EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 17.11.2021 COM(2021) 706 final 2021/0366(COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o dodávání na trh Unie a vývozu z Unie určitých komodit a produktů spojených s odlesňováním a znehodnocováním lesů a o zrušení nařízení (EU) č. 995/2010 (Text s významem pro EHP) {SEC(2021) 395 final} - {SEC(2021) 396 final} - {SWD(2021) 325 final} - {SWD(2021) 326 final} - {SWD(2021) 327 final} - {SWD(2021) 328 final} - {SWD(2021) 329 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU •Odůvodnění a cíle návrhu Odlesňování a znehodnocování lesů se děje alarmujícím tempem a prohlubuje problémy změny klimatu a úbytku biologické rozmanitosti. Hlavní příčinou odlesňování a znehodnocování lesů je rozšiřování zemědělské půdy za účelem produkce komodit, jako je skot, dřevo, palmový olej, sója, kakao nebo káva. Očekává se, že narůstající světová populace a zvyšující se poptávka po zemědělských produktech, zejména produktech živočišného původu, zvýší poptávku po zemědělské půdě a vyvolá další tlak na lesy, a současně měnící se klimatické vzorce ovlivní produkci potravin, což si vyžádá přechod k udržitelné produkci, jež nevede k dalšímu odlesňování a znehodnocování lesů. EU je významným spotřebitelem komodit souvisejících s odlesňováním a znehodnocováním lesů, přičemž postrádá konkrétní a účinná pravidla, která by její příspěvek k uvedeným jevům omezovala. Cílem této iniciativy tudíž je omezit odlesňování a znehodnocování lesů vyvolávané spotřebou a výrobou v EU. To by pak podle předpokladů mělo omezit emise skleníkových plynů a úbytek biologické rozmanitosti. Iniciativa má minimalizovat spotřebu produktů pocházejících z dodavatelských řetězců spojených s odlesňováním nebo znehodnocováním lesů – a zvýšit v EU poptávku po legálních komoditách a produktech nezpůsobujících odlesňování, jakož i obchod s těmito komoditami a produkty. •Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Návrh byl poprvé oznámen ve sdělení Komise z roku 2019 s názvem Posílení opatření EU na ochranu a obnovu světových lesů (dále jen „sdělení z roku 2019“), v němž se Komise zavázala „posoudit další regulační a neregulační opatření na straně poptávky s cílem zajistit rovné podmínky a jednotné chápání konceptu dodavatelských řetězců nezpůsobujících odlesňování za účelem zvýšení transparentnosti dodavatelského řetězce a minimalizace rizika odlesňování a znehodnocování lesů spojeného s dovozem komodit do EU“. Tento závazek následně potvrdila Zelená dohoda pro Evropu, jakož i strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 a strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“, přičemž v posledních dvou uvedených strategiích byl oznámen odpovídající legislativní návrh na rok 2021. Návrh je nedílnou součástí obecných cílů Zelené dohody pro Evropu a je soudržný s těmito cíli a se všemi iniciativami, které jsou vypracovány na jejich základě. Zejména se navzájem doplňuje s ostatními opatřeními, která jsou navržena ve sdělení z roku 2019, jmenovitě: 1) spolupráce s producentskými zeměmi s cílem řešit základní příčiny odlesňování a podporovat udržitelné obhospodařování lesů a 2) mezinárodní spolupráce s hlavními spotřebitelskými zeměmi s cílem minimalizovat úniky a podpořit přijímání obdobných opatření, aby se předešlo uvádění na trh v případě produktů pocházejících z dodavatelských řetězců spojených s odlesňováním nebo znehodnocováním lesů. Komise bude proto nadále spolupracovat s producentskými zeměmi, nabízet nové druhy podpory a pobídek v oblasti ochrany lesů, zlepšovat obhospodařování a držbu půdy, posilovat prosazování práva a podporovat udržitelné obhospodařování lesů, zemědělství odolné vůči změně klimatu, udržitelnou intenzifikaci a diverzifikaci, agroekologii a agrolesnictví. Stávající legislativní rámec EU řeší odlesňování jen částečně. Hlavní politiku EU v boji proti nezákonné těžbě dřeva a souvisejícímu obchodování dřevem představuje akční plán EU týkající se prosazování práva, správy a obchodu v oblasti lesnictví (FLEGT) z roku 2003. Akční plán FLEGT se věnuje nezákonné těžbě dřeva a souvisejícímu obchodu, nezabývá se však odlesňováním jako takovým. Klíčovým prvkem akčního plánu FLEGT je dobrovolný režim, který zajišťuje, aby se do EU dováželo pouze legálně vytěžené dřevo ze zemí, které souhlasily s účastí v tomto režimu. Vnitřní právní rámec EU pro tento režim stanoví nařízení o prosazování práva, správě a obchodu v oblasti lesnictví (dále jen „nařízení FLEGT“), kterým se zřizuje systém licencí, jenž je základem dobrovolných dohod o partnerství FLEGT. Dalším klíčovým prvkem akčního plánu FLEGT je nařízení EU o dřevu (dále jen „nařízení EUTR“), které zakazuje uvádět na trh v EU nezákonně vytěžené dřevo a dřevařské výrobky a stanoví povinnosti pro hospodářské subjekty, které uvádějí dřevo na trh poprvé. Nařízení FLEGT i EUTR byly podrobeny kontrole účelnosti a ze zjištění této kontroly účelnosti čerpají i možnosti politiky uvedené v tomto nařízení. Na základě zkušeností a poznatků získaných v souvislosti s akčním plánem FLEGT a nařízením FLEGT Komise naváže případná partnerství v oblasti lesnictví s příslušnými partnerskými zeměmi. Hlavním cílem partnerství v oblasti lesnictví bude komplexním a integrovaným způsobem chránit, obnovovat a/nebo zajišťovat udržitelné využívání lesa s cílem naplnit priority Zelené dohody pro Evropu, jakož i cíle EU v oblasti rozvojové spolupráce, jako jsou zmírnění chudoby, řádná správa věcí veřejných, lidská práva. Partnerství budou prosazovat správu lesů a reformy politiky za účelem udržitelného obhospodařování lesů a přínosu k zastavení odlesňování a znehodnocování lesů. •Soulad s ostatními politikami Unie Sdělení z roku 2019 stanoví obecný cíl spočívající v ochraně a zlepšování zdraví stávajících lesů, zejména původních lesů, a ve zvyšování udržitelného biologicky rozmanitého pokrytí lesním porostem na celém světě. V kontextu Zelené dohody pro Evropu strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 i strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ charakterizují tento legislativní návrh a další opatření, jež mají bránit spotřebě produktů pocházejících z dodavatelských řetězců spojených s odlesňováním nebo znehodnocováním lesů nebo tuto spotřebu minimalizovat, jako důležité pro dosažení jejich cílů. K dalším relevantním iniciativám patří například sdělení Dlouhodobá vize pro venkovské oblasti EU. Nová strategie EU v oblasti lesnictví potvrzuje, že základní rámec pro celosvětovou činnost EU stanoví opatření, která jsou již určena ve sdělení z roku 2019, včetně tohoto legislativního podnětu, a tato opatření budou řádně a důsledně zohledňována při vytváření vnitrostátních politik. Toto nařízení bude doplňovat legislativní podnět týkající se udržitelné správy a řízení společností, jehož cílem je zlepšit regulační rámec EU v oblasti práva obchodních společností a správy a řízení společností. Iniciativa týkající se udržitelné správy a řízení společností vychází z horizontálního přístupu k řešení nepříznivých dopadů na lidská práva a životní prostředí, které působí na chování společností v jejich vlastních provozech a v jejich hodnotových řetězcích. Zatímco režim v oblasti udržitelné správy a řízení společností se bude týkat obchodních operací a hodnotových řetězců obecně, přístup související s odlesňováním se zaměřuje na konkrétní produkty a dodavatelské řetězce produktů. Z toho důvodu sice mohou být celkové cíle těchto dvou iniciativ sdíleny a vzájemně se podporují, konkrétní cíle se však liší. Povinnost náležité péče v rámci iniciativy týkající se udržitelné správy a řízení společností se má vztahovat na širokou škálu velkých společností z EU napříč odvětvími (s cílenějším režimem pro určité střední společnosti), přičemž mají být zahrnuty i společnosti ze třetích zemí. Legislativní podnět týkající se odlesňování má velmi konkrétní cíl, a to omezit uvádění produktů spojených s odlesňováním na trh EU, a jeho požadavky budou v některých oblastech konkrétnější než obecné povinnosti v rámci iniciativy týkající se udržitelné správy a řízení společností. Zahrnuje také zákaz, který se bude vztahovat na všechny hospodářské subjekty uvádějící příslušné produkty na trh, včetně společností z EU i ze třetích zemí, bez ohledu na jejich právní formu a velikost. Pokud požadavky iniciativy týkající se udržitelné správy a řízení společností jdou nad rámec požadavků nařízení o odlesňování, použijí se společně. Tato iniciativa se nebude konkrétně zaměřovat na finanční sektor a investice. Stávající iniciativy v oblasti udržitelného financování, jako je provádění nařízení EU o taxonomii a budoucí směrnice týkající se podávání zpráv podniků o udržitelnosti (stávající směrnice o uvádění nefinančních informací), jsou vhodné k řešení dopadů odvětví financí a investic v oblasti odlesňování, a tím doplňují a podporují tento legislativní podnět týkající odlesňování. Směrnice týkající se podávání zpráv podniků o udržitelnosti a nařízení o taxonomii ukládají povinnosti poskytovat informace také nefinančním podnikům: směrnice týkající se podávání zpráv podniků o udržitelnosti předpokládá zveřejnění odvětvových standardů výkaznictví do října 2023; podle nařízení EU o taxonomii již byla v aktu v přenesené pravomoci stanovena technická kritéria v oblasti zmírňování změny klimatu a adaptace na změnu klimatu pro lesnictví, zatímco zveřejnění kritérií pro zemědělství je odloženo. Na obě hospodářské činnosti se mohou vztahovat akty v přenesené pravomoci pro další čtyři environmentální cíle. Očekává se rovněž, že se tento návrh nařízení použije společně se směrnicí o energii z obnovitelných zdrojů, pokud jde o některé komodity používané jako biopaliva nebo k výrobě biopaliv, jako jsou dřevěné pelety nebo deriváty sóji a palmového oleje. Cíle obou souborů pravidel EU se navzájem doplňují, protože oba soubory řeší zastřešující cíle boje proti změně klimatu a ztrátě biologické rozmanitosti. Tento legislativní podnět stanoví požadavky na komodity a produkty související s odlesňováním a znehodnocováním lesů, které mají být uváděny na trh EU, a to s cílem omezit odlesňování vyvolané ze strany EU. Směrnice o energii z obnovitelných zdrojů mimo jiné stanoví kritéria udržitelnosti pro biopaliva, biokapaliny a biomasu, které mají být považovány za udržitelné, a určuje cíle EU pro dosažení cíle energie z obnovitelných zdrojů ve výši nejméně 32 % do roku 2030. Pokud jde o společné působení požadavků v praxi, budou komodity a produkty, které spadají do působnosti obou aktů, podléhat požadavkům týkajícím se obecného přístupu na trh a toho, aby byly započítávány jako energie z obnovitelných zdrojů. Tyto požadavky jsou slučitelné a vzájemně se posilují. V konkrétním případě certifikačních systémů pro nízké riziko nepřímé změny ve využívání půdy (ILUC) podle nařízení Komise (EU) 2019/807, kterým se doplňuje směrnice (EU) 2018/2001, „pokud jde o stanovení surovin s vysokým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy, u nichž je zjištěno značné rozšíření oblasti produkce na půdu s velkou zásobou uhlíku, a o certifikaci biopaliv, biokapalin a paliv z biomasy s nízkým rizikem nepřímé změny ve využívání půdy“, mohou tyto certifikační systémy využívat rovněž hospodářské subjekty a obchodníci v rámci systémů náležité péče za účelem získání informací požadovaných tímto nařízením, aby byly splněny některé požadavky na sledovatelnost a informace stanovené v článku 9 tohoto nařízení. Stejně jako u jakéhokoli jiného certifikačního systému není jejich používáním dotčena právní odpovědnost a povinnosti hospodářských subjektů a obchodníků podle tohoto nařízení zajišťovat náležitou péči.

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právní základ Pravomoc EU jednat v oblasti odlesňování a znehodnocování lesů vyplývá z článků Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) souvisejících s ochranou životního prostředí. Podle čl. 191 odst. 1 SFEU jsou jako cíle politiky Unie v oblasti životního prostředí stanoveny „zachování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí, ochrana lidského zdraví, uvážlivé a racionální využívání přírodních zdrojů, podpora opatření na mezinárodní úrovni určených k řešení regionálních a celosvětových problémů životního prostředí, a zejména boj proti změně klimatu“. Přijetí opatření na úrovni Unie zaměřených na boj proti odlesňování a znehodnocování lesů přispěje ke snížení emisí skleníkových plynů, zvýšení odolnosti vůči změně klimatu a omezení dopadu lidské činnosti na biologickou rozmanitost, a bude tak významným příspěvkem ke každému z cílů environmentální politiky. Článek 192 SFEU by měl být tudíž použit jako právní základ návrhu. Stejně jako mnoho problémů v oblasti životního prostředí mohou mít důsledky odlesňování v jedné oblasti globální dopady. Je proto vhodné, aby se návrh podle navrhovaného právního základu vztahoval na domácí produkty i na produkty propuštěné do volného oběhu nebo vyvážené. To umožní dosáhnout souladu s čl. 191 odst. 2 SFEU, který vyžaduje, aby byla politika Unie v oblasti životního prostředí zaměřena na vysokou úroveň ochrany, a s čl. 3 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii (SEU), podle kterého je prosazování vysokého stupně ochrany a zlepšování kvality životního prostředí vymezeno jako jeden z cílů Unie. Ustanovení čl. 192 odst. 1 SFEU uvádí, že „Evropský parlament a Rada řádným legislativním postupem po konzultaci s Hospodářským a sociálním výborem a Výborem regionů rozhodnou, jakou činnost bude Unie vyvíjet, aby bylo dosaženo cílů uvedených v článku 191“. •Subsidiarita (v případě nevýlučné pravomoci) Hlavní příčiny odlesňování a znehodnocování lesů jsou spojeny s obchodem na unijním i celosvětovém trhu. Opatření na úrovni EU je nezbytné k tomu, aby bylo možné koordinovaným a harmonizovaným způsobem řešit otázky uhlíkové stopy spotřeby v EU a otázky mezinárodního obchodu a současně zajistit právní jistotu a srozumitelnost, které jsou nezbytné pro řádné fungování trhu v EU. Pokud by neexistoval harmonizovaný přístup, přijalo by několik členských států opatření omezující vnitřní obchod, což by narušilo fungování vnitřního trhu. To by mělo závažný dopad na fungování trhu v EU, byla by ohrožena schopnost evropských hospodářských subjektů zajišťovat produkty/komodity v oblasti působnosti tohoto nařízení a rovněž by to podkopalo důvěryhodnost opatření EU. Jiné členské státy by se mohly rozhodnout, že nepřijmou žádné opatření, což by omezilo potenciální dopad opatření přijatých jinými členskými státy v oblasti odlesňování. Dodavatelské řetězce pro produkty zahrnuté v iniciativě jsou mezinárodní a velmi často globální. Zkušenosti EU s řešením složitých problémů dodavatelského řetězce (např. vyplývajících z právních předpisů týkajících se nezákonné těžby dřeva) ukazují, že je zásadní zajistit rovné podmínky pro hospodářské subjekty z hlediska požadavků, které je třeba splnit před prvním uvedením produktů (komodit a odvozených produktů) na trh v EU. Neexistence použitelných pravidel na evropské úrovni staví odpovědné hospodářské subjekty, které jsou připraveny zkvalitnit své dodavatelské řetězce, do konkurenční nevýhody a odměňuje neudržitelné chování. Z toho důvodu, ačkoli oblast životního prostředí spadá do pravomoci sdílené mezi EU a členskými státy, jsou nezbytná opatření na úrovni celé EU, která by zajistila obecnou shodu, pokud jde o odlesňování a dodavatelské řetězce, které nejsou spojeny se znehodnocováním lesů, zvýšila by transparentnost těchto dodavatelských řetězců a díky rozsahu opatření by umožnila významný dopad na odlesňování. Vzhledem k tomu, že se stávající iniciativa vztahuje na zboží propuštěné do volného oběhu i na zboží vyvážené z trhu Unie, byla by opatření na úrovni Unie účinnější než opatření na vnitrostátní úrovni, protože by zabránila možnému nepříznivému dopadu na fungování vnitřního trhu a na obchodní aspekty. Opatření na úrovni EU proto může doplnit a posílit vnitrostátní úsilí členských států. Pokud by EU nejednala, problém odlesňování a znehodnocování lesů souvisejícího se spotřebou v EU by přetrvával a dále by se zhoršoval. To by mohlo negativně ovlivnit úsilí EU v oblasti globální ochrany biologické rozmanitosti a změny klimatu. •Proporcionalita Touto legislativní iniciativou EU stupňuje své kroky proti odlesňování a znehodnocování lesů, neboť zřizuje regulační rámec, jenž si klade za cíl být ambiciózní a proveditelný a podněcuje přechod k udržitelným dodavatelským řetězcům ve všech produkujících zemích v EU i mimo ni. Díky tomu by se EU stala důvěryhodným celosvětovým tvůrcem standardů. Minimální – v penězích vyjádřené – přínosy jasně vyvažují náklady. Iniciativa odpovídá i závažnosti a naléhavosti problému a je v souladu s prioritami Zelené dohody pro Evropu. Cílem této legislativní iniciativy je minimalizovat příspěvek EU k odlesňování a znehodnocování lesů. Tohoto cíle bude dosaženo vytvořením víceúrovňového a povinného systému náležité péče, který se bude opírat o definici „nezpůsobující odlesňování“ v kombinaci se systémem referenčního srovnávání. Jak analyzuje „Posouzení dopadů minimalizace rizika odlesňování a znehodnocování lesů spojeného s produkty uváděnými na trh v EU“ (dále jen „posouzení dopadů“), očekává se, že tato opatření budou nejúčinnějšími při omezování odlesňování vyvolaného ze strany EU a nejefektivnějšími z opatření, jež byla prověřena při přípravě této iniciativy. Zjištění posouzení dopadů ukazují, že právně závazné možnosti (jako požadavek „nezpůsobující odlesňování“, povinná náležitá péče atd.) by byly účinnější než dobrovolná opatření (jako dobrovolná náležitá péče, dobrovolné označování nebo dobrovolná soukromá certifikace). Tato zjištění byla potvrzena výsledkem otevřené veřejné konzultace, kde naprostá většina zúčastněných stran (sdružení podniků a nevládních organizací) podpořila povinný režim náležité péče. •Volba nástroje Navrhovaným nástrojem je „nařízení“, neboť je nezbytné k zajištění nejvyšší úrovně harmonizace, aby se zabránilo koexistenci různých norem různých členských států, jež by narušila základní zásadu volného pohybu zboží. Nařízení stanoví přímé požadavky na všechny hospodářské subjekty, a zajistí tak potřebnou právní jistotu a možnost prosazování plně integrovaného trhu v EU. Nařízení také zajišťuje, aby povinnosti byly plněny ve stejné době a stejným způsobem ve všech 27 členských státech. Nařízení rovněž sníží nejistoty, pokud jde o harmonogramy procesu provedení ve vnitrostátních právních předpisech obvykle spojeného se směrnicí, a to v oblasti, kde jsou čas a právní jistota kriticky důležité vzhledem k předpokládanému růstu velikosti trhu a obecněji ke změnám dynamiky trhu. Tento nástroj byl také navržen jako dynamický systém, který obstojí i v budoucnosti a bude schopen se přizpůsobit vývoji trhu a novým údajům a vědeckým důkazům. Za tímto účelem se předpokládá svěření řady pravomocí Komisi, což umožní vypracovat prováděcí opatření, mimo jiné zveřejnit výsledky referenčního srovnávání zemí a revidovat komodity v oblasti působnosti nařízení. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ •Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů Tato iniciativa se opírá o zjištění kontroly účelnosti nařízení EUTR a nařízení FLEGT, která byla provedena současně s posouzením dopadů tohoto nařízení. Pokud jde o nařízení EUTR, kontrola účelnosti ukázala, že nařízení EUTR vedlo ke zlepšení situace ve třetích zemích, včetně zemí, které se rozhodly nezapojovat se do procesů souvisejících s dobrovolnými dohodami o partnerství. Hlavní obchodní partneři EU podnikli kroky k posílení svých systémů správy lesů a omezení nezákonné těžby dřeva, aby splnili požadavky nařízení EUTR. Nařízení EUTR (jakkoli je brzdí řada nedostatků jeho návrhu a problémů v oblasti prosazování) vykázalo určité pozitivní výsledky, pokud jde o účinnost i efektivnost. Jeho celosvětové pokrytí poskytlo EU základ pro úzkou spolupráci s ostatními spotřebitelskými zeměmi. Ostatní spotřebitelské země a obchodní partneři na celém světě přijali legislativní přístupy podobné nařízení EUTR. V širším kontextu odlesňování je zvláště důležité mít tuto skutečnost na paměti, protože to ukazuje, že EU může mít i se zmenšujícím se podílem trhu určitý vliv a hrát vedoucí úlohu v celosvětovém měřítku.

Navzdory problémům, které se vyskytly při jeho provádění, zjištění kontroly účelnosti ukazují, že přístup přijatý pro nařízení EUTR (náležitá péče) umožňuje pružně reagovat na nové a vznikající výzvy spojené s nezákonnou těžbou dřeva a nezákonnými změnami ve využívání půdy. Obecný požadavek (náležitá péče) kladený na všechny hospodářské subjekty se sídlem v EU rovněž umožňuje, aby nařízení bylo flexibilní vůči změnám ve struktuře obchodu a změnám rizikových profilů zemí. Navrhovaná možnost začlení a zlepší rámec nastavený nařízením EUTR, které by tudíž bylo zrušeno. Postup náležité péče stanovený podle nařízení EUTR bude v tomto nařízení upraven a zdokonalen zavedením nových prvků, jako je prohlášení o náležité péči (článek 4), požadavek na zeměpisné informace nebo určení zeměpisné polohy spojující komodity a produkty s pozemkem, kde byly vyprodukovány (článek 9), zvýšená spolupráce s celními orgány (články 14 a 24), minimální úrovně kontrol (článek 14) a také referenční srovnávání zemí (články 25–26). Pokud jde o nařízení FLEGT, kontrola účelnosti potvrdila úspěchy dobrovolných dohod o partnerství v rámci FLEGT, pokud jde o posílenou účast zúčastněných stran a zdokonalené rámce správy lesů v partnerských zemích, a zároveň upozornila na řadu nedostatků nařízení. Rovněž poukázala na to, že existuje jen málo důkazů o tom, že dobrovolné dohody o partnerství celkově přispěly ke snížení nezákonné těžby dřeva. Zatímco systém EU vybudovaný na základě nařízení by byl účinným nástrojem ke snížení nákladů na dodržování předpisů pro hospodářské subjekty v EU, hlavní nástroj pro jeho uvedení do provozu, tj. dobrovolné dohody o partnerství, nepřinesl výsledky. Jedním z hlavních problémů, pokud jde o nařízení FLEGT, je skutečnost, že hlavní obchodní partneři EU neprojevili zájem zapojit se do procesů týkajících se dobrovolných dohod o partnerství, což vedlo k tomu, že se funkční systém dobrovolných dohod o partnerství vztahuje pouze na 3 % dovozu dřeva do EU. Více než patnáct let poté, co akční plán FLEGT v roce 2003 stanovil základ pro tyto procesy, má pouze jedna země z patnácti, s nimiž EU vstoupila do procesu dobrovolných dohod o partnerství, zaveden fungující systém licencí FLEGT a pouze jedna země z deseti nejvýznamnějších partnerů EU v oblasti obchodu se dřevem je zapojena do procesu souvisejícího s dobrovolnou dohodou o partnerství. S cílem dodržet dvoustranné závazky, které Evropská unie přijala, a zachovat pokrok dosažený s partnerskými zeměmi, které mají zaveden funkční systém (fáze udělování licencí FLEGT), toto nařízení obsahuje ustanovení, které deklaruje, že dřevo, na které se vztahuje licence FLEGT, splnilo požadavek zákonnosti. Tam, kde je to proveditelné a kde to partneři odsouhlasí, by mohly být některé složky dobrovolné dohody o partnerství začleněny do konkrétních programů spolupráce, jako jsou partnerství v oblasti lesnictví nebo jiné programy, aby se dále podpořila správa lesů. •Konzultace se zúčastněnými stranami V rámci otevřené veřejné konzultace, kterou Komise uskutečnila v roce 2020, bylo získáno téměř 1,2 milionu odpovědí. Většina zúčastněných stran se shodla na nutnosti intervence na úrovni EU, aby se snížil podíl EU na celosvětovém odlesňování a znehodnocování lesů. Většina zúčastněných stran se také shodla na stanovení definice EU pro stav „nezpůsobující odlesňování“ jako požadavku politické intervence. Pokud jde o politická opatření, ukázala otevřená veřejná konzultace silnou podporu právně závazných možností (požadavek „nezpůsobující odlesňování“, povinná náležitá péče, povinná veřejná certifikace atd.), zatímco měkká dobrovolná opatření, jako je dobrovolná náležitá péče, dobrovolné označování nebo dobrovolná soukromá certifikace, byla považována za nedostatečně účinná. Převážná většina zúčastněných stran (obchodních sdružení a nevládních organizací) podpořila režim povinné náležité péče, přestože upřednostňované podrobnosti tohoto systému se u jednotlivých respondentů liší. Podrobné závěry z konzultací se zúčastněnými stranami, včetně zpětné vazby k počátečnímu posouzení dopadů, zjištění otevřené veřejné konzultace a výstupu cílené konzultace se zúčastněnými stranami, jsou zahrnuty v příloze 2 posouzení dopadů. V souladu s oznámením ze sdělení z roku 2019, Zelenou dohodou pro Evropu, strategií EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 a strategií „od zemědělce ke spotřebiteli“ se tato iniciativa zaměřuje na lesy. Evropský parlament a nevládní organizace se zasazovaly o začlenění dalších ekosystémů. Na základě zkušeností se stávajícími právními předpisy bylo takové rozšíření oblasti působnosti považováno za předčasné, neboť nedostatek praktických zkušeností by narušil účinnost a vymahatelnost zde posuzovaných politických opatření. Potřeba a proveditelnost rozšíření oblasti působnosti nařízení na další ekosystémy však bude hodnocena v rámci brzkého přezkumu. •Shromáždění a využití odborných poznatků S cílem napomoci analýze jednotlivých možností zadala Komise externím odborníkům smlouvu o podpoře, která se týkala provedení dvou studií, a to „Posouzení dopadu opatření na straně poptávky na řešení otázky odlesňování“ a „Podpůrné studie pro kontrolu účelnosti nařízení EUTR a FLEGT “. Tyto studie poskytly část analýzy a údajů, z nichž vycházejí možnosti politiky uvedené v posouzení dopadů a následně v předmětném nařízení. Tato iniciativa se rovněž opírá o zjištění třetí studie zaměřené na „Systémy certifikace a ověřování v odvětví lesnictví a pro výrobky na bázi dřeva“, která byla provedena současně s posouzením dopadů. Komise rovněž využila vstupů poskytnutých během zasedání skupiny odborníků Komise / platformy zúčastněných stran pro ochranu a obnovu světových lesů, včetně nařízení EUTR a FLEGT. Od zahájení plánu pro tento legislativní podnět v únoru 2020 se skupina v různém složení sešla devětkrát – včetně čtyř zvláštních workshopů, které shromáždily podněty k možnostem politiky zkoumaným v posouzení dopadů. Vedle výše uvedených podpůrných studií, schůzí skupiny odborníků a konzultací se zúčastněnými stranami věnovala Komise velkou pozornost také usnesení Evropského parlamentu ze dne 22. října 2020 s doporučeními Komisi k právnímu rámci EU pro zastavení a odvrácení globálního odlesňování na úrovni EU (2020/2006 (INL)), jakož i postojům, které vyjádřila Rada, zejména závěrům Rady ke sdělení z roku 2019. •Posouzení dopadů V úvodním prověření životaschopnosti provedeném v rámci přípravného posouzení dopadů bylo zvažováno celkem sedmnáct opatření politiky. Tento počáteční seznam potenciálních opatření zahrnoval širokou škálu možných intervencí včetně regulačních i neregulačních nástrojů. Prověřování životaschopnosti posuzovalo každé opatření politiky podle řady kritérií, jako je právní, technická, politická proveditelnost a proporcionalita, jejich potenciální účinnost a efektivnost, jakož i zpětná vazba obdržená od zúčastněných stran, členských států EU a třetích zemí. Na základě prověření životaschopnosti bylo zachováno a podrobněji prozkoumáno pět možností politiky: 1) zdokonalený postup povinné náležité péče; 2) systém referenčního srovnávání a seznam hospodářských subjektů porušujících předpisy ve spojení s víceúrovňovým zdokonaleným systémem povinné náležité péče; 3) povinná veřejná certifikace ve spojení se zdokonaleným požadavkem náležité péče; 4) povinné označování ve spojení se zdokonaleným požadavkem náležité péče; 5) požadavek uvádět na trh EU výrobky nezpůsobující odlesňování, podpořený systémy referenčního srovnávání a karet zemí. Všechny posuzované možnosti politiky vycházejí ze společných prvků: 1) definice stavu „nezpůsobujícího odlesňování“ na základě definice FAO, kterou musí produkty splňovat, a dodatečný požadavek legálnosti produktů podle právních předpisů země produkce; 2) progresivní oblast působnosti iniciativy, která je pravidelně přezkoumávána a aktualizována a zaměřuje se na komodity, které jsou podle EU spojeny s nejvyšší mírou odlesňování (hovězí maso, palmový olej, sója, dřevo, kakao a káva), a související produkty; 3) zákaz uvádět na trh EU komodity a produkty, které jsou spojeny s odlesňováním a znehodnocováním lesů a které nebyly vyrobeny v souladu s použitelnými a relevantními právními předpisy producentských zemí. Možnosti 2 až 4 jsou zkombinovány s požadavkem povinné náležité péče, jak je navržen v možnosti 1. Upřednostňovanou možností byla možnost č. 2. Kombinuje požadavek náležité péče se systémem referenčního srovnávání zemí, který bude členit země do kategorií s přihlédnutím k odlesňování a znehodnocování lesů v souvislosti s příslušnými komoditami a podle kritérií souvisejících se zapojením zemí do boje proti odlesňování a znehodnocování lesů. Budou existovat tři kategorie zemí – s nízkým, standardním a vysokým rizikem. Povinnosti hospodářských subjektů a členských států se budou různit podle stupně rizika, které představuje země produkce, kdy budou pro země s nízkým rizikem požadovány povinnosti zjednodušené náležité péče a pro země s vysokým rizikem zesílená kontrola. Očekává se, že upřednostňovaná možnost by zabránila odlesňování způsobenému spotřebou v EU a produkcí šesti komodit zahrnutých do oblasti působnosti, s předpokládanými přínosy značně přesahujícími plochu 71 920 hektarů lesa, která bude každoročně do roku 2030 méně zasahována odlesňováním a znehodnocováním lesů způsobeným EU. To by také znamenalo každoroční snížení emisí uhlíku do atmosféry o nejméně 31,9 milionu metrických tun v důsledku spotřeby v EU a produkce příslušných komodit, což by lze vyjádřit jako ekonomické úspory ve výši nejméně 3,2 miliardy EUR ročně. Kromě toho se očekává, že tato možnost rozhodujícím způsobem přispěje k ochraně biologické rozmanitosti, která je naopak silně provázána s předcházením změně klimatu. Tato možnost by rovněž měla přispět k dosažení konkrétních cílů intervence EU, konkrétně k vytvoření rovných podmínek pro společnosti působící na trhu v EU, k minimalizaci spotřeby produktů pocházejících z dodavatelských řetězců spojených s odlesňováním nebo znehodnocováním lesů a ke zvýšení poptávky v EU po legálních komoditách a produktech „nezpůsobujících odlesňování“ a obchodu s nimi. Drobní zemědělci produkující příslušné komodity by se mohli potýkat s problémy spojenými s přizpůsobením. Předpokládá se, že všechny tyto faktory budou zmírněny navrhovaným rozhodným datem, kterým je rok 2020, neboť většina produktů, s nimiž se nyní obchoduje, bude pocházet z půdy, jež začala být produkčně využívána před rokem 2020. •Účelnost právních předpisů a zjednodušení

Očekává se, že toto nařízení vytvoří rovné podmínky pro podniky působící na trhu v EU. Očekává se, že producenti zavádějící udržitelnější produkci a transparentní dodavatelské řetězce získají podíl na trhu EU a zvýší svou konkurenceschopnost ve srovnání s producenty způsobujícími odlesňování, a to nezávisle na velikosti podniku. Hlavním faktorem nákladů u povinností náležité péče je složitost dodavatelských řetězců a rizika spojená se zemí původu, nikoli s velikostí společností. Zatímco provádění postupů náležité péče (a v případě potřeby přesun dodavatelských řetězců) může být pro malé a střední podniky náročnější, požadavek náležité péče ve spojení s referenčním srovnáváním by malým a středním hospodářským subjektům a obchodníkům umožnil těžit z nižších nákladů na zjednodušenou náležitou péči díky volbě produktů pocházejících z dodavatelských řetězců s nízkým rizikem. Návrh zahrnuje „informační a komunikační systém“ (článek 29), který by umožnil elektronické zpracování údajů mezi příslušnými orgány i mezi těmito orgány a hospodářskými subjekty. Tento systém usnadní a zefektivní povinnosti hospodářských subjektů a vymáhání ze strany příslušných orgánů. •Základní práva Navrhovaná možnost politiky bude vyžadovat, aby produkty byly vyprodukovány v souladu s definicí „nezpůsobující odlesňování“ a s právními předpisy země produkce. To znamená, že při posuzování souladu produktů s touto iniciativou bude třeba zohlednit pracovněprávní a environmentální právní předpisy a právní předpisy v oblasti lidských práv použitelné v zemi produkce (vnitrostátní i mezinárodní). To zahrnuje práva původních obyvatel, což by mělo přispět k ochraně práv zranitelných místních komunit. Na úrovni Unie návrh respektuje Listinu základních práv EU, a zejména její článek 2 (právo na život), článek 8 (ochrana osobních údajů), článek 16 (svoboda podnikání), článek 17 (právo na vlastnictví) a článek 37 (ochrana životního prostředí). V souladu s čl. 52 odst. 1 Listiny je každé omezení výkonu práv a svobod přiznaných Listinou uznané tímto legislativním návrhem stanoveno podle práva a respektuje podstatu těchto práv a svobod. Při dodržení zásady proporcionality mohou být omezení zavedena pouze tehdy, pokud jsou nezbytná a pokud skutečně odpovídají cílům obecného zájmu, které uznává Unie, nebo potřebě ochrany práv a svobod druhého. Zajištění vysoké úrovně ochrany životního prostředí a zlepšování kvality životního prostředí představuje zejména cíl obecného zájmu uznaný Listinou, který by mohl odůvodnit omezení jiných základních práv. 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Rozpočtové důsledky a dopad na lidské a administrativní zdroje jsou uvedeny v legislativním finančním výkazu, který je připojen k tomuto návrhu. Na stanovení a provedení nařízení během prvních pěti let fungování (předběžně se počítá od roku 2023 do roku 2027) se předpokládá celkový rozpočet ve výši 16 519 000 EUR. To zahrnuje rozpočet ve výši 6 650 000 EUR v rámci okruhu 7 víceletého finančního rámce (VFR) na lidské zdroje (pět dalších zaměstnanců v GŘ ENV pro provádění nařízení a mezinárodní spolupráci, dva další zaměstnanci v GŘ INTPA pro související spolupráci a rozvoj a jeden zaměstnanec v GŘ TAXUD pro plnění celních povinností) a další administrativní výdaje. Je zahrnut také rozpočet ve výši 9 869 000 EUR z okruhu 3 VFR. Ten je spojen s podporou různých prováděcích úkolů souvisejících s legislativními ustanoveními, které budou provádět útvary Komise v letech 2022 až 2027, včetně zadávání veřejných zakázek a případných správních ujednání. 5.OSTATNÍ PRVKY •Plány provádění a způsoby kontroly, hodnocení a podávání zpráv Orgány členských států (zejména příslušné orgány popsané v kapitole 3) nesou odpovědnost za prosazování tohoto nařízení. Za tímto účelem vypracují plány inspekcí podle přístupu založeného na riziku, přičemž zohlední úroveň rizika přiřazenou prostřednictvím systému referenčního srovnávání zemí. Rámec podávání zpráv stanovený v článku 20 staví na zkušenostech s nařízením EUTR a jeho cílem je posílit přezkum monitorovací činnosti členských států, obsah a kvalitu kontrol, jakož i následná opatření. Systém by měl být po třech letech plného provozu a následně každých pět let podroben přezkumu, který by zjistil případné problémy a možná zlepšení. Článek 32 konkrétně předpokládá, že první přezkum by měl zahrnovat posouzení nezbytnosti a proveditelnosti rozšíření oblasti působnosti nařízení na další ekosystémy. Kromě toho Komise nejpozději dva roky po vstupu v platnost provede první přezkum přílohy I na základě vědeckých důkazů. •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu · Článek 1: Předmět a oblast působnosti Ustanovení čl. 1 odst. 1 vymezuje oblast působnosti rationae materiae nařízení tak, že definuje „příslušné komodity“ (tj. skot, kakao, káva, palma olejná, sója a dřevo) a příslušné produkty (tj. produkty uvedené v příloze I, které obsahují příslušné komodity, byly jimi krmeny nebo byly vyrobeny za použití příslušných komodit), na které se toto nařízení použije. Rovněž objasňuje, že nařízení se použije také na uvádění a dodávání na trh Unie i na vývoz z Unie. Odstavec 2 objasňuje použití rationae temporis tohoto nařízení a stanoví, že nařízení nebude použitelné na příslušné komodity a produkty uváděné na trh Unie nebo z tohoto trhu vyvážené, které byly vyprodukovány před datem vstupu v platnost, jak je stanoveno v článku 36. ·Článek 2: Definice Článek 2 stanoví definice používané v celé zbývající normativní části nařízení. Ty zahrnují definice (body 1 až 8) potřebné k funkčnosti hlavního cíle nástroje, např. výrazy odlesňování, les, plantáže, nezpůsobující odlesňování a vyprodukovaný. Definice se v největší možné míře opírají o pojmy vyvinuté na mezinárodní úrovni, zejména v rámci Organizace OSN pro výživu a zemědělství (FAO).

Zavedení definice výrazu „nezpůsobující odlesňování“ představuje jednu z hlavních inovací navrhovaného nařízení ve vztahu k nařízení EU o dřevu. Výsledky posouzení dopadů ukazují, že se předpokládá, že stanovení společného požadavku na produkty a komodity bez ohledu na zemi jejich produkce zvýší účinnost politické intervence, neboť zabrání mezerám spojeným se zákonným odlesňováním a usnadní provádění prostřednictvím monitorování na dálku. Kromě toho se očekává, že definice „nezpůsobující odlesňování“ zabrání vytváření nesprávných pobídek pro partnerské země, které by jinak mohly být v pokušení snížit ekologické standardy a usnadnit tak přístup jejich produktů do EU, pokud by v návrhu byly stanoveny pouze kontroly zákonnosti. Definice „nezpůsobující odlesňování“ stanoví rozhodné datum 31. prosince 2020. To znamená, že žádné komodity a produkty spadající do oblasti působnosti nařízení by nesměly vstupovat na trh EU ani jej opouštět, pokud by byly po tomto datu vyrobeny na půdě, na níž dochází k odlesňování nebo znehodnocování lesů. Navržené datum minimalizuje narušení dodavatelských řetězců a možné negativní dopady v partnerských zemích. Odpovídá mezinárodním závazkům zastavit odlesňování, které jsou například součástí cílů v oblasti udržitelného rozvoje (cíl 15.2). Zbývající definice (body 9 až 30) se týkají nositelů povinností a regulovaných činností, například výrazů hospodářský subjekt, obchodník, uvádění na trh, dodávání na trh atd. Je-li to možné, vycházejí z pojmů, které již v unijním právu existují v příslušných právních předpisech týkajících se vnitřního trhu a celních předpisů, a řeší i konkrétní problémy, které se objevily během provádění nařízení EUTR. Na základě posouzení dopadů byly definice mírně pozměněny s cílem zvýšit jejich právní přesnost a přizpůsobit se novému vývoji souvisejících právních předpisů EU. ·Článek 3: Zákaz Článek 3 představuje základní kámen nařízení, neboť jasně stanoví zákaz uvádění nebo dodávání na trh Unie nebo vývozu z trhu Unie pro příslušné komodity a produkty, které nejsou v souladu s tímto nařízením, a zákaz doplňuje vysvětlením, že při provádění takové obchodní činnosti je vždy nezbytné prohlášení o náležité péči. Odkaz na odlesňování v písmenu a) a zákonnost v písmenu b) je nezbytný, aby bylo možné komplexně řešit hlavní cíle tohoto nařízení. Zákaz v písmenu c) doplňuje ostatní ustanovení tím, že stanoví obecnou povinnost předkládat prohlášení o náležité péči při uvádění příslušných komodit a produktů na trh. Tento zákaz zajišťuje, aby si hospodářské subjekty byly vědomy svých povinností výkonu náležité péče a byly odrazovány od opomíjení postupů náležité péče. Na základě zkušeností s nařízením EUTR tento požadavek usnadní prosazování a v případě potřeby právní kroky k nápravě nebo sankcionování takových porušení. ·Článek 4: Povinnosti hospodářských subjektů Článek 4 vymezuje povinnosti hospodářských subjektů podle nařízení. Popisuje postup náležité péče a představuje tudíž obecné pravidlo pro povinnosti hospodářských subjektů. Odstavec 1 ukládá hospodářským subjektům povinnost provést náležitou péči u všech příslušných komodit a produktů, aby zajistily soulad komodit a produktů se zákazem podle čl. 3 písm. a) a b), a před uvedením komodit a produktů na trh Unie nebo jejich vývozem z tohoto trhu předložit prohlášení o náležité péči. Nezbytné informace požadované v prohlášení o náležité péči jsou vyjmenovány v příloze II. Odstavec 2 vymezuje konkrétní postup, kterým se řídí předkládání prohlášení o náležité péči. Poté, co hospodářský subjekt dospěje k závěru, že příslušná komodita nebo příslušný produkt je v souladu s nařízením, musí před uvedením komodity nebo produktu na trh zadat do informačního systému prohlášení o náležité péči (viz článek 31). U příslušných komodit a produktů v režimu propuštění do volného oběhu nebo vývozu musí být v celním prohlášení uveden odkaz na prohlášení o náležité péči, který umožní nezbytnou úzkou spolupráci mezi celními orgány a příslušnými orgány. Podle odstavce 3 vypracováním prohlášení o náležité péči přejímají hospodářské subjekty odpovědnost za soulad produktů s předpisy. Odstavec 4 výslovně požaduje, aby se hospodářské subjekty zdržely uvádění na trh nebo vývozu bez předchozího předložení prohlášení o náležité péči. Odstavec 5 stanoví tutéž povinnost v případě, že 1) příslušné produkty nebo komodity nesplňují požadavky „nezpůsobující odlesňování“ nebo „zákonnosti“, nebo 2) pokud postup náležité péče dospěl k závěru, že riziko nedodržení není zanedbatelné, nebo 3) pokud nebyl postup náležité péče dokončen. Odstavec 6 ukládá hospodářským subjektům povinnost přijmout opatření a informovat příslušné orgány, pokud se po ukončení postupu náležité péče a předložení prohlášení objeví nové informace. ·Článek 6: Povinnosti obchodníků Pro účely tohoto nařízení se podobně jako v nařízení EUTR obchodníkem rozumí „každá fyzická nebo právnická osoba, která v průběhu obchodní činnosti dodává příslušné komodity a produkty na trh Unie“ (čl. 2 písm. j). Obecně platí, že obchodníci podléhají mírnějším povinnostem než hospodářské subjekty, neboť v době, kdy obchodník může s příslušnými komoditami nebo produkty nakládat, jsou tyto již uvedeny na trh. Obchodníci, zejména velcí obchodníci, však mají významný vliv na dodavatelské řetězce a hrají důležitou roli při zajišťování toho, aby příslušné komodity a produkty vykazovaly status „nezpůsobující odlesňování“. Z toho důvodu tento článek rozlišuje mezi povinnostmi použitelnými na velké obchodníky, kteří nejsou malými a středními podniky, a povinnostmi použitelnými na obchodníky, kteří jsou malými a středními podniky. Podle odstavců 2 a 3 jsou obchodníci, kteří jsou malými a středními podniky, povinni shromažďovat záznamy o svých dodavatelích a odběratelích, uchovávat tyto údaje po dobu nejméně pěti let a na požádání je zpřístupnit příslušným orgánům. Odhaduje se, že tento požadavek je spojen se zanedbatelnými náklady, protože lze očekávat, že takové informace budou součástí běžné obchodní činnosti. Od obchodníků, kteří jsou malými a středními podniky, se rovněž očekává, že přijmou opatření a informují příslušné orgány, pokud budou k dispozici nové informace o tom, že jejich komodity a produkty nejsou vyhovující (odstavec 4). Naopak velcí obchodníci, kteří nejsou malými a středními podniky, mají stejné povinnosti jako hospodářské subjekty (odstavec 5). Velcí obchodníci proto musí předložit prohlášení o náležité péči podle článku 4, a tím přejímají odpovědnost za soulad příslušné komodity nebo příslušného produktu s tímto nařízením. Kromě toho podléhají stejnému postupu náležité péče jako hospodářské subjekty: kromě shromažďování informací musí provést posouzení rizik podle článku a v případě potřeby opatření ke zmírnění rizik podle článku 10. Obchodníci, kteří jsou malými a středními podniky, jsou těchto povinností zproštěni. Podobně velcí obchodníci podléhají stejným kontrolám jako hospodářské subjekty, jak jsou stanoveny v článku 15, zatímco obchodníci, kteří jsou malými a středními podniky, podléhají kontrolám uvedeným v článku 16. ·Článek 8: Náležitá péče Článek 8 stanoví postup náležité péče, který zakládá povinnost hospodářských subjektů podle čl. 4 odst. 1 a obchodníků, kteří nejsou malými a středními podniky, podle čl. 6 odst. 5. Každý postup náležité péče by měl zajistit, aby riziko uvedení na trh EU nebo vývozu z trhu EU bylo u nevyhovujících příslušných komodit nebo produktů zanedbatelné. Za tím účelem hospodářské subjekty a obchodníci, kteří nejsou malými a středními podniky, shromáždí všechny příslušné údaje (podle článku 9) – první krok postupu náležité péče. Na základě těchto údajů určí a posoudí riziko možného nesouladu příslušných komodit a produktů s požadavky tohoto nařízení (čl. 10 odst. 1 až 4 a čl. 10 odst. 6) – druhý krok postupu náležité péče. V případě potřeby tato rizika náležitě zmírní na zanedbatelnou úroveň (čl. 10 odst. 5) – třetí krok postupu náležité péče. Před uvedením příslušných komodit a produktů na trh EU nebo před jejich vývozem z trhu EU je nutné provést postup náležité péče. Pokud posouzení rizik došlo k závěru, že riziko vstupu nevyhovujících komodit nebo produktů na trh EU je nezanedbatelné, musí hospodářský subjekt přijmout opatření ke zmírnění rizik, která jsou přiměřená pro snížení rizika na zanedbatelnou úroveň. Bez přístupu k použitelným platným právním předpisům nebo jiným relevantním informacím nelze toto riziko plně posoudit, a tudíž ani snížit na zanedbatelnou úroveň. Pokud riziko nelze snížit na zanedbatelnou úroveň, hospodářský subjekt neuvede příslušné komodity nebo produkty na trh EU (čl. 10 odst. 1). ·Článek 9: Požadavek na informace Zásadní novinkou oproti nařízení EUTR je povinnost zeměpisných údajů podle článku 9, který vyžaduje, aby hospodářské subjekty shromažďovaly souřadnice pro geografickou lokalizaci (nebo zeměpisnou polohu pomocí zeměpisné šířky a délky) všech pozemků, na kterých byly vyprodukovány příslušné komodity a produkty. Vzhledem k tomu, že odlesňování souvisí se změnou využívání půdy, vyžaduje sledování odlesňování přesné propojení mezi komoditou nebo produktem uváděným na trh EU nebo z tohoto trhu vyváženým a pozemkem, kde byly vypěstovány nebo odchovány. Požadavek uvedení pozemku nebo zemědělského podniku, kde byla komodita vyprodukována, umožňuje použití satelitních snímků a určování polohy (což jsou široce dostupné a volně použitelné digitální nástroje) ke kontrole toho, zda je produkt nebo komodita v souladu s předpisy či nikoli. Zeměpisné údaje o pozemku a satelitní monitorování jsou v praxi ověřenou kombinací, která v minulosti prokázala, že je schopna omezit odlesňování v určité oblasti, přičemž se očekává, že tato kombinace zvýší účinnost politické intervence a zároveň povede k tomu, že podvody v dodavatelských řetězcích budou složitější a snadněji odhalitelné. Unie vyvinula vlastní technologii družicové navigace, určování polohy a času (EGNOS/Galileo) a vlastní sledování systém pozorování a monitorování Země (Copernicus). Programy EGNOS/Galileo i Copernicus nabízejí vyspělé služby, které přinášejí značné hospodářské výhody veřejným i soukromým uživatelům. Satelitní snímky a určování polohy na základě používání služby EGNOS / programu Galileo a programu Copernicus proto mohou tvořit součástí údajů používaných pro kontroly souladu. Zeměpisné údaje, které spojují produkty s určitým pozemkem, již využívají odvětvové a certifikační organizace, jakož i příslušné právní předpisy EU. Směrnice (EU) 2018/2001 požaduje u problematických zemí informace o „oblasti získávání surovin“. Řada pravidel EU zajišťuje sledovatelnost hovězího masa „od narození po smrt“, a to i prostřednictvím prostředků, jako jsou ušní značky, pasy skotu a počítačová databáze.

·Článek 10: Posouzení rizika a zmírňování rizika Článek 10 stanoví kroky, které je třeba podniknout k posouzení a zmírnění rizika uvedení příslušných komodit a produktů spojených s odlesňováním a znehodnocováním lesů na trh. Tento článek tudíž podrobně popisuje kritéria a způsoby provádění hodnocení rizik a zmírňování rizik – druhý krok, resp. třetí krok postupu náležité péče, jak je uvádí článek 8. Ustanovení čl. 10 odst. 1 objasňuje účel posouzení rizik, tj. zjištění možného nesouladu příslušných komodit a produktů s tímto nařízením, a stanoví ústřední povinnost hospodářských subjektů neuvádět příslušnou komoditu nebo příslušný produkt na trh, nemohou-li prokázat, že riziko nedodržení je zanedbatelné. Pojem zanedbatelného rizika je definován v čl. 2 bodě 18 jako úplné posouzení pro daný produkt specifických i obecných údajů o souladu s čl. 3 písm. a) a b) u příslušných komodit nebo produktů, z něhož nevyplývá žádný důvod k obavám. Odstavec 2, který vychází z kritérií pro posouzení rizik stanovených v nařízení EUTR, tato kritéria dále upřesňuje a poskytuje hospodářský subjektům další informace o prvcích, které je třeba vzít v úvahu a které jsou odrazem toho, že toto nařízení se zaměřuje na otázky zákonnosti i udržitelnosti (tj. nezpůsobující odlesňování). Kromě úrovně rizika stanovené systémem referenčního srovnávání zemí obsahuje seznam údaje o zemi/oblasti produkce, znacích příslušné komodity a produktu a dodavatelského řetězce, jakož i další významné doplňující údaje, jako je certifikace nebo jiné nástroje ověřování třetími stranami, pokud splňují požadavky na informace stanovené v článku 9. ·Článek 12: Zjednodušená náležitá péče Článek 12 popisuje povinnosti vyplývající ze získávání příslušných komodit a produktů ze zemí nebo částí zemí, které byly na základě referenčního srovnávání zemí popsaného v kapitole 4 vyhodnoceny jako nízkorizikové. Vykazuje-li produkční země nebo její části podle referenčního srovnávání nízké riziko, jsou hospodářské subjekty přesto vázány povinností stanovenou v článku 9 jako první krok postupu náležité péče, tj. shromažďovat informace, dokumenty a údaje prokazující, že příslušné komodity a produkty jsou v souladu s článkem 3 tohoto nařízení. Jsou však osvobozeny od provádění druhého a třetího kroku postupu náležité péče, tj. posouzení rizik a zmírňování rizik, jak je popsáno v článku 10. V takovém případě tudíž hospodářské subjekty v zásadě nemusí prokazovat, že riziko nedodržení předpisů je zanedbatelné. Pokud by však hospodářský subjekt zjistil, například na základě shromažďování údajů, jakékoli informace týkající se konkrétního rizika nedodržení předpisů, musí být splněny všechny povinnosti podle článku 8, a tudíž všechny tři kroky postupu náležité péče (čl. 12 odst. 2). ·Článek 14: Povinnosti provádět kontroly Článek 14 stanoví obecné povinnosti příslušných orgánů podle nařízení. Jeho odstavce 1 a 2 stanoví ústřední povinnost příslušných orgánů provádět kontroly hospodářských subjektů a obchodníků s cílem posoudit, jak dodržují požadavky náležité péče, a rovněž stanovit, zda jsou příslušné komodity a produkty uváděné nebo dodávané na trh Unie nebo z tohoto trhu vyvážené v souladu s nařízením. Odstavec 3 uvádí plán založený na riziku, což je klíčový nástroj, kterým by se měly řídit kontroly prováděné příslušným orgánem. Plány kontrol by měly obsahovat kritéria rizik pro provedení analýzy rizik u prohlášení o náležité péči. Plány by měly být pravidelně aktualizovány na základě výsledků jejich provádění. Hospodářské subjekty a obchodníci vykazující soustavnou historii dodržování předpisů by měli podléhat kontrolám s nižší četností. Odstavec 4 požaduje, aby příslušné orgány provedly u prohlášení o náležité péči analýzu rizik pomocí technik elektronického zpracování dat integrovaných v informačním systému uvedeném v článku 31. Odstavec 5 stanoví, že analýza rizik by měla příslušným orgánům umožnit identifikovat hospodářské subjekty nebo obchodníky nebo příslušné komodity a produkty, které mají být podrobeny kontrole. Odstavec 6 vyžaduje, aby příslušné orgány přijaly okamžitá opatření, jestliže analýza rizik odhalí, že určité komodity a produkty představují vysoké riziko nedodržení předpisů. Takové opatření může zahrnovat předběžná opatření, kterými se pozastaví uvádění nebo dodávání komodit a produktů na trh. V případě zboží, které vstupuje na trh Unie nebo jej opouští, a jakmile bude zavedeno elektronické rozhraní stanovené v čl. 26 odst. 1, mohou příslušné orgány požádat celní orgány, aby pozastavily propuštění vysoce rizikového zboží do volného oběhu nebo jeho vývoz. Dočasná pozastavení vysoce rizikových komodit a produktů by měla příslušným orgánům umožnit provádět nezbytné kontroly souladu komodit a produktů. Odstavec 7 stanoví počáteční období pozastavení v délce tří pracovních dnů, které lze prodloužit, pokud příslušné orgány požádají o dodatečnou lhůtu. Odstavec 8 vyžaduje, aby si příslušné orgány vyměňovaly informace a koordinovaly vývoj kritérií rizik zahrnutých do plánů kontrol. To by mělo podpořit jednotné uplatňování nařízení a zlepšit jeho účinnost. Odstavec 9 stanoví důležitou povinnost členských států zajistit účinné kontroly prostřednictvím příslušných orgánů. Dva používané parametry zaručují, že bude zkontrolován určitý počet hospodářských subjektů a obchodníků, a zároveň vyžadují i určitý procentní podíl tržní hodnoty v každé kategorii komodit a produktů. Jednorozměrné přístupy, jako je kontrola malého počtu hospodářských subjektů a obchodníků s velmi vysokým podílem na trhu nebo kontrola většího počtu malých hospodářských subjektů a obchodníků se zanedbatelným podílem na trhu, by tomuto nařízení nezajistily potřebnou účinnost, a proto jsou v odstavci 5 vyloučeny. Procenta pokrytí jsou nezbytná k tomu, aby umožnila komplexní kontrolu trhu, která odrazuje od potenciálních porušení předpisů. Odstavec 10 odkazuje na systém referenčního srovnávání zemí a stanoví nutnost zvýšené kontroly (článek 20) prováděné příslušnými orgány u komodit a produktů vyrobených ve vysoce rizikových zemích nebo v jejich částech. Propojuje tak povinnosti příslušných orgánů s třístupňovým systémem referenčního srovnávání (popsaným v článku 27). Bez ohledu na důležitost kontrol prováděných v souladu s jejich plánem založeným na rizicích odstavec 11 objasňuje, že příslušné orgány provádějí také kontroly mimo oblast působnosti těchto plánů, pokud získají důkazy nebo jiné významné informace o možném nedodržení tohoto nařízení. ·Článek 15: Kontroly hospodářských subjektů Tento článek stanoví povinnost příslušných orgánů, pokud jde o kontroly, které mají být prováděny u hospodářských subjektů. Vychází z čl. 10 odst. 3 nařízení EUTR, poskytuje však i další objasnění a pokyny ke konkrétním kritériím pro kontroly, které má provádět příslušný orgán, aby bylo možné lépe analyzovat příslušnou dokumentaci používaného systému náležité péče a lépe posoudit riziko nedodržování předpisů. Jasné standardy kontrol souladu pro příslušné orgány jsou zásadním prvkem k zajištění účinného a jednotného uplatňování tohoto nařízení v celé Unii. Odstavec 2 rozlišuje mezi povinnými a nepovinnými opatřeními. Povinná opatření podle písmen a) až d) zahrnují kontroly dokumentace a postupů náležité péče, které nevyžadují technické analýzy produktů nebo jiné činnosti na místě ze strany příslušných orgánů. Nepovinná opatření podle písmen e) až h) zahrnují kontrolu na místě a technické a vědecké kontroly přiměřené k určení přesného místa, kde byly příslušná komodita nebo příslušný produkt vyrobeny, a toho, zda nedocházelo k odlesňování. ·Článek 19: Podávání zpráv

Článek 19 stanoví oznamovací povinnosti členských států týkající se provádění navrhovaného nařízení. Tento článek vychází z článku 20 nařízení EUTR (Podávání zpráv) ve znění pozměněném nařízením 2019/1010, které sjednotilo oznamovací povinnosti v právních předpisech týkajících se životního prostředí. Článek 19 proto potvrzuje, že členské státy podávají každoročně zprávu o uplatňování tohoto nařízení (odstavec 1) a že útvary Komise každoročně zveřejní přehled za celou Unii na základě údajů předložených členskými státy (odstavec 3). Odstavec 2 dále upřesňuje údaje, které mají členské státy poskytovat, aby byly posíleny oznamovací povinnosti a aby Komise mohla přesněji analyzovat kvalitu monitorovací činnosti členských států. To je v souladu se zjištěními zvláštní zprávy Evropského účetního dvora 21/2021, která upozornila na nedostatky systému podávání zpráv podle nařízení EUTR, a Komisi to umožní účinně reagovat na doporučení Účetního dvora, aby posílila přezkum kontrol členských států. ·Článek 20: Zesílená kontrola Pokud příslušné komodity a produkty pocházejí ze země nebo jejích částí, které byly posouzeny jako vysoce rizikové podle systému referenčního srovnávání zemí uvedeného v kapitole 5, podléhají zvýšené kontrole ze strany relevantních příslušných orgánů. Na rozdíl od článku 12 nestanoví článek 20 odlišný soubor povinností náležité péče pro hospodářské subjekty nebo obchodníky. Příslušné orgány zajistí, aby kontroly, které každoročně provádějí, zahrnuly alespoň 15 % hospodářských subjektů, jakož i 15 % množství příslušných komodit a produktů vyprodukovaných ve vysoce rizikových zemích nebo jejich částech. Je třeba zdůraznit, že podle článku 27 bude při vstupu nařízení v platnost všem zemím přiřazena standardní úroveň rizika. Výše uvedené povinnosti proto příslušným orgánům vzniknou, jakmile se vysoce riziková země nebo její části objeví na seznamu, který Komise zveřejní podle čl. 27 odst. 1, a pokud budou příslušné komodity a produkty vyrobené ve vysoce rizikové zemi nebo jejích částech uváděny nebo dodávány na trh, na němž tyto příslušné orgány působí. ·Článek 22: Opatření dozoru nad trhem Článek 22 stanoví povinnost příslušných orgánů neprodleně jednat, jakmile zjistí, že příslušná komodita nebo příslušný produkt nejsou v souladu s tímto nařízením. V tomto případě příslušné orgány požadují, aby příslušný hospodářský subjekt nebo obchodník přijal vhodná a přiměřená nápravná opatření k ukončení tohoto nesouladu. Odstavec 2 uvádí možná nápravná opatření, která může být hospodářský subjekt obchodník povinen provést. Toto ustanovení čerpá konkrétně z článku 16 nařízení o dozoru nad trhem; podle článku 3 uvedeného nařízení se „stažením z oběhu“ rozumí „opatření, jehož cílem je dosáhnout navrácení výrobku, který byl již zpřístupněn konečnému uživateli; zatímco „stažením z trhu“ se rozumí „opatření, jehož cílem je zabránit, aby byl výrobek, který se nachází v dodavatelském řetězci, dodáván na trh“. ·Článek 23: Sankce Článek 23 zakládá povinnost členských států stanovit pravidla pro sankce za porušení tohoto nařízení. Existence a uplatňování účinných přiměřených a odrazujících sankcí ve vnitrostátních systémech je zásadním prvkem pro účinné a jednotné provádění tohoto nařízení v celé Unii. Z toho důvodu odstavec 2 uvádí seznam sankcí, které mají být stanoveny ve vnitrostátních právních systémech. Tento seznam zahrnuje pokuty, konfiskaci příslušných komodit a produktů, jakož i konfiskaci příjmů, pozastavení nebo zákaz příslušných hospodářských činností a vyloučení ze zadávání veřejných zakázek pro hospodářské subjekty a obchodníky porušující nařízení. Právní předpisy členských států musí stanovit variabilní výši pokut v závislosti na ročním obratu hospodářského subjektu nebo obchodníka, který nařízení porušil. To je významné zejména jako prvek odrazující velké hospodářské subjekty a obchodníky, kteří nejsou malými a středními podniky, od porušování nařízení. Ustanovení tak slouží účelu stanovení účinných, přiměřených a odrazujících sankcí. ·Článek 24: Kontroly Článek 24 stanoví pravidla pro kontroly příslušných komodit a produktů propuštěných do celního režimu „propuštění do volného oběhu“ nebo „vývoz“. Odstavec 2 stanoví, že příslušné orgány jsou odpovědné za ověřování souladu s tímto nařízením, a to i v případě komodit nebo produktů, které vstupují do Unie nebo Unii opouštějí. Rovněž objasňuje vzájemný vztah s ustanoveními nařízení (EU) 952/2013 a nařízení (EU) 2019/1020. Odstavec 3 určuje zásadní úlohu celních orgánů při kontrole správného prohlášení o příslušných komoditách a produktech, které vstupují na trh Unie nebo jej opouštějí. Prohlášení o náležité péči týkající se příslušné komodity nebo příslušného produktu vstupující/ho do Unie nebo opouštějící/ho Unii se zaregistruje v informačním systému uvedeném v článku 31. Podle odstavce 4 následně informační systém přidělí prohlášení o náležité péči referenční číslo, které bude zpřístupněno celním orgánům při podání celního prohlášení k propuštění do volného oběhu nebo vývozu příslušné komodity nebo příslušného produktu, s výjimkou případů, kdy je prohlášení o náležité péči předloženo podle čl. 26 odst. 2. Odstavec 5 vyžaduje, aby po podání celního prohlášení k propuštění do volného oběhu nebo vývozu pro příslušnou komoditu nebo příslušný produkt vstupující na trh Unie nebo opouštějící trh Unie celní orgány ověřily status prohlášení o náležité péči týkající se příslušné komodity nebo příslušného produktu pomocí elektronického rozhraní uvedeného v čl. 26 odst. 1. Odstavec 6 stanoví, že pokud analýza rizik provedená příslušnými orgány podle čl. 14 odst. 4 dojde k závěru, že příslušná komodita nebo příslušný produkt představuje vysoké riziko nedodržení požadavků tohoto nařízení, status prohlášení o náležité péči souvisejícího s příslušnou komoditou nebo příslušným produktem se v informačním systému odpovídajícím způsobem upraví. Za takových okolností by celní orgány měly u příslušné komodity nebo příslušného produktu pozastavit propuštění do volného oběhu nebo vývoz. Odstavec 7 uvádí podmínky, za nichž by celní orgány měly povolit propuštění příslušné komodity nebo příslušného produktu do volného oběhu nebo jejich vývoz. Odstavec 8 stanoví postup v případě, že příslušné orgány dospějí k závěru, že příslušná komodita nebo příslušný produkt vstupující na trh Unie nebo jej opouštějící není v souladu s tímto nařízením. V takovém případě by příslušné orgány měly náležitě změnit status odpovídajícího prohlášení o náležité péči v informačním systému a mohou rovněž v informačním systému uvést, že mají námitky proti propuštění příslušné komodity nebo příslušného produktu do jiných celních režimů.

Po oznámení tohoto statusu by celní orgány neměly u příslušné komodity nebo příslušného produktu povolit propuštění do volného oběhu nebo vývoz a měly by do systému zpracování celních údajů a pokud možno na jakýkoli dokument doprovázející příslušnou komoditu nebo příslušný produkt uvést poznámku. Je-li příslušná komodita nebo příslušný produkt následně navržen/a k propuštění do jiných celních režimů a za předpokladu, že příslušné orgány nevznesly proti takovému propuštění námitky, bude oznámení hospodářskými subjekty uvedeno v celních prohlášeních a za stejných podmínek zaevidováno v systému zpracování celních údajů, a je-li to možné, bude uvedeno i na průvodních dokumentech používaných v souvislosti s takovými celními režimy. Podle odstavce 10 mohou celní orgány na žádost příslušných orgánů nebo tam, kde to považují za nezbytné a přiměřené, zničit nebo jinak znehodnotit nevyhovující příslušnou komoditu nebo příslušný produkt. Náklady na takové opatření nese držitel příslušné komodity nebo příslušného produktu. ·Článek 25: Výměna informací a spolupráce mezi orgány Tento článek stanoví povinnost příslušných orgánů, celních orgánů a Komise spolupracovat při provádění nařízení (odstavec 1). Odstavce 2 a 3 stanoví vazbu na mechanismy spolupráce a výměny informací podle nařízení (EU) č. 952/2013. ·Článek 26: Elektronická rozhraní Odstavec 1 vyžaduje, aby Komise zřídila elektronické rozhraní pro připojení jednotného portálu Evropské unie k informačnímu systému zřízenému podle článku 31. Odstavec 2 stanoví základní funkce takového rozhraní a odstavec 3 zmocňuje Komisi k přijetí prováděcích aktů, které vymezí podrobné údaje a fungování rozhraní. ·Článek 27: Posuzování zemí Článek 27 zavádí systém referenčního srovnávání zemí, který je klíčovým prvkem tohoto nařízení. Cílem referenčního srovnávání je motivovat země, aby zajistily silnější ochranu a správu lesů, usnadnily obchod a lépe nastavily činnosti v oblasti prosazování tím, že pomohou příslušným orgánům zaměřit zdroje tam, kde jsou nejvíce zapotřebí, a snížit náklady společností na dodržování předpisů. Prostřednictvím systému referenčního srovnávání Komise posoudí riziko, že země nebo jejich části produkují příslušné komodity a produkty, které nesplňují požadavek „nezpůsobující odlesňování“. Systém referenčního srovnávání přiřadí každé zemi nebo jejím částem jednu ze tří možných úrovní rizika: nízké, standardní a vysoké riziko. Při vstupu nařízení v platnost bude všem zemím přiřazena standardní úroveň rizika. Hodnocení bude založeno na kritériích vymezených v odstavci 2. Odstavec 3 stanoví postup, který má Komise dodržet před změnou stávající kategorie rizika pro zemi nebo její části. Postup bude zahrnovat výzvu zemi, aby v přiměřené době odpověděla a poskytla informace, které považuje za užitečné, včetně opatření přijatých danou zemí k nápravě situace. Komise kategorizaci rizik země zveřejní přijetím prováděcích aktů Komise a v případě potřeby bude seznam aktualizovat, pokud si to vyžádají nové vědecké důkazy. Povinnosti hospodářských subjektů a příslušných orgánů členských států se liší podle úrovně rizika země nebo částí země produkce, přičemž pro hospodářské subjekty zajišťující dodávky ze zemí s nízkým rizikem nebo jejich částí se použijí zjednodušené povinnosti náležité péče (článek 12) a pro příslušné orgány provádějící kontroly příslušných komodit a produktů vyprodukovaných ve vysoce rizikových zemích nebo jejich částech je stanovena zvýšená kontrola (článek 20). ·Článek 29: Opodstatněné obavy fyzických nebo právnických osob Podle článků 15 a 16 může příslušný orgán provádět kontroly hospodářských subjektů a obchodníků, pokud má k dispozici příslušné informace, a to i na základě opodstatněných obav vyjádřených třetími stranami. Podle čl. 2 odst. 21 se „opodstatněnou obavou“ rozumí „řádně podložené tvrzení vycházející z objektivních a ověřitelných údajů o nedodržování tohoto nařízení, které může vyžadovat intervenci příslušných orgánů“. Opodstatněné obavy se mohou týkat konkrétních zásilek, dodavatelů, hospodářských subjektů, obchodníků nebo jakékoli situace v konkrétních zemích produkce, která vytváří rizika spojená s uvedením příslušné komodity nebo příslušného produktu na trh a která v důsledku toho může vyžadovat zásah příslušných orgánů. Opodstatněné obavy byly rovněž součástí systému zavedeného nařízením EUTR (čl. 10 odst. 2). Článek 29 z těchto zkušeností vychází a objasňuje povinnosti příslušného orgánu posoudit opodstatněné obavy a přijmout nezbytná operativní opatření nezbytná k tomu, aby byla zjištěna porušení předpisů a předešlo se dalšímu uvádění na vnitřní trh a oběhu na vnitřním trhu. Opodstatněné obavy se týkají také hospodářských subjektů a obchodníků. V čl. 4 odst. 6 tohoto nařízení je stanovena povinnost hospodářského subjektu, který byl na základě opodstatněných obav upozorněn na nesoulad příslušné komodity nebo příslušného produktu, neprodleně informovat příslušný orgán země, v níž byl produkt uveden na trh nebo z níž byl vyvezen. Tatáž povinnost platí pro obchodníky bez ohledu na jejich velikost (čl. 6 odst. 4 a 5). Ustanovení čl. 10 odst. 2 písm. i) rovněž vyžaduje, aby se existence opodstatněných obav zohledňovala jako kritérium při posouzení rizik. ·Článek 31: Informační systém „Register“ Článek 31 požaduje, aby Komise zřídila informační systém, jehož prostřednictvím musí být prohlášení o náležité péči podle čl. 4 odst. 2 zpřístupněna příslušným orgánům. Odstavec 2 stanoví minimální požadované funkce systému, mimo jiné včetně jeho propojení s celními orgány prostřednictvím jednotného portálu Evropské unie pro oblast celnictví. Odstavec 3 pověřuje Komisi úkolem stanovit prováděcím aktem pravidla pro fungování systému.

Odstavce 4 a 5 se týkají přístupu do informačního systému. Jelikož se jedná o ústřední databázi pro účely provádění nařízení, musí k ní mít hospodářské subjekty a obchodníci, jakož i příslušné orgány přístup, jehož podrobnosti budou záviset na jejich povinnostech. K údajům bude mít anonymizovaný přístup i veřejnost. ·Článek 32: Přezkum Článek 32 stanoví pravidla pro revizi nařízení. Odstavec 1 stanoví první postup přezkumu, který proběhne nejpozději dva roky po vstupu nařízení v platnost a jehož výsledkem bude zpráva a případné legislativní návrhy na změnu nařízení. Tento první přezkum se zaměří na potřebu a proveditelnost rozšíření oblasti působnosti nařízení na další ekosystémy mimo lesy a další komodity. Obecný přezkum předpokládaný v odstavci 2 se uskuteční pět let po datu uvedeném v čl. 32 odst. 2, tj. dvanáct měsíců od data vstupu v platnost. Toto ustanovení rovněž předjímá obsah prvního obecného přezkumu, který bude zahrnovat posouzení příležitosti zavést další nástroje pro usnadnění obchodu a dopadu prvních let uplatňování tohoto nařízení na zemědělce. A konečně odstavec 3 se zaměřuje na přezkum příslušných produktů uvedených v příloze 1. Tento přezkum se uskuteční dva roky od vstupu nařízení v platnost a poté v pravidelných intervalech, což umožní progresivní pojetí zahrnuté skupiny produktů. Změna seznamu produktů uvedených v příloze 1 bude provedena prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci (odstavec 4). ·Článek 36: Vstup v platnost a datum použitelnosti Toto nařízení se použije ode dne svého vstupu v platnost. Odstavec 2 však stanoví, že články 3 až 12, 14 až 22, 24, 29 a 30 se použijí za dvanáct měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Odstavec 3 však stanoví, že uvedené články se použijí 24 měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost pro hospodářské subjekty, které jsou mikropodniky zřízenými do 31. prosince 2020, s výjimkou produktů uvedených v příloze nařízení č. 995/2010 (nařízení EUTR). Tyto odklady použití vytvářejí přechodné období, ve kterém se nebudou uplatňovat povinnosti hospodářských subjektů a obchodníků ani povinnosti příslušných orgánů provádět kontroly. Toto přechodné období, které je pro mikropodniky delší, poskytne hospodářským subjektům a obchodníkům dostatek času, aby se přizpůsobili svým povinnostem vyplývajícím z nařízení. 2021/0366 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o dodávání na trh Unie a vývozu z Unie určitých komodit a produktů spojených s odlesňováním a znehodnocováním lesů a o zrušení nařízení (EU) č. 995/2010 (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 192 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru, s ohledem na stanovisko Výboru regionů, v souladu s řádným legislativním postupem,

vzhledem k těmto důvodům: (1)Lesy zajišťují širokou škálu ekologických, hospodářských a sociálních přínosů, včetně dřevařských a jiných výrobků a ekologických služeb, a mají pro lidstvo zásadní význam, neboť se v nich nachází většina suchozemské biologické rozmanitosti Země. Udržují funkce ekosystému, pomáhají chránit klimatický systém, zajišťují čistý vzduch a hrají zásadní roli při čištění vod a půd, jakož i při zadržování vody. Lesy navíc poskytují obživu a příjmy asi jedné třetině světové populace a jejich ničení má vážné důsledky pro živobytí nejzranitelnějších lidí, včetně původních obyvatel a místních komunit, které jsou na lesních ekosystémech silně závislé. Kromě toho odlesňování a znehodnocování lesů redukují naprosto nezbytná úložiště uhlíku a zvyšují pravděpodobnost šíření nových chorob ze zvířat na lidi. (2)K odlesňování a znehodnocování lesů dochází alarmujícím tempem. Organizace OSN pro výživu a zemědělství odhaduje, že v letech 1990 až 2020 na celém světě ubylo 420 milionů hektarů lesa – což znamená přibližně 10 % lesů zbývajících na světě a plochu větší než Evropská unie. Odlesňování a znehodnocování lesů jsou pak důležitými faktory globálního oteplování a úbytku biologické rozmanitosti – dvou nejdůležitějších ekologických problémů naší doby. Přesto svět nadále každoročně přichází o 10 milionů hektarů lesa. (3)Odlesňování a znehodnocování lesů přispívá ke globální klimatické krizi mnoha způsoby. A co je nejdůležitější, zvyšuje emise skleníkových plynů prostřednictvím souvisejících lesních požárů, trvale odstraňuje kapacity pro ukládání uhlíku, snižuje odolnost dotčené oblasti vůči změně klimatu a podstatně omezuje její biologickou rozmanitost. Odlesňování je odpovědné za 11 % emisí skleníkových plynů. (4)Klimatická krize celosvětově vyvolává úbytek biologické rozmanitosti, úbytek biologické rozmanitosti prohlubuje změnu klimatu a tyto jevy jsou neoddělitelně spojeny, jak potvrdily nedávné studie. Biologická rozmanitost pomáhá zmírňovat změnu klimatu. Hmyz, ptáci a savci působí jako opylovači, roznášejí semena a mohou přímo nebo nepřímo napomáhat efektivnějšímu ukládání uhlíku. Lesy také zajišťují nepřetržité doplňování vodních zdrojů a předcházení obdobím sucha a jejich škodlivým dopadům na místní komunity, včetně původních obyvatel. Drastické omezení odlesňování a znehodnocování lesů a systematická obnova lesů a ostatních ekosystémů představuje jedinou a největší příležitost ke zmírnění změny klimatu na základě přírodních zdrojů. (5)Biologická rozmanitost je nezbytná pro odolnost ekosystémů a jejich služby na místní i globální úrovni. Více než polovina celosvětového hrubého domácího produktu závisí na přírodě a službách, které příroda poskytuje. Každé ze tří zásadních hospodářských odvětví (stavebnictví, zemědělství, výroba potravin a nápojů) je vysoce závislé na přírodě. Úbytek biologické rozmanitosti ohrožuje udržitelné vodní cykly a naše potravinové systémy, což znamená riziko pro naše potravinové zabezpečení a výživu. Více než 75 % druhů potravinářských plodin je závislých na opylování živočichy. Několik průmyslových odvětví se také opírá o genetickou rozmanitost a ekosystémové služby jakožto kritické vstupy pro výrobu, zejména léčivých přípravků. (6)Změna klimatu, úbytek biologické rozmanitosti a odlesňování jsou celosvětově nanejvýš závažné problémy, které ovlivňují přežití lidstva a trvalé podmínky života na Zemi. Urychlení změny klimatu, úbytku biologické rozmanitosti a znehodnocování životního prostředí spolu s hmatatelnými příklady jejich ničivých dopadů na přírodu, životní podmínky člověka a místní ekonomiky vedly k uznání zelené transformace jako určujícího cíle naší doby a záležitosti mezigenerační rovnosti. (7)Spotřeba v Unii je významnou hybnou silou odlesňování a znehodnocování lesů v celosvětovém měřítku. Posouzení dopadu iniciativy odhadovalo, že bez vhodného regulačního zásahu se unijní spotřeba a produkce šesti komodit zahrnutých do oblasti působnosti (dřevo, skot, sója, palmový olej, kakao a káva) do roku 2030 ročně zvýší na přibližně 248 000 hektarů plochy zasažených odlesňováním. (8)Pokud jde o stav lesů v EU, zpráva State of Europe’s Forests 2020 (Stav evropských lesů 2020) uvádí, že mezi lety 1990 a 2020 rozloha lesů v Evropě vzrostla o 9 %, objem uhlíku uloženého v biomase se zvýšil o 50 % a dodávky dřeva vzrostly o 40 %. Podle zprávy Evropské agentury pro životní prostředí o stavu životního prostředí za rok 2020 je však méně než 5 % evropských lesních oblastí považováno za nenarušené nebo původní. (9)V roce 2019 přijala Komise několik iniciativ k řešení globálních ekologických krizí, včetně konkrétních opatření týkajících se odlesňování. Ve svém sdělení „Posílení opatření EU na ochranu a obnovu světových lesů“ Komise určila jako prioritu snížení dopadu spotřeby v Unii na půdu a podporu spotřeby produktů v Unii z dodavatelských řetězců nezpůsobujících odlesňování. Ve svém sdělení „Zelená dohoda pro Evropu“ ze dne 11. prosince 2019 Komise vytyčila novou strategii růstu, jejímž cílem je transformovat Unii ve spravedlivou a prosperující společnost s moderní a konkurenceschopnou ekonomikou efektivně využívající zdroje, která v roce 2050 nebude produkovat žádné emise skleníkových plynů, ve které bude hospodářský růst oddělen od využívání zdrojů a nebude opomenut žádný člověk ani žádné místo. Jejím cílem je chránit, zachovávat a posilovat přírodní kapitál Unie a chránit zdraví a blahobyt občanů a budoucích generací před environmentálními riziky a dopady. Zelená dohoda pro Evropu má také občanům a budoucím generacím zajistit mimo jiné čistý vzduch, čistou vodu, zdravou půdu a biologickou rozmanitost. Za tímto účelem strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030, strategie „Od zemědělce ke spotřebiteli“, strategie EU v oblasti lesnictví, unijní akční plán nulového znečištění a další příslušné strategie vypracované v rámci Zelené dohody pro Evropu dále upozorňují na význam opatření pro ochranu a odolnost lesů. Zejména strategie EU pro biologickou rozmanitost si klade za cíl chránit přírodu a zvrátit degradaci ekosystémů. A konečně strategie EU pro biohospodářství posiluje ochranu životního prostředí a ekosystémů a zároveň řeší rostoucí poptávku po potravinách, krmivech, energii, materiálech a produktech hledáním nových metod výroby a spotřeby. (10)Členské státy opakovaně vyjádřily své obavy týkající se přetrvávajícího odlesňování. Zdůraznily, že vzhledem k tomu, že současné politiky a opatření na celosvětové úrovni v oblasti ochrany, obnovy a udržitelného hospodaření v lesích nepostačují k zastavení odlesňování a znehodnocování lesů, je zapotřebí posílené opatření Unie, které účinněji přispěje k dosažení cílů v oblasti udržitelného rozvoje v rámci Agendy 2030 pro udržitelný rozvoj, kterou přijaly všechny členské státy Organizace spojených národů v roce 2015. Rada konkrétně podpořila oznámení Komise uvedené ve sdělení „Posílení opatření EU na ochranu a obnovu světových lesů“, že Komise posoudí další regulační a neregulační opatření a předloží příslušné návrhy. (11)Evropský parlament zdůraznil, že pokračující ničení světových lesů je do značné míry spojeno s rozšiřováním zemědělské produkce – zejména s přeměnou lesů na zemědělskou půdu určenou k produkci řady vysoce žádaných produktů a komodit. Dne 22. října 2020 Evropský parlament přijal usnesení v souladu s článkem 225 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), v němž Komisi požádal, aby na základě čl. 192 odst. 1 SFEU předložila návrh „právního rámce EU pro zastavení a odvrácení globálního odlesňování na úrovni EU“. (12)Boj proti odlesňování a znehodnocování lesů tvoří důležitou součást balíčku opatření nutných ke snížení emisí skleníkových plynů a ke splnění závazku Unie v rámci Zelené dohody pro Evropu, jakož i Pařížské dohody o změně klimatu z roku 2015 a právně závazného závazku podle právního rámce EU pro klima dosáhnout do roku 2050 klimatické neutrality a do roku 2030 snížit emise skleníkových plynů alespoň o 55 % v porovnání s rokem 1990. (13)Rozšiřování zemědělství způsobuje téměř 90 % celosvětového odlesňování, přičemž více než polovina úbytku lesů je způsobena přeměnou lesa na ornou půdu, zatímco na pastvu dobytka připadá téměř 40 % úbytku lesů. (14)V letech 1990 až 2008 Unie dovezla a spotřebovala jednu třetinu celosvětově obchodovaných zemědělských produktů spojených s odlesňováním. V uvedeném období na spotřebu v Unii připadalo 10 % celosvětového odlesňování spojeného s výrobou zboží nebo služeb. Přestože relativní podíl spotřeby EU klesá, spotřeba EU je neúměrně velkým činitelem odlesňování. Unie by proto měla přijmout opatření k minimalizaci celosvětového odlesňování a znehodnocování lesů vyvolaného spotřebou určitých komodit a produktů, a tím usilovat o snížení svého příspěvku k emisím skleníkových plynů a celosvětovému úbytku biologické rozmanitosti, jakož i podpořit udržitelné modely produkce a spotřeby v Unii a na celém světě. Aby měla co největší dopad, měla by se politika Unie zaměřit na ovlivňování celosvětového trhu, nikoli pouze na dodavatelské řetězce Unie. V tomto ohledu jsou zásadní partnerství a účinná mezinárodní spolupráce s producentskými a spotřebitelskými zeměmi. (15)Zastavení odlesňování a znehodnocování lesů je nezbytnou součástí cílů v oblasti udržitelného rozvoje. Toto nařízení by mělo přispět zejména ke splnění cílů týkajících se života na souši (cíl 15), klimatických opatření (cíl 13), odpovědné spotřeby a výroby (cíl 12), vymýcení hladu (cíl 2) a zdraví a kvality života (cíl 3). Příslušný dílčí cíl 15.2, kterým je zastavit odlesňování do roku 2020, není splněn, což zdůrazňuje naléhavost ambiciózních a účinných opatření. (16)Toto nařízení by také mělo reagovat na Newyorskou deklaraci o lesích, právně nezávaznou politickou deklaraci, která podporuje celosvětový harmonogram pro snížení přirozeného úbytku lesů na polovinu do roku 2020 a usiluje o jeho ukončení do roku 2030. Deklaraci podpořily desítky vlád, mnoho největších světových společností a vlivné organizace občanské společnosti a původních obyvatel. Vyzvala také soukromý sektor, aby nejpozději do roku 2020 splnil cíl odstranit odlesňování z produkce zemědělských komodit, jako je palmový olej, sója, papír a výrobky z hovězího masa, kterého se nepodařilo dosáhnout. Nařízení by navíc mělo přispět ke strategickému plánu OSN pro lesy na období 2017–2030, jehož globálním cílem č. 1 v oblasti lesů je zvrátit celosvětový úbytek lesních porostů prostřednictvím udržitelného obhospodařování lesů, včetně ochrany, obnovy, zalesňování a opětovného zalesňování, a intenzivněji se snažit předcházet znehodnocování lesů a posílit přínos lesů v oblasti změny klimatu. (17)Toto nařízení by také mělo reagovat na deklaraci světových lídrů o lesích a využívání půdy z Glasgowa z roku 2021, která uznává, že „ke splnění našich cílů v oblasti využívání půdy, klimatu, biologické rozmanitosti a udržitelného rozvoje na globální i vnitrostátní úrovni budou zapotřebí další transformační opatření v propojených oblastech udržitelné výroby a spotřeby; rozvoje infrastruktury; obchodu, financí a investic a podpory pro drobné zemědělce, původní obyvatelstvo a místní komunity“. Signatáři v této deklaraci rovněž zdůraznili, že zesílí své společné úsilí o usnadnění politik v oblasti obchodu a rozvoje na mezinárodní i domácí úrovni, které podpoří udržitelný rozvoj a udržitelnou produkci a spotřebu komodit, přinesou zemím vzájemný prospěch a nepovedou k odlesňování a znehodnocování půdy. (18)Jako člen Světové obchodní organizace (dále jen „WTO“) se Unie zavázala prosazovat celosvětový, na pravidlech založený, otevřený, transparentní, předvídatelný, inkluzivní, nediskriminační a spravedlivý mnohostranný obchodní systém v rámci WTO, jakož i otevřenou, udržitelnou a sebevědomou obchodní politiku. Oblast působnosti tohoto nařízení proto bude zahrnovat komodity a produkty produkované v Unii i komodity a produkty dovážené do Unie. (19)Toto nařízení také navazuje na sdělení Komise „Otevřená, udržitelná a sebevědomá obchodní politika“, které uvedlo, že v souvislosti s novými vnitřními a vnějšími výzvami, a zejména s novým, udržitelnějším modelem růstu, jak jej definuje Zelená dohoda pro Evropu a evropská digitální strategie, potřebuje EU novou strategii obchodní politiky, která bude podporovat dosažení jejích cílů v oblasti vnitřní a vnější politiky a prosazovat větší udržitelnost v souladu se svým závazkem plně provádět cíle OSN v oblasti udržitelného rozvoje. Obchodní politika musí zcela plnit svoji úlohu při oživení po pandemii COVID-19 a při zelené a digitální transformaci ekonomiky a vstříc budování odolnější Evropy ve světě.

(20)Toto nařízení by mělo doplnit ostatní opatření navržená ve sdělení Komise „Posílení opatření EU na ochranu a obnovu světových lesů“, a to zejména: 1) spolupracovat s producentskými zeměmi a podpořit je při řešení základních příčin odlesňování, jako je nedostatečná správa, neúčinné vymáhání práva a korupce, a 2) posílit mezinárodní spolupráci s hlavními spotřebitelskými zeměmi s cílem podpořit přijímání obdobných opatření, aby v těchto zemích nebyly uváděny na trh produkty pocházející z dodavatelských řetězců spojených s odlesňováním nebo znehodnocováním lesů. (21)Komise by měla nadále spolupracovat s producentskými zeměmi a obecněji s mezinárodními organizacemi a orgány a měla by posilovat svou podporu a pobídky, pokud jde o ochranu lesů a přechod k produkci nezpůsobující odlesňování, uznání úlohy původních obyvatel, zlepšení správy a držby půdy, posílení vymáhání práva a prosazování udržitelného obhospodařování lesů, zemědělství odolné vůči změně klimatu, udržitelnou intenzifikaci a diverzifikaci, agroekologii a agrolesnictví. Při těchto činnostech by měla uznat roli původních obyvatel při ochraně lesů. Unie a členské státy by měly na základě zkušeností a poznatků získaných v rámci již existujících iniciativ spolupracovat s producentskými zeměmi, které o to požádají, s cílem využívat multifunkčnost lesa a podporovat tyto země při přechodu k udržitelnému obhospodařování lesů, řešit globální výzvy a zároveň uspokojovat místní potřeby a věnovat pozornost problémům, kterým čelí drobní zemědělci, a to v souladu se sdělením o posílení opatření EU na ochranu a obnovu světových lesů. Partnerský přístup by měl producentským zemím pomoci při ochraně, obnově a udržitelném využívání lesů, a tím přispět k cíli tohoto nařízení, kterým je omezit odlesňování a znehodnocování lesů. (22)Dalším důležitým opatřením oznámeným ve sdělení je zřízení střediska EU pro sledování odlesňování, znehodnocování lesů, změn světového lesního porostu a s nimi spojených faktorů (dále jen „středisko EU pro sledování“), jehož činnost Komise zahájila za účelem lepšího sledování změn světového lesního porostu a souvisejících faktorů. Kromě toho středisko EU pro sledování na základě již existujících monitorovacích nástrojů, včetně produktů programu Copernicus, usnadní veřejným subjektům, spotřebitelům a podnikům přístup k informacím o dodavatelských řetězcích a poskytne snadno srozumitelné údaje a informace spojující odlesňování, znehodnocování lesů a změny světového lesního porostu s poptávkou/obchodem EU s komoditami a produkty. Středisko EU pro sledování tak bude přímo podporovat provádění tohoto nařízení poskytováním vědeckých důkazů o celosvětovém odlesňování a znehodnocování lesů a souvisejícím obchodu. Bude úzce spolupracovat s příslušnými mezinárodními organizacemi, výzkumnými ústavy a třetími zeměmi. (23)Stávající legislativní rámec EU se zaměřuje na řešení nezákonné těžby dřeva a souvisejícího obchodu a nezabývá se přímo odlesňováním. Tento rámec tvoří nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 995/2010, kterým se stanoví povinnosti hospodářských subjektů uvádějících na trh dřevo a dřevařské výrobky, a nařízení Rady (ES) č. 2173/2005 o zavedení režimu licencí FLEGT pro dovoz dřeva do Evropského společenství. Obě nařízení byla zhodnocena v rámci kontroly účelnosti, která zjistila, že ačkoli tyto právní předpisy měly pozitivní dopad na správu lesů, cílů obou nařízení, jmenovitě omezit nezákonnou těžbu dřeva a související obchod a snížit spotřebu nezákonně vytěženého dřeva v EU, nebylo dosaženo, a bylo konstatováno, že zaměřit se pouze na zákonnost těženého dřeva ke splnění stanovených cílů nestačí. (24)Dostupné zprávy potvrzují, že značná část probíhajícího odlesňování je podle zákonů producentské země zákonná. Nedávná zpráva odhaduje, že v letech 2013 až 2019 bylo přibližně 30 % odlesňování za účelem komerčního zemědělství v tropických zemích v souladu se zákonem. Údaje, které jsou k dispozici, se zpravidla zaměřují na země se slabou správou věcí veřejných – celosvětový podíl nezákonného odlesňování by mohl být nižší, existují však jasné údaje, které naznačují, že nezahrnout do opatření odlesňování, které je v zemi produkce zákonné, narušuje účinnost opatření politiky. (25)Posouzení dopadu možných opatření politiky týkajících se řešení odlesňování a znehodnocování lesů vyvolaného Unií, závěry Rady a usnesení Evropského parlamentu z roku 2020 jasně konstatují potřebu stanovit odlesňování a znehodnocování lesů jakožto určující kritéria budoucích opatření Unie. Nový právní rámec Unie by se proto měl zaměřit na zákonnost i na otázku toho, zda produkce příslušných komodit a produktů nezpůsobuje odlesňování. (26)Definice výrazu „nezpůsobující odlesňování“ by měla být dostatečně široká, aby zahrnovala odlesňování i znehodnocování lesů, měla by poskytovat právní jasnost a měla by být měřitelná na základě kvantitativních, objektivních a mezinárodně uznávaných údajů. (27)Nařízení by se mělo vztahovat na ty komodity, jejichž spotřeba v Unii je nejdůležitější z hlediska faktorů globálního odlesňování a znehodnocování lesů a u nichž by intervence formou politiky Unie mohla zajistit nejvyšší přínosy na jednotku hodnoty obchodu. V rámci studie na podporu posouzení dopadů byl proveden rozsáhlý přezkum vědecké literatury, jmenovitě primárních zdrojů, které odhadují dopad spotřeby EU na celosvětové odlesňování a spojují tuto stopu s konkrétními komoditami, jenž byl podroben křížové kontrole prostřednictvím rozsáhlých konzultací se zúčastněnými stranami. Tento proces přinesl první seznam osmi komodit. Dřevo bylo do oblasti působnosti zahrnuto přímo, neboť se na ně již vztahovalo nařízení o dřevu. Seznam komodit byl poté dále zúžen pomocí analýzy efektivnosti v posouzení dopadů. Tato analýza efektivnosti srovnávala hektary odlesňování spojeného se spotřebou EU na základě odhadu v nedávné výzkumné zprávě pro každou z komodit s průměrnou hodnotou dovozu dané komodity do EU. Podle výzkumné zprávy použité pro analýzu efektivnosti představuje z celkového počtu osmi komodit analyzovaných ve výzkumné zprávě největší podíl na odlesňování vyvolaném EU šest komodit: palmový olej (33,95 %), sója (32,83 %), dřevo (8,62 %), kakao (7,54 %), káva (7,01 %) a hovězí maso (5,01 %). (28)S ohledem na to, že je třeba podpořit využívání recyklovaných příslušných komodit a produktů a že zahrnutím těchto komodit a produktů do oblasti působnosti tohoto nařízení by došlo k neúměrnému zatížení hospodářských subjektů, měly by být recyklované komodity a produkty, které již dokončily svůj cyklus použitelnosti a byly by jinak odstraněny jako odpad, vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení. (29)Toto nařízení by mělo stanovit povinnosti týkající se příslušných komodit a produktů, aby bylo možné účinně bojovat proti odlesňování a znehodnocování lesů a podporovat dodavatelské řetězce nezpůsobující odlesňování. (30)Mnoho mezinárodních organizací a subjektů (např. Organizace OSN pro výživu a zemědělství, Mezivládní panel pro změnu klimatu, Program OSN pro životní prostředí, Pařížská dohoda, Mezinárodní unie pro ochranu přírody, Úmluva o biologické rozmanitosti) se ve své práci věnovalo oblasti odlesňování a znehodnocování lesů a definice v tomto nařízení z této práce vycházejí. (31)Mělo by být stanoveno rozhodné datum, které poskytne základ pro hodnocení toho, zda byla dotčená půda vystavena odlesňování nebo znehodnocování lesů, což znamená, že žádné komodity a produkty spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení by nesměly vstoupit na trh Unie nebo být vyvezeny, pokud byly vyprodukovány na půdě, kde po tomto datu došlo k odlesňování nebo znehodnocování lesů. Datum by mělo umožňovat náležité ověřování a monitorování v souladu se stávajícími mezinárodními závazky, jako jsou cíle v oblasti udržitelného rozvoje a newyorská deklarace o lesích, což by minimalizovalo náhlé narušení dodavatelských řetězců a zároveň by se odstranily veškeré pobídky k urychlení činností vedoucích k odlesňování a znehodnocování lesů s ohledem na den vstupu tohoto nařízení v platnost. (32)Aby se posílil příspěvek Unie k zastavení odlesňování a znehodnocování lesů a aby se zajistilo, že komodity a produkty z dodavatelských řetězců souvisejících s odlesňováním a znehodnocováním lesů nebudou uváděny na trh Unie, neměly by být příslušné komodity a produkty uváděny nebo dodávány na trh Unie ani vyváženy z trhu Unie, pokud způsobují odlesňování a nejsou vyrobeny v souladu s příslušnými právními předpisy země produkce. K potvrzení toho, že uvedená podmínka je splněna, by mělo být ke komoditám a produktům vždy připojeno prohlášení o náležité péči. (33)Na základě systémového přístupu by hospodářské subjekty měly přijmout vhodná opatření, aby se ujistily, že příslušné komodity a produkty, které hodlají uvést na trh Unie, splňují požadavky tohoto nařízení týkající se požadavků na původ nezpůsobující odlesňování a zákonnost. Za tímto účelem by hospodářské subjekty měly stanovit a zavést postupy náležité péče. Postup náležité péče vyžadovaný tímto nařízením by měl zahrnovat tři prvky: požadavky na informace, posouzení rizik a opatření ke zmírnění rizik. Postupy náležité péče by měly být navrženy tak, aby poskytovaly přístup k informacím o zdrojích a dodavatelích komodit a produktů uváděných na trh Unie, včetně informací, které prokazují, že nedošlo k odlesňování a znehodnocování lesů a jsou splněny požadavky na zákonnost, mimo jiné na základě identifikace země a oblasti produkce včetně souřadnic pro geografickou lokalizaci příslušných pozemků. Tyto souřadnice pro geografickou lokalizaci, které vycházejí z určení času, polohy a/nebo pozorování Země, by mohly využívat družicová data a služby poskytované v rámci kosmického programu Unie (EGNOS/Galileo a Copernicus). Na základě těchto informací by hospodářské subjekty měly provádět posouzení rizik. Pokud je zjištěno riziko, měly by hospodářské subjekty toto riziko zmírnit, aby dosáhly žádného nebo jen zanedbatelného rizika. Teprve poté, co dokončí požadované kroky postupu náležité péče a dojde k závěru, že neexistuje žádné nebo jen zanedbatelné riziko, že příslušná komodita nebo příslušný produkt není v souladu s tímto nařízením, by mělo být hospodářskému subjektu povoleno uvést příslušnou komoditu nebo příslušný produkt na trh Unie nebo ji/jej vyvézt. (34)Hospodářské subjekty by měly formálně převzít odpovědnost za soulad příslušných komodit nebo produktů, které hodlají uvést na trh Unie nebo vyvézt, s právními předpisy tak, že zpřístupní prohlášení o náležité péči. Toto nařízení by mělo stanovit vzor takových prohlášení. Předpokládá se, že se tím usnadní prosazování tohoto nařízení prostřednictvím příslušných orgánů a soudů a rovněž se zvýší jeho dodržování ze strany hospodářských subjektů. (35)Aby bylo možné uznat osvědčené postupy, mohly by být v postupu posouzení rizik použity certifikace nebo jiné systémy ověřené třetí stranou, neměly by však nahrazovat odpovědnost hospodářského subjektu, pokud jde o náležitou péči. (36)Obchodníci by měli nést odpovědnost za shromažďování a uchovávání informací zajišťujících transparentnost dodavatelského řetězce příslušných komodit a produktů, které dodávají na trh. Velcí obchodníci, kteří nejsou malými a středními podniky, mají významný vliv na dodavatelské řetězce a hrají důležitou roli při zajišťování toho, aby tyto řetězce nebyly spojeny s odlesňováním, a proto by měli mít stejné povinnosti jako hospodářské subjekty. (37)Aby se podpořila transparentnost a usnadnilo vymáhání, měly by hospodářské subjekty, které nejsou malými a středními podniky, každoročně veřejně podávat zprávy o svém systému náležité péče, včetně kroků přijatých k plnění jejich povinností. (38)Ostatní legislativní nástroje EU, které stanoví požadavky na náležitou péči v hodnotovém řetězci, pokud jde o nepříznivé dopady na lidská práva nebo životní prostředí, by se měly použít, pokud v tomto nařízení nejsou obsažena zvláštní ustanovení se stejným cílem, povahou a účinkem, která mohou být upravena podle budoucích legislativních změn. Existence tohoto nařízení by neměla vylučovat použití jiných legislativních nástrojů EU, které stanoví požadavky na náležitou péči v hodnotovém řetězci. Pokud takové jiné právní nástroje EU obsahují konkrétnější ustanovení nebo doplňují ustanovení tohoto nařízení o další požadavky, měla by se tato ustanovení použít ve spojení s ustanoveními tohoto nařízení. Kromě toho, pokud toto nařízení obsahuje konkrétnější ustanovení, neměla by být tato ustanovení vykládána způsobem, který narušuje účinné uplatňování ostatních legislativních nástrojů EU týkajících se náležité péče nebo dosažení jejich obecného cíle. (39)Hospodářské subjekty spadající do oblasti působnosti jiných legislativních nástrojů EU, které stanoví požadavky na náležitou péči v hodnotovém řetězci s ohledem na nepříznivé dopady na lidská práva nebo životní prostředí, by měly mít možnost splnit oznamovací povinnosti podle tohoto nařízení tím, že požadované informace zahrnou při podávání zpráv podle jiného legislativního nástroje EU.

(40)Odpovědnost za vymáhání tohoto nařízení by měla spočívat na členských státech a jejich příslušné orgány by měly být povinny zajistit, aby se toto nařízení plně dodržovalo. Jednotného vymáhání tohoto nařízení, pokud jde o příslušné komodity a produkty, které vstupují na trh Unie nebo jej opouštějí, lze dosáhnout pouze prostřednictvím systematické výměny informací a spolupráce mezi příslušnými orgány, celními orgány a Komisí. (41)Účinné a efektivní provádění a vymáhání tohoto nařízení má zásadní význam pro dosažení jeho cílů. Za tímto účelem by Komise měla zřídit a spravovat informační systém na podporu hospodářských subjektů a příslušných orgánů, pokud jde o předkládání nezbytných údajů o příslušných komoditách a produktech uváděných na trh a přístup k těmto údajům. Hospodářské subjekty by měly do informačního systému odesílat prohlášení o náležité péči. Informační systém by měl být přístupný příslušným orgánům a celním orgánům, aby se usnadnilo plnění jejich povinností podle tohoto nařízení. Informační systém by měl být přístupný i širší veřejnosti, přičemž anonymizované údaje by měly být poskytovány v otevřeném a strojově čitelném formátu v souladu s unijní politikou otevřených dat. (42)U příslušných komodit, které vstupují na trh Unie nebo jej opouštějí, jsou příslušné orgány pověřeny ověřováním souladu příslušných komodit a produktů s povinnostmi podle tohoto nařízení, zatímco úlohou celních orgánů je zajistit, aby odkaz na prohlášení o náležité péči byl případně uveden v celním prohlášení, a kromě toho od okamžiku, kdy bude zavedeno elektronické rozhraní pro výměnu informací mezi celními orgány a příslušnými orgány, po úvodní analýze rizik provedené příslušnými orgány kontrolovat status prohlášení o náležité péči v informačním systému a přijmout příslušné kroky (tj. pozastavit nebo odmítnout komoditu nebo produkt, pokud o to budou požádány prostřednictvím statusu v informačním systému). Tato zvláštní organizace kontrol vylučuje použití kapitoly VII nařízení (EU) 2019/1020, pokud jde o uplatňování a prosazování tohoto nařízení. (43)Členské státy by měly zajistit, že budou vždy k dispozici dostatečné finanční zdroje, aby příslušné orgány měly náležité personální zajištění a vybavení. Účinné kontroly jsou náročné na zdroje, a je proto nezbytné poskytovat stabilní zdroje na úrovni, která v kterémkoli daném okamžiku odpovídá potřebám vymáhání práva. Členské státy by měly mít možnost doplnit veřejné financování vymáháním nákladů vznikajících při výkonu kontrol ve vztahu k příslušným komoditám a produktům, u nichž bylo zjištěno, že nejsou v souladu s předpisy, od příslušných hospodářských subjektů. (44)Tímto nařízením nejsou dotčeny ostatní právní předpisy Unie týkající se zboží a produktů, které vstupují na trh Unie nebo jej opouštějí, zejména ustanovení celního kodexu Unie, pokud jde o pravomoci celních orgánů a celní kontroly. Dovozcům je třeba připomenout, že články 220, 254, 256, 257 a 258 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 stanoví, že produkty vstupující na trh Unie, které vyžadují další zpracování, musí být propuštěny do použitelného celního režimu, který takové zpracování umožní. Propuštění produktů do volného oběhu nebo vývoz by obecně neměly být považovány za doklad o souladu s právem Unie, jelikož nemusí nezbytně zahrnovat úplnou kontrolu souladu s předpisy. (45)Za účelem optimalizace kontrolního procesu u příslušných komodit a produktů, které vstupují na trh Unie nebo jej opouštějí, a pro snížení zátěže spojené s tímto procesem je nutné zřídit elektronická rozhraní, která umožní automatický přenos dat mezi celními systémy a informačním systémem příslušných orgánů. Přirozeným kandidátem na podporu takovýchto přenosů dat je jednotný portál Evropské unie pro oblast celnictví. Rozhraní by měla být vysoce automatizovaná a snadno použitelná a měla by být omezena další zátěž pro celní orgány. Kromě toho je s ohledem na omezené rozdíly mezi údaji, které mají být uvedeny v celním prohlášení a v prohlášení o náležité péči, vhodné navrhnout rovněž přístup na základě přímého vztahu mezi podniky a veřejnou správou, kdy obchodníci a hospodářské subjekty zpřístupní prohlášení o náležité péči pro příslušnou komoditu nebo příslušný produkt prostřednictvím vnitrostátního jednotného portálu pro oblast cel