Podle článku 13 směrnice měly členské státy povinnost dokončit provedení směrnice do vnitrostátního práva do 17. června 2011. Komise posoudila úplnost provedení směrnice členskými státy a shledala je jako celkově uspokojivé.

Aktualizovaný seznam byl zveřejněn dne 19. května 2015 jako sdělení Evropské komise (2015/C 162/06) a zahrnuje jedenáct organizací: American Bureau of Shipping (ABS); Bureau Veritas SA — Registre international de classification de navires et d’aeronefs (BV); China Classification Society (CCS); Croatian Register of Shipping (CRS); DNV GL AS; KR (Korean Register); Lloyd’s Register Group LTD (LR); Nippon Kaiji Kyokai General Incorporated Foundation (ClassNK); Polish Register of Shipping (PRS); RINA Services S.p.A.; Russian Maritime Register of Shipping (RS).

Bez ohledu na výše uvedené má Komise rovněž zvláštní donucovací pravomoci, tak aby „nesplnění povinností ze strany uznaného subjektu bylo možné řešit rychle, účinně a přiměřeně“ (10. bod odůvodnění nařízení), tedy možnost formálně uznaný subjekt požádat, aby ve stanovených lhůtách provedl preventivní a nápravná opatření (článek 5) a možnost ukládat pokuty a/nebo pravidelné penále (článek 6).

Pokud by výše uvedená opatření nesplnila svůj účel nebo by subjekt jiným způsobem představoval nepřijatelnou hrozbu pro bezpečnost nebo životní prostředí, může Komise zrušit uznání subjektu v souladu s přezkumným postupem poté, co dotčený uznaný subjekt dostane příležitost k vyjádření (článek 7).

Do této chvíle neměla Komise zapotřebí uplatnit články 5, 6 nebo 7.

Podle čl. 14 odst. 2 nařízení a v zájmu transparentnosti a právní jistoty přijala Komise nařízení Komise (EU) č. 788/2014, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro ukládání pokut a penále a zrušení uznání subjektů pověřených inspekcemi a prohlídkami lodí podle článků 6 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 391/2009, proto aby metodika Komise pro výpočet pokut a penále, včetně zvláštních kritérií pro posuzování závažnosti případu a rozsahu ohrožení bezpečnosti nebo ochrany životního prostředí, byla dotčeným subjektům předem známa.

5.3.Výkonnost v oblasti bezpečnosti a zabránění znečišťování

Uznání se uděluje (a zachovává) na základě kvality a bezpečnosti, kterou subjekt poskytuje. Nařízení proto stanoví (čl. 14 odst. 1), že Komise přijme kritéria měření účinnosti pravidel a postupů, jakož i výkonnosti uznaného subjektu z hlediska bezpečnosti jím klasifikovaných lodí a zabránění znečištění způsobovanému těmito loděmi s přihlédnutím zejména k údajům poskytnutým systémem Pařížského memoranda o porozumění o státní přístavní inspekci nebo jinými systémy, a kritéria pro určení, zda se má tato výkonnost považovat za nepřijatelnou hrozbu pro bezpečnost nebo životní prostředí. Obdobný požadavek byl obsažen ve (zrušené) směrnici 94/57/ES, což vedlo k přijetí rozhodnutí Komise 2009/491/ES o kritériích pro rozhodování o tom, kdy lze činnost subjektu jednajícího jménem státu vlajky považovat za nepřijatelné ohrožení bezpečnosti a životního prostředí.

Toto rozhodnutí začalo platit ve stejnou dobu, kdy vstoupilo v platnost nařízení. Kombinuje údaje státní přístavní inspekce (zadržení související s uznaným subjektem) vygenerované systémem Pařížského a Tokijského memoranda o porozumění a s údaji pobřežní stráže Spojených států do jednoho celkového souboru.

Komise toto rozhodnutí provedla a o výsledky se pravidelně podělila s členskými státy. Od roku 2009 uznané subjekty EU vykazovaly podle těchto kritérií soustavně „dostatečnou“ až „vysokou“ výkonnost.

Komise začala připravovat podmínky pro provádění čl. 14 odst. 1 nařízení, které zahrnují přezkum rozhodnutí Komise 2009/491/ES.

6.Mezinárodní rozměr

6.1.Evropský hospodářský prostor

Nařízení i směrnice mají význam pro Dohodu o Evropském hospodářském prostoru (EHP), stejně jako tomu bylo v případě (zrušené) směrnice Rady 94/57/ES). Od roku 2009 se však Smíšenému výboru EHP nepodařilo začlenit nařízení a směrnici do příslušné přílohy dohody kvůli odmítavému stanovisku některých států ESVO EHP, které tento proces zdržují dodnes. Tyto státy nadále uplatňují směrnici Rady 94/57/ES. Výsledkem je řada rozdílů při uplatňování požadavků na uznané subjekty působící v EHP, což je v rozporu s cílem Dohody o EHP.

6.2.Předpis Mezinárodní námořní organizace pro uznané subjekty

V 8. bodě odůvodnění směrnice se stanoví: „Velké množství subjektů uznaných členskými státy Mezinárodní námořní organizace (IMO) ve světě nezaručuje náležité provádění pravidel ani spolehlivost při jednání jménem správy, neboť nemají vytvořeny příslušné systémy ani dostatek zkušeností, na které by se mohly spolehnout a které by jim umožnily vykonávat povinnosti vysoce profesionálním způsobem.“ Majíce na paměti, že společná pravidla a normy pro uznané subjekty by měly větší dopad na bezpečnost, pokud by byly přijaty a vymáhány na celosvětové úrovni, spoluzákonodárci ve 4. bodě odůvodnění nařízení uvedli, že „členské státy a Komise by měly podpořit vypracování mezinárodního předpisu pro uznané subjekty ze strany IMO“.

Členské státy a Komise aktivně přispěly k vypracování takového předpisu v rámci příslušných výborů IMO. Na konci roku 2012 schválila organizace IMO konečné znění předpisu organizace IMO pro uznané subjekty (dále jen „předpis pro uznané subjekty“), ale podle posouzení Komise by některé pozměňovací návrhy v případě jejich přijetí byly v rozporu s platnými právními předpisy EU nebo by v jejich rámci způsobovaly závažné rozpory.

Protože tato otázka spadá do pravomoci EU, stanovila Rada postoj členských států na úrovni IMO, kterým členské státy zmocnila, aby vyjádřily svůj souhlas, že se cítí být vázány uvedeným předpisem s upozorněním, že jej považují za minimální normu a že nic v něm nelze vykládat tak, že by omezovalo plnění jejich povinností podle práva EU, pokud jde o tři výslovně uvedené body.

Jak nařízení a směrnice předpokládají, Komise v těchto případech použila tzv. „postup kontroly shody“ (ochranný mechanismus), aby zabránila automatickém začlenění některých ustanovení předpisu pro uznané subjekty do práva Unie, která by byla buď neslučitelná s platnými právními předpisy EU, nebo by mohla mít negativní vliv na bezpečnostní normy EU. Uvedený postup Komise dokončila v prosinci 2014, krátce před vstupem předpisu pro uznané subjekty v platnost.

7.Jiné mechanismy stanovené v nařízení

7.1.Ustanovení čl. 10 odst. 1 – Technické a procedurální podmínky vzájemného uznávání osvědčení o třídě pro materiál, součásti a vybavení

Při sledování cíle volného pohybu služeb pro klasifikační společnosti uznané EU nařízení vyžaduje, aby uznané subjekty navzájem spolupracovaly s cílem dosáhnout harmonizace pravidel a aby se ve vhodných případech dohodly na technických a procedurálních podmínkách vzájemného uznávání osvědčení o třídě pro materiál, vybavení a součásti na základě rovnocenných norem, přičemž by jako vzor měly sloužit nejpřísnější a nejdůslednější normy. Tento mechanismus vychází do značné míry ze zásad samoregulace a partnerství s příslušnými zúčastněnými stranami v námořním odvětví.