Byl zahájen reformní proces k dalšímu posílení nezávislosti soudů. Na žádost parlamentu z roku 2018 vláda v únoru 2020 zřídila vyšetřovací komisi pro „Posílení ochrany demokracie a nezávislosti soudnictví“. Šetření napříč politickými stranami předsedá předseda Nejvyššího soudu a šetření má mandát zkoumat několik aspektů švédského rámce nezávislosti soudnictví, a to s cílem předložit návrhy legislativních a ústavních změn. Výbor posoudí, zda by měl být ústavou upraven počet soudců Nejvyššího soudu a soudců Nejvyššího správního soudu a jejich věk odchodu do důchodu. Mandát komise uvádí, že toto posouzení se mimo jiné provádí s ohledem na nedávnou judikaturu Soudního dvora. Podle mandátu by cílem bylo chránit soudce před možným vměšováním v důsledku snížení důchodového věku podle obecných právních předpisů. Otázka regulace počtu soudců u obou nejvyšších soudů bude posouzena s ohledem na právní akademickou debatu ve Švédsku, v jejímž kontextu bylo naznačeno, že zvýšení nebo snížení počtu soudců by mohlo být použito jako prostředek politického vlivu. Komise dále posoudí, zda by měla být posílena nezávislost Státní správy soudů. Pokud komise shledá, že takové posílení je odůvodněné, má pravomoc navrhnout zřízení rady pro soudnictví nebo rady Státní správy soudů, složené převážně ze soudců, což by bylo v souladu s doporučeními Rady Evropy. Práce komise je v rané fázi a bude zahrnovat přezkum stávajících systémů v jiných členských státech EU. Výsledky této činnosti budou představeny v únoru 2023. Za zmínku stojí zejména inkluzivní metoda přípravy takovéto reformy, včetně postupu prováděného napříč politickými stranami, a pozornost věnovaná nejnovější judikatuře Soudního dvora.

Švédsko dosáhlo v hodnocení indexu vnímání korupce organizace Transparency International výsledku 85/100 a je na 3. místě v Evropské unii a na 4. místě v celosvětovém měřítku. Zvláštní Eurobarometr týkající se korupce v roce 2020 uvádí, že 40 % respondentů vnímá korupci jako rozšířenou (průměr EU: 71 %) a 9 % osob se cítí osobně zasaženo korupcí ve svém každodenním životě (průměr EU: 26 %). Pokud jde o podniky, 30 % společností považuje korupci za rozšířenou (průměr EU: 63 %) a 12 % společností má za to, že korupce představuje problém při podnikání (průměr EU: 37 %). 55 % osob soudí, že existuje dostatek úspěšných trestních stíhání odrazujících lidi od korupčních praktik (průměr EU: 36 %), přičemž 48 % společností je přesvědčeno, že lidé a podniky přistižení při podplácení vysokého úředníka jsou náležitě potrestáni (průměr EU: 31 %).

Švédsko má obecně zaveden právní rámec pro kriminalizaci korupce. Švédský trestní zákoník upravuje trestné činy, jako je přijímání a poskytování úplatků, nepřímé úplatkářství a nedbalostní financování úplatků. Trestem za přijímání úplatků nebo nabízení úplatků může být pokuta nebo trest odnětí svobody na dobu nejvýše dvou let (promlčecí lhůta činí pět let). Trest za závažnou trestnou činnost spočívající v přijímání nebo nabízení úplatků se pohybuje od šesti měsíců do šesti let odnětí svobody (promlčecí lhůta činí deset let). Trestné činy, jako je zneužití pravomoci veřejného činitele nebo porušení povinnosti mlčenlivosti, jsou navíc upraveny v trestním zákoníku. Kromě toho zákon o veřejné službě přijatý v roce 1994 stanoví disciplinární odpovědnost za zanedbání povinnosti ve formě varování nebo snížení mzdy. Zákon rovněž zakazuje zapojení zaměstnanců do činností, které mohou nepříznivě ovlivnit jejich nestrannost při výkonu pracovních úkolů nebo které mohou poškodit pověst orgánu .

Ačkoli není uzákoněna žádná komplexní národní protikorupční strategie, vláda oznámila svou iniciativu vypracovat národní akční plán boje proti korupci. Akční plán má být předložen na konci roku 2020 a diskuse s příslušnými orgány jsou v rané fázi. Záměrem je přezkoumat stávající preventivní činnost a určit potřeby nových opatření proti korupci, například umožněním efektivnější a účinnější koordinace a spolupráce mezi klíčovými orgány.

Odpovědnost za boj proti korupci a za předcházení korupci je rozdělena mezi několik orgánů. Agentura pro veřejnou správu od roku 2017 řídí národní protikorupční síť a provádí výzkum a koordinaci politik, přičemž podporuje řádnou správu věcí veřejných a boj proti korupci. Národní kontrolní úřad, jehož pravomoci zahrnují forenzní a auditorskou odbornost, provádí finanční i nefinanční kontroly v organizacích veřejného sektoru. Národní rada pro prevenci trestné činnosti působí jako odborný subjekt vlády v rámci systému soudnictví. Švédské sdružení místních orgánů a krajů (SALAR) koordinovalo sérii seminářů o prevenci korupce. Finanční policie navíc slouží jako švédská finanční zpravodajská jednotka (FIU) a účastní se vyšetřování v rámci policejní pravomoci. Podle švédské Národní rady pro prevenci trestné činnosti (BRÅ) bylo v roce 2018 oznámeno 297 případů přijímání úplatků a 143 případů nabízení úplatků. Rizikovou oblastí zůstává podplácení zahraničních veřejných činitelů, neboť ve Švédsku patří počet nadnárodních korporací na obyvatele k nejvyšším a trestní stíhání za podplácení zahraničních veřejných činitelů je omezeno požadavkem oboustranné trestnosti a požadavkem odpovědnosti podniků.

Národní protikorupční útvar v rámci státního zastupitelství odpovídá za veškerá trestní vyšetřování související s korupcí a s podplácením zahraničních veřejných činitelů. V útvaru, který se zaměřuje výhradně na protikorupční případy, pracuje přibližně deset státních zástupců a dva účetní. Tato agentura se potýkala s problémy, pokud jde o dostupné analytické kapacity a zdroje s ohledem na počet vyšetřovaných a stíhaných věcí, a hrozilo, že nebude schopna případy zpracovávat do uplynutí promlčecí lhůty. Národní protikorupční policejní jednotka byla zřízena s cílem spojit národní kompetence pro vyšetřování korupčních trestných činů v jednom místě a tvoří ji 27 zaměstnanců, z toho čtrnáct policistů, šest civilních vyšetřovatelů a čtyři forenzní účetní. Kromě vyšetřování korupčních trestných činů má také preventivní úlohu v rámci podpory veřejných agentur při navrhování protikorupčních politik. Tento útvar také pro různé úřady a organizace ve Švédsku pořádá školení na téma boje proti korupci.

Některé kategorie úředníků, jakož i poslanci a ministři mají povinnost předkládat majetková přiznání. Zákon (2018:1625) o povinnosti některých veřejných činitelů oznamovat držené finanční nástroje obsahuje ustanovení o povinnosti ministrů a některých úředníků veřejných orgánů, obcí a krajů oznámit držené finanční nástroje. Ministři musí orgánům veřejné správy oznámit své držené finanční nástroje. Členové vedení orgánu veřejné správy jsou rovněž povinni oznamovat případ, v němž daný orgán disponuje důvěrnými informacemi. Vláda rozhoduje o tom, které veřejné orgány této oznamovací povinnosti podléhají. Tyto orgány rozhodují, který z jejich úředníků mimo vedení bude povinen podat oznámení, a to v závislosti na přístupu úředníků k důvěrným informacím. Obce a kraje rovněž rozhodují, na které z jejich veřejných orgánů by se měla vztahovat oznamovací povinnost. Poslanci parlamentu jsou povinni oznámit určitá ekonomická aktiva do čtyř týdnů od prvního zasedání Riksdagu (švédského parlamentu) po volbách. Informace obsažené v prohlášeních poslanců jsou uchovávány ve veřejném rejstříku, který vede správa Riksdagu. Údaje jsou z rejstříku odstraněny po skončení celého volebního období parlamentu. Platí také zásada přístupu veřejnosti k úředním dokumentům, což znamená, že prohlášení poslanců musí být na požádání také zpřístupněna.

Jsou zavedena opatření k zajištění ochrany oznamovatelů a podpoře oznamování korupce. Podle zákona o whistleblowingu 2016:749 nesmí zaměstnavatel podrobit zaměstnance nebo zaměstnance agentury práce odvetným opatřením z důvodu, že zaměstnanec oznámil závažné nesrovnalosti v činnosti zaměstnavatele. Tato ochrana má několik složek: svobodu sdělovat informace a získávat operativní a jiné informace, právo na anonymitu. Na konci května 2019 zahájila vláda přezkum s cílem připravit provádění směrnice EU o whistleblowingu a posoudit, zda budou v souvislosti se směrnicí zapotřebí změny švédského práva.

Pro úředníky na vysoké úrovni byla zavedena pravidla týkající se „efektu otáčivých dveří“, zatímco ustanovení o lobbingu nadále není upraveno. Předpis o „efektu otáčivých dveří“ byl přijat v roce 2018 a stanovil omezení pro ministry, členy kabinetu a náměstky odborů, kteří začali pracovat či působit v jiných organizacích než ve vládních institucích / veřejném sektoru. Tento předpis se vztahuje na přechody k činnostem mimo státní sektor, včetně případů, kdy ministři a náměstci odborů hodlají přijmout nový úkol nebo zaměstnání v činnostech mimo státní sektor nebo zahájit podnikání. „Činnosti mimo státní sektor“ zahrnují všechny činnosti, u nichž není odpovědným orgánem stát. Předpis se vztahuje i na společnosti, které jsou zcela nebo částečně ve vlastnictví státu. Zvláštní kontrolní orgán, Výbor pro kontrolu přechodných omezení kabinetu a tajemníků útvarů, přezkoumává přechody k veškerým činnostem, u nichž není zaměstnavatelem vláda. Pokud jde o lobbing, neexistuje žádná zvláštní povinnost registrace lobbistů nebo hlášení kontaktů mezi úředními osobami a lobbisty. Skupina států proti korupci (GRECO) zaznamenala, že chybí propracovaná pravidla regulující kontakt s lobbisty v souvislosti s trendem, kdy se z bývalých veřejných činitelů stávají lobbisté.

Široký rozsah práva na přístup veřejnosti k informacím je klíčovým prvkem švédského přístupu k prevenci korupce. Veřejní činitelé jsou oprávněni informovat sdělovací prostředky, veřejnost je oprávněna účastnit se jednání rozhodovacích orgánů (parlament, zasedání zemských rad) a soudních jednání. Omezení této zásady jsou jasně stanovena zákonem, aby byl chráněn omezený počet důležitých veřejných a soukromých zájmů.

III.Pluralita sdělovacích prostředků

Švédský právní rámec týkající se plurality sdělovacích prostředků se opírá o záruky vyplývající z ústavního rámce i ze sekundárního práva. Ústava zaručuje svobodu projevu v základním zákoně o svobodě projevu a v zákoně o svobodě tisku. Pokud jde o regulační orgán pro sdělovací prostředky, kterým je švédský Úřad pro tisk a rozhlasové a televizní vysílání (Myndigheten för press, radio och tv), jeho status a pravomoci upravuje ústava a zákon o rozhlase a televizi. Švédský právní systém nepředpokládá žádné odvětvové zákony týkající se transparentnosti vlastnictví sdělovacích prostředků.

Švédsko zavedlo efektivní regulační záruky nezávislosti regulačního orgánu pro sdělovací prostředky. Švédský Úřad pro tisk a rozhlasové a televizní vysílání má status nezávislého správního orgánu . Úřad má ze zákona povinnost podporovat svobodu projevu, rozmanitost, nezávislost a přístupnost. V rámci orgánu existují dva nezávislé rozhodovací orgány: Švédská komise pro vysílání a Rada pro dotace určené sdělovacím prostředkům. Poslední vydání nástroje pro sledování plurality sdělovacích prostředků (dále jen „MPM 2020“) uvádí velmi nízké riziko, pokud jde o nezávislost a efektivitu švédského regulačního úřadu pro sdělovací prostředky. V roce 2018 bylo zahájeno šetření s cílem prozkoumat, jak Švédsko provádí revidovanou směrnici o audiovizuálních mediálních službách, včetně ustanovení o nezávislosti a efektivitu vnitrostátních regulačních orgánů v oblasti sdělovacích prostředků . Výsledná zpráva byla vládě předložena v srpnu 2019 se závěrem, že švédský model správy zajišťuje všem švédským orgánům včetně orgánu pro sdělovací prostředky vysokou míru nezávislosti. Podle zprávy a potvrzení ze strany zástupců švédského Úřadu pro tisk a rozhlasové a televizní vysílání nejdůležitější ochrana vyplývá z kapitoly 12 § 2 vládního nástroje, který stanoví obecnou zásadu nezávislosti švédských správních orgánů. Švédsko v současné době pracuje na provádění revidované směrnice o audiovizuálních mediálních službách. Tato činnost by mohla zahrnovat další legislativní změny zaměřené na posílení nezávislosti regulačního orgánu pro sdělovací prostředky, zejména v souvislosti se jmenováním jeho členů. Zástupci švédského Úřadu pro tisk a rozhlasové a televizní vysílání rovněž uvedli, že očekávají zvýšený rozpočtový příděl.

Švédsko má v odvětví sdělovacích prostředků dobře zavedený samoregulační rámec. Systém je zcela dobrovolný a je financován čtyřmi tiskovými organizacemi a čtyřmi vysílacími společnostmi . Mediálního veřejného ochránce práv, který je pověřen vyřizováním stížností na redakční obsah novin, časopisů, vysílacích médií a jejich webových stránek a sociálních médií, jmenuje výbor složený z hlavního parlamentního veřejného ochránce práv, předsedy švédské advokátní komory a předsedy Národního tiskového klubu. Veřejný ochránce práv pro oblast sdělovacích prostředků rovněž zajišťuje dodržování samoregulačního etického kodexu pro tisk, rozhlas a televizi . Odvolání proti rozhodnutím veřejného ochránce práv pro oblast sdělovacích prostředků projednává Rada pro sdělovací prostředky, kterou tvoří čtyři soudci, šestnáct zástupců mediálních organizací účastnících se samoregulačního systému a dvanáct zástupců veřejnosti.

Pokud jde o transparentnost vlastnictví sdělovacích prostředků, švédský právní systém nestanoví žádné právní předpisy týkající se konkrétně sdělovacích prostředků. Jak uvádí MPM 2020 , všechny společnosti jsou povinny dodržovat obecný rámec založený na švédském zákoně o finančních vztazích (zákon o transparentnosti), který vyžaduje, aby společnosti byly ohledně vlastnických struktur transparentní. Rovněž by měly dodržovat zákon o hospodářské soutěži, který upravuje koncentraci vlastnictví. V rámci tohoto režimu jsou všechny švédské společnosti povinny informovat švédský Úřad pro hospodářskou soutěž o své vlastnické struktuře a předkládat výroční zprávy, které rovněž zahrnují informace o vlastnictví. Tyto zprávy by měly být veřejně dostupné (včetně zveřejnění na webových stránkách). Vzhledem k neexistenci specifického rámce pro sdělovací prostředky však MPM 2020 uvádí střední riziko z hlediska transparentnosti vlastnictví sdělovacích prostředků. Současně podle zástupců švédského Úřadu pro tisk a rozhlasové a televizní vysílání neexistují žádné obavy ohledně identifikace vlastníků mediálních služeb.

Švédsko má kvalitní rámec pro ochranu a činnost novinářů. Podmínky, v nichž švédští novináři působí, jsou hodnoceny jako jedny z nejpříznivějších na světě. Nástroj MPM 2020 uvádí nízké riziko, pokud jde o redakční autonomii ve Švédsku. V tomto ohledu zákon o svobodě tisku upravuje autonomii při jmenování a odvolávání šéfredaktorů. Kromě toho mnoho organizací sdělovacích prostředků a novinářů vypracovalo samoregulační iniciativy související s redakční nezávislostí. Pokud jde o pomluvu, k předpokládaným sankcím za pomluvu a urážku spáchanou prostřednictvím tisku a audiovizuálních médií patří podle zákona o svobodě tisku (kapitola 7) a základního zákona o svobodě projevu (kapitola 5) ve spojení se švédským trestním zákoníkem trest odnětí svobody. Jak však uvádí Mezinárodní tiskový institut, trestní stíhání za pomluvu týkající se sdělovacích prostředků je ve Švédsku vzácné, a to kvůli rozsáhlým požadavkům na řízení v takové věci, které stanoví výše uvedené akty. Některé zdroje, včetně Reportérů bez hranic a Švédské národní rady pro prevenci kriminality (Brå), přesto uvedly, že někteří novináři v důsledku své profesní činnosti čelí výhrůžkám. Počet novinářů vystavených urážlivým nebo hanlivým komentářům na internetu se snížil z 80 % v roce 2013 na přibližně 70 % v roce 2019. V roce 2019 platforma Rady Evropy k prosazování ochrany žurnalistiky a bezpečnosti novinářů neoznámila žádná upozornění týkající se Švédska. V roce 2020 byla na této platformě uveřejněna tři upozornění týkající se fyzických i internetových útoků na novináře. Švédský policejní orgán zahájil zvláštní opatření zaměřená na základní práva a svobody, a to včetně trestných činů proti novinářům. To zahrnuje zřízení národních kontaktních míst, další pracovníky k podpoře obětí těchto trestných činů a přidělení dalších finančních prostředků na lepší vyšetřování trestných činů proti demokracii a trestných činů z nenávisti. Předseda vyšetřovací komise jmenovaný vládou v květnu 2020 v současné době mimo jiné přezkoumává trestněprávní ochranu některých životně důležitých funkcí ve společnosti, včetně novinářů. Očekává se, že v rámci přezkumu bude posouzeno, zda by měly být zváženy další právní záruky týkající se svobody projevu . Novinářům pomáhá i kvalitní rámec pro přístup k informacím. Podle nástroje MPM 2020 jsou právní ustanovení týkající se přístupu k informacím a omezení z důvodu ochrany soukromí a důvěrnosti jasně vymezena a zúčastněné strany, jako je švédský veřejný ochránce práv pro oblast sdělovacích prostředků, mají za to, že toto právo je plně respektováno a v praxi řádně uplatňováno.

IV.Další institucionální otázky týkající se systému brzd a protivah

Švédsko má jednokomorový parlamentní systém vlády, v němž Legislativní rada zajišťuje ústavní přezkum ex-ante, zatímco soudy mohou v konkrétních případech provádět ústavní přezkum ex-post. Legislativní návrhy může předkládat parlament nebo vláda, která v praxi předkládá převážnou většinu návrhů. V systému brzd a protivah hrají důležitou roli kancléř pro spravedlnost, parlamentní veřejní ochránci práv a veřejný ochránce práv pro rovnost.

Pro přijímání právních předpisů je typický mimořádně inkluzivní postup. Proces přípravy zákonů začíná fází šetření, kdy musí být předmětná záležitost nejprve analyzována a vyhodnocena, a to zpravidla úředníky příslušného ministerstva, vyšetřovací komisí, která pracuje nezávisle na vládě, nebo vyšetřovacím předsedou (šetření prováděné jedinou osobou). Na základě šetření se vypracovává koncept legislativního návrhu. Jak vyžaduje ústava, příslušné orgány a zúčastněné strany musí mít možnost vyjádřit své stanovisko, a to prostřednictvím připomínkového řízení během standardní lhůty tří měsíců. Ačkoli je tento postup určen dotčeným orgánům a zúčastněným stranám, je otevřen i kterékoli jiné organizaci nebo jednotlivci. Návrh postoupený k připomínkám a obdržená stanoviska jsou zveřejněny na webových stránkách vlády. Na základě výsledku šetření a připomínkového řízení vláda vypracuje svůj návrh zákona. Tento proces zahrnuje přípravu posouzení dopadů, které musí být u návrhů s dopadem na pracovní podmínky společností nebo konkurenceschopnost předloženo švédské Radě pro zlepšování právní úpravy. Vyšetřovací komise pro „Posílení ochrany demokracie a nezávislosti soudnictví“ je dobrým příkladem důležitosti takovéhoto inkluzivního procesu v citlivých záležitostech, jako je právní stát. Zajišťuje zastoupení různých politických stran a soudnictví a předsedá jí předseda Nejvyššího soudu. Časový harmonogram komise je rovněž stanoven tak, aby pro uvedený postup neplatily příliš krátké lhůty, a výsledky komise mají být předloženy v roce 2023.

Legislativní rada je odpovědná za přezkum ústavnosti zákonů ex-ante. Nežli jsou předloženy parlamentu, Legislativní rada složená z bývalých a současných soudců Nejvyššího soudu a Nejvyššího správního soudu zkoumá legislativní návrhy vlády a předkládá nezávazné stanovisko k souladu návrhu s ústavou a s celkově právním systémem a zajišťuje, aby byly dodržovány zásady právního státu. Poslanci parlamentu (Riksdag) si také mohou od Legislativní rady vyžádat stanovisko. Švédsko nemá Ústavní soud, všechny soudy však mohou při rozhodování v konkrétních věcech přezkoumávat slučitelnost zákonů s ústavou nebo s právními předpisy nejvyšší úrovně a nesmí používat žádná neslučitelná ustanovení (tzv. posouzení norem). Pokud byl zákon přijat v rozporu se stanoviskem Legislativní rady, mohou k tomu soudy při posouzení norem přihlédnout.

Švédsko zvažuje reformu postupu pro změnu své ústavy. V současné době mohou být změny ústavy přijímány prostou většinou, vyžadují však dvě po sobě jdoucí rozhodnutí parlamentu, mezi nimiž se uskuteční parlamentní volby. Vedle reformy soudnictví bude vyšetřovací komise pro „Posílení ochrany demokracie a nezávislosti soudnictví“ zkoumat i řadu možných změn ve způsobu přijímání změn ústavy. Podle mandátu komise je tato otázka zvažována s ohledem na nedávný vývoj v jiných zemích, který ukazuje důležitost silné ochrany základních struktur demokratického systému. Vyšetřovací komise zejména posoudí, zda by měla být vyžadována kvalifikovaná většina, zda by mělo být požadováno, aby se rozhodnutí účastnil minimální počet poslanců parlamentu, a zda musí být volby konané mezi oběma rozhodnutími řádnými volbami. Výsledky této části šetření budou rovněž předloženy v roce 2023.