CS Úřední věstník Evropské unie C 18/15

Oznámení podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, zakládající kodex Společenství týkající se pravidel upravujících pohyb osob přes hranice – „Schengenský hraniční kodex“

Možnost, aby členský stát zákonem stanovil povinnost vlastnit a mít u sebe potvrzení a doklady podle čl. 21 písm. c)

(2008/C 18/03)

BELGIE

Tato povinnost se stanoví v § 38 královského výnosu ze dne 8. října 1981 o přístupu na území státu, pobytu, právu na usazení a vypovězení cizích státních příslušníků:

„Všichni cizí státní příslušníci starší 15 let musí mít vždy u sebe povolení k pobytu nebo povolení pracovat a žít v dané zemi, nebo jiný dokument o trvalém pobytu a předložit jej v případě, že jsou vyzváni zaměstnancem příslušného úřadu.“

BULHARSKO

Povinnost vlastnit určité doklady nebo je nosit u sebe se řídí zákonem o bulharských průkazech totožnosti a zákonem o vstupu do země, pobytu a opuštění Bulharské republiky pro občany EU a jejich rodinné příslušníky:

1. Zákon o bulharských průkazech totožnosti

Článek 6: „Občané předloží doklad o totožnosti, budou-li k tomu vyzváni řádně pověřenými úředníky.“

Čl. 29 odst. 1: „Všichni bulharští občané požádají do 30 dnů po dovršení 14 let o vystavení občanského průkazu.“

Čl. 55 odst. 1: „Všem cizím státním příslušníkům, kteří dovršili 14 let a obdrželi právo pobytu v Bulharské republice na dobu 3 měsíců nebo delší, bude vystaven bulharský průkaz totožnosti pro cizince.“

Čl. 57 odst. 1: „Bulharské průkazy totožnosti pro cizí státní příslušníky platí na území Bulharské republiky spolu s mezinárodními cestovními doklady cizích státních příslušníků.“

Čl. 57 odst. 2: „Osoby bez státní příslušnosti a cizí státní příslušníci žádající o udělení ochrany podle zákona o azylu a utečencích mohou doložit svoji totožnost pouze bulharským průkazem totožnosti.“

Článek 58: „Cizí státní příslušníci pobývající na území Bulharské republiky po dobu 3 měsíců nebo méně prokazují svoji totožnost mezinárodním cestovním dokladem, s nímž vstoupili do země, s výjimkou cizích státních příslušníků, kteří vlastní dočasné povolení pro uprchlíky.“

2. Zákon o vstupu do země, pobytu a opuštění Bulharské republiky pro občany EU a jejich rodinné příslušníky

Čl. 4 odst. 1: „Občané Evropské unie se prokáží při vstupu či opuštění území Bulharské republiky průkazem totožnosti nebo pasem.“

ČESKÁ REPUBLIKA

Povinnost cizinců předložit na požádání policejnímu úředníkovi cestovní doklad (doklad o totožnosti) je stanovena v § 103 písm. d) zákona č. 326/1999 Sb. o pobytu cizinců na území České republiky. Podle tohoto zákona je cizinec povinen na požádání předložit policejnímu úředníkovi cestovní doklad.

DÁNSKO

Podle § 39 odst. 1 cizineckého zákona je cizinec povinen při vstupu do země, pobytu nebo opuštění země mít pas nebo cestovní dokument a podle § 39 odst. 3 bodu 1 a po dobu pobytu cizince v zemi musí být pas nebo cestovní dokument na požádání předložen orgánům veřejné moci.

Podle § 39 odst. 4 bodu 1 se tyto povinnosti nevztahují na občany severských zemí, a podle bodu 2 téhož paragrafu může ministr pro integraci osvobodit od povinnosti mít u sebe pas či jiný cestovní doklad také jiné cizince (viz § 5 odst. 2 cizineckého zákona). Ustanovení přijatá podle § 5 odst. 2 cizineckého zákona jsou jednou ročně zveřejňována v Dánské sbírce zákonů (Statstidende).

NĚMECKO

§ 3 odst. 1, § 13 odst. 1 věta 2, § 48, § 82 Aufenthaltsgesetz (zákona o pobytu cizinců) (AufenthG):

§ 3 Pasová povinnost

1) Cizinci smějí vstoupit na spolkové území a zdržovat se na něm, pouze pokud jsou držiteli uznávaného a platného pasu nebo náhradního pasu, pokud nejsou od pasové povinnosti osvobozeni nařízením.

2) Spolkové ministerstvo vnitra nebo jím určený orgán může před vstupem cizince v odůvodněných jednotlivých případech dovolit pro překročení hranice a následný pobyt o maximální délce trvání do šesti měsíců výjimky z pasové povinnosti.

§ 13 Překročení hranice

1) Přicestování na spolkové území a vycestování ze spolkového území jsou dovolené jen na schválených hraničních přechodech a během stanovené provozní doby, pokud nejsou na základě jiných právních předpisů nebo mezistátních dohod připuštěny výjimky. Cizinci jsou povinni mít při sobě při přicestování a vycestování uznávaný a platný pas nebo náhradní pas podle § 3 odst. 1 a podrobit se policejní kontrole přeshraniční dopravy.

2) Na schváleném hraničním přechodu cizinec vstoupí na spolkové území teprve, když překročí hranici a projde hraničním přechodem. Pokud orgány pověřené policejní kontrolou přeshraniční dopravy nechají cizince před rozhodnutím o odepření vstupu (§ 15 tohoto zákona, § 18, § 18a zákona o azylovém řízení) nebo během přípravy, zabezpečení nebo provádění tohoto opatření překročit hraniční přechod za určitým přechodným účelem, nedochází ke vstupu ve smyslu věty první, pokud mají možnost kontrolovat pobyt cizince. V ostatních případech vstoupí cizinec na území v okamžiku, kdy překročí hranici.

§ 48 Povinnosti týkající se dokladu totožnosti

1) Cizinec je povinen předložit na žádost orgánů pověřených prováděním tohoto zákona svůj pas, náhradní pas nebo náhradní doklad totožnosti a svoje povolení k pobytu nebo potvrzení o odložení vyhoštění a tyto jim vydat a na přechodnou dobu přenechat, pokud to je nezbytné pro provedení nebo zabezpečení opatření podle tohoto zákona.

2) Cizinec, jenž není ani držitelem pasu, ani ho nemůže získat způsobem, který lze rozumně vyžadovat, splní průkazní povinnost potvrzením o povolení k pobytu nebo odkladu vyhoštění, pokud tyto obsahují osobní údaje a fotografii a jsou označeny jako náhradní doklad totožnosti.

3) Pokud cizinec není držitelem platného pasu nebo náhradního pasu, je povinen poskytnout součinnost při získávání průkazu totožnosti, jakož i všech listin a dalších podkladů, jež by mohly být významné pro zjištění jeho totožnosti a státního občanství a pro zjištění a uplatnění zpětného převzetí jiným státem a jichž je cizinec držitelem, předložit na žádost orgánům pověřeným prováděním tohoto zákona, předat a přenechat je těmto orgánům. Pokud cizinec nesplní svoji povinnost podle věty první a pokud existují odůvodněné předpoklady, že je držitelem takovýchto podkladů, může být u něj provedena osobní prohlídka a prohlídka věcí, jež má u sebe. Cizinec musí toto opatření strpět.

§ 82 Součinnost cizince

1) Cizinec je povinen bez odkladu uplatnit své žádosti a okolnosti svědčící v jeho prospěch, pokud nejsou zřejmé nebo známé, s uvedením ověřitelných údajů a bez odkladu podat potřebné důkazy o svých osobních poměrech, další potřebná potvrzení a povolení, jakož i další nezbytné důkazy, které může předložit.

Cizinecký úřad mu může pro tento úkon stanovit přiměřenou lhůtu. Okolnosti uplatněné a důkazy podané po uplynutí lhůty nemusejí být zohledněny.

2) Odstavec 1 se přiměřeně použije v námitkovém řízení.

3) Cizinec bude poučen o svých povinnostech podle odstavce 1, jakož i o svých zásadních právech a povinnostech podle tohoto zákona, zejména povinnostech podle § 44a, 48, 49 a 81 a o možnosti podání žádosti podle § 11 odst. 1 věty třetí. V případě stanovení lhůty bude upozorněn na následky jejího zmeškání.

4) Pokud toho je zapotřebí k přípravě a provedení opatření podle tohoto zákona a podle ustanovení o cizincích obsažených v jiných zákonech, může být nařízeno, aby se cizinec osobně dostavil k příslušnému úřadu, jakož i zastupitelskému úřadu státu, jehož je domnělým státním občanem, jakož i za účelem provedení lékařského vyšetření pro zjištění jeho schopnosti cestovat. Pokud cizinec nesplní příkaz podle věty první může být toto nuceně provedeno. § 40 odst. 1 a 2, § 41 a § 42 odst. 1 věta první a třetí zákona o spolkové policii se použijí přiměřeně.

ESTONSKO

Nutnost mít doklad totožnosti, jeho platnost a ověřování se stanoví zákonem o dokladech totožnosti (vydaným v Riigi Teataja (sbírka zákonů) I 1999, 25, 365; 2006, 29, 221), čl. 5–8 a 17–181.

Nutnost mít doklad totožnosti při překračování státní hranice je stanovena zákonem o státních hranicích (vydaným v Riigi Teataja (sbírka zákonů) I 1994, 54, 902; 2006, 26, 191), Čl. 111–112.

Oznamování a ověřování týkající se cizinců upravuje cizinecký zákon (vydaný v Riigi Teataja (sbírka zákonů) I 1993, 44, 637; 2007, 9, 44), Článek 151–152.

ŘECKO

Povinnost cizinců, kteří jsou občany třetí země, vlastnit a mít u sebe potvrzení a doklady je stanovena v článcích 6 a 8 zákona 3386/2005, kterým se řídí vstup do země a pobyt cizinců v Řecku. Především čl. 6 odst. 1 a 2 stanoví, že občané třetí země, kteří vstupují do Řecka, musí mít pas a víza, pokud to vyžadují platné mezinárodní konvence, právo Společenství a vnitrostátní předpisy. Ustanovení čl. 8 odst. 2 zákona 3386/2005 také zakazuje občanům třetí země vstup do Řecka, pokud nevlastní pas nebo jiný cestovní doklad, který zaručuje jejich návrat do země původu nebo tranzitní země, a také potřebné dokumenty, které odůvodňují účel jejich cesty.

ŠPANĚLSKO

Španělský právní systém stanoví povinnost, pro španělské i pro cizí státní příslušníky, mít a předkládat doklady prokazující jejich totožnost. Tato dvě ustanovení jsou obsažena v následujících právních textech:

a) pro španělské občany:

Článek 2 královského výnosu 1553/2005 ze dne 23. prosince 2005 upravující vydávání dokladu o totožnosti a certifikátech elektronického podpisu stanoví toto:

1. „Španělští občané, kteří dosáhli 14 let a více mají povinnost obdržet doklad totožnosti.“

2. „Všechny osoby, které mají povinnost obdržet doklad totožnosti mají zároveň povinnost tento doklad předložit, jsou-li o to požádány úřady nebo jejich zástupci.“

Článek 9 ústavního zákona 1/1992 ze dne 21. února 1992 o ochraně bezpečnosti občanů zahrnuje právo všech španělských občanů na vydání dokladu o totožnosti od 14 let a povinnost tento doklad obdržet.

Článek 20 téhož ústavního zákona opravňuje zástupce bezpečnostních sil a bezpečnostních sborů k tomu, že mohou na ulici vyžadovat předložení průkazu totožnosti za účelem prevence a vyšetřování trestních činů. V případě odporu či odmítnutí platí ustanovení trestního zákona a pravidla trestního řízení.

b) pro cizí státní příslušníky:

Čl. 4 odst. 1 ústavního zákona 14/2003 ze dne 20. listopadu 2003 pozměňující ústavní zákon 4/2000 ze dne 11. ledna 2000 o právech a svobodách cizích státních příslušníků ve Španělsku a jejich společenské integraci, ve znění ústavního zákona 8/2000 ze dne 22. prosince 2000, stanoví povinnost pro cizí státní příslušníky na území Španělska mít doklady dokazující jejich totožnost a jejich právní postavení ve Španělsku.

„Cizí státní příslušníci na území Španělska mají právo a povinnost vlastnit doklady potvrzující jejich totožnost vydané úřady země původu nebo země, ze které přijeli, a doklady potvrzující jejich postavení ve Španělsku.“

Čl. 100 odst. 2 královského výnosu 2393/2004 ze dne 30. prosince 2004, kterým se přijímá uskutečňování nařízení ústavního zákona 4/2000 ze dne 11. ledna 2000 o právech a svobodách cizích státních příslušníků ve Španělsku a jejich společenské integraci uvádí:

„Cizí státní příslušníci mají povinnost předkládat doklady dokazující jejich totožnost a jejich právní postavení ve Španělsku, jsou-li o to požádáni úřady nebo jejich zástupci.“

Článek 11 ústavního zákona 1/1992 ze dne 21. února 1992 o ochraně bezpečnosti občanů uvádí, že cizí státní příslušníci na španělském území mají povinnost mít doklady, které potvrzují jejich totožnost a právní postavení ve Španělsku.

FRANCIE

Francouzské právní předpisy stanoví tuto povinnost podle článku L.611-1 zákona o vstupu a pobytu cizinců a o azylovém právu (Code de l'entrée et du séjour des étrangers et du droit d'asile, CESEDA), který stanoví, že kromě kontroly totožnosti nebo po kontrole totožnosti by cizí státní příslušníci měli být schopni na požádání úředníkům soudní policie a pod jejich dohledem také zástupcům a dalším zástupcům soudů, předložit doklady, které jim dovolují cestovat nebo se zdržovat na francouzském území.

ITÁLIE

Italské právní předpisy stanoví v čl. 3 „Testo Unico Leggi di Pubblica Sicurezza“ ze dne 18. června 1931 č. 773 (T.U.L.P.S.) možnost vlastnit doklad totožnosti. Výše uvedený článek uvádí, že „v souladu se vzorem, který určilo ministerstvo vnitra, vystaví starosta průkaz totožnosti osobám starším 15 let, které mají místo pobytu v obci, když podají žádost.“

Pokud jde o povinnost mít u sebe doklad totožnosti, článek 4 výše zmíněného T.U.L.P.S. stanoví, že policie v rámci svých pravomocí může nařídit nebezpečné nebo podezřelé osobě, aby si pořídila průkaz totožnosti a předkládala jej pokaždé, když ji k tomu policejní úředníci vyzvou.

Podrobným čtením těchto článků si vyvodíme, že povinnost mít u sebe výše uvedený doklad se týká pouze nebezpečných nebo podezřelých osob; ostatní (ne nebezpeční a ne podezřelí) mají pouze povinnost stanovenou článkem 651 trestního zákona poskytnout veřejnému činiteli informace o své totožnosti, stavu nebo o osobních vlastnostech, když je úředník vyžaduje.

Pokud jde o cizince s povolením k pobytu v zemi, má právo být registrován v obecní matrice v místě bydliště a má právo vlastnit průkaz totožnosti, který není platný pro vysídlení ze země.

KYPR

Nařízení (ES) č. 562/2006 stanoví, že zrušení hraničních kontrol na vnitřních hranicích neovlivní možnost členského státu stanovit zákonem povinnost vlastnit nebo mít u sebe potvrzení a doklady.

Toto ustanovení je součástí kyperských vnitrostátních právních předpisů. Na základě zákona o registraci obyvatel z roku 2006 (L.13(I)/2006) může člen policejního sboru ve službě, pracovník matričního úřadu nebo jiná osoba, která má písemné pověření od ředitele odboru pro migraci a registraci obyvatel, požadovat od kohokoli předložení průkazu totožnosti. Pokud tato osoba nepředloží v daném časovém limitu požadovaný doklad, dopustí se přestupku a je potrestána odnětím svobody v trvání nejvýše jeden rok nebo pokutou nejvýše jeden tisíc liber, nebo je potrestána obojím, jak odnětím svobody, tak pokutou. Podle zákona o policii (L.73(I)/2004), § 28, může příslušník policie zastavit, zadržet nebo prohledat osobu, i) kterou vidí při činnosti či která něco vlastní, ii) kterou podezřívá z provádění činnosti nebo vlastnictví něčeho nebo (iii) která má ve vlastnictví něco, k čemu musí mít oprávnění podle platného zákona, a může požádat tuto osobu o předložení takového oprávnění.

LOTYŠSKO

Předpisy kabinetu ministrů Lotyšské republiky No 499 ze dne 4. listopadu 2002„Předpisy pro pohraniční oblast a hraniční režim Lotyšské republiky“ stanoví, že všechny osoby, které dovrší 15 let, musí při pobytu v pohraničí (které má šířku nejvýše 2 km od hraniční čáry) podél pozemní hranice Lotyšské republiky, mít u sebe doklady totožnosti. V jiných případech právní předpisy Lotyšské republiky nevyžadují mít průkazy totožnosti stále u sebe.

LITVA

Podle litevských právních předpisů nejsou občané Litvy ani občané EU povinni nosit u sebe osobní potvrzení a doklady.

Podle čl. 17 odst. 5 zákona o státní hranici a její ochraně musí všichni občané v pohraniční zóně mít u sebe doklady totožnosti.

Všichni litevští občané starší 16 let musí obdržet a vlastnit průkaz totožnosti nebo pas. Podle zákona o právním postavení cizinců musí mít všichni občané EU doklady o totožnosti a občané třetích zemí musí doklady o totožnosti vlastnit a nosit u sebe.

LUCEMBURSKO

Cizí státní příslušníci jsou povinni mít vždy u sebe povolení k pobytu.

MAĎARSKO

Čl. 61 odst. 3 zákona XXXIX z roku 2001 o vstupu a pobytu cizinců stanoví, že všichni cizinci musí být – na požádání úřady – schopni předložit svoje cestovní doklady, povolení k pobytu nebo doklady, jimiž lze dokázat cizincovu totožnost.

MALTA

Je třeba uvést, že přistěhovalecký zákon (kap. 217) v současné době stanoví požadavek předložit na hraničním přechodu při vstupu do země pas nebo jiný odpovídající doklad. Neexistují však žádné právní předpisy, které by občanům přikazovaly nosit tyto doklady stále u sebe.

V praxi však mohou státní orgány dle potřeby vyžadovat po občanech ze třetí země předložení odpovídajících dokladů. Občané třetích zemí by tudíž měli mít tyto doklady během svého pobytu na Maltě stále u sebe.

NIZOZEMSKO

V Nizozemsku mají osoby ve věku 14 let a starší podle zákona o povinnosti prokázat totožnost [Wet op de identificatieplicht] povinnost předložit doklad totožnosti k nahlédnutí na první požádání (povinnost identifikace). Totéž platí pro cizí státní příslušníky.

Článek 4.21 cizineckého zákona [Vreemdelingenbesluit, nebo „Vb“] určuje, které doklady mohou být použity pro identifikaci osob v Nizozemsku podle § 50.1 cizineckého zákona. Tento článek rozlišuje následující skupiny:

— cizí státní příslušníky, kteří mají povolení k pobytu na dobu určitou nebo neurčitou a zdržují se v zemi legálně,

— cizí státní příslušníky, kteří jsou občany Společenství a zdržují se v zemi legálně,

— osoby, které zažádaly o udělení povolení k pobytu pro žadatele o azyl na určitou dobu,

— cizí státní příslušníky jiné nežli jsou výše zmínění.

Jedná se o tyto kategorie:

a) cizí státní příslušníci zdržující se v zemi legálně, mající dočasné nebo trvalé povolení k pobytu (§ 8, a–d, cizinecký zákon), obdrželi jako doklad totožnosti v souladu s Dodatkem 7a až 7d, předpisů pro cizince zvláštní doklad o pobytu;

b) pro občany EU/EHS a Švýcarska, zdržující se v zemi legálně, jak je uvedeno v § 8.e cizineckého zákona, platný pas nebo platný průkaz totožnosti. Pro cizí státní příslušníky, zdržující se v zemi legálně, jak je uvedeno v § 8.e cizineckého zákona, jako rodinní příslušníci občana EU/EHS nebo Švýcarska, kteří mají ale jinou národnost: — platný pas s požadovaným vstupním vízem, pokud uplynuly méně než 3 měsíce od vstupu do země, — platný pas s razítkem vstupu, pokud není požadováno vízum pro vstup do země a uplynuly méně než 3 měsíce od vstupu do země, — platný pas s prohlášením vydaným příslušnými orgány ve smyslu, že bylo požádáno o povolení k pobytu, pokud uplynulo méně než šest měsíců od vydání tohoto prohlášení, — povolení k pobytu v souladu s dodatkem 7e vyhlášky o cizincích;

c) cizí státní příslušníci, kteří podali žádost o udělení povolení k pobytu pro žadatele o azyl na určitou dobu obdrží v přijímacím středisku doklad totožnosti v souladu s dodatkem 7f, vyhlášky o cizincích;

d) cizí státní příslušníci, zdržující se v zemi legálně, jak je uvedeno v § 8.j cizineckého zákona, protože existují překážky k jejich odsunu, jak je uvedeno v § 64 cizineckého zákona, a osoby zdržující se v zemi legálně následkem znemožnění odjezdu obdrží jako doklad totožnosti doklad o pobytu v souladu s dodatkem 7f2 vyhlášky o cizincích (dokument W2), pokud už nemají platný doklad pro přechod hranic;

e) (pravděpodobné) oběti obchodování s lidmi, zdržující se v zemi legálně, jak je definováno v § 8.k Vw, obdrží doklad o pobytu v souladu s dodatkem 7f2, vyhlášky o cizincích (dokument W2), pokud už nemají platný doklad pro přechod hranic;

f) neplnoletí cizí státní příslušníci bez doprovodu, kteří očekávají rozhodnutí o žádosti pro prodloužení platnosti nebo změně povolení k pobytu, které bylo vydáno dříve s ohledem na tato omezení, obdrží doklad o pobytu v souladu s dodatkem 7f2 vyhlášky o cizincích (dokument W2), pokud už nemají platný doklad pro přechod hranic;

g) jiní cizí státní příslušníci.

Pro jiné cizí státní příslušníky je odpovídajícím dokladem totožnosti platný doklad pro překročení hranic, vyžadovaný podle cizineckého zákona pro vstup do Nizozemska, nebo jiný platný dokument pro překročení hranic, který obsahuje platné vízum. Doklady pro překročení hranic, vyžadované pro vstup do Nizozemska, určené ve smyslu článku 2.3 cizineckého zákona. Toto ustanovení se nevztahuje pouze na cizí státní příslušníky, kteří mají povolen pobyt na dobu neurčitou, ale platí také na cizí státní příslušníky, kteří se v naší zemi zdržují bez povolení. Dokument W2 je možno vydat pouze za výjimečných okolností, zvláště s vědomím skutečnosti, že dotčená strana již byla vyňata z pasové povinnosti.

Zvláštní předpis podle článku 2.4 cizineckého zákona se vztahuje na cestující v tranzitu. Cizí státní příslušníci, kteří vlastní doklad o pobytu z jiného členského státu Schengenské dohody, se mohou pohybovat po Schengenském území bez víz po dobu nejvýše tří měsíců. V těchto případech musí vlastnit platný cestovní doklad.

§ 50 cizineckého zákona

1. Úředníci zodpovědní za hraniční kontrolu a úředníci pověření dohledem nad cizími státními příslušníky jsou oprávněni zadržet osoby, aby zjistili jejich totožnost, národnost a postavení s ohledem na nárok na pobyt, buď na základě skutečností a okolností, které z objektivního hlediska poskytují důvodné podezření, že se jedná o nepovolený pobyt, nebo ve snaze zabránit nepovolenému pobytu po překročení hranic. Každý, kdo se vydává za Holanďana a nemůže to dokázat, podléhá donucovacím opatřením uvedeným v odstavcích 2 a 5. Doklady, které musí cizí státní příslušník vlastnit, aby bylo možno zjistit jeho totožnost, národnost a postavení podle zákona o pobytu, budou určeny ve smyslu nařízení královské rady.

2. Není-li možno okamžitě zjistit totožnost zadržené osoby, může být odvezena na určené místo k výslechu. Bude zadržována nejdéle šest hodin, za předpokladu, že to není v době od půlnoci do 9. hodiny ráno.

3. Jestliže je možno zjistit totožnost zadržené osoby okamžitě, a jestliže tato osoba nemá oprávnění k pobytu, nebo jestliže není okamžitě zřejmé, že se zdržuje v Nizozemsku legálně, může být odvezena na místo určené k výslechu. Bude zadržována nejdéle šest hodin, za předpokladu, že to není v době od půlnoci do 9. hodiny ráno.

4. Existují-li nadále důvody se domnívat, že zadržená osoba nemá povolení k pobytu, může velící důstojník Royal Marechaussee nebo zmocněný policejní komisař v místě, kde je zadržená osoba umístěna, v zájmu šetření časovou lhůtu uvedenou v odstavcích 2 a 3 prodloužit, nejvýše o 48 hodin.

5. Úřední osoby uvedené v odstavci 1 jsou oprávněny prohledat oblečení a provést osobní prohlídku zadržené osoby a prohledat její osobní majetek.

6. Podrobnější předpisy budou stanoveny v nařízení královské rady v souvislosti s použitím výše uvedených odstavců v tomto oddíle.

Článek 4.21 vyhlášky o cizincích z roku 2000

1. Určené doklady, jak jsou definovány v § 50.1 poslední větě cizineckého zákona, jsou:

a) pro cizí státní příslušníky, zdržující se v zemi legálně, jak je uvedeno v § 8.a až 8.d zákona: doklad vydaný příslušnými orgány, který tuto skutečnost potvrzuje, jehož vzor je stanoven ministerským nařízením;

b) pro cizí státní příslušníky, zdržující se v zemi legálně, jak je uvedeno v § 8.e zákona: platný pas nebo platný průkaz totožnosti, pokud jsou státními příslušníky, jak je uvedeno v § 8.7.1, nebo pokud nemají tuto národnost: 1. platný pas s požadovaným vstupním vízem, pokud uplynuly méně než 3 měsíce od vstupu do země; 2. platný pas s razítkem vstupu, pokud není požadováno vízum pro vstup do země a uplynuly méně než 3 měsíce od vstupu do země; 3. platný pas s prohlášením vydaným příslušnými orgány, jak je uvedeno v § 8.13 odst. 4, pokud uplynulo méně než šest měsíců od vydání tohoto prohlášení; 4. doklad o pobytu, vydaný příslušnými orgány, jak je uvedeno v § 8.13 odst. 5 nebo § 8.20 odst. 1;

c) pro cizí státní příslušníky, kteří podali žádost o udělení dočasného povolení k pobytu pro žadatele o azyl, jak je uvedeno v § 28 zákona: doklad vydaný příslušnými orgány, který tuto skutečnost potvrzuje, jehož vzor je stanoven ministerským nařízením;

d) pro cizí státní příslušníky jiné nežli uvedené v písmenu c), zdržující se v zemi legálně, jak je uvedeno v § 8 f, g, h, j nebo k zákona, a nevlastnící platný doklad pro překročení hranic ve smyslu zákona: doklad vydaný příslušnými orgány, jehož vzor je stanoven ministerským nařízením, doplněný dodatečným listem, jak je uvedeno v § 4.29 odst. 3, na němž je vyznačeno postavení osoby podle zákona o pobytu;

e) pro jiné cizí státní příslušníky, platný doklad pro překročení hranice při vstupu do Nizozemsku ve smyslu zákona, nebo doklad pro překročení hranice, v němž je požadované vízum, nebo do něhož bylo vloženo oznámení, vztahující se k postavení osoby s ohledem na zákon o pobytu.

2. Dětem do 12 let nebude vydán žádný jiný doklad nežli doklady uvedené v odst. 1 písm. a) nebo b), pokud není podle názoru ministra přiměřený zájem, aby jim byl tento doklad vystaven.

3. Doklad uvedený v odst. 1 písm. a) až d) bude obsahovat oznámení, zda má cizí státní příslušník povolení pracovat a také zda je vyžadováno pracovní povolení pro daný druh práce, ve smyslu zákona o zaměstnávání cizinců [Wet arbeid vreemdelingen].

4. Jestliže pobyt cizího státního příslušníka v Nizozemsku podle odst. 1 písm. a) nebo b) podléhá nějakému omezení, jak je uvedeno v § 3.4 odst. 4, na doklad je nutno umístit oznámení „spoléhání se na veřejné zdroje může ovlivnit právo k pobytu“ [„beroep op de publieke middelen kan gevolgen hebben voor verblijfsrecht“].

RAKOUSKO

§ 2 spolkového zákona o pasech pro rakouské občany (Zákon o pasech 1992), Rakouská spolková sbírka zákonů (BGBl.) 1992/839 ve znění BGBl. I 2006/44

Vstup do země a její opuštění

(1) Pokud nestanoví mezivládní dohody nebo mezinárodní postupy jinak, mají rakouští občané (občané) povinnost vlastnit platný cestovní doklad (pas nebo náhrada pasu), aby mohli vstoupit na území nebo opustit území spolkové republiky. Bez ohledu na tuto občanskou povinnost však nesmí být, v souladu s § 24 odst.1, odmítnut vstup do země občanu, který nevlastní platný cestovní doklad, ale je schopen prokázat svoje občanství a totožnost.

(2) Pokud je spolková vláda zmocněna a v rámci tohoto zmocnění podle čl. 66 odst. 2 Spolkové rakouské ústavy (B-VG) má k tomu, aby usnadnila zahraniční cestovní ruch, oprávnění uzavírat mezinárodní dohody, které opravňují občany cestovat do jiných zemí a vstupovat na území spolkové republiky na základě dokladů jiných nežli jsou doklady uvedené v odstavci 1. Pokud dohody usnadňují cestování v pohraničních oblastech sousedních států Rakouské republiky, mohou tyto dohody zahrnovat ustanovení, že se toto usnadnění vztahuje pouze na občany, kteří mají stálé nebo přechodné bydliště v pohraničních oblastech republiky.

Dohody ve smyslu § 2 odst. 2 část G:

— Dohoda mezi Rakouskou republikou a Socialistickou federativní republikou Jugoslávie o malém pohraničním styku (nyní Slovinská republika), Rakouská spolková sbírka zákonů č. 379/1968 ve znění uvedeném v Rakouské spolkové sbírce zákonů č. 143/1996 – viz články 3, 4 a 7 (v současné době se revidují)

— Dohoda mezi Rakouskou republikou a Švýcarskou konfederací, kterou se řídí přechod hranic osob v malém pohraničním styku, Rakouská spolková sbírka zákonů č. 164/1974 – viz články 2–4 a 7–9

§ 15 rakouského spolkového zákona o nasazení cizinecké policie, vydávání dokladů pro cizince a vydávání vstupních dokladů (zákon o cizinecké policii 2005 – FPG), Rakouská spolková sbírka zákonů I č. 100/2005

Podmínka pro legální vstup na území spolkové republiky

(1) Pokud nestanoví spolkový zákon nebo mezinárodní dohody nebo mezinárodní postupy jinak, jsou cizinci povinni vlastnit platný cestovní doklad, aby mohli legálně vstoupit na území spolkové republiky (pasová povinnost).

Jiné cestovní doklady ve smyslu § 15 odst. 1 FPG:

— Cestovní pasy cizinců (§§ 88 až 93 FPG)

— Běžné cestovní doklady (§ 94 FPG)

— Průkazy totožnosti s fotografií pro držitele výsad a imunit (§ 95 FPG)

— Náhradní cestovní doklad pro občany členských států Evropské unie (§ 96 FPG)

— Cestovní doklad pro repatriaci občanů ze třetích zemí (§ 97 FPG)

§ 16 zákona o cizinecké policii 2005 (FPG), Rakouská spolková sbírka zákonů I č. 100/2005

Všeobecné podmínky pro pasovou povinnost

(1) Jestliže to vyžaduje veřejný zájem, zejména pokud jde o pasy a cizineckou policii a zahraniční politiku, má spolkový ministr vnitra, ve spolupráci se spolkovým ministrem zahraničních věcí, vydat nařízení označující určité formy cestovních dokladů vydávaných státy, které nejsou členy Smlouvy, jako neslučitelné s pasovou povinností.

(2) Cizinci, jejichž jména jsou uvedena na sdílených cestovních dokladech, mohou vstoupit do země nebo ji opustit pouze zároveň s držitelem cestovního dokladu, na němž je uvedeno jejich jméno. Toto ustanovení neplatí v případě opatření při vypovězení nebo transportu do ciziny v souladu s kapitolami 5 až 10.

(3) Cizinci, jimž byl vystaven společný pas vyhovují pasové povinnosti, ale je jim povoleno vstoupit do země nebo ji opustit pouze společně. Každý člen skupiny cestujících má povinnost vlastnit úřední doklad, kterým lze prokázat jeho totožnost. Toto ustanovení neplatí v případě opatření při vypovězení nebo transportu do ciziny v souladu s kapitolami 5 až 10.

§ 17 zákona o cizinecké policii 2005 (FPG), Rakouská spolková sbírka zákonů I č. 100/2005

Omezení pasové povinnosti

(1) Pokud je spolková vláda je zmocněna a v rámci tohoto zmocnění podle čl. 66 odst. 2 spolkové rakouské ústavy (B-VG) je k tomu, aby uzavírala mezinárodní dohody, oprávněna na základě reciprocity souhlasit se vstupem cizinců, na které se vztahuje pasová povinnost, do země, s jejich přechodným pobytem na území spolkové republiky a s opuštěním spolkové republiky na základě jiných cestovních dokumentů jiných, než jsou dokumenty uvedené v § 15 odst. 1 a v § 16 odst. 3. Má se za to, že tito cizinci splňují pasovou povinnost.

(2) Dohody podle odstavce 1, které mají usnadnit cestování do pohraničních oblastí Rakouské republiky, mohou stanovit, že cizinci, kteří vstoupili do země na základě cestovního dokladu této povahy mají povolení zůstat v pohraničních oblastech Rakouské republiky. V takových případech může mezinárodní dohoda rovněž stanovit, že doklad pro vstup do země, dočasný pobyt v zemi a opuštění země musí být spolupodepsán rakouským vládním úřadem.

(3) Jestliže to vyžaduje veřejný zájem, má spolkový ministr vnitra ve spolupráci se spolkovým ministrem zahraničních věcí právo vydat nařízení, které stanoví, že někteří cizinci, na které se vztahuje pasová povinnost, mají povoleno vstoupit na území Rakouské spolkové republiky, dočasně se zdržovat na jejím území a opustit zemi na základě jiných dokladů. Tito cizinci splňují pasovou povinnost.

(4) Občané EHS a švýcarští občané také mohou splňovat pasovou povinnost průkazem totožnosti a mohou vstoupit na území Rakouské spolkové republiky, dočasně se zdržovat na jejím území a opustit zemi na základě cestovního dokladu této povahy.

Dohody ve smyslu § 17 odst. 1) FPG:

Úmluva mezi účastníky Severoatlantického paktu o postavení jeho sil (NATO Status of Forces Agreement), Rakouská spolková sbírka zákonů III č. 135/1998 ve znění uvedeném v Rakouské spolkové sbírce zákonů III č. 96/1999 spolu s Dohodou mezi členskými státy NATO a jinými státy účastnícími se Partnerství pro mír o postavení jejich sil (NATO PfP Agreement), Rakouská spolková sbírka zákonů III č. 136/1998 ve znění zveřejněném v Rakouské spolkové sbírce zákonů III č. 178/1998 – viz čl. III odst. 1 NATO Status of Forces Agreement

Dohody ve smyslu § 17 odst. 2 FPG: (viz dohody ve smyslu § 2 odst. 2 rakouského zákona o pasech (PassG))

§ 18 zákona o cizinecké policii 2005 (FPG), BGBl. I č. 100/2005

Výjimky z pasové povinnosti

(1) Na cizince se nevztahuje pasová povinnost v případě, že

1. je jim vydáno prohlášení o přijetí (§ 19);

2. je jim vydán doklad o dočasném pobytu v souladu s rakouským zákonem upravujícím právo na usazení a dočasný pobyt v případech, kdy cizinec nemá žádné cestovní doklady, nebo

3. se jedná o průjezd (§ 48).

(2) Cizincům, kteří mají právo na azyl nebo nárok na subsidiární ochranu v Rakousku a nemají platné cestovní doklady, ale jsou evidentně schopni dokázat svoji totožnost – nezávisle na odpovědnosti podle §§ 120 a 121 – nesmí být odepřen vstup do země.

§ 19 FPG – prohlášení o přijetí

(1) Prohlášení o přijetí je vystaveno na žádost příslušného úřadu jiného státu pro cizince, který má být násilně odsunut z území daného státu na území Rakouské spolkové republiky a kterého Rakouská spolková republika musí přijmout na základě mezinárodní dohody (odst. 4), podle konvence Evropského společenství nebo mezinárodních postupů.

(2) Prohlášení o přijetí musí být výslovně označeno; musí být uvedena totožnost a národnost cizince.

(3) Pokud nestanoví mezinárodní dohoda nebo konvence Evropského společenství jinak, doba platnosti prohlášení o přijetí musí být stanovena v souladu s požadavkem na návrat cizince; pro vstup do země musí být určen hraniční přechod a místo pobytu ve státě, který je smluvní stranou Smlouvy.

(4) Pokud je spolková vláda zmocněna a v rámci tohoto zmocnění podle čl. 66 odst. 2 rakouské spolkové ústavy (B-VG) k tomu, aby uzavírala mezivládní dohody, může na základě reciprocity souhlasit s tím, aby lidé, kteří vstoupili na území jiného státu bez povolení nebo kteří již nesplňují podmínky pro vstup do dané země nebo pro dočasný pobyt v této zemi, měli povoleno znovu vstoupit do Rakouské spolkové republiky (konvence o znovupřijetí).

§ 23 zákona o cizinecké policii 2005 (FPG), Rakouská spolková sbírka zákonů I č. 100/2005

Lékařské potvrzení

(1) Aby se zabránilo ohrožení veřejného zdraví, je rakouský spolkový ministr zdravotnictví a pro záležitosti žen oprávněn vydat nařízení, v němž jsou označeny určité státy, v nichž se vyskytuje značně zvýšené nebezpečí infekce vyvolané

1. nemocí podléhající ohlašovací povinnosti, snadno přenositelnou při normálním společenském styku (vážná nemoc) ve smyslu rakouského epidemického zákona [Epidimiegesetz] 1950, Rakouská spolková sbírka zákonů č. 186/1950,

2. jakoukoli jinou závažnou infekční nemocí, která nepodléhá ohlašovací povinnosti nebo může být nahlášena, nebo

3. tuberkulózou, která podléhá ohlašovací povinnosti ve smyslu § 3 písm. a) rakouského zákona o tuberkulóze Rakouská spolková sbírka zákonů č. 127/1968,

a kde následkem toho existuje nebezpečí, že mnoho lidí bude vystaveno trvalému nebo vážnému ohrožení zdraví.

(2) Cizinci, kteří dočasně pobývali ve státě, uvedeném v nařízení podle bodu 1, po dobu šesti měsíců bezprostředně před svým vstupem na území Rakouské spolkové republiky, mají nárok na vydání víza, za předpokladu, že poskytnou lékařské potvrzení o tom, že nemají žádnou z nemocí uvedenou v nařízení podle bodu 1.

(3) Nařízení musí určit nemoci, které vyhovují podmínkám podle bodu 1 a obsah a dobu platnosti lékařského potvrzení.

POLSKO

Polsko dosud nezavedlo žádné zvláštní předpisy týkající se držení nebo nošení potvrzení o totožnosti a dokladů.

PORTUGALSKO

Čl. 2 odst. 1 zákona č. 5/95 ze dne 21. února 1995 (zákon, který uzákoňuje povinnost mít u sebe doklady o totožnosti), který stanoví, že „občané starší 16 let musí mít u sebe doklady o totožnosti, jsou-li na veřejném místě, místě přístupném veřejnosti nebo na místě střeženém policií“.

Čl. 2 odst. 2 téhož zákona, který stanoví, že „pro účely odstavce 1 jsou za doklady totožnosti považovány:

a) pro občany Portugalska – průkaz totožnosti nebo pas;

b) pro občany členských států Evropského společenství – povolení k pobytu, průkaz totožnosti nebo pas;

c) pro občany zemí, které nejsou členem EU – povolení k pobytu, cizinecký průkaz totožnosti nebo pas“.

SLOVINSKO

Cizinci mají povinnost doložit svou totožnost cestovním dokladem, osobním průkazem totožnosti nebo jiným vhodným dokladem předepsaným v zemi, odkud cizinec pochází, který dokládá totožnost cizince, cestovní doklad pro cizince, osobní průkaz totožnosti pro cizince, přeshraniční průkaz totožnosti nebo jiný doklad vydaný státním orgánem, který obsahuje fotografii a na jehož základě je možno se ujistit o totožnosti cizince. Jsou-li vyzváni policejním úředníkem, mají cizinci povinnost prokázat svoji totožnost pomocí výše zmíněných dokladů a musí také předložit povolení, které dokazuje, že vstoupili a pobývají na území Slovinské republiky legálně (Článek 75 Ztuj-1-UPB3, Ur. l. RS (Slovinská sbírka zákonů) č. 107/2006).

Jestliže cizinci nepředloží na vyzvání policie doklad, který dokazuje, že jsou oprávněni vstoupit a pobývat na území Slovinska, nebo nepředloží-li na požádání policie důkaz o své totožnosti, budou potrestáni pokutou 20 000 SIT (83,46 EUR) (čl. 97 odst. 3 a 4 Ztuj).

SLOVENSKO

V případě zrušení hraničních kontrol na vnitřních hranicích mohou členské státy podle čl. 21 písm. c) a d) Schengenského hraničního kodexu uzákonit povinnost vlastnit nebo mít u sebe potvrzení a doklady a pro občany třetích zemí povinnost hlásit svoji přítomnost na území všech členských států podle článku 22 Schengenské úmluvy. Po zrušení hraničních kontrol pravděpodobně zůstane zachována povinnost občanů třetích zemí (podobně jako občanů SR) vlastnit po dobu pobytu na území Slovenské republiky platný cestovní doklad, včetně, pokud je to třeba, víza, průkaz totožnosti a povolení k pobytu. Stejně bude zachována přihlašovací povinnost cizinců ve smyslu § 49 odst. 2 zákona č. 48/2002 Sb.

FINSKO

Cizinecký zákon (301/2004) § 13 – Pasy

Při vstupu do Finska a pobytu ve Finsku mají cizinci platný pas vydaný úřady své domovské země nebo země pobytu, který na požádání předloží orgánům hraniční kontroly nebo policii.

Povinnost mít u sebe potvrzení a doklady během návštěvy země ve finských právních předpisech neexistuje.

ŠVÉDSKO

Vnitrostátní ustanovení vztahující se k čl. 21 písm. c) jsou uvedena v kapitole 9 § 9 cizineckého zákona.

§ 9

Cizinec žijící ve Švédsku je povinen na žádost policejního úředníka předložit pas nebo jiný doklad o tom, že je oprávněn bydlet ve Švédsku. Cizinec má také povinnost, je-li předvolán migračním úřadem nebo policií, přijít na úřad nebo policii a poskytnout informace týkající se jeho přítomnosti ve Švédsku. Pokud tak cizinec neučiní, může být předveden policií. Jestliže s ohledem na osobní okolnosti cizince nebo kvůli jinému důvodu je možno se domnívat, že by cizinec nevyhověl předvolání, může být předveden bez předchozího předvolání.

Pobřežní stráž má povinnost spolupracovat při policejních kontrolách, zvláště pomocí kontrol, které provádí v námořní dopravě a v souvislosti s ní. Jestliže kontrolu provádí pobřežní stráž, je nutno pas nebo jiný doklad předložit ke kontrole úředníkovi pobřežní stráže.

Kontroly podle prvního a druhého pododstavce je možno provádět pouze tehdy, existují-li rozumné důvody se domnívat, že cizinec nemá právo k pobytu ve Švédsku nebo existují-li pro kontrolu jiné zvláštní důvody.

RUMUNSKO

Článek 104 cizineckého zákona č. 194/2002 stanoví, že:

(1) Povolení k pobytu dokazuje totožnost cizince a existenci jeho práva na pobyt v Rumunsku, stejně jako délku pobytu a účel, za kterým mu toto právo bylo poskytnuto.

(2) Držitel povolení k pobytu je povinen mít povolení stále u sebe, nepůjčovat ho a předkládat je příslušným orgánům pokaždé, když je k tomu vyzván.

ISLAND

Podle vnitrostátních právních předpisů nemají občané Islandu zákonnou povinnost mít u sebe potvrzení a doklady o totožnosti. Podle čl. 15 odst. 5 policejního zákona může však policie požádat osoby (islandské nebo cizí národnosti), aby uvedly svoje jméno, osobní identifikační číslo a adresu a na důkaz předložily doklad o totožnosti.

Podle zákona o cizincích č. 96/2002, čl. 5 odst. 1, je povinností cizince přijíždějícího na Island, pokud nepodléhá jinému režimu v předpisech vydaných ministrem spravedlnosti, vlastnit pas nebo jiný doklad totožnosti, který se uznává jako cestovní doklad. Podle článku 53 téhož zákona předloží cizinec na požádání policii své doklady totožnosti a pokud je to nutné, poskytne informace, aby byla zjištěna jeho totožnost a legitimita jeho pobytu na Islandu.

Ministr spravedlnosti může rozhodnout, že cizinci, s výjimkou občanů Dánska, Finska, Norska a Švédska, mají po dobu pobytu na Islandu povinnost mít vždy u sebe doklad totožnosti. Ministr může vyjmout jiné cizince z této povinnosti.

Jak bylo zmíněno výše, islandské úřady mají dostatek možností, jak přinutit cizince, aby vlastnili a měli u sebe potvrzení a dokumenty, jak při příjezdu na Island, tak během jejich pobytu v zemi. Zrušení hraničních kontrol na vnitřních hranicích neovlivňuje provádění výše zmíněných ustanovení.

NORSKO

Zákon o přistěhovalcích (zákon týkající se vstupu cizích státních příslušníků do Norského království a jejich přítomnosti v říši ze dne 24. června 1988 č. 64) § 44 první odstavec se zabývá touto otázkou. V tomto ustanovení se uvádí, že:

Pokud je požádán policií, musí cizinec předložit doklad totožnosti a v případě potřeby poskytnout informace, aby bylo možno zjistit totožnost cizího státního příslušníka a legitimitu jeho přítomnosti v říši.

Cizí státní příslušníci mají tudíž podle tohoto ustanovení povinnost vlastnit a mít u sebe doklady o totožnosti. Občané Norska tuto povinnost nemají.