SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ o evropském inovačním partnerství v oblasti hospodaření s vodou /* COM/2012/0216 final */





SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ o evropském inovačním partnerství v oblasti hospodaření s vodou 1. Úvod Záplavy, nedostatek vody a období sucha mají nedozírné environmentální, sociální a hospodářské důsledky. Nedostatečná úroveň kvality vody ohrožuje veřejné zdraví a biologickou rozmanitost a zásobování nezávadnou pitnou vodou spolu s čištěním odpadních vod nadále představují problém jak v Evropě, tak i mimo její hranice. K udržitelnému hospodaření s vodními zdroji, které jsou vystaveny rostoucím tlakům, je zapotřebí nových a inovačních přístupů. Evropská inovační partnerství (EIP) navržená stěžejní iniciativou strategie Evropa 2020 Unie inovací[1] zajišťují strategický přístup a rámec pro řešení nedostatků evropského systému výzkumu a inovací s cílem urychlit inovace, jež významně přispívají k řešení společenských problémů. Díky tomu by se měla zvýšit konkurenceschopnost Evropy a zároveň by se mělo podpořit vytváření pracovních příležitostí a hospodářský růst. EIP umožňují sdílet odborné znalosti a zdroje v oblasti klíčových politických priorit mobilizací a propojením všech příslušných zúčastněných subjektů napříč různými oblastmi politiky a odvětvími bez ohledu na hranice a jejich cílem je lidem co nejrychleji přinést výhody plynoucí z pokroku a inovací. Členské státy EU uznávají význam inovací v oblasti hospodaření s vodou. Rada Evropské unie vyzvala dne 21. června 2011 Komisi, aby „v úzké spolupráci s členskými státy prozkoumala možnosti inovativních partnerství v oblasti vodohospodářství v zájmu dosažení udržitelného a hospodárného využívání vody“[2]. Význam požadavku, aby se Evropa podílela na udržitelném hospodaření s vodou jako klíčovým zdrojem, je zdůrazněn ve stěžejní iniciativě strategie Evropa 2020 nazvané Evropa účinněji využívající zdroje[3]. Plán pro Evropu účinněji využívající zdroje[4] zdůrazňuje úspory, které by bylo možné dosáhnout z důvodu vyšší efektivity. Komise pracuje na plánu ochrany evropských vod, který je milníkem pro oblast hospodaření s vodou v plánu pro účinnější využívání zdrojů. Plán bude do konce roku 2012 představovat politickou odpověď na problémy a nedostatky v provádění existujícího právního rámce EU pro politiku v oblasti hospodaření s vodními zdroji. Vývoj plánu a EIP bude úzce koordinován, aby se inovační přístupy a inovační opatření na straně poptávky zohlednily při tvorbě a provádění politiky EU v oblasti hospodaření s vodními zdroji. EIP budou dále vycházet z akčního plánu pro ekologické inovace[5] zaměřeného na podporu inovací, jež snižují tlaky na životní prostředí nebo se toho snaží dosáhnout a jejichž cílem je překlenout mezeru mezi inovacemi a trhem. 2. Využívání inovačních příležitostí Občané, společnost, zemědělství a průmysl budou ve stále větší míře nuceni hledat inovační řešení, aby bylo možné využívat vodu účinněji a účelněji. Inovační myšlení a lepší využití inovací mohou nová řešení rychle a účinně uvést na trh a zároveň vyhovět potřebám koncových uživatelů v městských, venkovských a průmyslových oblastech. Rozvíjení inovačního potenciálu v oblasti hospodaření s vodou může významně přispět k tvorbě pracovních míst, hospodářskému růstu a konkurenceschopnosti v Evropě. Jednoprocentní zvýšení tempa růstu v odvětví vodního hospodářství v Evropě může znamenat vytvoření 10 000 až 20 000 nových pracovních míst[6]. Využitím významných nových tržních příležitostí může Evropa postupně získat vedoucí postavení na světovém trhu inovací a technologií souvisejících s vodou. Existuje značný potenciál na posílení konkurenceschopnosti a růstu evropského odvětví hospodaření s vodou, jež zahrnuje 9 000 aktivních malých a středních podniků a poskytuje jen v oblasti zásobování vodou 600 000 přímých pracovních míst. Tentýž potenciál existuje i v jiných odvětvích souvisejících s vodním hospodářstvím (odvětví průmyslu využívající vodu, rozvoj vodních technologií apod.), v nichž inovace mohou zvýšit účinnost provozu. Existuje rychle rostoucí světový trh s vodou, jenž podle odhadů dosáhne do roku 2020 objemu 1 bilionu USD[7]. Evropská odvětví související s vodním hospodářstvím již dnes v celosvětovém měřítku spolupracují na rozvoji inovačních řešení problémů s vodou, často však nevyužijí výhod plynoucích z uvádění těchto řešení na trh. Odstranění překážek pro tržní novinky a podpora komparativních výhod Evropy v hodnotovém řetězci inovací usnadní evropským společnostem uvádět řešení na trh, čímž se plně využije jejich hospodářského potenciál. Inovační řešení problémů s vodou mohou přímo podpořit širší environmentální cíle, jimiž jsou např. ochrana našeho přírodního kapitálu a ekosystémů a biologické rozmanitosti, která je jejich základem. Řešení problémů v oblasti pitné vody a čištění odpadních vod je navíc prospěšné pro veřejné zdraví, čímž zase lze docílit značných úspor. Řešení, jimiž se zlepšuje ochrana záplavových oblastí, a řešení ke zlepšení ochrany v těchto oblastech dále posílí bezpečnost občanů a pomohou zamezit možným hospodářským ztrátám. 3. Společenské výzvy Nebudou-li přijata účinná opatření na podporu inovací, hrozí Evropě, že nebude schopná využít svého inovačního potenciálu v oblasti hospodaření s vodou na světových trzích, a je možné, že bude při řešení svých problémů s vodou zbytečně muset získávat technologie z jiných zdrojů[8]. Z nedávných studií vyplývá, že v důsledku vzájemně si konkurující poptávky po omezených vodních zdrojích mohou celosvětové zásoby vody do roku 2030 poklesnout o přibližně 40 %[9], což by se projevilo i v rozsáhlých částech Evropy. Lze očekávat, že boj o čistou vodu bude mít v rostoucí míře sociální, hospodářské, environmentální a celosvětové geopolitické důsledky. Zachování kvality a kvantity vody představuje velkou výzvu. U podstatné části evropských zásob pitné vody hrozí nebezpečí, že do roku 2015 nesplní cíle rámcové směrnice EU pro vodu. Podle předběžné analýzy z roku 2009 nelze vyloučit, že 30 % povrchových vod a 38 % podzemních vod nedosáhne dobrého stavu[10], což má nepříznivý vliv na biologickou rozmanitost a veřejné zdraví a zároveň ohrožuje poskytování ekosystémových služeb. Pokud jde o kvantitu vody, již dnes je nedostatkem vody a suchem postižena jedna třetina území EU v rozpětí několika zeměpisných šířek. Porovnáme-li dopady sucha v EU v letech 1976–1990 a 1991–2006, je zřejmé, že došlo ke zdvojnásobení dotčené plochy i počtu obyvatel[11]. Během uplynulého desetiletí se Evropa musela navíc vypořádat s následky více než 175 rozsáhlých povodní, které si vyžádaly oběti na životech a přesídlení obyvatel a představovaly značné hospodářské ztráty11. Předpokládá se, že se tyto problémy v důsledku změny klimatu, socioekonomického rozvoje a rostoucí poptávky po vodě v zemědělství na výrobu potravin a biomasy dále zvyšují. Urbanizace a rychlá industrializace ve spojení s demografickým vývojem problémy s vodou urychlily a situaci dále zhoršují stárnoucí vodní infrastruktury. Úspory, jichž by bylo možné dosáhnout díky účinnějšímu využívání vody jako zdroje energie, a spolupráce v této oblasti budou hrát v udržitelném hospodaření s vodou čím dál větší roli. Pokud jde o rozvojové země, splnění rozvojových cílů tisíciletí pro zpracování odpadních vod a pitnou vodu je nevyhnutelným předpokladem boje proti chudobě a podpory hospodářského rozvoje milionů lidí. 4. Reakce EU Ochrana vodních zdrojů a podpora udržitelného hospodářského růstu jsou navzájem propojeny a vyžadují integrovaný přístup. EIP usnadní hledání inovačních řešení, jež účinně podpoří politiku EU v oblasti hospodaření s vodou, a zároveň přispěje k rozvíjení potenciálu podnikatelské a průmyslové sféry na inovace a získání konkurenčních výhod. Kromě nových přístupů v oblasti výzkumu a technického rozvoje bude rovněž zapotřebí nových přístupů v oblasti financování, informačních a komunikačních technologií, správy, územního plánování, institucí, řízení a dalších disciplín nebo s ohledem na interakci mezi nimi. 4.1 Přidaná hodnota EU Znalosti a technologie v evropském odvětví hospodaření s vodou jsou sice vynikající, ale nerovnoměrně rozložené. Sdílením zdrojů napříč odvětvími a hranicemi mohou EIP vytvořit kritický objem a posílit hospodářskou soutěž a rovné podmínky jejích účastníků. Opatření na úrovni EU mohou usnadnit koordinaci úsilí a zamezit zdvojování a zároveň mohou pomoci stanovit společné cíle a iniciativy pro rozšíření, jakož i urychlit zavádění inovačních řešení. EIP co nejlépe využijí stávající zdroje a doporučí opatření, která vyžadují další podporu. Přístupem na úrovni EU se navíc docílí nezbytné úspory z rozsahu, které jsou potřebné pro rozvoj a provádění inovačních řešení a jejich šíření. Vodu nelze vtěsnat do administrativních hranic. Přeshraniční povaha hospodaření s vodou vyžaduje celostní a integrovaný evropský přístup na úrovni povodí, jak je stanoveno v evropské politice v oblasti vodního hospodářství. K tomu je zapotřebí koordinace na regionální a mezinárodní úrovni. Rozhodující význam pro rozvoj a zavádění inovací v oblasti hospodaření s vodou mají opatření na straně poptávky (zadávání zakázek, regulační rámce, stanovení norem apod.) a EIP by je měla identifikovat. Regulace na úrovni EU je důležitou hybnou silou pro inovace a obchod. EIP mohou přispět k tomu, aby inovační řešení našla odpovídající uplatnění při tvorbě a provádění politických opatření. Zadávání veřejných zakázek v oblasti vodní infrastruktury orgány veřejné správy se může stát významným podnětem pro rozvoj a zavádění inovačních řešení. Jiné regulační rámce, jako např. směrnice o ekodesignu, lze považovat za důležité pro lepší zavádění inovačních návrhů podporujících cíle politiky na trhu. Zde může vzniknout potřeba vytvořit nebo aktualizovat příslušné normy. Nástroje EU zaměřené na stranu nabídky inovací (např. financování výzkumu a vývoje) musí být náležitě propojeny s akcemi, opatřeními a strategiemi na straně poptávky, které jsou nezbytné na podporu inovací. EIP spojí svůj silný výzkumný a inovační rozměr s opatřeními na straně poptávky ve všech oblastech politiky, aby se urychlilo zavádění inovačních řešení na trh na základě opatření na podporu inovací na úrovni EU i jednotlivých členských států (tj. v rámci přezkumu nařízení a navrhování nových předpisů, urychleného schvalování produktů a stanovení norem, využíváním strategií pro zadávání veřejných zakázek apod.). Závěrem lze říci, že EIP poskytnou odvětvím (a zejména malým a středním podnikům) příležitost vytvářet přeshraniční partnerství pro vývoj inovačních řešení v celé EU. 4.2 Obecné a specifické cíle S ohledem na výše uvedené problémy a příležitosti a vzhledem k významu opatření na úrovni EU by EIP měla přispět k dosažení obecných cílů politiky EU v oblasti hospodaření s vodou, jak jsou stanoveny rámcovou směrnicí o vodě a plánem účinnějšího využívání zdrojů, a k odstranění potíží při provádění. Konkrétní strategické cíle EIP do roku 2020 jsou: · poskytovat všem obyvatelům zdravotně nezávadnou vodu za dostupnou cenu a zároveň zajistit dostatek vody pro životní prostředí, · dosáhnout relativního oddělení vazeb mezi nadměrným využíváním vodních zdrojů a růstem hospodářské činnosti v klíčových odvětvích EU (např. energetika, zemědělství a chemický průmysl), · zachovat a zlepšit dobrý stav vod ve všech povodích EU z hlediska kvality, kvantity a využívání a v souvislosti s rostoucími tlaky na dostupnost vodních zdrojů. Aby bylo možné změřit pokrok při plnění těchto strategických cílů a motivovat zúčastněné subjekty k aktivní účasti, jsou stanoveny specifické cíle pro různé oblasti akcí, jež odpovídají strategickým cílům a EIP jako takovým. Tyto specifické cíle budou dále rozpracovány ve strategickém prováděcím plánu, který má být vypracován na podzim roku 2012, a budou úzce spojeny s plánem pro evropské vody, jenž má být předložen v listopadu 2012. V těchto souvislostech si EIP stanovila do roku 2020 tyto cíle: · Všechny plány povodí budou provedeny ve stanovené lhůtě, tedy do roku 2015. I přes rostoucí tlaky na vodní zdroje budou cíle nadále plněny a dopady sucha a záplav minimalizovány díky přizpůsobování plodin, zvýšené kapacitě zadržování vody v půdě a účinnému zavlažování. Na alternativní možnosti zásobování vodou se budou spoléhat pouze tehdy, pokud neexistují levnější možnosti řešení. · Ztráty vody budou v celé EU omezeny na co nejnižší míru, a to díky inovacím zaměřeným na regiony, v nichž je ztráta vody nejnaléhavější. · Odběry vody budou ve všech regionech omezeny na méně než 20 % dostupných obnovitelných vodních zdrojů. Splněním těchto cílů by měly vzniknout tyto výhody v oblasti inovací a konkurenceschopnosti: · Doba zavádění inovací v oblasti hospodaření s vodou na trh bude v Evropě kratší než v ekonomikách na podobném stupni vývoje. Evropa bude mít celosvětově vedoucí pozici, pokud jde o inovační řešení problémů s vodou. · Ekologická průmyslová odvětví EU související s vodním hospodářstvím do roku 2030 zvýší svůj obrat i počet pracovních příležitostí o 20 %[12]. · Udržitelné postupy hospodaření s vodou budou zavedeny na světovém trhu a stanou se součástí programů spolupráce EU a členských států se sousedními a rozvojovými zeměmi v oblasti hospodaření s vodou. EIP přitom budou sledovat tyto operativní cíle: · do konce roku 2012 schválí strategický prováděcí plán, · do roku 2013 se stanou fungující platformou, v jejímž rámci mohou veřejné a soukromé zúčastněné subjekty účinně spolupracovat na vývoji inovačních řešení problémů spojených s vodou, · do roku 2013 vytvoří internetový trh pro inovace v oblasti hospodaření s vodou, jenž v rámci EU umožní spolupráci subjektů na straně poptávky i nabídky, · do roku 2015 docílí prvních výsledků zaváděním opatření na odstranění hlavních překážek pro inovace na úrovni EU, členských států i na regionální úrovni tak, aby právní předpisy a finanční nástroje podporovaly inovace, · do roku 2020 předloží ověřená řešení deseti významných problémů souvisejících s vodou, která byla úspěšně rozšířena a dále rozvinuta. 5. Stěžejní oblasti inovací Pro optimalizaci činností zaměřených na odstranění překážek pro inovace, rozvoj tržních řešení a vypracování strategií šíření se navrhují tři pracovní oblasti: hospodaření s komunálními odpadními vodami, hospodaření s vodou ve venkovských oblastech a hospodaření s vodou v průmyslových odvětvích. Z rozsáhlých konzultací vyplývá, že tento přístup si u zúčastněných subjektů získal širokou podporu. Stanovení pracovních oblastí představuje pragmatický přístup k organizaci výstupních činností EIP prostřednictvím koherentní skupiny zúčastněných subjektů, které se zabývají relativně podobnými problémy. Následující předběžný popis slouží jako základ pro vymezení výše uvedených pracovních oblastí. · Hospodaření s komunálními odpadními vodami Hospodaření s komunálními odpadními vodami je v důsledku pokračující urbanizace vystaveno čím dál většímu tlaku (očekává se, že v roce 2050 bude v městských oblastech EU žít přes 80 % obyvatelstva[13]). Je zapotřebí integrovaného přístupu se zaměřením na koloběh komunálních odpadních vod, do něhož se zapojí všechny zúčastněné subjekty, které problémy s vodou způsobují nebo je musí řešit. To znamená, že dotčené profesionální subjekty i jednotliví občané a místní správy musí zaručit, že inovace budou přijímány a zaváděny. Klíčový význam budou mít inovační řešení zaměřená na vztah mezi vodou a energií, účinné využívání vody (v domácnostech a průmyslu), kvalitu vody, vodní infrastrukturu, rekreační využívání vod, veřejné zdraví a informovanost uživatelů s podporou informačních a komunikačních technologií. Pracovní činnosti budou koordinovány v rámci iniciativy Evropské komise nazvané Inteligentní města a obce, která je určena pro oblast energetiky, dopravy a informačních a komunikačních technologií. · Hospodaření s vodou ve venkovských oblastech Ve venkovských oblastech se biologická rozmanitost, zemědělství, územní plánování a využívání půdy navzájem ovlivňují a dokonce si mohou – s ohledem na dostupné vodní zdroje – navzájem konkurovat. Venkovské oblasti navíc mohou hrát významnou úlohu při prevenci záplav a zmírňování důsledků nedostatku vody a sucha. EIP v oblasti hospodaření s vodou se bude zabývat rozhraním mezi hospodařením s vodními zdroji na úrovni zemědělských podniků a přidělováním vodních zdrojů odvětví zemědělství na úrovni povodí či vodních útvarů a přípustným zatížením kvality vody. EIP v oblasti hospodaření s vodou bude koordinovat svou práci s EIP v oblasti zemědělské produktivity a udržitelnosti, které se zaměří na otázky kvality a kvantity vody na úrovni zemědělských podniků. · Hospodaření s vodou v průmyslových odvětvích Inovačními průmyslovými postupy, zaváděním informačních a komunikačních technologií a nových technologií pro účinnější zpracování se sníží náklady a spotřeba energie i znečištění životního prostředí. V odvětvích s vysokou spotřebou vody (například ve výrobě energie nebo v chemickém průmyslu) budou mít inovace zaměřené na účinnější využívání vody při výrobních postupech příznivý vliv na omezení celkové ekologické stopy vody. EIP v oblasti hospodaření s vodou bude usilovat o to, aby průmysl a malé a střední podniky mohly tyto inovace snadněji šířit. Při své činnosti se bude vzájemně doplňovat s EIP v oblasti surovin. Bude stanoveno několik průřezových témat, jež se budou zabývat otázkami z různých oblastí týkajícími se činností spadajících do dvou nebo do všech tří pracovní oblastí. Tato témata by se například mohla týkat řízení povodí, změny klimatu a vody, vztahu mezi energií a vodou, vodohospodářské správy, rozvojové spolupráce v souvislosti s vodními zdroji, finančního inženýrství či stanovení norem. 6. Provádění EIP Základem pro výstupní činnosti EIP bude strategický prováděcí plán. Tento plán stanoví pomocí přístupu „zdola nahoru“ prioritní opatření pro jednotlivé pracovní oblasti a určí průřezová témata, která by se měla řešit. Strategický prováděcí plán plně zohlední příslušné programy financování[14] a iniciativy EU s cílem zlepšit dopad financování a přispět k cílům EIP. Strategický prováděcí plán se bude také zabývat specifickými cíli EIP a vezme v úvahu plán na ochranu evropských vod. 6.1 Výstupy Provedením EIP se docílí těchto výstupů: · Stanoviště pro inovace První soubor stanovišť pro inovace bude zřízen do roku 2013, aby se zjistily překážky pro inovace a aby se v souladu se strategickým prováděcím plánem navrhly, vyzkoušely a demonstrovaly konkrétní činnosti, opatření, prototypy a řešení pro určitý problém související s vodou. Může přitom jít o stanoviště pro názorné demonstrační metody nebo o projekty spolupráce či vytvoření sítě. Stanoviště pro inovace budou hrát klíčovou roli při provádění EIP. · Šíření inovačních řešení EIP usnadní vypracování strategií pro šíření novinek a inovačních řešení pro nejvýznamnější problémy s vodou a urychlí zavedení těchto novátorských řešení a objevů na trh. · Odstranění překážek pro inovace v oblasti hospodaření s vodou Vývoji řešení zaměřených na úspěšné zavádění inovací na trh a na jejich šíření stojí v cestě nejrůznější překážky (regulační, finanční, normativní, technické, sociální apod.). EIP určí nejvýznamnější překážky pro inovace a vytvoří přehled opatření a činností nezbytných pro odstranění překážek a zároveň určí možnosti urychlení novátorských řešení a inovací na každém stupni hodnotového řetězce od výzkumu až po uvedení na trh. · Trh pro inovace v oblasti hospodaření s vodou Do roku 2013 bude navržen a zaveden internetový trh umožňující subjektům, které mají nějaký problém, navázat kontakt se subjekty, které nabízí řešení, a to bez ohledu na to, kde se nacházejí. Dozor nad tímto trhem bude mít správní struktura EIP a tento trh bude propojen s jinými oblastmi výstupů. 6.2 Financování EIP určí, jak mohou různé programy financování na úrovni EU a na národní a regionální úrovni spojit své úsilí se soukromými zdroji financování tak, aby se urychlil vývoj inovačních řešení, například využitím sítě investorů pro ekologické inovace vytvořené v rámci akčního plánu pro ekologické inovace. Evropská komise zváží příslušnou podporu pro činnosti EIP v souladu se sedmým rámcovým programem. Členské státy se vyzývají, aby příslušné investice zahrnuly do budoucích programů v rámci strukturálních fondů na období 2014–2020. 7. Správa EIP bude vyžadovat zapojení a aktivní účast všech příslušných zúčastněných subjektů v rámci celého hodnotového řetězce pro inovace. V rámci EIP se využijí činnosti a výsledky existujících evropských, národních a regionálních iniciativ a činnost všech stran bude úzce koordinována. K těmto iniciativám patří příslušné iniciativy společného plánování, národní a regionální programy pro výzkum a inovace, evropské technologické platformy, finanční mechanismy, ostatní EIP a jiné inovační iniciativy. Účelem koordinace je zabránit zdvojení úsilí a podpořit součinnost. Model správy umožní přístup „zdola nahoru“ s cílem upřednostnit oblasti, v nichž jsou inovace možné a proveditelné. Zároveň se tak zajistí zapojení všech zúčastněných subjektů na nejvyšší úrovni rozhodování. Obrázek č. 1: Znázornění modelu správy Na vyzvání Evropské komise bude vytvořena řídící skupina na vysoké úrovni. Skupina, jíž bude předsedat komisař odpovědný za oblast životního prostředí, bude sestávat z dalších evropských komisařů, zástupců členských států, Evropského parlamentu a širokého spektra zúčastněných subjektů. Členové budou vyzváni k účasti za svou osobu a budou zastupovat celý hodnotový řetězec pro inovace. Řídící skupina na vysoké úrovni stanoví mandát pro EIP, přijme strategický prováděcí plán a víceletý plán na období 2012–2020. Úloha řídící skupiny během fáze provádění bude přezkoumána po přijetí strategického prováděcího plánu. Řídící skupina vytvoří pracovní skupinu, která bude odpovídat složení řídící skupiny a bude pojítkem mezi provozní a rozhodovací úrovní. Tato skupina bude odpovědná za vypracování strategického prováděcího plánu s využitím přístupu „zdola nahoru“. Po přijetí strategického prováděcího plánu může být složení pracovní skupiny přezkoumáno s možností zvýšit počet zúčastněných subjektů zastoupených během fáze provádění a zároveň zachovat schopnost účinného rozhodování. Během fáze provádění EIP bude činnost pracovní skupiny rozhodující pro sledování pokroku činností v rámci stanovených cílů. Pracovní skupina bude kromě toho koordinovat vzájemné obohacování mezi jednotlivými činnostmi EIP a podporovat vývoj strategií šíření. Pro každou pracovní oblast budou vytvořeny provozní sítě, v nichž budou zastoupeny všechny zúčastněné subjekty jednotlivých pracovních oblastí a subjekty zapojené do jednotlivých stanovišť pro inovace. Aby se zajistila co největší míra výměny znalostí a zkušeností a podpořilo rozšíření činností EIP, budou sítě přístupné i pro jiné evropské inovační činnosti v oblasti hospodaření s vodou. Od všech členů sítí se bude vyžadovat podepsání prohlášení o plnění povinností. Sítě budou odpovídat za koordinaci jednotlivých pracovních oblastí, zajišťovat kontakty mezi stanovišti pro inovace a usnadňovat výstupová opatření EIP (např. zjišťování tržních příležitostí, odstraňování různých překážek pro inovace, určování možností financování a vývoj strategií šíření). Činnosti sítí bude koordinovat pracovní skupina, která nad nimi bude rovněž vykonávat dohled. Každoročně se bude konat setkání EIP na téma „voda“, jejímž účelem bude shromáždit všechny účastníky a prodiskutovat výstupní opatření EIP. V rámci tohoto setkání se sejdou rovněž zástupci sítí, aby podali zprávu o svých činnostech, zmapovali vývoj a posoudili pokrok jednotlivých stanovišť pro inovace. V návaznosti na schůzku zástupců sítí v jednotlivých pracovních oblastech se sejdou zástupci skupin, v nichž se řeší průřezová témata, aby prodiskutovali dosažený pokrok a oblasti, v nichž je zapotřebí přijmout opatření v budoucnosti. Poté se uskuteční setkání pracovní skupiny, na němž budou podávat zprávu zástupci sítí a skupin pro průřezová témata, kteří zde obdrží strategické pokyny. Během těchto setkání se bude zjišťovat, do jaké míry byly splněny cíle. Evropská komise bude v procesu EIP působit jako hybná síla a zároveň jako zprostředkovatel. Zřídí sekretariát EIP, který bude podporovat pracovní skupinu při vytváření strategického inovačního plánu a prováděcí fázi EIP. Po přijetí strategického prováděcího plánu Evropská komise plán posoudí a navrhne způsob, jakým by mohl přispět k dosažení cílů EIP. 8. Další kroky Evropská komise si vytýčila tyto cíle: · Do května 2012 posoudí sdělení o EIP Evropský parlament a Rada. · Do léta 2012 bude vytvořena řídící skupina na vysoké úrovni a uskuteční se úvodní setkání. · Do září 2012 bude zřízena pracovní skupina a vytvořen sekretariát EIP. · Do prosince 2012 pracovní skupina sestaví strategický prováděcí plán. · V prosinci 2012 přijme strategický prováděcí plán řídící skupina na vysoké úrovni. Komise tento plán předloží Evropskému parlamentu a Radě spolu se svým příslušným stanoviskem. · Od začátku roku 2013 bude zahájeno provádění EIP: budou vybrána první stanoviště pro inovace, vytvořeny sítě pro jednotlivé pracovní oblasti, provedena opatření na straně poptávky, vytvořen internetový trh apod. · Během roku 2013 provede Evropská komise přezkum EIP, aby posoudila dosažený pokrok. · V pravidelných intervalech se bude zkoumat pokrok při provádění a plnění cílů. [1] Sdělení KOM(2010) 546 v konečném znění. [2] Závěry Rady Evropské unie ze dne 21. června 2011. (dokument č. 11308/11). [3] Evropa účinněji využívající zdroje, KOM(2011) 21 v konečném znění. [4] Plán pro Evropu účinněji využívající zdroje, KOM(2011) 571 v konečném znění. [5] KOM(2011) 899 v konečném znění. [6] Commission Staff Working Paper Research Joint Programming Initiative on Water (doc. SEC(2011) 1250 final) (pracovní dokument útvarů Komise týkající se iniciativy ke společnému plánování výzkumných programů v oblasti vody (dokument SEK(2011) 1250 v konečném znění)). [7] Zpráva LUX Research : Water Cultivation: The Path to Profit in Meeting Water Needs, 2008. [8] Publikace Global Water Intelligence, 2011. Global Water Market 2011 - Meeting the world's water and wastewater needs until 2016. [9] Publikace McKinsey & Company, 2009. Charting our Water Future: Economic frameworks to inform decision-making. [10] Poznámka pro zástupce vodohospodářských úřadů „Předběžná analýza plánů povodí v roce 2009“. Schůzka zástupců vodohospodářských úřadů, Varšava, 8. až 9. prosince 2011. [11] Evropská agentura pro životní prostředí (EEA), 2010: Vodní zdroje: kvantita a toky – tématické posouzení SOER 2010. [12] S odhadovaným ročním obratem ve výši 1,15 bilionu EUR (rok 2010) zaujímají vodohospodářská odvětví 33% podíl na celosvětovém trhu ekologických průmyslových odvětví. Počet pracovních míst v odvětvích souvisejících s vodním hospodářstvím představuje 22 % celkového počtu pracovních míst v ekologických průmyslových odvětvích v Evropě v roce 2010. (Studie Ecorys o počtu pracovních míst závislých na zlepšování životního prostředí a účinnosti zdrojů, únor 2012). [13] Internetové stránky oddělení pro otázky populace při odboru pro ekonomické a sociální otázky sekretariátu OSN, World Population Prospects: The 2006 Revision and World Urbanization Prospects: The 2007 Revision, http://esa.un.org/unup [14] Rovněž v rámci národních a regionálních výzkumných a inovačních strategií budoucí politiky soudržnosti EU.