ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Upřednostňovaná varianta vychází z osvědčených tržních postupů v oblasti vykazování a externího posuzování a ze souladu s taxonomií EU. Díky tomu by se z evropského zeleného dluhopisu stal nejpřednější standard z hlediska transparentnosti a ekologické důvěryhodnosti, a to v souladu se záměrem rozvoje a podpory trhu s kvalitnějšími zelenými dluhopisy. Navrhovaný dobrovolný standard by ve spojení s mírným dohledovým přístupem zajistil, že cíle budou dosaženy tím nejhospodárnějším a nejefektivnějším způsobem.

Dobrovolný standard by oslovil emitenty vysoce kvalitních zelených dluhopisů, z nichž mnozí vyjádřili evropskému zelenému dluhopisu podporu, jelikož by jim umožnil jasněji komunikovat své výsledky a závazky v oblasti životního prostředí vůči investorům a dalším subjektům. Zároveň by se tím předešlo rušivým dopadům na stávající trhy zelených dluhopisů, které by mohly volně fungovat dál. Mírnější a cílený dohledový přístup k externím posuzovatelům by pro emitenty a investory zvýšil transparentnost postupů externího posouzení, zlepšil harmonizaci určitých aspektů různých přístupů a vyřešil problémy související se střetem zájmů, aniž by odrazoval stávající poskytovatele od toho, aby fungovali jako posuzovatelé pro evropské zelené dluhopisy.

Celkově by tento standard poskytl zřetelné výhody z hlediska důvěry, což by se mohlo promítnout do cenových výhod kompenzujících náklady v rámci dluhopisu a poskytnout emitentům novou pobídku pro jeho využívání. Stejně tak je možné, že emitenti budou chtít využíváním tohoto standardu prokázat silnější odhodlání k ochraně životního prostředí. Investorům by byl poskytnut segment zelených dluhopisů, který zajišťuje vysoký stupeň integrity trhu, transparentnosti a srovnatelnosti. Tato iniciativa by investorům poskytla větší možnost volby.
I. Přispět k cílům EU pro rok 2030 a k dosažení klimatické neutrality do roku 2050 v kontextu Zelené dohody pro Evropu. To by zahrnovalo sladění zdanění energetických produktů a elektřiny s politikami EU v oblasti energetiky a klimatu, což by přispělo k úsilí EU o snížení emisí při současném zajištění soudržnosti se systémem obchodování s emisemi a zabránění nesrovnalostem a překrývání.

Základní scénář (možnost 0) představuje stávající legislativní rámec v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030, konkrétně dříve dohodnuté cíle v oblasti klimatu a energetiky, tj. 40% snížení emisí skleníkových plynů do roku 2030, jakož i hlavní politické nástroje k jejich plnění. Možnost 1 by zahrnovala indexaci minimálních sazeb a částečné rozšíření základu daně při současném ponechání její struktury v podstatě beze změny. Odvětví letecké a námořní dopravy uvnitř EU by byla zrušením stávajících daňových osvobození zahrnuta do oblasti působnosti s nulovou minimální sazbou. Možnost 2 zavádí systém zjednodušených sazeb. Minimální sazby by byly indexovány a založeny na energetickém obsahu a bylo by uplatněno přechodné období (10 let u možnosti 2a a kratší období do roku 2030 pro možnost 2b). Tato možnost se zaměřuje na energetický obsah se zvýšenou úrovní zdanění (zejména u paliv) a na rozšíření základu daně na leteckou a námořní dopravu v rámci EU, která by byla zahrnuta do oblasti působnosti směrnice s minimálními sazbami, které by se během desetiletého přechodného období lineárně zvyšovaly, pokud jde o činnosti uvnitř EU. Možnost 2c zavádí v sazbách novou složku, která u produktů zohledňuje emise látek znečišťujících ovzduší, nad rámec možnosti 2a. Možnost 3 zavádí složku zohledňující obsah uhlíku u odvětví, na něž se v současné době nevztahuje systém ETS. Stejně jako u možnosti 2 jsou rovněž v tomto případě zvažována dvě přechodná období (10 let a období do roku 2030). V této možnosti je rovněž analyzováno zavedení složky týkající se znečištění. Vzhledem k tomu, že systém ETS by měl být rozšířen tak, aby zahrnoval emise z dopravy a z budov, je v zájmu zabránění dvojímu zdanění upřednostňovanou možností možnost 2a. Dobře nastavené rozšíření systému ETS na silniční dopravu, námořní a vnitrozemskou lodní dopravu a budovy by spolu s možností 2 revize směrnice o zdanění energie mohlo pomoci dosáhnout ambiciózního cíle EU v oblasti klimatu, kterým je snížení emisí o 55 %, a zároveň by umožnilo dosáhnout zbývajících cílů revizí směrnice.
V reakci na ambicióznější cíle v oblasti klimatu do roku 2030 stanovené Komisí v Zelené dohodě pro Evropu a v plánu dosažení cíle v oblasti klimatu potvrzuje Strategie pro udržitelnou a inteligentní mobilitu potřebu urychlit zavádění vozidel a plavidel s nízkými a nulovými emisemi. K podpoře jejich zavádění je nezbytná dostatečně hustá a rozsáhlá síť veřejně přístupné dobíjecí a čerpací infrastruktury. Z hodnocení vyplynulo, že směrnice není pro účel zajištění dobíjecí a čerpací infrastruktury, jež je zapotřebí v reakci na ambicióznější cíle v oblasti klimatu pro rok 2030, vhodná. Nedostatky ustanovení stávající směrnice vedou zejména k těmto problémům: 1) plánování infrastruktury v členských státech podle směrnice v průměru postrádá potřebnou úroveň ambicí a soudržnosti, v důsledku čehož je infrastruktura nedostatečná a nerovnoměrně rozložená; 2) přetrvávají problémy s interoperabilitou, pokud jde o fyzické připojení a komunikační standardy, včetně připojení k elektrické síti, a 3) chybí transparentní informace pro spotřebitele a snadno použitelné platební systémy, což má dopad na přijetí ze strany uživatelů. Vzhledem k ambicióznějším cílům v oblasti klimatu pro 2030 se bez dalších opatření EU chybějící interoperabilní a snadno použitelná dobíjecí a čerpací infrastruktura pravděpodobně stane překážkou potřebného rozšíření trhu s vozidly a plavidly s nízkými a nulovými emisemi.

Čeho by mělo být dosaženo?

Cílem této iniciativy je zajistit dostupnost a použitelnost husté a rozsáhlé sítě infrastruktury pro alternativní paliva v celé EU, a přispět tak k dosažení klimatické neutrality do roku 2050 a ke snížení znečištění ovzduší. Všichni uživatelé vozidel na alternativní pohon (včetně plavidel a letadel) musí mít možnost snadného pohybu napříč EU, což umožní klíčová infrastruktura, jako jsou dálnice, přístavy a letiště. Mezi specifické cíle patří: 1) zajištění minimální infrastruktury nutné k podpoře požadovaného rozšíření využívání dopravních prostředků na alternativní pohon ve všech druzích dopravy a ve všech členských státech za účelem splnění klimatického cíle EU; 2) zajištění plné interoperability této infrastruktury a 3) zajištění úplné informovanosti uživatelů a odpovídajících platebních možností.

Analyzovány byly tři varianty politiky (PO), přičemž všechny zajišťují dostupnost dostatečné, interoperabilní a uživatelsky přívětivé dobíjecí a čerpací infrastruktury, jež podpoří zavádění vozidel s nízkými a nulovými emisemi do roku 2030 a dále. Všechny varianty zahrnují povinné cíle pro zavádění této infrastruktury na vnitrostátní úrovni, každá však určuje jiná pravidla pro její umístění, úroveň harmonizace fyzických konektorů a komunikačních protokolů, jakož i informace a služby, které mají být nabízeny spotřebitelům. Upřednostňovanou variantou je varianta č. 2 (PO2), neboť zajišťuje dostatečné množství infrastruktury celkově i dostatečnou infrastrukturu v síti TEN-T a zároveň ponechává členským státům flexibilitu, pokud jde o přesné umístění a kapacitu infrastruktury. Kromě toho zajišťuje i plnou interoperabilitu a přístup uživatelů ke všem relevantním informacím a službám.
Navzdory nedávným revizím směrnice o boji proti praní peněz byly zjištěny tři problémy: nedostatek jasných a jednotných pravidel, nekonzistentní dohled na celém vnitřním trhu a nedostatečná koordinace a výměna informací mezi finančními zpravodajskými jednotkami. Odkazuje se na zprávu „post-mortem“ z roku 2019 o nedávných případech praní peněz v EU (COM(2019) 373 final). Pokud jde o pravidla, bere se na vědomí absence omezení hotovostních operací a dopady, které to má na zmírnění vysokého rizika praní peněz vyplývajícího z velkých hotovostních plateb. Oblast působnosti subjektů, na něž se vztahují právní předpisy v oblasti boje proti praní peněz, a hloubková kontrola klienta jsou dalšími oblastmi, v nichž by větší harmonizace mohla být přínosná. Současný přístup ke třetím zemím má omezenou účinnost. Pokud jde o dohled, účinnost prosazování se v důsledku rozdílů ve zdrojích a postupech v jednotlivých členských státech liší. Finanční zpravodajské jednotky v současné době postrádají společné metody a harmonizované šablony, které brání společné analýze, což vede k neoptimálnímu odhalování transakcí a činností potenciálně spojených s praním peněz a financováním terorismu. Současný přístup k identifikaci majitelů bankovních účtů přes hranice není účinný.

Větší účinnost a účelnost rámce EU pro boj proti praní peněz a financování terorismu prostřednictvím důslednějšího uplatňování a prosazování je hlavním přínosem upřednostňovaných možností, přičemž struktury na úrovni EU by tento proces podchycovaly, koordinovaly a podporovaly. Tím se sníží možnosti pachatelů trestné činnosti využívat regulační rozdíly mezi členskými státy a zajistí se lepší ochrana našeho finančního systému a hospodářství. Účinnější přístup k třetím zemím by měl snížit zátěž hospodářských subjektů, neboť pravidla, která mají být uplatňována, se stanou inteligentnější a posílené kontroly budou vyhrazeny pouze pro rizikové situace. Celoevropské propojení rejstříků bankovních účtů by urychlilo přístup k informacím o bankovních účtech a usnadnilo přeshraniční spolupráci mezi finančními zpravodajskými jednotkami a dalšími příslušnými orgány. Omezení hotovostních operací na platby nižší než 10 000 EUR významně odradí od praní peněz, aniž by to mělo vliv na finanční začlenění.
Vzhledem k soustavné podpoře ze strany EU a jejímu zapojení do jednání, která v roce 2019 vedla k přijetí úmluvy, jakož i k zachování hlavních zájmů EU během celého procesu, sloužila možnost nepřistoupení k úmluvě především ke srovnání, aby mohlo být posouzeno několik politických možností zvažujících přistoupení. Tyto možnosti zahrnovaly přistoupení EU k úmluvě o soudních rozhodnutích buď bez jakéhokoli prohlášení, nebo s prohlášením podle článku 18 úmluvy, kterým by se určité věci (záležitosti týkající se spotřebitelů, zaměstnání nebo pojištění a nájmů nemovitostí pro účely podnikání) vyloučily z oblasti její působnosti, nebo s prohlášením podle článku 19 úmluvy, kterým by se vyloučila soudní rozhodnutí v občanských a obchodních věcech týkajících se států nebo státních subjektů. Byla zvážena také možnost přistoupení s učiněním obou prohlášení podle článku 18 i 19. Upřednostňovanou možností je přistoupení k úmluvě s omezeným, konkrétním prohlášením, které vyloučí uznávání a výkon soudních rozhodnutí ze třetích zemí soudy v EU, která se týkají nájmů nemovitostí pro účely podnikání, kdy se tyto nemovitosti nacházejí v EU. Prohlášení, které by vyloučilo ostatní zvažované záležitosti, bylo považováno za nadbytečné, jelikož úmluva slabším stranám poskytuje přiměřenou ochranu, byť jiným způsobem než acquis EU, a na rozdíl od upřednostňované možnosti by rozsáhlejší prohlášení mohla bránit úplnému dosažení cílů této iniciativy. Upřednostňovaná možnost zlepšuje přístup ke spravedlnosti a měla by podpořit mezinárodní obchod a investice a stejně tak zvýší právní jistotu a předvídatelnost v mezinárodních soudních sporech, sníží náklady spojené s řízeními a zkrátí jejich délku a je plně v souladu s acquis EU v této oblasti, a to konkrétně s nařízením Brusel Ia (nařízení (EU) č. 1215/2012). Podle uvedeného nařízení jsou soudy v EU výlučně příslušné k rozhodování ve sporech týkajících se nájmů nemovitostí pro účely podnikání, kdy se tyto nemovitosti nacházejí v EU.
V roce 2005 zavedla Unie systém EU pro obchodování s emisemi (EU ETS) s cílem snížit emise skleníkových plynů a bojovat proti změně klimatu. Cíl klimatické neutrality EU do roku 2050 a rozhodnutí zvýšit ambice v oblasti klimatu do roku 2030 vedou k širšímu přehodnocení stávajících opatření proti úniku uhlíku. Přidělování bezplatných povolenek zabraňuje rizikům úniku uhlíku, ale v porovnání s plným obchodováním s povolenkami formou dražby také zeslabuje signál o ceně uhlíku vůči průmyslu EU. Jako alternativa k přidělování bezplatných povolenek by mechanismus uhlíkového vyrovnání na hranicích (CBAM) zajistil, aby cena dovozu přesněji odrážela jeho obsah uhlíku.

Pokud by celosvětově přetrvávaly rozdíly v úrovni ambicí v oblasti klimatu, zvýšené ambice EU posílí riziko úniku uhlíku z EU. Tento únik je způsoben přemístěním výroby energeticky náročných výrobků z EU do zemí s nižšími náklady na dodržování předpisů v oblasti životního prostředí, přičemž tytéž výrobky EU jsou nahrazeny uhlíkově náročnějšími dovozy z těchto zemí. V takovém případě je výsledkem celkový nárůst celosvětových emisí, což oslabuje účinnost politik EU v oblasti klimatu.
Na úrovni EU byly zjištěny tři klíčové problémy: 1) lehká užitková vozidla dostatečně nepřispívají ke snížení emisí skleníkových plynů do roku 2030 alespoň o 55 % ani k dosažení klimatické neutrality do roku 2050; 2) hrozí, že spotřebitelé nebudou moci využívat výhod vozidel s nulovými emisemi a 3) automobilový hodnotový řetězec v EU je ohrožen rizikem, že ztratí své vedoucí postavení v oblasti technologií. Posouzení dopadů rovněž nastiňuje příčiny těchto problémů a nejvíce zasažené zúčastněné strany.

Iniciativa má dosáhnout těchto specifických cílů: 1) přispět k cíli snížení emisí skleníkových plynů do roku 2030 alespoň o 55 % a k dosažení klimatické neutrality do roku 2050 tím, že se nákladově efektivním způsobem sníží emise CO2 u osobních automobilů a dodávek; 2) poskytovat spotřebitelům a občanům výhody plynoucí z širšího zavádění vozidel s nulovými emisemi; 3) podnítit inovace v oblasti technologií s nulovými emisemi, a tím posílit vedoucí postavení hodnotového řetězce automobilového průmyslu EU v oblasti technologií a stimulovat zaměstnanost.

Byly prozkoumány různé možnosti politiky, které byly rozděleny do tří hlavních kategorií: i) úrovně, časové lhůty a podmínky pro emisní cíle CO2 pro osobní automobily a dodávky; ii) zvláštní pobídky pro vozidla s nulovými a nízkými emisemi (ZLEV); iii) mechanismus pro zohlednění potenciálního přínosu obnovitelných a nízkouhlíkových paliv pro účely posouzení plnění cílů. V rámci upřednostňované možnosti jsou od roku 2030 výrazně posíleny cílové úrovně emisí CO2 pro osobní automobily a dodávky (% snížení oproti roku 2021), přičemž snižování probíhá postupně v pětiletých obdobích. Možné příjmy z poplatků za překročení emisí zůstávají součástí souhrnného rozpočtu EU. Stávající zvláštní pobídkový mechanismus pro vozidla s nulovými a nízkými emisemi se od roku 2030 ruší. Nezavádí se žádný mechanismus, který by zohledňoval potenciální přínos obnovitelných a nízkouhlíkových paliv.
Platnost nařízení o systému GSP (EU) č. 978/2012 skončí na konci roku 2023. Pokud by nebylo přijato nové nařízení o systému GSP, byly by standardní režimy GSP a GSP+ ukončeny a EU by musela zatížit dovoz ze stávajících zvýhodněných zemí (rozvojové země s nízkými a nižšími středními příjmy) sazbami dle doložky nejvyšších výhod (DNV). Nadále by platil pouze režim „Vše kromě zbraní“ (EBA) pro nejméně rozvinuté země, který je časově neomezený. To by negativně ovlivnilo vývoz a investice, a tudíž hospodářský růst a zaměstnanost ve stávajících 15 zemích standardního systému GSP a v devíti zemích zvýhodněných v rámci systému GSP+.
Celkové náklady na zavedení (infrastrukturu) a provoz jednotného evropského přístupového místa orgánem ESMA v období 2022–2027 budou činit až 16 milionů EUR. Náklady na propojení míst shromažďování informací v EU / na vnitrostátní úrovni s jednotným evropským přístupovým místem se odhadují přibližně na 50 800 EUR na jeden orgán shromažďující informace a na 3,1 milionu EUR společně (jednorázově), zatímco opakované náklady by činily přibližně 6 500 EUR na jeden orgán shromažďující informace a přibližně 0,4 milionu EUR společně. U zpracovatelů údajů spadajících do působnosti jednotného evropského přístupového místa by jednorázové náklady (např. na registraci u orgánu shromažďujícího informace) měly být zanedbatelné, avšak roční opakující se náklady na podávání, získání identifikátoru právnické osoby, digitálního certifikátu a nástroje pro podepisování se odhadují na 800 EUR na individuální úrovni a přibližně 121 milionů EUR na společné úrovni EU.

Finanční prostředky poskytnuté orgánu ESMA (na administrativní i provozní náklady) poté, co tento právní předpis vstoupí v platnost, budou spolufinancovány z rozpočtu EU až do výše 40 %, přičemž zbylých 60 % bude financováno příslušnými vnitrostátními orgány. Návrh nepředepisuje, jakým způsobem by vnitrostátní veřejné orgány shromažďující informace v případě potřeby upravily své zdroje financování. Program Komise, který se týká se iniciativy pro technickou podporu (GŘ REFORM), může částečně financovat technickou podporu pro zavedení jednotného evropského přístupového místa příslušnými vnitrostátními orgány, a to na jejich žádost.
Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) by mohl být teoreticky požádán, aby pokračoval ve sbližování dohledu. Bylo však zjištěno, že diskuse v tomto ohledu byla vyčerpána, aniž by bylo dosaženo dostatečného pokroku, a že jsou zapotřebí společné normy, které mají normativní sílu.

Mnoho orgánů veřejné správy v EU podporuje harmonizaci požadavků na fondy poskytující úvěry. Většina orgánů veřejné správy reagujících na veřejnou konzultaci podpořila návrh na objasnění pravidel týkajících se pověření, která jsou stanovena ve směrnici o správcích a ve směrnici o SKIPCP. Zúčastněné strany ze soukromého a veřejného podporu široce podporují harmonizaci nástrojů pro řízení likvidity. Většina zúčastněných stran (přibližně 70 %) a orgán ESMA (ve svém stanovisku) podporuje zařazení centrálních depozitářů do uschovatelského řetězce. Ve své reakci v rámci veřejné konzultace orgány veřejné správy z členských států s menšími trhy depozitářů uvedly, že podporují ponechanou možnost zmocnit příslušné vnitrostátní orgány k povolování pořizování depozitářských služeb na přeshraničním základě. Většina zúčastněných stran by upřednostňovala postupný přístup k možným změnám požadavků na podávání zpráv pro účely dohledu, které se vztahují na správce a SKIPCP.

Návrh by neměl mít významné hospodářské, sociální nebo environmentální náklady. Neměl by vést k tomu, že správcům vzniknou značné dodatečné provozní náklady, a některá opatření mohou mít za následek snížení nákladů v důsledku vyšší hospodářské soutěže a efektivnosti. Případné dodatečné náklady budou vyváženy přínosy v oblasti ochrany investorů a celkové finanční stability.

Návrh by měl přinést prospěch podnikům, včetně malých a středních, tím, že harmonizuje požadavky na správce spravující alternativní investiční fondy poskytující úvěry. To těmto fondům umožní poskytovat úvěry v celé Evropské unii a zajistit tolik potřebný zdroj alternativního financování pro malé a střední podniky, zejména ty, které mohou pokládat získání úvěru u tradičních věřitelů za obtížné či nákladné.
Cílem této iniciativy je omezit odlesňování a znehodnocování lesů vyvolávané spotřebou a produkcí v EU. To by pak podle předpokladů mělo omezit emise skleníkových plynů a úbytek biologické rozmanitosti, které působí EU. Iniciativa má minimalizovat spotřebu produktů pocházejících z dodavatelských řetězců spojených s odlesňováním nebo znehodnocováním lesů – a zvýšit v EU poptávku po legálních komoditách a produktech nezpůsobujících odlesňování, jakož i obchod s těmito komoditami a produkty.

Hlavní příčiny odlesňování a znehodnocování lesů jsou spojeny s obchodem v unijním i celosvětovém měřítku. Opatření na úrovni EU je nezbytné k tomu, aby bylo možné koordinovaným a harmonizovaným způsobem řešit otázky mezinárodního obchodu a zajistit rovné podmínky pro podniky, a to z hlediska požadavků, kterým je třeba vyhovět před uvedením produktů na vnitřní trh v EU, i z hlediska informací poskytovaných odběratelům. Opatření na úrovni EU by rovněž čerpalo z předchozích zkušeností EU s řešením složitých dodavatelských řetězců (např. vyplývajících z právních předpisů, které se týkají nelegální těžby dřeva).
Tato iniciativa se zabývá hospodářským nátlakem, který je definován jako tlak vyvíjený třetími zeměmi prostřednictvím opatření ovlivňujících obchod nebo investice s cílem dosáhnout konkrétního výsledku spadajícího do legitimního prostoru tvorby politik EU nebo jejích členských států. Opatření nátlaku třetích zemí omezují legitimní politický prostor EU nebo členského státu nebo způsobují náklady na jeho využívání. EU a její členské státy se staly terčem hospodářského nátlaku a jsou nadále ohrožovány. Je nepravděpodobné, že by takový nátlak vymizel nebo ustoupil.

Čeho by mělo být dosaženo?

Plánovaná reakce EU spadá do společné obchodní politiky. Činnost na úrovni EU přináší v každém případě výhody, např. odrazování od nátlaku a přijímání protiopatření, čehož nelze dosáhnout uspokojivě na úrovni členských států, pokud vůbec.
Všechny členské státy mají vlastní právní předpisy, které záležitosti politické reklamy upravují, což vede k tomu, že v Unii existuje nesourodá směs vnitrostátních pravidel roztříštěných co do obsahu, rozsahu, provádění a vymáhání, kterými se zakládají povinnosti pro poskytovatele služeb a která se uplatňují rozdílně v závislosti na příslušném členském státě a médiu, jehož prostřednictvím je reklama šířena. To se týká zejména příslušných definic a požadavků na transparentnost, které ovlivňují obsah reklamy. Vzhledem k tomu, že některé členské státy mají v úmyslu zavést nové právní předpisy pro oblast nových online médií, očekává se, že se tato roztříštěnost ještě zvýší. Tento složitý právní kontext vytváří náklady a výzvy, které rovněž vytvářejí překážky poskytování služeb politické reklamy jako přeshraniční služby na vnitřním trhu s přímým dopadem na fungování vnitřního trhu.

Tento problém je nejlepší řešit na úrovni EU, protože jednotlivé členské státy nemohou vyřešit roztříštěnost trhu ani přeshraniční povahu zjištěných problémů. Několik členských států schválilo nebo zvažuje schválit právní předpisy v oblasti transparentnosti a cílení politické reklamy. Tyto kroky roztříštěnost ještě zvýší a přispějí k ohrožení výkonu práva na svobodu usazování a poskytování služeb v celé Unii, k dosažení zamýšlených cílů regulace přitom nepovedou. Celounijní standardy pro politickou reklamu a související služby by přinesly právní jistotu, eliminovaly náklady na dodržování právních předpisů při poskytování přeshraničních služeb a snížily rizika nedodržení předpisů. Hospodářské subjekty by tak měly menší motivaci k rozdělování vnitřního trhu a naopak by vzrostl jejich zájem na tom, aby v souladu s předpisy poskytovaly služby politické reklamy do zahraničí a vyvíjely služby nové. Účinky čistě vnitrostátních právních předpisů jsou oproti tomu omezeny na jediný členský stát. Hrozí, že je poskytovatelé služeb z jiných členských států budou obcházet nebo jim nebudou rozumět. Neodstranily by výše uvedené problémy rozšířené napříč EU, dokonce by je mohly zhoršit. Přeshraniční povaha některých činností, zejména v prostředí online, přináší značné problémy v oblasti transparentnosti a cílení, které by čistě vnitrostátní regulace v této oblasti nedokázala vyřešit. Ochrana údajů je harmonizována na úrovni EU a na této úrovni je proto třeba stanovit další opatření. Rovněž platí, že Unie je jediným subjektem, který by mohl přijmout opatření pro politickou reklamu evropských politických stran platná v celé EU: tím by se zajistilo, že vnitrostátní právní předpisy nebudou komplikovat vedení jejich kampaní v Unii.