Pozměněný návrh směrnice Evropského Parlamentu a Rady o minimálních požadavcích na podporu mobility pracovníků zlepšením nabývání a zachování nároků na penzijní připojištění (předložená Komisí podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES) /* KOM/2007/0603 konecném znení - COD 2005/0214 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 9.10.2007 KOM(2007) 603 v konečném znění 2005/0214 (COD) Pozměněný n ávrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zlepšení přenositelnosti nároků na penzijní připojištění minimálních požadavcích na podporu mobility pracovníků zlepšením nabývání a zachování nároků na penzijní připojištění (předložená Komisí podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES) DŮVODOVÁ ZPRÁVA Komise předkládá pozměněný návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o zlepšení přenositelnosti nároků na penzijní připojištění. Do pozměněného návrhu jsou začleněny pozměňovací návrhy navržené Evropským parlamentem v prvním čtení, které jsou pro Komisi přijatelné, spolu s technickým zlepšeními, která jsou výsledkem diskusí s odborníky v rámci pracovních skupin Rady. Komise mimoto plně přihlédla k žádosti Evropské rady o pozměněný návrh založený na zvýšení mobility pracovníků zlepšením nabývání a zachování nároků na penzijní připojištění. | SOUVISLOSTI | Dne 20. října 2005 Komise přijala návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o zlepšení přenositelnosti nároků na penzijní připojištění. Tento návrh byl dne 21. října 2005 předložen Evropskému parlamentu a Radě. Dne 20. dubna 2007 vydal Evropský hospodářský a sociální výbor své stanovisko a navrhl změny návrhu Komise. Evropský parlament přijal legislativní usnesení v prvním čtení dne 20. června 2007. | CÍL NÁVRHU KOMISE | Systémy sociální ochrany v různých členských státech se musí zabývat problémem demografického stárnutí. Reformy přijaté nebo plánované ve většině členských států se ubírají směrem k dalšímu rozvoji systémů penzijního připojištění, což mnoho členských států aktivně podporuje. Je proto naléhavě nutné zajistit, aby pravidla fungování těchto systémů nepředstavovala překážku pro volný pohyb pracovníků mezi členskými státy, ani pro mobilitu v rámci jakéhokoliv členského státu, a snižovala tak příležitosti mobilních pracovníků nabýt do konce profesní dráhy dostatečných nároků na důchod. Pokud toho nebude dosaženo, omezí to flexibilitu a efektivnost trhu práce. Přestože je rozhodnutí jednotlivce být mobilnější určováno mnoha činiteli, může možnost ztráty nároků na penzijní připojištění značným způsobem snížit ochotu jednotlivce zaměstnání změnit. Pozměněný návrh se proto přímo zabývá otázkou snížení překážek zjištěných v rámci některých systémů penzijního připojištění s cílem usnadnit mobilitu pracovníků. Možné překážky mobility pracovníků souvisejí zejména s podmínkami, za nichž jednotlivec nabývá nároky na důchod, a podmínkami, podle nichž se s těmito nároky zachází, když jednotlivec mění zaměstnání. Pozměněný návrh se dále zabývá otázkou práva pracovníků na informace o tom, jak mobilita ovlivní nabytí a zachování jejich nároků na penzijní připojištění. | STANOVISKO KOMISE K POZMěňOVACÍM NÁVRHůM PřIJATÝM EVROPSKÝM PARLAMENTEM | Dne 20. června 2007 Evropský parlament přijal 34 pozměňovacích návrhů k návrhu směrnice o zlepšení přenositelnosti nároků na penzijní připojištění. Komise se domnívá, že většina pozměňovacích návrhů Evropského parlamentu je přijatelná plně, v zásadě nebo částečně, jelikož tyto pozměňovací návrhy zachovávají cíle a politickou realizovatelnost návrhu a v mnoha případech vylepšují původní předlohu. Hlavním znakem pozměňovacích návrhů Evropského parlamentu je přesun zaměření směrnice od ustanovení o převodech směrem k nabývání a zachování odložených nároků na důchod. Evropský parlament se domnívá, že zavedení možnosti povinného převodu by v této chvíli pro některé systémy penzijního připojištění znamenalo příliš velkou zátěž a způsobilo by navíc značné technické problémy. Po důkladném přihlédnutí k rozhodnutí Evropského parlamentu a názorům vysloveným odborníky v rámci pracovní skupiny Rady Komise uznává tuto změnu priorit a přijímá odstranění článku 6 (ustanovení o převodech). V souladu s tím Komise navrhuje změnit název směrnice, přičemž částečně přijímá znění použité Evropskou radou v jejím odkazu na předlohu směrnice z června 2007. Pozměněný návrh má nyní název: „Návrh směrnice o minimálních požadavcích na podporu mobility pracovníků zlepšením nabývání a zachování nároků na penzijní připojištění“. Komise proto plně nebo částečně přijímá tyto pozměňovací návrhy Evropského parlamentu: 3.1 Oblast působnosti a jiná obecná ustanovení (články 1–3) Cíl: Pozměňovací návrhy 1 a 18 se týkají cíle směrnice, přičemž pozměňovací návrh 1 ruší odkaz na slovo přenositelnost v 5. bodě odůvodnění, což odráží odstranění článku 6 o převodech. Pozměňovací návrh rovněž nahrazuje výraz „sladění“ výrazem „minimální požadavky“ v souladu se změnami článků 4 a 5. Komise tento pozměňovací návrh plně přijímá. Pozměňovací návrh 18 nahrazuje výraz „pracovníci“ výrazem „osoby“ v článku 1 a rozšiřuje cíl směrnice. Tento pozměňovací návrh Komise nemůže přijmout z toho důvodu, že se směrnice zabývá odstraňováním překážek v rámci systémů penzijního připojištění, které mají dopad na volný pohyb nebo mobilitu pracovníků. Společenství není oprávněno od členských států vyžadovat, aby zajistily „včasný rozvoj penzijního připojištění“. Komise vzala v úvahu technické změny projednané v Radě a v souladu s tím provedla menší změny redakční úpravy článku 1. Pozměňovací návrh 2 navrhuje nový bod odůvodnění, který zdůrazňuje význam zajištění toho, aby touto směrnicí nebyla narušena udržitelnost penzijního připojištění a aby byla plně zohledněna ochrana nároků zbývajících pracovníků a důchodců v systému. Vyzdvihuje rovněž důležitou úlohu, kterou mají sociální partneři při vytváření a provádění systémů penzijního připojištění. Komise tento pozměňovací návrh(nyní 5a) plně přijímá. Pozměňovací návrh 3 zavádí nový bod odůvodnění (nyní 5b), který zdůrazňuje, že směrnice nevyžaduje zavedení právních předpisů k vytvoření systémů penzijního připojištění, pokud tyto systémy dříve neexistovaly. Komise tento pozměňovací návrh v zásadě přijímá a objasňuje znění (částečně na základě technické práce odborníků v pracovních skupinách Rady), že i když jsou členské státy povinny provést ustanovení směrnice do vnitrostátního práva, ponechávají si odpovědnost za organizaci vlastních penzijních systémů. Oblast působnosti. Pozměňovací návrhem 5 je nový bod odůvodnění (nyní 5c), který objasňuje oblast působnosti směrnice a který Komise plně přijímá. Pozměňovací návrhy 6, 7, 8 a 19 by měly být uváženy společně, jelikož se týkají změn článku 2 a příslušných bodů odůvodnění. Pozměňovací návrh 6 zavádí nový bod odůvodnění (nyní 5d), který vysvětluje výjimku z uplatňování směrnice u systémů, které jsou uzavřeny novým účastníkům. Komise uznává, že toto omezení je kompromisem a lze je považovat za přiměřené opatření k zajištění trvalé udržitelnosti některých systémů penzijního připojištění. Komise proto pozměňovací návrh plně přijímá a připojuje technické vyjasnění, které se týká „dílčích částí“ uzavřených systémů, aby bylo zajištěno, že vyňaty budou popřípadě pouze ty části systémů penzijního připojištění, které jsou uzavřené pro nové účastníky. Pozměňovací návrh 7 je technickým vyjasněním a zavádí nový bod odůvodnění (nyní 5e) objasňující, že směrnice nemá žádný dopad na reorganizační nebo likvidační opatření, který Komise přijímá částečně a odmítá odkaz na čl. 16 odst. 2 směrnice 2003/41/ES, který není pro účely objasnění důležitý. Pozměňovací návrh 19 se týká článku 2 jako celku a přijímá se v zásadě s výhradou technických vyjasnění vypracovaných společně s odborníky v pracovních skupinách Rady. Pozměňovací návrh 8 zavádí nový bod odůvodnění (nyní 5f), který vysvětluje, že se směrnice nevztahuje na režimy pro ochranu před platební neschopností, režimy pro vyrovnání nebo vnitrostátní rezervní fondy, a Komise tento pozměňovací návrh plně přijímá. Definice. Pozměňovací návrh 20 spočívá v technických změnách definice výrazů v článku 3. Komise plně přijímá změny čl. 3 písm. a), jakož i začlenění nové definice v čl. 3 písm. da), která se zabývá výrazem „lhůta pro přiznání nezrušitelného nároku“. Pozměňovací návrh k čl. 3 písm. b) se přijímá vyjma navrhovaného vypuštění slova „profesní“, o němž se Komise domnívá, že by omezilo srozumitelnost definice. Pozměňovací návrh k čl. 3 písm. c) se přijímá částečně se změnami redakční úpravy s cílem jasněji popsat, že podmínkami, které „aktivní účastník“ případně musí splnit, jsou podmínky nabytí stanovené v článku 4. Pozměňovací návrh k čl. 3 písm. d) se přijímá s menšími změnami redakční úpravy. Pozměňovací návrh k čl. 3 písm. f) se v zásadě přijímá, přičemž je použito znění vypracované odborníky v pracovních skupinách Rady. Změna čl. 3 písm. h), která nahrazuje výraz „příjemce odloženého důchodu“ výrazem „vyřazený příjemce“, se nepřijímá, jelikož Komise má za to, že původní výraz je technicky srozumitelnější. Komise však v zásadě přijímá ostatní technické změny v čl. 3 písm. h), přičemž použila znění vypracované částečně Radou. Změny čl. 3 písm. i) se přijímají s výjimkou výrazu „vyřazený příjemce“. Změna čl. 3 písm. j) zahrnuje zavedení nového pojmu „value of dormant entitlement“, a vypuštění pojmu „převod“. Komise uznává odůvodněnost této nové definice, ale považuje termín „value of dormant rights“ za přesnější a upravuje znění odpovídajícím způsobem. Ustanovení čl. 3 písm. e) a čl. 3 písm. g) Komise vypouští, aby se zohlednila nová struktura a změna směrnice jako celku, tyto definice proto již nejsou zapotřebí. Pozměňovací návrh 4 zavádí nový bod odůvodnění (nyní 5g), který objasňuje blíže definici „systémů penzijního připojištění“. Komise tento nový bod odůvodnění v zásadě přijímá, přičemž ke zlepšení technické redakční úpravy využila práce odborníků v Radě. Komise rovněž zjednodušila popis podmínek, za nichž lze pro účely této směrnice individuální způsoby důchodového zabezpečení považovat za systémy penzijního připojištění. Komise uznává, že taxonomie penzijních systémů, zejména co se týká individuálních způsobů důchodového zabezpečení, není vždy přesná. Proto tento bod odůvodnění vysvětluje, že by se individuální způsoby důchodového zabezpečení uzavřené prostřednictvím pracovního poměru měly považovat za způsoby důchodového zabezpečení, které patří do oblasti působnosti této směrnice. Komise mimoto zavedla nový bod odůvodnění (5h) v zájmu objasnění, že se zvláštní platby nízké hodnoty provedené na konci profesní dráhy a financované výhradně zaměstnavatelem pro účely této směrnice nepovažují za penzijní připojištění. 3.2 Podmínky nabytí (článek 4) Pozměňovací návrh 22 rozvíjí původní návrh Komise týkající se nabývání nároků na důchod. Přístup, který Parlament zvolil k zavedení minimálních požadavků na nabytí, usiluje o jinou rovnováhu než přístup Komise, přičemž zachovává zásadu týkající se snížení překážek mobility zjištěných v některých systémech penzijního připojištění. Hlavním aspektem pozměňovacího návrhu je, aby vypuštění odkazu na minimální věk pro přiznání nezrušitelného nároku v čl. 4 písm. b) bylo nahrazeno novým zněním, které ve své podstatě spojuje pojem maximální přípustné lhůty pro přiznání nezrušitelného nároku a věk aktivního účastníka. Pozměňovací návrh proto navrhuje maximální lhůtu pro přiznání nezrušitelného nároku v délce 5 let (je-li vyžadována) u aktivních účastníků mladších 25 let a vyloučení jakýchkoliv podmínek pro přiznání nezrušitelného nároku u osob starších 25 let. Komise uznává, že záměrem tohoto pozměňovacího návrhu je potvrdit, že obecně jsou mladší pracovníci mobilnější než pracovníci starší 25 let a že vznik nároků na důchod u pracovníků mladších 25 let může být méně naléhavý než u pracovníků, kteří tento věk překročili. Komise proto jako kompromisní opatření přijímá návrh povolit případně lhůtu pro přiznání nezrušitelného nároku, která u pracovníků mladších 25 let nepřekročí pět let. Co se týká zákazu jakýchkoliv podmínek pro přiznání nezrušitelného nároku u pracovníků starších 25 let, Komise sice podporuje zásadu, aby nezrušitelné nároky pracovníků byly přiznány co nejdříve, uznává však, že některé systémy penzijního připojištění se mohou potýkat se značnými správními a technickými potížemi, pokud by nebyla povolena krátká lhůta pro přiznání nezrušitelného nároku. Tak je tomu zejména u systémů, u nichž vnitrostátní právní předpisy nestanoví povinnou dobu trvání zaměstnání, než má pracovník možnost účastnit se penzijního systému. Komise nemůže přijmout návrh týkající se zrušení podmínek pro přiznání nezrušitelného nároku po překročení věku 25 let a místo toho navrhuje, aby v případě, že existují lhůty pro přiznání nezrušitelného nároku, nesměly tyto lhůty překročit jeden rok. To je přiměřený přístup, který snižuje překážky mobility a přitom dbá na to, aby systémům penzijního připojištění nevznikla nepřiměřená zátěž. Komise proto na tomto základě přepracovala znění čl. 4 písm. c) a objasnila, že lhůta pro přiznání nezrušitelného nároku v délce jednoho roku se použije, jakmile aktivní účastník dosáhne 25 let věku, bez ohledu na věk, kdy mu mohou začít vznikat nároky. Přepracování článku 4 Evropským parlamentem, které spojuje pojem věku a maximálních lhůt pro přiznání nezrušitelného nároku, ponechává prvek nejistoty, pokud jde o to, zda se minimální věk pro přiznání nezrušitelného nároku může použít pro pracovníky mladší 25 let. Po další revizi tohoto návrhu ze strany Komise s cílem povolit maximální lhůtu pro přiznání nezrušitelného nároku v délce 1 roku (u pracovníků starších 25 let), je tato nejistota zesílena. Komise proto kvůli srozumitelnosti odmítá vypuštění čl. 4 písm. b), v němž se uvádí: „[aby] minimální věk, pokud je pro nabytí nároků na důchod vyžadován, nepřesahoval 21 let“, a místo toho provedla menší změny redakční úpravy. Komise kromě toho provedla technické změny původního čl. 4 písm. c) a přesunula je do čl. 4 písm. a) s cílem zlepšit celkovou strukturu a konzistentnost článku 4. Pozměňovací návrh 43 přepracovává a rozšiřuje původní čl. 4 písm. a) (nyní čl. 4 písm. d)) a blíže vysvětluje, jak se nakládá s příspěvky uhrazenými před přiznáním nezrušitelného nároku. Komise tyto změny plně přijímá s výhradou menších změn redakční úpravy. Komise rovněž v zásadě přijímá příslušný nový bod odůvodnění zavedený pozměňovacím návrhem 11. Ten je na základě odborné připomínky v pracovních skupinách Rady přepracován jako bod odůvodnění 6a, který blíže objasňuje způsoby, jak se řeší situace, kdy pracovník nenashromáždil nezrušitelné nároky a odchází. Pozměňovací návrh 24 nastiňuje úlohu, kterou mohou hrát sociální partneři – prostřednictvím kolektivních smluv – při zavádění ustanovení čl. 4 písm. a)–d). Komise tyto návrhy v zásadě přijímá a zavádí je jako nový čl. 4 písm. e) se změnami redakční úpravy projednanými v Radě, které zajišťují větší právní srozumitelnost. Pozměňovací návrh 9 se týká obecného bodu odůvodnění pro celý článek 4, který částečně nahrazuje původní 6. bod odůvodnění odstraněný pozměňovacím návrhem 10. Uvádí, že vzhledem k rostoucímu významu penzijního připojištění pro příjmy v důchodu je nutno zlepšit nabývání, zachování a převod nároků na důchod. Komise přijímá tento pozměňovací návrh plně jako bod odůvodnění 5i a zároveň uvádí dodatečný odkaz na zmírnění překážek volného pohybu a profesní mobility, aby byla zajištěna soudržnost s cílem směrnice. Jako dodatečné technické vyjasnění Komise zavádí nový bod odůvodnění 5j, aby se předešlo nedorozumění, co se týká významu výrazu „požadavky na nabytí nezrušitelných nároků“, který může být v některých členských státech vykládán tak, že se týká získání důchodu. 3.3 Zachování odložených nároků na důchod a převody (články 5 a 6) Zachování odložených nároků na důchod. Pozměňovací návrh 12 zavádí nový bod odůvodnění (6b), který zdůrazňuje právo odcházejících pracovníků ponechat si své nezrušitelné nároky na důchod v systému, v němž tyto nároky nabyli, jako odložené nároky na důchod. Komise tento pozměňovací návrh v zásadě přijímá s dodatečnou redakční úpravou, která zohledňuje práci v Radě, zejména co se týká některých situací, kdy vysoce mobilní pracovníci, především v rámci příspěvkově definovaných penzijních systémů, mohou převést své nároky do jiného systému penzijního připojištění, který splňuje ustanovení čl. 5 odst. 1. Pozměňovací návrh 13 přepracovává 7. bod odůvodnění v souladu s obecnou zásadou týkající se objasnění způsobu výpočtu a zachování odložených nároků na důchod a zároveň zdůrazňuje nutnost zohlednit zvláštnosti daného systému a nároky účastníků, kteří nejsou odcházejícími pracovníky. Komise pozměňovací návrh v zásadě přijímá a při jeho redakční úpravě využila technické práce odborníků v pracovních skupinách Rady. Znění nyní při výpočtu hodnoty nároků na důchod odkazuje na „vnitrostátní právní předpisy a zvyklosti“ místo na „zásady pojistné matematiky“, aby se předešlo záměně s ustanoveními o přeshraniční činnosti podle směrnice 2003/41/ES[1]. S využitím další práce odborníků v rámci pracovních skupin Rady znění nyní obsahuje rovněž odkaz na opodstatněné správní náklady, které mohou být zohledněny v případě úpravy odložených nároků na důchod. Komise to považuje za přiměřený a nezbytný dodatek. Pozměňovací návrh 14 objasňuje 8. bod odůvodnění, co se týká vyplacení malých částek nezrušitelných nároků odcházejících pracovníků na důchod. Komise tento pozměňovací návrh v zásadě přijímá a připojuje objasnění týkající se výpočtu kapitálu, jenž má být vyplacen. Pozměňovací návrh 25 mění článek 5 zavedením nového čl. 5 odst. 1, který odcházejícím pracovníkům přiznává – s výhradou podmínek stanovených v čl. 5 odst. 2 a 3 – právo ponechat si odložené nároky na důchod v systému, v jehož rámci byly nabyty. Komise tento pozměňovací návrh v zásadě přijímá se změnami redakční úpravy, které částečně zohledňují technické diskuse v Radě. Aby byla zajištěna srozumitelnost záměru, Komise začlenila rovněž text k objasnění toho, že hodnota nově vzniklých odložených nároků na důchod by měla být popřípadě vypočtena v okamžiku, kdy pracovník ze systému odchází. Tato hodnota je referenčním bodem pro budoucí nakládání s odloženými nároky na důchod, jak je stanoveno v čl. 5 odst. 1. Pozměňovací návrh 25 k čl. 5 odst. 1 přidává značné podrobnosti, a zejména obsahuje výslovný odkaz na způsoby, kdy by měla být „spravedlivá úprava“ (v pozměňovacím návrhu popsána jako „fair treatment – spravedlivé zacházení“) považována za spravedlivou. To částečně zahrnuje začlenění textu z původního 7. bodu odůvodnění. Pozměňovací návrh rovněž navrhuje, aby byly odložené nároky chráněny v případě platební neschopnosti finančně přispívajícího zaměstnavatele. Komise nemůže v rámci této směrnice přijmout zavedení ochrany pro případ platební neschopnosti, jelikož to již podléhá evropským právním předpisům podle ustanovení článku 8 směrnice Rady 80/987/EHS[2]. Ostatní změny Komise v zásadě přijímá, přičemž využívá odborné výrazivo vypracované v pracovních skupinách Rady. Ačkoliv Komise uznává zásadu týkající se větší podrobnosti čl. 5 odst. 1, domnívá se, že struktura navrhovaného pozměňovacího návrhu plně nedosahuje cíle definovat „spravedlivé zacházení“ explicitněji. Pozměněný návrh proto přepracovává a objasňuje čl. 5 odst. 1 uvedením dvou běžných a specifických způsobů zacházení s odloženými nároky na důchod (vývoj v souladu s nároky aktivních členů a vývoj v souladu s již vyplácenými důchodovými dávkami) spolu s pojmem spravedlivého zacházení na začátku článku. Ostatní způsoby, které lze považovat za spravedlivé zacházení, jsou poté uvedeny tak, jak je navrhováno v pozměňovacím návrhu 25. K dalšímu objasnění těchto změn Komise zavádí nový bod odůvodnění (7a), v němž se uvádí, že směrnice nezakládá žádnou povinnost stanovit příznivější podmínky pro odložené nároky na důchod než pro nároky aktivních účastníků. Komise rovněž zavádí – na odborné doporučení pracovní skupiny Rady – zvláštní objasnění čl. 5 odst. 1 písm. c), které členským státům umožňuje při úpravě odložených nároků stanovit přiměřená omezení v souladu s cenovou nebo mzdovou inflací. Komise to považuje za přiměřený kompromis na ochranu dlouhodobé udržitelnosti penzijního připojištění. V důsledku těchto změn je ustanovení o provedení v čl. 9 odst. 5 zbytečné a je v souladu s tím vypuštěno. Pozměňovací návrh 25 rovněž navrhuje změny redakční úpravy čl. 5 odst. 2, co se týká toho, jak penzijní systémy mohou vyplatit kapitál, pokud je hodnota vzniklých nároků nižší než hranice stanovená vnitrostátními právními předpisy. Komise tyto změny plně přijímá s výhradou menších změn redakční úpravy. Komise rovněž v zásadě přijímá zavedení čl. 5 odst. 3, který objasňuje možnou úlohu sociálních partnerů při zavádění ustanovení článku 5 prostřednictvím kolektivních smluv. Převody. Pozměňovací návrhy 15, 16 a 17 odrážejí změny článku 5 a odstranění článku 6 a současně zdůrazňují, že cílem směrnice není odrazovat od převodu nároků na důchod. Body odůvodnění doporučují, aby se členské státy snažily zlepšit podmínky převodu, je-li to možné. Komise přijímá pozměňovací návrhy 15 a 17, které vypouštějí 9. a 10. bod odůvodnění, a rovněž přijímá, s výhradou změn redakční úpravy, pozměňovací návrh 16 (nyní nový bod odůvodnění 9a), v němž se uvádí, že by se převody měly podporovat zejména v nových systémech penzijního připojištění. Pozměňovací návrh 26 navrhuje vypustit článek 6 o převodech nároků na důchod. Komise tento pozměňovací návrh plně přijímá a lituje, že se v pozměněném návrhu nevyskytují ustanovení, která by upřesnila, jak by se měl převod nároků na důchod provádět. Komise uznává, že v tomto okamžiku by kvůli technickým problémům spojeným s dohodnutím obecných ustanovení o převodech a obavám ohledně dopadu na finanční udržitelnost některých systémů penzijního připojištění měl být článek 6 vypuštěn. 3.4 Informace a zabránění zhoršení (články 6 a 7) Informace. Pozměňovací návrh 27 se týká poskytování informací pracovníkům, aktivním účastníkům a odcházejícím pracovníkům v čl. 7 odst. 1 (nyní čl. 6 odst. 1). Pozměňovací návrh navrhuje, aby aktivní účastníci měli právo požadovat informace týkající se jejich nároků na penzijní připojištění v případě skončení zaměstnání. Komise tuto část pozměňovacího návrhu plně přijímá. Změny čl. 7 odst. 2 a 3 (nyní čl. 6 odst. 2 a 3) se přijímají plně nebo v zásadě, přičemž se používá technické znění vypracované v Radě. Návrh na odstranění čl. 7 odst. 4, který popisuje způsoby poskytování informací, a jeho zařazení do čl. 7 odst. 2 se nepřijímá, jelikož Komise má za to, že původní struktura článku je přehlednější. Znění v čl. 7 odst. 4 (nyní čl. 6 odst. 4) je však přepracováno s přihlédnutím k technickým diskusím s odborníky v Radě. V důsledku těchto změn Komise v 11. bodě odůvodnění vložila dodatečný text, který poskytuje správní ochranu, aby bylo zřejmé, že neexistuje povinnost poskytovat informace častěji než jednou ročně. Zabránění zhoršení. Pozměňovací návrh 28 objasňuje článek o zabránění zhoršení tím, že nahrazuje výraz „přenositelnost“ výrazem „vznik a zachování nároků na důchod“, což odráží odstranění ustanovení o převodech ze směrnice. Pozměňovací návrh se plně přijímá s výjimkou odkazu na odcházející pracovníky v posledním řádku článku, který se považuje za zbytečný. Komise kromě toho objasnila účel článku, že se zachování týká odcházejících pracovníků, zatímco nabytí nároků se týká pracovníků obecně. 3.5 Provedení a podávání zpráv (články 8 a 9) Provedení. Pozměňovací návrhy 29 a 42 navrhují, aby členské státy mohly při provádění směrnice využít dodatečné lhůty v délce 60 měsíců, pokud jde o provedení článků 4 a 5. Komise tento návrh stejně jako menší změny redakční úpravy přijímá jako přiměřené k vyvážení prvků týkajících se snížení překážek volného pohybu a mobility a zajištění trvalé udržitelnosti penzijního připojištění. K zohlednění stávající situace Komise rovněž změnila datum provedení. Pozměňovací návrh 30 vypouští čl. 9 odst. 3, což Komise přijímá, jelikož toto ustanovení je po odstranění ustanovení o převodech zbytečné. Podávání zpráv. Pozměňovací návrh 31 upřesňuje, že by jeden prvek 5letých zpráv stanovených v článku 10 (nyní článek 9) měl posoudit „připravenost zaměstnavatelů“ nabídnout penzijní připojištění po provedení této směrnice. Komise tento pozměňovací návrh v zásadě přijímá, navrhuje však začlenit tento aspekt podávání zpráv do nového bodu odůvodnění (15a). Komise provedla rovněž změny odborného výraziva a místo výrazu „připravenost“ vložila odkaz na „rozvoj penzijního připojištění“. Komise se domnívá, že pojem připravenost lze obtížně kvantifikovat. Pozměňovací návrh 32 navrhuje nové ustanovení v článku 10 (nyní článek 9), které vyžaduje, aby první zpráva posoudila, jak je po převodu nároků na důchod ovlivněna odpovědnost zaměstnavatele za nároky na penzijní připojištění. Komise tento dodatečný prvek v zásadě přijímá a kvůli srozumitelnosti redakční úpravy jej zařazuje rovněž do bodu odůvodnění 15a. Pozměňovací návrhy 52 a 33 navrhují vypuštění čl. 10 odst. 2 a jeho nahrazení novým odstavcem (čl. 10 odst. 2a). Nový odstavec vyžaduje, aby Komise do pěti let od přijetí směrnice přezkoumala zejména podmínky pro převod nároků na důchod. Na základě této zprávy by Komise měla předložit případné návrhy nezbytné k dalšímu snížení překážek mobility. Komise oba tyto pozměňovací návrhy přijímá a kvůli srozumitelnosti redakční úpravy změnila v souladu s tím čl. 10 odst. 2 (nyní čl. 9 odst. 2). Komise rovněž připojila dodatečný text s cílem objasnit, že případné návrhy na změnu směrnice budou předloženy pouze v případě, pokud si situace v daném okamžiku vyžádá další právní předpisy. | ZÁVěR | S ohledem na čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES mění Komise svůj návrh takto: | 2005/0214 (COD) Pozměněný nNávrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zlepšení přenositelnosti nároků na penzijní připojištění minimálních požadavcích na podporu mobility pracovníků zlepšením nabývání a zachování nároků na penzijní připojištění (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 42 a 94 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[3], s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[4], v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[5], vzhledem k těmto důvodům: (1) Volný pohyb osob je jednou ze základních svobod Společenství; Smlouva v článku 42 stanoví, že Rada přijme postupem podle článku 251 v oblasti sociálního zabezpečení taková opatření, která jsou nezbytná k zajištění volného pohybu pracovníků. (2) Sociální ochrana pracovníků v oblasti důchodů je zajištěna zákonnými systémy sociálního zabezpečení doplněnými o doplňkové systémy sociálního zabezpečení penzijního připojištění v návaznosti na pracovní smlouvu, které mají v členských státech stále větší důležitost. (3) Rada má široký prostor pro uvážení v případě výběru nejvhodnějších opatření k dosažení cíle článku 42 Smlouvy; koordinační systém stanovený v nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství[6] a v nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71[7], a zejména pravidla použitelná pro sčítání dob pojištění se netýkají systémů penzijního připojištění, s výjimkou systémů zahrnutých pod pojem „právní předpisy“, tak jak je stanoven v čl. 1 prvním pododstavci písm. j) nařízení (EHS) č. 1408/71, nebo jichž se týká prohlášení členského státu za tímto účelem v souladu s tímto článkem. Systémy penzijního připojištění by měly podléhat zvláštním opatřením, aby bylo možné přihlédnout k jejich podstatě a zvláštnostem a k rozdílnosti těchto systémů v jednotlivých členských státech a mezi členskými státy, jakož i k úloze, kterou hrají sociální partneři při jejich provádění. (4) Směrnice Rady 98/49/ES ze dne 29. června 1998 o ochraně nároků zaměstnanců a samostatně výdělečně činných osob, kteří se pohybují ve Společenství, na penzijní připojištění[8] představuje první zvláštní opatření pro zlepšení výkonu práva volného pohybu pracovníků v oblasti systémů penzijního připojištění. (5) Rovněž je třeba vycházet z článku 94 Smlouvy, jelikož rozdíly mezi vnitrostátními právními předpisy pro systémy penzijního připojištění by mohly představovat překážku jak pro výkon práva volného pohybu pracovníků, tak pro fungování vnitřního trhu. Pro zlepšení přenositelnosti nároků na penzijní připojištění pracovníků pohybujících se ve Společenství a v témže členském státě by tak měly být v rámci systémů penzijního připojištění spojených s pracovním poměrem stanoveny musí být sladěny některé podmínky pro nabytí minimální požadavky ohledně vzniku nároků na důchod a zachování nezrušitelných nároků odcházejících pracovníků na důchod a musí být sblížena pravidla pro ochranu odložených nároků a pro převod nabytých nároků . (5a) Kromě toho by měly být zohledněny vlastnosti a zvláštní charakter systémů penzijního připojištění i jejich odlišnosti v členských státech a mezi nimi. Je třeba dostatečně chránit zavádění nových systémů, udržitelnost stávajících systémů a očekávání a nároky současných účastníků. Tato směrnice by se dále měla soustředit hlavně na úlohu sociálních partnerů při vytváření a provádění systémů penzijního připojištění . (5b) Tato směrnice nezpochybňuje právo členských států na organizaci svých vlastních penzijních systémů. Členské státy plně odpovídají za organizaci těchto systémů a při provádění této směrnice do vnitrostátního práva nejsou povinny zavést právní předpisy, které stanoví zřízení systémů penzijního připojištění. (5c) Tato směrnice by se měla vztahovat na všechny systémy penzijního připojištění zřízené podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí, které pracovníkům nabízejí penzijní připojištění, jako jsou smlouvy o skupinovém pojištění, systémy průběžného financování uzavřené v jednom nebo několika odvětvích nebo oblastech podnikání, fondové systémy nebo přislíbené důchody zaručené rezervami podniků na důchodové zabezpečení nebo jakákoli společná nebo jiná srovnatelná úprava . (5d) Tato směrnice by se neměla vztahovat na systémy penzijního připojištění nebo popřípadě dílčí části těchto systémů, které byly uzavřeny za účelem toho, aby nemohli být přijímáni žádní noví účastníci, jelikož zavedení nových předpisů by mohlo pro takové systémy představovat neopodstatněné zatížení. (5e) Účelem této směrnice není sladit vnitrostátní právní předpisy týkající se reorganizačních opatření a likvidačního řízení, ani je ovlivňovat; není rozhodující, zda zmíněné postupy byly zahájeny v důsledku platební neschopnosti, dobrovolně nebo z donucení. Tato směrnice se nedotýká ani vnitrostátních právních předpisů o reorganizačních opatřeních, která spadají do působnosti směrnice 2001/17/ES[9] . (5f) Tato směrnice by se neměla dotýkat režimů chránících před platební neschopností nebo režimů pro vyrovnání, které nejsou součástí systémů penzijního připojištění spojených s pracovním poměrem a které mají za cíl chránit nároky pracovníků na důchod v případě platební neschopnosti podniku nebo penzijního systému. Tato směrnice by se obdobně neměla dotýkat vnitrostátních penzijních rezervních fondů . (5g) Tato směrnice se vztahuje pouze na systémy penzijního připojištění, které existují v důsledku pracovního poměru a které jsou založeny na dosažení důchodového věku či splnění jiných požadavků v souladu s ustanoveními tohoto systému nebo vnitrostátních právních předpisů. Tato směrnice se nevztahuje na jiné individuální penzijní pojištění, než je individuální penzijní pojištění uzavřené prostřednictvím pracovního poměru. Tato směrnice se nevztahuje ani na invalidní nebo pozůstalostní důchody. (5h) Jednorázová platba, která se nepovažuje za řádný příjem, nesouvisí s příspěvky placenými za účelem získání důchodu, je vyplacena přímo nebo nepřímo na konci profesní dráhy a je financována výhradně zaměstnavatelem, by neměla být považována za penzijní připojištění ve smyslu této směrnice. (5i) Jelikož se penzijní připojištění v mnoha členských státech stává stále důležitějším pro zajištění životní úrovně ve stáří, měly by se zlepšit podmínky pro nabytí, zachování a převod nabytých nároků s cílem snížit překážky volného pohybu pracovníků a profesní mobility v EU . (5j) Požadavky na nabytí nezrušitelných nároků by neměly být spojeny s jinými podmínkami stanovenými pro získání nároku na důchod, který je stanoven s ohledem na fázi vyplácení v rámci vnitrostátního práva nebo v rámci pravidel některých systémů penzijního připojištění (zejména příspěvkově definovaných systémů). (6) Aby bylo zajištěno, že podmínky pro nabytí nároků na penzijní připojištění nenaruší právo volného pohybu pracovníků v Evropské unii, je třeba vymezit podmínky tohoto nabytí, aby pracovník, pokud vykonává své právo volného pohybu nebo se pohybuje v členském státě, obdržel na konci kariéry důchod v odpovídající výši. (6a) Pokud je zaměstnání ukončeno předtím, než odcházející pracovník nashromáždil vzniklé nezrušitelné nároky na důchod, a nese-li investiční riziko systém nebo zaměstnavatel (zejména v dávkově definovaných systémech), měl by systém vždy nahradit příspěvky odcházejícího pracovníka. Pokud je zaměstnání ukončeno předtím, než odcházející pracovník nashromáždil vzniklé nezrušitelné nároky na důchod, a nese-li investiční riziko odcházející pracovník (zejména v příspěvkově definovaných systémech), měl by systém nahradit hodnotu investic odvozenou z těchto příspěvků. Hodnota může být vyšší nebo nižší než příspěvky zaplacené odcházejícím pracovníkem. Pokud je hodnota záporná, nic se nenahrazuje. (6b) Odcházející pracovníci by měli mít právo ponechat své nezrušitelné nároky na důchod v systému penzijního připojištění, v němž tyto nároky nabyli, jako odložené nároky na důchod . Pokud jde o zachování odložených nároků, ochrana zde může být považována za rovnocennou, pokud mají odcházející pracovníci možnost, zejména v rámci příspěvkově definovaného systému, převést hodnotu svých nezrušitelných nároků na důchod do systému penzijního připojištění, který splňuje podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1. (7) V souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi Rovněž je třeba by se mělo dbát na zachování spravedlivou úpravu odložených nároků na důchod nebo hodnoty těchto odložených nároků na důchod. s cílem předejít penalizaci odcházejícího pracovníka. Tohoto cíle by mohlo být dosaženo pomocí úpravy odložených nároků podle různých referenčních měřítek, mezi něž patří inflace, výše mezd nebo právě vyplácené důchody, popřípadě výnosnost aktiv z jejich systému penzijního připojištění. Hodnota nároků v době odchodu pracovníka ze systému by měla být stanovena v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi. Při úpravě hodnoty odložených nároků by měly být zohledněny zvláštnosti systému, zájmy příjemců odloženého důchodu, zájmy zbývajících aktivních účastníků penzijního systému a zájmy příjemců v důchodu. Při úpravě odložených nároků mohou být zohledněny také opodstatněné správní náklady. (7a) Tato směrnice nezakládá povinnost stanovit příznivější podmínky pro odložené nároky na důchod než pro nároky aktivních účastníků. ( 8 ) Pokud nezrušitelné nároky odcházejícího pracovníka na důchod nebo hodnota nezrušitelných nároků odcházejícího pracovníka na důchod nepřekročí výši stanovenou příslušným členským státem a Aaby se zabránilo příliš vysokým správním nákladům vyplývajícím ze správy velkého počtu odložených nároků nízké hodnoty, je třeba, aby bylo může být v systémech umožněno nechránit tyto nezrušitelné nabyté nároky, ale buď provést převod převést hodnotu nezrušitelných nároků na důchod nebo použít vyplacení kapitálu představujícího nezrušitelné nabyté nároky, pokud nepřesahují výši stanovenou příslušným členským státem . Hodnota převodu nebo vyplacení kapitálu budou případně stanoveny v souladu s vnitrostátními předpisy a zvyklostmi. (9) Je třeba zajistit pracovníkům, kteří mění zaměstnání, možnost výběru mezi zachováním jejich nároků na důchod nabytých v původním systému penzijního připojištění a převodem odpovídajícího kapitálu do jiného systému penzijního připojištění, a to i do jiného členského státu. (9a) Tato směrnice neobsahuje ustanovení pro převod nezrušitelných nároků na důchod, avšak v zájmu podpory profesní mobility by členské státy měly v rámci možností a zvláště při zavádění nových systémů penzijního připojištění usilovat o zlepšování převoditelnosti nezrušitelných nároků na důchod . ( 10 ) V zájmu finanční udržitelnosti systémů penzijního připojištění mohou členské státy v zásadě zprostit nefondové systémy povinnosti umožnit pracovníkům převod nabytých nároků. V zájmu rovného zacházení s pracovníky, na něž se vztahují fondové systémy, a pracovníky, na něž se vztahují nefondové systémy, je nicméně třeba, aby členské státy usilovaly o postupné zlepšení převoditelnosti nároků vyplývajících z nefondových systémů. (11) Aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi[10], měli by být aktivní účastníci a pracovníci, kteří vykonávají nebo se chystají vykonávat své právo volného pohybu, vhodně informováni osobami příslušnými pro správu systémů penzijního připojištění, zejména o důsledcích skončení zaměstnání pro jejich nároky na penzijní připojištění. Členské státy mohou stanovit, že tyto informace nemusí být poskytovány víckrát než jednou ročně. ( 12 ) Z důvodu rozdílnosti doplňkových systémů sociálního zabezpečení penzijního připojištění se Společenství musí omezit na stanovení cílů, kterých je třeba dosáhnout v obecné rovině, a proto je směrnice vhodným právním nástrojem. ( 13 ) Protože cílů navrhovaného opatření, totiž snížení překážek bránících výkonu práva volného pohybu pracovníků a profesní mobility a fungování vnitřního trhu, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu těchto opatření, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. Podle zásady proporcionality uvedené v tomto článku tato směrnice, opírající se zejména o posouzení dopadů provedené s pomocí výboru pro penzijní připojištění (Penzijní fórum), nepřekračuje opatření nezbytná pro dosažení těchto cílů. ( 14 ) Tato směrnice stanoví minimální požadavky, což ponechává členským státům možnost přijmout nebo zachovat vhodnější ustanovení. Provedením této směrnice nesmí být odůvodňováno jakékoli zhoršení oproti stávající situaci v každém členském státě. ( 15 ) Vzhledem k nutnosti přihlížet k účinkům této směrnice především na finanční udržitelnost systémů penzijního připojištění mohou členské státy využít dodatečné lhůty k postupnému provedení ustanovení, která tyto účinky mohou mít. (15a) Pětileté zprávy přezkoumají nejnovější vývoj v poskytování penzijního připojištění. První zpráva bude obsahovat také hodnocení odpovědnosti zaměstnavatelů v rámci vnitrostátních právních předpisů, co se týká nároků na důchod pracovníků, kteří své nároky převádějí do jiného penzijního systému. Hodnocení rovněž přezkoumá možnosti, jak zajistit, aby právní odpovědnost skončila po provedení převodu. ( 16 ) V souladu s vnitrostátními předpisy, kterými se řídí organizace systémů penzijního připojištění, mohou členské státy pověřit sociální partnery na jejich společnou žádost provedením této směrnice, pokud jde o ustanovení týkající se kolektivních dohod, za podmínky, že členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby mohly kdykoli zaručit, že výsledků předepsaných směrnicí bude dosaženo, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Účel Cílem této směrnice je usnadnit výkon práva volného pohybu pracovníků a usnadnit práva profesní mobilityu pracovníků v témže členském státě tím, že budou sníženy překážky vytvářené některými pravidly systémů penzijního připojištění v členských státech vázaných na pracovní poměr. Článek 2 Oblast působnosti 1. Tato směrnice se vztahuje na systémy penzijního připojištění, s výjimkou systémů, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 1408/71[11]. 2. Tato směrnice se však nevztahuje na: a) systémy penzijního připojištění, které ke dni vstupu této směrnice v platnost již nepřijímají nové aktivní účastníky a zůstávají jim uzavřeny; b) systémy penzijního připojištění podléhající opatřením, která zahrnují intervenci správních orgánů zřízených vnitrostátními právními předpisy nebo soudních orgánů za účelem zachování nebo obnovení jejich finanční situace, včetně likvidačního řízení. Toto vynětí platí pouze do ukončení této intervence; c) režimy pro ochranu před platební neschopností, režimy pro vyrovnání a vnitrostání rezervní fondy. Článek 3 Definice Pro účely této směrnice se rozumí: a) „penzijním připojištěním“ starobní důchod a invalidní a pozůstalostní důchod , pokud je j upravují předpisy o systémech penzijního připojištění zřízených podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí, které mají doplňovat nebo nahrazovat dávky poskytované zákonnými systémy sociálního zabezpečení pro stejné pojistné události; b) „systémem penzijního připojištění“ jakýkoli profesní systém starobních důchodů zřízený podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí, jako jsou smlouva o skupinovém pojištění nebo soustava přerozdělování pojistného uzavřená v jednom nebo několika odvětvích nebo oblastech podnikání, systém průběžného financování, fondový systém nebo přislíbený důchod zaručený rezervami podniků na důchodové zabezpečení nebo jakákoli jiná společná nebo srovnatelná úprava a spojený s pracovním poměrem , která ý má poskytovat doplňkové platby zaměstnancům nebo osobám samostatně výdělečně činným; c) „aktivními účastníky“ pracovníci osoby, jimž jejich současný pracovní poměr povolání dává nebo může dávat po splnění případných podmínek pro nabytí nárok na penzijní připojištění v souladu s ustanoveními systému penzijního připojištění; d) „nezrušitelnými nároky na důchod“ jakékoli nároky na penzijní připojištění po splnění případných podmínek pro nabytí, dávky, na které má účastník nebo jiná oprávněná osoba nárok na základě pravidel systému penzijního připojištění a případně vnitrostátních právních předpisů; da) „lhůtou pro přiznání nezrušitelného nároku“ doba aktivní účasti v některém systému, která je podle vnitrostátních právních předpisů nebo pravidel některého systému penzijního připojištění nutná k tomu, aby vznikl nárok na doplňkový důchod; e) „skončením zaměstnání“ rozhodnutí o ukončení pracovního poměru; f) „odcházejícím pracovníkem“ aktivní účastník, jehož současný pracovník, který před dosažením způsobilosti k pobírání důchodu opustí pracovní poměr, v němž nashromáždil nároky na důchod nebo těchto nároků mohl nabýt, pokud by v tomto pracovním poměru setrval je ukončen z jiných důvodů než dosažením způsobilosti této osoby k pobírání doplňkového důchodu; g) „přenositelností“ možnost pracovníka nabýt a uchovat si nároky na důchod při výkonu svého práva volného pohybu nebo profesní mobility; h) „příjemcem odloženého důchodu“ každ ý bývalý aktivní účastník , jehož nároky na důchod zůstávají, který má nezrušitelné nároky na důchod v systému penzijního připojištění odložené až do doby, kdy jsou splněny podmínky způsobilosti pro pobírání, ale který již není aktivním členem tohoto systému a ještě z tohoto systému penzijní ho připojištění doplňkový důchod nepobírá; i ) „odloženými nároky na důchod“ nezrušitelné nároky na důchod zachované v systému, v němž byly nabyty získány příjemcem odloženého důchodu, který bude pobírat důchod pocházející z tohoto systému penzijního připojištění, jakmile budou splněny podmínky způsobilosti k jeho pobírání; j ) „převodem hodnotou odloženého nároku“ kapitálová hodnota nároků na důchod vypočtená v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi ze strany systému penzijního připojištění vyplacení kapitálu, který představuje všechny nároky nebo část nároků na důchod nabyté v rámci tohoto systému, přičemž tento kapitál může být převeden do nového systému penzijního připojištění nebo do jiné finanční instituce poskytující nároky na důchod. Článek 4 Podmínky nabytí Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k tomu, aby: a) pokud při skončení zaměstnání nebyly ještě nabyty nároky na důchod, celková výše příspěvků uhrazená odcházejícím pracovníkem nebo jménem tohoto pracovníka byla vyplacena nebo převedena je aktivní účast podmíněna dobou trvání zaměstnání, nesmí tato doba překročit jeden rok; b) minimální věk, pokud je pro vznik nezrušitelných nabytí nároků aktivního účastníka na důchod vyžadován, nepřesahoval 21 let; c ) měl pracovník možnost účastnit se systému penzijního připojištění po uplynutí nejvýše jednoho roku zaměstnání, popřípadě nejpozději po dosažení požadovaného minimálního věku pokud se uplatňuje lhůta pro přiznání nezrušitelného nároku, nesmí tato lhůta u aktivního účastníka staršího 25 let v žádném případě překročit dobu jednoho roku. U aktivních účastníků, kteří tento věk dosud nedovršili, nesmí lhůty pro přiznání nezrušitelného nároku překročit dobu pěti let; d) nenabyl-li odcházející pracovník nabyl nároky na důchod po nejvýše dvouleté době účasti v době ukončení pracovního poměru nezrušitelné nároky na důchod, systém penzijního připojištění mu navrátí příspěvky uhrazené odcházejícím pracovníkem nebo uhrazené jménem tohoto pracovníka v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo kolektivními dohodami nebo smlouvami a nese-li odcházející pracovník investiční riziko, investiční hodnotu vzniklou z těchto příspěvků ; e) členské státy mohou sociálním partnerům umožnit stanovit odlišná ustanovení prostřednictvím kolektivní dohody, pokud tato ustanovení poskytnou nárokům pracovníků a aktivních účastníků přinejmenším rovnocennou ochranu. Článek 5 Zachování odložených nároků na důchod -1. S výhradou odstavců 2 a 3 členské státy přijmou opatření nezbytná k tomu, aby si odcházející pracovníci mohli ponechat nezrušitelné nároky na důchod v systému penzijního připojištění, v jehož rámci je nabyli . Počáteční hodnota těchto nároků pro účely odstavce 1 se vypočte v okamžiku, kdy je ukončen stávající pracovní poměr odcházejícího pracovníka. 1. Členské státy přijmou opatření, která jsou s přihlédnutím k povaze pravidel penzijního systému nebo zvyklostem pokládají za nezbytná pro zajištění zacházení s odloženými nároky na důchod nebo s jejich hodnotou v souladu s hodnotou nároků aktivních účastníků nebo vývojem důchodových dávek, které se v současnosti vyplácejí, nebo jinými prostředky, které jsou považovány za zajištění spravedlivé ú pravy zacházení odložených nároků na důchod s cílem předejít penalizaci odcházejícího pracovníka , např.: a) nároky na důchod v systému penzijního připojištění jsou stanoveny v nominální hodnotě, nebo b) příjemci odloženého důchodu jsou ponechány úrokové sazby, jež jsou součástí penzijního systému, nebo výnosy z investic dosažené poskytovatelem penzijního připojištění, nebo c) hodnota odložených nároků na důchod je upravena podle míry inflace nebo výše platů, jejichž úroveň může podléhat přiměřenému omezení stanovenému vnitrostátními právními předpisy nebo odsouhlasenému sociálními partnery. 2. Členské státy mohou umožnit systémům penzijního připojištění nezachovat nezrušitelné nechránit nabyté nároky odcházejícího pracovníka, ale odcházejícímu pracovníkovi vyplatit provést převod či vyplacení kapitálu odpovídající hodnotě nezrušitelných nároků na důchod, pokud hodnota nezrušitelných nároků na důchod představujícího nabyté nároky, pokud tyto ne přesahují e hranici stanovenou příslušným členským státem. Členský stát uvědomí Komisi o stanovené hranici. 3. Členské státy mohou sociálním partnerům umožnit stanovit odlišná ustanovení prostřednictvím kolektivní dohody, pokud tato ustanovení poskytnou nárokům odcházejících pracovníků a příjemců odloženého důchodu přinejmenším rovnocennou ochranu. Článek 6 Převoditelnost 1. S výhradou situace, kdy je kapitál vyplacen podle čl. 5 odst. 2, přijmou členské státy opatření nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno, že pokud se na odcházejícího pracovníka nevztahuje stejný systém penzijního připojištění v jeho novém zaměstnání, mohl pracovník na vlastní žádost a nejpozději 18 měsíců po skončení zaměstnání dosáhnout převodu všech svých nabytých nároků na důchod v rámci členského státu nebo do jiného členského státu. 2. Členské státy by měly v souladu s vnitrostátní praxí zajistit, aby v případě, kdy předpoklady pojistné matematiky a předpoklady vztahující se k úrokové sazbě určují hodnotu převáděných nabytých nároků, odcházející pracovník nebyl penalizován. 3. Systém penzijního připojištění, do kterého se převod uskuteční, nepodrobí převedené nároky podmínkám nabytí a chrání tyto nároky alespoň ve stejné míře jako odložené nároky podle čl. 5 odst. 1. 4. Pokud při převodu vzniknou správní náklady, přijmou členské státy nezbytná opatření s cílem předejít tomu, že tyto náklady budou neúměrné délce účasti odcházejícího pracovníka. Článek 76 Informace 1. Aniž jsou dotčeny povinnosti institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění vyplývající z článku 11 směrnice 2003/41/ES poskytovat , které se týkají informac e í, jež je třeba poskytnout účastníkům systému a příjemcům, přijmou členské státy nezbytná opatření nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno, že aktivní účastníci systému penzijního pojištění mohou získat na vyžádání informace pracovníci budou informováni osobou příslušnou pro správu systému penzijního připojištění o důsledcích skončení zaměstnání pro jejich nároky na penzijní připojištění v souladu s odstavcem 2. 2. Pracovníkům Aktivním účastníkům , kteří o to požádají, se poskytnou v přiměřené lhůtě dostatečné informace týkající se zejména: a) podmínek nabytí nároků na penzijní připojištění a důsledků jejich uplatnění při skončení zaměstnání; b) důchodových dávek stanovených v případě skončení zaměstnání hodnoty jejich nezrušitelných nároků nebo posouzení nezrušitelných nároků na důchod provedeného nejpozději 12 měsíců před datem žádosti a c) podmínek budoucího zacházení s ochrany odložených mi nároků y na důchod; d) podmínek převodu nabytých nároků. 3. Příjemce odloženého důchodu, pokud o to požádá, obdrží od osoby příslušné pro správu systému penzijního připojištění Příjemcům odloženého důchodu, kteří o to požádají, se poskytnou informace o svých odložených nárocích na důchod a o jakékoli změně pravidel systému penzijního připojištění, která se jich dotýká.týkající se: a) hodnoty jejich odložených nároků na důchod nebo posouzení odložených nároků na důchod provedeného nejpozději 12 měsíců před datem žádosti a b) podmínek zacházení s odloženými nároky na důchod. 4. Informace uvedená v tomto článku se poskytnou srozumitelně a v přiměřené lhůtě písemně a srozumitelnou formou. Článek 8 7 Minimální požadavky – zabránění zhoršení 1. Členské státy mohou přijmout nebo zachovat vhodnější ustanovení týkající se vzniku nároků pracovníků na důchod a zachování přenositelnosti nároků odcházejících pracovníků na penzijní připojištění, než jsou ustanovení stanovená touto směrnicí. 2. Provedení této směrnice nesmí v žádném případě představovat příčinu snížení stávajících práv na vznik a zachování penzijního připojištění stávajícího stupně přenositelnosti nároků na penzijní připojištění v členských státech. Článek 9 8 Provedení 1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 2008[…(2 roky po přijetí této směrnice)], nebo zajistí, aby mohou pověřit sociální partnery ři zavedli do uvedeného data na jejich společnou žádost provedením této směrnice, pokud jde o požadovaná ustanovení formou dohody. týkající se kolektivních smluv. V takovém případě č Č lenské státy zajistí, že nejpozději do 1. července 2008 přijmou sociální partneři formou dohody nezbytná opatření. Dotyčné členské státy přitom jsou povinny přijmou t všechna nezbytná opatření, která jim umožní aby mohly kdykoli zaručit, že výsledků předepsaných uložených touto směrnicí bude dosaženo. Neprodleně o nich uvědomí Komisi. 2. Bez ohledu na odstavec 1 může být členským státům poskytnuta, pokud to bude nutné, dodatečná lhůta 60 měsíců ode dne 1. července 2008[…(2 roky po přijetí této směrnice)] pro dosažení cíle stanoveného v článcích 4 a 5 čl. 4 písm. d). Každý členský stát, který si přeje obdržet tuto dodatečnou lhůtu, o tom uvědomí Komisi a uvede příslušná ustanovení a systémy a zvláštní důvody pro tuto dodatečnou lhůtu. 3. Bez ohledu na odstavec 1 a s přihlédnutím ke zvláštním podmínkám náležitě odůvodněným a spojeným s finanční udržitelností systémů penzijního připojištění mohou členské státy vyjmout systémy fungující na základě průběžného financování, podpůrné pokladny („Unterstützungskassen“) a podniky vytvářející rezervy na důchodové zabezpečení svých zaměstnanců z působnosti čl. 6 odst. 1. Každý členský stát, který si přeje obdržet tuto dodatečnou lhůtu, o tom bezodkladně uvědomí Komisi a uvede příslušné systémy a specifické důvody, které tuto výjimku odůvodní, jakož i přijatá nebo plánovaná opatření ke zlepšení převoditelnosti nároků vyplývajících z daných systémů. 4 . Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. 5. Členské státy uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k provedení ustanovení článku 5. Článek 10 9 Zpráva 1. Každých pět let ode dne 1. července 2008 […(2 roky po přijetí této směrnice)] vypracuje Komise na základě informací poskytnutých členskými státy zprávu, kterou předloží Radě, Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů. 2. Nejpozději do 10 let ode dne 1. července 2008 vypracuje Komise První zpráva se bude zabývat uplatňováním této směrnice a bude obsahovat zvláštní zprávu o používání čl. 9 odst. 3. Na tomto základě Komise případně předloží návrh zahrnující všechny změny této směrnice, jež se ukáží jako nezbytné pro zajištění rovného zacházení s pracovníky, na něž se vztahují fondové systémy, a pracovníky, na něž se vztahují systémy uvedené v čl. 9 odst. 3, pokud jde o převoditelnost nabytých nároků., která přezkoumá podmínky pro převod kapitálu, který představuje nároky pracovníků na penzijní připojištění. Na základě uvedené zprávy Komise případně přezkoumá možnosti předložit návrh obsahující změny této směrnice nebo dalších nástrojů, které se ukáží jako nezbytné k dalšímu snížení překážek mobility pracovníků vytvořených určitými pravidly systémů penzijního připojištění . Článek 1110 Vstup v platnost Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Článek 1211 Určení Tato směrnice je určena členským státům. V Bruselu dne […]. Za Evropský parlament Za Radu předseda/předsedkyně předseda/předsedkyně [1] Směrnice 2003/41/ES o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi. [2] Směrnice Rady 80/987/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele ve znění směrnice 2002/74/ES. [3] Úř. věst. C […], […], s. […]. [4] Úř. věst. C […], […], s. […]. [5] Úř. věst. C […], […], s. […]. [6] Úř. věst. L 149, 5.7.1971, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 631/2004 (Úř. věst. L 100, 6.4.2004, s. 1). [7] Úř. věst. L 74, 27.3.1972, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 77/2005 (Úř. věst. L 16, 20.1.2005, s. 3.), které má být zrušeno nařízením (ES) č. 883/2004 vstupujícím v platnost. [8] Úř. věst. L 209, 25.7.1998, s. 46. [9] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/17/ES ze dne 19. března 2001 o reorganizaci a likvidaci pojišťoven (Úř. věst. L 110, 20.4.2001, s. 28). [10] Úř. věst. L 235, 23.9.2003, s. 10. [11] Bude zrušeno a nahrazeno nařízením (ES) č. 883/2004 vstupujícím v platnost.