SPOLEČNÁ ZPRÁVA EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Naplňování akčního programu na podporu demokracie v rámci vnějších vztahů EU /* JOIN/2012/028 final */





SPOLEČNÁ ZPRÁVA EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Naplňování akčního programu na podporu demokracie v rámci vnějších vztahů EU 1. úvod a souvislosti Tato společná zpráva, kterou vypracovala vysoká představitelka společně s Komisí, je reakcí na žádost Rady z 10. prosince 2010[1], aby byla Rada pravidelně informována o iniciativách na podporu demokracie v pilotních zemích. Tato zpráva hodnotí: · provádění akčního plánu v pilotních zemích a ve všech regionech, · politické reakce na události proběhlé od prosince 2010 do počátku roku 2012 a · podporu demokracie, kterou EU poskytuje, z hlediska její soudržnosti a účinnosti. Po celý rok 2011 byla patrná všeobecně sdílená touha občanů převzít odpovědnost za svůj život. Vývoj v Barmě, severní Africe a na Blízkém východě („arabské jaro“) či jednotný postoj mezinárodního společenství k patové situaci v Pobřeží slonoviny zdůraznily touhu lidí rozhodovat o způsobu jejich života. Pohotová reakce EU na tyto události zdůraznila platnost zásad, jež přijala Rada ve svých závěrech z roku 2009 o podpoře demokracie v rámci vnějších vztahů EU[2]. Jmenovitě se jednalo o zásady · důsledného a účinného uplatňování všech nástrojů, jež má EU k dispozici, · diferencovaného přístupu, jenž je volen specificky podle jednotlivých zemí, a · významu dialogu, partnerství i zapojení všech zúčastněných stran v zájmu skutečné vlastní odpovědnosti, kterou daná země přijímá. V důsledku toho byl nastartován nový politický vývoj, jenž započal v zemích sousedství EU. Tento vývoj posiluje komplexní vývoj EU k podpoře demokracie a obohacuje zásady vytyčené v závěrech Rady z roku 2009 o nové prvky. Jeho součástí je také zvýšení objemu finančních prostředků. 2. Provádění akčního programu v pilotních zemích 2.1. Souvislosti Účelem pilotního provádění akčního programu bylo vyzkoušet nové či revidované pracovní postupy s cílem prohloubit schopnosti EU podporovat demokratický vývoj a vypracovat metodiku realizace akčního plánu. Pilotní realizace v devíti (z původně dvanácti) zemí[3] nabídla jedinečný panoramatický obrázek podpory, kterou EU demokracii poskytuje. Skupinu tvoří země ve fázi přechodu od autokratických režimů či konfliktů, malé ostrovní národy, velké vnitrozemské státy i největší poloostrov na světě. Tyto země představují vzorek mimořádně různorodých demokratických systémů, z nichž každý je jedinečný ve své reflexi vlastního historického a kulturního dědictví. 2.2. Průběžné procesní výsledky Delegace EU byly požádány, aby zmapovaly všechny činnosti na podporu demokracie, zúčastněné strany (vlády, demokratické instituce, občanské společnosti a politické obce), jakož i všechny dárce, kteří se v podpoře demokracie angažují. Sledována měla být i probíhající spolupráce a její dopad. Cílem mapování bylo sestavit demokratický profil daných zemí a analyzovat nedostatky v oblastech, jež si žádají zlepšení. K tomu, aby bylo možno demokratický profil zpracovat, bylo zapotřebí zahájit mnohostranný dialog, k němuž byli přizváni všichni významní hráči. Analýza nedostatků zase měla ukázat, jaké nedostatky měly vlády či občanská společnost zájem odstranit a který z dárců by byl nejvhodnější k tomu, aby poskytl pomoc. Do února 2012 podalo zprávu všech devět pilotních delegací. Pilotní realizace prokázala, že přístup i závěry Rady z let 2009 a 2010 o podpoře demokracie znamenají jednoznačný přínos pro úsilí EU na poli podpory demokracie a dodávají mu hodnotu a obsah. Stávající fáze pilotní realizace přinesla zatím tyto výsledky: · lepší vnitřní koordinaci: mezi jednotlivými finančními nástroji a dalšími nástroji, mezi zaměstnanci delegací, kteří plní různé funkce, a mezi každou delegací a členskými státy EU, · větší legitimitu koordinační funkce, kterou plní každá delegace v politicky citlivém prostředí, · přidanou hodnotu, pokud jde o komplexní zaměření zpráv na demokracii, · přidanou hodnotu, pokud jde o doplňující informace, komplementaritu a synergie ve vztahu k úsilí, které EU vyvíjí v oblasti prosazování lidských práv. Byly shromážděny další důležité údaje o politických systémech, strukturách a postupech; · přidanou hodnotu z hlediska dialogů a programování včetně společného programování mezi EU a členskými státy. Příklad Libanonu: otevřený přístup ke spolupráci s EU v zájmu rozvoje demokracie ve zdravém politickém prostředí Libanon je demokracie s fungujícím pluralitním systémem. Důsledkem rozdělení politických stran podle příslušnosti k různým náboženským skupinám a nestabilního stavu regionu však je obtížná situace v řadě oblastí demokracie či správy věcí veřejných. Libanon je země, která zejména v těchto oblastech kladně reaguje na nabídky EU ke spolupráci. Podpora demokracie poskytovaná EU je jedním ze stálých témat dialogu s Libanonem i v rozvojové spolupráci s touto zemí. V průběhu dialogu byly společně identifikovány některé nedostatky, například efektivita parlamentu, potřeba reformy volebního systému (která vyplynula ze zprávy volební pozorovatelské mise EU z roku 2009) a potřeba zlepšit efektivitu a nezávislost soudnictví. V rámci evropské politiky sousedství Libanon zahájil přímý a komplexní dialog s EU, který byl zúročen v ambiciózním akčním plánu evropské politiky sousedství přijatém v roce 2007. V akčním plánu druhé generace, jehož přijetí se plánuje na konec roku 2012, budou vyjmenovány konkrétní priority a srovnávací a jiné ukazatele, jež přispějí k dosažení pokroku v oblasti demokracie a správy věcí veřejných i v jiných. Akční plán pokrývá klíčové body akčního programu. 2.3. Průběžné věcné výsledky Pilotní provádění akčního programu sice přineslo výsledky, ale vzhledem k různým způsobům jejich prezentace je obtížné dospět k celkovým závěrům. Tato skutečnost poukazuje na potřebu revidovat pokyny. Pro ilustraci, některé zprávy používají právně formalistický přístup, v jiných je pozornost věnována spíše mocenským poměrům, politické kultuře či jednotlivým institucím, např. systému stran, soudům nebo občanské společnosti. V mnoha demokraciích přetrvávají vedle demokraticky volených struktur a veřejné správy (např. soudů) rovněž tradiční, paralelní mocenské struktury (kmenoví vůdci, feudální rodiny či klany, náčelníci kmenů). Jako součást historického a kulturního přediva společnosti v ní tradiční vůdci hrají významnou úlohu. Ta je však často v konfliktu s demokraticky volenými institucemi. Porozumění těmto tradičním mocenským strukturám je nezbytně nutné k tomu, aby se zlepšila schopnost EU integrovat tyto struktury do demokratických struktur a institucí. Totéž platí pro ústavní úpravu, volební systémy a jejich sociologické a historické kořeny, jež se mohou významně podílet na deformacích a nerovnováze mocenských vztahů mezi rozličnými institucemi daného státu. EU může přispět k ústavním změnám v jen omezeném počtu zemí, opírá se proto o šíření osvědčených postupů, které mohou sloužit jako cenné příklady jiným zemím. 3. Realizace ve všech regionech V průběhu roku 2011 EU kladla větší důraz na svou nabídku pomoci demokracii a lidským právům. V rámci nabídek přímé rozpočtové podpory partnerským zemím po celém světě též zdůrazňovala nutnost splnit určité politické podmínky[4]. EU zaujímá k podpoře demokracie komplexní přístup, jehož základem je kombinace evropského nástroje pro demokracii a lidská práva, nástroje stability, tematických programů za účasti nestátních subjektů a místních orgánů v oblasti rozvoje a případně nástrojů zeměpisného zaměření. Příkladem výsledků za rok 2011 jsou: · legislativní změny (např. nová volební úprava v Moldavsku a volební reforma v Afghánistánu), · širší participace nedostatečně zastoupených skupin v politickém životě (žen v Ázerbájdžánu a Ghaně, mládeže v Kyrgyzstánu a původního obyvatelstva v Bolívii), · zaručení svobody projevu a svobodu tisku (Pobřeží slonoviny), · posílení důvěry ve volební procesy (Bangladéš a Pobřeží slonoviny) a · zvýšení informovanosti o politické činnosti při současném posílení jejího monitoringu a transparentnosti (Filipíny). Nigérie: Nigérie dobře ilustruje přístup EU k podpoře demokracie. EU se v roce 2011 rozhodla zahájit projekt v hodnotě 20 milionů EUR (10. ERF) na podporu nigerijského volební cyklu v období 2012–2015. Finanční prostředky směřují na podporu volební reformy a některých oblastí, jež si žádají budování kapacit a jež vyplynou z povolebních auditů, hodnocení a přezkumů. Z projektu budou těžit zejména Nezávislá národní volební komise (INEC), parlament, soudy, politické strany, organizace občanské společnosti, sdělovací prostředky a sektor bezpečnosti. Bělorusko: Přes zhoršování podmínek, v nichž pracují běloruské organizace občanské společnosti (zejména organizace pro lidská práva) od tvrdého potlačení protestů v roce 2010 po prezidentských volbách, se finanční pomoc EU poskytovaná občanské společnosti zpětinásobila. Mimo jiné EU podporuje prosazování lidských práv, pomoc obětem represí, pozorování voleb, svobodu sdělovacích prostředků, udělování stipendií na evropských univerzitách a posilování sociálního začlenění. Tato pomoc je určena na ochranu a podporu rozvoje občanské společnosti v zemi s cílem posílit její úlohu při budování demokracie v Bělorusku. Tunisko: V Tunisku byla zahájena realizace akčního programu. Politické podpory se zemi dostávalo při pravidelných návštěvách (předseda Komise Barroso, vysoká představitelka a místopředsedkyně Komise Ashtonová, komisař Füle a další členové Komise a předseda EP). Tato podpora byla vyjádřena rovněž v závěrech Rady EU a prohlášeních vysoké představitelky a místopředsedkyně Komise. Celková podpora, jež byla Tunisku poskytnuta z evropského nástroje sousedství a partnerství, se z 80 milionů EUR v roce 2011 zdvojnásobila na 160 milionů EUR a v období 2011–2013 dosáhne 400 milionů EUR (oproti původně plánovaným 240 milionům EUR). Bezprostřední podpora přechodu na demokracii a přípravy voleb spočívala v rychlém vyslání odborníků v rámci evropského nástroje pro demokracii a lidská práva a v následné realizaci souboru opatření v hodnotě 2 milionů EUR v rámci nástroje stability. Finančně byla podpořena politická reforma, volební proces, nezávislá občanská společnost včetně ženských organizací, a vzdělávání novinářů. Dalších 3,2 milionu EUR bylo poskytnuto na volební pozorovatelskou misi EU, jež byla v průběhu voleb nasazena (ústavní shromáždění, 23. října 2011). V březnu 2011 byla zveřejněna výzva k předkládání návrhů na projekty, na něž byly v rámci evropského nástroje pro demokracii a lidská práva vyčleněny celkem 2 miliony EUR. Tyto projekty mají podporovat sledování průběhu voleb ze strany pozorovatelů z dané země, dále vzdělávací akce pro politické strany, skupiny/hnutí bránící svobodu projevu, jakož i propagaci demokratických hodnot a lidských práv. Další výzva k předkládání návrhů byla zveřejněna v červenci 2011, tentokrát na projekty v rámci tematického programu pro nestátní subjekty a místní orgány v oblasti rozvoje (2,5 milionu EUR). Tyto projekty mají podporovat místní rozvoj prostřednictvím občanské společnosti a mají se zaměřit na tvorbu pracovních míst a příjmů v zemi. Činnosti na podporu přechodu k demokracii jsou začleněny do širšího akčního plánu, který pojímá kompletní škálu vztahů mezi Tuniskem a EU. 4. Aktuální vývoj 4.1. Nová evropská politika sousedství (EPS) Novou vizi evropské politiky sousedství nastiňuje společné sdělení z 25. května 2011 pod názvem „Nový přístup k sousedství, jež prochází změnami“. Tento nový přístup je založen na vzájemné odpovědnosti a společném závazku ctít univerzální hodnoty lidských práv, demokracie a právního státu. Je charakterizován jemnější diferenciací, která je v souladu se zásadou „více za více“. Tato zásada jednotlivým partnerským zemím umožňuje, aby vztah s EU rozvíjely v míře dané jejich aspiracemi, potřebami a kapacitami, s tím, že se těm z nich, které se pustí do odvážných reforem, dostane od EU významnější finanční pomoci. Zásada „více za více“ znamená, že více podpory je nabízeno partnerům, kteří splní závazky k demokratickým reformám a udržitelnému hospodářskému rozvoji podporujícímu začlenění. Nový politický rámec podporuje „pevnou demokracii“ a partnerství se společnostmi, dále přispívá k udržitelnému hospodářskému a sociálnímu rozvoji, růstu a tvorbě pracovních míst, posilování obchodních svazků, podpoře další mobility a posilování regionálních partnerství. V září 2011 byl pak zaveden nástroj na podporu občanské společnosti, který má v zemích sousedství EU posilovat schopnost občanské společnosti podporovat reformy a zvyšovat odpovědnost státních struktur vůči veřejnosti. V roce 2011 bylo na tento nástroj vyčleněno 26,4 milionu EUR, obdobné částky by měly být k dispozici i na roky 2012 a 2013. EU bude obecně prohlubovat spolupráci s místními organizacemi občanské společnosti v zemích svého sousedství prostřednictvím strukturovaného dialogu, jenž bude spojen s finanční podporou. V reakci na události arabského jara EU rychle a efektivně reagovala na výzvy, jež vývoj situace nastoluje. EU poskytla humanitární pomoc a pomoc v oblasti civilní ochrany v regionu ve výši 160,5 milionu EUR a mnoha dalšími cestami podpořila přechod k demokracii a pomohla chudým oblastem. EU poskytla zejména významnou podporu volbám v Tunisku, Maroku, Libyi a Egyptě. Z evropského nástroje pro demokracii a lidská práva byla vyčleněna podpora Tunisku, Libyi a Egyptu (spolu se dvěma opatřeními mimořádné pomoci v rámci nástroje stability), na místní pozorovatele průběhu voleb, včetně médií, politických stran a organizací občanské společnosti. Byly zahájeny další iniciativy, zejména evropská nadace pro demokracii, jež by mohly být v krátkém horizontu uvedeny v život. 4.2. Agenda pro změnu Na základě akčního programu a přezkumu evropské politiky sousedství zavádí nová politika rozvojové spolupráce – Agenda pro změnu[5] – diferencovaný přístup EU vůči partnerským zemím. Budoucí spolupráci se přitom snaží zacílit na dvě prioritní oblasti: · lidská práva, demokracii a další základní aspekty řádné správy a · udržitelný růst podporující začlenění a lidský rozvoj. Hlavními zásadami, jimiž se podpora demokratické správy ze strany EU řídí, je dialog mezi partnery a zaměření na pobídky k reformám orientovaným na výsledky. Vzhledem k zásadě diferenciace se musí přístup EU opírat o vhodnou kombinaci nástrojů a forem pomoci na úrovni jednotlivých zemí. Například partnerské země, které prokáží jednoznačné odhodlání a pokrok v oblasti lidských práv a demokratických reforem, mohou využít podpory ze souhrnného rozpočtu EU. 4.3. Nový finanční výhled Dne 29. června 2011 Komise představila návrh příštího víceletého finančního rámce na období 2014–2020. Rozpočtový návrh nastiňuje nový přístup Komise – „Agendu pro změnu“ –, podle nějž se má pomoc EU soustředit na menší počet oblastí: na podporu demokracie, lidských práv a řádné správy věcí veřejných a dosažení udržitelného růstu podporujícího začlenění. Spolu s přístupem „více za více“ by tento návrh dal vzniknout nadrámcovým možnostem financování podpory demokracie prostřednictvím všech nástrojů zeměpisného zaměření (evropský nástroj sousedství, nástroj pro rozvojovou spolupráci), jakož i Evropského rozvojového fondu. Díky nalezení nové rovnováhy a přerozdělení zdrojů počítá návrh příštího víceletého finančního rámce s novým evropským nástrojem pro demokracii a lidská práva, jehož rozpočet by měl být navýšen o 42 % na 1,578 miliardy EUR. Návrh dále předpokládá nový nástroj stability, u nějž počítá s navýšením rozpočtu o 37 % na 2,828 miliardy EUR. U evropského nástroje pro demokracii a lidská práva byl přezkoumán a zjednodušen jeho rozsah působnosti. Podpora demokracie, jež bude jedním z jeho čtyř cílů, umožní se systematičtěji zaměřit na politickou společnost, pluralismus, svobodu médií, na organizace občanské společnosti působící ve vnitrostátním měřítku v procesu přijímání odpovědnosti a na volební proces. Bude kladen větší důraz na činnosti navazující na volební pozorovatelské mise EU. Delegace EU, které obdrží finanční prostředky v rámci čtvrtého cíle (program podpory pro jednotlivé země), budou vyzývány k systematičtějšímu využívání výzev k překládání návrhů. 5. Nedávná hodnocení 5.1. Hodnocení iniciativy v oblasti správy věcí veřejných „Iniciativa v oblasti správy věcí veřejných“ (na niž je z 10. ERF vyčleněno 2,3 miliardy EUR) byla zahájena v roce 2006. Záměrem bylo zdůraznit v politické rovině správu věcí veřejných v rámci spolupráce s EU, podnítit partnerské země, aby prováděly vlastní reformní agendu, a zkvalitnit politický dialog o těchto otázkách. V roce 2011 byla společně s Institutem pro správu věcí veřejných v Africe (Africa Governance Institute) a Evropským centrem pro řízení rozvojové politiky (ECDPM) zpracována podpůrná studie, jež měla vyhodnotit „tranši pobídek ke zlepšení správy věcí veřejných“ a vyslovit doporučení, jak by měla Komise zlepšit svůj přístup vůči podpoře správy věcí veřejných v zemích AKT. Studie se soustředila na Afriku, aby vyhodnotila vazbu mezi uvedenou iniciativou a rozvíjejícími se africkými nástroji ke zlepšení správy věcí veřejných, k nimž patří např. africký mechanismus vzájemného hodnocení (APRM). Zúčastněné strany potvrdily, že iniciativa v oblasti správy věcí veřejných sice přišla „ve správnou chvíli“, avšak ve většině zemí AKT záhy ztratila na dynamice, politické podpoře a schopnosti iniciovat navazující kroky. Na základě tohoto celkového vyhodnocení byly formulovány tyto závěry: · Iniciativa v oblasti správy věcí veřejných přinesla v řadě ohledů poučení. · Panoval nesoulad mezi teoretickou stránkou této iniciativy a jejím praktickým uplatňováním. Iniciativa sice nepřinesla očekávaný dopad, ale například přispěla ke zlepšení dialogu o správě věcí veřejných a výsledků v reformě správy věcí veřejných v Beninu a Rwandě. Výsledkem studie je doporučení, že by se EU měla v oblasti správy věcí veřejných nadále angažovat s podobnou intenzitou, avšak měla by současně zrevidovat několik faktorů, o něž se její strategie podpory opírají, například. · odvíjet veškeré úvahy od stávajícího kontextu, · zajistit na úrovni EU lepší vnitřní koordinaci, · přizpůsobit nástroje sledovaným ambicím a · vyhodnotit vhodné přístupy k zapojení dané země (na základě nejvhodnějších řešení pro daný kontext). 5.2. Cestou posilování zákonodárných sborů zajistit přijímání odpovědnosti ve vnitrostátním měřítku V roce 2011 byl završen komplexní přezkum způsobů, jakými EU v uplynulém desetiletí podporovala zákonodárné sbory v zemích Asie, Latinské Ameriky a zemích svého sousedství. Ze studie vyplynulo, že od roku 2000 vydala EU na posilování těchto sborů po celém světě téměř 150 milionů EUR. Úspěšné byly ty projekty, které byly založeny na pečlivé přípravě, zejména na pochopení vládního prostředí jako celku a motivaci politických činitelů. Pro takové projekty byl většinou charakteristický dlouhodobější přístup a prostředí příznivé pro demokratický rozvoj. Studie dále zdůraznila, že je nutné sdílet osvědčené postupy a že programy na podporu zákonodárných sborů je zapotřebí rozvíjet ve spojení s dalšími činnostmi na podporu demokracie (k nimž patří např. podpora občanské společnosti, politických stran a sdělovacích prostředků). Tento přezkum byl završen zveřejněním referenčního dokumentu EU pod názvem „Zapojování a podpora zákonodárných sborů po celém světě: strategie a postupy Evropské komise pro opatření na podporu zákonodárných sborů“, jenž je pro zaměstnance EU a další zúčastněné strany praktickým nástrojem. 6. doporučení 6.1. Pokračování pilotního procesu Pilotní proces je nyní třeba završit tím, že bude ve všech pilotních zemích dopracován demokratický profil a analýza nedostatků a že budou se zúčastněnými stranami dohodnuty oblasti vzájemné spolupráce. Počátkem roku 2013 má být Radě v příslušných složeních předložena zpráva o pokroku. 6.2. Opatření na základě doporučení volebních pozorovatelských misí EU EU se nyní zaměřila na kompletní volební cyklus, a nesleduje tedy pouze den voleb či zjištění volebních pozorovatelských misí EU a volebních misí odborníků. Programy na podporu demokracie jsou rostoucí měrou koncipovány v souladu se zásadami, jež navrhla Rada ve svých závěrech o podpoře demokracie. Hlavní součástí závěrečných zpráv volebních pozorovatelských misí a volebních misí odborníků jsou podrobná a konstruktivní doporučení, jak zlepšit rámec a organizaci voleb v budoucnu a jak posilovat demokratické instituce. Jelikož se tato doporučení věnují celé škále aspektů, jimiž se demokracie v dané zemi vyznačuje, představují velmi kvalitní východisko pro diskuse a lze z nich navíc extrahovat hlavní prvky demokratického profilu i analýzy nedostatků. S jejich pomocí lze rovněž zjistit oblasti, do nichž lze případně směřovat odborné poradenství a technickou pomoc podporovanou EU. Bohužel platí, že z těchto doporučení stále nejsou systematicky vyvozována návazná opatření. EU proto přijímá kroky k tomu, aby byla tato opatření navazující na zjištění volebních pozorovatelských misí EU jednotná, komplexní a orientovaná na výsledky, a to jak v rovině politické, tak v rovině odborné. Doporučení na politické úrovni jsou důležitá k tomu, aby byly orgány motivovány k realizaci potřebných reforem. Význam a viditelnost zjištění těchto misí zase vzrůstá, jsou-li zmiňována ve stanoviscích EU, v akčních plánech v rámci evropské politiky sousedství či ve společných programových dokumentech. ESVČ nedávno zahájila iniciativu, v jejímž rámci žádá vedoucí misí EU v příslušných zemích, aby sestavili zprávu o tom, jaká opatření vyvodili ze zjištění volebních pozorovatelských misí a volebních misí odborníků. Vedoucí misí mají dále posoudit, do jaké míry orgány daných zemí realizovaly doporučení. Nadto bude nasazeno několik navazujících misí, jež pokrok při realizaci těchto doporučení vyhodnotí. 6.3. Perspektivy po ukončení pilotní realizace Jak pilotní realizace ukázala, je zapotřebí rozpracovat další metodiky, jež umožní učinit si přesnější obrázek o přechodu k demokracii a dalších procesech. Ruku v ruce s tím musí jít vzdělávání a standardizovanější výsledky, jež by měly být pokud možno integrovány do stávajících pracovních cyklů či na tyto cykly navázány. 6.4. Krátko- až střednědobé návrhy V krátko- a dlouhodobém horizontu se doporučuje: · balíček vzdělávacích opatření obsahující pokyny, manuály k postupům a součásti vzdělávacích opatření, · vývoj demokratických modelů: základní zásady by sice měly být totožné (jsou obsaženy v úmluvách o lidských právech), avšak praktická řešení se v jednotlivých zemích významně liší: EU musí vědět více o ústavách, volebních systémech, politických stranách a o tom, co prospívá, či naopak brání jejich fungování. Lépe je třeba poznat i dopady tradičních praktik a tradičního práva atd.; · zpracování standardního demokratického profilu jednotlivých partnerských zemí, který by obsahoval určité standardní a měřitelné prvky, jež by umožňovaly vyhodnocovat stav demokracie jednotně u všech zemí, · systematičtější využívání výzev k předkládání návrhů v rámci evropského nástroje pro demokracii a lidská práva, jež jsou vyhlašovány v daných zemích, k tomu, aby byli podporováni aktéři z těchto zemí a procesy demokratizace, za něž nesou odpovědnost vnitrostátní subjekty a které doplňují politický dialog a budování kapacit institucí, · pravidelná komunikace s delegacemi a ústředím EU a členskými státy ohledně efektivity činností na podporu demokracie, které by se odehrávaly mezi subjekty pověřenými realizací na straně jedné a politickými aktéry. · komplexní akční plány na podporu demokracie v pilotních zemích, obsahující přesné srovnávací ukazatele a lhůty. Dále je třeba zajistit, aby jeden ze tří sektorů, jimž je věnována prvořadá pozornost, souvisel s demokratickou správou věcí veřejných. [1] Závěry Rady – Podpora demokracie v oblasti vnějších vztahů EU – zpráva o pokroku za rok 2010 a seznam navrhovaných pilotních zemí, Brusel, 10. prosince 2010. [2] Závěry Rady o podpoře demokracie v rámci vnějších vztahů EU, Brusel, 17. listopadu 2009. [3] Benin, Bolívie, Ghana, Libanon, Indonésie, Kyrgyzstán, Maledivy, Mongolsko a Šalamounovy ostrovy. Středoafrická republika, Moldavsko a Filipíny se nezúčastnily. [4] Sdělení Evropské komise „Budoucí přístup k rozpočtové podpoře EU poskytované třetím zemím“, 13. října 2011. [5] Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Zvýšení dopadu rozvojové politiky EU: Agenda pro změnu, KOM(2011) 637 v konečném znění, 13. října 2011.