CS    CS  KOMISE EVROPSKÝCH SPOLE ČENSTVÍ 
V Bruselu dne 25.1.2006 
KOM(2006) 19 v kone čném znění 
  
SDĚLENÍ KOMISE RAD Ě, EVROPSKÉMU PARLAMENTU, EVROPSKÉMU 
HOSPODÁ ŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGION Ů 
Tematický program „Nestátní subjekty  a místní orgány v rámci rozvoje“ 
 
CS 2   CS OBSAH 
1. Úvod........................................................................................................................ ..... 3 
2. Souvislosti................................................................................................................. ... 3 
2.1 Analýza tématu............................................................................................................. 3 
2.2 Stávající politický rámec.............................................................................................. 5 2.3 Dosavadní zkušenosti / získaná ponau čení .................................................................. 6 
2.4 Od ůvodnění tematického
 přístupu ............................................................................... 6 
3. Tematický program ...................................................................................................... 8 3.1 Oblast p ůsobnosti......................................................................................................... 8 
3.1.1 Zp ůsobilé subjekty ....................................................................................................... 8 
3.1.2 Zp ůsobilé druhy intervencí .......................................................................................... 8 
3.1.3 Zem ěpisný rozsah......................................................................................................... 9 
3.2 Zásady programování................................................................................................... 9 3.3 Cíle ....................................................................................................................... ...... 10 
3.4 Priority................................................................................................................... ..... 11 
 P ŘÍLOHA – Shrnutí minulých zkušeností................................................................. 12 
 
CS 3   CS SDĚLENÍ KOMISE RAD Ě, EVROPSKÉMU PARLAMENTU, EVROPSKÉMU 
HOSPODÁ ŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGION Ů 
Tematický program „Nestátní subjekty  a místní orgány v rámci rozvoje“ 
1. Ú VOD 
S cílem racionalizovat a zjednodušit st ávající právní rámec upravující opat ření v oblasti 
vnějších vztah ů Společenství navrhla Evropská komise nový soubor šesti nástroj ů 
v rámci finan čních výhled ů na období 2007 až 2013. T ři nástroje (nástroj pro 
humanitární pomoc, nástroj pro st abilitu a nástroj pro makrofinan ční pomoc) jsou 
horizontální povahy, aby mohl y reagovat na konkrétní pot řeby a okolnosti. Další t ři 
(nástroj pro p ředvstupní pomoc, nástroj na podporu politiky evropského sousedství a 
partnerství (dále jen „ENPI“) a nástroj pro rozvojovou/hospodá řskou spolupráci (dále jen 
„DCECI“)) jsou ur čeny na provád ění konkrétních politik ve vymezených zem ěpisných 
oblastech. Tyto nástroje budou od nyn ějška představovat právní základ pro výdaje 
Společenství na programy vn ější spolupráce, v četně příslušných tematických program ů, a 
nahradí stávající tematická na řízení. 
Podle těchto návrh ů mají tematické programy z řetelnou p řidanou hodnotu a dopl ňují 
zeměpisné programy, které z ůstávají hlavním rámcem pro spolupráci Spole čenství se 
třetími zem ěmi1. 
Komise se zavázala diskutovat s Evr opským parlamentem a Radou o oblasti p ůsobnosti, 
cílech a prioritách každého te matického programu, a to na základ ě formálních sd ělení 
určených oběma těmto orgán ům. Výsledkem tohoto procesu budou politické sm ěry pro 
následující tvorbu program ů, především pro tematické strategické dokumenty, které 
budou vytvo řeny v souladu s uvedenými nástroji.  
Komise uspo řádala podrobné ve řejné konzultace, aby zajistila ú čast širokého spektra 
subjektů na definování hlavních rys ů programu. Program vychází z výsledk ů těchto 
konzultací (viz úplná zpráva o ve řejných konzultacích na stránkách G Ř pro rozvoj na 
serveru Europa). 
2. S OUVISLOSTI  
2.1 Analýza tématu 
Vlastní odpov ědnost a ú čast příjemců jsou klíčovými zásadami rozvojové politiky EU, 
jak je uvedeno v „Evropském konsenzu pro rozvoj2“. Kvůli účinnému uplat ňování těchto 
zásad je t řeba, aby Komise hrála d ůležitou roli p ři usnadňování a prosazování dialogu 
                                                 
1 Sd ělení Komise Rad ě a Evropskému parlamentu „Opat ření v oblasti vn ějších vztah ů pomocí 
tematických program ů v rámci budoucích finan čních výhled ů na období 2007–2013” – 
KOM(2005) 324, 3.8.2005. 
2 Rada Evropské unie, dokument č. 14820/05, 22. listopadu 2005. 
 
CS 4   CS mezi státními a nestátními subjekty na téma  rozvojových priorit a st rategií v partnerských 
zemích.  
V této souvislosti má zásadní význam podpora proces ů rozvoje vnitrostátních kapacit ve 
všech aspektech a na všech úrovních. Part nerské vlády proje vují rostoucí odhodlání 
podporovat participativní p řístupy. Ve stále v ětší míře totiž zapojují vlastní ob čanskou 
společnost do p řípravy i provád ění rozvojových strategií a usnad ňují její p řístup 
k financování. V n ěkterých p řípadech však souvislosti dané zem ě nebo postoj úst řední 
vlády vedou k tomu, že ú čast těchto subjekt ů je jen částečná, velmi omezená nebo, 
v krajním p řípadě, dokonce nemožná.  
Tento program by se m ěl stát nástupcem jak sou časného programu spolufinancování 
nevládních organizací, tak programu decentr alizované spolupráce. Orientuje se na 
samotné subjekty, nikoli na sektory. B ude podporovat „právo iniciativy“ subjekt ů tím, že 
na jejich „vlastní inic iativy“ poskytne finan ční zdroje tam, kde nejsou vhodným 
nástrojem zem ěpisné programy. Bude také dopl ňovat podporu, kterou mohou stejným 
subjektům poskytnout jiné, „sektorov é“ tematické programy, zvlášt ě program pro 
demokracii a lidská práva.  
V tomto sd ělení jsou vyty čeny politické sm ěry pro tematický program orientovaný na 
subjekty, který by m ěl být dobře řiditelný, podporovat zem ěpisné programy a dopl ňovat 
ostatní tematické programy. Tyto obecné sm ěry rozlišují mezi r ůznými subjekty se 
zohledněním přidané hodnoty jednotlivých subjekt ů vzhledem k p ůsobnosti programu a 
jejich vlastností, pot řeb a omezení (kapacit, potenci álu, konkrétních oblastí zájmu, 
finančních zdroj ů) s cílem stanovit, jak je lze nejlé pe zapojit do rozvojové politiky ES. 
Přístup orientovaný na subjekty uznává organizace ob čanské spole čnosti za klí čové 
účastníky procesu poskytování pomoci a za d ůležité subjekty podílející se na tvorb ě 
politiky. Tento program proto umožní ob čanské spole čnosti uplat ňovat vlastní právo 
iniciativy, rozvíjet inova ční přístupy a vnášet do celého proc esu specifickou dynamiku.  
Přidaná hodnota nestátních subjekt ů spočívá v jejich nezávislosti na státu, blízkosti a 
porozumění definovaným cílovým skupinám, schopnosti formulovat své konkrétní 
zájmy, znalostech a zkušenostech, s nimiž p řicházejí, a ve schopnosti p řeklenout 
kritickou „mezeru“ mezi strategickým i cíli a jejich praktickým uskute čňováním.  
Také je možné upozornit na specifické p řínosy různých typ ů organizací z řad nestátních 
subjektů. Nevládní organizace do politic kých debat vnášejí názory ob čanů a místních 
komunit a efektivn ě přispívají k provád ění rozvojových činností. Organizace 
zaměstnavatelů a zaměstnanců hrají stěžejní úlohu, pokud jde o podporu sociálního 
dialogu, a tím p řispívají k vytvá ření důstojných pracovních míst pro všechny a ke 
spravedlivému r ůstu. Nezávislé polit ické nadace mohou p řispívat k rozvoji 
demokratických zásad a vazeb mezi ob čany a politiky, kte ří je zastupují. Univerzity 
dokáží posilovat analytické dovednosti a výzkumné kapacity ob čanské spole čnosti a 
rozvíjet sít ě propojující sever s jihem i r ůzná místa v rámci jihu.  
Podpora místním orgán ům by měla být pokud možno poskytována v rámci zem ěpisných 
programů prostřednictvím procesu decentralizace. Tyto orgány jsou ovšem mnohem 
blíže občanům než ostatní ve řejné instituce a mohou usnadnit p římé zapojení ob čanů do 
procesu rozvoje i interakci mezi ob čany a státem a také budovat mosty mezi ob čany EU a 
partnerských zemí.  
 
CS 5   CS Hlavní prvky tohoto návr hu lze shrnout takto:  
– Způsobilé pro financování v rámci tohoto tematického programu jsou v zásad ě 
všechny organizace ob čanské spole čnosti a místní orgány z EU a partnerských zemí.  
– Hlavní část přidělovaných finan čních částek bude sm ěřovat na podporu intervencí 
prováděných na míst ě v rozvojových zemích. Program však bude v ěnovat náležitou 
pozornost i intervencím na podporu zvyšování informovanosti a vzd ělávání v zájmu 
rozvoje. Zp ůsobilé pro financování budou také činnosti usnad ňující koordinaci mezi 
sítěmi příslušných subjekt ů.  
– Tyto různé typy intervencí se budou provád ět v rozvojových zemích, kterých se týká 
nástroj DCECI, a ve všech zemích, jichž se týká nástroj ENPI.  
– Členské státy EU a p řistupující zem ě jsou způsobilé pro intervence spo čívající ve 
zvyšování informovanosti a vzd ělávání v zájmu rozvoje a v koordinaci mezi sít ěmi 
subjektů z EU.  
– Konkrétní ak ční priority a podrobn ější informace o konkrétní p ůsobnosti programu 
budou uvedeny ve víceletém programovém d okumentu (tematickém strategickém 
dokumentu).  
2.2 Stávající politický rámec  
Zapojení nestátních subjekt ů a místních orgán ů do rozvojového procesu, a to i 
prostřednictvím dialogu a finan ční podpory, je zavedenou zásadou rozvojové politiky ES, 
která se odráží v řadě politických dokument ů Komise a záv ěrů, usnesení a stanovisek 
ostatních orgán ů EU3.  
„Evropský konsenzus pro rozvoj “ 
„EU podporuje širokou ú čast všech subjekt ů na rozvoji zemí a vybízí k zapojení všechny 
složky spole čnosti. Zásadní úlohu p ři prosazování demokracie, sociální spravedlnosti a 
lidských práv hraje ob čanská spole čnost, včetně hospodá řských a sociálních partner ů, 
jako jsou odborové svazy, organizace zam ěstnavatelů a soukromý sektor, nevládních 
organizací a dalších nestátních subjekt ů, zvláště v partnerských zemích. EU posílí 
podporu na budování kapacit, kterou poskytuje nestátním subjekt ům, s cílem zvýšit jejich 
význam v rámci procesu rozvoje a prosazovat politický, sociální a hospodá řský dialog. 
Uznána bude i d ůležitá role evropské ob čanské spole čnosti; za tímto ú čelem bude EU 
věnovat zvláštní pozornost vzd ělávání a zvyšování informovanosti ob čanů EU o 
otázkách rozvoje.“ 
Tento přístup se projevuje také v dohodách o partnerství a spolupráci. Rozm ěr 
„partnerství“ ve spolupráci AKT -ES umožnil vznik, postupné upevn ění a formalizaci 
participativních p řístupů k rozvoji. Ú čast, která se týká širokého spektra subjekt ů, je 
výslovně uvedena jako jedna ze zásad spol upráce AKT-EU. Nedávná revize dohody 
                                                 
3 „Evropský konsenzus pro rozvoj“ (Rada EU – 14820/05, 22.11.2005); Ú čast nestátních subjekt ů 
na rozvojové politice ES – KOM(2002) 598, 7.11.2002; záv ěry Rady ze dne 19. kv ětna 2003; 
usnesení Evropského pa rlamentu ze dne 4. zá ří 2003; stanovisko Evropského hospodá řského a 
sociálního výboru ze dne 16. července 2003. 
 
CS 6   CS z Cotonou poskytla p říležitost k dalšímu posílení tohoto p řístupu, zaprvé zlepšením 
přístupnosti financování na základ ě dialogu o tvorb ě program ů a zadruhé rozší řením 
tohoto přístupu i na místní orgány4. Ve spolupráci ES s jinými zem ěpisně vymezenými 
uskupeními, nap říklad v Asii, Latinské Americe a u sousedních zemí, se také projevuje 
obecný trend sm ěrem k větší účasti organizací ob čanské spole čnosti, včetně jejich 
zapojení do politického dialogu5. Účast občanské spole čnosti je tedy nedílnou sou částí 
běžného způsobu práce ES.  
Účelem evropské politiky sousedst ví je vedle snahy budovat p řednostní partnerství se 
sousedními zem ěmi, přivést je blíže k Unii a nabídnout jim podíl na vnit řním trhu 
Společenství také podpora dialogu, re forem a sociálního a hospodá řského rozvoje. Tato 
politika má sice jasné integra ční zaměření, ale obvykle zahrnuje i významné rozvojové 
aspekty. Cíle ve sfé ře snižování chudoby a sociálního rozvoje p řispějí k vybudování více 
prosperujících, spravedliv ějších, a tedy i stabiln ějších spole čností v příslušných zemích, 
které jsou p řevážně rozvojové. K nástroj ům, jejichž prost řednictvím lze poskytovat 
technickou a finan ční pomoc na podporu této politiky, bude ve vhodných p řípadech pat řit 
správná praxe v oblasti rozvoje sloužící k ú činnému řízení a realizaci opat ření. Součástí 
těchto „osv ědčených postup ů“ jsou nepochybn ě i participativní p řístupy.  
2.3 Dosavadní zkušenosti / získaná ponau čení 
Spolufinancování nevládních organizací ze strany EU a programy decentralizované 
spolupráce p řispěly k postupné stabilizaci nástroj ů rozvojové politiky, které jsou 
orientovány na subjekty a podporují jejich právo iniciativy. Na základ ě dosavadních 
zkušeností (viz p říloha), hodnocení a diskuzí s r ůznými zúčastněnými stranami se ovšem 
ukazuje, že potenciál pro strategické partne rství mezi ES a jinými subjekty, než jsou 
ústřední vlády, z řejmě není dostate čně využíván. Zdá se, že to nesouvisí ani tak 
s politickým rámcem, ale vyplývá to hlavn ě z požadavk ů finančních nařízení a častých 
změn prováděcích pravidel a podmínek. Zárove ň významn ě stoupl po čet předložených 
návrhů na financování, aniž by došlo k obdobnému nár ůstu lidských zdroj ů Komise pro 
řešení těchto otázek. Komise se v sou časnosti zabývá zkoumáním nových p řístupů 
k výběrovým řízením s cílem snížit administrativní zát ěž, lépe zacílit výzvy 
k předkládání návrh ů a usnadnit malým nevládním organizacím p řístup k financování. 
Zavedení segmentace a orientace na subjekty p řispěje k vytvo ření inova čnějšího a 
jednoduššího p řístupu ke spolufinancování t ěchto subjekt ů. 
2.4 Od ůvodnění tematického  přístupu  
Vedle podpory nestátních subjekt ů v rámci celé řady program ů zaměřených na 
humanitární pomoc a roz vojovou spolupráci (jak zem ěpisných, tak tematických) je 
nezbytný také tematický program s náležitým objemem finan čních zdroj ů zaměřený 
přímo na tyto subjekty. 
                                                 
4 Články 4, 6, a 58 a čl. 4 a 15 p řílohy IV revidované dohody z Cotonou.  
5 Viz p ředevším článek 43 dohod o politickém dialogu a spolupráci se zem ěmi střední Ameriky a 
Andským spole čenstvím. 
 
CS 7   CS – V případě omezených možností spolupráce pomocí zem ěpisných program ů, například 
u problematických partnerství6, tento program umožní ES , aby v takových situacích 
pokračovalo ve své angažovanosti, p římo podporovalo obyvatele, usnad ňovalo 
provádění pomoci a p řístup k základním službám, posilovalo demokratiza ční procesy 
a usnadňovalo průběh procesů budování míru. Tím by se m ěl doplňovat pokrok, který 
v těchto oblastech u činí veřejné orgány.  
– Tam, kde existuje funk ční spolupráce a efektivní partnerství, budou činnosti 
financované programem dopl ňovat a zdokonalovat programy  spolupráce na úrovni 
zemí či regionů s cílem lépe a holisticky integrovat pr ůřezové priority, usnadnit ú čast 
občanů na místní úrovni nebo konkrétních skupin, podporovat rovné p říležitosti žen a 
mužů, budovat kapacity v nových oblastech, ja ko je spravedlivý obchod, obhajoba 
zájmů životního prost ředí atd., a to prost řednictvím podpory subjekt ů, kteří zavádějí 
nové systémy a p řístupy.  
– Program bude p řispívat k budování d ůvěry mezi státními a nestátními subjekty, 
například v oblasti politických diskuzí, poskytování základních služeb atd., za ú čelem 
usnadnění jejich postupného za členění do zem ěpisných program ů v případech, kde 
tomu tak zatím není. 
– Program pom ůže zvýšit ve řejnou informovanost o otázkách rozvoje a posílit 
vzdělávání v zájmu rozvoje v EU, dát rozvoj ové politice pevné místo v evropských 
společnostech, mobilizovat v ětší podporu ve řejnosti EU pro boj proti chudob ě a pro 
spravedliv ější vztahy mezi rozvinutými a rozvojovými zem ěmi, změnit v EU postoje 
k otázkám a obtížím, p řed kterými stojí rozvojové zem ě a jejich národy, a prosazovat 
sociální rozm ěr globalizace.  
– Program bude podporovat opat ření k posílení koordinace a interakce mezi subjekty 
navzájem a mezi subjekty a orgány EU s cílem usnadnit tvorbu sítí a další formy 
interakce.  
– Prostřednictvím programu bude možné podpo řit iniciativy subjekt ů na pomoc procesu 
rozvoje kapacit v rámci dané zem ě umožňujících účast na politický ch debatách a 
poskytování základních slu žeb (zdravotnictví, vzd ělávání, zam ěstnanost, bezpe čnost 
včetně předcházení konflikt ům a připravenosti na katastrofy atd.) na místní úrovni, 
kde nelze využít zem ěpisných program ů, nebo v p řípadech, kdy jsou zapot řebí 
inovační přístupy. Sou částí přidané hodnoty programu je je ho schopnost zapojit široké 
spektrum ve řejných a jiných subjekt ů jak z EU, tak z partnerských zemí.  
– Celkově bude program p ůsobit podp ůrně ve vztahu k zem ěpisným program ům tím, že 
bude podporovat právo subjekt ů na iniciativu financováním jejich „vlastních 
iniciativ“, místo aby podrobn ě vymezoval podporované činnosti „partner ů podílejících 
                                                 
6 Problematická partnerství jsou de finována jako situace, kdy k podpo ře iniciativ provád ěných 
jinými subjekty, než jsou úst řední vlády, nelze pln ě využít b ěžné nástroje spolupráce 
z některého z t ěchto důvodů: 1) země, kde byla spolupráce pozastavena, 2) zem ě, jejichž orgány 
na sebe nevzaly závazek dosáhnout cíl ů snížení chudoby a řídit se dalšími základními zásadami 
rozvojové politiky, v četně řádné správy v ěcí veřejných a ú časti občanské spole čnosti a 
decentralizovaných orgán ů, 3) země, kde dialog o participativních p řístupech k rozvoji probíhá jen 
ve velmi omezené mí ře.  
 
CS 8   CS se na realizaci“. Zárove ň je ale d ůležité, aby program napomáhal k zachování 
dostatečné konzistence s jinými rozvojovými činnostmi, které jsou podporovány 
rozvojovými strategiemi ES a partnerských zemí na základ ě zeměpisných program ů. 
Mělo by být dosaženo co nejv ětší komplementarity mezi tímto tematickým 
programem a ostatními programy financovanými ES7. 
3. T EMATICKÝ PROGRAM  
3.1 Oblast p ůsobnosti 
Pokud jde o p ůsobnost programu, toto sd ělení obsahuje jen obecné politické sm ěry. Tyto 
směry bude konkretizovat víceletý tematický strategický dokument8, který též stanoví 
priority na r ůzných úrovních (zem ě, druhy intervencí a otázky související se subjekty, 
jako je míra spolufinancování a podmínky pro zp ůsobilost subjekt ů z veřejného sektoru) 
v zájmu p řesnějšího zacílení programu. 
Tento program bude zam ěřen především na intervence na míst ě a bude se provád ět 
především v rozvojových zemích a regionech, kde zem ěpisné programy neobsahují 
žádnou podporu ani finan ční prostředky pro nestátní subjekty a místní orgány vinou 
nedostate čných politických závazk ů, nebo v subregionech, jež jsou mimo dosah 
programu pro danou zemi, p řípadně v situacích problematických partnerství, oslabených 
států, nedávného ukon čení konfliktu, politické nestability atd. 
3.1.1 Zp ůsobilé subjekty 
K financování v rámci tohoto programu bude zp ůsobilá široká škála neziskových 
subjektů z EU a z partnerských zemí.  Vyžaduje se od nich, aby dokázaly mobilizovat 
občany pro v ěc rozvoje, reagovat na pot řeby daného obyvatelstva, pracovat transparentn ě 
a odpovědně a doložit své konkrétní schopnosti a kvalifikaci.  
Finanční podporu programu m ohou získat všechny druhy nestátních subjekt ů, například 
nevládní organizace, odborové svaz y, skupiny hájící zájmy životního prost ředí, vysoké 
školy, politické nadace atd. Krom ě toho mohou finan ční podporu obdržet i místní 
orgány, a to na činnosti provád ěné v konkrétním kontextu, kde lze prokázat jejich 
přidanou hodnotu, a za p ředpokladu, že tyto ak tivity nelze uskute čňovat v rámci 
zeměpisných program ů.  
Tento velmi obecný p řístup orientovaný na subjekty bude podrobn ěji vymezen ve 
víceletém tematickém strategickém dokumentu. P řesnější kritéria zp ůsobilosti r ůzných 
subjektů bude možné definovat podle p řidané hodnoty, kterou mohou jednotlivé subjekty 
nabídnout, jejich kapacit, konkrétních pot řeb a omezení (v četně finanční roviny) 
vzhledem k provád ění priorit stanovených v tematickém strategickém dokumentu. 
V souladu s prioritami pro intervenci m ůže tematický strategický dokument nebo jeho 
prováděcí dokumenty stanovit pravidla p řístupu k financování pro r ůzné subjekty 
                                                 
7 Pro ú čely tohoto dokumentu se konzistencí rozumí skute čnost, že daná činnost nesnižuje ú činnost 
nebo vliv jiné činnosti (ve stejné či jiné oblasti); komplementarita se týká d ělby práce na základ ě 
přidané hodnoty jednotlivých subjekt ů. 
8 P říslušné články v nástrojích DCECI a ENPI. 
 
CS 9   CS (procentní podíl spolufinancování, druhy činností atd.). V úvahu bude vzata skute čnost, 
že tyto subjekty mohou být zp ůsobilé pro financování také podle jiných program ů 
financovaných z prost ředků ES.  
3.1.2 Zp ůsobilé druhy intervencí 
Tematický program bude ctít právo iniciativy na stran ě způsobilých subjekt ů tím, že jim 
poskytne finan ční pomoc na provád ění těchto tří typů intervencí: 
– hlavní část přidělovaných finan čních prost ředků bude sm ěřovat na podporu takových 
intervencí v rozvojových zemích a regionech, které 1) posilují part icipativní rozvoj, 
2) podporují procesy rozvoje kapacit doty čných subjekt ů na úrovni zem ě nebo 
regionu, 3) p řispívají k rozvoji proces ů vzájemného porozum ění. Tento druh 
intervencí bude ve vhodných p řípadech zahrnovat činnosti zam ěřené na usnadn ění 
aktivního zapojení ob čanů do rozvojových proces ů a na posílení jejich schopnosti 
jednat; 
– zvyšování informovanosti a vzd ělávání v zájmu rozvoje v EU a p řistupujících zemích;  
– koordinace a komunikace mezi ob čanskou spole čností a sít ěmi místních orgán ů, 
v rámci jejich organizací a mezi r ůznými typy subjekt ů zapojených do evropské 
veřejné debaty o rozvoji.   
Ve víceletém tematickém strate gickém dokumentu budou definovány podrobn ější akční 
priority pro jednotlivé uvedené oblasti, p řičemž se vezmou v úvahu zem ěpisné programy, 
ale nebude se vytvá řet příliš tuhý rámec, aby bylo možné ctít právo subjekt ů na iniciativu 
prostřednictvím podpory jejich vlastních iniciativ.  
Všechny tyto druhy činností bude možné provád ět v jedné zemi, ve více zemích, na 
regionální úrovni nebo v n ěkolika regionech. Všechny mohou být financovány formou 
podpory na jednotlivé projekty.  
3.1.3 Zem ěpisný rozsah 
V souladu s „Evropským konsenzem pro ro zvoj“ budou v rámci tohoto programu 
způsobilé pro financování intervence ve všech rozvojových zemích uvedených na 
seznamu p říjemců oficiální rozvojové pomoci9. Těchto zemí se týkají nástroje DCECI a 
ENPI.  
Obecná kritéria pro zp ůsobilost zemí budou dále zp řesněna ve víceletém tematickém 
strategickém dokumentu. Ten m ůže obsahovat také kritéria pro výb ěr prioritních zemí a 
regionů.  
Členské státy EU a p řistupující zem ě budou do zem ěpisného rozsahu tematického 
programu zahrnuty pouze u intervencí v oblasti zvyšování in formovanosti a vzd ělávání 
v zájmu rozvoje a u koordina čních činností.  
                                                 
9 O seznamu p říjemců oficiální rozvojové pomoci rozhodne Výbor pro rozvojovou pomoc OECD 
v dubnu roku 2006. Rada Evropské unie, dokument č. 14820/05, 22. listopadu 2005. 
 
CS 10   CS 3.2 Zásady programování 
Po projednání ve výborech Komise rozhodne o čtyřletých (2007–2010) a následn ě 
tříletých (2011–2013) tematických strategic kých dokumentech (programové dokumenty). 
V nich budou podrobn ěji definována kritéria pro výb ěr prioritních zemí a region ů spolu 
s akčními prioritami. Nejrelevantn ější subjekty budou ve vhodných p řípadech zapojeni 
do různých fází programovacího cyklu.  
Na základ ě tohoto víceletého program ování Komise vypracuje ro ční akční programy, 
které stanoví prioritní činnosti, jež se budou podporovat, konkrétní cíle, p ředpokládané 
výsledky a orienta ční částky.  
Pokud jde o p řezkum v polovin ě období, bude provedeno vn ější hodnocení činností za 
první tříleté období (2007–2009), které bude zdrojem vstupních údaj ů pro přípravu 
druhého tematického strategickéh o dokumentu (2011–2013). Zprávy budou p ředány 
členským stát ům a Evropskému parlamentu a budou s nimi projednány. 
Program se bude provád ět v souladu s reformou řízení zahrani ční pomoci z roku 2000, 
která mimo jiné p ředpokládá, že odpov ědnost za řízení bude ve vhodných p řípadech 
převedena na delegace. Dále pokud jde o nevládní organizace, Komise p řijme definici 
nevládní organizace platnou pro všechny své složky a vytvo ří databázi údaj ů o 
nevládních organizacích, která útvar ům Komise na úst ředí i v delegacích umožní získat 
snadný p řístup ke kvantitativním a kvalitativ ním informacím o libovolném partneru 
Společenství z řad těchto organizací. 
S cílem zajistit zem ěpisnou soudržnost mezi r ůznými procesy tvorby program ů bude 
v tematickém strategickém dokumentu pr ovedena analýza podpory poskytnuté na 
intervence podobného rozsahu v rámci zem ěpisných a tematických program ů, ale i 
v rámci jiných relevantních rozpo čtových položek řízených ES. Stejná analýza by m ěla 
být v nejvyšší možné mí ře provedena u intervencí, které podporují členské státy a ostatní 
dárci. To by m ělo být vzato v úvahu ve strategických dokumentech zemí a region ů pro 
cílové zem ě a regiony, a tyto dokumenty by tak m ěly obsahovat komplexní popis všech 
finančních nástroj ů a program ů.  
3.3 Cíle  
Tento program je p ředevším nástrojem rozvojové politiky. Jeho obecné cíle i cíle 
jednotlivých zp ůsobilých druh ů činností jsou v souladu s novým prohlášením o 
rozvojové politice EU nazvaným „Evropský konsenzus pro rozvoj“10. Hlavním a 
všezahrnujícím cílem je odstran ění chudoby v souvislostech udržitelného rozvoje, v četně 
úsilí o dosažení rozvojových cíl ů tisíciletí. K dalším významným cíl ům (definovaným 
v evropském konsenzu) pat ří řádná správa v ěcí veřejných a lidská práva, což jsou 
průřezové otázky, které by se m ěly stát standardní sou částí intervencí v partnerských 
zemích. R ůzné druhy intervencí by m ěly k dosažení t ěchto cílů přispět takto: 
– Intervence v partnerských zemích a regionech budou prosazovat spole čnost 
podporující sociální za členění, jejíž p říslušníci budou mít pat řičný vliv na svou 
situaci. Cílem bude 1) up řednostnit skupiny obyvatel mimo dosah b ěžných služeb a 
                                                 
10 Rada Evropské unie, dokument č. 14820/05, 22. listopadu 2005. 
 
CS 11   CS zdrojů, které jsou vylou čeny z procesu tvorby politiky; 2)  posílit kapacity organizací 
občanské spole čnosti v partnerských zemích, aby se mohly podílet na formulování a 
provádění strategií udržitelného rozvoje; 3)  usnadnit interakci mezi státními a 
nestátními subjekty v r ůzných kontextech. Pozornost bude v ěnována vyhledávání 
subjektů ze zvlášt ě marginalizovaných a zranitelných skupin a spolupráci s nimi. 
Intervence mohou zahrnovat rovn ěž činnosti zam ěřené na posílení kapacity ob čanů 
z hlediska schopnosti jednat, hájit svá práva a ú častnit se politické debaty na místní, 
národní a mezinárodní úrovni.  
– Cílem činností v oblasti zvyšování informovanosti a vzd ělávání v zájmu rozvoje 
prováděných v EU a p řistupujících zemích je zvýšit pov ědomí obyvatel Evropy o 
otázkách rozvoje. Mobilizují totiž aktivní ve řejnou podporu v Evrop ě pro strategie 
snižování chudoby a udržiteln ého rozvoje v partnerských zemích a pro spravedliv ější 
vztahy mezi rozvinutými a rozvojovými zem ěmi a posilují úlohu ob čanské spole čnosti 
jakožto činitele pokroku a transformace.  
– Činnosti zam ěřené na koordinaci mezí sít ěmi občanské spole čnosti, v rámci jejich 
organizací a s orgány EU sm ěřují k dosažení efektivn ější spolupráce prost řednictvím 
podpory synergií a zajišt ění strukturovaného dialogu. Koordinace p řispěje ke zvýšení 
věrohodnosti, viditelnosti a vlivu jednotlivých subjekt ů.  
3.4 Priority  
Stanovit lze tyto obecné priority tematického programu, umož ňující dosažení jeho cíl ů:  
– usnadnění účasti subjekt ů v nepříznivých situacích, jako jsou problematická 
partnerství, nestabilní situace, k onflikty, neexistence statutu subjekt ů občanské 
společnosti, špatná správa v ěcí veřejných atd.; 
– posílení proces ů rozvoje kapacit a stimulace participativn ějšího rozvoje 
v partnerských zemích a regionech; 
– podpora p řeshraničních a regionálních iniciativ dopl ňujících zem ěpisné programy a 
podporujících vztahy a spojenectví mezi subjekty; 
– pěstování kvalitních partnerství mezi r ůznými subjekty z EU a partnerských zemí; 
– podpora iniciativ posilujících budování kapacit organizací zam ěstnavatelů a 
zaměstnanců, prosazujících vytvo ření mechanism ů a struktur sociálního dialogu a 
hájících v ětší svobodu sociálních partner ů v nepříznivých situacích; 
– usnadnění aktivní angažovanosti ob čanů prostřednictvím zvyšování informovanosti a 
vzdělávání v zájmu rozvoje, obhajoby p říslušných zájm ů a pomocí kampaní; 
– pěstování soudržného p řístupu k rozvoji v oblasti vzd ělávání a zp řístupnění 
vzdělávání v zájmu rozvoje d ětem a mládeži; 
– posílení struktur pro dialog a sdílení informací mezi organizacemi subjekt ů 
podporováním tvorby sítí, vým ěny osvědčených postup ů a vztahů mezi severem a 
jihem i v rámci jihu. 
 
CS 12   CS PŘÍLOHA  
ANNEX  - SUMMARY OF PAST EXPERIENCE  
Different types of stakeholders (non-state acto rs and local authoritie s) other than central 
governments both from the EU and partner countries are eligib le for funding under 
thematic and geographic programmes. They are expected to be able to mobilize citizens 
for development, to address the needs of th e population, to operate in a transparent and 
accountable manner and to prove  their specific competencies. These actors implement 
their own initiatives, but also act as “imple menting partners” for pre-defined thematic 
and geographic priorities . Eligibility in this context has been limited to non-profit making 
activities and this criterion should be uphe ld. Profit making activities should not be 
eligible for funding under the programme since other specific instruments are available 
for them. 
Civil society organisations and networks fr om the EU, particularly development NGOs, 
have been involved for years in regular pol icy dialogue and consu ltation within the EU. 
Their initiatives and interventions, funded by the EC, have shown NGOs’ added value 
both in the EU and in partne r countries, by contributing to development policy objectives 
and supporting capacity development processes. Supporting NGOs has brought 
innovative approaches and partnerships in civil society to the development process. 
Compared to public institutions, NGOs are in a better position to reach and give voice to 
the grassroots. Their capacity to work and e ffectively deliver even in the most difficult 
environments, as well as their ability to  mobilise EU constituencies in support of 
development policy issues, are also part of th eir contribution to the development process. 
The European Parliament has underscored th e specific and irreplaceable role and the 
utility and effectiveness of NGOs ’ development activities, stre ssing their crucial work in 
favour of disadvantaged groups in the devel oping countries, the need to maintain their 
freedom of action, and the essential role they play in promoting human rights and 
grassroots democratisation11.  
More recently, economic and social partners and interest groups have emerged in the 
process, very actively and constructivel y supported by the European Economic and 
Social Committee and by local and regional auth orities from the EU, with the progressive 
involvement of the Committee of the Regions,  plus other actors, such as political 
foundations and universities, and their respective networks . Although their access to EC 
funding and involvement in programme implemen tation have been limited so far, they 
advocate specific and differentiated issues that  are relevant to the development agenda 
and participate in development policy dial ogues and consultations both in the EU and 
partner countries.  
In addition to geographical programmes and humanitarian assistance, different actors 
have access to a number of thematic budget lines (EIDHR, food security, environment 
and tropical forests, anti-personnel mines, ge nder, and health) and to the Rapid Reaction 
Mechanism. Among these various instruments, the NGO co-financing budget line, 
                                                 
11 Resolution of 14 May 1992 on the role of NGOs in development cooperation (OJ C 150, 
15.6.1992). 
 
CS 13   CS created in 1976, best symbolises the pa rtnership between the EU and NGOs on 
development cooperation. Its size has gradually increased, from EUR 2.5 million to EUR 200 million a year. Since 1979, 10% of the total allocation has supported awareness 
raising and development e ducation interventions.  
Since 1998, the legal basis for the NGO co financing budget line is Council Regulation 
(EC) 1658/98. It fosters quality partnerships  for development objectives between NGOs 
from the EU and civil society organizations in developing countries, so that the budget 
line preserves the right of initiative in developing c ountries and allows active 
participation by European citizens in the deve lopment process. Under the Regulation, the 
budget line cofinances with European NGOs: (i) operations aimed at  meeting the basic 
needs of the poorest sections of the population in developing countri es, (ii) schemes to 
raise European public awareness of developm ent issues in developing countries, in 
particular relations between developing a nd developed countries, (iii) measures to 
strengthen cooperation and coordination be tween NGOs in the Member States and 
between such NGOs and Community instit utions. The Commission evaluated the 
instrument after three years, i.e., in mid-2001.
12 
Since the EU’s enlargement to ten new member states on 1 May 2004, NGOs from new 
Member States have had access to funding under the budget line. In addition, awareness 
raising and development education interven tions in and involving NGOs from the new 
Member States have become a strategic prior ity in this field. NGOs from new Member 
States have encountered certain difficultie s in obtaining financial support for their 
initiatives, mainly for reasons linked to their sometimes limited management capacity 
and knowledge of procedures. With a view to strengthening coope ration and supporting 
information-sharing among EU NGOs, proj ects such as TRIA LOG and DEEEP have 
been set up.  
The Decentralised Cooperation budget line aims  at similar objectives. Following the 
conclusions of 2003 external evaluation13, carried out before the relevant legal basis was 
extended14, it was decided that operations and in itiatives supported under this heading 
would be targeted on situations of difficu lt partnerships and that Delegations would 
manage these activities, through calls for pr oposals adjusted to the situation of the 
country concerned. In order to ensure flex ibility, priority was given to supporting 
decentralised cooperation actors’ own initiatives. Compared to NGO cofinancing, the decentralised cooperation budget line involve s much less financial resources (around 
EUR 6 million a year), is not limited to NGOs from the EU, but open to all types of civil 
society organisations and local authorities from both partner countries and the EU, and 
provides financial support to interventions in the field. Finally, its focus is on situations 
involving difficult partnership, when othe r instruments cannot be used, and the 
management is the responsibility of EC  Delegations in selected countries.  
                                                
 
12 Report 12/2000 – ref. 951568. 
 
13 Communication from the Commission to the Council and the European Parliament: Overall 
assessment of the operations financed by the Community under the Regulation on decentralized 
cooperation, COM (2003) 412 final, 11.07.2003. 
14 Regulation (EC) No 1659/98 on decentralised cooperation, amended and extended by Regulations 
(EC) No 955/2002 and (EC) No 625/2004 of the European Parliament and of the Council.  
 
CS 14   CS In the light of past experience, the different evaluations and discussions with the different 
parties involved, the potential of the st rategic partnership between the EC and 
stakeholders other than centra l governments appears to be unde r-utilised. In this context:  
– Project cycle management is considered to be heavily dominated by the selection 
process (which has become in creasingly complex, particular ly with the introduction of 
calls for proposals) and has neglected proj ect monitoring, which has been reduced to 
monitoring contract and budget issues.  
– The selection process has been primarily conceived to rationalise the workload created 
by the huge amount of proposals received ever y year as well as to ensure equal 
treatment and transparency. Strategic policy considerations have not completely been integrated in this process. The process is mainly based on the analysis made of the proposals by independent e xperts, without giving enough importance to the overall 
policy priorities decided by the Commission. 
– Timeframes in the decision-making process, from the call for proposals to the 
financial decision, are consid ered to be too long, which jeopardizes the relevance of 
the initiative and generates frustration amongs t applicants. More generally, the timing, 
stability and predictability of the calls for proposals should be improved. 
– The formal requirements currently app lied in calls for proposals represent a 
substantial administrative burden for the applicants and for Commission staff. 
– The different abilities, needs, constraints and sizes of various t ypes of actor should 
ideally be reflected in the conception of st rategies and the selection process (e.g. by 
using local languages for calls for proposals or for information, and putting in place 
different kinds and sizes of funding mechan isms according to the capacity and needs 
of each type of stakeholder). 
– Evaluation reports presented by grant bene ficiaries should not only describe the 
activities carried out but also show clearly  what effects the intervention has had on 
targeted populations and beneficiaries. 
– The role of the Delegations is considered  to be too low-key. They should play the 
most important part in the selection proces s and be in charge not just of project 
monitoring but of raising th e awareness of the local population and providing it with 
information.  
– Some modifications of existin g rules may be necessary to ensure better involvement 
of actors from new Member States. They may encounter certain difficulties in 
obtaining financial support for their initia tives, mainly for reasons linked to their 
sometimes limited management capacity and knowledge of procedures.  
The Commission is currently engaged in exploring new approaches to selection 
procedures, with a view to both reducing the administrative burden and facilitating access 
to funding for small NGOs.