CS Úřední věstník Evropské unie CE 259/86

Zelená kniha o tržních nástrojích v oblasti životního prostředí a v souvisejících politikách

P6_TA(2008)0182

Usnesení Evropského parlamentu ze dne 24. dubna 2008 o zelené knize o tržních nástrojích pro účely v oblasti životního prostředí a v souvisejících politikách (2007/2203(INI))

(2009/C 259 E/16)

Evropský parlament,

— s ohledem na zelenou knihu o tržních nástrojích pro účely v oblasti životního prostředí a v souvisejících politikách (KOM(2007)0140),

— s ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Bruselu (8. a 9. března 2007) včetně Energetické politiky pro Evropu v příloze I,

— s ohledem na zprávu Evropské agentury pro životní prostředí nazvanou Využití trhu pro nákladově efektivní environmentální politiku (č. 1/2006),

— s ohledem na články 2 a 6 Smlouvy o ES, podle kterých musí být požadavky na ochranu životního prostředí zahrnuty do různých odvětví politiky Společenství s cílem zajistit rozvoj hospodářských činností udržitelný pro životní prostředí,

— s ohledem na článek 175 Smlouvy o ES,

— s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2179/98/ES ze dne 24. září 1998 o přezkoumání programu politiky a opatření Evropského společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje nazvaného Směrem k udržitelnému rozvoji (1),

— s ohledem na revizi strategie EU na podporu udržitelného rozvoje,

— s ohledem na šestý akční program pro životní prostředí,

— s ohledem na svá usnesení o tematických strategiích o městském prostředí (2), o recyklaci odpadů (3) udržitelné využívání přírodních zdrojů (4)a o pesticidech (5),

— s ohledem na své usnesení ze dne 15. listopadu 2007 o omezení celosvětové změny klimatu na dva stupně Celsia – postup v období do konference na Bali a poté (6),

— s ohledem článek 45 jednacího řádu,

— s ohledem na zprávu Výboru pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin a stanoviska Hospodářského a měnového výboru a Výboru pro průmysl, výzkum a energetiku (A6-0040/2008),

A. vzhledem k tomu, že údaje o změně klimatu dokazují, že je třeba rázně jednat, aby se omezily dopady tohoto jevu; vzhledem k tomu, že si Evropská rada stanovila za cíl snížit emise CO2 nejméně o 20 % do roku 2020 a o 60 % do roku 2050; vzhledem k tomu, že si Evropská rada stanovila také za cíl, aby do roku 2020 představovala obnovitelná energie 20 % spotřeby energie a aby se o 20 % zvýšila energetická účinnost,

B. vzhledem k tomu, že Parlament ve svém výše zmíněném usnesení ze dne 15. listopadu 2007 zdůrazňuje, že se průmyslové země musí zavázat ke snížení emisí oproti roku 1990 nejméně o 30 % do roku 2020 a nejméně o 60–80 % do roku 2050,

C. vzhledem k tomu, že existují různé druhy znečištění a riziko vyčerpání přírodních zdrojů,

D. vzhledem k tomu, že existuje vysoké riziko vyhubení mnoha živočišných a rostlinných druhů a vzhledem k cíli, který si Evropská unie stanovila – zastavit ztrátu biologické rozmanitosti do roku 2010,

E. vzhledem k tomu, že v EU dochází ke stálému zvyšování provozu v souvislosti s přepravou, a to zejména s přepravou zboží, a ke zvyšování spotřeby energie, jež s tím souvisí,

F. vzhledem k tomu, že tržní nástroje představují důležité nástroje pro uplatňování zásady „znečišťovatel platí“ a v širším významu také nástroje pro hospodárné zohledňování skrytých nákladů, které výroba a spotřeba přinášejí v oblasti zdraví a životního prostředí,

G. vzhledem k tomu, že mezi členskými státy existují velké rozdíly, a to jak v oblasti ekologických daní (mezi 2 a 5 % HDP členských států), tak v oblasti využívání tržních nástrojů, a vzhledem k tomu, že se podíl ekologických daní na HDP členských států za posledních pět let snížil,

H. vzhledem k tomu, že energetické daně představují v průměru 76 % ekologických daní a dopravní daně činí 21 %,

I. vzhledem k tomu, že velkou většinu ekologických daní platí domácnosti, přestože hlavními spotřebiteli energie, vody a dopravy jsou jiná hospodářská odvětví,

J. vzhledem k tomu, že reforma dotací, které negativně ovlivňují životní prostředí, může přispět k řešení změny klimatu, podpořit udržitelný rozvoj a zachovat mezinárodní konkurenceschopnost EU,

K. vzhledem k tomu, že prognózy týkající se globálních dopadů změny klimatu nesmějí vést pouze k oddělení růstu od výrobních metod a spotřeby, ale také ke změně našeho způsobu socioekonomického rozvoje,

L. vzhledem k tomu, že současné ekonomické ukazatele HDP již nestačí k řádnému posouzení sociální, hospodářské a ekologické reality a že nezohledňují environmentální dopady lidských činností, kterými je třeba se zabývat; vzhledem k tomu, že by se při propočtech vytvářeného bohatství měly vzít v úvahu nové environmentální ukazatele pro lepší zohlednění takových změn,

Kritika zelené knihy

1. vítá odkaz na zásadu „znečišťovatel platí“, kritizuje však skutečnost, že souvislost při vytváření a vyvažování nástrojů stávající politiky životního prostředí je slabá nebo žádná; zdůrazňuje, že zásada „znečišťovatel platí“ umožňuje stanovit skutečnou cenu výrobku tím, že zahrne náklady na odstranění znečištění a nápravu škod způsobených výrobou; poukazuje na to, že znečišťující výroba či výrobky jsou ve skutečnosti nakonec dražší, pokud cena zahrnuje všechny vnější faktory, neboť prevence je méně nákladná než obnova nebo asanace;

2. lituje, že nebyla provedena hloubková analýza spojená s výhodami rozlišování mezi tržními nástroji zaměřenými na spotřebitele a na výrobce;

3. zdůrazňuje, že se zásada „znečišťovatel platí“ nesmí omezit na uložení povinnosti platit konečnému spotřebiteli, a zejména domácnostem;

4. kritizuje skutečnost, že se zelená kniha zaměřuje zejména na znečištění ovzduší a na oteplování klimatu a nezabývá se v zásadě jinými negativními dopady výrobních a distribučních postupů a způsobů spotřeby na životní prostředí;

5. sdílí názor Komise na rozmanitost tržních nástrojů a na rozlišování mezi daněmi a poplatky, neboť poplatky spočívají obvykle v platbě za službu nebo jasně stanovené náklady; zdůrazňuje nutnost mít k dispozici jak pobídkové, tak odrazující nástroje, mají-li být splněny cíle v oblasti ochrany životního prostředí a zdraví i v oblasti strategie udržitelného rozvoje;

6. kritizuje skutečnost, že mezinárodní rozměr je zmiňován jen velmi zběžně a že opatření směřující k maximálnímu omezení narušování hospodářské soutěže mezi regiony a průmyslovými odvětvími stále ještě nebyla zavedena;

Opatření

7. vítá zelenou knihu; naléhavě žádá Komisi o vypracování jasné strategie pro využívání tržních nástrojů, aby bylo možné vyčíslit škody na životním prostředí a zkorigovat související selhání trhu, přičemž by tato strategie měla zahrnovat daně, revizi systému EU pro obchodování s emisemi a rovněž obchodní politiku a politiku v oblasti technologií;

8. vyzývá Komisi, aby při navrhování prováděcí strategie pro tržní nástroje zvážila jako možnost přípravu souhrnné zprávy o účinnosti regulačních nástrojů v oblasti životního prostředí, které EU v současné době uplatňuje, s cílem zjistit, ve kterých oblastech by bylo vhodné nahradit stávající právní předpisy tržními nástroji;

9. vyzývá Komisi, aby použila srovnávací studii stávajících tržních nástrojů pro posouzení jejich účinnosti a podporu výměny osvědčených postupů mezi státy;

10. vyzývá Evropskou unii, aby odlišovala hrubé hospodářské bohatství na obyvatele od čistého hospodářského, sociálního a ekologického bohatství, jako ukazatele skutečného pokroku; vyzývá proto Komisi a členské státy, aby důkladněji studovaly možnost měřit evropský růst za použití „zelených“ ukazatelů (7), které zohlední bohatství ztracené ve spojení se škodami na životním prostředí;

11. uznává, že úplná internalizace environmentálních nákladů je důležitým předpokladem pro vytvoření spravedlivé hospodářské soutěže mezi různými podniky a pro zvýšení hospodářských podnětů k čistší výrobě a spotřebě a pro podporu inovace čistších technologií;

12. uznává, že neprovedení internalizace environmentálních nákladů se rovná podpoře činností poškozujících životní prostředí;

13. poukazuje na to, že existence velkého množství dotací v členských státech EU, které negativně ovlivňují životní prostředí, zhoršuje znečištění a vážně narušuje zásadu „znečišťovatel platí“;

Zásady

14. poukazuje na to, že zásada „znečišťovatel platí“ je jedním z pilířů politiky EU v oblasti životního prostředí, neboť předpokládá internalizaci vnějších nákladů do tržních cen, aby bylo zajištěno, že tyto ceny odrážejí skutečné výrobní náklady nebo výši škod na životním prostředí a zdraví; konstatuje, že uplatňování zásady „znečišťovatel platí“ zůstává většina členských států mnoho dlužna;

15. konstatuje, že tržní nástroje zahrnují širokou škálu nástrojů, které jsou navrženy tak, aby odpovídaly specifickým účelům, jako jsou obchodovatelné povolenky, jejichž smyslem je omezit znečištění (například emisemi CO2), ekologické daně, které mají ovlivnit ceny a tím chování výrobců a spotřebitelů, ekologické poplatky určené k pokrytí nákladů na ekologické služby, ekologické dotace na podporu rozvoje čistších technologií atd.;

16. uznává, že tržní nástroje zaměřené na životní prostředí jsou jedním z nejúčinnějších prostředků k dosažení ekologických cílů za přijatelnou cenu; zdůrazňuje však, že takové nástroje musí být doplněny jinými opatřeními, jako jsou standardy efektivity, cíle spojené s emisemi atd.;

17. poukazuje na to, že tržní nástroje budou hrát klíčovou úlohu při plnění cíle EU, kterým je dosáhnout do roku 2020 20 % podílu obnovitelné energie na celkové spotřebě energie;

18. zastává názor, že přechod k udržitelnému rozvoji a bezuhlíkovému hospodářství vyžaduje kombinaci odrazujících nástrojů (např. daní nebo poplatků) a pobídek (např. systémů obchodování);

19. zdůrazňuje, že rozvoj kombinací nástrojů pomůže optimalizovat používání tržních nástrojů; v této souvislosti se domnívá, že tržní nástroje mohou významně přispět k dosažení cílů lisabonské agendy;

20. zastává názor, že opatření politik v oblasti energetiky a klimatu, která byla přijata v rámci společné koncepce jak na úrovni EU, tak na vnitrostátní úrovni, musí být uvedena do souladu s cíli stanovenými v Lisabonu a Göteborgu;

21. zastává názor, že tržní nástroje jsou vhodným a účinným nástrojem pro internalizaci vnějších dopadů, který by měl být využíván mnohem častěji a který může doplnit, nikoli však nahradit administrativní nástroje;

22. zdůrazňuje, že uplatnění tržních nástrojů za účelem řešení znečištění a negativních environmentálních dopadů musí vycházet z ekologické účinnosti; zastává názor, že sociální důsledky vyplývající z uplatnění tržních nástrojů by měly být kompenzovány zvláštními politickými opatřeními, jako jsou referenční ceny, snížení sazeb, dotace atd. pro nízkopříjmové domácnosti; považuje také za nezbytné přijmout opatření zaměřená na penalizování nadměrné spotřeby;

23. připomíná, že směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (8) (směrnice o zdanění energií), předpokládá, že za určitých podmínek lze zdanění plně nebo částečně nahradit alternativními tržními nástroji, zejména systémem EU pro obchodování s emisemi;

24. zdůrazňuje významnou úlohu ekologických daní při dosahování cílů v oblasti životního prostředí;

25. domnívá se, že tržní nástroje Společenství se nemohou omezit jen na systémy obchodování s emisními povolenkami nebo s emisními kvótami a že je nutné uvažovat o jiných možných systémech, jako je zavedení daně z uhlíku a snižování dotací na fosilní paliva;

26. zdůrazňuje, že by ekologické daně neměly být v první řadě považovány za prostředek ke zvýšení daňových příjmů, ale spíše za způsob zamezení škodlivému znečištění a ekologické degradaci za rozumnou cenu, a tím za způsob podpory blahobytu ve společnosti; zdůrazňuje, že ukládání daní z negativních faktorů, jako je znečištění, by mělo být vyváženo snižováním daní z pozitivních faktorů, jako je práce;

27. poukazuje na to, že navzdory požadavku jednomyslnosti v oblasti zdaňování nabízejí smlouvy možnost rozšířené spolupráce, a upozorňuje na existenci metody otevřené koordinace; vyzývá tedy členské státy, aby pokročily v oblasti ekologických daní na evropské úrovni a zabránily jakémukoli daňovému dumpingu;

28. konstatuje, že lepší koordinace EU v oblasti ekologických daní a sdílení osvědčených postupů tuto reformu usnadní; podporuje zejména návrhy, aby bylo členským státům povoleno snížit sazby DPH nebo poskytnout daňové úlevy pro energeticky účinné výrobky a energeticky úsporné materiály; zdůrazňuje však, že o tom, co je vhodné pro jejich daňové systémy, by měly rozhodovat členské státy samy;

29. poukazuje na přínos ekologických daňových reforem; vyzývá členské státy, aby uplatňovaly tyto reformy s cílem zmenšit energetickou chudobu a podporovat nízkouhlíkové technologie, energetické úspory, energetickou účinnost a obnovitelné technologie;

30. podporuje snížení zdanění práce na vnitrostátní úrovni, ale zdůrazňuje, že toto snížení nesouvisí pouze s reformou ekologických daní;

31. domnívá se, že modulace cen je prostředkem k ovlivnění výroby a spotřeby a k vybídnutí spotřebitelů, aby zvolili vhodné ekologičtější druhy dopravy (například snížením cen veřejné dopravy); domnívá se, že jakékoli zvýšení v důsledku použití tržních nástrojů musí být předvídatelné a v případě potřeby musí zohlednit konkrétní poměry v každém členském státě; zdůrazňuje nicméně, že cenová opatření mohou mít kvůli nedostatečné pružnosti některých odvětví a mezi některými kategoriemi spotřebitelů omezený dopad;

32. zdůrazňuje, že je třeba mít k dispozici přesné údaje o ekologických a sociálních nákladech pro celý životní cyklus výrobků a služeb; vyzývá Komisi, aby navrhla metodologii pro posouzení těchto nákladů;

33. vítá nedávnou konferenci nazvanou Beyond GDP a organizovanou Evropskou komisí, Evropským parlamentem, OECD, Světovým fondem pro volně žijící zvěř a Římským klubem a její hlavní závěry; zdůrazňuje význam doplnění HDP dalšími ukazateli s cílem posoudit blahobyt a pokrok ve společnosti vyváženějším způsobem, zejména s ohledem na dopady hospodářského růstu na ovzduší a ekosystémy;

34. zdůrazňuje, že tržní nástroje mohou přispět k podpoře výzkumu a ekologické inovace, neboť zdaněním výrobků a služeb, které nerespektují životní prostředí nebo uplatňování ekologických norem, jsou výrobci podněcováni k investicím do výzkumu energeticky účinnějších výrobků a služeb;

Které nástroje odpovídají jednotlivým odvětvím?

35. uznává, že systém EU pro obchodování s emisemi má ve své současné podobě příliš úzkou oblast působnosti, pokud jde o mnohé zdroje skleníkových plynů a dotčená odvětví, a že Komise a členské státy budou muset provést nezbytná zlepšení s cílem optimalizovat systém EU pro obchodování s emisemi ve třetí fázi projektu počínaje rokem 2013;

36. důrazně vyzývá Komisi, aby za základ své strategie pro snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 považovala posílení systému EU pro obchodování s emisemi pomocí stanovování stále striktnějších limitů a rozšiřování jejich uplatňování na všechny hlavní znečišťovatele;

37. zdůrazňuje proto naléhavou potřebu přezkoumání systému EU pro obchodování s emisemi s cílem účinně vyřešit nedostatky odhalené v průběhu zkušebního období, včetně výjimečných zisků společností zásluhou majetku získaného z přidělení kvót na CO2 zdarma (například velkým výrobcům elektřiny); zdůrazňuje, že výrazné zapojení zásady „znečišťovatel platí“ do strategie udržitelného rozvoje EU znamená, že by systém EU pro obchodování s emisemi měl být založen na plném využívání dražeb povolenek a na celkovém emisním stropu, který je v souladu s cílem na snížení emisí EU do roku 2020 o 30 %, včetně kvantitativního i kvalitativního omezení využívání projektových kreditů mechanismu čistého rozvoje/společné realizace (CDM/JI);

38. zdůrazňuje v tomto ohledu význam podpory rozvoje globálního trhu s uhlíkem s cílem dosáhnout hospodárným způsobem nezbytného výrazného snížení emisí;

39. domnívá se, že větší využívání tržních nástrojů v odvětví dopravy je zvláště důležité pro plnou internalizaci ekologických a sociálních nákladů všech druhů dopravy; domnívá se zejména, že nízká míra internalizace silničního provozu má škodlivé dopady na konkurenceschopnost jiných druhů dopravy, jako je železniční doprava, a také pokud jde o podporu účinnějších a čistších technologií;

40. vítá návrh Komise zahrnout letecké aktivity do systému EU pro obchodování s emisemi, avšak domnívá se, že jsou nezbytná paralelní a doplňková opatření, jako je daň z kerosinu a poplatky za NOX, a to s cílem řešit dopady odvětví na změnu klimatu;

41. naléhavě žádá Komisi, aby do roku 2009 předložila legislativní návrh na snížení emisí skleníkových plynů pocházejících z námořní dopravy, která nepodléhá žádným právním předpisům Společenství ani mezinárodním právním předpisům v této oblasti;

42. zastává názor, že zdanění energií by mělo zůstat vedlejším a doplňkovým nástrojem pro snížení emisí skleníkových plynů v situacích, kdy hodnotu emisí nelze přímo ani nepřímo systémem EU pro obchodování s emisemi ovlivnit;

43. poukazuje na to, že odvětví dopravy a stavebnictví představují velkou část poptávky po energii a emisích CO2, jež nespadají do systému EU pro obchodování s emisemi;

44. domnívá se, že přezkum směrnice o zdanění energií by měl probíhat rychle a souběžně s přezkumem směrnice týkající se nákladních automobilů (9) (směrnice o euroznámce), aby se předešlo překrývání opatření se stejným cílem a aby se změnily ekologické daně tak, aby tyto daně rychle změnily chování jednotlivých hospodářských odvětví na ekologicky uvědomělé, zejména díky internalizaci vnějších nákladů;

45. domnívá se, že je nutné, aby uplatňování směrnice o euroznámce bylo povinné ve všech členských státech a aby tato směrnice byla změněna s cílem umožnit internalizaci vnějších nákladů zpoplatněním infrastruktury, zejména v silniční dopravě; domnívá se, že k tomu, aby se zabránilo odklonu dopravy na komunikace, jež nespadají do působnosti směrnice o euroznámce, by měla být její působnost rozšířena na celou silniční síť;

46. zdůrazňuje, že je třeba při využívání tržních nástrojů uplatňovat zásady zlepšování právních předpisů a vyhýbat se překrývajícím se a složitým nástrojům; podporuje změnu směrnice o zdanění energií tak, aby zajistila, že účastníci systému EU pro obchodování s emisemi neplatí za své emise dvakrát – při obchodování a při zdanění;

47. domnívá se, že v rámci přezkumu právních předpisů týkajících se zdanění energetických produktů by měla být zvýšena minimální daňová sazba v oblasti přepravy pro průmyslové nebo obchodní účely; podporuje rozdělení daní na energetickou a ekologickou složku na základě úrovně emisí CO2;

48. vyzývá Komisi a členské státy, aby posoudily výjimky a osvobození obsažené ve směrnici o zdanění energií a aby do budoucna zvážily, které druhy energie z fosilních paliv nebudou podléhat daním při současném respektování působnosti a smyslu směrnice a zabránění nadbytečným překážkám pro subjekty vycházející z uplatňování jiných daňových systémů a systémů obchodování;

49. požaduje, aby byly v jednotlivých členských státech a v EU uplatňovány tržní nástroje ve větší míře pro dosažení cílů politiky životního prostředí obecně a za účelem internalizace vnějších nákladů konkrétně; v této souvislosti je však potřeba dbát na to, aby v důsledku daňové suverenity členských států nedocházelo k narušením hospodářské soutěže; navrhuje například využití silnějších tržních nástrojů za účelem podpory energetické účinnosti a tepelné izolace budov;

50. vyzývá členské státy, aby posílily své politiky pobídek ve stavebnictví k usnadnění snížení poptávky po energii a emisí CO2; zdůrazňuje, že je důležité podporovat rozvoj pasivního a plusového energetického bydlení;

51. navrhuje, aby se kompenzační opatření po vzoru Kjótského protokolu, způsobilá poskytovat finanční pobídky, vztahovala na financování renovačních prací ke zvýšení energetické účinnosti v oblasti bydlení a uhlíkové bilance městské dopravy;

Konkrétní nástroje a odvětví

52. domnívá se, že reforma dotací, které negativně ovlivňují životní prostředí, by se neměla omezit pouze na SZP; zastává názor, že v této oblasti vyžaduje odvětví dopravy, zejména silniční, rychlou a rozhodnou akci; žádá Komisi, aby v souladu s rozhodnutím Evropské rady o revizi strategie udržitelného rozvoje rychle navrhla cestovní plán postupného, ale rychlého zrušení dotací, které negativně ovlivňují životní prostředí;

53. souhlasí s Komisí, že zrušení dotací, které negativně ovlivňují životní prostředí, představuje zásadní doplňkové opatření pro dosažení udržitelného rozvoje, a zejména cíle, které potvrdily hlavy států a předsedové vlád EU, pokud jde o integrovanou agendu o změně klimatu a energetice;

54. očekává, že Komise při přezkumu pokynů Společenství týkajících se státních podpor na ochranu životního prostředí skutečně zohlední, že je nutné ovlivňovat modely výroby, oběhu, dopravy i spotřeby a snížit množství odpadů;

55. připomíná právní předpisy Společenství v oblasti odpadů, ale lituje, že se tyto právní předpisy nezabývají problémem objemu odpadů v Evropské unii; žádá Komisi a členské státy, aby přemýšlely o legislativním rámci v oblasti zdanění odpadů s cílem bránit produkci odpadů a ve střednědobém výhledu omezit množství odpadů vyprodukovaných v EU;

56. vítá zaměření na tržní nástroje při provádění rámcové směrnice o vodě (10) a považuje za velmi důležité internalizovat náklady na čerpání podzemní vody, zhoršování kvality vody a úpravny vody při stanovování ceny vody; zdůrazňuje, že rámcová směrnice o vodě může sloužit jako referenční dokument pro vymezení tržních nástrojů v oblasti životního prostředí; naléhá na Komisi, aby přezkoumala uplatňování této směrnice v členských státech a aby s cílem zkoumat a podporovat osvědčené postupy využila společnou prováděcí strategii rámcové směrnice o vodě a vzorová povodí; důrazně žádá členské státy, aby zvýšily úsilí o řádné provedení rámcové směrnice o vodě a zejména zaručily, že veškerá spotřeba vody bude podléhat hospodářskému posouzení, které bude zahrnovat náklady na využívání zdrojů a ekologické náklady, přičemž tato kritéria budou sloužit zejména k vytvoření tarifikace vody;

57. žádá Komisi a členské státy, aby zavedly systém daní nebo poplatků určený ke snížení množství používaných pesticidů a k podpoře používání pesticidů, které jsou méně toxické a méně škodlivé pro životní prostředí a zdraví;

58. domnívá se, že zavedení snížené sazby DPH na ekologické výrobky musí být přísně regulováno, aby představovalo pro spotřebitele skutečný přínos, a musí být doprovázeno doplňkovými opatřeními, jako je ekoznačka, aby tak byl vytvořen systém umožňující snadné srovnávání výrobků;

59. uznává obtíže při zavádění tržních nástrojů za účelem zvyšování nebo zachování biologické rozmanitosti a funkcí ekosystému a řešení ekologických problémů místního charakteru; žádá Komisi, aby pokračovala v úvahách o posuzování nákladů ztráty biologické rozmanitosti a o možném využívání tržních nástrojů a aby naléhavě uznala, že zachování nebo zlepšování biologické rozmanitosti v jedné oblasti nesmí vést ke ztrátě biologické rozmanitosti v jiné oblasti v důsledku místních dopadů;

60. bere v této souvislosti se zájmem na vědomí systémy obchodování s emisemi NOX a SO2 zavedené některými členskými státy, jestliže dané systémy umožní vyřešit problémy způsobené tímto druhem látek znečišťujících ovzduší co nejhospodárnějším způsobem; zdůrazňuje, že veškeré uplatňování systému obchodování s emisemi NOX a SO2 musí brát v úvahu místní podmínky těchto emisí a musí být omezeno na přesně vymezené zeměpisné oblasti;

61. žádá Komisi, aby součástí jejích iniciativ bylo zachování současných mechanismů přijatých členskými státy na podporu rozvoje obnovitelných energií; zdůrazňuje, že je potřeba před přiznáním finančních pobídek pro biopaliva požadovat další hodnocení s cílem určit, zda jsou vyrobena způsobem udržitelným z hlediska životního prostředí;

62. zdůrazňuje, že tržní nástroje by měly být navrženy tak, aby neovlivňovaly negativně konkurenceschopnost průmyslu vystaveného mezinárodní konkurenci, jako je energeticky náročný průmysl, s cílem zamezit ztrátě prodejů v důsledku dovozů („únik“) a případnému přesunu výroby a tím také ekologických dopadů mimo Evropskou unii;

63. žádá Komisi, aby vypracovala studii proveditelnosti zavedení „karty CO2“ pro fyzické osoby a malé a střední podniky, ve které by byla uvedena spotřeba energie a množství vyprodukovaných skleníkových plynů;

64. vítá vznik nových finančních nástrojů vedle zdanění a systémů obchodování s emisemi, zejména zvyšování dostupnosti ekologických/etických investic, jako jsou ekologické cenné papíry, lepší informovanost a vytváření možnosti volby trhu pro investory;

65. uznává podpůrnou úlohu rizikového kapitálu a soukromých podniků pro investování v oblasti nízkouhlíkových technologií;

Mezinárodní rozměr

66. konstatuje, že evropská hospodářství představují více než 35 % světového obchodu s ekologickým zbožím a že evropské společnosti mají proto dobré postavení pro využití globálního systému ekologického hospodářství, což alespoň zčásti vyrovnává pokles HDP;

67. podporuje zvažování nástroje k úpravě daní na hranicích, což by umožnilo zejména zabránit případným „únikům uhlíku“, které by mohly ohrozit povinnost snižovat emise CO2 a zachovat hospodářskou konkurenceschopnost Unie; vyzývá Komisi, aby při vypracování zprávy pro Evropský parlament o možném přijetí tohoto nástroje vycházela ze studií prováděných v některých členských státech; zdůrazňuje však, že opatření k úpravě daní na hranicích by měla být zavedena pouze v případě, že selže úsilí o dosažení dohody o povinném snížení emisí CO2 na mezinárodní úrovni;

68. domnívá se, že z důvodu přijatelnosti na mezinárodní úrovni by tento nástroj měl využívat nejlepší dostupné metody a měl by být výhodný pro třetí země, zejména pro rozvojové státy;

69. uznává, že by závazné mezinárodní ukazatele a závazky, které se vztahují na všechna odvětví, jež jsou citlivější vůči konkurenci, byly vhodnější pro možné přijetí úpravy daní na hranicích s cílem vyrovnat deformace mezi obchodními partnery;

*

* *

70. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a vládám a parlamentům členských států.

(1) Úř. věst. L 275, 10.10.1998, s. 1.

(2) Usnesení Evropského parlamentu o tematické strategii pro městské životní ze dne 26. září 2006 (Úř. věst. C 306 E, 15.12.2006, s. 182).

(3) Usnesení Evropského parlamentu o tématické strategii pro recyklaci odpadů ze dne 13.2.2007 (Úř. věst. C 287 E, 29.11.2007, s. 168).

(4) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 25. dubna 2007 o tematické strategii pro udržitelné využívání přírodních zdrojů (Úř. věst. C 74 E, 20.3.2008, s. 660).

(5) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 24. října 2007 o tematické strategii udržitelného používání pesticidů (Přijaté texty, P6_TA(2007)0467).

(6) Přijaté texty, P6_TA(2007)0537.

(7) Ukazatele životního prostředí nebo ukazatele, které prihlížejí k životnímu prostředí, jako je IBED (ukazatel trvalé prosperity) nebo ISEW (ukazatel udržitelné hospodářské prosperity), TPI.

(8) Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51.

(9) Směrnice Rady 93/89/EHS ze dne 25. října 1993 o zdaňování určitých vozidel určených k přepravě zboží členskými státy a o výběru mýtného a poplatků za užívání určitých pozemních komunikací (Úř. věst. L 279, 12.11.1993, s. 32).

(10) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1).