Politická zjištění: V jedné třetině členských států je více než 50 % všech útvarů povrchových vod v dobrém nebo velmi dobrém ekologickém stavu. V pěti členských státech je však v dobrém ekologickém stavu méně než 20 % všech vodních útvarů. Útvary podzemních vod jsou v dobrém kvantitativním stavu ve 13 členských státech. V deseti členských státech je v dobrém kvantitativním stavu 70–90 % veškerých útvarů podzemních vod a v pěti členských státech je to 20–70 %. Všechny plány povodí první generace mají určité nebo závažné nedostatky, jež se většinou týkají monitorování a metod posuzování a klasifikace stavu vodních útvarů. Všechny členské státy využívají výjimky umožňující prodloužení lhůt. Mnoho jich někdy bez řádného zdůvodnění povoluje nové projekty, jež těmto vodním útvarům brání dosáhnout dobrého stavu. Komise vydala doporučení členským státům, jak uvedené nedostatky řešit a zaplnit příslušné mezery v druhých plánech povodí. Tato doporučení byla zahrnuta do akčních plánů za účelem splnění podmínek pro využití evropských strukturální a investičních fondů (ESI fondy) k investicím do vodní infrastruktury. Pět členských států zatím nepřijalo ani jeden plán povodí druhé generace, přičemž lhůtu na to měly do konce roku 2015, a ve třech členských státech dosud není ukončen proces jejich přijímání . Mezi základní příčiny patří neúčinná kontrolní opatření, nedostatečná koordinace mezi vodohospodářskými orgány na různých regionálních a místních úrovních, absence spolupráce mezi vodohospodářskými orgány a orgány odpovědnými za správu přírody, ale také spolupráce s orgány odpovědnými za jiná odvětví a nedostatečný přístup k údajům. Dalším společným problém v oblasti vod jsou nevhodné politiky cen vody. Provádění směrnice o dusičnanech sice vedlo k určitému zlepšení, ale koncentrace dusičnanů a míra eutrofizace zůstávají nadále vážným problémem téměř ve všech členských státech. Zvláště problematická je eutrofizace Baltského moře, zejména v důsledku intenzivní zemědělské činnosti. Normy pro pitnou vodu plní ve velmi vysoké míře téměř všechny členské státy. Ve třech členských státech se vyskytují problémy pouze s její kvalitou na místní úrovni a v některých oblastech chybí vhodná infrastruktura. Co se týče vod ke koupání, 96 % všech lokalit splňuje minimální požadavky na jakost stanovené směrnicí EU o jakosti vod ke koupání (tzn. že mají „přijatelnou jakost“). Mnoho členských států dosahuje vyššího standardu: v osmi z nich mělo v roce 2015 více než 90 % všech vod ke koupání výbornou jakost. V 11 členských státech je podíl lokalit s výbornou jakostí vod ke koupání vyšší než průměr EU 84,4 %. Šest členských států dosahuje vynikající míry plnění požadavků na odvádění a čištění městských odpadních vod, avšak většina členských států má problémy s jejich úplným prováděním a zatím 13 členských států čelí právním krokům ze strany EU. Aby mohla být vybudována potřebná infrastruktura, a tak byly odstraněny nedostatky v provádění, jsou zapotřebí kvalitní struktury řízení, vhodné plánování a koordinace při zajišťování financování (na tento účel byly dány k dispozici značné finanční prostředky EU). Do konce listopadu 2016 podalo informace o svých plánech pro zvládání povodňových rizik pro rok 2015 pouze 18 členských států, přestože měly být dokončeny již v roce 2015. Všechny členské státy, jež mají mořské vody, se potýkají s nedostatky v provádění rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí, a to již co se týče definice dobrého stavu mořského prostředí. Programy sledování většiny členských států nebudou do roku 2018, nebo dokonce 2020 plně funkční, což by mohlo znamenat, že při příštím posuzování jejich mořských vod, jež má být provedeno v roce 2018, nebude k dispozici dostatek informací. Do března 2016 měly členské státy přijmout programy opatření se základními kroky k dosažení dobrého stavu mořského prostředí. Deset členských států to však dosud neudělalo.