ZPRÁVA KOMISE RADĚ o vyhodnocení pokroku při výběru doplňkové dávky splatné producenty mléka za období 1995/96 až 2001/02, o kterém Komisi a Radu informovala Itálie (podle článku 3 rozhodnutí Rady 2003/530/ES) /* COM/2014/0334 final */





ZPRÁVA KOMISE RADĚ o vyhodnocení pokroku při výběru doplňkové dávky splatné producenty mléka za období 1995/96 až 2001/02, o kterém Komisi a Radu informovala Itálie (podle článku 3 rozhodnutí Rady 2003/530/ES) Tato hodnotící zpráva byla vypracována na základě článku 3 rozhodnutí Rady 2003/530/ES ze dne 16. července 2003 o slučitelnosti podpory, kterou má Italská republika v úmyslu poskytnout svým producentům mléka, se společným trhem (dále jen „rozhodnutí Rady“), podle něhož musí příslušné italské orgány každoročně podávat Radě a Komisi zprávu o pokroku při výběru doplňkové dávky splatné producenty mléka za hospodářské roky 1995/96 až 2001/02. Komise v této zprávě hodnotí pokrok, jehož bylo podle informací italských orgánů v roce 2012 dosaženo při výběru doplňkové dávky za hospodářské roky, na něž se vztahuje rozhodnutí Rady, i za roky, na něž se toto rozhodnutí nevztahuje. V článku 1 rozhodnutí Rady je uvedeno, že podpora, kterou Italská republika poskytuje producentům mléka tím, že místo nich odvádí do rozpočtu Evropské unie částky, které mají tito producenti platit jako doplňkovou dávku za mléko a mléčné výrobky za hospodářské roky 1995/96 až 2001/02, a umožňuje jim, aby dlužnou částku spláceli formou odložené bezúročné platby během několika let, se výjimečně považuje za slučitelnou se společným trhem za podmínky, že: – dlužná částka bude splacena v plné výši formou stejně vysokých ročních splátek a – doba splácení nepřesáhne 14 let, počínaje dnem 1. ledna 2004. Podle článku 2 rozhodnutí Rady je poskytování podpory podmíněno tím, že Itálie oznámí Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu (EZOZF), nyní Evropskému zemědělskému záručnímu fondu (EZZF), celkovou výši doplňkové dávky za příslušné hospodářské roky a formou tří stejně vysokých ročních splátek odečte zůstatek dluhu od výdajů financovaných EZOZF za listopad 2003, listopad 2004 a listopad 2005. Itálie řádně oznámila celkovou výši doplňkové dávky za příslušné hospodářské roky dopisem ze dne 26. srpna 2003. Zbývající dluh byl řádně odečten od výdajů financovaných EZOZF za listopad 2003, 2004 a 2005. Podle článku 3 rozhodnutí Rady podávají příslušné italské orgány každý rok Radě a Komisi zprávu o pokroku, kterého dosáhly při výběru částky, kterou producenti dlužili jako doplňkovou dávku za hospodářské roky 1995/96 až 2001/02. V souladu s výše uvedeným ustanovením předložily italské orgány Komisi dopisem agentury AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura) ze dne 28. října 2013 devátou zprávu, která se týkala splátky za rok 2012. Platba dávky podle splátkového režimu z roku 2003 Rozhodnutí Rady, jímž bylo Itálii povoleno odvádět doplňkovou dávku do rozpočtu Společenství místo italských producentů mléka, se v roce 2005, tedy v době podání první zprávy Radě, týkalo 25 123 producentů. Tento počet se v roce 2012 snížil na 22 249. Z celkového počtu producentů, na něž se zpráva vztahuje a kteří podléhali dávce během sedmi hospodářských let, jichž se týkalo rozhodnutí Rady, si možnost splátkového režimu z roku 2003 zvolilo 15 431 producentů. V roce 2004, před zaplacením první roční splátky, těchto 15 431 producentů, kteří si zvolili splátkový režim, dlužilo celkem 345 milionů EUR, tedy zhruba čtvrtinu celkové částky, kterou měli producenti na dávce zaplatit. Zdá se tedy, že si splátkový režim zvolili především producenti s nejnižšími úrovněmi nadprodukce. Producenti s výraznější nadprodukcí (přibližně 8 000 producentů, kteří na dávce za sedm uvedených hospodářských let dlužili zhruba 1 miliardu EUR) se však většinou rozhodli do splátkového režimu nezapojit. Pro upřesnění je třeba dodat, že v roce 2011 italské orgány obdržely 53 nových žádostí o platby ve splátkách, což odpovídá zhruba částce 1,2 milionu EUR. Také v roce 2012 bylo podáno 255 nových žádostí o zařazení do režimu, které odpovídaly zhruba částce 13 milionů EUR. Devátá roční splátka měla být zaplacena do 31. prosince 2012, týkala se 11 430 producentů a dosahovala celkové výše 25 812 027,25 EUR. Kontroly italských orgánů ukázaly, že během roku 2012 řádně zaplatilo 11 145 producentů celkem 25 025 344,42 EUR. Znamená to, že ve stanovené lhůtě zaplatilo 98 % producentů 96,9 % celkové částky deváté splátky. V případě první splátky bylo včas zaplaceno 99,6 %, u druhé 97,9 %, u třetí 99,5 %, u čtvrté 99,7%, u páté 96,4 %, u šesté 96,2 %, u sedmé 90,5 % a u osmé 98,3 % dlužné částky. Prostřednictvím prvních devíti ročních splátek tedy bylo celkově vybráno přibližně 238,4 milionů EUR (tj. asi 97 % celkové částky, která měla být těmito splátkami splacena). Přestože tato procenta bezesporu ukazují, že zúčastnění producenti jsou ochotni plnit své závazky, Komise se domnívá, že prvořadým ukazatelem míry odhodlání italských orgánů zajistit řádné dodržování podmínek platebního režimu a v konečném důsledku výběr splatné dávky v plné výši, jsou návazná opatření přijímaná v případech nedodržení platební lhůty. U deváté roční splátky nejsou k dispozici žádné informace ohledně plateb 285 zbývajících producentů, kteří dohromady dluží 786 682,83 EUR. Osmou roční splátku neuhradilo do konce roku 2011 143 producentů, kteří dlužili 419 638,26 EUR. Italské orgány uvedly, že ústřední orgány vyrozuměly o všech jednotlivých případech příslušné regionální orgány, aby mohly vymáhat zaplacení celé dlužné částky a úroků, které nespadají do splátkového režimu. Později se ukázalo, že z uvedených 143 producentů, o nichž se původně mělo za to, že nezaplatili, 106 ve skutečnosti zaplatilo. Zbývajících 37 producentů, kteří osmou roční splátku skutečně nezaplatili, ztratilo nárok na splátkový režim a byl vůči nim zahájen proces vymáhání. Podniky, v jejichž případě byla zrušena možnost rozložit platbu na splátky Jestliže producent nezaplatí jednu roční splátku, je ze splátkového režimu vyloučen a musí zaplatit zbývající dlužnou částku i s úroky. Za devět let od zahájení splátkového režimu v roce 2003 takto ztratilo právo na rozložení platby na splátky 498 podniků, které měly splátkami zaplatit 18 531 964,41 EUR, z čehož 4 543 929,20 EUR již zaplatily před vyloučením z režimu. Po vyloučení z režimu bylo vybráno 2 822 001,34 EUR, zbývající dluh tedy činí 11 118 742,39 EUR a týká se 192 podniků. Uvedené údaje ukazují, že péče, kterou italské orgány vynaložily na vymáhání dávky od producentů, kteří byly vyřazeni ze splátkového režimu po nezaplacení roční splátky, zdaleka není uspokojivá. Navíc, aby producenti mléka získali nárok na účast ve splátkovém režimu, museli upustit od žalob u italských soudů. Proto se zdá, že nedostatečné vymáhání není způsobeno případným pomalým průběhem soudních řízení, ale plyne spíše z neschopnosti italských orgánů tyto částky účinně vymáhat. Odklad platby o šest měsíců a jeho dopad z hlediska státní podpory Na základě čl. 2 odst. 12k italského legislativního nařízení č. 225 ze dne 29. prosince 2010, z něhož se po novelizaci stal zákon č. 10 ze dne 26. února 2011, Itálie povolila odklad splátky za rok 2010, která byla podle splátkového režimu z roku 2003 schváleného rozhodnutím Rady 2003/530/ES splatná 31. prosince 2010, do 30. června 2011. V rozhodnutí č. C(2013) 4046 final ze dne 17. července 2013 Komise prohlásila, že odklad splátky dávky z mléka, která měla být zaplacena do 31. prosince 2010, představuje podporu, která není slučitelná s vnitřním trhem. Tato podpora mimo jiné porušila podmínky stanovené v rozhodnutí Rady 2003/530/ES a představovala pro příjemce novou státní podporu, která byla nezákonná ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 a rovněž neslučitelná s vnitřním trhem. Komise nařídila Itálii, aby od příjemců, kteří využili odklad splátky, získala zpět celou neoprávněně vyplacenou podporu navýšenou o úroky. Itálie zahájila správní postupy nezbytné pro zpětné získání podpor. Proti rozhodnutí Komise se však odvolala k Tribunálu (věc T-527/13) Věc se dosud projednává. Doplňková dávka splatná za hospodářský rok 2002/2003 Za hospodářské roky 1995–2002 Itálie platila do rozpočtu Společenství doplňkovou dávku místo producentů na základě rozhodnutí Rady 2003/530/ES. Od roku 2004 odvádějí členské státy doplňkovou dávku přímo do rozpočtu Společenství podle nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003. Na hospodářský rok 2002/03 se však nevztahuje ani rozhodnutí Rady, ani nový režim zavedený v roce 2004. V důsledku překročení vnitrostátní kvóty dlužili italští producenti mléka, kteří za ně nesli odpovědnost, do rozpočtu Unie za hospodářský rok 2002/03 částku 227,88 milionu EUR. Z této částky bylo do rozpočtu Evropské unie uhrazeno 54,95 milionu EUR, konkrétně 1,19 milionu ve splátkovém režimu z roku 2009 a 53,76 milionu EUR mimo tento režim. 47,48 milionu EUR bylo prohlášeno za nedobytnou částku na základě soudního rozhodnutí nebo po úpadku příslušného producenta. Ke dni 31. prosince 2012 producenti mléka ještě dlužili na doplňkové dávce za hospodářský rok 2002/03 splatné do rozpočtu Evropské unie 125,45 milionu EUR. Z této částky patří 5,04 milionu EUR do splátkového režimu z roku 2009. Dlužná dávka, na kterou se nevztahuje ani splátkový režim z roku 2003, ani systém plateb z roku 2009 Již bylo uvedeno, že splátkový režim z roku 2003 a režim plateb z roku 2009 (s úrokovou sazbou, která se rovná referenční sazbě pro Unii zvýšené o několik procentních bodů) se ve skutečnosti týkají jen malé části vybírané dávky. Celková dávka, kterou je třeba vybrat za hospodářské roky 1995/96 až 2008/09, tedy činí 2, 264 miliardy EUR. Z této částky Itálie vybrala v období od roku 2003 do roku 2012 455 milionů EUR. Zbývající částku, tedy 1,808 miliardy EUR, lze rozdělit takto: – menší část (228 milionů EUR) je pokryta splátkovým režimem, který Itálie zavedla v letech 2003 a 2009 a do něhož se zapojili někteří producenti mléka, kteří měli dávku platit, – částka 158 milionů EUR byla prohlášena za nedobytnou kvůli úpadku producenta nebo kvůli zrušení pohledávky soudem, – zbývající 1,423 miliardy EUR dluží producenti, kteří se odmítli zapojit do splátkového režimu a kteří většinou napadli doplňkovou dávku před italskými soudy. Znamená to, že splátkové režimy z roku 2003 a 2009 se nevztahují na přibližně 86 % celkové částky, kterou je ještě třeba splatit jako dávku za hospodářské roky 1995/96–2008/09 (1,650 miliardy EUR). Mimo splátkové režimy bylo dosud zaplaceno pouze 268,43 milionu EUR (z původní celkové částky 1,8 miliardy EUR). Podle zprávy italských orgánů je důvodem této mimořádně nízké míry splácení velký počet soudních sporů, které zahájili producenti podléhající dávce, a z nich plynoucí pozastavení plateb. Komise ve svých předchozích hodnotících zprávách, které předložila Radě, uvedla, že by bylo vhodné, aby výroční zprávy předkládané Itálií konkrétně popisovaly stav probíhajících soudních sporů a obsahovaly podrobné údaje potvrzující, že producenti, jejichž námitky vůči splácení byly soudem zamítnuty, platbu uhradili. Bez těchto podrobných údajů Komise není schopna náležitě sledovat výběr té částky dávky, která nebyla začleněna do splátkového režimu. Komise uvítala informace uvedené ve zprávě italských orgánů o deváté roční splátce, pokud jde o současnou celkovou situaci výběru dávky prostřednictvím splátkových režimů. Na druhou stranu číselné údaje poskytnuté italskými orgány ukazují, že pokroky při výběru částek, které nespadají do splátkového režimu, jsou nepatrné. Zejména nedošlo k významnějšímu pokroku při výběru splatných částek, které nikdy nebyly projednávány soudem, částek, které byly projednávány soudem, ale byly jím potvrzeny, a částek, ohledně nichž probíhá soudní řízení, ale v jejichž případě nebylo nařízeno pozastavení plateb. Ke 31. prosinci 2012 bylo ze splatné částky vybráno přibližně 130 milionů EUR, zatímco 790 milionů EUR stále zbývá vybrat. Za celé období 1995/96–2008/2009 bylo skutečně vybráno 22,5 % požadovaných a splatných částek. Pokud jde o období, na které se vztahuje rozhodnutí Rady, vybrané částky představují 29 % splatných částek. V rámci splatných částek je třeba rozlišovat: – částky, které nebyly zpochybněny: ze splatných 196,41 milionu EUR bylo vybráno 130,38 milionu EUR, tedy 66 %, – částky, které byly zpochybněny, ale v jejichž případě nebyl vydán příkaz k pozastavení plateb: ze splatných 355,43 milionu EUR bylo vybráno pouze 54,78 milionu EUR, tedy 15 %, – částky potvrzené soudem: ze splatných 468,37 milionu bylo vybráno pouze 44,68 milionu EUR, tedy 9,5 %. Komise zdůrazňuje nejen mimořádně nízkou míru výběru u dvou posledních kategorií, ale upozorňuje rovněž na to, že i u částek, které nikdy nebyly zpochybněny, a které tedy mohly být vybrány okamžitě, ještě zbývá vybrat 66 milionů EUR. V případě dávky za hospodářské roky 1995/96 až 2001/2002 to znamená, že 21 milionů EUR nebylo vybráno ani po deseti letech. Komise s velkým politováním konstatuje, že pokrok při výběru části dávek, která není začleněna do splátkového režimu z roku 2003 ani do režimu plateb z roku 2009, je pomalý. Komise nadále pečlivě sleduje proces výběru částek v Itálii, a to zejména výběru části dávky, na kterou se nevztahuje splátkový režim. Útvary Komise italské orgány několikrát upozornily na svá zjištění (včetně negativních komentářů) a vyžádaly si podrobné informace o různých aspektech výběru dávky za mléko. I přes opakované žádosti Komise italské orgány dosud velkou část splatných částek nevybraly. Dne 20. června 2013 Evropská komise vyzvala Itálii na základě článku 258 Smlouvy o fungování Evropské unie, aby se vyjádřila k nedostatkům opatření přijatých za účelem výběru dodatkové dávky za období od roku 1995 do roku 2009. Závěr Komise se domnívá, že vzhledem k plnění podmínek splátkového režimu, který Rada schválila v roce 2003, k pokroku italských orgánů při výběru splatných částek od producentů, kteří se zapojili do režimu splátek dávky za hospodářské roky 1995/96 až 2001/02, svědčí o uspokojivé správě tohoto režimu. Pokud jde o částky, na které se nevztahuje splátkový režim, Komise ve svých hodnotících zprávách, které předložila Radě v letech 2010, 2011, 2012 a 2013, i ve výzvě Itálii ze dne 20. června 2013 vyjádřila svou nespokojenost s absencí výraznějšího pokroku při výběru dávky související s mléčnými kvótami. Komise bere na vědomí, že Itálie zahájila správní postupy pro zpětné získání podpor, které byly rozhodnutím Komise C(2013) final ze dne 17. července 2013 prohlášeny za neslučitelné s vnitřním trhem. Z informací, které italské orgány uvedly ve své zprávě o deváté roční splátce, však vyplývá, že nedošlo k žádnému výraznému posunu při účinném výběru dávky, na niž se nevztahuje splátkový režim. Vzhledem k vysoké částce nesplacené dávky a k době, po niž se nepodařilo tuto částku vybrat, je třeba přijmout závěr, že ani zdaleka nebyla zajištěna účinnost a účelnost právních předpisů Unie, což Komisi vedlo k zahájení řízení o nesplnění povinnosti podle článku 258 SFEU.