[pic] | EVROPSKÁ KOMISE | V Bruselu dne 3.8.2010 KOM(2010) 418 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Souhrnná zpráva o činnosti Záručního fondu SEK(2010) 968 OBSAH 1. Úvod – Ochrana rozpočtu Unie fondem před čerpáním v důsledku nesplácení úvěrů od roku 1994 3 2. Činnost fondu v období 2007–2009 3 2.1. Operace zajištěné fondem 3 2.1.1. Sledování rizik 3 2.1.2. Vnější úvěry EIB – objemy a hlavní rizikové parametry záruk poskytovaných EIB 4 2.1.3. Operace makrofinanční pomoci zajištěné fondem 4 2.1.4. Operace Euratomu zajištěné fondem 5 2.2. Dotování fondu – uspokojivá zkušenost s novým dotačním mechanismem 5 2.3. Další parametry nového dotačního mechanismu 5 3. Správa aktiv fondu v napjaté situaci na trhu – vývoj a výkon fondu v období 2007–2009 6 3.1. Kontext krize 6 3.2. Vývoj portfolia fondu 6 4. Hodnocení cílové sazby 7 4.1. Analýza profilu úvěrového rizika 7 4.2. Cílová sazba 7 5. Hodnocení činnosti fondu externím poradcem 8 5.1. Hlavní zjištění 8 5.2. Doporučení 8 5.3. Konkrétní kvantitativní posouzení cílové sazby 9 5.4. Dopad finanční krize – zvýšení objemu úvěrů pro makrofinanční pomoc 9 5.5. Potenciální dopad zvýšení tempa vyplácení EIB 9 5.6. Doporučení pro příští finanční rámec po roce 2013 10 5.7. Přehled institucionálních ujednání pro správu aktiv fondu uvedený v souhrnné zprávě za rok 2006 10 6. Závěr 11 1. ÚVOD – OCHRANA ROZPOčTU UNIE FONDEM PřED čERPÁNÍM V DůSLEDKU NESPLÁCENÍ ÚVěRů OD ROKU 1994 Záruční fond pro vnější vztahy (dále jen „fond“) byl zřízen v roce 1994 nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2728/94 ze dne 31. října 1994[1] na ochranu rozpočtu Unie v případech, kdy je příjemce úvěru poskytnutého nebo zaručeného Evropskou unií v prodlení se splácením. Toto nařízení o zřízení fondu bylo třikrát pozměněno[2] a v současné době jeho činnost upravuje nařízení Rady (ES, Euratom) č. 480/2009 ze dne 25. května 2009[3] (kodifikované znění). V letech 1998, 2003 a 2006 proběhly tři revize činnosti fondu. Po poslední revizi v roce 2006 byl zaveden nový dotační mechanismus, který vstoupil v platnost v roce 2007. Interinstitucionální dohoda[4] mezi Radou a Komisí dospěla k závěru, že v rámci příští Souhrnné zprávy o činnosti Záručního fondu je nutno provést kompletní analýzu nového dotačního mechanismu. V rámci toho si Komise v září 2009 objednala hodnocení Záručního fondu u externí konzultační společnosti s cílem zhodnotit fungování nového dotačního mechanismu a dalších parametrů fondu, zejména 9% cílové dotační sazby. Tuto zprávu doplňuje pracovní dokument útvarů Komise (dále jen „PDÚK“), který obsahuje grafy a tabulky. Tato zpráva dokládá, že Záruční fond ve svém současném nastavení funguje dobře a že nový dotační mechanismus splnil očekávání. Tuto analýzu podporují výsledky hodnocení Záručního fondu externím konzultantem, který potvrzuje zejména přiměřenost 9% cílové sazby s ohledem na riziko kryté fondem. Ze zprávy proto vyplývá, že v současné době není nutné měnit právní základ fondu ani žádný z jeho parametrů. 2. Činnost fondu v období 2007–2009 2.1. Operace zajištěné fondem Úvěrové operace zajištěné fondem se vztahují ke třem různým nástrojům, které požívají záruky z rozpočtu Evropské unie: vnější úvěry a záruky za vnější úvěry Evropské investiční banky (EIB), vnější úvěry Euratomu a úvěry makrofinanční pomoci Evropské unie (MFA) třetím zemím. Organizační schéma fondu v PDÚK popisuje činnost fondu a veškeré peněžní toky související s činností fondu. 2.1.1. Sledování rizik Fond kryje riziko vyplývající z úvěrů a záruk za úvěry poskytnuté třetím zemím. Na konci roku 2009 poskytoval fond krytí ve výši 16,361 miliardy EUR zajištěných úvěrů, z toho 16,239 miliardy EUR za nesplacené částky a 122 milionů EUR za naběhlý úrok. Od počátku provádění současného vnějšího mandátu EIB[5] , které bylo zahájeno v roce 2007, se krytá nesplacená částka zvyšovala v průměru o 15 % ročně až na 16 361 milionů EUR. Růst nesplacené částky kryté fondem neznamená, že se zvyšuje riziko fondu za každé kryté euro. Sledování rizik fondu ukazuje, že rizika nových operací zůstávají z hlediska míry vystavení riziku stabilní, pokud jsou nové úvěry uzavírány v souvislosti s projekty se stejným profilem rizika jako stávající úvěrové portfolio (viz grafy v oddíle 5 PDÚK). Tato situace platí od roku 2000. Z tohoto důvodu dospěla předchozí souhrnná zpráva v roce 2006 k závěru, že je nutno udržet cílovou sazbu na 9% úrovni. 2.1.2. Vnější úvěry EIB – objemy a hlavní rizikové parametry záruk poskytovaných EIB Přibližně 97 % celkové nesplacené částky kryté fondem se týká záruk za úvěry, které poskytla EIB v souvislosti s úvěry na projekty ve třetích zemích. Na základě předpokládaného provádění současného mandátu zůstane tato převaha záruk EIB u rizik krytých fondem v budoucnosti beze změn. Pokud příjemce zajištěného úvěru neprovede platbu ke dni splatnosti, EIB požádá Komisi, aby částky splatné dlužníkem v prodlení uhradila v souladu s příslušnou záruční smlouvou mezi Komisí a EIB. Jestliže EIB má vedle záruky EU ještě druhého veřejného nebo soukromého ručitele, je povinna uplatnit takové záruky třetích stran ještě předtím, než požádá o čerpání v rámci záruky EU. Tabulka 1: Podíl operací EIB krytých fondem v roce 2009 (splatná jistina a úrok) [pic] Záruka EU kryje veškerá úvěrová rizika zajištěné úvěrové operace ve třetích zemích. Všechny finanční operace EIB uzavřené se státem, subjektem veřejného nebo soukromého sektoru, které jsou kryty státní zárukou, jsou ipso facto kryty globální zárukou. U jiných typů operací, zejména u operací soukromého sektoru, je tato záruka omezena pouze na jasně vymezená politická rizika. 2.1.3. Operace makrofinanční pomoci zajištěné fondem U tohoto typu operací krytých fondem si Evropská unie půjčuje na finančním trhu a dále půjčuje prostředky (na bázi těsně následující transakce) nečlenským zemím (úvěry MFA). Veškeré úvěry MFA musí jednotlivě schválit Rada. Splátky úvěru jsou naplánovány tak, aby odpovídaly splátkám půjček, které má uhradit EU. 2.1.4. Operace Euratomu zajištěné fondem Úvěrový nástroj Euratomu lze použít k financování projektů v členských státech (rozhodnutí Rady 77/270/Euratom) nebo v určitých třetích zemích (na Ukrajině, v Rusku nebo v Arménii) (rozhodnutí Rady 94/179/Euratom). V roce 1990 stanovila Rada na tyto půjčky strop ve výši 4 miliard EUR, v rámci něhož bylo rozhodnuto o částce ve výši přibližně 3,4 miliardy EUR, která byla také vyplacena. V roce 2002 Komise navrhla navýšení tohoto stropu ze 4 miliard EUR na 6 miliard EUR, přičemž v Radě dosud nebylo dosaženo dohody. U úvěrů MFA si Euratom půjčuje na finančním trhu a dále půjčuje prostředky (na bázi těsně následující transakce) společnostem působícím v oblasti jaderné energie v některých třetích zemích. Splátky úvěru jsou naplánovány tak, aby odpovídaly splátkám půjček, které má uhradit Euratom. V roce 2009 byl podíl operací Euratomu v porovnání s celkovou nesplacenou částkou jistiny a úroků krytou fondem marginální (méně než 1 %, viz tabulka 1 výše). 2.2. Dotování fondu – uspokojivá zkušenost s novým dotačním mechanismem Nový dotační mechanismus zavedený v roce 2007 změnil dotační pravidla fondu ukončením stávající praxe dotací fondu na základě předpokládané výše uzavřených úvěrů nezávisle na skutečně poskytnutých částkách. Nový dotační mechanismus je nyní založen na čistém poskytování prostředků. Tato změna splnila svůj hlavní cíl, kterým bylo zejména zlepšení činnosti fondu omezením počtu ročních převodů mezi rozpočtem Unie a fondem pouze na jeden a zlepšením přesnosti rozpočtových toků mezi fondem a rozpočtem. Vzhledem k tomu, že dotace jsou vlastně založeny na změnách sledovaného čistého poskytování zajištěných úvěrů, mohou být rozpočtové zdroje potřebné pro dotace vloženy do řádného rozpočtového procesu až tehdy, kdy nastane skutečná potřeba. Tato změna znamenala konec strukturálního nadměrného dotování fondu, k němuž docházelo v rámci původního mechanismu dotování a který byl v době zřizování fondu přiměřený. Jak vyplývá z tabulky 2 PDÚK, byly rozpočtové prostředky na dotování fondu ve výši 200 milionů ročně, které byly k dispozici v první polovině stávajícího finančního rámce na období 2007–2011 a o nichž rozhodoval rozpočtový orgán, pro dotování fondu více než dostatečné. V závislosti na míře realizace mandátu EIB pro vnější úvěry však z odhadů dotačních potřeb fondu na roky 2012 a 2013 vyplývá, že fond může vyžadovat přibližně 598 milionů EUR. Částka zahrnutá v orientačním finančním plánu na období 2012–2013 činí 400 milionů EUR. Doplní ji úroky z aktiv fondu (viz oddíl 3.2). Podle očekávání bude celková výše využívaných a předpokládaných zdrojů po celé období 2007–2013 značně nižší než částka 1,4 miliardy EUR, která byla původně předpokládána pro finanční rámec 2007–2013. Poměr mezi celkovou výší převodů z rozpočtu do fondu a celkovou výší rozpočtových prostředků ke konci období 2007–2013 bude dle odhadu činit přibližně 60 %. 2.3. Další parametry nového dotačního mechanismu Na ochranu rozpočtu EU před otřesy počítá dotační mechanismus s vyrovnávacím mechanismem, jehož cílem je omezit roční částku převáděnou do fondu v případě významné platební neschopnosti. Navíc byly zavedeny tzv. limitní hodnoty. Jejich úkolem je průběžně informovat rozpočtový orgán o velkých ztrátách fondu (limitní hodnota 80 %, tj. pokud výše fondu poklesne pod 80 % cílové částky) nebo iniciovat zprávu Komise o mimořádných opatřeních, která mohou být nezbytná k doplnění prostředků fondu (limitní hodnota 70 %). Fungování vyrovnávacího mechanismu lze vysvětlit následujícím způsobem: Pokud na základě jednoho nebo více prodlení se splácením přesáhne částka, která má být kryta fondem, v daném roce 100 milionů EUR (což bude mít vliv na rozpočet na počátku roku n+2 po prodlení), vrátí se částka přesahující 100 milionů EUR do fondu během následujících let v ročních splátkách v maximální výši 100 milionů EUR. Výše roční splátky je rovna nižší z těchto částek: 100 milionům EUR nebo zbývající splatné částce (článek 6 nařízení č. 480/2009). Vyrovnávací mechanismus nebyl od zavedení nového dotačního mechanismu aktivován, neboť fond nebyl v tomto období vyzván. 3. SPRÁVA AKTIV FONDU V NAPJATÉ SITUACI NA TRHU – VÝVOJ A VÝKON FONDU V OBDOBÍ 2007–2009 3.1. Kontext krize V období 2007–2009 zůstávala absolutní návratnost fondu stále kladná a portfolio neutrpělo v důsledku finanční krize žádné kapitálové ztráty. Externí ani interní auditoři ani Evropský účetní dvůr nevyjádřili žádné pochybnosti týkající se správy aktiv fondu ze strany EIB pod dohledem útvarů Komise. EIB spravovala aktiva fondu v obtížných finančních podmínkách pod dohledem Komise velmi úspěšně. Po celé období 2007–2009 činila celková absolutní návratnost fondu v průměru +4,6928 % ročně. Na pozadí nejzávažnější krize na světových finančních trzích v nedávné historii se však výkonnost fondu snížila oproti srovnávacímu indexu v průměru o –15,27 bazických bodů ročně. Současná tržní hodnota celkového objemu fondů ve správě portfolia Záručního fondu k 31. prosinci 2009 činila 1 240,5 milionu EUR (včetně hotovosti) s modifikovanou dobou trvání 3,01 roku. 3.2. Vývoj portfolia fondu Graf 2 v PDÚK ukazuje, že objem fondu po zavedení nového dotačního mechanismu v roce 2007 poklesl a v roce 2008 vzrostl, načež v roce 2009 dosáhl výše 1 240,5 milionů EUR. Pokles v roce 2007 je vysvětlen pomalým tempem poskytování úvěrových prostředků na počátku stávajícího externího mandátu EIB, v jehož důsledku vznikl přebytek 125,75 milionu EUR, který byl převeden z fondu do rozpočtu. Aktiva fondu od roku 2007 průměrně rostla o +2,5 % ročně. Hodnota aktiv fondu by měla růst i nadále a v roce 2013 by měla dosáhnout přibližně 2,2 miliardy EUR. Toto předpokládané zrychlení hodnoty aktiv fondu lze vysvětlit potenciálním zrychlením tempa vyplácení prostředků v rámci mandátu pro vnější úvěry v roce 2010 a potenciálním nárůstem operací MFA (viz oddíly 6 a 7 PDÚK). Vedle dotací z příslušné rozpočtové položky je dalším hlavním zdrojem příjmů fondu úrok z jeho aktiv. Úrok z aktiv fondu od roku 2007 poklesl v důsledku celkového poklesu tržních úrokových sazeb na historické minimum. Získaný úrok v období 2007–2009 činil 146 milionů EUR (viz tabulka 1 PDÚK, toky do a z fondu od vytvoření fondu). Na konci roku 2009 měla aktiva fondu celkovou hodnotu 1 240,5 milionů EUR (tržní hodnota). 84,3 % této částky bylo investováno do dluhopisů, 15,6 % do vkladů a 0,1 % bylo ponecháno na běžných účtech. 4. Hodnocení Cílové sazby V roce 2006 došlo ke změně právního základu fondu s cílem zavést v roce 2007[6] nový dotační mechanismus, Komise se zavázala poskytnout v této souhrnné zprávě analýzu fungování tohoto nového mechanismu. Navíc bylo odsouhlaseno provedení revize přiměřenosti hlavních parametrů fondu, zejména 9% cílové sazby (poměr velikosti fondu k celkové výši krytých rizik). 4.1. Analýza profilu úvěrového rizika Profil úvěrového rizika fondu se od poslední souhrnné zprávy z roku 2006 nezměnil (viz odst. 2.1.1 výše a grafy v oddíle 5 PDÚK; profil rizika úvěrů krytých fondem v letech 2006 a 2009). V průběhu uvedeného období nebyly z fondu čerpány prostředky pro krytí splátek. Z analýzy profilu úvěrového rizika úvěrů krytých fondem vyplývá, že cílová sazba by měla zůstat beze změny. Riziko prodlení dlužníků se splácením úvěrů existuje a je zohledněno zachováním cílové sazby na úrovni 9 %. Je zřejmé, že přibližně 14 % portfolia zajištěných úvěrů v roce 2009 má úvěrový rating na úrovni B nebo nižší (Moody's nebo ekvivalentní), což znamená, že vzhledem k historické kumulativní míře prodlení se splácením různých úvěrových ratingů u suverénních rizik v různých časových horizontech zveřejněných nejvýznamnějšími ratingovými agenturami není pravděpodobnost prodlení v průběhu jednoho roku zanedbatelná. Relativní stabilita profilu suverénního rizika je důsledkem zeměpisného rozložení úvěrových operací zajištěných fondem, které bylo v období 2000–2009 relativně stabilní. Tuto stabilitu lze vysvětlit rozložením mandátu EIB, neboť rozdělení úvěrových operací mezi předchozím a stávajícím mandátem je obdobné. Přibližně 81 % úvěrových operací je zaměřeno na země Středomoří a na potenciální i kandidátské země (viz graf 3 v PDÚK: zeměpisné rozložení úvěrových operací zajištěných fondem v roce 2009). Fond kryje úvěrové riziko související s prodlením ve 42 zemích. 10 zemí, které vykazují nejvyšší riziko, pokrývá přibližně 81 % celkové míry vystavení riziku. Maximální míra vystavení riziku v jedné zemi v roce 2009 činila činí 27 % celkového rizika. Od roku 1994 byla z fondu čerpána kumulativní částka v přibližné výši 478 milionů EUR a míra návratnosti činila 100 % (viz tabulka 1 PDÚK). Poslední čerpání proběhlo v letech 2003 a 2004 ve vztahu k Argentinské republice a jeho celková výše činila přibližně 10 milionů USD. Tyto částky byly navráceny v plné výši v letech 2004 a 2008 za úhradu sankčního úroku. 4.2. Cílová sazba Na základě našich předchozích zkušeností a analýzy profilu úvěrového rizika současných úvěrových operací zajištěných fondem je nejvýznamnější parametr fondu (9% „cílová“ sazba) stanoven na dostatečné úrovni, aby zohledňoval riziko, které fond nese, i možný vývoj tohoto úvěrového rizika vzhledem k dopadu finanční krize. 5. Hodnocení činnosti fondu externím poradcem V období od září 2009 do února 2010 proběhlo hodnocení fondu, které provedly společnosti GHK Consulting a Volterra Consulting. Cílem tohoto hodnocení bylo posoudit platnost, účinnost a efektivitu fondu se zvláštním zaměřením na přiměřenost stávající úrovně hlavních parametrů fondu, zejména cílové sazby. Pro řešení otázek hodnocení kombinovala studie různé kvalitativní a kvantitativní techniky, například sekundární výzkum a analýzu, rozhovory a rovněž kvantitativní modelování rizik (simulace Monte Carlo). 5.1. Hlavní zjištění: - fond je účinným a efektivním mechanismem dotování rizik souvisejících s vnějšími úvěrovými aktivitami EU, - provozní náklady fondu jsou nízké v porovnání s ochranou rozpočtu a stabilitou, kterou fond zajišťuje, - stávající metody správy fondu fungují efektivně a jsou vhodné pro daný účel, - 9% cílová sazba dotací je na vhodné úrovni a poskytuje dostatečnou vyrovnávací rezervu na ztráty. Dokonce i podle zrychleného scénáře[7] (typ prodlení ve splácení, k němuž u úvěrů EU dosud nedošlo) z kvantitativního posouzení vyplývá, že by bylo potenciálně možné dotovat ztrátu celé dlužné částky v jednom případě za dvacet let, - dotační mechanismus dostatečně zohledňuje rizikový profil fondu. Vzhledem k nepravděpodobnosti, že fond prolomí buď 80 % nebo 70 % limitní hodnoty, umožňuje stávající mechanismus uspokojivé pokrytí rizik souvisejících s nesplácením úvěrů. Pokud jde o přiměřenost rozpočtových zdrojů předpokládaných pro fond, jsou závěry hodnocení následující: - platby do fondu v důsledku ztrát jsou vyrovnávacím mechanismem omezeny na 100 milionů EUR. Z výsledků modelování vyplývá, že vyrovnávací mechanismus i limit 100 milionů EUR jsou přiměřené, - platby do fondu vyplývající z dodatečně vyplacených částek mají podle prognózy přesáhnout stávající roční rozpočtové prostředky ve výši 200 milionů EUR. 5.2. Doporučení: - fond by měl i nadále krýt externí úvěrové operace EU, - cílová sazba fondu by měla být zachována ve výši 9 procent, měla by však být příležitostně revidována, - v příštím finančním rámci by předpokládané rozpočtové prostředky pro fond měly lépe odrážet předpokládaný profil potřeb dotací. Obdobně by bylo obezřetné zvýšit roční rozpočtové prostředky na 250 až 300 milionů EUR; - měla by být provedena další analýza s cílem zjistit, zda Komise může dosáhnout stejné kvality služeb správy portfolia (v porovnání s EIB) s vynaložením nižších nákladů (v porovnání s poplatky za správu hrazenými EIB). 5.3. Konkrétní kvantitativní posouzení cílové sazby Externí hodnocení fondu, které se kromě jiných bodů zaměřilo na kvantitativní analýzu rizikového profilu fondu a odpovídající úrovně aktiv fondu, potvrdilo závěr útvarů Komise, že cílová sazba ve výši 9 % umožňuje fondu plnit hlavní cíl, kterým je zajišťování likvidní rezervy v případě, že se dlužníci EU dostanou do prodlení se splácením, a trvalé rozpočtové stability. Studie potvrzuje, že stávající úroveň 9 % je přiměřená současným úvěrovým rizikům vyplývajícím z úvěrů a zaručeným úvěrovým operacím, které fond kryje. Z analýzy citlivosti, kterou provedli externí poradci, vyplývá, že přístup spočívající v udržení cílové sazby na této úrovni (9 %) je obezřetný vzhledem k rizikovému profilu portfolia, které již zohledňuje nevyhnutelnou míru nejistoty ohledně pravděpodobnosti prodlení. Snížení cílové sazby ze stávající 9% úrovně, které by umožnilo snížit užívání prostředků z rozpočtu přidělených k financování dotací fondu, by nebylo obezřetným přístupem. To platí zejména tehdy, pokud vezmeme v úvahu rizikový profil stávajícího portfolia úvěrů krytých fondem a zhoršující se hospodářskou situaci v mnoha zemích po finanční krizi. 5.4. Dopad finanční krize – zvýšení objemu úvěrů pro makrofinanční pomoc Intenzita mezinárodní finanční krize vedla řadu zemí usilujících o přistoupení a sousedních zemí k tomu, aby se formálně či neformálně obrátily na Komisi s žádostmi o poskytnutí úvěru v rámci makrofinanční pomoci. Provádění potenciálních úvěrových operací v rámci makrofinanční pomoci těmto zemím by v období 2010 a 2011 dosáhlo přibližné výše 1,5 miliardy EUR (prognóza na období po roce 2011 neexistuje) a jeho maximální dopad bude činit dalších 135 milionů EUR na dotování fondu nejdříve v roce 2012 v závislosti na tempu vyplácení úvěrů. 5.5. Potenciální dopad zvýšení tempa vyplácení EIB Tempo poskytování prostředků EIB na úvěry uzavřené v rámci stávajícího mandátu zjištěné v období let 2007–2009 bylo pomalé. V důsledku toho byly roční převody z rozpočtu do fondu podstatně nižší než dostupné rozpočtové prostředky. Možné zvýšení tempa poskytování prostředků EIB spolu s nárůstem operací makrofinanční pomoci přibližně o 1,5 miliardy EUR by znamenalo, že rozpočet fondu, který je k dispozici, by s největší pravděpodobností nebyl dostačující bez navýšení rozpočtové položky na dotování fondu v období 2012–2013. To by vedlo ke zvýšení tlaku na rozpočtovou položku 01 04 01 14 pro dotování fondu až do ukončení finančního rámce v roce 2013. 5.6. Doporučení pro příští finanční rámec po roce 2013 Výši rozpočtových prostředků fondu po roce 2014 je obtížné odhadnout. Bude záviset především na budoucí reformě finanční architektury EU (na základě Camdessusovy zprávy[8]), přesněji na novém mandátu EIB pro vnější úvěry. V rámci posouzení fondu byly provedeny simulace vycházející z opakovaného mandátu v rámci příštího finančního rámce. Výsledky simulací potvrzují, že profil poskytování prostředků EIB by měl opět silný dopad na dotační potřeby fondu (viz oddíl 9 PDÚK). Na základě současné situace tedy nelze pro dotování fondu doporučit roční rozpočet ve stejné výši. Tento aspekt bude nutno zohlednit při sestavování příštího finančního rámce po roce 2013. 5.7. Přehled institucionálních ujednání pro správu aktiv fondu uvedený v souhrnné zprávě za rok 2006 V roce 2003 nastolil rozpočtový výbor EP otázku, zda by portfolio fondu měla spravovat Komise nebo EIB. Jediným důvodem návrhu této změny by byla potenciální cenová výhodnost v případě, že by aktiva spravovala přímo Komise. Neexistují žádné známky toho, že by kvalita správy aktiv EIB vykazovala nedostatky, které by takovou změnu ospravedlňovaly. Konkrétní skutečnosti, které by mohly ospravedlnit návrh takové změny, by mohly vyplynout pouze ze srovnávací analýzy nákladů na správu EIB a Komise. V současné době neexistují spolehlivé podrobné údaje o nákladech (příležitosti) Komise v případě, že by přímo spravovala aktiva fondu, v porovnání s EIB. Komise v budoucnosti rozhodne o tom, zda bude tato analýza provedena. Až do takového rozhodnutí nebude vznesen žádný návrh na změnu ujednání s EIB. 6. Závěr Nový dotační mechanismus přinesl slibované zlepšení rozpočtového procesu vzhledem k tomu, že dotace jsou založeny na zjištěném čistém poskytování prostředků. To vyústilo ve zlepšení rozpočtového procesu dotování fondu. Podrobná kvantitativní analýza rizika krytého fondem a 9% cílové sazby fondu ukazují, že tato cílová sazba i ostatní hlavní parametry fondu jsou přiměřené. Komise proto nevidí potřebu měnit cílovou sazbu ani jiné parametry fondu. Tyto parametry by však měly být příležitostně revidovány, aby se posoudilo, zda i nadále dostatečně zohledňují rizikový profil, který fond nese. Tato revize bude předložena v rámci další souhrnné zprávy o činnosti fondu, která má být vypracována v roce 2013. Ve stávajícím finančním rámci jsou rozpočtové prostředky předpokládané pro fond přiměřené, jsou zde však určité možnosti zlepšení týkající se profilu potřeb dotací fondu. Ty by měly být provedeny při plánování finančního rámce na období po roce 2013. [1] Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2728/94 (Úř. věst. L 293, 12.11.1994, s. 1). [2] Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1149/1999 (Úř. věst. L 139, 2.6.1999, s. 1); nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2273/2004 (Úř. věst. L 396, 31.12.2004, s. 28); nařízení Rady (ES, Euratom) č. 89/2007 (Úř. věst. L 22, 31.1.2007, s. 1). [3] Úř. věst. L 2009 145, 10.6.2009, s. 10. [4] 2005/0025 (CNS) ze dne 16. ledna 2007. [5] „Mandát“ znamená obálku záruk, která je poskytována Evropské investiční bance z rozpočtu EU. Mandáty jsou zpravidla poskytovány na dobu trvání finančního rámce (současné období 2007–2013) a jsou dále členěny podle regionů a odvětví činnosti. [6] [viz poznámka pod čarou 2]. [7] Fond je zpravidla čerpán jen v případě náhrady platby, která nebyla provedena (úrok a/nebo jistina) k danému datu splatnosti. To znamená, že celá výše budoucích splatných plateb ovlivňuje fond pouze v průběhu času, jak nastává splatnost těchto plateb. Teoreticky by věřitel po neuhrazení splatné platby mohl požadovat všechny budoucí platby, pokud by nastala pravděpodobnost neuhrazení těchto částek. Z důvodu simulace maximálního tlaku na fond simulovala kvantitativní analýza rovněž scénář, v němž zmeškané platby způsobí zrychlení všech budoucích splatných plateb. [8] Camdessusovu zprávu vypracovala v únoru 2010 skupina odborníků v rámci přezkumu externího mandátu EIB v polovině období.