Doporučení Evropského parlamentu Radě k jednáním o dohodě se Spojenými státy americkými o využívání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) k předcházení a potírání terorismu a přeshraničních trestných činů, včetně organizovaného zločinu (2006/2193(INI))



Úřední věstník 305 E , 14/12/2006 S. 0250 - 0254



P6_TA(2006)0354 Dohoda EU / Spojené státy americké o využívání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) Doporučení Evropského parlamentu Radě k jednáním o dohodě se Spojenými státy americkými o využívání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) k předcházení a potírání terorismu a přeshraničních trestných činů, včetně organizovaného zločinu (2006/2193(INI)) Evropský parlament, - s ohledem na návrh doporučení Radě o obsahu dohody se Spojenými státy americkými o využívání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) k předcházení a potírání terorismu a přeshraničních trestných činů, včetně organizovaného zločinu (B6-0382/2006), který jménem skupiny ALDE předložila Sophia in 't Veld, - s ohledem na čl. 114 odst. 3 a čl. 94 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci (A6-0252/2006), A. připomíná svá dřívější usnesení o PNR [1], v nichž Parlament od počátku vyjadřoval: - svou připravenost schválit přístup veřejných orgánů k osobním údajům cestujících pro bezpečnostní účely, pokud je to nutné ke zjištění totožnosti a křížovému porovnání údajů se seznamem nebezpečných osob nebo známých zločinců a teroristů (jak je prováděno v EU v souvislosti se Schengenskou prováděcí úmluvou nebo podle směrnice 2004/82/ES [2], která umožňuje přístup k osobním údajům spravovaným leteckými společnostmi prostřednictvím informačního systému o cestujících APIS), a - své hluboké znepokojení nad systematickým přístupem veřejných orgánů k údajům, např. číslu kreditní karty, adrese elektronické pošty, příslušnosti k určité skupině, informacím související s programem pro stálé zákazníky), spojeným s chováním běžných cestujících (tj. lidí neevidovaných v přijímající zemi jako nebezpečné osoby nebo zločinci), aby pouze na základě teoretického modelu kontrolovaly, zda by takový cestující mohl představovat potenciální ohrožení letu, cílové země nebo tranzitní země, B. uvědomuje si, že soustavný přístup k údajům o "chování", přestože není v EU přípustný, je v současné době požadován některými zeměmi, včetně USA, Kanady a Austrálie, k ochraně jejich vnitřní bezpečnosti, upozorňuje však na to, že: - v případě Kanady a Austrálie vnitrostátní právní předpisy umožňují přístup k údajům, který je omezen rozsahem, časem a množstvím poskytovaných údajů a je pod kontrolou soudního orgánu, a z tohoto důvodu považoval Parlament a orgány pro ochranu údajů v EU tyto systémy za přiměřené, - v případě Spojených států - i po dlouhých jednáních s Komisí a dobrou vůlí vyjádřenou v závazném prohlášení - stále neexistuje v oblasti letecké dopravy ze strany Spojených států žádná právní ochrana údajů; proto lze s výjimkou citlivých údajů získat přístup ke všem údajům a tyto údaje mohou být uchovávány mnoho let po provedení bezpečnostní kontroly, navíc neexistuje žádná soudní ochrana osob, které nejsou občany Spojených států, C. domnívá se, že od teroristických útoků 11. září 2001 byla na celém světě zavedena celá řada jednotlivých bezpečnostních opatření, která často zahrnují systematické shromažďování a sledování osobních údajů všech občanů, zejména údajů o převodech peněz, telekomunikačních údajů a údajů o cestujících; domnívá se, že při absenci koherentní bezpečnostní politiky v EU vzniká riziko zhoršování postavení jednotlivých občanů vůči státu, D. připomíná, že Parlament podal u Soudního dvora Evropských společenství návrh na zahájení soudního řízení o zrušení rozhodnutí Rady 2004/496/ES [3] o uzavření dohody se Spojenými státy americkými, o níž se jednalo na základě rozhodnutí Komise 2004/535/ES [4], s odůvodněním, že toto rozhodnutí nemá právní základ a je z právního hlediska nejasné a že shromažďování osobních údajů, které dohoda povoluje, je pro potřeby boje proti organizovanému zločinu a terorismu nadměrné, E. vítá, že Soudní dvůr zrušil rozhodnutí Rady 2004/496/ES a rozhodnutí Komise 2004/535/ES [5], F. vyjadřuje politování nad tím, že Soudní dvůr nereagoval na obavy Parlamentu týkající se právní struktury dohody a nesouladu jejího obsahu se zásadami ochrany údajů stanovenými v článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (ECHR), G. bere v úvahu skutečnost, že Soudní dvůr konstatoval, že rozhodnutí Rady 2004/496/ES nemohlo být právoplatně přijato na základě článku 95 Smlouvy o ES ve spojení se směrnicí 95/46/ES [6], protože předávání a používání údajů PNR Úřadem pro cla a ochranu hranic (CBP) souvisí se zpracováním údajů, které se týká veřejné bezpečnosti a činností státu v oblasti trestního práva, které nespadají do působnosti směrnice 95/46/ES a prvního pilíře, H. bere v úvahu vyjádřenou ochotu Komise a Rady úzce spolupracovat s Parlamentem na zajištění plného souladu s rozhodnutím Soudu; vyjadřuje však politování nad tím, že Rada nepřizvala Parlament k probíhajícím jednáním, I. souhlasí se stanoviskem, které dne 14. června 2006 přijala pracovní skupina 29, o nutnosti následných kroků po rozsudku Soudu [7], J. považuje tuto věc za natolik významnou, že by EU měla v každém případě uzavřít s USA řádnou mezinárodní dohodu, která s patřičným zohledněním lidských práv stanoví: a) které údaje jsou nezbytné za účelem zjištění totožnosti a měly by být soustavně automaticky předávány z informačního systému (APIS) a které údaje týkající se "chování" cestujících by mohly být předávány v individuálních případech u osob vedených v seznamech sledovaných osob z důvodů veřejné bezpečnosti (watch lists) jako "nebezpečné" na základě trestné nebo teroristické činnosti, b) seznam závažných trestných činů, v jejichž souvislosti by bylo možné vznést jakékoli další požadavky, c) seznam orgánů a agentur, které by si mohly vzájemně předávat údaje, a podmínky ochrany údajů, které musí být splněny, d) dobu uchovávání těchto dvou druhů údajů, přičemž je zřejmé, že údaje související s prevencí závažné trestné činnosti musí být vzájemně předávány v souladu s dohodou mezi EU a USA o soudní spolupráci [8] a vydávání stíhaných osob [9], e) úlohu, kterou budou při předávání údajů o cestujících plnit letecké společnosti, počítačové rezervační systémy nebo soukromé organizace (např. SITA a AMADEUS) a prostředky určené k zajištění cílů veřejné bezpečnosti (APIS, PNR atd.), f) záruky, které budou cestujícím poskytnuty, aby měli možnost opravit údaje, které se jich týkají, nebo poskytnout vysvětlení, pokud údaje zaznamenané v souvislosti s uzavřením smlouvy o cestě nesouhlasí s údaji uvedenými v průkazech totožnosti, vízech, pasech a jiných úředních dokumentech, g) odpovědnost leteckých společností vůči cestujícím a veřejným orgánům za případné chyby v transkripci nebo kódování a za ochranu zpracovaných údajů, h) právo odvolat se k nezávislému orgánu a mechanismus nápravy v případě porušení práv cestujících, i) nutnost důsledně dodržovat čl. 6 písm. d) nařízení (EHS) č. 2299/89 ze dne 24.července 1989 o kodexu chování pro používání počítačových rezervačních systémů [10], který veškeré předávání osobních údajů podmiňuje předchozím svolením cestujícího, 1. předkládá Radě tato doporučení: Obecné zásady a) zabránit na evropské úrovni právnímu vakuu v oblasti předávání údajů cestujících po 1. říjnu 2006 a zajistit, aby byla práva a svobody cestujících chráněny v ještě větší míře, než je tomu v současné době na základě jednostranného závazného prohlášení předloženého vládou Spojených států, b) založit všechny nové dohody v této oblasti na zásadách ES o ochraně údajů převzatých z článku 8 ECHR, Postup jednání: c) s ohledem na časové omezení vyjednat: - novou krátkodobou mezinárodní dohodu na období od 1. října 2006 do listopadu 2007 (období, na které se vztahovala původní dohoda mezi ES a USA, která byla předmětem rozsudku Soudního dvora), - ve střednědobém a dlouhodobém horizontu důslednější přístup k předávání údajů o cestujících na úrovni Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) s cílem zajistit jak bezpečnost letecké dopravy, tak dodržování lidských práv na celém světě, d) pověřit předsednictví, jemuž bude nápomocna Komise, aby informovalo Parlament o jednáních týkajících se dohody a aby přizvalo zástupce příslušného výboru k jednáním s vládou Spojených států jako pozorovatele, Obsah krátkodobé dohody: e) odstranit především nedostatky, které byly uvedeny v prvním společném hodnocení dohody provedeném EU a USA [11], a vzít v úvahu doporučení evropského inspektora ochrany údajů a pracovní skupiny podle článku 29 [12], f) zařadit do hlavní části textu dohody obsah závazného prohlášení, aby se stalo právně závazným, a v důsledku toho bude třeba, aby obě strany vytvořily nebo upravily stávající právní předpisy a soudní moc chránila osoby, na něž se tato dohoda bude vztahovat, g) neprodleně do nové dohody začlenit jako důkaz dobré vůle vlády Spojených států závazky, které po více než dvou letech od vstupu dohody v platnost nejsou stále v plné míře dodržovány: - přísné účelové omezení původně stanovené v závazném prohlášení 3, aby údaje o chování nesměly být používány ke kontrole finanční trestné činnosti nebo k prevenci ptačí chřipky; toto omezení by mělo být také stanoveno pro další předávání těchto údajů, - přechod na systém PUSH (jak je stanoveno v závazném prohlášení 13) jako v případě dohod ES s Kanadou a Austrálií, protože všechny technické požadavky jsou splněny a systém je již používán, např. SITA, - poskytování informací o pravidlech PNR cestujícím a zavedení řádného soudního řízení při podání stížnosti, jak je stanoveno v závazném prohlášení 36-42 a v dohodách o PNR s Kanadou a Austrálií, - nutnost zajistit pro zaměstnance, kteří údaje zpracovávají, příslušné pokyny a školení a nutnost zabezpečit IT systémy, - společné roční hodnocení, jak je stanoveno v závazném prohlášení 43, by se mělo skutečně provádět každý rok a ve spolupráci s vnitrostátními úřady na ochranu údajů a mělo by být zveřejněno v plném znění a mělo by vyhodnotit nejen plnění závazného prohlášení, ale také výsledky dohody, pokud jde o potírání terorismu a trestné činnosti, Obsah střednědobé dohody h) poskytnout EU jasný právní rámec, a to neodkladným přijetím návrhu rámcového rozhodnutí o ochraně údajů, i) zabránit umělému dělení mezi pilíře vytvořením konzistentního rámce ochrany údajů v Unii napříč pilíři s použitím přechodového ustanovení (přemosťovací klauzule) podle článku 42 Smlouvy o Evropské unii, aby bylo zajištěno, že nová dohoda bude uzavřena ve spolupráci s Parlamentem a bude důkladně přezkoumána Soudním dvorem, j) omezit množství údajů, o než lze požádat, a filtrovat hned u zdroje citlivé údaje na základě směrnice 95/46/ES; poukazuje na to, že se od dopravců vyžaduje, aby pouze předávali údaje, které mají k dispozici, takže v praxi Úřad pro cla a ochranu hranic (CBP) zřídka obdrží všech 34 kategorií požadovaných údajů; domnívá se, že pro účely dohody, tj. k prevenci a boji proti terorismu a mezinárodní trestné činnosti, včetně organizovaného zločinu, budou postačovat i údaje z informačního systému; vyzývá předsednictví Rady a Komisi, aby se při jednáních o této záležitosti zmínila; 2. znovu opakuje svůj dřívější požadavek, aby nová dohoda poskytovala evropským cestujícím stejnou úroveň ochrany údajů, jaké se těší občané Spojených států; 3. zdůrazňuje svůj dřívější postoj, že EU by měla zabránit vytvoření nepřímého evropského systému PNR prostřednictvím předávání příslušných údajů Úřadem pro cla a ochranu hranic (CBP) policejním a soudním orgánům členských států; domnívá se, že systematické shromažďování údajů "běžných" občanů mimo rámec soudního řízení nebo policejního vyšetřování by mělo být i nadále v EU zakázáno a údaje by měly být v případě potřeby předávány v souladu s existující dohodou mezi EU a USA o soudní spolupráci a vydávání stíhaných osob; 4. navrhuje, aby dialog mezi EU, USA, Kanadou a Austrálií, jehož by se měli účastnit zástupci Parlamentu, byl zahájen koncem roku 2006 s ohledem na společnou přípravu hodnocení v roce 2007 a vytvoření celosvětové normy pro přenos PNR, bude-li to nezbytné; 5. velmi doporučuje Parlamentu, aby v této souvislosti uspořádal společné zasedání s Kongresem Spojených států, neboť jde o demokratické orgány zastupující příslušné občany, s cílem zahájit dialog o boji proti terorismu a jeho důsledcích pro občanské svobody a lidská práva; * * * 6. pověřuje svého předsedu, aby předal toto doporučení Radě a pro informaci Komisi. [1] Usnesení ze dne 13. března 2003 o předávání osobních údajů leteckými společnostmi v případě transatlantických letů (Úř. věst. C 61 E, 10.3.2004, s. 381), usnesení ze dne 9. října 2003 o předávání osobních údajů leteckými společnostmi v případě transatlantických letů: stav jednání s USA (Úř. věst. C 81 E, 31.3.2004, s. 105) a usnesení ze dne 31. března 2004 o návrhu rozhodnutí Komise o přiměřenosti úrovně ochrany osobních údajů obsažených ve jmenné evidenci cestujících v letecké dopravě (PNR) předávané Úřadu pro cla a ochranu hranic ministerstva vnitřní bezpečnosti Spojených států (Úř. věst. C 103 E, 29.4.2004, s. 665). [2] Směrnice Rady 2004/82/ES ze dne 29. dubna 2004 o povinnosti dopravců předávat údaje o cestujících (Úř. věst. L 261, 6.8.2004, s. 24). [3] Rozhodnutí Rady 2004/496/ES ze dne 17. května 2004 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o zpracování a předávání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) Úřadu pro cla a ochranu hranic ministerstva vnitřní bezpečnosti Spojených států (Úř. věst. L 183, 20.5.2004, s. 83). [4] Rozhodnutí Komise 2004/535/ES ze dne 14. května 2004 o odpovídající úrovni ochrany osobních údajů obsažených v záznamech o knihování cestujících v letecké dopravě, které se předávají Úřadu USA pro cla a ochranu hranic (Úř. věst. L 235, 6.7.2004, s. 11). [5] Rozsudek Soudního dvora ze dne 30. května 2006 ve spojených věcech C-317/04 a C-318/04. [6] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s.31). [7] Stanovisko 5/2006 k rozsudku Evropského soudního dvora ze dne 30. května 2006 ve spojených věcech C-317/04 a C-318/04 týkající se předávání záznamů o knihování cestujících do USA (viz: http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/ privacy/workinggroup/wpdocs/2006_en.htm). [8] Úř. věst. L 181, 19.7.2003, s. 34. [9] Úř. věst. L 181, 19.7.2003, s. 27. [10] Úř. věst. L 220, 29.7.1989, s.1. [11] Společné hodnocení provádění závazného prohlášení stanovené v rozhodnutí Komise 2004/535/ES ze dne 14. května 2004 (opravené znění ze dne 12.12. 2005) Úřadem pro cla a ochranu hranic ministerstva vnitřní bezpečnosti Spojených států. [12] viz: http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/workinggroup/wpdocs/2006_en.htm. --------------------------------------------------