V roce 2017 Komise obdržela deset nových žádostí o finanční příspěvek z Fondu solidarity. Komise obdržela všechny v zákonné lhůtě „nejpozději do dvanácti týdnů od vzniku první škody“ (čl. 4 odst. 1 nařízení). Tři žádosti se týkaly závažných katastrof, šest regionálních katastrof a jedna byla založena na ustanoveních týkajících se katastrof v „sousedním státě“. Komise přijala v průběhu roku 2018 prováděcí rozhodnutí o poskytnutí finančního příspěvku z Fondu solidarity EU na osm z těchto žádostí.

V roce 2018 obdržela Komise čtyři žádosti o pomoc z Fondu solidarity, a to od Bulharska, Kypru, Itálie a Rumunska, z nichž Komise nemohla přijmout žádost Kypru. Žádná ze tří ostatních zemí nepožadovala vyplacení zálohy. V roce 2018 vyplatila Komise celkovou částku ve výši 2,3 milionu EUR Bulharsku. Rozhodnutí o žádostech ostatních dvou zemí obdržených v roce 2018 byla na konci uvedeného roku dosud v jednání.

V roce 2017 obdržela Komise deset nových žádostí o finanční příspěvek z Fondu solidarity, konkrétně od Francie, Řecka, Lotyšska, Litvy, Polska, Portugalska a Španělska. Kromě toho, a to je nejdůležitější, Itálie revidovala a aktualizovala svou žádost, jež byla původně předložena v roce 2016 v souvislosti se sérií rozsáhlých zemětřesení, která začala v srpnu 2016 a pokračovala až do začátku roku 2017.

Článek 12 nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 ze dne 11. listopadu 2002 o zřízení Fondu solidarity Evropské unie (dále jen „nařízení“) stanoví, že Evropskému parlamentu a Radě bude předložena zpráva o činnosti fondu v předcházejícím roce. Vzhledem k tomu, že postup uvolnění prostředků z Fondu solidarity pro všechny katastrofy v roce 2017 byl dokončen až v roce 2018, tato zpráva se výjimečně vztahuje na činnosti fondu v průběhu let 2017 a 2018. Zpráva shrnuje žádosti obdržené v období, za které se podává zpráva, a případy, které byly v tomto období uzavřeny. Komise posoudila všechny žádosti podle kritérií stanovených v nařízení ve znění z roku 2014 .

Francouzské orgány odhadly celkové přímé škody způsobené touto katastrofou na 1 956,241 milionu EUR. Žádost byla předložena na základě kritérií pro „regionální přírodní katastrofu“ podle čl. 2 odst. 3 nařízení. Žádost se týkala jediného regionu na úrovni NUTS 2, do kterého patří Svatý Martin a Guadeloupe. Jelikož se jedná o nejvzdálenější region ve smyslu článku 349 Smlouvy o fungování Evropské unie, použije se na škodu nižší prahová hodnota ve výši 1 % HDP regionu. Ačkoli nahlášené přímé škody nenaplnily znaky závažné katastrofy, představovaly 21,9 % hrubého domácího produktu (HDP) daného regionu a výrazně přesáhly prahovou hodnotu 1 %, která podle nařízení platí pro nejvzdálenější regiony. Žádost Francie tudíž splňuje podmínky k poskytnutí příspěvku z Fondu solidarity.

Naštěstí nebyl vyčerpán celý příděl prostředků na rok 2016 (platby v roce 2016 byly provedeny z prostředků převedených z roku 2015). Příděl na rok 2016 byl proto převeden do roku 2017. Kromě toho Komise navrhla, aby bylo poprvé použito ustanovení čl. 10 odst. 2 nařízení o víceletém finančním rámci, které za výjimečných okolností umožňuje použít k pokrytí mezery příděl na následující rok (2018).

Na základě zavedené metody pro stanovení výše pomoci z Fondu solidarity (tj. 2,5 % celkové škody za část škody do „prahové hodnoty pro závažné katastrofy“, plus 6 % za část škody přesahující prahovou hodnotu) byla Itálie oprávněna obdržet částku ve výši 1 196 797 579 EUR, tj. téměř 1,2 miliardy EUR. Tato částka představující zdaleka největší částku pomoci doposud vyplacenou v rámci Fondu solidarity přesáhla dvojnásobek maximálního ročního přídělu, který měl fond k dispozici.

V souvislosti se sérií vážných následných otřesů, které probíhaly do ledna 2017, musela Itálie svou první žádost několikrát aktualizovat, přičemž poslední revidovanou žádost obdržela Komise dne 25. května 2017.

Jak je uvedeno v předchozí výroční zprávě, v období od srpna 2016 do ledna 2017 byla oblast středních Apenin v Itálii zasažena nejničivější sérií zemětřesení v historii Fondu solidarity. Přímé škody dosáhly souhrnné výše bezprecedentních 21,879 miliardy EUR, což je více než šestinásobek prahové hodnoty pro závažnou katastrofu a představuje zdaleka největší katastrofu od zřízení Fondu solidarity. Maximální možná záloha ve výši 30 milionů EUR byla vyplacena v prosinci 2016 poté, co Komise dne 16. listopadu 2016 obdržela první žádost Itálie.

Na severozápadě Španělska v regionu Galicie propukly v období od 10. do 17. října 2017 rozsáhlé lesní požáry. Příčinou požárů byly stejné meteorologické podmínky jako v Portugalsku, tj. vedra, vítr a extrémně nízká vlhkost. Požáry značně poničily základní veřejnou infrastrukturu, soukromá obydlí, podniky a zalesněnou půdu.

Dne 29. listopadu 2017 Komise Portugalsku vyplatila zálohu ve výši 1 494 331 EUR, a to na základě škody uvedené v dřívější žádosti. Konečný finanční příspěvek z Fondu solidarity činil 50 673 132 EUR.

Portugalské orgány ve své konečné žádosti odhadly celkové přímé škody způsobené požáry v období od června do října na 1 457,966 milionu EUR. Žádost byla předložena s odvoláním na „závažnou přírodní katastrofu“ podle čl. 2 odst. 2 nařízení. Výše škod představovala 0,832 % HND Portugalska, a tudíž překročila prahovou hodnotu pro uvolnění prostředků z Fondu solidarity v případě závažné katastrofy platnou v roce 2017 ve výši 1 051,566 milionu EUR (tj. 0,6 % HND Portugalska). Tato katastrofa tudíž naplnila znaky „závažné přírodní katastrofy“.

První vlna požárů vypukla v regionu Centro (Střed) 17. června 2017. Portugalsko dne 17. července 2017, tedy velmi rychle a s velkou rezervou před uplynutím lhůty dvanácti týdnů pro podávání žádostí, předložilo první žádost o příspěvek z Fondu solidarity. V období od července do října však ničivé požáry propukly nanovo. S ohledem na tyto události Portugalsko svou žádost aktualizovalo 13. října 2017 a poté znovu 14. prosince 2017. Rovněž pozměnilo odhad souhrnné výše škod, jež požáry od června do října 2017 způsobily.

Od června do října 2017 čelilo Portugalsko několika vlnám rozsáhlých lesních požárů vyvolaných vedry, silným větrem a extrémně nízkou vlhkostí. Tyto požáry postihly především regiony středního a severního Portugalska, kde zničily základní veřejnou infrastrukturu, veřejné budovy, soukromá obydlí a podniky a znehodnotily zemědělskou a zalesněnou půdu.

Během konce léta a podzimu 2017 postihly Litvu vytrvalé deště, které vedly k tomu, že plně nasycená půda již nebyla schopna absorbovat přebytečnou vodu. To mělo za následek povodně, které způsobily škody především na síťové infrastruktuře a v odvětví zemědělství.

To vedlo dne 24. června 2017 k vypuknutí požáru v přírodní rezervaci Doñana, který trval do 8. července 2017. Požár zničil více než 10 000 hektarů ekologicky citlivých a cenných lesů, včetně centra národního parku Doñana, který se vyznačuje velkou rozmanitostí ekosystémů a je útočištěm volně žijících živočichů včetně mnoha stěhovavých ptáků a ohrožených druhů. Jedná se o areál světového dědictví UNESCO. Katastrofa tudíž také ohrozila hlavní pilíře místního hospodářství založeného na zemědělství, lesnictví a cestovním ruchu.

Od poloviny června do začátku srpna 2018 byl region Severovýchod v Rumunsku postižen opakovanými silnými dešti a následnými rozsáhlými povodněmi, které způsobily významné škody na infrastruktuře a domácnostech, jakož i v zemědělství.

Částka uplatňovaných škod překročila prahovou hodnotu pro uvolnění prostředků z Fondu solidarity v případě „závažné katastrofy“ platnou pro Kypr v roce 2018 (107,031 milionu EUR, tj. 0,6 % hrubého národního důchodu). Část „škody“ představující odhadované budoucí náklady, tj. náklady ve výši přibližně 46 milionů EUR na odsolování vody, které měly vzniknout po datu předložení žádosti do konce roku 2019, však nemohla být uznána jako součást celkových přímých škod podle podmínek nařízení. Celková výše uznaných přímých škod tak značně klesla pod prahovou hodnotu pro uvolnění prostředků z Fondu solidarity.

V roce 2017 uzavřela Komise pět zásahů z Fondu solidarity a v roce 2018 dva. Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení stanoví, že do osmnácti měsíců ode dne výplaty finančního příspěvku předloží přijímající stát zprávu o použití finančního příspěvku („zpráva o provádění“) s prohlášením odůvodňujícím výdaje („zdůvodnění oprávněnosti“).

Poté, co Parlament a Rada schválily uvolnění prostředků a poskytly potřebné rozpočtové prostředky, které byly k dispozici v rozpočtu EU, přijala Komise prováděcí rozhodnutí o přidělení pomoci jednotlivým státům, po nichž následovala platba v plné výši. V případech, kdy byla vyplacena záloha, byl doplacen pouze zůstatek celého příspěvku.

Určení jednotlivých částek pomoci, které Komise navrhla, se řídilo metodou zavedenou v roce 2002 a použitou ve všech případech od té doby. Tato metoda je založena na celkových přímých škodách způsobených katastrofou v poměru k relativnímu bohatství postiženého státu, což se promítá do prahové hodnoty pro závažnou katastrofu (viz příloha 1).

5.Závěry

Roky 2017 a 2018 opět ukázaly nepředvídatelnost počtu, povahy a závažnosti přírodních katastrof. Zatímco celkově tvoří přibližně dvě třetiny všech žádostí o prostředky z Fondu solidarity katastrofy způsobené povodněmi, období, o němž se podává zpráva, se vyznačovalo silnými bouřemi, lesními požáry a zemětřeseními.

Zejména jedna z těchto událostí byla mimořádná, a sice katastrofa, k níž došlo v důsledku zemětřesení ve středních Apeninách, jelikož její rozsah zdaleka přesáhl vše, k čemu doposud v rámci Fondu solidarity došlo, pokud jde o škody i uvolněnou pomoc. Zatímco ve většině let nejsou rozpočtové prostředky fondu plně využity v maximální výši, v tomto případě požadovaná částka přesahovala dva plné roční příděly. To se podařilo úspěšně zvládnout díky flexibilitě stanovené ve víceletém finančním rámci, která umožňuje převést nevyužité prostředky o jeden rok do dalšího období, a díky možnosti stanovené v nařízení – a využité poprvé – předsunout část přídělu na následující rok. Ukázalo se, že oba tyto faktory jsou pro úspěšné řízení Fondu solidarity důležité.

Zajímavé je, že ne všechny členské státy požádaly o vyplacení zálohy. Komise si sice není vědoma důvodů, které k tomu v jednotlivých případech vedly, je ale možné, že to bylo z důvodu nízkých očekávaných částek. Příspěvky z Fondu solidarity jsou v mnoha případech nižší než deset milionů EUR, takže 10% záloha by činila pouze několik set tisíc EUR. Naproti tomu některé žádosti neprokázaly po předběžném posouzení nezbytný stupeň věrohodnosti k tomu, aby bylo možné požadovanou zálohu schválit.

V neposlední řadě se ukázalo, že ačkoli bylo v revizi nařízení v roce 2014 do oblasti jeho působnosti výslovně zahrnuto období sucha, je posuzování období sucha nadále obtížné. Na jedné straně není podle všeho oproti původním očekáváním tak snadné jasně stanovit datum prvního veřejného opatření proti účinkům sucha, což je ovšem nezbytné pro znalost lhůty k podání žádosti. Na druhé straně lze škodu způsobenou suchem, zejména v zemědělství, často stanovit až mnoho měsíců po lhůtě k podání žádosti, což žadatelům brání v tom, aby včas poskytli nezbytné informace.