Sdělení Komise Radě v souladu s čl. 19 odst. 1 směrnice Rady 2003/96/ES (zdanění LPG k průmyslovému použití a zdanění uhlí) /* KOM/2006/0768 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 5.12.2006 KOM(2006) 768 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE RADĚ v souladu s čl. 19 odst. 1 směrnice Rady 2003/96/ES (zdanění LPG k průmyslovému použití a zdanění uhlí) 1. Úvod Podle čl. 19 odst. 1 směrnice Rady 2003/96/ES[1], kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (dále jen „směrnice o energetické dani“ nebo „směrnice“) a kromě ustanovení směrnice, zejména článků 5, 15 a 17, může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu (který o to požádal), aby zavedl další osvobození od daně nebo snížení daně z důvodů některé zvláštní politiky. Komise žádost posoudí. Následně Komise buď předloží Radě návrh, nebo uvědomí Radu o důvodech, proč povolení tohoto opatření nenavrhla. V širším rámci přezkumu odchylek, jejichž platnost podle směrnice o energetické dani končí na konci roku 2006, předložily Řecko a Litva žádost o povolení využít odchylku od některých ustanovení směrnice o energetické dani. Tyto dopisy zaregistrovalo generální ředitelství pro daně a celní unii[2]. Účelem tohoto sdělení je uvědomit Radu o důvodech, proč Komise požadovaná povolení nenavrhuje. 2. Shrnutí žádostí 2.1. Žádost Řecka Řecko by rádo uplatnilo sníženou sazbu daně na LPG k průmyslovým účelům rovnající se 0,29 EUR na 1000 kg LPG. Použitelná minimální úroveň zdanění (podle článku 8 směrnice o energetické dani) je 41 EUR na 1000 kg LPG použitého jako pohonná hmota. Podle řeckých orgánů má toto opatření dva hlavní cíle. Předně podporovat používání pohonné hmoty, která je šetrnější k životnímu prostředí než jiné minerální oleje, a to jako druhé nejlepší a dočasné řešení vzhledem k tomu, že síť pro zemní plyn není v Řecku ještě dokončena. V této souvislosti řecké orgány zdůrazňují přínosy LPG pro životní prostředí. Druhým cílem opatření je posílit konkurenceschopnost domácích hospodářských odvětví. V žádosti není uvedeno datum ukončení. 2.2. Žádost Litvy Litva by ráda uplatnila odchylku od obecných ustanovení směrnice o energetické dani, a zejména čl. 2 odst. 1 uvedené směrnice, aby uhlí nepodléhalo zdanění. Jinými slovy Litva by ráda odložila zavedení zdanění uhlí. Podle litevských orgánů je hlavním cílem tohoto opatření reorganizovat a modernizovat podniky v odlehlých oblastech země, zejména ty podniky, které ke své činnosti využívají uhlí. Podle litevských orgánů si dosažení tohoto cíle vyžádá mnoho času, a proto je potřeba odložit zavedení zdanění uhlí. Litevské orgány v této souvislosti zdůrazňují, že cílem opatření je podporovat hospodářský rozvoj v odlehlých oblastech země. Kromě toho litevské orgány vyzdvihují zvýšenou potřebu nízkonákladových zdrojů energie vzhledem k vzrůstajícím cenám ropy a plynu a rovněž upozorňují na změny, které v současné době probíhají ve vnitrostátním energetickém systému z důvodu uzavření jaderné elektrárny Ignalina. Žádost předpokládá, že platnost odchylky skončí k 31. prosinci 2009. 3. Souvislosti žádostí Zdanění minerálních olejů včetně LPG je v EU harmonizováno od roku 1993[3]. Právní předpisy Společenství stanoví minimální úrovně zdanění pro použití pohonných hmot a paliv. Z důvodu obavy o konkurenceschopnost některých obchodních a průmyslových odvětví v EU vzhledem k třetím zemím stanoví článek 8 směrnice o energetické dani výrazně nižší minimální úrovně zdanění pro použití pohonných hmot k odpovídajícím účelům. V rámci vnitřního trhu mají tyto minimální úrovně za cíl stanovit rovnocenné podmínky hospodářské soutěže mezi podniky. V této souvislosti bylo Řecku zprvu povoleno používat snížené sazby zdanění a osvobození od daně pro LPG k průmyslovým účelům. V roce 2001 Rada naposledy prodloužila toto povolení do 31. prosince 2006 a později bylo toto povolení zahrnuto do přechodných ustanovení směrnice o energetické dani. Přijetí směrnice o energetické dani rozšířilo působnost harmonizovaných spotřebních daní na energetické produkty jiné než minerální oleje, které si však přímo s minerálními oleji konkurují, např. uhlí. Cílem bylo odstranit narušování hospodářské soutěže mezi minerálními oleji a dalšími přímo si konkurujícími energetickými produkty, na něž se nevztahuje zdanění v rámci EU, a kromě toho odstranit narušování hospodářské soutěže mezi spotřebiteli energií v různých členských státech, které zdaňují či nezdaňují energetické produkty jiné než minerální oleje (viz druhý bod odůvodnění směrnice o energetické dani). Ve směrnici o energetické dani byla poskytnuta řada přechodných období (buď obecných, nebo konkrétních pro určitou zemi), aby se mohly členské státy přizpůsobit nové situaci a zejména aby nedošlo k náhlému zvýšení cen produktů, které jsou nově předmětem daně. V této souvislosti a vzhledem k zvláštnímu postavení Litvy byl tento členský stát oprávněn odložit zdanění uhlí, koksu a lignitu do 1. ledna 2007[4]. Komise ve svém sdělení Přezkum odchylek v přílohách II a III směrnice Rady 2003/96/ES, jejichž platnost skončí do konce roku 2006, z června 2006 (dále jen „sdělení z roku 2006“)[5] uvedla přehled vysoké flexibility, kterou směrnice o energetické dani poskytuje, a zejména upozornila na logiku a motivaci pro zahrnutí několika alternativ vztahujících se na konkrétní produkt nebo konkrétního uživatele. Komise zejména zdůraznila, že ve směrnici je již dostatečně zohledněno potenciální omezení konkurenceschopnosti, k němuž může dojít v důsledku zdanění energie. Komise v tomto sdělení také vyzdvihla zásadní význam zdanění uhlí, které je ve směrnici stanoveno. 4. Hodnocení Komise Komise se domnívá, že Řecko a Litva se ve svých žádostech opírají především o argumenty, které již směrnice bere v úvahu. To platí zejména pro oblast působnosti zdanění, stanovení minimálních úrovní zdanění a možného daňového rozlišení pro určité produkty a použití. Legislativní orgán Společenství postupem podle článku 93 Smlouvy o ES porovnal pomocí různých měřítek obdobné argumenty s cíli a zájmy uvedenými rovněž v čl. 19 odst. 1 třetím pododstavci směrnice o energetické dani, zejména se zájmem vnitřního trhu a poctivé hospodářské soutěže, energetickou politikou a politikou životního prostředí Společenství. Při přijímání směrnice vzal legislativní orgán Společenství zvláště v úvahu otázky konkurenceschopnosti. To v prvé řadě ovlivnilo stanovení minimálních úrovní zdanění podle produktu a použití. Dále směrnice obsahuje celý soubor možných alternativ, které mají členské státy k dispozici na základě směrnice samé a které umožňují další rozlišení daňových sazeb z různých důvodů včetně v některých případech z důvodu konkurenceschopnosti. Ve většině případů je nutné minimální úroveň zdanění dodržovat, aby byly zajištěny rovnocenné podmínky hospodářské soutěže mezi podniky na vnitřním trhu. Úrovně nižší než jsou tato minima mohou být uplatněna, pouze pokud se jedná o použití podniky, v souladu s přísnými podmínkami podle čl. 17 odst. 2 až čl. 17 odst. 4 směrnice. Jednou z těchto podmínek je, že vliv na životní prostředí, který tyto minimální úrovně mají, musí být zajištěn jinými prostředky. Minimální úrovně použitelné v rámci působnosti článku 8 směrnice, které jsou nižší než úrovně stanovené v čl. 7 odst. 1, je třeba nazírat z tohoto hlediska. Proto když Řecko odkazuje na konkurenční postavení svých hospodářských odvětví, neuvádí tím důvod zvláštní politiky podle článku 19 směrnice. Neomezenou odchylku z důvodů konkurenceschopnosti požadovanou Řeckem proto nelze přijmout. V této souvislosti není ani žádoucí přiznat další odchylku na dobu určitou. Řecko mělo dostatek času se přizpůsobit minimálním úrovním zdanění LPG, protože harmonizované minimální úrovně zdanění pohonných hmot k určitým průmyslovým a obchodním účelům existují od roku 1993 a vztahují se na všechny členské státy. Řecko nevzneslo v této souvislosti žádný argument, který by mohl být brán v úvahu podle článku 19 směrnice o energetické dani. Pokud se Řecko odvolává na environmentální stránky LPG, Komise by ráda upozornila na to, že podle informací, které má k dispozici, je budování sítě pro zemní plyn již částečně dokončeno, zejména v průmyslově nejvyspělejších oblastech Řecka. Příliš výhodné zdanění LPG, zejména faktické osvobození od daně předpokládané tímto členským státem, by mohlo odradit uživatele od toho, aby přešli na zemní plyn, který je přinejmenším stejně šetrný k životnímu prostředí jako LPG. To bylo mohlo narušit konkurenční vztah obou těchto paliv stanovený Radou v rámci článku 8 směrnice o energetické dani. Rada postupem podle článku 93 Smlouvy o ES tento konkurenční vztah záměrně stanovila spolu s dalšími podobnými vztahy. Rozdílné hodnocení členského státu nezakládá důvod zvláštní politiky ve smyslu článku 19 směrnice o energetické dani. Pokud jde o žádost Litvy, je především třeba připomenout, že směrnice o energetické dani záměrně rozšířila harmonizované spotřební daně i na uhlí (viz výše). Kromě otázky hospodářské soutěže mezi rozdílnými palivy je to zdůvodněno potřebou ochrany životního prostředí, stránky, kterou směrnice o energetické dani bere v úvahu v závislosti na povaze každého z energetických produktů. V tomto ohledu směrnice výslovně odkazuje na článek 6 Smlouvy, který požaduje, aby byla ochrana životního prostředí zahrnuta do vymezení a provádění ostatních politik Společenství (šestý bod odůvodnění). Dále odkazuje na Kjótský protokol ratifikovaný Společenstvím[6] a připomíná, že zdanění energetických produktů a elektřiny je jedním z dostupných nástrojů k dosažení cílů uvedeného protokolu (sedmý bod odůvodnění). Mezi hlavními palivovými kategoriemi, na něž se vztahuje směrnice o energetické dani, však uhlí vytváří nejvíce emisí oxidu uhličitého. Z tohoto hlediska nemůže být žádost Litvy přijata, jelikož se zakládá na obecných obavách o konkurenceschopnost. Směrnice o energetické dani záměrně zahrnuje uhlí do svého režimu, přesněji z důvodů hospodářské soutěže, a stanoví několik variant podrobněji uvedených výše. Obavy zmíněné povahy nemohou tedy být hodnoceny jako důvody zvláštní politiky pro účely článku 19 směrnice o energetické dani. Z výše uvedeného rovněž vyplývá, že z hlediska životního prostředí, které je třeba také brát v úvahu podle článku 19, by nemohlo být výhodnější zdanění uhlí zdůvodněno. Výše uvedené závěry jsou navíc posíleny argumentem Litvy, podle kterého je uhlí méně zasaženo zvyšováním cen energie než jiná paliva, jež jsou šetrnější k životnímu prostředí, např. zemní plyn. Kromě toho je vhodné se zabývat dalšími argumenty Litvy. Lze se také domnívat, že žádost Litvy je motivována přáním prodloužit osvobození uhlí od daně jako přechodné opatření. V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že Litvě byla poskytnuta odchylka na osvobození uhlí, koksu a lignitu od daně do 1. ledna 2007[7], což bylo plně v souladu s její žádostí předloženou před přístupem k EU v rámci poskytování přechodných období přistupujícím členským státům u nově přijatých směrnic[8]. Cílem přechodných období bylo umožnit dotčeným členským státům, aby se vyrovnaly s novými požadavky, jež směrnice zavedla. V této otázce Rada shledala, že minimální sazby stanovené směrnicí 2003/96/ES by mohly způsobit vážné hospodářské a sociální potíže, a proto bylo nutné zavést přechodná období (viz druhý a třetí bod odůvodnění směrnice 2004/74/ES). Přechodná období poskytnutá Litvě podle směrnice 2004/74/ES a v souladu s její žádostí brala zejména v úvahu argument, na který se Litva nyní odvolává. Týká se potřeby nutné přeměny litevského energetické odvětví po zastavení provozu jaderné elektrárny Ignalina. V tomto ohledu Litva požádala o odchylku, která jí byla poskytnuta a která umožnila osvobodit zemní plyn a elektřinu od daně do 1. ledna 2010, v souladu s plánem zastavení provozu elektrárny Ignalina. Vzhledem k tomu, že všechny tyto otázky byly řádně zohledněny při přijímání směrnice 2004/74/ES, Komise nemůže v těchto souvislostech nalézt žádné důvody zvláštní politiky. Konečně, Komise nemůže přijmout argument regionální politiky přednesený Litvou. V tomto ohledu Komise poukazuje na to, že cílem odchylky poskytnuté pro období 2004–2006 nikdy nebyla reorganizace a modernizace podniků v odlehlých oblastech země, takže v této věci není možné provést „prodloužení“ odchylky. Tento cíl nelze sám o sobě přijmout jako platný politický důvod, který by odůvodňoval požadované povolení podle článku 19 směrnice o energetické dani. Nezávisle na skutečnosti, že předpokládané výhodné zdanění není ani omezeno na určité regiony, osvobození uhlí od daně se nezdá být přiměřenou reakcí na takový politický cíl. Na rozdíl od vhodné přímé podpory konkrétním činnostem[9] osvobození uhlí od daně by nebylo zaměřeno na odpovídající potřeby v různých situacích, ale vztahovalo by se na spotřebu uhlí obecně a zbytečně by podrývalo hlavní záměr tohoto zdanění, tj. vyvolání podnětů ke zlepšení energetické účinnosti a z toho vyplývající ochranu životního prostředí. Kromě toho, by Komise ráda znovu připomněla, že směrnice o energetické dani obsahuje ustanovení, která umožňují určité daňové úlevy při současném zachování vlivů na životní prostředí, jež by tato směrnice měla přinést (viz zejména č. 17 odst. 2 až čl. 17 odst. 4 směrnice). 5. Závěry Na základě výše uvedených faktorů je Komise toho názoru, že předložené politické důvody neodůvodňují požadovaná povolení, která by vedla k odchylkám od některých zásadních ustanovení směrnice o energetické dani. Vzhledem k požadavkům směrnice o energetické dani včetně různých alternativ, které stanoví, obavy z důvodu hospodářské soutěže, o něž se žádosti opírají, nepředstavují důvody zvláštní politiky pro účely článku 19. Některé stránky předložených žádostí odporují cílům a zájmům, jež tvoří základ pro ustanovení směrnice, zmíněným rovněž v článku 19 směrnice. Osvobození uhlí od daně není přiměřenou reakcí na reorganizační a modernizační cíle přednesené Litvou. Neexistuje ani žádný důvod, který by podle článku 19 odůvodnil požadovaná povolení jakožto přechodná opatření. Z tohoto důvodu Komise nenavrhuje požadovaná povolení . [1] Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51); směrnice naposledy pozměněná směrnicemi 2004/74/ES a 2004/75/ES (Úř. věst. L 157, 30.4.2004, s. 87 a s. 100). [2] Dne 13. října 2006 (Řecko) a dne 29. září 2006 (Litva). [3] Směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů (Úř. věst. L 316, 31.10.1992); směrnice zrušená spolu se směrnicí Rady 92/82/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřebních daní z minerálních olejů ode dne 31. prosince 2003 směrnicí Rady 2003/96/ES. [4] viz směrnice Rady 2004/74/ES ze dne 29. dubna 2004, Úř. věst. L 157, s. 87. [5] KOM(2006) 342 ze dne 30. června 2006. Přezkum odchylek v přílohách II a III směrnice Rady 2003/96/ES, jejichž platnost skončí do konce roku 2006 . [6] Rozhodnutí Rady 94/69/ES ze dne 15. prosince 1993 o uzavření Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu, Úř. věst. L 33, 7.2.1994, s. 11. [7] Směrnice Rady 2004/74/ES, kterou se mění směrnice 2003/96/ES, pokud jde o možnost některých členských států uplatňovat u energetických produktů a elektřiny dočasné osvobození od daně nebo sníženou úroveň zdanění (Úř. věst. L 157, 30.4.2004, s. 87). [8] KOM(2004) 42 ze dne 28. ledna 2004 Návrh směrnice Rady, kterou se mění směrnice 2003/96/ES, pokud jde o možnost některých členských států uplatňovat u energetických produktů a elektřiny dočasné osvobození od daně nebo sníženou úroveň zdanění . [9] Na jejíž poskytnutí se samozřejmě vztahují pravidla platná v oblasti státních podpor.