EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 6.2.2017 COM(2017) 55 final ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Zpráva o hodnocení ex post programu Daphne (2007–2013)



OBSAH 1. ÚVOD 1.1 CÍL ZPRÁVY 1.2 METODIKA A ZDROJ INFORMACÍ 1.3 PŘEHLED PROGRAMU 2. VÝSLEDKY HODNOCENÍ 2.1 RELEVANCE PROGRAMU DAPHNE III 2.2 SOUDRŽNOST A DOPLŇKOVOST 2.3 ÚČINNOST 2.4 UDRŽITELNOST A PŘENOSITELNOST 2.5 EFEKTIVNOST A PROSTOR PRO ZJEDNODUŠENÍ 2.6 EVROPSKÁ PŘIDANÁ HODNOTA 3. ZÁVĚRY

1ÚVOD 1.1CÍL ZPRÁVY

Rozhodnutí, kterým se zavádí program Daphne III, vyžaduje, aby Komise předložila zprávu o hodnocení ex post za období 2007 až 2013. Toto hodnocení provedl nezávislý externí hodnotitel, kterému byli nápomocni zaměstnanci Komise. Tato zpráva vychází ze zmíněného hodnocení. Celkový plánovaný rozpočet programu na období 2007–2013 činil 123,88 milionu EUR. Zpráva je uspořádána podle hlavních hodnotících kritérií (a příslušných otázek), jež se týkají relevance, soudržnosti a doplňkovosti; účinnosti, dopadů a udržitelnosti; efektivnosti a prostoru pro zjednodušení a evropské přidané hodnoty. 1.2METODIKA A ZDROJ INFORMACÍ Závěrečné hodnocení programu Daphne III je založeno na těchto informacích: rozsáhlý přezkum dokumentace týkající se všech 302 grantů na akce nebo provozní náklady, které byly financovány z programu na období 2007–2013, přezkum dokumentace programu, například rozhodnutí o zavedení programu, ročních pracovních programů a výzev k podávání návrhů na granty i smluv na veřejné zakázky, přezkum dalších informací na internetu, například dokumentů o politikách EU, internetových stránek a rozhodnutí o zavedení souvisejících programů EU, kvantitativní analýza 302 projektů, analýza 145 odpovědí na internetový průzkum u příjemců grantů v rámci programu Daphne III, protokoly o 30 následných pohovorech s koordinátory projektů / organizacemi, které získaly granty v rámci programu Daphne III mezi roky 2007 a 2013, reagujícími rovněž na internetový průzkum, pohovory se šesti úředníky Komise. 1.3PŘEHLED PROGRAMU Program Daphne III byl zaveden v roce 2007 rozhodnutím č. 779/2007/ES, a to v návaznosti na tři nástroje Komise se stejnými cíli: iniciativu Daphne (1997–1999, program Daphne (2000–2003) a program Daphne II (2004–2008). Program řídí Generální ředitelství (GŘ) Evropské komise pro spravedlnost. V článku 2 rozhodnutí č. 779/2007/ES jsou vymezeny obecné cíle programu: přispět k ochraně dětí, mladých lidí a žen před všemi formami násilí a dosáhnout vysoké úrovně ochrany zdraví, tělesné a duševní pohody a sociální soudržnosti, přispět k rozvoji politik Společenství (v oblasti veřejného zdraví, lidských práv a rovnosti žen a mužů) a akcí zaměřených na ochranu práv dětí a boj proti obchodu s lidmi a pohlavnímu vykořisťování. V článku 3 je uvedeno, že konkrétním cílem programu je přispívat k dosažení obecných cílů přijímáním preventivních opatření a poskytováním podpory a ochrany obětem a ohroženým skupinám. V tomto článku je uveden rovněž výčet akcí nadnárodní povahy a jiných druhů akcí k dosažení tohoto konkrétního cíle, a to: pomocí a podporou nevládních a jiných organizací působících v této oblasti,

přípravou nebo prováděním cílených osvětových akcí, šířením výsledků získaných v rámci programů Daphne a Daphne II, včetně jejich úpravy, přenosu a využití jinými příjemci nebo v jiných zeměpisných oblastech, stanovením a zlepšením přístupu k lidem ohroženým násilím, vytvořením nebo podporou víceoborových sítí mezi nevládními a jinými organizacemi působícími v této oblasti, zajištěním rozšíření základního okruhu informací a poznatků podložených důkazy, výměny, určení a šíření informací a osvědčených postupů, mimo jiné prostřednictvím výzkumu, odborné přípravy, studijních pobytů a výměny zaměstnanců, přípravou, testováním, doplněním a úpravou informačních a vzdělávacích materiálů, studiem jevů souvisejících s násilím a jeho dopadu na oběti a na společnost jako celek, přípravou a prováděním podpůrných programů pro oběti a ohrožené osoby a intervenčních programů pro pachatele. Program Daphne III stejně jako ostatní programy v rámci obecného programu GŘ pro spravedlnost „Základní práva a spravedlnost“ na období let 2007–2013 financuje opatření prostřednictvím tří různých mechanismů: Granty na akce: spolufinancování (až do výše 80 % celkových nákladů) konkrétních projektů, které jsou navrženy a prováděny neziskovými organizacemi a/nebo veřejnými institucemi a které mohou trvat nejvýše dva roky. Granty na provozní náklady: finanční podpora (až do výše 80 %) na provozní náklady v ročním rozpočtu organizace. Zakázky udělené prostřednictvím nabídkových řízení / veřejné zakázky: finanční prostředky jsou k dispozici rovněž na konkrétní akce iniciované Komisí (iniciativy Komise), jako jsou studie proveditelnosti, tematický výzkum, pořádání konferencí nebo budování informačních systémů. Tabulka 1-1 Počet financovaných grantů ročně uvádí počet grantů, které byly financovány v jednotlivých letech hodnoceného období. 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 CELKEM Granty na akce 41 42 83 60 0 226 Granty na provozní náklady 9 12 7 5 – 6 5 44 Granty na konkrétní akce (linka 116 pro případy pohřešovaných dětí, mechanismus varování v případech únosů dítěte) – – – – – – 21 21 Zvláštní granty na provozní náklady (linka 116 pro případy pohřešovaných dětí) – – – – – 14 – 14 Pozn.: Údaje v tabulce se liší od počtu projektů analyzovaných za účelem tohoto hodnocení (302), jelikož ne pro všechny projekty (305) byla k dispozici dokumentace. Celkový rozpočet vyčleněný na program Daphne III (2007–2013) činil téměř 124 milionů EUR s průměrným ročním plánovaným rozpočtem ve výši téměř 18 milionů EUR. Největší část rozpočtu (97,7 milionu EUR, tj. více než 79 %) byla vyhrazena pro granty na akce. Pokud jde o rozsah, v jakém byly finanční prostředky původně vyčleněné na program skutečně přiděleny na závazky, mezi roky 2010 a 2013 byla částka ve výši přibližně 60 milionů EUR přidělena na závazky v souvislosti s granty na akce (z hlediska podepsaných grantových dohod), částka ve výši 4,5 milionu EUR na granty na provozní náklady a částka ve výši 1,2 milionu EUR na veřejné zakázky (viz Tabulka 1 2 Rozdělení plánovaného rozpočtu programu Daphne III na období 2007–2013 ).

Rok Dostupný rozpočet na granty a smlouvy Granty na akce Granty na provozní náklady Iniciativy Komise Celkový roční rozpočet Hodnota (EUR) % Hodnota (EUR) % Hodnota (EUR) % Hodnota (EUR) % 2007 11 000 000 85 % 1 900 000 15 % 1 000 000 8 % 13 000 000 100 % 2008 11 944 160 81 % 2 000 000 14 % 800 000 5 % 14 744 160 100 % 2009 14 417 120 81 % 2 580 000 14 % 800 000 4 % 17 797 120 100 % 2010 15 393 600 83 % 2 500 000 14 % 560 000 3 % 18 453 600 100 % 2011 14 476 000 71 % 2 000 000 10 % 4 000 000 19 % 20 476 000 100 % 2012 14 007 000 70 % 4 000 000 20 % 2 000 000 10 % 20 007 000 100 % 2013 16 504 000 90 % 1 000 000 5 % 1 000 000 5 % 18 504 000 100 % Celkem 97 741 880 15 980 000 10 160 000 123 881 880 Zdroj: DAPHNE III – roční pracovní programy (2007–2013). Většina projektů v rámci programu Daphne III byla řízena vnitrostátními nevládními organizacemi (včetně vnitrostátních platforem a sítí) (47 %), za nimiž následovaly univerzity (18 %) a evropské sítě, platformy a fóra (13 %). To je v souladu s konkrétními cíli programu, podle nichž má být těchto cílů dosaženo poskytováním pomoci nevládním a jiným organizacím působícím v této oblasti. Granty na akce byly uděleny organizacím spolupracujícím v partnerství. Účast partnerských organizací sleduje podobnou strukturu jako u organizací vedoucích projekty. Nejčastějšími partnery (56 % z celkového počtu) jsou vnitrostátní nevládní organizace, včetně vnitrostátních platforem a sítí, zatímco univerzity čítají 15 % ze všech partnerů. Rozložení partnerských organizací se však liší od rozložení organizací vedoucích projekty s vyšším zastoupením veřejných služeb mezi partnerskými organizacemi (4 %) než mezi organizacemi vedoucími projekty (0,33 %). To opět sleduje požadavky konkrétních cílů programu, jelikož se předpokládá vytváření a podpora víceoborových sítí a rovněž posilování spolupráce mezi nevládními a jinými organizacemi působícími v této oblasti. Pokud jde o zadávání veřejných zakázek, téměř 70 % rozpočtu přiděleného na závazky bylo vynaloženo na studie nebo výzkum (např. průzkum Eurobarometr z roku 2009 týkající se vnímání násilí páchaného na ženách, mladých lidech a dětech ze strany evropských občanů), včetně hodnocení programu v polovině období a jeho závěrečného hodnocení. Dalších 27 % bylo vynaloženo na osvětové činnosti, včetně různých událostí, a téměř 4 % na udržování internetových stránek programu Daphne III. 2VÝSLEDKY HODNOCENÍ 2.1RELEVANCE PROGRAMU DAPHNE III Relevance programu se posuzuje z hlediska toho, nakolik se jeho akce logicky zabývají jeho cíli, širšími politickými potřebami EU a potřebami cílových skupin. 2.1.1Relevance opatření s ohledem na cíle Bylo zjištěno, že opatření provedená v rámci programu a priority programu byly relevantní pro program a jeho cíle. Analýza však také ukázala, že sladění prioritních oblastí s cíli programu bylo slabým ukazatelem „relevance“ (a to prioritních oblastí i projektů, které byly v jejich rámci financovány). Důvodem byla skutečnost, že cíle programu i jeho priority byly stanoveny obecně a nesouvisely jednoznačně s konkrétními politickými cíli EU. Toto nedostatečné zaměření na úrovni programu mohlo znamenat, že v této oblasti politiky EU bylo problematičtější dosažení cílených, a tudíž relevantních výsledků. Strategické programování ročních priorit v první polovině programu skutečně nebylo určeno na základě analýzy dlouhodobé politiky. Místo toho bylo založeno na analýze témat, kterých se již týkaly financované projekty. Program však financoval mnoho iniciativ, které informovaly a podporovaly rozvoj politik a – v menší míře – i rozvoj právních předpisů. Komise vedla od roku 2011 širší interní konzultace ohledně politických priorit a kladla větší důraz na relevanci jako na kritérium pro výběr. Cílem bylo lépe vymezit výsledky programu a podpořit jeho dopad. Ze zpráv příjemců grantů vyplývá, že koneční příjemci reagovali na projekty kladně, což naznačuje, že považovali opatření za relevantní. Toto však nelze potvrdit bez nezávislého získání jejich názorů. Přezkum financovaných opatření však ukazuje, že opatření byla navržena tak, aby reagovala na zjištěné potřeby příjemců, a většinou byla vypracována na základě posouzení potřeb. 2.1.2Relevance financovaných projektů / pracovních programů s ohledem na cíle programu Ve všech výzvách k podávání návrhů na granty na akce a na provozní náklady byla hlavním kritériem při výběru relevance pro obecné a konkrétní cíle programu. Přezkum provozních cílů a oblastí činnosti 302 projektů (z celkem 307 projektů, viz Tabulka 1-1 Počet financovaných grantů ročně ) a pracovních programů financovaných z programu Daphne III ukazuje, že všechny byly zaměřeny na předcházení násilí páchanému na ženách, dětech a mladých lidech nebo na ochranu obětí a ohrožených osob. Cíle projektů a pracovních programů jsou proto v souladu s cíli programu Daphne III. Níže jsou popsány druhy činností, jichž se projekty / pracovní programy týkaly: Projekty, které měly předcházet násilí, zahrnovaly projekty zaměřené na: studie zkoumající příčiny konkrétních forem násilí,

zvyšování informovanosti široké veřejnosti, osob, které pravděpodobně přijdou do styku s oběťmi, nebo osob, u nichž hrozí, že se stanou obětí násilí, nebo že se dopustí násilí, zřizování služeb pro pozitivní přístup k odhaleným pachatelům, rozvoj politik pro účinnější předcházení násilí. Projekty týkající se ochrany obětí nebo ohrožených osob zahrnovaly projekty zaměřené na: odbornou přípravu pracovníků přicházejících do styku s oběťmi, poskytování podpůrných služeb obětem, vyhodnocení podpůrných služeb nebo akcí na ochranu žen, mladých lidí a dětí anebo šíření osvědčených postupů. 2.1.3Relevance s ohledem na potřeby cílových skupin Program Daphne III obdržel celkem 1 921 žádostí, tj. 6,36 žádosti na každý udělený grant. Program Daphne zaznamenal v porovnání s ostatními čtyřmi programy GŘ pro spravedlnost vysoký počet žádostí. Důvodem jeho oblíbenosti je celá řada možných důvodů: žádné jiné programy EU se nezaměřují na násilí a jeho předcházení (příjemci grantů, s nimiž byl veden pohovor, uváděli, že program Daphne byl v tomto ohledu „jedinečný“), kvůli hospodářské krizi se snížilo vnitrostátní financování, program se zaměřuje na zájmové skupiny a organizace, které jsou více zvyklé hledat zdroje financování a žádat o granty než například orgány veřejné moci, a prioritní oblasti byly dostatečně široké, aby umožnily širokou škálu způsobilých projektů. Většina respondentů v internetovém průzkumu (96 %) považovala priority za relevantní s ohledem na zvláštní potřeby cílové skupiny i potřeby jejich země. Z celkem 30 příjemců grantů, s nimiž byl veden pohovor za účelem hodnocení, téměř všichni mimoto uvedli, že jim koncepční rámec programu (tj. jeho cíle a priority) umožnil vypracovat projekty podle původních plánů. Pouze čtyři respondenti považovali některé výzvy za omezující, což bylo zapříčiněno především dobou trvání anebo výší grantu, nikoli koncepčním rámcem. 2.2SOUDRŽNOST A DOPLŇKOVOST V článku 11 rozhodnutí Rady č. 779/2007/ES, kterým se zavádí program Daphne III, je vymezen prostor pro doplňkovost a součinnost s níže uvedenými finančními nástroji EU: program „Bezpečnost a ochrana svobod“ (složený ze dvou programů „Předcházení trestné činnosti a boj proti ní“ a „Prevence, připravenost a zvládání následků teroristických útoků a jiných rizik spojených s bezpečností“), program „Solidarita a řízení migračních toků“ (složený z Fondu pro vnější hranice, Evropského návratového fondu, Evropského uprchlického fondu a Evropského fondu pro integraci státních příslušníků třetích zemí), 7. rámcový program pro výzkum a rozvoj, programy pro ochranu zdraví, „Zaměstnanost a sociální solidarita – PROGRESS“, program „Bezpečnější internet plus“.

V rozhodnutí je rovněž stanoveno, že bude usilováno o doplňkovost s Evropským institutem pro rovnost žen a mužů (EIGE) a statistickým programem Společenství (Eurostat). Důvodem je skutečnost, že výše uvedené nástroje mohou mít s programem Daphne III podobné či totožné cíle, cílové skupiny nebo konečné příjemce. K dalším nástrojům EU, které by mohly program Daphne III doplňovat či se s ním překrývat, patří: ostatní programy GŘ pro spravedlnost, včetně programů „Trestní soudnictví“, „Základní práva a občanství“, „Drogová prevence a informovanost o drogách“ a „Civilní soudnictví“, Evropský sociální program, program celoživotního učení. To, aby program Daphne doplňoval ostatní programy EU a byl s nimi v souladu, lze zajistit řadou způsobů. Za prvé, informace jsou s ostatními GŘ sdíleny prostřednictvím konzultací mezi útvary a meziútvarových skupin. Bylo například dohodnuto, že za financování projektů týkajících se obchodování s lidmi a nezletilých osob bez doprovodu bude odpovídat GŘ pro vnitřní věci. Za druhé, zaměstnanci jednotlivých GŘ uskutečňují s GŘ pro spravedlnost rovněž ad hoc schůzky týkající se různých témat, na nichž se lze zabývat otázkami doplňkovosti a překrývání. 2.2.1Cíle a tematické oblasti Cíle programu Daphne III vymezené normotvůrcem jsou poměrně široké. To v zásadě znamená, že mezi programy EU může docházet k určitému překrývání. Co se týká cílů a tematického zaměření, program Daphne III má mnoho společného s programem „Předcházení trestné činnosti a boj proti ní“, jelikož se oba programy zaměřují na předcházení násilí a boj proti němu a na ochranu obětí. Program Daphne se však zaměřuje více na oběti, zatímco program „Předcházení trestné činnosti a boj proti ní“ se soustředí především na pachatele. Tabulka 2 1 dokládá možnou doplňkovost a překrývání cílů a témat programu Daphne s vybranými programy financování EU. Výše uvedená analýza i následující tabulka ukazují, že program Daphne III sice má mnoho příležitostí k vytváření součinnosti, existuje u něj však rovněž riziko překrývání s řadou jiných programů EU, zejména programem „Trestní soudnictví“ a programem „Bezpečnější internet plus“, pokud jde o cíle a témata. Tak tomu bylo rovněž v případě programu Daphne III a programu „Základní práva a občanství“. Tento problém byl ve stávajícím programovém období vyřešen spojením cílů obou těchto programů v programu Práva, rovnost a občanství na období 2014–2020. Předcházení násilí a ochrana obětí násilí Rovnost žen a mužů a práva žen Ochrana práv dětí Obchod s lidmi a pohlavní vykořisťování Ochrana tělesného a duševního zdraví Daphne III Daphne III Daphne III Daphne III Daphne III Základní práva a občanství Základní práva a občanství Drogová prevence a informovanost o drogách Trestní soudnictví Trestní soudnictví Trestní soudnictví Trestní soudnictví PROGRESS Evropský sociální fond Evropský sociální fond Evropský sociální fond Akční program Společenství v oblasti veřejného zdraví Program „Předcházení trestné činnosti a boj proti ní“ Program „Předcházení trestné činnosti a boj proti ní“ Program „Předcházení trestné činnosti a boj proti ní“ Evropský uprchlický fond Evropský uprchlický fond Evropský uprchlický fond Bezpečnější internet plus Bezpečnější internet plus Bezpečnější internet plus Bezpečnější internet plus Bezpečnější internet plus Program celoživotního učení Program celoživotního učení Toto hodnocení dospělo k závěru, že obecné cíle programu mohou zůstat široké a obecné, aby mohla Komise reagovat na měnící se potřeby v praxi nebo na inovativní výzkum či postupy. Konkrétní cíle každého programu by však bylo možno zformulovat tak, aby se jednoznačněji odlišoval od ostatních programů (např. téma, zaměření, přístup, kategorie dotčených organizací). Hodnocení také ukázalo, že co se týká předcházení překrývání a zajištění synergií, zásadní význam má promítnutí těchto cílů do priorit pro výzvy k podávání návrhů a do projektů, které budou vybrány pro financování. 2.2.2Doplňkovost na úrovni projektů Na úrovni projektů existovalo malé riziko překrývání mezi projekty financovanými z programu Daphne, které se zabývaly týmiž prioritami, jichž se účastnila stejná kategorie subjektů nebo které se týkaly stejného druhu činností, jelikož GŘ pro spravedlnost zpravidla vybíralo projekty, jež pokrývaly poměrně širokou škálu činností. Podobné projekty (např. vzdělávací projekty zaměřující se na boj proti šikaně) byly zpravidla prováděny v různých zemích, takže u příjemců k překrytí nedocházelo. Subjekty realizující projekty však mohly učinit více pro začlenění poznatků z předchozích projektů s cílem zvýšit potenciál k vytvoření „kritického množství“, pokud jde o dopady. 2.3ÚČINNOST Účinnost programu se týká toho, nakolik byl program úspěšný při dosahování svých cílů a nakolik se projektům v rámci programu Daphne podařilo naplnit vlastní projektové cíle. 2.3.1Dosažené výsledky programu Hodnocení celkově ukázalo, že velká většina opatření provedených v rámci programu Daphne III přispěla k obecným cílům programu, ačkoli význam jednotlivých příspěvků lze obtížně změřit, jelikož cíle programu byly velmi široké. Většina opatření pomohla zlepšit ochranu obětí násilí nebo ohrožených skupin a značný počet opatření přispěl k tvorbě politik a právních předpisů na úrovni EU či na vnitrostátní úrovni. K zlepšení ochrany před násilím přispěla nejvíce podpora poskytovaná programem Daphne III sítím EU, výzkumu a inovacím a přímá podpora obětí a ohrožených skupin. Příjemcům grantů se prostřednictvím cílených činností k šíření informací podařilo ovlivnit tvůrce politik.

2.3.2Dosažené výsledky projektů Výzkum, studie a jiné analytické činnosti financované z programu Daphne přispěly k tvorbě politik a k zlepšení v praxi. Zajistily rovněž lepší chápání fenoménu násilí. Celkem 217 z 302 projektů, které hodnotitelé mapovali (72 %), uskutečnilo různé druhy analytických činností (viz Obr. 2 1 Počet grantů na akce a grantů na provozní náklady určených na různé činnosti ). Dalších 203 z celkem 302 projektů (67 %) uskutečnilo činnosti v oblasti vzájemného učení zahrnující sítě. Sítě, které integrují hlediska příslušných stran, mají přirozeně širší zeměpisný dopad, což může zajistit jejich větší zviditelnění a aktivační účinek u tvůrců politik. Sítě financované programem Daphne fungovaly jako snadno identifikovatelné kontaktní místo pro nové skupiny a soustředily práci jednotlivých členů na jednom centrálním místě (tj. internetových stránkách), což opět zvýšilo možnost šíření informací. Více než čtvrtina projektů financovaných programem Daphne III (81) poskytovala podporu a poradenské služby. Služby přímé podpory, tj. linky pomoci a poradenské služby, avšak rovněž odborná příprava a vzdělávání obětí a ohrožených skupin, aby se mohly lépe chránit samy, přímo zvýšily ochranu těchto skupin. Naopak vypracování vzdělávacích materiálů a odborná příprava aplikujících odborníků měly (jak se zdá) menší, lokalizovanější dopad. Čtyřicet devět z celkem 302 udělených grantů podpořilo klíčové účastníky (především nevládní organizace) působící v oblasti ochrany hlavních cílových skupin (děti, mladí lidé a ženy). Zdroj: údaje z mapování dokumentace 302 projektů a pracovních programů financovaných z grantů na akce a grantů na provozní náklady. 2.4UDRŽITELNOST A PŘENOSITELNOST Bylo analyzováno, zda jsou výsledky, výstupy a dopady projektů udržitelné i po skončení doby financování projektů. Určeny byly tři úrovně udržitelnosti: 1.krátkodobá udržitelnost, jíž je dosaženo především šířením výsledků projektů, 2.střednědobá udržitelnost, která zahrnuje pokračování výsledků projektů a/nebo partnerství, 3.dlouhodobější udržitelnost, které je dosaženo především přenosem výsledků projektů do jiného kontextu, organizací a zemí EU bez dalšího financování (či pouze s omezenými finančními prostředky). 2.4.1Pokračování činností a výstupů provedených projektů a šíření výsledků Celkově bylo šíření výsledků projektů ze strany Komise omezené, jelikož Komise se spoléhala většinou na příjemce, pokud jde o šíření výstupů přímo u jejich cílových skupin, a její vlastní lidské zdroje byly vyhrazeny většinou na finanční řízení. Bylo zjištěno, že ačkoli měla Komise vlastní nástroj pro šíření (soubor nástrojů Daphne), obecně bylo šíření výsledků méně účinné. Naopak se zdá, že příjemci grantů naplánovali a účinně šířili výsledky svých projektů u tvůrců politik, aplikujících odborníků a jiných organizací působících v dané oblasti. Co se týká pokračování projektových činností, většina příjemců grantů uvedla, že ačkoli v některých případech byla přijata opatření k dalšímu využití a/nebo dostupnosti výstupů (např. internetové stránky), bylo zapotřebí další financování. Důkazy týkající se udržitelnosti partnerství, která byla vytvořena na základě financování z programu, jsou poněkud protichůdné; zatímco podle projektové dokumentace má pokračovat pouze velmi málo partnerství, většina respondentů v průzkumu uvedla, že jejich partnerství je udržitelné nad rámec projektu. 2.4.2Pokračování partnerství po dokončení projektu Z celkem 216 projektů, pro něž byly k dispozici závěrečné zprávy, dvě třetiny (154) uvedly, že projekty budou udržitelné přinejmenším do jisté míry, jelikož projektové činnosti anebo partnerství bude zcela či částečně pokračovat. Ve většině těchto případů (105 z celkem 154) budou projektové činnosti pokračovat alespoň do jisté míry, zatímco partnerství, která byla vytvořena za účelem projektu, budou pokračovat jen v 29 z celkem 154 případů. V době internetového průzkumu vyšší procentní podíl, tj. 68 % (94 z celkem 139 respondentů) uvedl, že partnerství vytvořené pro účely jejich projektu projekt přežije. Důvodem tohoto podstatně rozdílného údaje může být načasování (např. možnosti týkající se pokračování partnerství mohly být zjištěny až po předložení závěrečné zprávy) nebo výběr vzorku (tj. vzorek reagující na internetový průzkum mohl být předpojatý). Příklady uvedené v závěrečných zprávách zahrnovaly popisy činností, které již byly naplánovány společně s partnery; jiní uváděli, že výstupy provedených opatření byly začleněny do programů odborné přípravy nebo vzdělávání (14 opatření). Další zmínili, že výstupy (např. internetové stránky, zprávy, letáky) vytvořené pomocí financování z programu budou šířeny anebo budou dostupné i po skončení projektu. Celkově však neexistují přesvědčivé důkazy o tom, že výsledky projektů nejenže pokračují, nýbrž že se skutečně ukázaly jako udržitelné i po skončení financování projektu. Celkem 79 % účastníků internetového průzkumu (113 z 143) uvedlo, že k zaručení udržitelnosti výsledků projektu nebo činností je zapotřebí další financování.

2.4.3Možná udržitelnost a přenositelnost výstupů Údaje z internetového průzkumu prokazují, že většinu výstupů lze přenést do jiných zemí EU. To potvrdili všichni příjemci grantů, s nimiž byl veden pohovor. Z celkem 139 respondentů jich 82 % uvedlo, že všechny nebo některé výstupy lze použít beze změn ve více než jedné zemi. Z celkem 135 respondentů 67 % udávalo, že výstupy lze přenést s určitými menšími změnami do více než jedné země, zatímco 10 % uvedlo, že to nebylo možné. Několik příjemců podotklo, že přenositelnost výstupů nebo přístupů může být významně ovlivněna pokrokem, jehož v dané oblasti politiky dosáhnou ostatní země EU. Pokročilé sociální politiky mohou usnadnit přenositelnost inovativních metod, zatímco země, které v dané oblasti politiky zaostávají, nejsou schopny přijmout nový přístup. Na základě analýzy závěrečných zpráv a pohovorů s příjemci grantů bylo zjištěno, že u některých projektů byl větší potenciál s ohledem na přenositelnost zahrnut již ve fázi návrhu projektu. Pokud bylo například v rámci projektu provedeno posouzení potřeb nebo srovnávací výzkum ohledně toho, jak by bylo možno určitou záležitost řešit v řadě zemí EU, nebo ohledně rozdílů v právních předpisech či politice, bylo možno určitý produkt, třeba příručku, ihned vypracovat a upravit s ohledem na různé známé kontexty. To představuje účinnější a efektivnější přístup k zajištění přenositelnosti než snahy přizpůsobit stávající produkt různým kontextům. Přenositelnost mimoto podporuje členství v síti nebo existence určitého počtu zahraničních partnerů. 2.5EFEKTIVNOST A PROSTOR PRO ZJEDNODUŠENÍ Při hodnocení efektivnosti bylo zjištěno, že finanční prostředky poskytnuté na provádění programu případně nepostačovaly vzhledem k vysoké úrovni ambicí některých cílů, velmi vysoké poptávce po financování a celkové vysoké míře čerpání grantů. Záležitosti, jimiž se program Daphne III zabýval, jsou navíc velmi „oblíbené“, zejména u zúčastněných stran, které jsou více závislé na externím financování. Granty vytvořily výstupy, jež byly v souladu se vstupy, a vzhledem k úzkým vazbám mezi jednotlivými činnostmi představovaly odpovídající protihodnotu. 2.5.1Plánovaný rozpočet K obecným cílům programu Daphne III patřilo přispění k předcházení násilí, ochrana žen před násilím, ochrana dětí před násilím, ochrana mladých lidí před násilím a ovlivnění rozvoje politik Společenství. První čtyři cíle jsou velmi ambiciózní a není možné se jimi zabývat v sedmiletém období s částkou ve výši přibližně 124 milionů EUR. Z tohoto důvodu znění rozhodnutí o zavedení programu upřesňuje, že cílem je přispět k řešení těchto záležitostí. Celkový rozsah problémů souvisejících se zneužíváním a násilím však vyžaduje mnohem více finančních prostředků. Poslední cíl, který se zaměřuje na rozvoj politik EU podporujících první čtyři cíle, je realističtější a odpovídá dostupnému financování. Skutečnost, že probíhá třetí kolo programu a že se s každým finančním výhledem příslušná částka zvyšuje, může naznačovat vyšší poptávku a případně nedostatečnou úroveň finančních prostředků vyčleněných na iniciativy tohoto typu (tj. většinou na nadnárodní úrovni anebo na úrovni EU Programy Daphne se na druhou stranu týkaly velmi „oblíbených“ témat, pro něž bylo na vnitrostátní úrovni případně k dispozici relativně málo finančních prostředků, zabývá se však jimi mnoho zúčastněných stran (např. nevládních organizací), které jsou závislé na externím financování. V porovnání s původně přidělenými částkami obdržely granty na akce přibližně o 7 milionů EUR více, než se plánovalo původně, zatímco granty na provozní náklady získaly o 7 milionů EUR méně. Navzdory tomuto zřejmému převodu existovala po grantech celkově vysoká poptávka a bylo by možno vyčerpat i větší objem finančních prostředků. 2.5.2Rozsah, v jakém byly vynaložené prostředky úměrné dopadům Důkazy získané v průběhu hodnocení nemusí postačovat k vyvození závěru, že prostředky vynaložené na program byly úměrné dosaženým výsledkům a dopadům, a to rovněž s přihlédnutím ke skutečnosti, že téměř 30 % financovaných opatření nebylo dosud dokončeno a že k tomu, aby se určité výsledky a dopady projevily, je zapotřebí určitý čas. Zjištěné výsledky a dopady však naznačují, že výdaje byly s ohledem na to, čeho projekty dosáhly, přiměřené. Program Daphne III poskytl částku ve výši přibližně 109 milionů EUR na financování více než 300 většinou nadnárodních projektů, což představovalo více než 1 000 organizací vedoucích projekty a partnerských organizací. Analýza projektů, které byly doposud dokončeny, ukazuje, že důkazy o dosažených výsledcích a účincích jsou k dispozici pro přibližně 81 % ukončených grantů na akce (142) a grantů na provozní náklady (40). Jak se očekávalo vzhledem k povaze nástroje financování, důkazy o výsledcích a účincích poskytlo 83 % grantů na akce, zatímco u grantů na provozní náklady to bylo pouze 76 %. Je možné určité zkreslení, jelikož výsledky a dopady vycházejí z vlastních zpráv příjemců grantů. Je třeba mít rovněž na paměti, že obvykle trvá určitou dobu, než se výsledky a dopady projeví; u mnoha projektů nebyly tyto výstupy a dopady v době vyhotovení závěrečných zpráv ještě zjistitelné. Z celkem 10 milionů EUR vyčleněných na veřejné zakázky byla na závazky přidělena pouze částka ve výši 2 milionů EUR. To naznačuje, že potřeby byly nadhodnoceny. Finanční prostředky vyčleněné na veřejné zakázky, které však nebyly tímto způsobem využity, byly podle zásady řádného finančního řízení přerozděleny na granty. 2.5.3Prostor pro zjednodušení Byla provedena analýza dokumentace vyžadované od žadatelů o grant ve fázi podávání žádostí na základě výzev k podávání návrhů v rámci programu Daphne III pro roky 2007, 2009–2010 a 2013. V roce 2007 byl formulář žádosti rozdělen na dvě části – i) část, v níž se požadovaly informace o cílech projektu, jeho relevanci, konkrétních výstupech, udržitelnosti a přidané hodnotě EU, a ii) část týkající se žadatelů a partnerů. Kromě formuláře žádosti museli žadatelé vyplnit řadu příloh, včetně prohlášení partnerů, formulářů týkajících se rozpočtu, analýzy nákladů na zaměstnance, formulářů pro právnické osoby atd. V období 2009–2010 byl formulář žádosti pozměněn tak, aby zahrnoval i podrobný popis pracovních oblastí projektu a stanovení činností, očekávaných výsledků a výstupů. I požadavek týkající se poskytnutí podrobného popisu pracovních oblastí a výstupů zvýšil složitost a množství úsilí vyžadovaného od žadatelů, pravděpodobně to rovněž zvýšilo kvalitu návrhů projektů a projektového plánování.

V případě výzvy v roce 2013 byla zavedena jednotná příručka pro žadatele, která se vztahovala na řadu programů (všech pět programů GŘ pro spravedlnost, program „Předcházení trestné činnosti a boj proti ní“ a PROGRESS) a která obsahovala i pokyny krok za krokem týkající se používání systému PRIAMOS. Pokyny přispěly k zjednodušení u organizací, které využívaly více programů, a zvýšily efektivnost postupu vyřizování žádostí pro žadatele i úředníky zabývající se programem. Co se týká podávání žádostí, 58 z celkem 143 (40 %) respondentů uvedlo, že znají organizace / projekty / aplikující odborníky, jež na výzvu k podávání návrhů nereagovali, jelikož ji považovali za příliš složitou/obtížnou. Řada příjemců grantů mimoto pokládala postupy podávání žádostí za složité a obtížné, zejména poslední dvě výzvy k podávání návrhů považovali respondenti za „příliš technické“. To mohlo organizacím zabránit v podání žádosti o financování nebo omezit přístup k subjektům s vysokou úrovní odborných znalostí v oblasti řízení/plánování projektů (nikoli však nutně se znalostmi dané oblasti/politiky). Pomoc, kterou Komise poskytovala žadatelům, byla celkově hodnocena kladně. Z celkem 137 odpovědí na průzkum více respondentů naprosto souhlasilo (49) nebo částečně souhlasilo (37) s tvrzením „během postupu podávání žádosti jsme ze strany Komise obdrželi náležitou podporu“. Celkem 24 % respondentů však uvedlo „nevím“, nebo se nevyjádřilo, možná z toho důvodu, že ve fázi podávání žádosti Komisi nekontaktovali, nebo že nevěděli o možnosti získat během této fáze podporu ze strany Komise. Na internetových stránkách GŘ pro spravedlnost byly k dispozici podrobné pokyny pro žadatele o grant z programu Daphne III a z údajů shromážděných v rámci tohoto hodnocení vyplývá, že informace, které byly žadatelům poskytnuty, se pokládaly za jasné a srozumitelné. Z celkem 144 respondentů v průzkumu většina příjemců grantů buď naprosto souhlasila (50 %, tj. 72 respondentů), nebo částečně souhlasila (36 %, tj. 52 respondentů) s tvrzením „informace obsažené ve výzvách k podávání návrhů byly jasné a srozumitelné“. Z odpovědí na internetový průzkum však vyplývá, že aby bylo možno na výzvu reagovat, musela si téměř polovina respondentů (54 z celkem 104 respondentů, kteří odpověděli na tuto otázku) vyžádat pomoc od osob se zvláštními odbornými znalostmi a povědomím o postupech. Informační systém PRIAMOS fungoval podle naprosté většiny příjemců grantů, kteří byli v rámci této studie konzultováni, náležitě. Někteří příjemci grantů na projekt však uvedli, že měli potíže s přílohami. K získání platby musely projekty předložit zprávu o financování. V případě programu Daphne III se tato zpráva vyžadovala při dokončení projektu za účelem provedení konečné platby. Lze zaznamenat, že počet dokumentů potřebných pro zprávy podle smlouvy v období financování vzrostl. Od první výzvy k podávání návrhů na granty na akce (2007) do výzvy pro období 2009–2010 bylo nutno k žádosti o konečnou platbu připojit pouze konečný finanční výkaz. Od výzvy pro období 2011–2012 se vyžadovala řada dokumentů obsahujících údaje o finančních výdajích. Na podporu těchto nových požadavků vydala Komise dodatečné pokyny k finančnímu řízení a podávání finančních zpráv. Zdá se, že některé nové požadavky, například předkládání pracovních výkazů uložilo organizacím, které by systém zaznamenávání času běžně nezavedly, i úředníkům Komise, kteří je museli ověřovat, zbytečnou zátěž. Požadavky na monitorování a hodnocení byly v první výzvě k podávání návrhů omezeny na závěrečnou zprávu, zatímco od druhé výzvy byl zaveden požadavek na určitou formu zprávy o pokroku, aby mohla Komise projekt sledovat během jeho realizace. Popisné zprávy o pokroku zavedené v rámci druhé výzvy byly velmi stručné a obsahovaly především informace o dosavadním provádění projektu, časovém harmonogramu, změnách rozsahu projektu a celkovém hodnocení a problémech, které se vyskytly. Podstatně podrobnější informace se od poslední výzvy vyžadovaly u projektů trvajících 24 měsíců či déle, kdy příjemci o grant museli pro jednotlivé pracovní oblasti podat zprávu o výstupech, očekávaných výsledcích a činnostech, které byly opožděny, či nebyly provedeny vůbec. Příjemci grantů považovali opatření pro sledování přijatá Komisí za částečně dobrá a užitečná při provádění projektu/činností, a to přibližně 68 % respondentů (89 z celkem 131 respondentů). S tímto názorem částečně nesouhlasilo pouze 14 % (19 z celkem131). Tři osoby, s nimiž byl veden pohovor, podotkly, že monitorovací návštěvy Komise uskutečněné u projektů byly vzácné a že některé projekty nebyly navštíveny vůbec. To se považovalo za zmeškanou příležitost na obou stranách, jelikož návštěvy pokládají příjemci grantů za velmi užitečné, a to jako účinný nástroj, který Komisi umožňuje náležitě pochopit prováděné činnosti a celkové výsledky projektu, a projektu to současně umožňuje využít návštěvu k další propagaci svých činností a obecně programu Daphne III. Lze tvrdit, že se Komise tudíž nepřiměřeně zaměřila spíše na výdaje projektů než na dosažený pokrok. Obdobně jako u požadavků na zprávy o pokroku došlo k významnému zvýšení úrovně podrobnosti vyžadované od příjemců grantů. Zatímco výzva pro rok 2007 vyžadovala v tomto ohledu jednoduchou popisnou závěrečnou zprávu, ve výzvě pro období 2009–2010 byl tento požadavek podrobnější a ve výzvě pro období 2011–2012 se vyžadovalo podání závěrečné zprávy podle jednotlivých pracovních oblastí. Dalším důležitým prvkem bylo zavedení přílohy týkající se kvantitativních údajů od této výzvy. Za účelem posouzení efektivnosti nebo prostoru pro zjednodušení je důležité přezkoumat rovnováhu mezi zdroji potřebnými pro podávání zpráv, a to ze strany příjemců grantů i ze strany Komise, pokud jde o přezkum těchto informací, a užitečností zpráv z hlediska možnosti posoudit výkonnost, výstupy a širší dopady projektů. Ačkoliv údaje o zdrojích vynaložených Komisí na přezkum zpráv o projektech nejsou k dispozici, většina příjemců grantů, u nichž byl proveden průzkum, byla s požadavky na podávání zpráv spokojena a příjemci grantů mimoto považovali sledování projektu ze strany Komise za velmi důležité, jak bylo mnohokrát vysloveno během následných pohovorů. Zdá se, že to odpovídá požadavkům na podrobné finanční zprávy. Kvalita těchto závěrečných zpráv předložených příjemci grantů zjevně ovlivňuje konečnou účinnost a užitečnost pro Komisi. 2.6EVROPSKÁ PŘIDANÁ HODNOTA Přidaná hodnota EU odkazuje na rozsah, v jakém unijní povaha programu zajišťuje hodnotu pro zúčastněné strany a v jakém má EU komparativní výhodu oproti vnitrostátním nebo mezinárodním subjektům působícím v dané oblasti. Nejprve je projednána unijní povaha programu a jeho zeměpisné pokrytí. Poté je analyzována přidaná hodnota EU z hlediska významu pro EU a pro příjemce. Dosud však nebylo možné určit a změřit přidanou hodnotu EU z hlediska dopadů. Obecně byly finanční prostředky v rámci programů financování řízených GŘ pro spravedlnost, jichž se toto hodnocení týká, dostupné pouze pro činnosti s jednoznačným evropským rozměrem. To znamená, že činnosti musejí přesahovat vnitrostátní nebo místní zájmy, aby byly skutečně „evropské“, s významem, pokrytím a dopady na úrovni EU. Ke třem hlavním charakteristikám programu Daphne III, které zajišťují jeho „unijní rozměr“, patří: Cíle programu: článek 2 rozhodnutí o zavedení programu stanoví, že jedním z obecných cílů programu je přispění k rozvoji „politik Společenství [nyní EU]“. V porovnání s předchozími programy Daphne se program Daphne III nyní zaměřuje na všechny formy násilí páchaného na ženách, dětech a mladých lidech (přičemž na pedofilii a obchod s lidmi se zaměřuje více GŘ pro vnitřní věci). Jeho právním základem je podpora a ochrana základních práv, jak jsou uznána v Listině základních práv Evropské unie. Téma projektů: v čl. 4 písm. b) rozhodnutí o zavedení programu je stanoveno, že granty na akce budou financovat projekty „v zájmu Společenství [EU]“. Roční pracovní programy a výzvy k podávání návrhů následně vyžadovaly, aby se projekty týkaly témat, která mají význam pro EU. Tyto pracovní programy stanovily roční priority zahrnující úsilí EU v oblasti boje proti násilí páchanému na dětech, mladých lidech a ženách, a vyžadovaly, aby projekty tyto priority doplňovaly. Ve výzvě k podávání návrhů bylo uvedeno, že návrhy musejí prokazovat, že budou představovat „přidanou hodnotu na úrovni EU na rozdíl od vnitrostátní nebo regionální úrovně“. Nadnárodní povaha: roční pracovní programy a výzvy k podávání návrhů stanovily požadavek, aby příjemci grantů na akce vytvořili nadnárodní partnerství mezi nejméně dvěma partnerskými organizacemi alespoň ze dvou zemí EU. Příjemci grantů na provozní náklady museli pokrýt nejméně dvanáct zemí EU/ESVO/EHP. V čl. 9 odst. 6 rozhodnutí o zavedení programu se rovněž uvádí, že jedním z hodnotících kritérií pro výběr žádostí o grant na provozní náklady je „územní dopad prováděných činností“. Nadnárodní povaha programu Daphne III představovala jeden z jeho klíčových prvků, který jej odlišoval od ostatních programů financování EU v oblasti spravedlnosti, jež byly prováděny současně (viz oddíl 3). V případě EU byla cílem těchto partnerství podpora sdílení informací na úrovni EU, šíření osvědčených postupů v rámci celé EU, koordinovaný a multidisciplinární přístup a větší dosah nebo dopad programu. Požadavek, aby byla partnerství nadnárodní, dodržuje rovněž zásadu subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii, která vyžaduje, aby Unie jednala pouze tehdy a do té míry, pokud cílů zamýšlené činnosti nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, nebo pokud jich může být lépe dosaženo na úrovni Unie.

2.6.1Zeměpisné pokrytí projektů Počet organizací vedoucích projekty, a tudíž počet realizovaných projektů se mezi jednotlivými zeměmi EU značně liší. Nejvyšší počet zúčastněných organizací se nacházel v Itálii, za níž následovalo Spojené království a Španělsko, přičemž většinu těchto organizací představovaly partnerské organizace. Zeměmi s nejnižšími mírami účasti byly Malta, Irsko a Estonsko. Malta nevedla žádné projekty, přestože se maltské organizace účastnily jako partneři. Organizace vedoucí projekty byly seskupeny ve třech zemích EU: Itálii, Belgii a Spojeném království. Celkem bylo 43 % (131) všech projektů řízeno jednou z těchto tří zemí. Projekty zaregistrované v Belgii však zahrnují sítě a platformy EU, jež sice nejsou řízeny vnitrostátními subjekty, zvyšují však počet organizací vedoucích projekty, které pocházejí z Belgie. Co se týká partnerských organizací, účast zemí EU je rovnoměrnější; 17 zemí EU poskytlo více než 25 partnerských organizací. Zapojeny byly také země mimo EU včetně Norska (s vedoucími i partnerskými organizacemi), Turecka, Ukrajiny, Islandu, Švýcarska a Bývalé jugoslávské republiky Makedonie (pouze jako přidružení – nikoli financovaní – partneři). Analýza prokazuje, že program Daphne III nepokrýval všechny členské státy rovnoměrně. Pokrytí odráží do značné míry počet žádostí, jež byly obdrženy od jednotlivých zemí. Například Itálie, jedna ze zemí, která obdržela nejvíce grantů, podala v průběhu programu 537 žádostí o grant (viz Obr. 2 2 Počet žádostí připadajících na jednotlivé země EU ). To představuje 28 % všech obdržených žádostí (1 921). Míra úspěšnosti vedoucích partnerů se sídlem v Itálii nebyla celkově příliš vysoká. Míra úspěšnosti v případě Itálie činila 9 % v porovnání s průměrnou úspěšností ve výši 19 %. Míra úspěšnosti Spojeného království byla mírně nadprůměrná a dosáhla 21 % (schváleno bylo 44 žádostí). V Itálii a ve Spojeném království byl poměrně vysoký podíl univerzit, které podaly úspěšné žádosti: univerzity ve Spojeném království představovaly 39 % (21 z celkem 54) všech univerzit, které získaly financování v rámci programu Daphne III, a jejich italské protějšky představovaly 20 % (11 z celkem 54). Univerzity mohou mít vhodnější předpoklady pro podávání žádostí o granty než ostatní subjekty, jelikož akademičtí pracovníci jsou zvyklí žádat o granty. K zemím s nejvyšší mírou úspěšností patřilo Dánsko (43), Belgie (34 %), Norsko (33 %) a Maďarsko a Rakousko (v obou případech 31 %). Německo mělo míru úspěšnosti ve výši 24 %. Co se týká struktury partnerství v případě tří zemí s nejvyšším počtem organizací vedoucích projekty (Itálie, Spojené království a Belgie), číselné údaje prokazují, že vedoucí organizace navazují vždy s mnohem vyšší pravděpodobností partnerství s organizacemi z vlastní země než s organizacemi z ostatních zemí EU. Italské vedoucí organizace například navázaly partnerství s 38 italskými partnery, 24 španělskými partnery a 15 bulharskými partnery. Belgické vedoucí organizace navázaly partnerství s 15 belgickými partnery, 8 řeckými partnery a 6 francouzskými partnery. Vedoucí organizace ze Spojeného království navázaly partnerství s 27 partnery ze Spojeného království, 11 bulharskými partnery, 11 francouzskými partnery a 11 italskými partnery. V důsledku silné vazby mezi zemí vedoucí organizace a zemí partnerské organizace patří přední tři země vedoucích organizací rovněž k předním zemím, pokud jde o partnerské organizace. Nejvyšší počet partnerských organizací v poměru k vedoucím organizacím však vykazuje Portugalsko a Slovinsko. Jinými slovy, připadal na ně vysoký počet partnerských organizací (Portugalsko 35 a Slovinsko 31) navzdory nízkému počtu vedoucích organizací (1). Obě země se podle očekávání účastnily projektů řízených organizacemi z hlavních vedoucích zemí: Spojeného království, Itálie, Belgie a Německa. 2.6.2Přidaná hodnota pro EU a pro příjemce grantů Konzultace s příjemci grantů v rámci programu ukázaly řadu znaků programu, které zajistily přidanou hodnotu. K těmto znakům patří zahrnutá témata a „koncepční rámec“ programu, dostupnost financování (není-li k dispozici žádné jiné financování) a možnost navázat partnerství s organizacemi v jiných zemích. Řada partnerů rovněž uvedla, že v důsledku obdržení finančních prostředků EU vzrostla důvěryhodnost jejich organizace/projektu, což jim pomohlo získat větší podporu pro jejich cíle. Někteří příjemci grantů zmínili, že pověst organizace může posílit i „značka EU“. U některých financovaných akcí měla zásadní význam pro jejich úsilí unijní povaha programu – tak tomu bylo zejména v případě projektů, které usilovaly o vytvoření anebo udržení sítí EU (např. EuroNet-FGM, síť organizací 116, Verein Autonome Oesterreichische Frauenhäuser) a o ovlivnění záležitostí EU (např. práva obětí, pohřešované děti). Z výsledků internetového průzkumu vyplývá, že projekty zvýšily hodnotu, jelikož přispěly k dosažení cílů EU. Většina respondentů v průzkumu například uvedla, že uskutečněný projekt anebo činnosti významně nebo značně přispěly k vypracování a šíření osvědčených postupů (86 % z celkem 144 respondentů); vytvoření praktických nástrojů a řešení, která se zabývají přeshraničními či celounijními problémy (75 % z celkem 140 respondentů); zlepšení přeshraniční spolupráce (75 % z celkem 143 respondentů) a rozvíjení vzájemné důvěry mezi zeměmi (67 % z celkem 141 respondentů). 3ZÁVĚRY Relevance programu Iniciativy uskutečněné v rámci programu Daphne III byly celkově relevantní pro program a jeho cíle a priority. Míra, do jaké byly prioritní oblasti sladěny s cíli programu, se ukázala jako slabý ukazatel „relevance“, jelikož cíle programu i priority byly stanoveny obecně a nebyly jednoznačně spojeny s konkrétními politickými cíli EU. Stanovování priorit nepředstavovalo standardizovaný postup. V první polovině programu se do stanovování priorit jakožto do strategie ovlivňující výsledky programu investovalo minimálně; v pozdějších fázích programu se to poněkud změnilo.

Navzdory této skutečnosti program financoval mnoho iniciativ, které informovaly a podporovaly rozvoj politik a právních předpisů. Celkově se zdá, že iniciativy byly navrženy tak, aby reagovaly na zjištěné potřeby příjemců, a byly vypracovány na základě posouzení potřeb. Ze zpráv příjemců grantů rovněž vyplývá, že koneční příjemci reagovali na projekty kladně, což naznačuje, že považovali akce za relevantní; toto však nelze potvrdit bez získání nezávislých názorů konečných příjemců. Soudržnost a doplňkovost Existoval značný prostor pro doplňkovost, a tudíž rovněž riziko překrývání mezi programem Daphne III a programy „Trestní soudnictví“ a „Základní práva a občanství“ GŘ pro spravedlnost a v menším rozsahu i s programem „Bezpečnější internet plus“ (GŘ DIGIT). Mezi cíli programů došlo k určitému překrývání, proto bylo rozhodnuto programy Daphne III a „Základní práva a občanství“ ve stávajícím programovém období (2014–2020) spojit. Ačkoli mezi programy Daphne III, „Základní práva a občanství“ a „Trestní soudnictví“ existuje určité překrývání, fáze výzev k podávání návrhů pomohla do jisté míry jednotlivé programy odlišit. Mezi projekty v rámci programu Daphne III a mezi projekty programu Daphne III a ostatními organizacemi v téže oblasti bylo vytvořeno několik druhů synergií, o nichž se usuzovalo, že vzájemně posilují jejich silné stránky. Účinnost Dosavadní získané důkazy naznačují, že celkově byl program Daphne III při dosahování cílů programu účinný. Většina opatření pomohla zlepšit ochranu obětí násilí nebo ohrožených skupin, a to přímo nebo nepřímo. Zdá se rovněž, že značný počet opatření přispěl k tvorbě politik a právních předpisů na vnitrostátní úrovni – a do jisté míry i na úrovni EU. Největší přispění k ochraně před násilím vyplývá z podpory poskytované programem Daphne III sítím EU, výzkumu a inovacím a přímé podpory obětí nebo ohrožených skupin a příjemcům grantů se prostřednictvím cílených činností k šíření informací podařilo ovlivnit tvůrce politik. Většina projektů dosáhla svých vlastních cílů a již jsou k dispozici náležité důkazy o pozitivních výsledcích, jakož i důkazy o neočekávaných pozitivních výsledcích. Udržitelnost Bylo zjištěno, že Komise byla navzdory existenci vlastního nástroje pro šíření při šíření výstupů projektů méně úspěšná. Důvodem byl zejména nedostatek lidských zdrojů a důraz na finanční zprávy a vytvoření výstupů projektů. Naopak se zdá, že příjemci grantů naplánovali a účinně šířili výsledky svých projektů u tvůrců politik, aplikujících odborníků a jiných organizací působících v dané oblasti. Skutečnost, že mnoho příjemců grantů bylo úspěšných při oslovování tvůrců politik a aplikujících odborníků anebo při přenosu svých výstupů a metod do ostatních zemí EU, naznačuje, že příjemci grantu dosáhli při šíření výsledků svých iniciativ přiměřené účinnosti. Ačkoli v některých případech byla přijata opatření k dalšímu využití a dostupnosti výstupů (např. internetové stránky), je podle příjemců grantů k zachování projektových činností zapotřebí další financování. Značná část činností vyvinutých v rámci programu by se na druhou stranu neuskutečnila, pokud by program neexistoval, jelikož program vyvolal poptávku po nových činnostech. Efektivnost Poptávka po financování z programu Daphne III byla vysoká, zejména kvůli povaze programu a kategorii způsobilých příjemců grantů.