Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zdraví zvířat /* COM/2013/0260 final - 2013/0136 (COD) */





DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. ZDŮVODNĚNÍ A CÍL Zdraví zvířat je pro všechny evropské občany závažným tématem. Obavy s ním spojené nevzbuzuje jen související hledisko veřejného zdraví, bezpečnosti potravin a zajišťování potravin, ale také hospodářské náklady, které si může vyžádat ohnisko nákazy zvířat, a ohledy na dobré životní podmínky zvířat, včetně důsledků opatření ke tlumení nákaz pro dobré životní podmínky zvířat. Tento návrh zároveň odráží priority v oblasti inteligentní regulace[1] zaměřením na zjednodušení stávajícího právního rámce a zohledněním očekávání zúčastněných stran, pokud jde o snížení administrativní zátěže. V neposlední řadě odráží priority Komise jako např. cíl inteligentního růstu strategie Evropa 2020[2] tím, že pomáhá danému odvětví stát se odolnějším díky opatřením v rámci aktivní prevence a pružnějšímu řízení rizika. Analýza problémů Stávající právní rámec v oblasti zdraví zvířat zahrnuje téměř 50 základních směrnic a nařízení a kolem 400 právních norem sekundárního práva, z nichž některé byly přijaty již v roce 1964. V roce 2004 zahájila Komise externí hodnocení, jehož cílem bylo důkladně zhodnotit výsledky kroků EU v oblasti zdraví zvířat a které vedlo k nové strategii v oblasti zdraví zvířat z roku 2007. Nutnost přehodnotit naši politiku vyplývá z kombinace několika okolností:  Hlavní prvky stávající politiky vznikaly většinou mezi lety 1988 a 1995, kdy se ještě jednalo o Společenství dvanácti členských států.  Stojí před námi nové úkoly. Objevily se některé nákazy, které před deseti lety nebyly známy, zatímco jiné (například slintavka a kulhavka, katarální horečka ovcí a ptačí chřipka) se v nedávné minulosti staly opět problémem a připomněly nám, že i nadále představují vážné riziko.  Významně se změnily i podmínky obchodování: objem obchodu se zvířaty a s produkty živočišného původu rychle roste, a to jak v EU, tak i ve třetích zemích.  Věda, technika i náš institucionální rámec prošly podstatným vývojem. V souvislosti se stávajícími právními předpisy byla zjištěna řada problémů. Některé se týkají obecného politického přístupu, konkrétně jde o: – velkou složitost stávající politiky Společenství v oblasti zdraví zvířat – chybějící celkovou strategii – nedostatečný důraz na prevenci nákaz, se zvláštním zaměřením na potřebu zvýšené biologické bezpečnosti. Další problémy se týkaly konkrétních potíží s fungováním stávajících právních předpisů, zejména šlo o: – otázky vztahující se k obchodu uvnitř Unie s živými zvířaty. Obecné i specifické problémy jsou buď rektifikovány v těchto právních předpisech, nebo budou rektifikovány v jejich aktech v přenesené pravomoci a prováděcích aktech. Cíle návrhu Právní rámec EU pro zdraví zvířat je právní rámec pro podporu strategie EU v oblasti zdraví zvířat, která byla zveřejněna v roce 2007. Obecným cílem uvedené strategie je:  zajistit vysokou úroveň veřejného zdraví a bezpečnosti potravin snížením výskytu biologických a chemických rizik pro lidi na minimum,  zlepšovat zdraví zvířat předcházením/snižováním výskytu nákaz zvířat, a tím podporovat zemědělskou činnost a hospodářství venkova,  zvýšit hospodářský růst / soudržnost / konkurenceschopnost tím, že se zajistí volný pohyb zboží a přiměřené přemísťování zvířat,  podporovat takové zemědělské postupy a dobré životní podmínky zvířat, které předcházejí hrozbám v souvislosti se zdravím zvířat a které minimalizují dopad na životní prostředí, a tím podporují strategii EU pro udržitelný rozvoj. Konkrétním cílem tohoto právního rámce pro zdraví zvířat je:  vytvořit jednotný, zjednodušený, transparentní a jasný právní rámec, který systematicky stanoví cíle, oblast působnosti a zásady regulačního zásahu; založený na řádné správě věcí veřejných a splňující mezinárodní normy (např. OIE); zaměřený na dlouhodobá preventivní opatření, a to ve spolupráci se všemi příslušnými zúčastněnými stranami,  zavést zastřešující obecné zásady umožňující, aby zjednodušený právní rámec byl připraven pro nové výzvy, tj. umožnit rychlou reakci v případě nově se objevujících nákaz; a to při současném zajištění stejné kvality reakce jako podle stávajících právních předpisů,  zajistit soulad mezi horizontálními zásadami právních předpisů v oblasti zdraví zvířat, dobrých životních podmínek zvířat a politikami týkajícími se bezpečnosti potravin, jakož i obecnějšími politikami EU v oblasti změny klimatu, společné zemědělské politiky a udržitelnosti,  snížit v nejvyšší možné míře dopad nákaz zvířat na zdraví zvířat a veřejné zdraví, dobré životní podmínky zvířat, hospodářství a společnost zvyšováním povědomí o nákazách, připravenosti, dozoru a pohotovostních systémů na vnitrostátní úrovni a na úrovni EU,  zajistit řádné fungování vnitřního trhu se zvířaty a živočišnými produkty s vysokou úrovní ochrany zdraví zvířat a veřejného zdraví a podporovat cíle strategie Evropa 2020. Operativním cílem tohoto právního rámce pro zdraví zvířat je:  začlenit nový přístup založený na prevenci a na pobídkách do základu politiky v oblasti zdraví zvířat,  stanovit jasné a vyrovnané rozdělení úloh a oblastí odpovědnosti mezi příslušnými orgány, orgány EU, odvětvím zemědělství, majiteli zvířat a dalšími subjekty,  zavést klasifikaci nákaz jako základ pro zásah ze strany EU,  stanovit účinné mechanismy pro rychlou reakci na nákazy, včetně nových problémů, jako jsou nově se objevující nákazy,  zajistit účinnou připravenost na mimořádné události a včasnou reakci na nákazy zvířat a zoonózy, včetně případného použití očkovacích látek,  zavést zjednodušené postupy, je-li to možné z technických a jiných důvodů, a to s přihlédnutím ke specifikům drobných zemědělců a mikropodniků, a je-li to možné při uvolnění neodůvodněné administrativní zátěže a nákladů,  zajistit, aby nový právní rámec poskytoval dostatečnou pružnost pro bezproblémové přizpůsobení se budoucímu vědeckému a technologickému vývoji,  snížit riziko narušení obchodu usilováním o odpovídající úroveň sblížení s příslušnými mezinárodními normami při zajištění pevného odhodlání dostát vysokým standardům zdraví zvířat. 2. PRÁVNÍ SOUVISLOSTI Právní základ Právní základ pro legislativní opatření EU týkající se zdraví zvířat stanoví články 43, 114 a 168 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), které jsou zásadní součástí politiky EU v oblasti zemědělství, veřejného zdraví a ochrany spotřebitelů, obchodu a jednotného trhu. – Článek 43 stanoví základ pro legislativní opatření EU týkající se společné zemědělské politiky. Tento článek se rovněž stal základem pro veterinární právní předpisy, jelikož politika Společenství v oblasti zdraví zvířat se z právního hlediska považuje za součást společné zemědělské politiky, takže se v ní uplatňují stejné právní a správní postupy. – Článek 114 stanoví právní základ pro zřízení a fungování vnitřního trhu a sbližování právních a správních opatření v této oblasti. – Článek 168 o ochraně zdraví se týká ochrany lidského zdraví před všemi příčinami, které ho mohou poškodit, včetně těch, které se týkají zdraví zvířat. Veterinární opatření přímo zaměřená na ochranu veřejného zdraví byla rovněž přijata v rámci postupu spolurozhodování v důsledku tohoto článku. Soulad s ostatními politikami Unie Tento soubor veterinárních předpisů je ve vztahu s právním rámcem v oblasti dobrých životních podmínek zvířat, bezpečnosti potravin, veřejného zdraví, výživy zvířat, veterinárních léčivých přípravků, ochrany životního prostředí, úředních kontrol, společné rybářské politiky (SRP) a společné zemědělské politiky (SZP). Vztah k jiným návrhům v souboru Návrh je součástí souboru čtyř přezkumů týkajících se zdraví zvířat, zdraví rostlin, kvality reprodukčního materiálu rostlin a úředních kontrol rostlin, zvířat, potravin a krmiv. Přezkum právních předpisů týkajících se úředních kontrol umožní důslednější uplatňování úředních kontrol pro účely ochrany zdraví zvířat a větší návaznost s veterinárními předpisy. 3. SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA Subsidiarita Dobrý zdravotní stav zvířat znamená nejen soukromé přínosy, ale je i veřejným statkem s širšími společenskými přínosy. Přenosná povaha mnoha nákaz zvířat znamená, že největší celkové přínosy bude mít společný přístup spíše než řada jednotlivých opatření. Hodnota harmonizovaného přístupu EU je obecně přijímána a pomohla snížit administrativní zátěž pro provozovatele, obchodníky, veterinární lékaře a odvětví spojené s veterinární oblastí. Sehrála zásadní úlohu při vytváření jednotného trhu, neboť tím, že se stanovily harmonizované veterinární podmínky a podpořil úspěch SZP, usnadnila obchod se zvířaty a s produkty živočišného původu (maso, mléko atd.) v rámci EU. Přínosy harmonizovaných pravidel pro prevenci, oznamování, tlumení a eradikaci nákaz zvířat na úrovni EU byly prokázány při výskytu ohnisek nákaz zvířat v poslední době. Reakce na tyto krize ukázala schopnost EU rychle reagovat a omezit šíření nákaz a minimalizovat jejich dopady. To bylo ve velké míře možné díky harmonizovanému přístupu k tlumení nákaz, včetně poskytování finančního vyrovnání za ztráty v zemědělských podnicích v důsledku opatření k eradikaci nákaz. Rovněž s přihlédnutím k dimenzi jednotného trhu může zanedbání tlumení nákazy v jednom členském státě vážně ohrozit nákazový status Unie a ohrozit její vývozní potenciál. S ohledem na tyto různé prvky je opatření na úrovni EU oprávněné, protože je zřejmé, že členské státy samotné nemohou dosáhnout uspokojivých výsledků a že EU by dosáhla soudržného přístupu lépe a efektivněji. Proporcionalita Právní rámec pro zdraví zvířat stanoví obecný rámec pro prevenci, tlumení a eradikaci nákaz zvířat. Tento rámec vychází z pravidel založených na výsledcích, vyhýbá se příliš vysoké úrovni normativnosti a ponechává prostor členským státům pro případnou regulaci nebo stanovení podrobnějších právních předpisů, a zajišťuje tak flexibilitu pro přizpůsobení pravidel vnitrostátním, regionálním nebo místním okolnostem. Na druhé straně pravidla týkající se obchodu se musí nutně vyznačovat určitou úrovní podrobnosti a přesnosti, aby se snížilo riziko různých prováděcích postupů ze strany provozovatelů a příslušných orgánů a následného narušení hospodářské soutěže a možného snížení soudržnosti přístupu k boji proti nákaze. Právní rámec pro zdraví zvířat se proto snaží dosáhnout rovnováhy přiměřených, avšak nezbytných opatření. 4. KONZULTACE SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ Proces konzultací Tento právní rámec pro zdraví zvířat je výsledkem dlouhé řady promyšlených analýz. V roce 2004 zahájila Komise nezávislé hodnocení s cílem posoudit fungování politiky Společenství v oblasti zdraví zvířat[3] v předchozím desetiletí a její soudržnost s ostatními zásahy v rámci politiky EU. Účelem bylo určit prvky politiky Společenství v oblasti zdraví zvířat, které by mohly být dále zlepšovány, a navrhnout možnosti pro dosažení tohoto zlepšení. V hodnocení politiky Společenství v oblasti zdraví zvířat se mimo jiné doporučilo vytvořit jednotnou strategii v oblasti zdraví zvířat, a to s cílem zabránit roztříštěnosti vlivu krize při rozvoji politiky. Výsledkem byla strategie EU v oblasti zdraví zvířat na období 2007–2013 pod heslem „Prevence je lepší než léčba“[4]. Tato strategie stanoví přijetí „jednotného právního rámce pro zdraví zvířat s větším důrazem na pobídky namísto postihů, který bude v souladu s ostatními politikami EU a který se bude blížit mezinárodním normám“ a který „vymezí a sjednotí společné zásady a požadavky stávajících právních předpisů“. Ve své reakci na sdělení Komise o nové strategii Evropský parlament[5], Rada[6] a Evropský hospodářský a sociální výbor[7] tuto iniciativu přivítaly. Akční plán pro provádění strategie[8] následně potvrdil, že „hlavním cílem strategie je vytvoření právního předpisu v oblasti zdraví zvířat“. Od samého počátku procesu byli do diskuse plně zapojeni a hráli v ní rozhodující úlohu hlavní zúčastněné strany, členské státy, příslušné orgány, mezinárodní organizace a obchodní partneři. Kromě toho byly při mnoha příležitostech konzultovány zúčastněné strany z řad hospodářských a sociálních subjektů, např. evropská sdružení zainteresovaná v oblasti zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat a zúčastněná veřejnost, a to v souladu s normami Komise pro konzultace. 5. PRVKY NÁVRHU Část I: Obecná ustanovení Právní rámec pro zdraví zvířat stanoví obecné zásady pro dobrý zdravotní stav zvířat v právních předpisech EU. Spojuje veterinární opatření pro suchozemské a vodní živočichy. V části I se rovněž stanoví určení priorit a seznam nákaz, které by mohly mít významný dopad. Poprvé tak bude možné, aby zdroje Unie byly systematicky upřednostňovány na vědeckém a důkazním základě. Poprvé jsou výslovně stanoveny oblasti odpovědnosti všech aktérů, kteří hrají významnou úlohu při ochraně zdraví zvířat, jako jsou provozovatelé, veterinární lékaři a chovatelé zvířat v zájmovém chovu. Konkrétně se nyní vyžaduje, aby provozovatelé a odborníci pracující se zvířaty získali základní znalosti o zdraví zvířat a souvisejících otázkách. Část II: Oznamování, dozor, programy pro eradikaci, status oblasti prosté nákazy Část II objasňuje povinnosti týkající se oznamování a dozoru, včetně veterinárních kontrol. Objasňuje úlohu provozovatelů, příslušných orgánů a jiných subjektů, pokud jde o dozor nad veterinární situací v Unii. Díky novému systému lze lépe využívat součinnosti mezi dozorem prováděným různými aktéry v dané oblasti, aby se zajistilo co nejúčinnější a z hlediska nákladů nejefektivnější používání zdrojů dozoru. Další hlavní změnou je to, že jednotky, v současnosti povolené pouze pro opatření související s influenzou ptáků a u akvakultury, mohou být nyní používány v širším rozsahu. Tím se do opatření pro tlumení nákaz zavádí větší pružnost, neboť se zavádí možnost dalšího pohybu a obchodu za určitých okolností vycházejících z perspektivy posouzení rizik. Část III: Připravenost na nákazy, povědomí a tlumení V části III se i nadále vyžaduje, aby členské státy vypracovaly pohotovostní plány řešení některých nákaz a aby uskutečňovaly jejich provádění. Nyní je výslovně a jednotně stanoven právní rámec pro očkování. Jsou stanovena pravidla pro používání bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel. Jsou stanovena pravidla pro opatření k tlumení nákaz, která mají být přijata v případě podezření na výskyt ohnisek některých nákaz nebo jejich potvrzení, s malou změnou stávajícího systému, jehož fungování se považuje za dobré. Část IV: Požadavky týkající se registrace, schvalování, vysledovatelnosti a přemísťování Část IV je rozdělena do tří hlav s odlišnými pravidly pro suchozemské, vodní a ostatní živočichy. Je třeba, aby byly posuzovány samostatně, jelikož příslušné výrobní metody a epizootologie jsou odlišné. Hlavy, které se zabývají vodními a suchozemskými živočichy, stanoví opatření, jež pomáhají zjistit a vysledovat zvířata a zařízení. Vysledovatelnost zvířat má zásadní význam při vzplanutí ohniska nákazy pro to, aby bylo možné pochopit epizootologii nákazy a nákazu lépe tlumit. Tyto hlavy rovněž zavádějí možnost registrace více zvířat a jejich vysledování pomocí elektronických prostředků, a tím podporují zjednodušení a zlepšení právní úpravy a snižování administrativní zátěže využíváním technologií. Třetí hlava týkající se ostatních živočichů je zavedena pouze kvůli možným budoucím ustanovením pro případ, že by se měly objevit nové hrozby týkající se těchto živočichů. Část V: Vstup do Unie a vývoz V části V se stanoví normy a požadavky pro třetí země vysílající zvířata, zárodečné produkty, produkty živočišného původu a jiné materiály, jimiž se mohou přenášet nákazy zvířat do Unie, s cílem zabránit zavlečení nákaz. Rovněž se stanoví požadavky na vývoz. Neuvažuje se o žádných praktických změnách oproti stávajícím právním předpisům, jejichž fungování se považuje za dobré. Část VI: Mimořádná opatření Mimořádná opatření jsou pro zvládání nákaz zásadní. V části VI se stanoví postupy, kterými je třeba se řídit v případě mimořádné události, aby byla zajištěna rychlá a jednotná reakce Unie. Uvažuje se pouze o několika praktických změnách oproti stávajícím právním předpisům, jejichž fungování se považuje za velmi dobré. Část VII: Závěrečná a přechodná ustanovení Závěrečná a přechodná ustanovení se týkají vnitrostátních předpisů, podmínek pro přijímání aktů v přenesené pravomoci, zrušení a dalších nezbytných právních předpisů. 6. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Tento návrh neobnáší výdaje, jež nejsou zahrnuty ve finančním výkazu společného finančního rámce pro potravinový řetězec, zdraví zvířat a dobré životní podmínky zvířat, a týkající se zdraví rostlin a reprodukčního materiálu rostlin. 2013/0136 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zdraví zvířat EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 43 odst. 2, čl. 114 odst. 3 a čl. 168 odst. 4 písm. b) této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[9], s ohledem na stanovisko Výboru regionů[10], v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1) Účinky přenosných nákaz zvířat a opatření nezbytných pro tlumení těchto nákaz mohou být zničující pro jednotlivá zvířata, populace zvířat, chovatele i hospodářství. (2) Jak ukázaly nedávné zkušenosti, přenosné nákazy zvířat mohou mít rovněž významný dopad na veřejné zdraví, jako například v případě influenzy ptáků a salmonely. (3) Kromě toho lze pozorovat nepříznivé interaktivní účinky týkající se biologické rozmanitosti, změny klimatu a dalších environmentálních aspektů. Změna klimatu může mít vliv na výskyt nových nákaz, prevalenci stávajících nákaz a zeměpisné rozložení původců nákaz a vektorů, včetně těch, které ovlivňují volně žijící živočichy. (4) Aby se zajistila vysoká úroveň zdraví zvířat a veřejného zdraví v Unii, racionální rozvoj zemědělství a akvakultury a zvýšila se produktivita, měly by být stanoveny veterinární předpisy na úrovni Unie. Tyto předpisy jsou nezbytné mimo jiné pro dotvoření vnitřního trhu a pro zabránění šíření infekčních nákaz. (5) Stávající veterinární předpisy Unie obsahují řadu propojených a vzájemně souvisejících základních aktů, které stanoví veterinární pravidla pro obchod v rámci Unie, vstup zvířat a produktů do Unie, eradikaci nákaz, veterinární kontroly, hlášení nákaz a finanční podporu u různých druhů zvířat, avšak chybí zastřešující právní rámec, který by stanovil harmonizované zásady v celém odvětví. (6) Ve strategii Unie v oblasti zdraví zvířat (2007–2013) se navrhuje zásada, že „prevence je lepší než léčba“, a Komise tuto strategii přijala ve svém sdělení Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů ze dne 19. září 2007[11]. Jejím cílem je klást větší důraz na preventivní opatření, dozor nad nákazami, tlumení nákaz a výzkum v zájmu snížení výskytu nákaz zvířat a minimalizace následků v případě vzniku ohniska. Navrhuje se přijetí „jednotného a zjednodušeného právního rámce pro zdraví zvířat“, který bude usilovat o sblížení s mezinárodními normami při zajištění pevného odhodlání dostát vysokým standardům zdraví zvířat. (7) Cílem tohoto nařízení je provádět závazky a vize uvedené ve strategii v oblasti zdraví zvířat, včetně zásady „jednoho zdraví“, a upevnit právní rámec pro společnou politiku Unie v oblasti zdraví zvířat, a to prostřednictvím jednotného, zjednodušeného a pružnějšího právního rámce pro zdraví zvířat. (8) Zvířata mohou trpět širokou škálou infekčních nebo neinfekčních nákaz. Mnohé nákazy jsou léčitelné, mají vliv pouze na jednotlivé postižené zvíře nebo se nepřenášejí na jiná zvířata nebo na člověka. Na druhé straně přenosné nákazy mohou mít širší dopad na zdraví zvířat nebo na veřejné zdraví s účinky na úrovni populace. Veterinární předpisy stanovené tímto nařízením by měly být omezeny pouze na tyto nákazy. (9) Při stanovení těchto veterinárních předpisů je nezbytné zohlednit souvislosti mezi zdravím zvířat a veřejným zdravím, životním prostředím, bezpečností potravin a krmiv, dobrými životními podmínkami zvířat, zajišťováním potravin, hospodářskými, sociálními a kulturními aspekty. (10) Rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994)[12] se schválila jménem Evropského společenství s ohledem na tu jejich část, která spadá do jeho působnosti, Dohoda o zřízení Světové obchodní organizace (WTO) a dále dohody stanovené v přílohách 1, 2 a 3 uvedené dohody, které zahrnují Dohodu o uplatňování sanitárních a fytosanitárních opatření. Dohoda o uplatňování sanitárních a fytosanitárních opatření upravuje používání opatření nezbytných pro ochranu lidí, zvířat nebo rostlin nebo jejich zdraví tak, aby nedocházelo k svévolné nebo neoprávněné diskriminaci mezi členy WTO. Existují-li mezinárodní normy, musí být využívány jako základ. Nicméně členové mají právo stanovit vlastní příslušné normy pod podmínkou, že tyto normy jsou založeny na vědeckých důkazech. (11) Pokud jde o zdraví zvířat, Dohoda o uplatňování sanitárních a fytosanitárních opatření odkazuje na normy Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE) týkající se veterinárních podmínek pro mezinárodní obchod. Aby se snížilo riziko narušení obchodu, měla by opatření EU týkající se zdraví zvířat usilovat o odpovídající úroveň sblížení s normami OIE. (12) Za zvláštních okolností, kdy existuje vážné riziko pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat, ale z vědeckého hlediska přetrvává nejistota, umožňuje čl. 5 odst. 7 Dohody o uplatňování sanitárních a fytosanitárních opatření, který byl vyložen pro Unii ve sdělení Komise ze dne 2. února 2000 o zásadě předběžné opatrnosti[13], každému členu této dohody přijmout prozatímní opatření na základě dostupných relevantních informací. Za takových okolností se vyžaduje, aby člen WTO získal dodatečné informace nezbytné pro objektivnější vyhodnocení rizik a odpovídající přezkum opatření v přiměřené lhůtě. (13) Posouzení rizik, na jehož základě jsou přijímána opatření v rámci tohoto nařízení, by mělo být založeno na dostupných vědeckých důkazech a mělo by se provádět nezávislým, objektivním a průhledným způsobem. Rovněž by měla být náležitě zohledněna stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin, zřízeného čl. 22 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin[14]. (14) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 ze dne 21. října 2009 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a o zrušení nařízení (ES) č. 1774/2002 (nařízení o vedlejších produktech živočišného původu)[15] stanoví hygienická a veterinární pravidla pro některé vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty s cílem zabraňovat rizikům pro zdraví lidí a zvířat, která v souvislosti s těmito produkty vznikají, a snižovat je na minimum, a zejména chránit bezpečnost potravinového a krmivového řetězce. Aby se zamezilo překrývání právních předpisů Unie, mělo by se toto nařízení vztahovat pouze na vedlejší produkty živočišného původu a získané produkty, nejsou-li stanovena zvláštní pravidla nařízením (ES) č. 1069/2009 a existuje-li riziko pro zdraví zvířat. Například nařízení (ES) č. 1069/2009 neupravuje zacházení s vedlejšími produkty živočišného původu a získanými produkty v souvislosti s opatřeními pro tlumení nákaz, a proto se na tyto otázky náležitým způsobem vztahuje toto nařízení. (15) Kromě toho zvláštní pravidla týkající se přenosných nákaz zvířat včetně nákaz přenosných na člověka (dále jen „zoonózy“) jsou již stanovena v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií[16], ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/99/ES ze dne 17. listopadu 2003 o sledování zoonóz a jejich původců, o změně rozhodnutí Rady 90/424/EHS a o zrušení směrnice Rady 92/117/EHS[17] a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 ze dne 17. listopadu 2003 o tlumení salmonel a některých jiných původců zoonóz vyskytujících se v potravním řetězci[18] a zvláštní pravidla týkající se přenosných chorob lidí v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí[19] ve Společenství. Uvedené akty by po přijetí tohoto nařízení měly zůstat v platnosti. Aby se zamezilo překrývání právních předpisů Unie, mělo by se toto nařízení tudíž vztahovat pouze na zoonózy, pokud nejsou stanovena zvláštní pravidla již v uvedených jiných právních aktech Unie. (16) Nákazy, které se vyskytují u volně žijících populací zvířat, mohou mít nepříznivý vliv na zemědělství a akvakulturu, veřejné zdraví, životní prostředí a biologickou rozmanitost. Proto je vhodné, aby oblast působnosti tohoto nařízení v takových případech zahrnovala volně žijící zvířata, a to jednak jako potenciální oběti těchto nákaz, jednak jako jejich vektory. (17) Nákazy zvířat se přenáší nejen prostřednictvím přímého kontaktu mezi zvířaty nebo mezi zvířaty a lidmi. Šíří se také dále prostřednictvím vody a vzduchu, vektory, jako je hmyz, nebo spermatem, vajíčky a embryi použitými při inseminaci / umělé reprodukci, dárcovství vajíček nebo transferu embryí. Patogenní původci se mohou nacházet v potravinách a jiných produktech živočišného původu, jako jsou kůže, kožešiny, peří, rohy a jakýkoli jiný materiál získaný z těla zvířete. Patogenní původce kromě toho mohou šířit různé jiné předměty, například přepravní vozidla, různá zařízení, krmiva, seno a sláma. Proto musí účinné právní předpisy v oblasti zdraví zvířat pokrývat všechny cesty infekce a materiály, jimiž se může infekce šířit. (18) Nákazy zvířat mohou mít škodlivé účinky na rozložení živočišných druhů ve volné přírodě, čímž ovlivňují biologickou rozmanitost. Mikroorganismy způsobující nákazy zvířat tudíž mohou spadat pod definici nepůvodních invazních druhů podle Úmluvy OSN o biologické rozmanitosti. Opatření stanovená tímto nařízením rovněž zohledňují biologickou rozmanitost, a proto by se toto nařízení mělo vztahovat na druhy zvířat a patogenní původce, včetně těch, které jsou definovány jako nepůvodní invazní druhy, které hrají roli v přenášení nákaz, na něž se vztahuje toto nařízení, nebo které jsou jimi postiženy. (19) V právních předpisech Unie, které byly přijaty před tímto nařízením, jsou stanoveny samostatné veterinární předpisy pro suchozemské a vodní živočichy. Směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních živočichů[20] stanoví zvláštní pravidla pro vodní živočichy. V mnoha případech jsou však hlavní zásady pro správu dobrého zdravotního stavu zvířat platné pro obě skupiny druhů zvířat. Proto by oblast působnosti tohoto nařízení měla zahrnovat jak suchozemské, tak vodní živočichy a případně tato veterinární pravidla uvádět do souladu. V případě některých aspektů, zejména registrace a schvalování zařízení a vysledovatelnosti a přemísťování zvířat uvnitř Unie, se však toto nařízení řídí přístupem přijatým v minulosti, který měl stanovit různé soubory veterinárních pravidel pro suchozemské a vodní živočichy v důsledku rozdílných prostředí, a tudíž i různých požadavků na ochranu zdraví. (20) Právní předpisy Unie přijaté před tímto nařízením, a zejména směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS[21], rovněž stanoví základní veterinární předpisy pro ostatní živočišné druhy, které nejsou uvedeny v jiných právních aktech Unie, např. plazi, obojživelníci, mořští savci a ostatní druhy, jež nejsou vodními ani suchozemskými živočichy podle definice tohoto nařízení. Tyto druhy obvykle nepředstavují významné zdravotní riziko pro člověka nebo jiná zvířata, a tudíž se na ně vztahuje pouze několik veterinárních pravidel, případně žádná. V zájmu zamezení zbytečné administrativní zátěži a nákladům by se toto nařízení mělo řídit přístupem přijatým v minulosti, konkrétně stanovit právní rámec pro podrobná veterinární pravidla týkající se přemísťování těchto zvířat a produktů z nich získaných, jež mají být stanovena, vyžadují-li to příslušná rizika. (21) Zájmový chov zvířat, včetně okrasných vodních živočichů v domácnostech a nekomerčních akváriích, sloužících k okrasným účelům v interiéru i exteriéru, obecně představuje nižší riziko pro zdraví v porovnání s jinými způsoby chovu nebo přemísťování zvířat v širším měřítku, jako jsou například způsoby běžné v zemědělství. Proto není vhodné, aby se obecné požadavky týkající se registrace, vedení záznamů a přemísťování v rámci Unie vztahovaly na tato zvířata, neboť to by představovalo neodůvodněnou administrativní zátěž a náklady. Požadavky týkající se registrace a vedení záznamů by se tedy neměly vztahovat na chovatele zvířat v zájmovém chovu. Kromě toho by měla být stanovena zvláštní pravidla pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu v rámci Unie. (22) Některé vymezené skupiny zvířat, pro něž v tomto nařízení existují zvláštní veterinární předpisy, musí být vzhledem k širokému rozsahu skupiny uvedeny jako druhy v příloze. To je případ skupiny kopytnatců klasifikovaných jako kopytníci. Tento seznam může být v případě potřeby změněn v budoucnosti z důvodu změny taxonomie, vědeckého vývoje nebo vědecky odůvodněných technických aktualizací. Podobně může být v případě potřeby upraven seznam druhů zvířat v zájmovém chovu kvůli změnám ve společnosti nebo změnám zvyklostí v zájmovém chovatelství, zejména pokud tato zvířata přenášejí nákazy. S cílem zohlednit tyto změny by proto měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat právní akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o seznamy zvířat v zájmovém chovu a kopytníků stanovené v přílohách I a II tohoto nařízení. (23) Ne všem přenosným nákazám zvířat je možné nebo by se mělo předcházet a tlumit je prostřednictvím regulačních opatření, například je-li nákaza příliš rozšířena, nejsou-li k dispozici diagnostické nástroje nebo pokud může soukromý sektor sám přijmout opatření k tlumení nákazy. Regulační opatření k prevenci a tlumení přenosných nákaz zvířat mohou mít významné hospodářské důsledky pro příslušná odvětví a narušit obchod. Proto je nezbytné, aby se tato opatření uplatňovala, pouze je-li to přiměřené a nezbytné, například pokud nákaza představuje nebo pokud existuje podezření, že by mohla představovat významné riziko pro zdraví zvířat nebo lidí. (24) Kromě toho by opatření pro prevenci a tlumení měla být přizpůsobena každé přenosné nákaze zvířat s cílem řešit její jedinečný epizootologický profil a jeho důsledky. Pravidla pro prevenci a tlumení každé nákazy by tedy měla být pro každou nákazu specifická. (25) U přenosných nákaz zvířat je onemocnění obvykle spojováno s klinickými nebo patologickými projevy nákazy. Nicméně pro účely tohoto nařízení, jehož cílem je tlumit rozšiřování některých přenosných nákaz zvířat a jejich eradikace, by vymezení nákazy mělo být širší, aby se vztahovalo i na ostatní přenašeče patogenních původců. (26) Některé přenosné nákazy zvířat se nepřenáší snadno na ostatní zvířata nebo na člověka, a nepůsobí tak hospodářské škody ani nenarušují biologickou rozmanitost v širší míře. Nepředstavují tedy vážné nebezpečí pro zdraví zvířat nebo veřejné zdraví v Unii, a proto lze podle potřeby nabídnout řešení na úrovni vnitrostátních předpisů. (27) U přenosných nákaz zvířat, na které se nevztahují opatření stanovená na úrovni Unie, jež však mají určitý hospodářský význam pro soukromý sektor na místní úrovni, by měl soukromý sektor za pomoci příslušných orgánů členských států přijmout opatření k prevenci nebo tlumení těchto nákaz, například prostřednictvím samoregulačních opatření nebo vytvářením pravidel správné praxe. (28) Na rozdíl od přenosných nákaz zvířat popsaných ve 26. a 27. bodě odůvodnění se vysoce přenosné nákazy zvířat mohou snadno šířit přes hranice, a pokud se rovněž jedná o zoonózu, mohou mít také vliv na veřejné zdraví a bezpečnost potravin. Proto by se toto nařízení mělo vztahovat na vysoce přenosné nákazy zvířat a zoonózy. (29) Akce č. 5 sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě – Akční plán proti rostoucím hrozbám antimikrobiální rezistence[22] zdůrazňuje preventivní úlohu tohoto nařízení a související očekávané snížení používání antibiotik u zvířat. Zvyšuje se rezistence mikroorganismů vůči antimikrobiálním látkám, na které dříve reagovaly. Tato rezistence komplikuje léčbu infekčních nákaz lidí a zvířat. V důsledku toho by se s mikroorganismy, u kterých se vyvinula rezistence vůči antimikrobiálním látkám, mělo zacházet stejně, jako by se jednalo o přenosné nákazy, a jsou tudíž zahrnuty do oblasti působnosti tohoto nařízení. (30) Mohou vzniknout nová nebezpečí spojená s určitými nákazami nebo druhy, zejména v důsledku změn životního prostředí, klimatu, v chovu hospodářských zvířat, zemědělské produkci, ale také sociálních změn. Vědecký pokrok může vést rovněž k novým poznatkům a ke zvýšení povědomí o existujících nákazách. Kromě toho nákazy a druhy, které jsou dnes důležité, mohou být v budoucnosti vytlačeny na okraj. Proto by oblast působnosti tohoto nařízení měla být široká a stanovená pravidla by měla být zaměřena na nákazy, které mají velký veřejný dopad. OIE s podporou Evropské komise vyvinula systém stanovení priorit a kategorizace v oblasti nákaz a vypracovala studii s názvem „Listing and categorisation of priority animal diseases, including those transmissible to humans“ (Vytvoření seznamu a kategorizace přenosných nákaz zvířat podle priorit, včetně nákaz přenosných na člověka)[23] a příslušný nástroj. Toto nařízení by mělo zavést takový přístup v právních předpisech Unie. (31) Aby se zajistily jednotné podmínky pro provádění tohoto nařízení, pokud jde o přenosné nákazy zvířat na úrovni Unie, je nutné vytvořit harmonizovaný seznam přenosných nákaz zvířat (dále jen „nákazy uvedené na seznamu“). Komisi by tedy měly být svěřeny prováděcí pravomoci k sestavení tohoto seznamu. (32) V budoucnosti se mohou objevit nově se objevující nákazy, které by mohly znamenat vážné riziko pro veřejné zdraví a pro zdraví zvířat a mít dopady na zdraví, hospodářství nebo životní prostředí. Po posouzení těchto nákaz a po přijetí dočasných mimořádných opatření může být v případě potřeby nutná rychlá reakce a uvedení daných nákaz na seznamu nákaz. Proto by v těchto řádně odůvodněných případech rizika pro veřejné zdraví nebo zdraví zvířat měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s postupem pro naléhavé případy. (33) Nákazy uvedené na seznamu budou vyžadovat rozdílné postoje v oblasti řízení. U některých vysoce přenosných nákaz, které se v současné době v Unii nevyskytují, se při jejich výskytu vyžadují přísná opatření k jejich okamžité eradikaci. U jiných nákaz, které již mohou být přítomny v částech Unie, se vyžaduje povinná nebo dobrovolná eradikace. V obou případech je vhodné zavést omezení pohybu zvířat a produktů, jako je zákaz přemísťování z a do postižených oblastí, nebo testování před odesláním. V ostatních případech by mohlo být vhodné pouze provádět dozor nad rozšířením nákazy bez přijetí dalších opatření. To by nastalo zejména v případě nově se objevující nákazy, o níž jsou k dispozici omezené údaje. (34) Je třeba stanovit kritéria, která zajistí, že při určování přenosných nákaz zvířat, jež by měly být uvedeny pro účely tohoto nařízení na seznamu, budou zohledněny všechny příslušné aspekty, a podle kterých se v zájmu zajištění souladu a jednotnosti určí použitelnost pravidel tohoto nařízení pro prevenci a tlumení nákaz u různých nákaz uvedených na seznamu. Aby se zajistilo, že bude zohledněn technický a vědecký pokrok a vývoj příslušných mezinárodních norem, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o případné změny těchto kritérií. (35) Pravidla tohoto nařízení pro prevenci a tlumení týkající se konkrétní přenosné nákazy zvířat by se měla vztahovat na druhy zvířat, které mohou přenášet danou nákazu tím, že jsou na ni vnímavé nebo působí jako její vektory. V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení je nezbytné vytvořit harmonizovaný seznam druhů, na něž by se měla vztahovat opatření na úrovni Unie týkající se konkrétních nákaz uvedených na seznamu (dále jen „druhy uvedené na seznamu“), a na Komisi by tudíž měly být přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení tohoto seznamu. (36) Na základě významu a úrovně dopadu nákazy uvedené na seznamu, jejího rozšíření, prevalence a výskytu v Unii a dostupnosti opatření k prevenci a tlumení nákaz, pokud jde o danou nákazu uvedenou na seznamu, by se měla uplatňovat rozdílná kategorie zvláštních pravidel pro prevenci a tlumení nákaz stanovených v tomto nařízení uceleně a soustavně u jednotlivých nákaz uvedených na seznamu. (37) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení v souvislosti s opatřeními k prevenci a tlumení nákaz použitelnými u nákaz uvedených na seznamu je nezbytné stanovit používání pravidel stanovených v tomto nařízení u nákaz uvedených na seznamu na úrovni Unie. Na Komisi by tedy měly být přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení toho, na jaké nákazy uvedené na seznamu se mají vztahovat jaká pravidla. (38) Provozovatelé, odborníci pracující se zvířaty a chovatelé zvířat v zájmovém chovu mohou nejlépe pozorovat a zajišťovat zdraví zvířat a produktů spadajících pod jejich odpovědnost. Proto by měli mít primární odpovědnost za provádění opatření pro prevenci a tlumení šíření nákaz u zvířat a produktů spadajících pod jejich odpovědnost. (39) Biologická bezpečnost je jedním z klíčových nástrojů prevence, jejž mají k dispozici provozovatelé a ostatní subjekty pracující se zvířaty, aby zabránili zavlečení, rozvoji a šíření přenosných nákaz zvířat do/z /uvnitř populace zvířat. Úloha biologické bezpečnosti je rovněž uznána v posouzení dopadů pro přijetí právního rámce EU pro zdraví zvířat, přičemž jsou konkrétně posouzeny možné dopady. Aby se zajistilo, že opatření biologické bezpečnosti uplatňovaná provozovateli, odborníky pracujícími se zvířaty a chovateli zvířat v zájmovém chovu jsou dostatečně pružná, že jsou přizpůsobena typu produkce a příslušným druhům nebo kategoriím zvířat a že zohledňují místní okolnosti a technický vývoj, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o další a podrobnější požadavky na biologickou bezpečnost. (40) Biocidní přípravky, jako jsou dezinfekční přípravky pro veterinární hygienu nebo pro oblast potravin a krmiv, insekticidy, repelenty nebo rodenticidy, hrají důležitou úlohu ve strategiích biologické bezpečnosti na úrovni zemědělských podniků i během přepravy zvířat. Proto by měly být považovány za součást biologické bezpečnosti. (41) Znalosti o zdraví zvířat, zahrnující znalosti o příznacích nákazy, následcích nákazy a možných prostředcích prevence včetně biologické bezpečnosti, léčby a tlumení, jsou nezbytným předpokladem pro účinnou péči o zdraví zvířat a mají zásadní význam pro zajištění včasného zjištění nákaz zvířat. Provozovatelé a jiní odborníci pracující se zvířaty by tedy měli tyto znalosti získat. Tyto znalosti lze získat různými způsoby, například prostřednictvím formálního vzdělávání, ale také prostřednictvím zemědělského poradenského systému, který existuje v odvětví zemědělství, nebo informálního učení, do něhož mohou přínosně přispívat vnitrostátní a evropské zemědělské organizace a další organizace. Tyto alternativní prostředky získávání uvedených znalostí by rovněž měly být uznány tímto nařízením. (42) Veterinární lékaři a odborníci zabývající se zdravím vodních živočichů hrají zásadní úlohu ve všech aspektech péče o zdraví zvířat a v tomto nařízení by měla být stanovena obecná pravidla týkající se jejich úloh a oblastí odpovědnosti. (43) Veterinární lékaři mají vzdělání a odbornou kvalifikaci, které zajišťují, že získali znalosti, dovednosti a schopnosti nezbytné mimo jiné k diagnostikování nákaz a léčení zvířat. Kromě toho v některých členských státech z historických důvodů nebo v důsledku nedostatku veterinárních lékařů, kteří se zabývají nákazami vodních živočichů, existuje zvláštní povolání nazývané „odborníci zabývající se zdravím vodních živočichů“. Tito odborníci obvykle nejsou veterinárními lékaři, věnují se však léčení vodních živočichů. Toto nařízení by tudíž mělo respektovat rozhodnutí těch členských států, které toto povolání uznávají. V těchto případech by odborníci zabývající se zdravím vodních živočichů měli mít stejné odpovědnosti a povinnosti jako veterinární lékaři, pokud jde o jejich specifickou oblast práce. Tento přístup je v souladu s Kodexem zdraví vodních živočichů OIE. (44) Aby se zajistilo, že veterinární lékaři a odborníci zabývající se zdravím vodních živočichů, kteří provádějí činnosti spadající do oblasti působnosti tohoto nařízení, mají odpovídající kvalifikaci a náležitou odbornou přípravu, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o jejich kvalifikaci a odbornou přípravu. (45) Členské státy a zejména jejich příslušný orgán odpovědný za zdraví zvířat patří mezi hlavní aktéry v oblasti prevence a tlumení přenosných nákaz zvířat. Příslušný orgán pro zdraví zvířat hraje důležitou úlohu v oblasti dozoru, eradikace, opatření pro tlumení nákazy, pohotovostního plánování, zvyšování povědomí o nákaze a v usnadnění přemísťování zvířat a v mezinárodním obchodě tím, že vydává veterinární osvědčení. Schopnost členských států plnit své povinnosti podle tohoto nařízení závisí na jejich přístupu k přiměřeným finančním, infrastrukturním a personálním zdrojům na celém jejich území, včetně kapacity laboratoří a vědeckého a dalšího příslušného know-how. (46) Příslušný orgán vzhledem k omezeným zdrojům nemůže vždy provádět všechny činnosti, jejichž provádění příslušným orgánem je vyžadováno na základě tohoto nařízení. Z tohoto důvodu je nezbytné stanovit právní základ pro přenesení provádění těchto činností na veterinární lékaře. S cílem zajistit stanovení nezbytných podmínek pro obecnou použitelnost opatření k prevenci a tlumení nákaz v celé Unii by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o přenesení provádění těchto činností na veterinární lékaře a jejich náležitou odbornou přípravu. (47) Optimální péče o zdraví zvířat může být dosaženo pouze ve spolupráci s chovateli, provozovateli, dalšími zúčastněnými stranami a obchodními partnery. K zabezpečení jejich podpory je nezbytné, aby rozhodovací postupy a používání opatření stanovených v tomto nařízení byly organizovány jasným a transparentním způsobem. Proto by měl příslušný orgán učinit vhodné kroky s cílem průběžně informovat veřejnost, zejména existují-li oprávněné důvody pro podezření, že zvířata nebo produkty mohou představovat riziko pro zdraví zvířat nebo pro veřejné zdraví, a je-li to ve veřejném zájmu. (48) Aby se předešlo uvolnění patogenních původců z laboratoří, ústavů a jiných zařízení pracujících s patogenními původci, je nezbytné, aby tato zařízení přijala vhodná opatření biologické bezpečnosti, biologické ochrany a opatření v oblasti uzavřeného nakládání s biologickými původci. Proto by toto nařízení mělo stanovit bezpečnostní opatření, která mají být dodržena při manipulaci s těmito patogenními původci, očkovacími látkami a dalšími biologickými produkty nebo při jejich přepravě. Tato povinnost by se měla vztahovat i na všechny právnické nebo fyzické osoby, které se touto činností zabývají. Aby se zajistilo, že budou dodržovány bezpečnostní normy při manipulaci s vysoce nakažlivými biologickými původci, očkovacími látkami a dalšími biologickými produkty, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o bezpečnostní opatření v těchto laboratořích, ústavech a zařízeních a o přemísťování patogenních původců. (49) Pro účinné tlumení nákaz jsou rozhodující včasné zjištění a jasný řetězec hlášení nákaz a podávání zpráv. V zájmu dosažení účinné a rychlé reakce by jakékoli podezření na ohnisko určitých nákaz uvedených na seznamu nebo jeho potvrzení mělo být okamžitě nahlášeno příslušnému orgánu. Tyto oznamovací povinnosti by se měly vztahovat na veškeré fyzické a právnické osoby, aby se zajistilo, že žádné ohnisko nákazy nebude nenahlášeno. (50) Veterinární lékaři jsou klíčovými aktéry při šetření nákaz a představují klíčový článek propojující provozovatele a příslušný orgán. Měli by tudíž být provozovateli informováni v případě mimořádné míry úhynu, jiných závažných problémů souvisejících s nákazami nebo výrazného poklesu objemu produkce s neurčenou příčinou. (51) V zájmu zajištění účinného a efektivního hlášení a vyjasnění různých okolností souvisejících s mimořádnou mírou úhynu a dalšími znaky závažných nákaz by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o kritéria pro stanovení toho, kdy nastávají příslušné okolnosti pro hlášení, a pravidla pro další případné šetření. (52) U některých nákaz uvedených na seznamu je zásadní, aby Komise a ostatní členské státy byly o nákazách okamžitě informovány. Toto hlášení v rámci Unie umožní sousedním nebo jiným postiženým členským státům přijmout v oprávněných případech preventivní opatření. Za účelem zajištění jednotných podmínek k provádění tohoto hlášení v rámci Unie jsou na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci. (53) Na druhé straně v případě některých nákaz nejsou okamžité hlášení a opatření nutná. V těchto případech je shromažďování informací a podávání zpráv v souvislosti s výskytem těchto nákaz nezbytné pro zvládnutí situace nákazy a pro případné přijetí opatření k prevenci a tlumení nákazy. Tento požadavek na podávání zpráv se rovněž může vztahovat na nákazy, jež podléhají hlášení v rámci Unie, ale u nichž jsou potřebné dodatečné informace pro provádění účinných opatření k prevenci a tlumení nákaz. Aby se zajistilo, že jsou v příslušné lhůtě shromážděny správné informace a údaje nezbytné k tomu, aby se zabránilo šíření, nebo k tlumení každé konkrétní nákazy, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o skutečnosti, které by měly být uvedeny ve zprávě. (54) Hlavním účelem hlášení nákaz a podávání zpráv je vytvoření spolehlivých, transparentních a dostupných epizootologických údajů. Měl by být zaveden počítačový informační systém pro účinné shromažďování a správu údajů z dozoru na úrovni Unie pro nákazy uvedené na seznamu a podle potřeby pro nově se objevující nákazy nebo patogeny rezistentní vůči antimikrobiálním látkám. Tento systém by měl podpořit optimální dostupnost údajů, usnadnění výměny údajů a snížení administrativní zátěže pro příslušné orgány členských států tím, že spojí hlášení nákaz a podávání zpráv v rámci Unie a na mezinárodní úrovni do jednoho procesu (tj. databáze WAHIS/WAHID OIE). Rovněž by měl být zajištěn soulad s výměnou informací podle směrnice 2003/99/ES[24]. (55) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění pravidel týkajících se hlášení nákaz a podávání zpráv v rámci Unie by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci k vytvoření seznamu nákaz, na které se vztahují pravidla týkající se hlášení v rámci Unie a podávání zpráv v rámci Unie stanovená v tomto nařízení, a k vytvoření nezbytných postupů, formátů, výměny informací a údajů týkajících se hlášení nákaz a podávání zpráv. (56) Dozor je klíčovým prvkem politiky tlumení nákaz. Mělo by se stanovit včasné zjištění přenosných nákaz zvířat a účinné hlášení, a umožnit tak danému odvětví a příslušnému orgánu provádění (je-li to uskutečnitelné) včasných opatření v oblasti prevence a tlumení nákaz a eradikaci nákazy. Dále by se měly poskytovat informace o nákazovém statusu každého členského státu a Unie, čím by se prokázal status oblasti prosté nákazy a usnadnil obchod s třetími zeměmi. (57) Provozovatelé pozorují svoje zvířata pravidelně a mají nejlepší předpoklady k tomu, aby zjistily mimořádnou míru úhynu a další příznaky závažných nákaz. Provozovatelé jsou proto základem veškerého dozoru a mají zásadní význam pro dozor prováděný příslušným orgánem. (58) Aby se zajistila úzká spolupráce a výměna informací mezi provozovateli a veterinárními lékaři nebo odborníky zabývajícími se zdravím vodních živočichů a doplnil dozor prováděný provozovateli, zařízení by měla, pokud je to vhodné pro daný typ produkce a s ohledem na další relevantní faktory, podléhat veterinárním kontrolám. V zájmu zajištění úrovně dozoru přiměřené příslušným rizikům v různých typech zařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o kritéria a obsah těchto veterinárních kontrol v různých typech zařízení. (59) Je důležité, aby příslušný orgán zavedl systém dozoru pro nákazy uvedené na seznamu, které podléhají dozoru. To by mělo platit i pro nově se objevující nákazy, kdy by měla být posouzena případná zdravotní rizika dané nákazy a shromážděny epidemiologické údaje pro toto posouzení. Aby se zajistilo co nejlepší využití zdrojů, informace by se měly shromažďovat, sdílet a používat nejefektivnějším a nejúčinnějším způsobem. (60) Metody dozoru, četnost a intenzita by měly být přizpůsobeny konkrétním nákazám a měly by zohledňovat konkrétní účel dozoru, nákazový status v daném regionu a veškerý další dozor prováděný provozovateli. (61) V některých případech a v závislosti na epizootologickém profilu nákazy a relevantních rizikových faktorech může být nutné zavést strukturovaný program dozoru. V takovém případě je vhodné, aby členské státy vytvořily epizootologicky zaměřené programy dozoru. Měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o plánování dozoru, kritéria pro úřední potvrzení ohnisek a definice případů těchto nákaz a požadavky pro programy dozoru v souvislosti s jejich obsahem, informacemi, které mají být zahrnuty, a obdobím uplatňování. (62) V zájmu podpory koordinace mezi členskými státy a zajištění, aby tyto programy dozoru byly v souladu s cíli Unie, by měly být pro informaci předkládány Komisi a ostatním členským státům. Daný členský stát, který provádí program dozoru, by měl kromě toho Komisi rovněž předkládat pravidelné zprávy o výsledcích příslušného programu dozoru. V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění programů dozoru by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci k vytvoření seznamu nákaz, na něž se vztahují programy dozoru, a ke stanovení harmonizovaných postupů, formátů, výměny informací a údajů. (63) Po členských státech, jež nejsou prosté nebo o kterých se neví, že jsou prosté nákaz uvedených na seznamu podléhajících opatřením pro eradikaci stanoveným v tomto nařízení, by se mělo vyžadovat, aby zavedly povinné eradikační programy pro eradikaci uvedených nákaz v případech, kdy je v Unii eradikace povinná, nebo aby měli možnost zavést dobrovolné eradikační programy pro eradikaci uvedených nákaz v případech, kdy se eradikace v Unii předpokládá, avšak není povinná. Pro zajištění jednotných podmínek všeobecného uplatňování v celé Unii je nezbytné pro tyto povinné nebo dobrovolné eradikační programy stanovit harmonizované požadavky. V zájmu zajištění účinné eradikace nákaz by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o cíle strategií pro tlumení nákaz, opatření pro tlumení nákaz v rámci povinných nebo dobrovolných eradikačních programů a požadavky těchto programů. (64) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění programů pro eradikaci nákaz by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení postupů pro předkládání těchto programů, ukazatele výkonnosti a podávání zpráv. (65) Kromě toho by členské státy měly mít možnost prohlásit celé své území, jeho oblasti nebo jednotky za prosté jedné nebo více nákaz uvedených na seznamu, na něž se vztahují pravidla o povinných nebo dobrovolných eradikačních programech, aby byly chráněny proti zavlečení těchto nákaz uvedených na seznamu z jiných částí Unie nebo ze třetích zemí nebo území. Za tímto účelem by měl být stanoven jasný harmonizovaný postup, včetně nezbytných kritérií pro status území prostého nákazy. V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění uznání statusu oblasti prosté nákazy v rámci Unie je nezbytné, aby tento status oblasti prosté nákazy byl úředně schválen, a na Komisi by tudíž měly být přeneseny prováděcí pravomoci ke schválení tohoto statusu. (66) OIE zavedla v rámci v Kodexu zdraví suchozemských živočichů a Kodexu zdraví vodních živočichů (dále jen „kodexy OIE“) koncept kompartmentalizace (rozčlenění na jednotky). V právních předpisech Unie, které byly přijaty před tímto nařízením, je tento koncept uznán pouze pro určité druhy zvířat a nákazy, jež jsou upřesněny v konkrétních právních předpisech Unie, jmenovitě pro influenzu ptáků a nákazy vodních živočichů. Tímto nařízením by se měla stanovit možnost využívání systému jednotek pro jiné druhy zvířat a nákazy. S cílem stanovit podrobné podmínky pro uznávání jednotek, pravidla pro jejich schvalování a požadavky na ně by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie. (67) Členské státy by měly své území prosté nákazy, jeho oblasti a jednotky zveřejnit za účelem informování obchodních partnerů a usnadnění obchodu. (68) S cílem stanovit podrobné podmínky pro uznávání statusu oblasti prosté nákazy by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o kritéria pro získání tohoto statusu, důkazy potřebné k doložení statusu oblasti prosté nákazy, zvláštní opatření v oblasti prevence a tlumení nákaz, omezení, informace, které mají být poskytnuty, odchylky a podmínky pro zachování, pozastavení, odejmutí nebo obnovení statusu území prostého nákazy. (69) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění postupů k získání statusu oblasti prosté nákazy by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci k určení nákaz uvedených na seznamu, na něž se může vztahovat rozčlenění na jednotky, a ke stanovení podrobných pravidel týkajících se formátu podávání žádostí a výměny informací. (70) Přítomnost zcela neimunní populace zvířat vnímavých na určité nákazy uvedené na seznamu vyžaduje trvalé povědomí o nákaze a připravenost. V minulosti se ukázalo, že pohotovostní plány jsou klíčovým nástrojem pro úspěšné tlumení nákaz v mimořádných situacích. V zájmu zajištění takového účinného a efektivního nástroje pro tlumení nákaz v mimořádných situacích, který lze pružně přizpůsobit mimořádným situacím, by měla být na Komisi přenesena pravomoc k přijímání aktů v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o podrobné požadavky a podmínky pro pohotovostní plány. (71) Krize v oblasti zdraví zvířat v minulosti ukázaly výhody existence zvláštních podrobných a rychlých postupů řízení pro mimořádné situace vyvolané nákazami. Tyto organizační postupy by měly zajistit rychlou a účinnou reakci a zlepšit koordinaci úsilí všech zúčastněných stran, a zejména příslušných orgánů a zúčastněných subjektů. (72) Pro zajištění použitelnosti pohotovostních plánů v reálných mimořádných situacích je nezbytné zkoušet, že systémy fungují, a testovat je. Za tímto účelem by příslušné orgány členských států měly provádět simulační cvičení ve spolupráci s příslušnými orgány sousedních členských států a třetích zemí a území, je-li to uskutečnitelné a relevantní. (73) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění pohotovostních plánů a simulačních cvičení by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení pravidel pro praktické provádění těchto plánů a cvičení. (74) Veterinární léčivé přípravky jako očkovací látky, hyperimunní séra a antimikrobiální látky hrají důležitou úlohu v prevenci a tlumení přenosných nákaz zvířat. Posouzení dopadů pro přijetí právního rámce EU pro zdraví zvířat zdůrazňuje zejména význam očkovacích látek jako nástroje v rámci prevence, tlumení a eradikace nákaz zvířat. (75) Nicméně strategie pro tlumení některých přenosných nákaz zvířat vyžadují zákaz nebo omezení používání některých veterinárních léčivých přípravků, neboť jejich používání by mohlo ohrozit účinnost těchto strategií. Například hyperimunní séra nebo antimikrobiální látky mohou maskovat projevy nákazy, znemožnit zjištění patogenního původce nebo znesnadnit rychlou a diferenciální diagnostiku, a tím ohrozit správné zjištění nákazy. (76) Tyto strategie pro tlumení se však mohou mezi jednotlivými nákazami uvedenými na seznamu značně lišit. Proto by toto nařízení mělo stanovit pravidla pro používání veterinárních léčivých přípravků pro prevenci a tlumení nákaz uvedených na seznamu a harmonizovaná kritéria pro rozhodování při určování, zda použít či nepoužít očkovací látky, hyperimunní séra a antimikrobiální látky a jak je použít. V zájmu zajištění flexibilního přístupu a řešení specifik různých nákaz uvedených na seznamu a dostupnosti účinné léčby by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o omezení, zákazy nebo povinnost používat určité veterinární léčivé přípravky v rámci tlumení některých nákaz uvedených na seznamu. V naléhavých případech a v zájmu řešení nově vznikajících rizik s možnými zničujícími účinky na zdraví zvířat nebo na veřejné zdraví, hospodářství, společnost nebo životní prostředí by mělo být možné tato opatření přijímat postupem pro naléhavé případy. (77) Na základě závěrů odborného stanoviska o bankách očkovacích látek a/nebo diagnostických bankách pro závažné nákazy zvířat[25] by mělo být rovněž umožněno, aby Unie a členské státy vytvořily rezervy antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel pro nákazy uvedené na seznamu, jež představují vážné nebezpečí pro zdraví zvířat nebo veřejné zdraví. Vytvoření banky antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie by podpořilo cíle Unie v oblasti zdraví zvířat tím, že umožňuje rychlou a účinnou reakci v případě potřeby jejích zdrojů a účinně využívá omezené zdroje. (78) V zájmu zajištění této rychlé a účinné reakce by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o vytváření a řízení těchto bank a bezpečnostní normy a požadavky pro jejich provoz. Toto nařízení by však nemělo stanovit pravidla pro financování opatření pro prevenci a tlumení nákaz včetně očkování. (79) Měla by být stanovena kritéria pro přednostní přístup ke zdrojům bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie za účelem zajištění efektivity při jejich distribuci v mimořádných situacích. (80) Z důvodu bezpečnosti v souvislosti s bioterorismem a agroterorismem by některé podrobné informace týkající se bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie měly být považovány za důvěrné a jejich zveřejnění by mělo být zakázáno. (81) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro řízení bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení podrobných pravidel týkajících se toho, jaké biologické produkty mají být v těchto bankách zahrnuty a pro jaké nákazy, a podrobných pravidel o dodávkách, množstvích, skladování, zásobování, procesních a technických požadavcích na očkovací látky, antigeny a diagnostická činidla a četnosti a obsahu informací poskytovaných Komisi. (82) V případě vzplanutí ohniska nákazy uvedené na seznamu, o němž se usuzuje, že představuje vysoké riziko pro zdraví zvířat nebo veřejné zdraví v Unii, je v zájmu ochrany zdraví zvířat a veřejného zdraví a příslušných odvětví nezbytné přijmout okamžitá opatření pro tlumení dané nákazy uvedené na seznamu za účelem eradikace této nákazy. (83) Provozovatelé, odborníci pracující se zvířaty a chovatelé zvířat v zájmovém chovu by měli nést hlavní odpovědnost za tlumení a prevenci šíření přenosných nákaz zvířat. V případě podezření na vysoce přenosné nákazy nebo jejich potvrzení by měli neprodleně přijmout opatření. (84) Příslušný orgán by měl být odpovědný za zahájení prvních šetření k potvrzení nebo vyloučení ohniska vysoce přenosné nákazy uvedené na seznamu, o němž se usuzuje, že představuje vysoké riziko pro zdraví zvířat nebo veřejné zdraví v Unii. (85) Příslušný orgán by měl zavést předběžná opatření pro tlumení nákazy, aby se zamezilo možnému rozšíření této nákazy uvedené na seznamu, a provést epizootologické šetření. (86) Po potvrzení nákazy by měl příslušný orgán přijmout nezbytná opatření pro tlumení nákazy, v případě potřeby včetně vymezení uzavřených pásem, k eradikaci a prevenci dalšího šíření této nákazy. (87) Výskyt nákazy uvedené na seznamu u volně žijících zvířat může představovat riziko pro veřejné zdraví a pro zdraví chovaných zvířat. Proto by měla být stanovena zvláštní pravidla pro opatření k tlumení a eradikaci nákaz u volně žijících zvířat v případě potřeby. (88) V případě nákaz uvedených na seznamu, které nejsou vysoce přenosné a které podléhají povinné eradikaci, by měla být provedena opatření pro tlumení daných nákaz uvedených na seznamu, aby se zabránilo šíření této nákazy, zejména do oblastí, které ještě nebyly infikovány. Tato opatření však mohou být omezenější nebo odlišná v porovnání s opatřeními použitelnými pro nejnebezpečnější nákazy uvedené na seznamu. Toto nařízení by tedy mělo stanovit zvláštní pravidla pro uvedené nákazy. Tato opatření pro tlumení nákaz by měly provádět také členské státy, které mají zavedený dobrovolný eradikační program. Úroveň a intenzita opatření pro tlumení nákazy by však měly být přiměřené a měly by brát v úvahu charakteristiky dané nákazy uvedené na seznamu, její rozšíření a její význam pro dotyčný členský stát i Unii jako celek. (89) S cílem zajistit, aby provozovatelé, chovatelé zvířat v zájmovém chovu a příslušné orgány účinně uplatňovali opatření pro tlumení nákaz stanovená v tomto nařízení, a s přihlédnutím ke specifikům opatření pro tlumení nákaz u konkrétních nákaz uvedených na seznamu a k příslušným rizikovým faktorům by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o podrobná opatření pro tlumení nákaz v případě podezření na výskyt nákazy uvedené na seznamu v zařízeních, dalších místech a uzavřených pásmech nebo jejího potvrzení. (90) S cílem stanovit možnost, aby Komise v případě, že opatření pro tlumení nákaz stanovená v tomto nařízení nejsou dostačující nebo vhodná k řešení příslušného rizika, přijala zvláštní dočasná opatření pro tlumení nákaz, měly by být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci, pokud jde o stanovení zvláštních opatření pro tlumení nákaz po omezené časové období. (91) Je nezbytná registrace určitých přepravců a zařízení, jež chovají suchozemská zvířata nebo nakládají se zárodečnými produkty či je přepravují, aby příslušné orgány mohly provádět odpovídající dozor a aby bylo možné zajistit prevenci, tlumení a eradikaci přenosných nákaz zvířat. (92) Jestliže určitý typ zařízení, jež chovají suchozemská zvířata nebo nakládají se zárodečnými produkty či je skladují, představuje zvláštní riziko pro zdraví zvířat, měl by podléhat schválení příslušným orgánem. (93) V zájmu zamezení zbytečné administrativní zátěži a nákladům, zejména pro malé a střední podniky, by členské státy měly mít možnost pružně reagovat přizpůsobením systému registrace a schvalování místním a regionálním podmínkám a způsobům produkce. (94) V zájmu snížení administrativní zátěže by registrace a schvalování měly být v rámci možností začleněny do systému registrace nebo schvalování, který členské státy již zavedly pro jiné účely. (95) Provozovatelé mají přímé poznatky o zvířatech, která jsou v jejich péči. Proto by měly vést aktuální záznamy obsahující informace, které jsou důležité pro posuzování nákazového statusu, vysledovatelnost a epizootologické šetření v případě výskytu nákazy uvedené na seznamu. Tyto záznamy by měly být snadno dostupné příslušnému orgánu. (96) V zájmu zajištění veřejné dostupnosti aktuálních informací o registrovaných zařízeních a přepravcích a schválených zařízeních by příslušný orgán měl zřídit a vést registr těchto zařízení a přepravců. Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o informace, které mají být obsaženy v registru zařízení a přepravců, a požadavky na vedení záznamů, co se týče informací, které mají být zaznamenány, odchylek od požadavků na vedení záznamů a konkrétních doplňkových požadavků na zárodečné produkty. (97) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění požadavků stanovených tímto nařízením s ohledem na registraci a schvalování zařízení a vedení záznamů a registrů by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci pro stanovení pravidel týkajících se informačních povinností, výjimek a dalších pravidel, formátů a provozních specifikací registrů a záznamů. (98) Efektivní vysledovatelnost je klíčovým prvkem strategie tlumení nákaz. Měly by být zavedeny požadavky na identifikaci a registraci specifické pro různé druhy chovaných suchozemských zvířat a zárodečných produktů, aby se usnadnilo účinné uplatňování pravidel pro prevenci a tlumení nákaz stanovených tímto nařízením. Kromě toho je důležité stanovit možnost vytvoření identifikačního a registračního systému pro druhy, pro něž taková ujednání v současné době neexistují, nebo je-li to odůvodněno měnícími se okolnostmi a riziky. (99) V zájmu zajištění řádného fungování identifikačního a registračního systému a zajištění vysledovatelnosti by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o povinnosti týkající se databází, určení příslušného orgánu, podrobných požadavků na identifikaci a registraci pro různé druhy zvířat a dokumentů. (100) Je vhodné snížit administrativní zátěž a náklady a v případě, že požadavky na vysledovatelnost mohou být splněny prostřednictvím jiných prostředků než těch, jež jsou stanoveny v tomto nařízení, zajistit pružnost systému. Komise by proto měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o odchylky od požadavků na identifikaci a evidenci. (101) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění identifikačního a registračního systému a vysledovatelnosti by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení pravidel týkajících se technických specifikací pro databáze, způsobu identifikace, dokumentů a formátů, lhůt a kritérií pro odchylky od těchto systémů. (102) Důležitým nástrojem pro prevenci zavlečení a šíření přenosné nákazy zvířat je využívání omezení pohybu zvířat a produktů, jež mohou danou nákazu přenášet. Omezení pohybu zvířat a produktů však může mít vážné hospodářské dopady a narušit fungování vnitřního trhu. Tato omezení by proto měla být uplatňována pouze tehdy, pokud je to nezbytné a přiměřené příslušným rizikům. Tento přístup je v souladu se zásadami stanovenými v Dohodě o uplatňování sanitárních a fytosanitárních opatření a v mezinárodních normách OIE. (103) Na veškeré přemísťování zvířat by se měly vztahovat obecné požadavky stanovené v tomto nařízení, jako je zákaz přemísťování zvířat ze zařízení, kde existuje mimořádná míra úhynu a další příznaky nákaz s neurčenou příčinou, nebo požadavky na prevenci nákaz během přepravy. (104) Právní rámec, jenž je v současné době stanovený v právních předpisech Unie pro přemísťování suchozemských zvířat, stanoví harmonizovaná pravidla především pro přemísťování suchozemských zvířat a produktů mezi členskými státy a ponechává na členských státech, aby stanovily nezbytné požadavky na přemísťování na jejich území. Srovnání stávající situace s možností, kdy pravidla pro přemísťování uvnitř členských států by byla harmonizována i na úrovni Unie, bylo podrobně rozpracováno v posouzení dopadů týkajícím se právního rámce EU pro zdraví zvířat. Dospělo se k závěru, že současný přístup je třeba zachovat, neboť úplná harmonizace veškerého přemísťování by byla velmi složitá a přínosy pro usnadnění přemísťování mezi členskými státy nevyvažují možné negativní dopady na schopnost tlumení nákaz. (105) Na zvířata přemísťovaná mezi členskými státy se vztahuje soubor základních veterinárních požadavků. Zejména zvířata nelze přemístit ze zařízení s mimořádnou mírou úhynu nebo s příznaky nákaz s neznámou příčinou. Avšak míra úhynu, ač mimořádná, která souvisí s vědeckými postupy povolenými podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/63/EU ze dne 22. září 2010 o ochraně zvířat používaných pro vědecké účely[26] a není způsobena infekcí v souvislosti s nákazami uvedenými na seznamu, by neměla být důvodem k tomu, aby se zabránilo přemísťování zvířat určených pro vědecké účely. (106) Toto nařízení by však mělo stanovit dostatek pružnosti za účelem usnadnění přemísťování druhů a kategorií suchozemských zvířat, které představují nízké riziko šíření nákazy uvedené na seznamu, mezi členskými státy. Kromě toho by měly být stanoveny další možnosti odchylky v případech, kdy členské státy nebo provozovatelé úspěšně zavedou alternativní opatření ke zmírnění rizika, např. vysokou úroveň biologické bezpečnosti a účinné systémy dozoru. (107) Kopytníci a drůbež jsou skupinami druhů s vysokým hospodářským významem a vztahují se na ně zvláštní požadavky na přemísťování v rámci právních předpisů Unie přijatých před tímto nařízením, a to zejména směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství[27], směrnice Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství[28], směrnice Rady 2009/156/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních pravidlech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí[29], směrnice Rady 2009/158/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí[30] a částečně směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS[31]. Hlavní pravidla pro přemísťování těchto druhů by měla být stanovena v tomto nařízení. Podrobné požadavky, které z velké části závisí na nákazách, jež mohou být přenášeny různými druhy nebo kategoriemi zvířat, by měly být upraveny v následujících aktech Komise s přihlédnutím ke specifikům daných nákaz, druhů a kategorií zvířat. (108) Jelikož svody kopytníků a drůbeže představují obzvláště vysoké riziko nákazy, je vhodné v tomto nařízení stanovit zvláštní pravidla pro ochranu zdraví příslušných zvířat a prevenci šíření přenosných nákaz zvířat. (109) V závislosti na nákazách a druzích uvedených na seznamu je nutné stanovit zvláštní veterinární požadavky pro některé druhy chovaných zvířat jiných než kopytníci a drůbež. Pravidla pro tyto druhy byla rovněž stanovena v právním rámci platném před tímto nařízením, a zejména ve směrnici 92/65/EHS. Uvedená směrnice stanoví zvláštní pravidla pro přemísťování druhů zvířat včetně včel, čmeláků, opic, psů a koček atd., a toto nařízení by tudíž mělo stanovit právní základ pro přijímání aktů v přenesené pravomoci a prováděcích aktů, které stanoví konkrétní pravidla pro přemísťování uvedených druhů zvířat. (110) Uzavřená zařízení, jež se obvykle používají pro chov laboratorních zvířat nebo zvířat v zoologických zahradách, se obvykle vyznačují vysokou mírou biologické bezpečnosti, příznivým a dobře kontrolovaným nákazovým statusem a k přemísťování u nich dochází v menší míře nebo pouze v rámci uzavřených okruhů těchto zařízení. Status uzavřených zařízení, mezi která se provozovatelé mohou přihlásit na dobrovolném základě, byl poprvé zaveden směrnicí 92/65/EHS, v níž jsou stanovena pravidla a požadavky pro schvalování a požadavky na přemísťování pro schválené organizace, instituty a střediska. Uvedený systém těmto zařízením umožňuje výměnu zvířat mezi sebou s omezenými požadavky na přemísťování a zároveň poskytuje veterinární záruky v rámci okruhu uzavřených zařízení. Proto je provozovateli široce přijímán a používán jako dobrovolná možnost. Je tedy vhodné v tomto nařízení koncept uzavřených zařízení zachovat a rovněž stanovit pravidla pro přemísťování mezi těmito zařízeními. (111) Pro vědecké účely, jako je výzkum nebo diagnostické účely, a zejména ty, které jsou povoleny podle směrnice 2010/63/EU, může být nezbytné přemísťovat zvířata, jež nesplňují všeobecné veterinární požadavky stanovené v tomto nařízení a představují vyšší riziko pro zdraví zvířat. Ustanovení tohoto nařízení by uvedený druh přemísťování neměla zakazovat ani nepřiměřeně omezovat, protože by to mohlo bránit jinak povoleným výzkumným činnostem a brzdit vědecký pokrok. Nicméně je nezbytné v tomto nařízení stanovit pravidla k zajištění toho, aby přemísťování těchto zvířat probíhalo bezpečně. (112) Vzorce pohybu cirkusových zvířat, zvířat chovaných v zoologických zahradách, zvířat určených na výstavy a některých dalších zvířat jsou často odlišné od vzorců pohybu jiných chovaných druhů. Při přizpůsobování pravidel Unie pro přemísťování těchto zvířat by měly vyvstat specifické úvahy, přičemž se zohlední konkrétní rizika a alternativní opatření ke zmírnění rizika. (113) S cílem zajistit dosažení cílů uvedených ve 102. až 112. bodě odůvodnění tohoto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o opatření pro prevenci nákaz při přepravě, zvláštní pravidla pro přemísťování některých druhů zvířat a zvláštní okolnosti, jako jsou svody nebo odmítnutí zásilek, a zvláštní požadavky nebo odchylky pro jiné typy přemísťování, jako je například přemísťování pro vědecké účely. (114) V zájmu zajištění možnosti zvláštních pravidel pro přemísťování, nejsou-li pravidla pro přemísťování dostatečná nebo vhodná k omezení šíření některé nákazy, by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení zvláštních pravidel pro přemísťování po omezené časové období. (115) Chovaná suchozemská zvířata, jež jsou přemísťována mezi členskými státy, by měla splňovat požadavky pro toto přemísťování. V případě druhů, které představují zdravotní riziko a které mají větší hospodářský význam, by mělo být přiloženo veterinární osvědčení vydané příslušným orgánem. (116) V mezích technické, praktické a finanční uskutečnitelnosti by se mělo využít technologického vývoje ke snížení administrativní zátěže pro provozovatele a příslušný orgán s ohledem na vydávání osvědčení a hlášení prostřednictvím informačních technologií s cílem nahradit dokumentaci v tištěné podobě a usnadnit postupy hlášení a jejich používání v co největší míře pro různé účely. (117) V případech, kdy není vyžadováno veterinární osvědčení vydané příslušným orgánem, by měl provozovatel, který přemísťuje zvířata do jiného členského státu, vydat dokument obsahující vlastní prohlášení, jímž se potvrzuje, že zvířata splňují požadavky na přemísťování stanovené v tomto nařízení. (118) V zájmu zajištění dosažení cílů uvedených ve 115., 116. a 117. bodě odůvodnění tohoto nařízení by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o pravidla týkající se obsahu, informační povinnosti a odchylek od požadavků na veterinárních osvědčení, zvláštní pravidla pro osvědčení a povinnosti úředních veterinárních lékařů před podepsáním veterinárního osvědčení provádět příslušné kontroly. (119) Hlášení přemísťování zvířat a zárodečných produktů mezi členskými státy a v některých případech na území členských států má zásadní význam pro zajištění vysledovatelnosti zvířat a těchto zárodečných produktů, jestliže toto přemísťování může být spojeno s rizikem šíření přenosných nákaz zvířat. Proto by toto přemísťování by mělo být hlášeno a evidováno. Pro tento účel by se měl používat systém IMSOC stanovený v čl. 130 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. XXX/XXX o úředních kontrolách a jiných úředních činnostech prováděných s cílem zajistit uplatňování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin, pravidel týkajících se zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat, zdraví rostlin a reprodukčního materiálu rostlin, přípravků na ochranu rostlin a o změně nařízení (ES) č. 999/2001, 1829/2003, 1831/2003, 1/2005, 396/2005, 834/2007, 1099/2009, 1069/2009, 1107/2009, nařízení (EU) č. 1151/2012, […]/2013 a směrnic 98/58/ES, 1999/74/ES, 2007/43/ES, 2008/119/ES, 2008/120/ES a 2009/128/ES (nařízení o úředních kontrolách)[32] [Publication office]. (120) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění pravidel stanovených v tomto nařízení týkajících se veterinárních osvědčení a hlášení přemísťování by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení pravidel týkajících se vzorových veterinárních osvědčení, dokumentů obsahujících vlastní prohlášení, formátů a lhůt pro hlášení přemísťování u suchozemských i u vodních živočichů, zárodečných produktů a případně též produktů živočišného původu. (121) Zvláštní povaha přemísťování zvířat v zájmovém chovu představuje riziko pro zdraví zvířat, které je podstatně odlišné od rizika u ostatních chovaných zvířat. V tomto nařízení by tedy měla být stanovena zvláštní pravidla pro toto přemísťování. Aby se zajistilo, že zvířata v zájmovém chovu nepředstavují významné riziko šíření přenosných nákaz zvířat, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o podrobná pravidla pro přemísťování těchto zvířat. V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění veterinárních požadavků stanovených v tomto nařízení, které se týkají přemísťování zvířat v zájmovém chovu, by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení pravidel týkajících se opatření k prevenci a tlumení nákaz, která mají být pro toto přemísťování přijata. (122) Volně žijící zvířata mohou z různých důvodů představovat riziko pro zdraví zvířat a pro veřejné zdraví, například při přemísťování do zařízení nebo z jednoho prostředí do jiného prostředí. Může být nutné přijmout vhodná preventivní opatření pro přemísťování těchto zvířat s cílem zabránit šíření přenosných nákaz zvířat. Aby se zajistilo, že volně žijící zvířata nepředstavují významné riziko šíření přenosných nákaz zvířat, měla by být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o doplňkové požadavky pro přemísťování volně žijících suchozemských zvířat. (123) Zárodečné produkty mohou představovat podobné riziko šíření přenosných nákaz zvířat na živá zvířata. Kromě toho existují specifika týkající se jejich produkce, na něž se vztahují vysoké zdravotní požadavky na plemenná zvířata a která vyžadují přísnější nebo zvláštní veterinární požadavky týkající se dárcovských zvířat. V zájmu zajištění bezpečného přemísťování zárodečných produktů, jejich očekávaného vysokého zdravotního standardu a zohlednění některých specifických použití by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o podrobné požadavky na přemísťování zárodečných produktů některých druhů zvířat a zvláštní požadavky, jako je např. jejich přemísťování pro vědecké účely, a odchylky od povinnosti veterinárních osvědčení. (124) Produkty živočišného původu mohou představovat riziko šíření přenosných nákaz zvířat. Požadavky na bezpečnost potravin u produktů živočišného původu stanovené v právních předpisech Unie zajišťují správnou hygienickou praxi a snižují rizika těchto produktů pro zdraví zvířat. V některých případech by však v tomto nařízení měla být stanovena zvláštní veterinární opatření, např. opatření pro tlumení nákaz a mimořádná opatření, aby se zajistilo, že se prostřednictvím produktů živočišného původu nešíří nákazy zvířat. V zájmu zajištění bezpečného přemísťování produktů živočišného původu v těchto zvláštních případech by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o podrobná pravidla pro přemísťování produktů živočišného původu v souvislosti s přijatými opatřeními pro tlumení nákaz, povinnosti veterinárních osvědčení a odchylky od těchto pravidel, jestliže to umožňuje příslušné riziko spojené s tímto přemísťováním a zavedená opatření ke zmírnění rizika. (125) Přijmou-li členské státy vnitrostátní opatření týkající se přemísťování zvířat a zárodečných produktů nebo rozhodnou-li se přijmout vnitrostátní opatření k omezení dopadů jiných přenosných nákaz zvířat, než jsou nákazy uvedené na seznamu, na svém území, neměla by tato vnitrostátní opatření být v rozporu s pravidly pro vnitřní trh stanovenými v právních předpisech Unie. Je proto vhodné stanovit rámec pro tato vnitrostátní opatření a zajistit, aby zůstala v mezích, jež umožňují právní předpisy Unie. (126) Registrace a schvalování zařízení akvakultury jsou nutné k tomu, aby příslušné orgány mohly provádět vhodný dozor, a k prevenci, tlumení a eradikaci přenosných nákaz zvířat. Směrnice 2006/88/ES vyžaduje, aby všechna zařízení, která přemísťují vodní živočichy, měla povolení. Tento systém povolení by měl být v tomto nařízení zachován, bez ohledu na skutečnost, že v některých úředních jazycích EU se pro tento systém povolení v tomto nařízení v porovnání se směrnicí 2006/88/ES používají různé výrazy. (127) Usmrcování a zpracovávání živočichů pocházejících z akvakultury, kteří jsou předmětem opatření na tlumení nákaz, může vést k šíření přenosné nákazy zvířat, například v důsledku vypouštění odpadních vod obsahujících patogenní původce ze zpracovatelských zařízení. Je tudíž nezbytné schválit zpracovatelská zařízení, jež splňují opatření ke zmírnění rizika, toto usmrcování a zpracovávání provádět. Toto nařízení by proto mělo stanovit schválení zařízení pro potraviny z vodních organismů schválené pro tlumení nákaz. (128) V zájmu zajištění veřejné dostupnosti aktuálních informací o registrovaných a schválených zařízeních by příslušný orgán měl vytvořit a vést registr. Na Komisi by měla být přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o informace, které musí být uvedeny v registru zařízení akvakultury a požadavky na vedení záznamů pro zařízení akvakultury a přepravce. (129) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění pravidel stanovených v tomto nařízení pro registraci a schvalování zařízení akvakultury a zařízení pro potraviny z vodních organismů schválených pro tlumení nákaz, vedení záznamů a registrů zařízení by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci pro stanovení pravidel týkajících se informačních povinností, odchylek a dalších prováděcích pravidel a formátu a provozních specifikací registrů a záznamů. (130) Jelikož ve většině případů není možné individuálně identifikovat vodní živočichy, představuje vedení záznamů v zařízeních akvakultury, zařízeních pro potraviny z vodních organismů schválených pro tlumení nákaz a přepravci zásadní nástroj pro zajištění vysledovatelnosti vodních živočichů. Záznamy jsou rovněž významné pro dozor nad nákazovou situací zařízení. (131) Podobně jako v případě suchozemských živočichů je nezbytné stanovit harmonizovaná pravidla i pro přemísťování vodních živočichů, včetně pravidel týkajících se veterinárních osvědčení a hlášení přemísťování. (132) Směrnice 2006/88/ES stanoví pravidla pro přemísťování vodních živočichů, jež se uplatňují rovněž na přemísťování v rámci členských států i mezi členskými státy. Klíčovým určujícím faktorem pro pravidla pro přemísťování vodních živočichů je nákazový status, pokud jde o nákazy uvedené na seznamu týkající se členského státu, oblasti a jednotky místa určení. (133) V tomto nařízení by měl být rovněž stanoven stejný systém. Nicméně s cílem podnítit členské státy, aby zlepšily nákazový status svých populací vodních živočichů, by měly být zavedeny určité úpravy a větší pružnost. (134) V zájmu zajištění kontroly přemísťování pro vodní živočichy by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o opatření pro prevenci nákaz vztahující se na přepravu, zvláštní pravidla pro přemísťování určitých kategorií vodních živočichů pro různé účely, zvláštní požadavky nebo odchylky pro určité druhy přemísťování, jako je například přemísťování pro vědecké účely, a doplňkové požadavky pro přemísťování volně žijících vodních živočichů. (135) V zájmu zajištění možnosti dočasných odchylek a zvláštních požadavků pro přemísťování vodních živočichů, nejsou-li pravidla pro přemísťování stanovená v tomto nařízení dostatečná nebo vhodná k omezení šíření určité nákazy uvedené na seznamu, by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení zvláštních pravidel pro přemísťování nebo odchylky po omezené časové období. (136) Produkce akvakultury Unie je mimořádně rozmanitá, pokud jde o druhy a systémy produkce, a tato rozmanitost se rychle zvyšuje. To může vyžadovat, aby byla přijata vnitrostátní opatření na úrovni členských států týkající se nákaz jiných než těch, jež jsou považovány za nákazy uvedené na seznamu v souladu s tímto nařízením. Tato vnitrostátní opatření by však měla být opodstatněná, nezbytná a úměrná zamýšleným cílům. Kromě toho by neměla mít vliv na přemísťování mezi členskými státy, není-li to nutné v zájmu prevence zavlečení nebo v zájmu tlumení šíření nákazy. Vnitrostátní opatření ovlivňující obchod mezi členskými státy by měla být schvalována a pravidelně přezkoumávána na úrovni Unie. (137) V současné době se nákazy uvedené na seznamu týkají jiných živočišných druhů, než které jsou tímto nařízením definovány jako suchozemské a vodní, např. plazi, obojživelníci, hmyz a další, pouze ve velmi omezené míře. Proto není vhodné požadovat, aby se všechna ustanovení tohoto nařízení vztahovala na tato zvířata. Pokud by však nákaza, která se týká jiných druhů než suchozemských a vodních podle uvedené definice, měla být zařazena na seznam, měly by se příslušné veterinární požadavky tohoto nařízení na tyto druhy vztahovat, aby se zajistilo, že mohou být přijata vhodná a přiměřená opatření v oblasti prevence a tlumení nákaz. (138) S cílem zajistit možnost stanovit pravidla pro přemísťování těch zvířat, jež nejsou tímto nařízením definována jako vodní a suchozemští živočichové, a zárodečných produktů a produktů živočišného původu z nich získaných, vyžaduje-li to riziko, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o registraci a schvalování zařízení, vedení záznamů a registrů, identifikaci a registraci, požadavky na vysledovatelnost přemísťování, veterinární osvědčení a povinnosti ohledně vlastního prohlášení a oznamovací povinnosti v souvislosti s přemísťováním zvířat, zárodečných produktů a produktů živočišného původu z těchto druhů. (139) Je-li to nezbytné k zajištění jednotných podmínek pro provádění veterinárních požadavků pro uvedené jiné živočišné druhy a zárodečné produkty a produkty živočišného původu z těchto druhů, měly by být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení podrobných pravidel týkajících se těchto požadavků. (140) Aby se zabránilo zavlečení nákaz uvedených na seznamu a nově se objevujících nákaz do Unie, je nezbytné, aby existovala účinná pravidla pro vstup zvířat, zárodečných produktů a produktů živočišného původu, jež mohou tyto nákazy přenášet, do Unie. (141) Požadavky na vstup zvířat a produktů do Unie by měly odrážet požadavky týkající se přemísťování zvířat a produktů stejné kategorie, druhu a zamýšleného použití v Unii. (142) Aby se zajistilo, že zvířata, zárodečné produkty a produkty živočišného původu z třetích zemí nebo území splňují veterinární požadavky, které poskytují záruky, jež jsou rovnocenné se zárukami stanovenými v právních předpisech Unie, je nezbytné, aby podléhaly odpovídajícím kontrolám ze strany příslušného orgánu třetích zemí nebo území vyvážejících do Unie. Případně by měl být před umožněním vstupu těchto zvířat, zárodečných produktů a produktů živočišného původu ověřen nákazový status třetí země nebo území původu. V důsledku toho by měly být způsobilé pro jejich vývoz do Unie a pro tento účel být uvedeny na seznamu pouze třetí země a území, jež mohou prokázat, že splňují normy týkající se zdraví zvířat pro vstup zvířat a produktů do Unie. (143) Pro některé druhy a kategorie zvířat, zárodečných produktů a produktů živočišného původu nebyly seznamy třetích zemí a území, ze kterých je umožněn vstup do Unie, zavedeny v aktech Unie přijatých před datem přijetí tohoto nařízení. V uvedených případech a až do přijetí pravidel v rámci tohoto nařízení by členské státy měly mít možnost určit, z kterých zemí a území smějí tato zvířata, zárodečné produkty a produkty živočišného původu vstoupit na jejich území. Při tomto určování by členské státy měly zohlednit kritéria stanovená v tomto nařízení pro seznamy třetích zemí a území vytvořené Unií. (144) Aby se zajistilo, že jsou splněny veterinární požadavky pro vstup do Unie stanovené v tomto nařízení a že tyto požadavky jsou v souladu s principy kodexů OIE, měla by být všechna zvířata, zárodečné produkty a produkty živočišného původu vstupující do Unie doprovázena veterinárním osvědčením vydaným příslušným orgánem třetí země nebo území původu a potvrzujícím, že veškeré veterinární požadavky pro vstup do Unie jsou splněny. Měla by však být povolena odchylka od tohoto pravidla pro suroviny, které představují nízké riziko pro zdraví zvířat. (145) Veterinární osvědčení mohou být sama o sobě dostačující, avšak v právních předpisech Unie jsou často vyžadována osvědčení pro jiné účely, například pro potvrzení, že jsou splněny požadavky týkající se veřejného zdraví nebo dobrých životních podmínek zvířat nebo produktů. To je třeba zohlednit. V zájmu snížení administrativní zátěže a nákladů na minimum by mělo být možné, aby tato veterinární osvědčení rovněž zahrnovala informace vyžadované podle jiných právních předpisů Unie týkajících se bezpečnosti potravin a krmiv. (146) Nákazy se mohou šířit i jinak než prostřednictvím zvířat, zárodečných produktů, produktů živočišného původu a vedlejších produktů živočišného původu a získaných produktů. Mohou se rovněž šířit například prostřednictvím vozidel, přepravních nádob, sena, slámy, rostlinných produktů, materiálů, jež mohly přijít do styku s infikovanými zvířaty, a vybavení. V případě potřeby by měla být přijata opatření pro zabránění těchto cest přenosu nákaz těmito prostředky. (147) V zájmu zajištění náležité úrovně podrobností u požadavků týkajících se vstupu do Unie by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie k doplnění a změně kritérií pro vytvoření seznamu třetích zemí a území, kritérií pro pozastavení nebo vyjmutí z uvedeného seznamu, doplnění pravidel pro schvalování zařízení ve třetích zemích a územích a odchylky, veterinární požadavky pro vstup zásilek z třetích zemí a území do Unie, obsah veterinárních osvědčení a veterinární požadavky pro patogenní původce, jiné materiály, přepravní prostředky a vybavení, jež mohou přenášet nákazy zvířat. (148) V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění veterinárních požadavků pro vstup zásilek zvířat, zárodečných produktů a produktů živočišného původu do Unie by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení pravidel týkajících se mimo jiné seznamu třetích zemí a území, z nichž je povolen vstup zvířat, zárodečných produktů a produktů živočišného původu do Unie, a vzorová veterinární osvědčení. (149) Dosavadní zkušenosti ukázaly, že při vzplanutí ohniska závažné nákazy v členských státech nebo ve třetích zemích a územích, z nichž zvířata nebo produkty vstupují do Unie, musí být neprodleně přijata opatření k prevenci a tlumení nákaz s cílem omezit její zavlečení a šíření. Taková mimořádná situace se může týkat nákaz uvedených na seznamu, nově se objevujících nákaz nebo jiných nebezpečí pro zdraví zvířat. V této souvislosti by mělo být vyjasněno, které soubory opatření k prevenci a tlumení nákaz stanovených v tomto nařízení lze použít v případě výskytu nákazy uvedené na seznamu nebo nově se objevující nákazy či nebezpečí. Ve všech těchto případech je nezbytné, aby opatření mohla být přijata neprodleně ve velmi krátkém časovém horizontu. Vzhledem k tomu, že taková opatření by omezovala pohyb uvnitř nebo do Unie, měla by být pokud možno prováděna na úrovni Unie. (150) S cílem zajistit účinnou a rychlou reakci na vznikající rizika by měly být na Komisi přeneseny prováděcí pravomoci ke stanovení mimořádných opatření. (151) Komise by měla přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty v řádně odůvodněných případech souvisejících mimo jiné s uváděním nákaz a druhů na seznamu, s nákazami, uvedenými na seznamu, na něž se mají vztahovat pravidla pro prevenci a tlumení nákaz, vytváření zásob, dodávky, skladování, zásobování a další postupy u bank antigenů, očkovacích látek a diagnostických činidel Unie, stanovení zvláštních opatření pro tlumení nákaz a odchylek po omezené časové období, zvláštní pravidla pro přemísťování suchozemských a vodních živočichů po omezené časové období, mimořádná opatření a vytvoření seznamu třetích zemí a území pro vstup do Unie. (152) Toto nařízení stanoví obecná a zvláštní pravidla pro prevenci a tlumení přenosných nákaz zvířat a zajišťuje harmonizovaný přístup v oblasti zdraví zvířat v celé Unii. V některých oblastech, jako jsou obecné povinnosti v oblasti zdraví zvířat, hlášení, dozor, registrace a schvalování nebo vysledovatelnost, by mělo být členským státům povoleno používat doplňková nebo přísnější vnitrostátní opatření nebo by k tomu měly být členské státy vyzvány. Tato vnitrostátní opatření by však měla být umožněna, pouze pokud neohrozí cíle v oblasti zdraví zvířat podle tohoto nařízení a pokud nejsou v rozporu s pravidly tohoto nařízení a pod podmínkou, že nebrání přemísťování zvířat a produktů mezi členskými státy, pokud to není nutné v zájmu prevence zavlečení nebo v zájmu tlumení šíření nákazy. (153) Na vnitrostátní opatření uvedená ve 152. bodě odůvodnění by se měl v zájmu snížení administrativní zátěže vztahovat zjednodušený postup pro oznamování. Zkušenosti ukázaly, že obecný postup pro oznamování stanovený ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti[33] je důležitým nástrojem pro řízení a zlepšení kvality vnitrostátních technických předpisů – pokud jde o zvýšení průhlednosti, srozumitelnosti a účinnosti – v neharmonizovaných nebo částečně harmonizovaných oblastech. Je proto vhodné, aby se uplatňoval tento obecný postup pro oznamování stanovený ve směrnici 98/34/ES. (154) V současné době jsou pravidla Unie týkající se zdraví zvířat stanovena v těchto aktech Evropského parlamentu a Rady a v následných aktech Komise přijatých na jejich základě: – směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství[34], – směrnice Rady 77/391/EHS ze dne 17. května 1977, kterou se zavádějí opatření Společenství pro eradikaci brucelózy, tuberkulózy a leukózy u skotu[35], – směrnice Rady 78/52/EHS ze dne 13. prosince 1977, kterou se stanoví kritéria Společenství pro vnitrostátní plány urychlené eradikace brucelózy, tuberkulózy a enzootické leukózy u skotu[36], – směrnice Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz[37], – směrnice Rady 80/1095/EHS o stanovení podmínek pro učinění území Společenství prostým klasického moru prasat a pro udržení tohoto území prostým klasického moru prasat[38], – směrnice Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat ve Společenství[39], – směrnice Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozů těchto embryí ze třetích zemí[40], – směrnice Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz[41], – směrnice Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství[42], – rozhodnutí Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991 o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství[43], – směrnice Rady 92/35/EHS ze dne 29. dubna 1992, kterou se stanoví pravidla a opatření pro tlumení moru koní[44], – směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS[45], – směrnice Rady 92/66/EHS ze dne 14. července 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení newcastleské choroby[46], – směrnice Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS[47], – směrnice Rady 92/119/EHS ze dne 17. prosince 1992, kterou se zavádějí obecná opatření Společenství pro tlumení některých nákaz zvířat a zvláštní opatření týkající se vezikulární choroby prasat[48], – rozhodnutí Rady 95/410/ES ze dne 22. června 1995, kterým se stanoví pravidla pro mikrobiologické vyšetření vzorků odebraných v zařízení původu jatečné drůbeže určené pro Finsko a Švédsko[49], – směrnice Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí[50], – rozhodnutí Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině[51], – nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97[52], – směrnice Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat[53], – směrnice Rady 2002/60/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví zvláštní ustanovení pro tlumení afrického moru prasat a kterou se mění směrnice 92/119/EHS, pokud jde o těšínskou chorobu prasat a africký mor prasat[54], – směrnice Rady 2002/