k aktivaci středisko ERCC. V roce 2013 byla služba aktivována 42krát (z toho 18 aktivací se týkalo záplav a 11 aktivací se týkalo krizí souvisejících s uprchlíky a vnitřně vysídlenými osobami) a byly vytvořeny mapy na základě informací z družic pro různé druhy katastrof nebo krizí. Finanční a lidské zdroje Druhý rok v řadě přesáhla humanitární pomoc EU částku 1,3 miliardy EUR v prostředcích na závazky v rámci rozpočtu EU. Toho bylo dosaženo značeným navýšením počáteční částky prostředků na závazky a odpovídajícím nárůstem počtu zásahů a také obětí, jimž byla poskytnuta pomoc. Navýšení prostředků na platby, třebaže bylo významné, však v plném rozsahu neuspokojilo identifikované potřeby vyplývající z předcházejících a nových právních závazků (smluv). V roce 2013 proto Komise provedla řadu opatření ad hoc, zejména úpravami harmonogramů plateb, aby se dokázala s danými finančními omezeními vyrovnat. Generální ředitel GŘ ECHO (jakožto pověřená schvalující osoba) zcela respektoval zásadu řádného finančního řízení a podal žádosti o posílení rozpočtu a přijal opatření ad hoc ke zmírnění situace s cílem zvládnout nedostatečnou úroveň prostředků na platby, což zahrnovalo také snížení vyplácení záloh (předběžného financování) a odložení plateb konečných. Tím byla zaručena kontinuita operací a Komise mohla splnit své operační cíle, ačkoli finanční dopad těchto opatření vytvořil určité problémy s peněžními toky, zejména pro některé menší partnerské nevládní organizace. Přibližně 98 % rozpočtu EU pro humanitární pomoc a civilní ochranu bylo v roce 2013 využito na operační činnosti, 2 % pokrývala správní a politické aspekty. Pokud jde o lidské zdroje, 53 % připadá na operační pracovníky, zbytek je rozdělen mezi správní a politickou podporu. Rekordní úrovně pomoci bylo možné dosáhnout díky zvýšené celkové produktivitě v důsledku zefektivnění postupů a zjednodušení a racionalizace procesů. Tato optimalizace byla výsledkem interního „přezkumu pracovního procesu“, který byl zahájen v roce 2011. Tento přezkum byl v posledních letech klíčovou řídicí prioritou a jeho cílem bylo optimalizovat pracovní procesy a podpůrné systémy tak, aby byla zvýšena jak účinnost, tak kvalita / efektivita v celém GŘ ECHO. Konečným cílem je zdokonalit způsob, jak se vypořádat s katastrofami, a tím snížit jejich ničivý dopad na postižené obyvatele a na jejich prostředky na živobytí. Finanční prostředky EU byly poskytnuty následujícím regionům (údaje jsou zaokrouhleny, v milionech EUR v prostředcích na závazky):[20] Největší část finančních prostředků EU na rok 2013 byla stejně jako v předchozím roce přidělena Africe (40 %). Značná pomoc byla rovněž poskytnuta zemím na Blízkém východě (Sýrii a sousedním zemím) a zemím ve střední a jihovýchodní Asii v souvislosti s tamními přírodními katastrofami. EU neprovádí programy humanitární pomoci sama.[21] Jako poskytovatel humanitární pomoci plní své poslání tím, že financuje činnosti prováděné partnerskými organizacemi, které s EU podepsaly rámcovou dohodu o partnerství. Mezi partnery EU patří široká škála profesních organizací – evropské nevládní organizace a mezinárodní organizace, jako je Červený kříž a různé agentury OSN (se kterými Komise podepsala finanční a správní rámcovou dohodu). Za humanitární partnery EU jsou rovněž považovány specializované agentury členských států. Toto široké spektrum realizačních partnerů umožňuje EU pokrýt narůstající spektrum potřeb v různých částech světa, často ve stále složitějších situacích. Granty a příspěvky spravované Komisí se poskytují na základě výběru nejlepších obdržených návrhů. Rozdělení na rok 2013, pokud jde o podepsané dohody ohledně humanitárních akcí, bylo následující: · 48 % akcí bylo uskutečněno nevládními organizacemi (115 partnerů) · 42 % agenturami OSN (16 partnerů) · 9 % mezinárodními organizacemi (3 partneři) · 1 % jako přímá smlouva týkající se letecké služby ECHO flight (2 partneři). V roce 2013 pracovalo v bruselském ústředí GŘ ECHO 321 zaměstnanců. Aby mohlo navíc GŘ ECHO reagovat na katastrofy v zemích mimo EU, zachovala Komise jeho jedinečnou síť odborníků působících v terénu po celém světě. Ke dni 31. prosince 2013 pracovalo v 39 místních odděleních GŘ ECHO 149 terénních odborníků a 315 místních pracovníků, tedy celkem 464 lidí. Jejich hlavní odpovědností bylo posuzovat potřeby bezprostředně po katastrofě a monitorovat provádění humanitárních projektů financovaných z prostředků EU. Z bezpečnostního hlediska uskutečnila Komise další kroky k posílení svého vlastního systému řízení bezpečnosti a systému finanční správy. Toho bylo dosaženo jak na úrovni ústředí, tak v terénu, a to prostřednictvím lepší koordinace a spolupráce s humanitárními partnery, sledováním a návštěvou projektů, prováděním kontrol ex ante, auditů a hodnocení. Politika v oblasti humanitární pomoci a civilní ochrany Na úrovni politiky bylo v roce 2013 vypracováno několik iniciativ strategického významu. V oblasti humanitární pomoci byly politickými prioritami efektivita pomoci, její orientace na výsledky a dopad. Ty představovaly definované řídicí priority jak při přezkumu rámcových dohod GŘ ECHO o partnerství, tak při uzavírání nových dohod o delegování pro účely nepřímého řízení. Mezi hlavní činnosti patřilo vypracování jasných pokynů k tematickým a průřezovým záležitostem, např. k odolnosti, snižování rizik katastrof, otázkám týkajících se vody, zdravotnických opatření a hygieny), pohlaví, výživy a k jiným záležitostem a cílené šíření, strategie odborné přípravy a monitorování realizace projektů. Tyto činnosti pomáhají zaručit, že jsou účinně a efektivně uspokojovány potřeby nejzranitelnějších obyvatel, kteří byli zasaženi krizí. Kromě toho byly podniknuty konkrétní kroky s cílem usměrnit a podpořit provádění sdělení Komise o odolnosti a také propojení humanitární pomoci a rozvojových akcí. V roce 2013 byly schváleny přepracované právní předpisy v oblasti civilní ochrany. Tím se dále zlepší plánování evropských operací v rámci reakce na katastrofy a zaručí účinnější, efektivnější a soudržnější zvládání katastrof v nadcházejících letech. Díky těmto novým právním předpisům je mimo jiné možné vytvořit dobrovolný fond aktiv členských států (týmy, vybavení), který je k dispozici pro okamžité využití v rámci společné evropské intervence. Přepracované právní předpisy se vztahují také na prevenci a připravenost. Na konci roku 2013 bylo dosaženo politické dohody o nařízení, kterým se zřizuje program Humanitární dobrovolníci EU. Cílem iniciativy Humanitární dobrovolníci EU je přispívat k posílení schopnosti EU poskytovat na základě identifikovaných potřeb humanitární pomoc, která má chránit životy, předcházet lidskému utrpení a posílit odolnost zranitelných či katastrofou postižených komunit, a to zejména zajištěním připravenosti na katastrofy, snižováním rizik katastrof a posílením propojení mezi humanitární pomocí, obnovou a rozvojem. V prosinci 2013 vysoká představitelka a Komise vydaly společné sdělení o komplexním přístupu EU vůči vnějším konfliktům a krizím, v němž vymezily řadu konkrétních kroků, které by EU měla kolektivně provádět v oblasti včasného varování a připravenosti, předcházení konfliktům, reakce na krize a jejich řešení s cílem rychlé obnovy, stabilizace a budování míru. V této souvislosti útvary Komise včetně GŘ ECHO úzce koordinují své činnosti s Evropskou službou pro vnější činnost (ESVČ), přičemž se plně uznává specifická povaha humanitární pomoci (založená na humanitárních zásadách a potřebách obyvatel zasažených katastrofou). Pro zlepšení účinnosti celkové pomoci EU má klíčový význam posílení soudržnosti a koordinace mezi EU a jejími členskými státy, pokud jde o reakci na katastrofy nebo vleklé krize. Od roku 2009 se koordinace členských států odehrávala především v rámci Pracovní skupiny Rady pro humanitární pomoc a potravinovou pomoc (COHAFA, Council Working Party on Humanitarian Aid and Food Aid), jíž je Komise členem. Na strategické úrovni pracovní skupina COHAFA výrazně přispívá k soudržnosti a doplňkovosti činností EU a členských států v oblasti humanitární pomoci. Stejně jako v předchozích letech došlo i v roce 2013 ke každoroční výměně zkušeností ohledně politik a strategií, informací a analýz vypracovaných Komisí. V roce 2013 Komise rovněž zvýšila své úsilí sledovat práci výborů Evropského parlamentu a přispívat k ní. Evropský parlament byl informován o iniciativách a prioritách, ale také o reakci Komise na konkrétní krize. V prosinci 2012 Komise zahájila veřejnou konzultaci s cílem shromáždit názory zúčastněných stran na výzvy, cíle a možnosti dalšího zvýšení účinnosti a dopadu humanitární pomoci EU. Komise vzala v potaz měnící se globální souvislosti na začátku 21. století. V březnu 2013 byla ukončena konzultace zúčastněných stran s názvem „Fit for purpose“ („Účelnost humanitární pomoci Unie“), bylo obdrženo 55 reakcí od více než stovky zúčastněných stran. V návaznosti na tuto konzultaci byla v červnu 2013 uspořádána konference zúčastněných stran, které se zúčastnilo téměř sto účastníků. Výsledky konzultace budou podle plánu použity v příslušných oblastech politiky, např. v oblasti odolnosti, inovace a civilní ochrany. V čím dál náročnější oblasti humanitární pomoci má zásadní význam mezinárodní spolupráce. V průběhu roku 2013 EU nadále vystupovala na vícestranných fórech. Ujala se vůdčí úlohy v transformačním programu (Transformative Agenda) a usilovala o posílení kolektivní humanitární reakce prostřednictvím lepší globální koordinace, vedení a odpovědnosti. EU se ztotožnila s mottem „Společně pomáháme těm, kteří to potřebují“, a prostřednictvím Komise od července 2013 předsedala skupině OCHA na podporu dárců (OCHA Donor Support Group – ODSG) (tento mandát trvá do července 2014). Skupina ODSG je důležitým mechanismem, jehož pomocí lze konzultovat poskytovatele humanitární pomoci ohledně činností Úřadu Organizace spojených národů pro koordinaci humanitárních záležitostí (OCHA). V průběhu roku byl rovněž učiněn pokrok v provádění politiky humanitární potravinové pomoci. Závazek EU poskytovat účinnou humanitární potravinovou pomoc dokládá práce na Úmluvě o potravinové pomoci. EU zkonsolidovala ústřední roli, kterou sehrála při jednání o Úmluvě o potravinové pomoci, a hodlá hlavní roli hrát i při jejím provádění. V politickém směřování Úmluvy o potravinové pomoci byl zaznamenán přesun od potravinové pomoci k potravinové podpoře, přičemž byla ve vhodných případech prosazována podpora ve formě hotovosti, a úmluva byla využívána jako platforma k prosazování politického programu a inovativních myšlenek a přístupů v mezinárodních fórech. Komise je i nadále odhodlána podporovat rozvoj a posilování kolektivní globální humanitární připravenosti a schopnosti reakce. V roce 2013 bylo vyčleněno 21 milionů EUR na programy zaměřené na zlepšování schopnosti humanitární reakce, konkrétně na podporu 18 nových projektů budování kapacity až po dobu dvou let. Tyto programy prováděly agentury OSN, nevládní organizace a Mezinárodní federace společností Červeného kříže a Červeného půlměsíce. Programy se soustředily na: · silnější globální humanitární systém: byl kladen důraz na posílení systému humanitární reakce, například podporou synergických účinků mezi partnery a sdílením zdrojů a nástrojů (např. týmů rychlé reakce) s cílem podpořit začleněné klastrové funkce agentury; · potravinovou pomoc a výživu: s cílem podporovat iniciativy, které podporují provádění evropské politiky v oblasti humanitární potravinové pomoci a zajišťují v tomto ohledu koordinaci. Závěr V průběhu roku 2013 EU účinně reagovala na stále silnější potřebu reakce na mimořádné události a humanitární pomoci na celém světě a pomohla více než 120 milionům lidí. Udržela vysoké úrovně pomoci z roku 2012 (více než 1,3 miliardy EUR[22]) a zareagovala na všechny hlavní mimořádné události (Sýrie, Středoafrická republika, Filipíny, Sahel atd.) a posílila úlohu EU jakožto hlavního celosvětového dárce humanitární pomoci. Počet katastrof na celém světě i nadále roste a tento vývoj bude jistě pokračovat souběžně se změnou klimatu. Proto je zapotřebí soustavně zvyšovat účinnost humanitárních činností. Všechny zúčastněné strany se snažily co nejefektivněji využít každé euro a toto úsilí bylo ještě umocněno v souvislosti s hospodářskou krizí. Nešlo pouze o to zajistit, aby se správná pomoc dostala ve správný čas k těm nejpotřebnějším, ale také nalézt způsoby, jak při vynaložení méně prostředků vykonat více práce. V roce 2013 byl kladen důraz především na zvyšování rychlosti a účinnosti akcí a zabránění tomu, aby docházelo ke zdvojování postupů a opatření. V oblasti civilní ochrany bylo dosaženo důležitého pokroku včetně otevření střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události (ERCC) a přijetí nových právních předpisů EU v oblasti civilní ochrany, které výrazně posilují spolupráci členských států při reakci na katastrofu. Zejména mimořádná událost na Filipínách byla příkladem úspěšné kombinace humanitární pomoci a operací civilní ochrany a také těsné spolupráce Komise a členských států. Bezprostředně po katastrofě všechny členské státy reagovaly na žádosti o pomoc kladně, tato pomoc byla koordinována střediskem ERCC a doplněna okamžitou humanitární i jinou pomocí ze strany EU. Obecné informace o GŘ ECHO lze nalézt na této internetové stránce: http://ec.europa.eu/echo/index_en.htm Finanční informace o výsledcích Komise v oblasti humanitární pomoci a civilní ochrany v roce 2013 lze nalézt na této internetové stránce: http://ec.europa.eu/echo/funding/key_figures/echo_en.htm Provozní informace z předchozích let jsou k dispozici na této internetové adrese: http://ec.europa.eu/echo/about/annual_reports_en.htm [1] Podle nejnovějších dostupných údajů z roku 2013 (Global Humanitarian Assistance: http://www.globalhumanitarianassistance.org). [2] 1 326 milionů EUR na humanitární pomoc a 27 milionů EUR na civilní ochranu (20 milionů EUR v rámci EU, 7 milionů EUR mimo EU). [3] 106 milionům lidí byla poskytnuta humanitární a potravinová pomoc a 18 milionů mělo prospěch z programů zlepšujících připravenost na katastrofy. [4] Dne 3. dubna 2014 bylo přijato nařízení (EU) č. 375/2014 o iniciativě Humanitární dobrovolníci EU. V letech 2014–2020 se této iniciativy zúčastní přibližně 18 000 osob, přičemž občané EU budou využiti jako dobrovolníci, budou vyškoleni lidé ze zemí mimo EU, které byly zasaženy katastrofou, a vzniknou příležitosti k dobrovolnické činnosti on-line. Více informací je k dispozici na adrese http://ec.europa.eu/echo/en/what/humanitarian-aid/eu-aid-volunteers. [5] V roce 2013 tvořilo mechanismus civilní ochrany EU 32 států (28 členských států EU a Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Island, Lichtenštejnsko a Norsko), které spolupracují v oblasti civilní ochrany, a tento mechanismus byl zřízen, aby podporoval jejich úsilí o předcházení přírodním katastrofám či katastrofám způsobeným člověkem v EU nebo mimo ni a přípravu a reakci na tyto katastrofy. Pomoc může spočívat v poskytnutí věcné pomoci, vybavení a týmů nebo zahrnovat vyslání odborníků za účelem vyhodnocení situace. Je financována z vládních zdrojů, a pokud je požadována pomoc v zemích mimo EU, obvykle probíhá souběžně s humanitární pomocí. Operačním střediskem mechanismu civilní ochrany EU je středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (ERCC), které je aktivní 24 hodin denně sedm dní v týdnu. Každá země v EU nebo mimo ni, která je postižena katastrofou a nezvládá její dopady, může prostřednictvím střediska ERCC požádat o pomoc. [6] www.cred.be. [7] www.unisdr.org. [8] Podle téhož zdroje došlo v roce 2012 ke 310 přírodním katastrofám různého rozsahu. [9] Nařízení Rady (ES) č. 1257/96 ze dne 20. června 1996 o humanitární pomoci. [10] Konsensus je společným prohlášením Evropské komise, Rady EU a Evropského parlamentu, které stanovuje společnou vizi, jejímž cílem je zlepšit soudržnost, účinnost a kvalitu humanitární reakce EU. [11] Ustanovení čl. 214 odst. 6 SFEU. [12] AGIR – globální aliance pro odolnost v oblasti Sahelu. [13] DIPECHO (Připravenost na katastrofy GŘ ECHO, Disaster Preparedness ECHO) je speciální program pro připravenost na případné katastrofy. Zaměřuje se na vysoce zranitelné komunity žijící v některých z nejvíce ohrožených regionů světa. [14] Komise poskytla humanitární pomoc v řadě odvětví uprchlíkům a hostitelským komunitám v sousedních zemích, jakož i postiženým skupinám obyvatelstva v Sýrii, hlavními odvětvími byly přístřeší/nepotravinový materiál, potraviny, voda, sanitární služby a hygiena, zdraví a ochrana. [15] ENPI – evropský nástroj sousedství a partnerství; DCI – nástroj pro rozvojovou spolupráci; IFS – nástroj stability; NPP – nástroj předvstupní pomoci. [16] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 230/2014 ze dne 11. března 2014, kterým se zřizuje nástroj přispívající ke stabilitě a míru. [17] LRRD: návaznost okamžité pomoci, obnovy a rozvoje. [18] Toto rozdělení je zjednodušeno, neboť každý projekt je zde zařazen pouze pod jedno odvětví. Ve skutečnosti většina projektů souvisí s více než jedním odvětvím. Například údaj týkající se připravenosti na katastrofy (5,49 %) se vztahuje pouze k těm projektům financovaným EU, které se primárně pojí s připraveností na katastrofy. Pokud však vezmeme v úvahu všechny smlouvy, včetně těch, které obsahují významnou složku týkající se připravenosti na katastrofy, u nichž však hlavní oblastí intervence není připravenost na katastrofy, dosáhneme 15 %. [19] SHARE – podpora odolnosti v oblasti Afrického rohu. [20] Pokud jde o civilní ochranu, údaje v tabulce nejsou členěny podle země/regionu. [21] Jedna operace je prováděna přímo, a to „Flight programme“ Generálního ředitelství ECHO v Demokratické republice Kongo a v Keni, za účelem poskytování logistické podpory v regionu, v němž často dochází k potížím s přístupem. [22] Pouze Komise, bez příspěvků členských států EU.