CS Úřední věstník Evropské unie C 81/46

Stanovisko Výboru regionů ke sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu „Desáté výročí evropsko-středomořského partnerství: pracovní program k řešení výzev následujících pěti let“

(2006/C 81/12)

VÝBOR REGIONŮ

S OHLEDEM NA sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu „Desáté výročí evropsko-středomořského partnerství: Pracovní program k řešení výzev následujících pěti let“, KOM(2005) 139 v konečném znění;

S OHLEDEM NA rozhodnutí Evropské komise ze dne 3. června 2005 konzultovat toto sdělení v souladu s článkem 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství;

S OHLEDEM NA rozhodnutí svého předsednictva ze dne 12. dubna 2005 pověřit Komisi pro vnější vztahy vypracováním stanoviska k tomuto tématu;

S OHLEDEM NA předběžné stanovisko ze dne 21. dubna 2004 k evropsko-středomořskému partnerství a teritoriálním celkům: nutnost koordinace a potřeba zvláštního nástroje pro decentralizovanou spolupráci (CdR 327/2003) (1);

S OHLEDEM NA závěry konference „Směrem k nové evropsko-středomořské oblasti“, na které se z iniciativy VR shromáždili zástupci místní a regionální úrovně 31. října 2003 v Livornu (CdR 350/2003);

S OHLEDEM NA závěry prvního zasedání Evropsko-středomořského parlamentního shromáždění, které se konalo v březnu 2005 v Káhiře;

S OHLEDEM NA závěry sedmé Evropsko-středomořské ministerské konference, která se konala 30. a 31. března v Lucemburku;

S OHLEDEM NA zprávu FEMISE „Evropsko-středomořské partnerství deset let po Barceloně: úspěchy a perspektivy“ (Euro-Mediterranean Partnership, Ten years after Barcelona: Achievements and Perspectives);

S OHLEDEM NA zprávu EuroMeSCo „Barcelona plus: směrem k evropsko-středomořskému společenství demokratických států“ (Barcelona Plus. Towards a Euro-Mediterranean Community of Democratic States);

S OHLEDEM NA prohlášení evropsko-středomořských starostů schválené komisí Euromed sítě Eurocities v Byblosu dne 27. září 2003;

S OHLEDEM NA svoje usnesení o 6. ministerské středomořské konferenci (CdR 357/2003) (2);

S OHLEDEM NA svůj návrh stanoviska (CdR 142/2005 rev 1) přijatý Komisí pro vnější vztahy dne 30. června 2005 (zpravodajka: paní TERRÓN I CUSÍ, Generální tajemnice Katalánského patronátu pro Evropu – zástupkyně katalánské autonomní vlády v Bruselu (PSE));

přijal jednomyslně toto stanovisko na 61. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 12. a 13. října 2005 (jednání ze dne 13. října).

1. Hlediska Výboru regionů

1.1 Všeobecné poznámky

VÝBOR REGIONŮ

1.1.1 vítá sdělení Komise a velmi oceňuje, že se stále plně věnuje evropsko-středomořskému partnerství;

1.1.2 sdílí názor, že barcelonský proces rozvinul silné partnerství na základě společného vlastnictví, dialogu a spolupráce;

1.1.3 zdůrazňuje, že silné vazby existující mezi EU a jejími středomořskými partnery jsou historické a strategické povahy, ale středomořští partneři jsou navíc závislí jeden na druhém prostřednictvím obchodních, finančních, turistických a migračních toků.

1.1.4 podporuje myšlenku, že desáté výročí evropsko-středomořského partnerství nabízí příležitost na další rozvinutí spolupráce mezi oběma břehy Středozemního moře a na udělení nového impulsu barcelonskému procesu;

1.1.5 zaznamenává, že bilance deseti let je všeobecně pozitivní a vykazuje výrazné úspěchy, ačkoliv postup v několika důležitých záležitostech je velmi pomalý;

1.1.6 oceňuje ambiciózní a dobře připravený pracovní program navržený Komisí;

1.1.7 zdůrazňuje, že evropsko-středomořské partnerství je pro něj velmi důležitým spisem a že se od počátku barcelonského procesu staví za spolupráci mezi oběma břehy Středozemního moře a podporuje ji.

1.1.8 poznamenává, že je třeba vyvinout další snahy, aby do barcelonského procesu byli zapojeni aktéři na substátní úrovni, protože jsou hlavními aktéry, kteří by měli přispívat k prohloubení a povýšení evropsko-středomořského partnerství;

1.1.9 poznamenává, že důsledně požaduje větší zapojení orgánů místní a regionální správy do barcelonského procesu;

1.1.10 vítá závěry sedmé Evropsko-středomořské ministerské konference týkající se dokumentu, který říká, že role orgánů regionální a místní samosprávy při zapojení do evropsko-středomořského partnerství by měla být výraznější, aby měly přehled o společných výzvách a aby si mohly vyměňovat zkušenosti a osvědčené postupy;

1.1.11 vyjadřuje svoji ochotu posílit spolupráci s institucemi zapojenými do evropsko-středomořského partnerství;

1.2 Bilance barcelonského procesu

VÝBOR REGIONŮ

1.2.1 sdílí názor, že se zlepšila spolupráce v politické a bezpečnostní dimenzi. Tempo je však pomalejší, než se doufalo. Je však pozitivní, že v roce 2004 bylo dosaženo výrazného úspěchu vytvořením Evropsko-středomořského parlamentního shromáždění, společně s vypracováním opatření posilujících důvěru;

1.2.2 se domnívá, že barcelonský proces nevyústil ve výrazný pokrok v demokratizaci a doposud neměl ani žádný přímý vliv na závažné nevyřešené konflikty v dané oblasti, zvláště pak na palestinsko-izraelský konflikt;

1.2.3 sdílí názor, že pokrok v partnerství se soustředí na hospodářské a obchodní cíle Barcelonské deklarace zaměřené na vytvoření evropsko-středomořské zóny volného obchodu do roku 2010. Síť bilaterálních asociačních dohod v rámci partnerství Euromed je nyní téměř kompletní a celní bariéry pro průmyslové zboží zmizely nebo jsou postupně odbourávány;

1.2.4 upozorňuje, že došlo k nedostatečnému pokroku při dosahování vzájemné liberalizace zemědělského obchodu, zahraniční a domácí soukromé investice v partnerských zemích zůstávají nízké a rozdíl v prosperitě nebyl snížen;

1.2.5 se domnívá, že z mnoha důvodů bylo dosaženo málo v integraci Jih-Jih. Jedním z hlavních faktorů je nízká úroveň institucionálního aparátu u středomořských partnerů.

1.2.6 zaznamenává navíc, že přímé zahraniční investice téměř nevzrostly. Integrace Jih-Jih neposílila. „Agadirská“ dohoda, podepsaná v roce 2004 mezi Marokem, Tuniskem, Jordánskem a Egyptem, ještě nebyla ratifikována;

1.2.7 sdílí názor, že v lidské, kulturní a sociální dimenzi, kde je vzdělání klíčovým prvkem, byla posílena spolupráce s občanskou společností a založení Nadace Anny Lindh pro dialog mezi kulturami (Anna Lindh Foundation for Dialogue between Cultures ) v roce 2004 dále podpoří výměnu názorů v těchto oblastech;

1.2.8 vítá zásadní pokrok, který byl učiněn ve finanční stránce partnerství vytvořením FEMIP (Facility for Euro-Mediterranean Investment and Partnership, Ústav pro evropsko-středomořské investice a partnerství) a urychlením provádění projektu a programu MEDA II;

1.2.9 opakovaně zdůrazňuje, že důsledkem nedostatečné koordinace mezi MEDA II a INTERREG III je omezené zapojení orgánů místní a regionální správy v zemích jižního Středomoří do projektů spolupráce prováděných v rámci iniciativy INTERREG III kvůli nízkému spolufinancování středomořských partnerů ze strany EU, opakovaně zdůrazňuje nezbytnost přeshraniční spolupráce a navrhuje použít k tomuto účelu nový nástroj financování IPEV.

1.2.10 opakovaně zdůrazňuje, že následkem toho se zabránilo šíření zkušeností a správných postupů, které se týkají partnerství na místní a regionální úrovni a jdou v duchu barcelonského procesu, přestože mnoho orgánů místní a regionální správy v EU vytvořilo blízké svazky se svými protějšky na jižním břehu Středozemního moře;

1.3 Navržené iniciativy a pracovní program

VÝBOR REGIONŮ

1.3.1 souhlasí s názorem, že v oblasti lidských práv a demokracie je třeba vyvinout další úsilí na podporu rovnosti mezi pohlavími, základních a sociálních práv, nezávislých soudů a pluralismu a na boj za společné postoje k výzvě demokratizace;

1.3.2 zdůrazňuje, že k dosažení úspěchů na tomto poli je zásadní sdružování a zapojení substátních aktérů (regionálních a místních) společně s občanskou společností a sociálními partnery;

1.3.3 věří, že decentralizovaná spolupráce napomáhá orgánům místní a regionální správy v zemích jižního Středomoří dosáhnout vyšší úrovně řádné správy věcí veřejných tím, že při podpoře místního hospodářského rozvoje propaguje sociální účast, zapojení soukromého sektoru a veřejné vedení a tím posiluje institucionální roli orgánů místní a regionální správy vůči centrální vládě a decentralizovaným orgánům státní správy;

1.3.4 poukazuje na to, že podpora ekonomického a sociálního rozvoje prostřednictvím regionální integrace je jedním z hlavních cílů evropsko-středomořského partnerství;

1.3.5 zdůrazňuje, že vytvoření skutečně regionálního trhu může přispět k ekonomickému a sociálnímu rozvoji a že je každopádně nezbytným, i když nedostatečným předpokladem rozvoje;

1.3.6 věří, že skutečně regionální trh může být zajištěn pouze posílením integrace mezi středomořskými partnery, prohloubením reformy komplexním přístupem, zapojením občanské společnosti a substátních aktérů a prokázáním silného politického odhodlání;

1.3.7 se domnívá, že asociační dohody, které jsou bilaterální povahy, plně neposkytují nástroje na regionální integraci středomořských partnerů, která je nezbytným krokem k vytvoření skutečně regionálního trhu;

1.3.8 se domnívá, že Evropská politika sousedství může prostřednictvím svých akčních plánů přispět ke kvalitativní změně v evropsko-středomořských vztazích. Toto však nesmí být učiněno na úkor multilaterální dimenze evropsko-středomořského partnerství. Barcelonský proces by měl zůstat hlavním nástrojem pro partnerství a dialog v regionu.

1.3.9 zdůrazňuje, že vytvoření nástroje evropské politiky sousedství (European Neighbourhood Policy Instrument, ENIP), který nahrazuje současné programy jako např. MEDA, vyžaduje obnovení zájmu na podporu spolupráce se středomořskými partnery s cílem dokončit řadu navržených akčních plánů se středomořskými zeměmi a neoslabit přitom regionální aspekt obsažený v programu MEDA, ani nesnížit (absolutně ani relativně) finanční pomoc, kterou EU středomořským partnerům poskytuje;

1.3.10 zdůrazňuje, že založení FEMIP a jeho opatření na spolufinancování si naléhavě žádá posouzení skutečných možností na vytvoření Evropsko-středomořské rozvojové banky;

1.3.11 schvaluje následně návrh Komise předložit v roce 2007 hodnocení po konzultaci s EIB;

1.3.12 vítá myšlenku, že by se EU a země Středomoří měly dohodnout na vyjednávání o liberalizaci a integraci obchodu ve službách a právu usadit se a podnikat a lituje, že Komise ještě nevypracovala studii, která by vyhodnocovala důsledky vytvoření zóny volného obchodu; studie by měla brát v úvahu pět výzev obsažených v MEDA II: obyvatelstvo, zaměstnanost a migrace, globalizace, úbytek zdrojů a výzvu týkající se životního prostředí; připomíná, že s touto studií se počítalo již pro maltskou konferenci (Barcelona II, 1997) a že od té doby byla několikrát požadována Výborem regionů i Evropským parlamentem;

1.3.13 zdůrazňuje prvořadý význam zemědělských otázek pro středomořské partnery;

1.3.14 se od nynějška domnívá, že Společná zemědělská politika (SZP) se nutně potřebuje vyvíjet a že je třeba otevřít trh Společenství výrobkům ze Středomoří a vytvořit mechanismus typu EAGGF určený pro Středomoří pro usnadnění nevyhnutelných úprav;

1.3.15 souhlasí s tím, že je důležité zahájit regionální program spolupráce na rozvoj venkova;

1.3.16 vítá návrh na zahájení dialogu s partnerskými zeměmi a členskými státy, aby se zvýšila bilaterální spolupráce v oblasti vzdělávání a odborné přípravy za účelem dosažení následujících tří cílů do roku 2015: vymýcení negramotnosti v regionu, přijetí všech studentů bez rozdílu pohlaví do základní školy a eliminace nepoměru mezi pohlavími na všech úrovních vzdělávání;

1.3.17 vítá iniciativu na posílení existujících programů mobility zahájením stipendijního programu pro univerzitní studenty, který bude spolufinancován Komisí a hostitelskými zeměmi v evropsko-středomořském regionu;

1.3.18 vítá uznání úlohy, kterou hrají orgány místní správy a občanská společnost při podpoře spolupráce v oblasti spravedlnosti, bezpečnosti a svobody, včetně migrace a sociální integrace;

1.3.19 se domnívá, že je důležité posílit úlohu a přítomnost občanské společnosti a sociálních partnerů v partnerství a vítá vytvoření nevládní platformy, která bude jednat jako privilegovaný mluvčí v evropsko-středomořském partnerství;

1.3.20 poznamenává, že oblast Středozemního moře je privilegovaným prostorem pro dialog mezi kulturami a civilizacemi, a žádá o stálou podporu iniciativ zaměřených na vytvoření společného audiovizuálního prostoru na zvýšení porozumění mezi společnostmi a na boj proti rasismu a všem formám xenofobie, včetně antiislamismu a antisemitismu;

1.3.21 lituje, že ve svém sdělení ze dne 12. dubna 2005 Komise nenavrhla posílení úlohy substátních aktérů v partnerství ani vytvoření konzultačních mechanismů s existujícími evropsko-středomořskými institucemi; nicméně vítá důležité substátní regionální programy jako MEDACT a MEDPACT určené k vylepšení činnosti v této oblasti;

1.3.22 souhlasí s potřebou zvýšit viditelnost partnerství jak v EU tak v partnerských zemích a souhlasí s názorem, že ke zvýšení viditelnosti je třeba určitý počet společně schválených, jasných a důsledných sdělení adresovaných obyčejným mužům a ženám pomocí nejefektivnějších způsobů komunikace a šíření;

1.3.23 zdůrazňuje, že orgány místní a regionální správy jak na severním, tak na jižním pobřeží Středozemního moře, poskytují funkční, politické a územní spojení mezi centrální vládou a občanskou společností;

1.3.24 připomíná nakonec, že všechny oblasti zmíněné ve sdělení Komise jako hlavní oblasti spolupráce v barcelonském procesu jsou oblastmi, ve kterých mají odborné zkušenosti orgánů místní a regionální správy nejvíce co nabídnout: — podporování demokratizace, — reforma institucí, — politiky na podporu malého a středního podnikání, — politiky na podporu investic, — zemědělství, rybolov a rozvoj venkova, — politiky na podporu zaměstnanosti, — regionální a prostorové plánování, — územní plánování měst, — životní prostředí, řízení zdrojů a předcházení přírodním katastrofám, — subregionální dimenze dopravy a energie, — kulturní a sportovní iniciativy, — politiky na ochranu dědictví a péči o něj, — politiky sociálního sbližování, — výchova a vzdělávání, — zdraví, — řízení imigračních toků, přistěhovalecká a integrační politika, — zvýšená viditelnost partnerství.

2. Doporučení Výboru regionů

VÝBOR REGIONŮ

2.1 zdůrazňuje potenciální úlohu místních a regionálních kolektivit při posilování evropsko-středomořského partnerství;

2.2 zdůrazňuje následně, že příspěvek těchto aktérů je podstatný pro učinění pokroku v oblasti lidských práv a demokracie, ekonomického a sociálního rozvoje a kulturního dialogu a porozumění, což jsou vedoucí směry barcelonského procesu a hlavní priority pracovního programu příštích pěti let;

2.3 znovu požaduje, aby byly učiněny kroky k intenzivnější účasti a zapojení místních a regionálních kolektivit do evropsko-středomořského procesu, protože jsou privilegovanými aktéry při realizaci prostoru míru, stability a prosperity v oblasti Středozemního moře;

2.4 zdůrazňuje, že regionální spolupráce na politické a úřední úrovni jsou příkladem dobré politiky a že sítě občanské společnosti utvářejí dobrá partnerství; Musí však být doplněny o jiné mechanismy, včetně partnerství na substátní úrovni.

2.5 vyzývá k vytvoření nového fóra v rámci evropsko-středomořských institucí, jehož posláním bude prosazovat teritoriální a decentralizovanou spolupráci a podporovat partnerství a vytvářet programy sjednocující činnosti, které mají být vykonány v celé oblasti Středozemního moře, a které přispěje k analýze fungování asociačních dohod mezi partnery sítě Euromed; Toto fórum by mohlo zahrnovat obce a regiony na obou březích Středozemního moře;

2.6 navrhuje, aby Komise vzala na vědomí požadavek učiněný na prvním zasedání evropsko-středomořského parlamentního shromáždění na orgány místní správy, aby více přispívaly k budování sítí kontaktů na podporu dialogu a vzájemného porozumění a na výměnu zkušeností a osvědčených postupů;

2.7 zdůrazňuje, že zapojení sociálních aktérů a občanské společnosti je klíčem k úspěchu partnerství a k dosažení jeho cílů, ale nelze ho dosáhnout bez zapojení místních a regionálních institucí a správních orgánů;

2.8 věří, že je třeba překročit tradiční hranice centralizované spolupráce a že orgány místní a regionální správy představují nejvhodnější úroveň pro decentralizovanou spolupráci;

2.9 připomíná v tomto ohledu, že orgány místní a regionální správy mají prostor pro činnost, která doplňuje spolupráci na úrovni centrálních vlád a jde za její tradiční hranice;

2.10 věří, že vytvoření nástrojů, které jsou ve prospěch přeshraniční a nadnárodní spolupráce, by mohlo podpořit územní spolupráci v regionech v oblasti Středozemního moře;

2.11 poukazuje na to, že postupy decentralizované spolupráce, které byly vytvořeny během uplynulých let, zdůraznily odpovědnost, kterou nesou orgány místní správy ve své roli katalyzátoru nových postupů spolupráce, jak uznala Komise v lednu 2000 ve své poznámce k decentralizované spolupráci;

2.12 poznamenává, že přestože zásadní úloha, kterou hrají orgány místní a regionální správy, byla uznána mnoha členskými státy, měla by být harmonizována a lépe vyjasněna na úrovni EU. Mělo by být také výslovně udáno, že jejich partneři v zemích jižního Středomoří by měli představovat decentralizované orgány přímo volené občany příslušných regionů a nejsou (nebo nejsou pouze) úředníky zastupujícími centrální vládu na místní úrovni;

2.13 doporučuje Komisi hlouběji poznat funkce a pravomoci subnárodních institucí v zemích jižního Středomoří provedením komparativní analýzy orgánů místní a regionální správy a reforem probíhajících v regionu.

V Bruselu dne 13. října 2005. předseda Výboru regionů Peter STRAUB

(1) Úř. věst. C 121, 30.4.2004, s. 18.

(2) Úř věst. C 73, 23.3.2004, s. 77.