/* KOM/2011/0647 v konečném znění */ ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ A EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU ZPRÁVA ZA ROK 2010 O POMOCI ZEMÍM USILUJÍCÍM O PŘISTOUPENÍ (NPP, PHARE, CARDS, PŘEDVSTUPNÍ NÁSTROJ PRO TURECKO A PŘECHODOVÝ NÁSTROJ)





Shrnutí Tato zpráva podává přehled o hlavním strategickém a operativním vývoji, k němuž došlo v roce 2010 na poli předvstupní pomoci, a zvažuje rovněž budoucí možnosti. Podrobnosti o aktivitách za sledované období uvádí odborný pracovní dokument útvarů Komise, který je spolu s touto zprávou předkládán[1]. Letos poprvé pojednává zmíněný pracovní dokument jak o nástroji předvstupní pomoci (NPP)[2], tak o předchozích předvstupních nástrojích a nástrojích určených pro západní Balkán (tj. PHARE, CARDS, předvstupním nástroji pro Turecko a přechodovém nástroji)[3]. Zpráva za rok 2010 je předkládána v polovině doby platnosti finančního rámce na období 2007–2013, a je tak příležitostí jednak k ohlédnutí za úspěchy minulosti a nabytými zkušenostmi, jednak k nastínění možného budoucího vývoje. Tato část zprávy stručně popisuje politický a ekonomický kontext, v němž byly činnosti financované EU realizovány. Pojednává o nejdůležitějším vývoji, k němuž v roce 2010 došlo, a o pokroku, jejž zaznamenalo strategické plánování a příprava plánovacích dokumentů. Tato část zprávy dále podává souhrnný přehled o realizaci projektů, jejich výsledcích a o koordinaci dárců. Popisuje i prioritní způsoby, jak účinnost prostředků vyplácených v rámci NPP zvýšit. Tato zpráva se opírá o analýzu zkušeností z uplynulých let, jež vzešly z vyhodnocení a závěrů konference o NPP v roce 2010, a na jejich základě vyslovuje doporučení k dalšímu zefektivnění využívání prostředků NPP v horizontu do roku 2013 i v letech pozdějších. *** ROK 2010 Z RETROSPEKTIVY: POLITICKÝ A EKONOMICKÝ KONTEXT V posledním desetiletí prošel západní Balkán na cestě k integraci do EU významnými změnami. Celosvětová finanční krize však měla na tento region v roce 2010 tvrdý dopad. Kandidátské[4] a potenciální kandidátské země[5] se potýkaly s vysokou nezaměstnaností, rozšířením chudoby, poklesem kapitálových investic, zvýšeným schodkem veřejných financí a nerovnoměrným tempem růstu. V reakci na tyto problémy využívaly uvedené země podpory z nástroje NPP k tomu, aby zaváděly proevropské reformy ke zlepšení podnikatelského prostředí a pomohly tak nastartovat hospodářskou obnovu a udržitelný růst. Nejslabší země, na něž krize dopadla nejsilněji, využily finanční pomoci z NPP ke zlepšení podmínek, v nichž žijí nejzranitelnější skupiny společnosti, mj. ke zlepšení sociálního a ekonomického začlenění Romů. Kandidátské a potenciální kandidátské země začaly do svých vlastních národních politických priorit a regionálních opatření začleňovat politiky, jež představila strategie „Evropa 2020“ [6]. Navzdory náročným hospodářským podmínkám dosáhla řada ze zemí usilujících o přistoupení v roce 2010 na cestě k integraci do EU několika významných milníků. - Chorvatsko postoupilo v přípravě na přistoupení k EU do závěrečné etapy, - Černá Hora a Island získaly status kandidátské země a s Islandem byla zahájena přístupová jednání, - Srbsko předložilo žádost o členství, - vůči Albánii a Bosně a Hercegovině byla zrušena vízová povinnost pro cesty do schengenského prostoru. V ZÁJMU EFEKTIVNěJšÍ A ÚčINNěJšÍ POMOCI – TěSNěJšÍ PROVÁZÁNÍ S PRIORITAMI POLITIKY ROZšÍřENÍ A SEKTOROVÝ PřÍSTUP Postupný přechod na sektorový přístup V roce 2009 bylo přijato rozhodnutí zaujmout vůči předvstupní pomoci namísto převážně projektového přístupu v rámci složky I komplexnější přístup politický, resp. sektorový[7]. Komise v návaznosti na to v roce 2010 uspořádala pro zaměstnance ústředí a delegací EU, kteří mají s předvstupní pomocí co do činění, na téma účinnosti pomoci a sektorového přístupu zvláštní školení. V březnu 2010 dále uspořádala obsáhlý a podrobný mezinárodní seminář o sektorových přístupech v kontextu rozšíření EU, který proběhl v Sarajevu. Tyto akce reagovaly na potřebu podělit se o praktické zkušenosti se zpracováváním sektorových plánů, s provazováním sektorového přístupu a integračních cílů EU, s posilováním odpovědnosti jednotlivých zemí za přijímanou pomoc, s usměrňováním sektorového přístupu a s tvorbou hodnotícího rámce, s jehož pomocí lze měřit výkonnost a výsledky. Uvedený seminář, na jehož organizaci se kromě Komise podílela Bosna a Hercegovina, umožnil vzájemný kontakt odborníků z přijímajících zemí, zaměstnanců EU a zástupců dalších dárců na prakticky zaměřených pracovních sezeních. Tato sezení ukázala, že by sektorový přístup mohl zjednodušit spolupráci dárců a příjemců, pokud možno pod vedením orgánů daného státu. Pokud by se všichni zúčastnění soustředili především na účinek společného úsilí, bylo by možno eliminovat riziko zdvojování práce a zkvalitnit řízení orientované na výsledky. Sektorový přístup by měl umožnit lépe identifikovat jednak krátko- a dlouhodobé priority, jednak vhodná krátko- a střednědobá opatření, která by sloužila budování kapacit, technické pomoci, investicím atd. Seminář ozřejmil, že evropská integrace byla hlavní inspirací pro národní sektorové strategie a že řada přijímajících zemí přijala některé základní prvky sektorového přístupu (např. vládní útvar pro koordinaci dárců, politický rámec, jenž slouží provázání národních strategií a priorit evropské integrace, či rámec pro tvorbu programů, jenž je navázán na rozpočtový proces). Ukázalo se však, že státy nadále potřebovaly asistenci při zpracovávání vlastních národních sektorových strategií, za něž budou odpovědné, a při přípravě jejich realizace. Problémy, na něž seminář v Sarajevu poukázal, a zkušenosti, jež přinesl, shrnuje dokument „ Implementing sector approaches in the context of EU Enlargement: A "How To" Note“ („Naplňování sektorových přístupů v kontextu rozšíření EU: Sdělení k modalitám“)[8]. Tento dokument nabízí praktický návod, jak sektorový přístup uplatňovat, a je určen zaměstnancům EU, vládním úředníkům a dárcům, kteří se v zemích usilujících o přistoupení angažují. Revize víceletých orientačních plánovacích dokumentů na období 2011–2013 V roce 2010 byly zpracovány víceleté orientační plánovací dokumenty na období 2011–2013 (dále také „víceleté dokumenty“), jež vytyčily strategii, kterou by měla finanční předvstupní pomoc sledovat. Tyto dokumenty vůbec poprvé přišly s myšlenkou přechodu na sektorový přístup. Mezi oblasti, jež mají pro evropský integrační proces největší význam, bylo vybráno těchto devět referenčních sektorů: i) reforma veřejné správy; ii) spravedlnost a vnitřní věci; iii) rozvoj soukromého sektoru; iv) doprava; v) energetika; vi) životní prostředí a změna klimatu; vii) sociální rozvoj; viii) zemědělství a rozvoj venkova a ix) podpora a další činnosti. Z uvedených prioritních odvětví bylo vybráno několik, jež byly rozpracovány v jednotlivých víceletých dokumentech. Určit priority pomoci z NPP prostřednictvím vybraných odvětví byl náročný úkol, zejména v situaci, kdy se přijímající země potýkaly na cestě k členství v EU s řadou obtíží. Této změně přístupu se však dostalo souhlasu jednak ze strany přijímajících zemí na semináři v Sarajevu, jednak ze strany národních koordinátorů NPP na schůzkách, jež proběhly v září 2010 v Černé Hoře v rámci přípravy na konferenci o NPP konanou v témže roce. Komise stála v čele koncepční a přípravné práce, během níž konzultovala se zúčastněnými stranami z daných států, s členskými státy EU a dalšími dárci. Odvětví, na něž se pomoc měla soustředit především, byly vybrány v dialogu s přijímajícími zeměmi na základě potřeb, jež uváděly národní rozvojové plány a národní a sektorové strategie, a v souladu s prioritami, jež nastínila strategie rozšíření a zprávy o pokroku[9]. Tento výběr přihlížel ke komplementární funkci jednak opatření na straně EU, jež proběhla v minulosti či dosud probíhají, jednak kroků dalších dárců a mezinárodních finančních institucí. Odvětví s vazbou na politická kritéria, zejména spravedlnost, vnitřní věci a reformu veřejné správy, byla zmíněna ve všech víceletých orientačních plánovacích dokumentech, čímž byl potvrzen jejich význam a prioritní postavení. V souladu s doporučeními, jež vyslovila strategie rozšíření na rok 2010, tyto dokumenty potvrdily, že se ve všech činnostech plánovaných v rámci NPP budou promítat opatření na ochranu základních práv či práv menšin a zranitelných skupin; uvedené se týká zejména veřejných služeb, legislativních záležitostí a socioekonomického rozvoje. Zvláštní víceletý orientační plánovací dokument, jenž byl zpracován pro oblast přeshraniční spolupráce, vytyčil plány na obnovu dřívějších kontaktů mezi sousedícími regiony, jež byly přerušeny v důsledku konfliktů v regionu. Tato obnova kontaktů bude zásadní pro budoucí spolupráci a zlepšení sousedských vztahů. Podle víceletého dokumentu společného několika příjemcům má prioritní význam završení procesu usmíření na západním Balkáně. Zdůraznil rovněž, jaký význam má podpora posílené regionální spolupráce v boji proti organizovanému zločinu a korupci a podpora příjemcům pomoci z NPP při budování silné veřejné správy. Tato podpora má podobu zejména zřízení Regionálního institutu pro veřejnou správu (ReSPA) – viz rámeček níže. Regionální institut pro veřejnou správu Regionální institut pro veřejnou správu (ReSPA) v černohorském Danilovgradu, jenž svou činnost zahájil v listopadu 2010, umožňuje školit státní úředníky ze západního Balkánu v souladu se zásadami evropského správního prostoru a zkvalitnit regionální spolupráci na poli reforem veřejné správy. Prostory v Danilovgradu, kde institut působí, daly k dispozici černohorské orgány v roce 2009 a rok nato poskytla EU vybavení a zařízení. Druhá etapa projektu byla zahájena na první schůzi správní rady, jež proběhla ve dnech 23. a 24. září 2010. Během této etapy má být proveden nábor a proškolení zaměstnanců institutu, kteří budou pro úředníky z veřejné správy partnerských zemí institutu pořádat školicí a kontaktní akce a starat se o zviditelnění samotného institutu a jeho činnosti. Několik víceletých orientačních plánovacích dokumentů pak výslovně uvádí, že pomoc z nástroje NPP má podpořit zotavení z hospodářské krize. Tyto dokumenty dále zdůrazňují, že politika rozšíření obsahově váže na strategii Evropa 2020, která pro přijímající země představuje významnou inspiraci k reformám. Všechny přijímající země byly vyzvány, aby priority uvedené strategie posoudily a adaptovaly je v závislosti na svém národním kontextu. K dalším oblastem, jež víceleté dokumenty rozpracovaly, patří sociální rozvoj, životní prostředí a změna klimatu, zemědělství a rozvoj venkova, energetika a doprava. Podle uvedených víceletých dokumentů lze z NPP financovat opatření, jež nejsou sektorově specifická. Patří sem např. typování a příprava projektových či sektorových programů, opatření ve spojitosti s přijímáním acquis , která je třeba přijmout či realizovat podle ustaveného harmonogramu, dále účast na těch programech EU a činnostech agentur, k nimž má daná země přístup, jakož i podpůrná opatření na realizaci, monitorování, vyhodnocování a audit programů NPP. Prostřednictvím uvedených víceletých dokumentů bylo plánování NPP přizpůsobeno prioritám na rok 2010, jež vytyčily zprávy o pokroku; tato skutečnost dokládá, že tyto dokumenty tvoří nedílnou součást strategie rozšíření, a nikoli jen izolovaný nástroj. NPP upravuje strategický rámec a časovou posloupnost politického monitoringu pravidelných zpráv a dokumentů k jednotlivým partnerstvím prostřednictvím plánování finanční pomoci a tvorby jejích programů. Spolupráce s dárcovskou komunitou na téma účinnosti pomoci Komise v roce 2010 koordinovala odpovědi na dva průzkumy na téma mezinárodní koordinace dárců, které byly zahájeny koncem roku, a související opatření. První průzkum, který se týkal Albánie, Srbska a Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, sledoval realizaci zrychlené iniciativy EU ohledně dělby práce. Cílem druhého průzkumu, který se týkal Kosova[10], Bosny a Hercegoviny a Albánie, pak bylo připravit průzkum o účinnosti pomoci[11] za rok 2011, který má provádět Výbor pro rozvojovou pomoc OECD. Maximalizace účinnosti pomoci je relevantní zejména v případě Kosova, které je jedním z největších příjemců pomoci ve světě[12] a jednou z nejchudších zemí v Evropě; jeho HND na obyvatele a další ukazatele, např. v oblasti zdravotnictví a vzdělávání, jsou výrazně pod průměrem v jeho regionu[13]. Kosovské orgány si proto posílení účinku vnější pomoci vytkly jako prioritu. Podle prvotních závěrů druhého z průzkumů (jež budou finalizovány v roce 2011) je třeba posílit společná opatření – společné mise, analýzy a technickou spolupráci. Zapojení do těchto širších iniciativ ke zvýšení účinnosti pomoci může být dobrým odrazovým můstkem k tomu, aby pomoc v daném regionu fungovala lépe v souladu s osvědčenými a zavedenými mezinárodními postupy. Přitom je třeba mít na paměti specifičnost NPP, s jehož pomocí mj. vznikají operativní struktury, jež splňují požadavky budoucí účasti na vnitřních politikách EU. Rámcovým dokumentem EU, který je věnován rozvojové spolupráci a shrnuje společnou vizi EU v oblasti rozvoje a jeho cíle, hodnoty a zásady, je od roku 2005 „Evropský konsensus o rozvoji“.[14]. Tento dokument zdůrazňuje dvojí úlohu Komise, tj. její přínos ve funkci zástupce společných zájmů všech členských států a její postavení dárce (který spravuje prostředky EU a ERF). NPP je jedním z několika finančních nástrojů, které realizaci rozvojové politiky EU slouží. Komise si je vědoma toho, že země usilující o přistoupení mají v oblasti rozvoje různé potřeby a že je NPP nutno používat cíleně v zájmu přípravy těchto zemí na vstup do EU, třebaže se tyto země vzájemně velmi liší ve svém socioekonomickém rozvoji a nacházejí se v různých fázích přípravy na přistoupení. V roce 2010 se Komise ve své úloze koordinátora zasazovala za agendu rozšíření a pracovala na tom, aby jednotliví aktéři na straně EU, kteří nadále poskytovali západnímu Balkánu a Turecku dvoustrannou pomoc, postupovali jednotně a vzájemně se doplňovali. Vzhledem k dopadu celosvětové hospodářské krize má zvláštní význam skutečnost, že je financování z prostředků NPP, dalších příspěvků a úvěrů lépe koordinováno, aby v zemích usilujících o přistoupení podpořilo hospodářskou obnovu. Již zmíněné zavedení sektorového přístupu v roce 2010 pak bylo významným krokem k zajištění komplementarity různých opatření pomoci. V trvale napjaté rozpočtové situaci na úrovni států navíc prochází dárcovská komunita změnami: členské státy, které pomoc v dané oblasti postupně ukončují, by ve většině případů evropský integrační proces podporovaly nejraději nepřímo prostřednictvím unijního rozpočtu a NPP, neboť uznávají komparativní výhodu EU. Prioritám EU v regionu přizpůsobila svou strategii a politiku financování rovněž Světová banka a další mezinárodní finanční instituce. Krátce poté, co byl Černé Hoře udělen status kandidátské země, uvedla Světová banka ve svém strategickém dokumentu na období 2011–2014, že „ lze očekávat, že bude přítomnost EU dále posílena, z čehož plyne nutnost, aby banka a ostatní dárci své programy systematičtěji koordinovaly s EU a její agendou pro přistoupení “.[15] V roce 2011 se bude úsilí nadále zaměřovat na to, které konkrétní způsoby podpory, jež jednotliví dárcové nabízejí, mají být v konkrétních případech voleny, s tím, že za pomoci náležité dělby práce pak má být tato podpora zracionalizována. Prostředky z NPP budou nadále distribuovány prostřednictvím těch multilaterálních agentur, které prokázaly svůj přínos, a v případech, kdy je náležitě zajištěna odpovědnost, řádné finanční řízení a zviditelnění EU. Prostřednictvím sektorového přístupu lze ozřejmit jednak zodpovědnost vlády vůči dárcům a občanům, jednak zodpovědnost dárců, a díky tomu maximalizovat využití vnějších zdrojů. Budou-li společně s příjemci ve stanoveném rámci měření výkonnosti stanoveny jednoznačnější cíle a měřitelné ukazatele pro určitý sektor, bude možno lépe kvantifikovat pokrok. Pravidelné monitorování zase pomůže zajistit, že pokud nebude určitý program plnit své cíle, lze tento stav korigovat přijetím nápravného opatření. Konference o NPP v roce 2010 Konference o NPP za rok 2010 proběhla ve dnech 6. a 7. prosince 2010 a uspořádaly ji společně Komise a Světová banka. Zúčastnilo se jí na 350 delegátů včetně zástupců členských států EU a dalších dárců, Evropské banky pro obnovu a rozvoj, Evropské investiční banky a Rozvojové banky Rady Evropy. Na konferenci byly diskutovány potíže, s nimiž se kandidátské a potenciální kandidátské země potýkají po odeznění krize, a způsoby, jak by jim bylo možno odpomoci posíleným partnerstvím mezi EU, Světovou bankou a evropskými finančními institucemi. Hovořilo se i o vyhodnocování potřeb, jež v souvislosti s plněním přístupových kritérií EU provádějí přijímající země, a o předpokladech pro makroekonomickou stabilitu a udržitelný růst. Konference potvrdila význam investic a posíleného partnerství, zejména s mezinárodními finančními institucemi, jež přijímajícím zemím pomáhají zapojit se společné vize inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění, kterou představila strategie Evropa 2020. Účinnost financování předvstupní pomoci by bylo možno zvýšit za pomoci komplementarity, kombinace prostředků a schopnosti pomoci z NPP aktivovat jednak podporu mezinárodních finančních institucí, jednak investice a přenos znalostí. Jako dobrý příklad sdružování grantů, úvěrů a znalostí, jež přicházejí z EU a od mezinárodních finančních institucí a dvoustranných dárců v případě prioritních investičních projektů, byl shledán investiční rámec pro západní Balkán. Investiční rámec pro západní Balkán Posilování účinku předvstupní pomoci Investiční rámec pro západní Balkán se zaměřuje na nejdůležitější odvětví západobalkánských ekonomik, včetně energetiky, životního prostředí, dopravy, sociální infrastruktury a rozvoje soukromého sektoru. Za cíl si klade zracionalizovat spolupráci a navýšit kapacitu financování investic, které na západním Balkáně přispívají k socioekonomickému rozvoji a procesu přistoupení. Podpory se z něj dostává národním prioritám v oblasti přípravy na přistoupení k EU. Tyto národní priority jednotlivých přijímajících zemí určují národní koordinátoři NPP těchto zemí po konzultaci s příslušnými ministerstvy. Konzultace s Komisí pak slouží tomu, aby byly plánované projekty v souladu s národními strategiemi i s politikou EU. V zájmu maximalizace účinku grantových prostředků jsou zdroje sdružovány. V případě potřeby jsou příspěvky poskytované prostřednictvím investičního rámce pro západní Balkán sdružovány s běžným financováním z NPP; cílem je optimalizovat životaschopnost projektů a zracionalizovat přípravu projektů a budoucí možnosti úvěrování. Nedostatek prostředků na financování, který v roce 2010 vyvstal u dvanácti projektů, překlenula EU investicí na spolufinancování grantů. V kontextu příprav příštího víceletého finančního rámce EU na období po roce 2013 byla konference o NPP v roce 2010 příležitostí zahájit konzultaci se zúčastněnými stranami o tom, jak by měla předvstupní pomoc vypadat v budoucnu[16]. Konference konstatovala, že by zvýšení účinnosti a efektivnosti předvstupní pomoci přispělo, kdyby její příjemci nesli větší odpovědnost a současně kdyby se používání NPP zpružnilo. Shoda panovala v tom, že je dán prostor pro zjednodušení či omezení administrativních překážek při svěřování řídicích pravomocí. Tyto možnosti zlepšení budou dále zkoumány v roce 2011 s tím, jak bude postupovat vyhodnocování dopadů nástroje pro rozšíření po roce 2013. Jak uvádějí příslušné víceleté orientační plánovací dokumenty, měly by se země usilující o přistoupení v období 2011–2013 zasadit i o větší vzájemnou provázanost a komplementaritu podpory, která je jim z jednotlivých složek NPP poskytována. Na konferenci byla vytypována i řada dalších oblastí a činností, jež by měly účinnost stávajícího rámce pomoci z NPP zlepšit. Podle návrhů, jež byly shrnuty v závěrech předsedajícího konference[17], by budoucí nástroj předvstupní pomoci měl: - zůstat zaměřen primárně na podporu, z níž plyne jednoznačná vyhlídka na splnění vstupních kritérií EU a acquis ; - být sladěn se strategií Evropa 2020, nabízet spolehlivou perspektivu pro dlouhodobější plánování a tvorbu programů, jakož i podpořit vývoj realistických a financovatelných investičních projektů; - zvýšit absorpční kapacitu pro čerpání předvstupní pomoci a prostředků ze strukturálních fondů, k nimž příjemci získají přístup po přistoupení. Současně je zapotřebí prostudovat způsoby, jak zmenšit rozdíl mezi objemem těchto prostředků; - posilovat udržitelnost administrativní kapacity a průběžně ji zkvalitňovat, mj. na úrovni strategického plánování a tvorby programů; - uvažovat širší a strategičtější využití sektorové rozpočtové podpory a víceletých programů; - vytvářet příznivé podmínky pro úvěrování ze strany mezinárodních finančních institucí a pro přilákání soukromého kapitálu; - vypracovat kritéria pro účinné strategie poskytování grantů z NPP, které optimalizují komplementaritu, kombinaci prostředků a schopnost pomoci z NPP aktivovat jednak podporu mezinárodních finančních institucí, jednak investice a přenos znalostí; - umožňovat realizaci inovativních investic a posílených partnerství, zejména s mezinárodními finančními institucemi, které mohou podpořit přijímající země v tom, aby se zapojily do naplňování společné vize inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. V roce 2011 pokračovaly konzultace s příjemci pomoci z NPP, členskými státy EU, mezinárodními finančními institucemi, dalšími dárci a občanskou společností o budoucnosti předvstupní pomoci po roce 2013. Dne 7. prosince se uskutečnilo odborné zasedání o přeshraniční spolupráci mezi zeměmi západního Balkánu v rámci NPP (“ Specialist meeting on IPA Cross–border Cooperation (CBC) between Western Balkans countries ”), jehož se zúčastnilo na 200 zástupců ze západního Balkánu a členských států a orgánů EU. Účastníci zasedání konstatovali, že programy přeshraniční spolupráce měly na region pozitivní dopad, mj. pokud jde o proces usmíření. Zrekapitulovali dále hlavní vývoj a úspěchy za období 2007–2010 a projednali výhled do budoucna. Na téma přeshraniční spolupráce na západním Balkánu v rámci NPP v období po roce 2013 byla zahájena diskuse se zúčastněnými stranami. Účastníci zasedání zdůraznili svou celkovou spokojenost s programy přeshraniční spolupráce, zejména s jejich pozitivním dopadem na místní obyvatelstvo (obnova a upevnění kontaktů se sousedními komunitami, realizace projektů, jež sbližují obyvatelstvo po obou stranách hranic, příprava na čerpání ze strukturálních fondů atd.). Příjemci se vyslovili pro navýšení prostředků, jež jsou na přeshraniční spolupráci vyhrazeny. Shoda panovala v tom, že je zapotřebí zjednodušit prováděcí pravidla, a to cestou další harmonizace s pravidly pro čerpání ze strukturálních fondů EU. NEJVěTšÍ ÚSPěCHY PřI REALIZACI A ZAVRšOVÁNÍ PROGRAMů V ROCE 2010 Způsoby a struktury realizace, zadávání zakázek a vyplácení pomoci Ve většině přijímajících zemí byl zaznamenán v roce 2010 oproti dřívějšími letům pokrok, pokud jde o zadávání zakázek a vyplácení pomoci. Pokroku bylo dosaženo i při přípravě na decentralizované řízení pomoci z NPP s tím, že mezi kandidátskými a potenciálními kandidátskými zeměmi byly patrny určité rozdíly. V Albánii se realizace NPP v roce 2010 výrazně zlepšila a navázala tak na pozitivní trend z roku 2009. Zadány byly zakázky v objemu přes 92 milionů EUR. Pokrok byl konstatován, pokud jde o tvorbu programů, míru vyplácení prostředků a realizaci projektů na budování infrastruktury a institucí. Realizace projektů však nadále zůstává problematická, což je zčásti dáno omezenou administrativní kapacitou na rezortních ministerstvech, zčásti pak byrokratickými překážkami, např. chybějícími stavebními povoleními. Albánie v roce 2010 obnovila úsilí o zřízení potřebných struktur a vybudování kapacit, jichž je zapotřebí pro decentralizované řízení pomoci z NPP. Podstatného pokroku dosáhla zejména u klíčových struktur, které vyžaduje složka I a V. V případě ostatních složek NPP pak Komise pokračovala v přípravách. Albánské orgány začaly zpracovávat strategický soudržný rámec pro složky III a IV s tím, že na podzim byl o tomto dokumentu zahájen dialog. Postoupila i jednání o návrhu albánského programu pro zemědělství a rozvoj venkova. Bosně a Hercegovině se do konce sledovaného roku podařilo zadat veřejné zakázky v hodnotě přes 70 milionů EUR. Tato částka představuje více než 100% navýšení oproti roku 2009, zatímco vyplacené prostředky ve výši 83,31 milionu EUR stouply oproti roku 2009 na trojnásobek. V dubnu 2010 jmenovala Bosna a Hercegovina příslušného schvalujícího úředníka, vnitrostátní schvalující osobu a národního koordinátora NPP. Zástupcům státu a subjektů se nepodařilo dosáhnout dohody o strukturách, jež by měly podporovat decentralizovanou realizaci NPP a připravit čerpání pomoci z jeho složek III, IV a V. Komise proto v zájmu účelné a efektivní realizace pomoci v této zemi využila odlišné řídicí přístupy s tím, že většina pomoci podléhala společnému a nepřímému centralizovanému řízení. V Chorvatsku došlo v roce 2010 k určitým prodlevám při zadávání veřejných zakázek a v realizaci pomoci v rámci složek III a V. Tento vývoj byl dán prodlením při předávání decentralizovaného řízení a tím, že nově ustavené orgány zvyšovaly zátěž realizačního systému a přispívaly ke složitosti některých velkých infrastrukturních zakázek. Výkonnost NPP v rámci složek I a IV byla dobrá. Spolu s podporou v rámci nástrojů SIGMA a TAIEX bylo na poli reformy veřejné správy a právního státu realizováno 21 twinningových projektů. Podstatný pokrok zaznamenala příprava akreditace na decentralizované řízení bez kontrol ex ante , o čemž svědčí pokles případů zamítnutí žádostí, jež byly k tomuto druhu kontroly předloženy delegaci EU. Chorvatsko dále převzalo plnou odpovědnost za prozatímní vyhodnocování pomoci poskytované v rámci složky I. V srpnu 2010 navíc Komise svěřila chorvatské agentuře pro regionální rozvoj řízení programů přeshraniční spolupráce. Ve sledovaném roce byla dále zahájena účinná realizace programu v rámci složky V. V listopadu 2009 svěřila Komise Chorvatsku řídicí pravomoci pro první opatření bez kontrol ex ante . Bývalá jugoslávská republika Makedonie dosáhla dalšího pokroku v oblasti tvorby programů. V prosinci 2010 pak získala akreditaci pro decentralizované řízení pomoci v rámci složky I. Tempo realizace programů zrychlilo s tím, že na závazky bylo přiděleno 35 milionů EUR a dokončeno bylo 88 veřejných zakázek. Země přijala nezbytná legislativní opatření k posílení struktur, jež jsou ke správě prostředků NPP akreditovány. Podstatného vylepšení se jí přitom podařilo dosáhnout u složek I, IV a V. V listopadu, kdy byl podepsán přímý grant pro státní agenturu zaměstnanosti, země významně pokročila v přípravě na přímou realizaci operačního programu pro rozvoj lidských zdrojů . V rámci složky V bylo započato s decentralizovaným prováděním tří opatření, avšak u složek II a III bylo dosaženo jen omezeného pokroku. Tento stav je dán zejména problémy v koordinaci mezi orgány sousedních zemí a nedostatečně kvalitním způsobem přípravy technických projektů. Přístupová jednání s Islandem byla zahájena v červnu 2010. V uvedeném roce proběhla i řada akcí v rámci nástroje TAIEX a na podzim byly odstartovány přípravy na tvorbu víceletého orientačního plánovacího dokumentu na období 2011–2013 a národního programu na rok 2011. Island je mezi kandidátskými zeměmi výjimkou jednak díky míře sladění svého vnitrostátního práva s právními předpisy EU, jíž dosáhl na základě Dohody o Evropském hospodářském prostoru, jednak díky úrovni svého ekonomického a sociálního rozvoje. Z uvedeného důvodu bylo sjednáno, že Islandu bude pomoc z NPP poskytována výlučně v rámci složky I, kterou spravuje Komise. Islandské orgány projevily v souvislosti s NPP velkou angažovanost a prokázaly, že tuto pomoc berou za svou. Během sledovaného roku byl jmenován národní koordinátor NPP, jenž se své funkce ujal na ministerstvu zahraničních věcí. V Kosovu patřilo k významným událostem schválení programů přeshraniční spolupráce, jež poprvé zahrnovaly Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii a Albánii. V řadě oblastí byly spuštěny projekty, mj. v oblasti regionálního rozvoje, energetické účinnosti, justiční reformy a usmíření. Jejich realizace podléhala výhradně centralizovanému řízení ze strany Evropské komise, neboť Kosovo je na cestě k řízení decentralizovanému stále teprve na počátku. Místní orgány se však významně zasadily o posílení vlastní odpovědnosti, zejména při zpracovávání ročních programů, a Komise toto úsilí podporovala. Černá Hora zaznamenala v provádění projektů NPP a zadávání zakázek oproti roku 2009 pozitivní trend. Podepsáno bylo přes 200 smluv na veřejné zakázky (oproti 66 smlouvám v roce 2009) a dokončeno bylo 81 zakázek v celkové hodnotě 9 milionů EUR. S cílem decentralizovat správu finančních prostředků z EU završila Černá Hora v roce 2010 u složky I a II NPP první fázi a postoupila do fáze druhé (zaplňování mezer), zatímco u ostatních složek zůstala ve fázi 0. Přípravě systémů na decentralizované řízení bylo věnováno pět projektů financovaných z NPP. Při posilování kapacity vnitrostátní schvalující osoby, národního fondu, ústředního odboru pro financování a zadávání zakázek a osoby odpovědné za schvalování programů byl v roce 2010 zaznamenán pokrok. V rámci státního kontrolního úřadu byl formálně ustaven orgán provádějící audit s tím, že kontrolní úřad bude jako jeho hostitelská instituce fungovat do konce roku 2011. V neposlední řadě došlo koncem roku 2010 k vládním změnám, jež vedly ke jmenování nového národního koordinátora NPP a příslušného schvalujícího úředníka. V Srbsku probíhaly koncem sledovaného roku projekty v hodnotě 606 milionů EUR, což oproti roku 2009 představuje navýšení o 43 %. Průměrnou výkonnost rozpracovaných projektů vyhodnotily externě zpracované monitorovací zprávy jako „dobrou“ a realizaci programů v roce 2009 i 2010 jako „dobře časovanou“. V roce 2010 Srbsko pokročilo, i pokud jde o zavádění decentralizovaného řízení pomoci z NPP – u složky I až IV vstoupilo do druhé fáze (zaplňování mezer). Za pomoci twinningového projektu pak započalo s ustavováním struktur, jejichž úkolem bude v budoucnu spravovat finanční prostředky v rámci složky V. V Turecku se realizace projektů v roce 2010 nadále potýkala s prodlevami, avšak z nástroje NPP byly vyplaceny prostředky značného objemu, jež byly dobře absorbovány. V uvedeném roce byla navíc dokončena řada důležitých projektů a podstatné výsledky začala přinášet realizace projektů NPP např. v oblastech vzdělávání, podnikání a sociálního začlenění. Díky významným reformám v několika oblastech byla zkvalitněna tvorba programů a správa a monitorování finančních prostředků EU. Pokrok přinesla akreditace ministerstva životního prostředí a lesnictví pro vypisování a zadávání veřejných zakázek a pro finanční řízení v rámci operačního programu Životní prostředí, jenž spadá do složky III. Pokud jde o složku V, vstoupila v červenci 2010 v platnost odvětvová dohoda, která je právním základem pro realizaci pomoci na rozvoj venkova. Podstatný pokrok dále znamenalo předložení akreditačního balíčku, na jehož základě mohla Komise začít připravovat přenesení řídicích pravomocí. Nicméně předtím, než bude možno pokládat decentralizovanou realizaci za plně funkční, bude zapotřebí dořešit kritické nedostatky, pokud jde o stav zaměstnanců a administrativní kapacitu. Výstupově orientovaný rámec Za stavu hospodářské a rozpočtové krize je nutno stále více pozornosti zaměřovat na to, aby si poskytovaná pomoc kladla jednoznačné a měřitelné cíle, tak aby bylo možno výsledky sledovat a prokázat, že pomoc znamená pro daňové poplatníky v EU přínos. Díky lepšímu popisu hmatatelných dopadů pro občany Turecka a západního Balkánu se mj. zviditelní pomoc z NPP, jež také umožní dosáhnout na více úvěrů a záruk. Výstupově orientovaná tvorba programů se opírá o jednoznačně vymezené cíle, dále o konsens o těchto cílech a o měřitelné ukazatele ve spojení se spolehlivými monitorovacími postupy. Nutnost rozpracovat strategickou a výstupově orientovanou tvorbu programů zdůraznila vedle různých přezkumů a seminářů také konference o NPP v roce 2010 s tím, že by hlavní pozornost měla platit sektorovému přístupu a vymezování konkrétních, měřitelných, dosažitelných, reálných a časově vymezených cílů (kritéria SMART) a souvisejících ukazatelů; zdůrazněna byla i nutnost vyvinout pro monitoring vhodné rámce včetně zpracování základních statistik a údajů, které je již vyžadováno v případě programů v rámci složky III až V. Ke splnění těchto cílů byly v roce 2010 přijaty konkrétní kroky, takže systémy jsou již více zacíleny na výsledky. Tento trend posílí v roce 2011, kdy budou dále rozpracovány monitorovací koncepty. Z projektů, jež byly v roce 2010 dokončeny, přinesla velká řada kandidátským i potenciálním kandidátským zemím hmatatelné výstupy a výsledky v nejrůznějších odvětvích. Výsledky investic strukturální povahy a investic do zemědělství a infrastruktury lze přitom měřit snáze nežli výsledky v oblastech souvisejících s reformami a budováním institucí. V druhém případě je obtížnější stanovit měřitelné ukazatele. Výstupů a výsledků bylo nicméně dosaženo díky intenzivní technické pomoci a twinningovým projektům, jež příjemcům pomáhaly provést potřebné změny k dosažení souladu s acquis a normami EU. Příklady z kandidátských zemí Účelem pomoci, které se z NPP dostalo Chorvatsku, bylo reagovat na strategii rozšíření a řešit zbývající potřeby této země ve spojitosti se závazky, jež jí vznikly z budoucího členství v EU. V rámci pomoci určené na transformaci a budování institucí byl podpořen projekt na vypracování efektivního právního rámce, který splňuje požadavky EU. Pomoci se dále dostalo Parlamentu Chorvatské republiky při přípravě na vstup do EU a vedle chorvatského parlamentu ji realizovalo Národní shromáždění Maďarské republiky za přispění dalších členských států. Nástroj SIGMA dodal vstupy a analytickou podporu při zpracování několika souborů legislativních návrhů, k nimž patřila i národní strategie pro boj proti podvodům a antikorupční právní předpisy. Uvedený nástroj byl využit i při operačním programu na rozvoj administrativní kapacity. Dále byl dokončen a veřejnosti prostřednictvím internetu zpřístupněn víceúčelový územní informační systém. Díky digitalizaci všech katastrálních záznamů a jejich uspořádání do jediné databáze byl zefektivněn chorvatský trh s nemovitostmi. V roce 2010 proběhl významný projekt na posílení námořní bezpečnosti, při němž byl vypracován systém monitorování a řízení námořní dopravy. Byla vybudována tři operační centra a deset radarů, které sledují celé území východního Jadranu a posilují navigační bezpečnost i prevenci znečištění. Konkrétním způsobem byl posilován i hospodářský růst země, významné pomoci se mj. dostalo malým a středním podnikům. Podnikům této kategorie, jež se orientují na vývoz, bylo poskytnuto 24 grantů na zvýšení vývozního objemu a posílení konkurenceschopnosti a produktivity soukromého sektoru. V rámci různých programů přeshraniční spolupráce Chorvatska na straně jedné a Bosny a Hercegoviny, Černé Hory a Srbska na straně druhé bylo poskytnuto třicet grantů v celkové hodnotě 4 miliony EUR, z nichž byly financovány projekty ochrany životního prostředí, ochrany přírodního a kulturního dědictví, hospodářského rozvoje a sociální soudržnosti. Dosažení těchto cílů, jež si strategie rozšíření vytkla, přinesou prospěch celé EU. Bývalá jugoslávská republika Makedonie dosáhla značného pokroku při profesionalizaci své veřejné správy. Prostřednictvím seminářů a studijních cest bylo proškoleno 3 000 jejích zaměstnanců. Díky financování z nástroje NPP mohla země zavést národní systém pro koordinaci odborné přípravy a rozšířit praktické znalosti úředníků, kteří působí v prioritních oblastech, např. zadávání veřejných zakázek, finančním řízení či boji proti nesrovnalostem. Díky uvedené pomoci stoupla kapacita jednak ústředního oddělení pro financování a zadávání zakázek, jednak národního fondu. Příprava na program celoživotního učení a program Mládež v akci však byla v roce 2010 přerušena, neboť byly zjištěny nesrovnalosti a závažné nedostatky v systému finančního řízení a kontroly, pod nějž měla realizace těchto programů spadat. Zaměření na institucionální reformy, lepší hospodaření s veřejnými prostředky, budování kapacity veřejného sektoru a udržitelnost administrativní kapacity, jichž je k integraci do EU zapotřebí, zvýší mj. konkurenceschopnost Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a podpoří její hospodářskou obnovu. Pokroku bylo dosaženo i při slaďování domácí legislativy s acquis EU v oblasti cel, životního prostředí a trestního práva. V roce 2010 byla celní legislativa podrobena komplexnímu posouzení. Analýza nedostatků pak ukázala, jaké reformy musí země v této oblasti provést, aby splnila požadavky celního kodexu Společenství a souvisejících předpisů. Hmatatelné výsledky přinesla technická pomoc při práci na legislativních návrzích v oblasti ochrany životního prostředí. Přijetím právních norem o nakládání s odpadními bateriemi a akumulátory a o ochraně proti hluku byly do vnitrostátních právních předpisů v plném rozsahu transponovány příslušné směrnice EU. Twinningový projekt zahájený v roce 2009 přispěl k tomu, že byla v roce 2010 úspěšně přijata nová zákonná úprava trestního práva procesního. V případě Islandu nebyla v roce 2010 spuštěna realizace prvního ročního programu NPP, neboť dosud nebyla finalizován rámcová dohoda s EU. Probíhaly však hodnotící mise v rámci nástroje TAIEX, jež v rámci podpory země při jejích přípravách na přistoupení mapovaly pokrok ve vybraných přístupových kapitolách a zjišťovaly, které nedostatky a potřeby by měla země řešit v zájmu harmonizace se standardy EU. Krátké a cílené akce, jež byly v rámci nástroje TAIEX uspořádány pro islandské orgány, zvýšily informovanost jednak o specificích požadavků, jež klade acquis (např. ve spojitosti s konjunkturálními statistikami a finančními výkazy), jednak o institucionálních požadavcích na řízení strukturálních fondů. V Černé Hoře byl završen infrastrukturní projekt financovaný z nástroje NPP na výstavbu části důležité obchvatové komunikace kolem centra hlavního města Podgorica. Tento projekt bezprostředně zlepšil plynulost dopravy, lépe začlenil Černou Horu do sítí cestovního ruchu, zharmonizoval vnitrostátní opatření v oblasti bezpečnosti silničního provozu se standardy EU a přispěl k hospodářskému růstu. V oblasti spravedlnosti, svobody a bezpečnosti byly završeny twinningové projekty, jež si kladly za cíl posílit spolupráci mezi agenturami v boji proti organizovanému zločinu. Vznikl i systém dozoru v rámci potírání organizovaného zločinu a zvláštní databáze, jež slouží boji proti praní peněz. Přes 2 100 uprchlíků a vysídlených osob, kteří v Černé Hoře žijí, využilo přímé praktické pomoci v podobě grantového režimu určeného na bydlení, režimů k tvorbě příjmů a zvláštního vzdělávacího programu. Tato opatření přispěla k naplnění cíle národní strategie, totiž nalézt pro problémy těchto zranitelných skupin trvalá řešení. Díky podpoře z nástroje NPP byla přijata i řada zákonných norem a souvisejících iniciativ k budování kapacit v prioritních oblastech, např. vzdělávání, soudní systém pro mladistvé, životní prostředí a hospodářský rozvoj. Úsilí Černé Hory zapojit se do širšího dění v evropské vzdělávací sféře se dostalo podpory přijetím nového národního kvalifikačního rámce. Posílen byl rámec pro efektivní plnění politických cílů soudního systému pro mladistvé, a to vypracováním nových právních předpisů o ochraně práv mládeže a posílením personálních kapacit v soudním systému pro mladistvé. Díky technické pomoci při přípravě příslušné legislativy a akčního plánu v oblasti energetiky a energetické účinnosti může Černá Hora plnit závazky, jež pro ni plynou ze Smlouvy o Energetickém společenství. Pokud jde o zadávání veřejných zakázek, bylo na toto téma proškoleno přes 780 zaměstnanců veřejné správy a byl zpracován návrh nové zákonné normy. Vyhlídky na udržitelný hospodářský rozvoj pomohl zlepšit twinningový projekt na posílení regulátorů finančního trhu při výkonu jejich regulatorní a dozorčí funkce. Koneční příjemci, kteří se podíleli na přípravě projektů v rámci NPP, sice berou tyto projekty více za své, avšak realizační a absorpční kapacita byla v některých případech omezována vlivem toho, že se problematikou NPP zabývá jen málo zaměstnanců veřejné správy a tato správa má slabé postavení. Pomoc EU určená Turecku přinesla významné výsledky v několika oblastech prioritní osy ve smyslu strategie rozšíření a zpráv o pokroku. Jednalo se zejména o oblast základních lidských práv, rovnosti žen a mužů a sociálního začlenění. Na podporu místních středisek pro ženy, jejichž posláním je snížit genderovou nerovnost a posílit sociální, ekonomické a politické postavení žen v nejméně rozvinutých regionech Turecka, byly věnovány 2 miliony EUR. Soudržnost občanské společnosti byla tématem projektu „Dialog občanské společnosti EU–Turecko – Kulturní mosty“ („ EU-Turkey Civil Society Dialogue - Cultural bridges“). Kulturní výměnu a boj proti vzájemným předsudkům, jež v Turecku a Evropě vládnou, úspěšně podpořily umělecké a kulturní akce v osmnácti zemích. Tomuto cíli sloužil pokračující Stipendijní program Jeana Monneta. Tento program, jenž byl v Turecku zaveden v roce 1989, nabídl mladým tureckým lidem příležitost absolvovat v EU postgraduální studium a více než 1 100 státních úředníků, čerstvých absolventů a zaměstnanců soukromého sektoru dal možnost získat nové znalosti a dovednosti spojené s přistoupením k EU. V dubnu 2010 byl završen významný projekt na podporu trhu práce, jenž 11 000 nezaměstnaných žen a mladých lidí z 25 měst pomohl najít zaměstnání díky kurzům odborné přípravy a kvalitnímu poradenskému servisu. Malým a středním podnikům byla dále prostřednictvím úvěrových programů pro malé podniky I a II ( Small Enterprise Loan Programs I, II – SELP ) poskytnuta dlouhodobá investiční podpora při vytváření podmínek k tomu, aby mohly nabízet udržitelné pracovní příležitosti. Malé a střední podniky tvoří 99 % všech podniků v Turecku a jsou páteří ekonomiky. Obtížně však získávají přístup k úvěrovým nástrojům. Podle statistických údajů, jež byly získány od úvěrujících bank, vzniklo do konce roku 2010 ve 49 tureckých provinciích na 11 291 nových pracovních míst a 34 346 míst bylo zajištěno. Úvěrové programy SELP budou financováním úvěrů a provozního kapitálu pokračovat v silné podpoře investic a zaměstnanosti až do roku 2012. Příklady z potenciálních kandidátských zemí V Albánii bylo v roce 2010 v rámci pomoci Společenství pro obnovu, rozvoj a stabilizaci (CARDS) uzavřeno 80 smluv na veřejné zakázky. V řadě prioritních oblastí – včetně spravedlnosti, vnitřních věcí a ochrany základních práv – bylo dosaženo konkrétních výsledků. Projekt na podporu reformy státní správy přinesl několik legislativních návrhů, jež mají modernizovat právní rámec, a dále nařízení předsedy vlády o řízení státních úředníků v rezortních ministerstvech a v Radě ministrů. Byl tak položen základ pro nastavení jednoznačných pravidel, revizi postupů a posílení řídicí funkce albánského ministerstva pro veřejnou správu. Vytváření operativních struktur a systémů řízení a kontroly významně pokročilo díky projektu, jenž měl albánské orgány připravit na decentralizovanou správu finančních prostředků EU. Pozitivní výsledky ve službě ochrany základních práv přineslo sestavení voličských seznamů na základě národního rejstříku adresátů a národního rejstříku občanského stavu. Policejní odborníci z několika členských států podpořili reformu albánské státní policie. Jejich činnost umožnila albánským policistům lépe porozumět standardům EU o zacházení s vězni a zadrženými osobami, a zlepšila její schopnost v tomto ohledu. Podpory se dočkalo i provádění národní environmentální strategie, a Albánie se tak přiblížila řádné transpozici acquis v oblasti životního prostředí. Uvedená opatření přinášejí výhody nejen Albánii a jejím sousedům na západním Balkáně, ale i občanům EU, neboť pomohou lépe předcházet případným environmentálním katastrofám s dopady na sousední země EU a minimalizovat rizika. V Bosně a Hercegovině byly v roce 2010 završeny téměř všechny programy financované z nástroje CARDS. Pomoc financovaná z nástroje NPP se nadále zaměřovala na reformu veřejné správy, posílení právního státu a na zotavení po celosvětové hospodářské krizi. Na obecní úrovni proběhl úspěšný projekt na zvýšení transparentnosti ve vztahu mezi místní samosprávou a organizacemi občanské společnosti. Byly nastaveny transparentní mechanismy, podle nichž jsou organizacím občanské společnosti vypláceny prostředky z obecních rozpočtů, a ve vztahu mezi orgány a uvedenými organizacemi se rovněž zlepšila komunikace a spolupráce. Zrealizováno bylo na 67 dílčích projektů zaměřených na snižování chudoby, sociální začlenění, rovnost žen a mužů, lidská práva, životní prostředí a zlepšování situace menšin a zranitelných skupin obyvatelstva. Rada Evropy provedla společný projekt s tematikou efektivní správy věznic. Školením o zadržování vězňů v souladu se standardy EU prošlo 420 zaměstnanců vězeňské služby, 12 zaměstnanců bylo vyškoleno na školitele, byly přijaty právní rámce a byla posílena spolupráce mezi zaměstnanci věznic a ministerskými úředníky – za stavu, jenž se vyznačuje administrativní a politickou fragmentací, znamenají tyto výsledky významný přínos. Technická pomoc byla poskytnuta centrální bance při dosahování souladu s příslušnými standardy EU. Řešení v oblasti IT a komunikace, jež byla v rámci tohoto projektu doporučena, centrální bance umožnila zkvalitnit přípravu statistických údajů a informací pro účely rozhodovacích procesů a hospodářských analýz fiskální stability. V případě Kosova je závažným a naléhavým problémem ochrana minorit a zranitelných skupin obyvatelstva. Projekty financované z NPP přinesly v této oblasti v roce 2010 úspěchy. Byl uzavřen romský tábor v Česmin Lugu a do Kosova se mohlo vrátit na 130 utečeneckých rodin z minoritních komunit, jimž se dostalo všestranné pomoci a odborných kurzů zaměřených na jejich znovuusídlení a reintegraci. V rámci zvláštního projektu na poli spravedlnosti proběhly prověrky a opětovné jmenování soudců a státních zástupců, kdy byla u všech žadatelů o trvalé jmenování do těchto funkcí přezkoumávána jejich způsobilost; do řady klíčových pozic v justičním systému tak byly jmenovány povolané osoby. Skutečnost, že mezi jmenovanými bylo 60 % v této funkci nových, svědčí o významném omlazení kosovských soudů a státních zastupitelství. Podpory se dostalo i pohraniční policii – přes 750 policejních důstojníků absolvovalo cílené školení o tom, jak lépe předcházet nelegálnímu překračování hranic a pašování, jak se lépe koordinovat se sousedními zeměmi a těsněji se přiblížit ke standardům EU v oblasti právního státu. Pilotní projekt na poli energetické účinnosti, která pro EU představuje jednu z hlavních priorit v její strategii vůči celému západobalkánskému regionu, pomohl snížit spotřebu energie a poptávku po ní. Poté, co byl ustaven právní rámec a národní plán energetické účinnosti, pomohl nástroj NPP s realizací tohoto plánu. Informovanost veřejnosti se zlepšila díky demonstračním projektům ve školách a nemocnicích. Místní samosprávě se dostalo podpory při tom, jak lépe odhadovat výdaje na energii a jak provádět energetický audit. Skutečnost, že je nastaven právní a regulatorní rámec, podnítila mezinárodní finanční instituce k tomu, aby soukromému i veřejnému sektoru poskytly na investice do energetické účinnosti finanční prostředky. Evropská banka pro obnovu a rozvoj např. poskytla drobné úvěry na podporu energetické účinnosti v malých a středních podnicích. Srbsko vykázalo dobré výsledky v oblasti ochrany příslušníků minorit a zranitelných skupin obyvatelstva. Z grantového projektu pro uprchlíky a vnitřně vysídlené osoby bylo financováno ubytování a podpora výdělečných činností; kvalita života se tím zlepšila zhruba 600 rodinám náležícím ke zranitelné části populace. Z nástroje NPP byla poskytnuta podpora i veřejné agentuře pro akreditaci zdravotnických zařízení při budování bezpečnějšího, spravedlivějšího a výkonově orientovaného zdravotnictví, které odpovídá systémům EU. Infrastrukturní projekty v oblasti zásobování vodou, čištění odpadních vod a zpracování tuhého odpadu zase napomohly regionální infrastruktuře. Projekt na výstavbu nového mostu Žeželj v Novém Sadu spolu se související napojovací infrastrukturou bude znamenat přínos i pro sousední země a širší evropský region vzhledem k poloze tohoto města v mezinárodním koridoru X, který jako dopravní tepna spojuje střední a jihovýchodní Evropu. V souvislosti s plněním požadavků acquis dále proběhla konkrétní opatření, např. plná harmonizace srbských právních předpisů s legislativou EU na ochranu ovzduší; tato harmonizace otevřela cestu pro přípravu plánů pro čistší ovzduší na komunální úrovni. Byly zpracovány celostátní ortofotomapy v digitální podobě a proběhla první celonárodní kampaň orálního očkování lišek proti vzteklině, která přispěla k obecnému úsilí EU vymýtit na západním Balkánu vzteklinu a klasický mor prasat. DALšÍ ZKUšENOSTI PRO BUDOUCNOST Komise v roce 2010 ukončila rozsáhlé evaluace předvstupní pomoci[18]: - metahodnocení NPP v polovině období, - hodnocení účasti zainteresovaných subjektů na tvorbě programů a na realizaci předvstupní pomoci Turecku, - hodnocení relativních nákladů a přínosů twinningu a technické pomoci, - předběžné hodnocení programů přeshraniční spolupráce mezi kandidátskými a potenciálními kandidátskými zeměmi. Metahodnocení NPP Hlavní pozornost se v rámci metahodnocení NPP soustředila na strategický rámec tohoto nástroje (víceleté orientační plánovací dokumenty) a na logiku tvorby programů, zejména v případě složky I. Předmětem posuzování byl způsob plánování pomoci a tvorby programů, jakož i význam, efektivnost, účelnost, dopady a udržitelnost pomoci. Hodnocení dospělo k závěru, že víceleté plánovací dokumenty dodaly tvorbě programů v rámci všech složek NPP směr a zacílení a představují oproti srovnatelným plánovacím dokumentům z minulosti zlepšení. Dárci v zemích přijímajících NPP ocenili vedoucí úlohu, kterou EU sehrává, a v různé míře využívali víceletých plánovacích dokumentů k nasměrování tvorby svých vlastních programů. Jak hodnocení zjistilo, byly mechanismy koordinace a harmonizace pomoci dobře zavedeny. Finanční potřeby přijímajících zemí, zejména pokud jde o infrastrukturu, jednoznačně překračovaly výši dostupných prostředků NPP (a dalších dárců). Pomoc z nástroje NPP se tak bude muset v budoucnu vypořádat především s tím, jak podpořit efektivní využití všech finančních toků, jež plynou od dárců, a jak aktivovat zdroje spolufinancování. O využití NPP k aktivaci jiných zdrojů financování (dárci / mezinárodní finanční instituce), zejména pro účely infrastrukturních projektů, uvedla hodnotící zpráva pozitivní příklady. V roce 2007 bylo za první rok fungování NPP konstatováno několik problémů s efektivitou, pokud jde o včasnou realizaci, avšak tempo zadávání veřejných zakázek a realizace se od té doby zrychlilo. Cíle a ukazatele víceletých orientačních plánovacích dokumentů a plánovacích dokumentů nižší úrovně (ročních národních programů a projektové dokumentace) zaznamenaly v období 2007–2009 kvalitativní zlepšení. Pokud jde o samotné projekty, bylo obecně konstatováno, že jsou relevantní. Pomoc NPP přinesla bezprostřední výsledky, např. pokud jde o počet proškolených osob. Nicméně výsledky v rovině přínosů, tj. výhody, jež budou vnímány jako výsledek takového školení, již byly méně explicitní. O účinnosti pomoci z NPP bylo konstatováno, že se nejvýrazněji projevuje v oblastech souvisejících s acquis , avšak některé horizontální oblasti (např. reforma veřejné správy), se ukázaly jako velmi problematické. Bylo doporučeno několik vylepšení, např. v tom smyslu, že by přijímající země měly sehrávat větší úlohu během příprav a výběru projektů. Důležitým určujícím faktorem pro dosažení reálného výsledku a udržitelnosti byla míra, v jaké brali příjemci reformní agendu za svou, a kapacita jejich správního systému. S ohledem na tyto skutečnosti hodnotitelé ve zprávě uvedli některá rizika z hlediska dosažení reálného výsledku a udržitelnosti, která souvisela se stavem zaměstnanců a udržením kvalifikovaného personálu. Pokud by se pomoc soustředila na méně odvětví, mohlo by to její účinnosti a budoucím výsledkům prospět. Stanovování priorit pomoci a jejímu fázování, koordinace dárců a posílení odpovědnosti příjemců za pomoc by zase mohly probíhat snáze, kdyby byl v rámci složky I přijat víceletý/sektorový přístup (s nímž již pracují jiné složky NPP). Bylo doporučeno zavést sektorový přístup postupně s tím, že by mělo být přihlíženo ke schopnosti příjemců řídit realizaci pomoci. Hodnocení účasti zainteresovaných subjektů na tvorbě programů a na realizaci předvstupní pomoci Turecku Toto hodnocení se zaměřovalo na to, jak se zainteresované subjekty účastní tvorby programů pro složku I nástroje NPP a jejich realizace. Vyplynulo z něj doporučení, jak tuto účast prohloubit, a tím zvýšit účinnost finanční pomoci. Účast zainteresovaných subjektů byla obecně přijata jakožto princip; vzrostl i zájem o posílení a rozšíření této účasti v případě tvorby programů. K těmto zainteresovaným subjektům, které se podílely na tvorbě programů a realizaci pomoci z nástroje NPP, patřili partneři zapojení do rozvojových aktivit a organizace EU (13 %), vládní instituce (46 %) a organizace občanské společnosti (41 %). Vnější zainteresované subjekty se účastnily výměny informací a konzultací, nikoli však v takovém rozsahu, jako kdyby měly postavení partnerů či jako by měly právo spolurozhodovat. Výsledkem tak byla jen omezená spoluzodpovědnost a zasazování za tento proces na jejich straně. Hodnocení zjistilo, že vývoj sektorových strategií byl významným krokem k účinnějšímu zapojení zainteresovaných subjektů, současně však byl nutný dlouhodobější pohled. Příprava a revize víceletých orientačních plánovacích dokumentů totiž dosud nabízela pro takovou širší účast jen omezené možnosti. Partneři zapojení do rozvojových aktivit a organizace občanské společnosti byli vyzváni, aby připomínkovali návrh víceletých orientačních plánovacích dokumentů, avšak tato výzva nepodnítila v období 2007–2009 příliš intenzivní dialog. O přípravě ročního národního programu v rámci složky I bylo konstatováno, že jde o hlavní překážku pro zapojení zainteresovaných subjektů, a rovněž vnější zúčastněné strany poskytovaly v této fázi jen omezený příspěvek. Pokud jde o jednotlivé mechanismy realizace pomoci, bylo zjištěno, že největší prostor pro zapojení zainteresovaných subjektů (např. konečných příjemců) nabízejí grantové režimy. Hodnocení doporučilo, aby se nedílnou součástí vývoje sektorových strategií stalo hodnocení zainteresovaných subjektů. Díky němu by bylo snazší určit příslušné aktéry v určité oblasti, jejich kapacitu a očekávaný příspěvek k dosažení dlouhodobých strategických cílů. Od přijímajících institucí, jež zodpovídají za koordinaci finanční pomoci, by se očekávalo aktivní poskytování praktické podpory a vedení při správě agendy příjemců. Hodnocení relativních nákladů a přínosů twinningu a technické pomoci Toto hodnocení spočívalo ve srovnání dvou nástrojů, s jejichž pomocí jsou programy NPP běžně realizovány: jedná se o twinning a technickou pomoc. Předmětem zkoumání bylo programové období NPP 2007–2008, PHARE 2005–2006, CARDS 2005–2006 a nástroj předvstupní pomoci pro Turecko 2005–2006. Hodnocení dospělo k závěru, že v praxi se rozhodování mezi technickou pomocí a twinningem řídilo třemi kritérii: i) povahou úkolu (twinning byl volen především pro oblasti související s acquis ), ii) mírou etablovanosti přijímající instituce a iii) kapacitou této organizace. Konečný výběr konkrétního nástroje proběhl korektním způsobem v rámci dialogu, který vedly delegace EU, GŘ pro rozšíření a národní koordinátor NPP. Přestože bylo o příjemcích konstatováno, že obecně splňovali předpoklady pro to, aby se dokázali pro určitý nástroj rozhodnout kvalifikovaně, několik z nich uvedlo, že jim rozhodování mezi twinningem a technickou pomocí činilo nadále problémy. V rámci hodnocení byl proto navržen soubor kritérií, jenž měl toto rozhodování mezi twinningem a technickou pomocí usnadnit. Projekty technické pomoci svým počtem i přidělenými finančními zdroji (jež byly zhruba čtyřnásobné) podstatně předčily projekty twinningové; na straně druhé se podíl twinningových projektů v průběhu času zvýšil s tím, že více jich bylo realizováno v kandidátských nežli v potenciálních kandidátských zemích. Pokud jde o úspěšnost twinningu, resp. projektů technické pomoci, nebyly zjištěny žádné podstatné rozdíly. Twinning však mnozí upřednostňovali vzhledem k hmatatelným výhodám, jež přináší, v neposlední řadě pak vzhledem k navázání trvalého vztahu se srovnatelnou organizací v členském státě EU a ke změně pracovní kultury. Posuzováno podle jednotkových nákladů byl twinning o 23 % levnější nežli technická pomoc. Technickou pomoc však zase příjemci vnímali jako flexibilnější a snáze kontrolovatelný nástroj. Hodnocení uvedlo, že twinning výrazně oceňovaly všechny zainteresované subjekty, avšak vyslovilo dvě výhrady v souvislosti s jeho fungováním: první z nich se týká dlouhé prodlevy, která nezřídka uplyne mezi hodnocením nedostatků a realizací projektu, druhá pak nedostatečné flexibility některých stávajících realizačních postupů; určitá flexibilita by přitom pomohla přizpůsobit pomoc situaci na místě. Předběžné hodnocení programů přeshraniční spolupráce mezi kandidátskými a potenciálními kandidátskými zeměmi První zpráva zpracovaná v rámci tohoto hodnocení se zaměřila na tvorbu programů, řídicí struktury a postupy. Druhá část hodnocení bude ukončena v roce 2011 a její pozornost bude věnována provádění programů. Podle zjištění zprávy bylo vyhodnocování potřeb obecně ve vzájemném souladu se strategiemi a cíli programů přeshraniční spolupráce. Programy by však mohly mít napříště silnější dopad, pokud by se zvýšila informovanost zainteresovaných subjektů o úloze přeshraniční spolupráce jakožto předchůdce čerpání prostředků ze strukturálních fondů a pokud by byla ve společném monitorovacím výboru plně zastoupena místní a regionální samospráva. Podle vnímání zainteresovaných subjektů přinášely programy přeshraniční spolupráce výsledky v podobě lepších sousedských vztahů a obnovy kontaktů přerušených následkem konfliktu. Postupy udělování grantů byly obecně dobře zdokumentovány a velký počet grantových žádostí dokládal jednoznačný zájem o dané programy. Ne vždy však byly dobře ošetřeny otázky tematické a průřezové a o postupech bylo konstatováno, že jsou složité a časově náročné. Podle doporučení zprávy by měla být prováděna hloubkovější socioekonomická analýza, která by pracovala s aktuálnější statistickou základnou, lépe by vysvětlovala používaná kritéria a byla lépe sladěna se statistickými oblastmi. Zpráva dále doporučila, aby byly konečné návrhy programů v budoucnu postupovány (na internetu či jinými prostředky) široké konzultaci s veřejností. V neposlední řadě zpráva doporučila zracionalizovat a zjednodušit balíček dokumentů, jež tvoří žádost, a hodnotící postup. ZÁVěRY – OHLÉDNUTÍ ZPěT A VÝHLED DO BUDOUCNA: PřEDVSTUPNÍ POMOC PO ROCE 2013 Rok 2009 byl z pohledu NPP dobrým rokem – posílilo jak strategické zaměření tohoto nástroje, tak jeho dopad. Předkládaná zpráva dokumentuje, jak předvstupní pomoc podpořila budování stabilních institucí, posilování demokratických procesů a právního státu, jakož i lidská práva a úctu k minoritám a jejich ochranu. Podpora financovaná z NPP pomohla nastolit podmínky pro lepší fungování tržních ekonomik a podpořila rozvoj kvalifikovanější pracovní síly, která má v době hospodářských obtíží lepší vyhlídky na zaměstnání. Tato podpora stimulovala i regionální spolupráci, přispěla k udržitelnému rozvoji a růstu, který podporuje začlenění, a pomohla šířit povědomí o mimořádné výzvě, kterou představuje změna klimatu. Kandidátské země projevily rovněž větší připravenost plnit závazky plynoucí z budoucího členství v EU. Tato větší připravenost se projevila hlavně při přípravách na naplňování budoucí strukturální politiky a politiky rozvoje venkova a na čerpání prostředků na ně vyčleněných. Kromě sociální, environmentální a ekonomické infrastruktury, jejíž vytvoření se dostalo podpory, byla stimulována i konkurenceschopná zemědělská produkce a produkce potravinářská, jež splňuje hygienické a bezpečnostní požadavky. Úspěšně pokračovalo i budování efektivních a účinných realizačních struktur a systémů, jež budou sloužit čerpání prostředků po přistoupení. Těsnější partnerství se západním Balkánem a Tureckem, které právě předvstupní pomoc ztělesňuje, nabízí výhody i členským státům EU, např. v podobě lépe zabezpečených dodávek energie, dovozu potravin, jenž splňuje bezpečnostní a hygienické požadavky, větší bezpečnosti na vnějších hranicích EU a lepších vyhlídek na zvládání globálních problémů, k nimž patří např. změna klimatu a problém znečištění. Proces rozšíření dal vzniknout příležitostem k tomu, aby se EU zapojila do strategických opatření s širším záběrem. Za tímto účelem a v zájmu jednotného politického přístupu začala být politika rozšíření slaďována se strategií Evropa 2020. Tato politika tak přináší výhody jak Unii, tak kandidátským a potenciálním kandidátským zemím při dosahování strategických cílů v zájmu hospodářské obnovy a udržitelného růstu. Skutečnost, že byl do víceletých orientačních plánovacích dokumentů na období 2011–2013 zakomponován sektorový přístup, povede ve všech zemích usilujících o přistoupení k omezení oblastí, na něž se bude pomoc soustředit, k lepšímu určování priorit a k cílenější orientaci na výsledky. Přijímající země mohly díky této skutečnosti i věnovat větší pozornost realizovatelnosti, komplementární povaze a vzájemné provázanosti pomoci financované z NPP jednak se svými národními sektorovými plány a strategiemi, jednak s podporou, kterou těmto plánům poskytovali ostatní dárci. Na rok 2011 a období následující zbývá ještě splnit mnoho úkolů, tak aby jednotlivé země braly pomoc z NPP větší měrou za svou a aby byly správně zmapovány a řešeny potřeby budování kapacit v přijímajících zemích v zájmu plného využití předpokládaných výhod sektorového přístupu. V oblastech, v nichž tento region čelí dynamickým globálním změnám (např. změně klimatu), víceleté orientační plánovací dokumenty na období 2011–2013 poukazují na to, že je na národní a regionální úrovni zapotřebí intenzivnějšího úsilí k tomu, aby se země v regionu připravily na zmírnění důsledků změny klimatu a na adaptaci na ně. V zájmu konkrétních výsledků rozvojové politiky se bude Komise snažit v co největší míře uplatňovat zásady vzájemné harmonizace, dělby práce a řízení. EU dále zkoumala, jak by mohla být prohloubená partnerství mezi EU a evropskými a mezinárodními finančními institucemi prospěšná v tom, naplňovat potřeby příjemců prostřednictvím posílených partnerství a nových mechanismů financování, např. mechanismů kombinovaných. V roce 2010 jsme byli svědky toho, že příjemci pomoci z NPP tuto pomoc brali více za svou. Vedle aktivnější koordinace dárců o tom svědčily i analýzy potřeb, které tito dárcové prováděli při přípravě na konferenci o NPP v roce 2010 a které se zaměřovaly na přípravu na vstup do EU a na dosažení širších rozvojových cílů, makroekonomické stability a udržitelného růstu. Příjemci, zejména národní koordinátoři NPP a orgány odpovědné za evropskou integraci, se významně se angažovali i při podpoře a rozvíjení přístupů, jak zkvalitnit měření výkonnosti a jak ilustrovat dopad financování pomoci z NPP občanům. Největší hnací silou reforem a transformace společnosti v zemích, jež aspirují na přistoupení, zůstávají věrohodné vyhlídky na budoucí členství v EU. Efektivní a cílené využívání prostředků z NPP v kombinaci s potenciálem tohoto nástroje aktivovat současně zdroje mezinárodních finančních institucí by měly přispět k urychlení procesu přistoupení. V neposlední řadě byla v roce 2010 zahájena veřejná konzultace o způsobu, jakým lze NPP v době platnosti příštího víceletého finančního rámce EU dále vylepšit tak, aby se jeho účinek co nejpozitivnějším způsobem promítl do pokroku západního Balkánu, Turecka a Islandu, z nějž by profitovaly rovněž EU a její členské státy. [1] Pracovní dokument útvarů Komise – Podkladový dokument – Přikládaný k dokumentu „Zpráva Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru – Zpráva za rok 2010 o finanční pomoci zemím usilujícím o přistoupení (NPP, PHARE, CARDS, předvstupní nástroj pro Turecko a přechodový nástroj). [2] Na nástroj předvstupní pomoci (NPP) je v období 2007–2013 vyčleněno celkem 11,5 miliardy EUR. Prostřednictvím NPP se dostává podpory Albánii, Bosně a Hercegovině, Chorvatsku, Bývalé jugoslávské republice Makedonii, Černé Hoře, Srbsku, Turecku, Islandu (od roku 2011) a Kosovu podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1244/99. Prostřednictvím tohoto nástroje jsou v přijímajících zemích podporovány reformy a aproximace se standardy a politikami Evropské unie, jakož i s acquis s cílem připravit tyto země na budoucí členství v EU. [3] Pracovní dokument útvarů Komise se v části I věnuje NPP a předchozím formám finanční pomoci regionu, který usiluje o přistoupení, tj. Islandu, západnímu Balkánu a Turecku. Část II pak pojednává o předvstupní a povstupní pomoci, která byla v roce 2010 nadále poskytována členským státům přistoupivším k EU v letech 2004 a 2007 nebo byla postupně ukončována. [4] Chorvatsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie, Island, Černá Hora a Turecko. [5] Albánie, Bosna a Hercegovina, Srbsko a Kosovo podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1244/99. [6] Viz http://ec.europa.eu/europe2020/index_cs.htm. [7] Viz zpráva o provádění nástroje předvstupní pomoci za rok 2009 (NPP, KOM(2010) 687 v konečném znění, 25. 11. 2010, oddíl 1.2, s. 3). [8] K dispozici na adrese: http://ec.europa.eu/enlargement/projects-in-focus/donor-coordination/meetings_events_conf_coord_aid_en.htm. [9] Strategie rozšíření na rok 2010 zdůraznila několik společných oblastí, v nichž by měly země usilující o přistoupení zintenzivnit reformy. K těmto oblastem patřila reforma veřejné správy a soudnictví, boj proti organizovanému zločinu a korupci a svoboda slova a médií. Zprávy o pokroku podtrhly skutečnost, že zúčastněným stranám zbývá dořešit řadu bilaterálních otázek v duchu dobrých sousedských vztahů a s přihlédnutím k obecným zájmům EU. Zdůrazněna byla i regionální spolupráce jakožto nezbytná součást procesu stabilizace a přidružení. [10] Podle rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů č. 1244/1999. [11] OECD provádí každé dva roky průzkum podmínek pro poskytování pomoci v rozvojových zemích v celém světě. Tento průzkum je založen na pěti hlavních zásadách, jež 100 dárců a rozvojových zemí přijalo v Pařížské deklaraci o účinnosti pomoci. Těmito zásadami jsou: 1. vlastní odpovědnost : rozvojové země vymezují vlastní strategie ke snižování chudoby, zlepšují fungování svých institucí a potírají korupci; 2. slaďování : dárcovské země slaďují svou činnost k naplnění těchto cílů a přitom využívají místní systémy; 3. harmonizace: dárcovské země se v zájmu eliminace zdvojování úsilí koordinují, zjednodušují postupy a vyměňují si informace; 4. výsledky: rozvojové země a dárci přesouvají důraz na výsledky rozvojové pomoci a tyto výsledky jsou podrobovány měření; 5. vzájemná odpovědnost: dárci a partnerské země odpovídají za výsledky rozvojové pomoci. [12] Oficiální rozvojová pomoc ve vybraných zemích v roce 2009, uvedená v přepočtu na obyvatele a jako podíl HND. % HND | US$ na obyvatele | Afghánistán | 45,7 (2008) | 203,7 | Albánie | 3 | 113,4 | Demokratická republika Kongo | 23,9 | 35,6 | Bosna a Hercegovina | 2,4 | 110,2 | Etiopie | 13,4 | 46,1 | Kosovo | 14 | 436,5 | Bývalá jugoslávská republika Makedonie | 2,2 | 94,7 | Uganda | 11,4 | 54,6 | Zdroj: World Development Indicators 2010 (Ukazatele světového vývoje), Světová banka. [13] Zdroj: Kosovo Human Development Report 2010 (Zpráva o rozvoji obyvatelstva v Kosovu za rok 2010), Rozvojový program OSN. [14] Úř. věst. C 46, 24.2.2006. [15] http://siteresources.worldbank.org/INTMONTENEGRO/Resources/110127-MNE-CPS-SECBO.pdf. [16] http://ec.europa.eu/enlargement/pdf/financial_assistance/phare/evaluation/20110912_final_report.pdf. [17] Dokumenty z konference jsou k dispozici na internetové stránce http://ec.europa.eu/enlargement/projects-in-focus/donor-coordination/meetings_events_conf_coord_aid_en.htm. [18] http://ec.europa.eu/enlargement/how-does-it-work/financial-assistance/phare/evaluation/interim_en.htm.