CS Úřední věstník Evropské unie C 332/1

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Dlouhodobá sociální péče a deinstitucionalizace

(průzkumné stanovisko)

(2015/C 332/01)

Zpravodajka: Gunta ANČA Spoluzpravodaj: José Isaías RODRÍGUEZ GARCÍA-CARO

Dopisem ze dne 25. září 2014 a podle článku 304 SFEU požádal pan Rihards KOZLOVSKIS, úřadující ministr zahraničních věcí a ministr vnitra Lotyšské republiky, jménem lotyšského předsednictví Evropský hospodářský a sociální výbor o vypracování průzkumného stanoviska k tématu

„Dlouhodobá sociální péče a deinstitucionalizace“.

Specializovaná sekce Zaměstnanost, sociální věci, občanství, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 7. května 2015.

Na 508. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 27. a 28. května 2015 (jednání dne 27. května), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 139 hlasy pro, 1 hlas byl proti a 3 členové se zdrželi hlasování.

1. Závěry a doporučení

EHSV:

1.1. vyzývá ke zvýšení povědomí o situaci osob žijících v ústavních zařízeních, a to pomocí jednotných a rozčleněných údajů, a k vypracování ukazatelů dodržování lidských práv;

1.2. vyzývá členské státy, aby v rámci národních programů reforem (NPR) zavedly antidiskriminační opatření a podpořily právo osob se zdravotním postižením na plné zapojení se do společnosti a ekonomiky;

1.3. konstatuje, že úsporná opatření vedla ke snížení rozpočtů místních a regionálních orgánů, což má přímý dopad na dostupnost sociálních služeb. V některých členských státech se proto objevuje sklon k institucionalizaci;

1.4. doporučuje, aby členské státy využívaly evropské strukturální a investiční fondy s cílem podpořit přechod od institucionální péče ke komunitní péči, pro rozvoj sociálních a zdravotnických služeb a odbornou přípravu pracovníků v oblasti podpůrných služeb;

1.5. doporučuje, aby členské státy reformovaly dlouhodobou péči na základě analýzy nákladů a přínosů a přijaly dlouhodobý plán zahrnující investice do lidí a služeb namísto snižování finančních prostředků;

1.6. zdůrazňuje, že „deinstitucionalizace“ je proces vzniku alternativních podpůrných služeb na komunitní úrovni, který vyžaduje dlouhodobou politickou strategii a alokaci odpovídajících finančních prostředků;

1.7. naléhavě žádá členské státy, aby uznaly muže a ženy se zdravotním postižením za stejné subjekty práva jako ostatní osoby ve všech aspektech života a případně usnadnily rozhodování v této oblasti (1);

1.8. doporučuje rozvoj vysoce kvalitních komunitních služeb jako klíčový krok v procesu deinstitucionalizace (2). Je velmi nevhodné uzavírat ústavní zařízení, aniž by lidé měli přístup k alternativním službám;

1.9. domnívá se, že pokud bude péče poskytována doma, měl by být zajištěn nezbytný rozvoj odborných služeb za dostupné ceny;

1.10. doporučuje, aby pracovníci v celé Evropě absolvovali odbornou přípravu pro práci v komunitních službách a aby byli informováni o procesu deinstitucionalizace;

1.11. doporučuje, aby komunitní služby byly k dispozici na místní úrovni a byly cenově dostupné a přístupné pro všechny;

1.12. zdůrazňuje význam přístupu k zaměstnání, jenž umožňuje, aby se lidé opouštějící ústavní péči mohli plně zapojit do společnosti. Specializované služby zaměstnanosti, odborného vzdělávání a odborné přípravy by měly být dostupné bez diskriminace všem, kteří je potřebují;

1.13. doporučuje, aby se vytvářela partnerství mezi všemi zúčastněnými stranami zapojenými do procesu deinstitucionalizace;

1.14. zdůrazňuje, že různé skupiny uživatelů mají odlišné potřeby, a tudíž je třeba vypracovat konkrétní opatření ve spolupráci se všemi příslušnými zúčastněnými stranami, a to i s uživateli a jejich zastupujícími organizacemi, rodinnými příslušníky, poskytovateli služeb, hospodářskými odvětvími a orgány veřejné správy;

1.15. vyzývá Evropskou komisi, aby přijala evropský rámec kvality komunitních služeb, a znovu opakuje, že je naléhavě potřeba závazných norem s cílem zajistit co nejvyšší kvalitu;

1.16. naléhavě vyzývá členské státy, aby zřídily nezávislou a účinnou kontrolu a nezávislé a účinné sledování za účelem zajištění dodržování regulativních a jakostních norem v sociálních službách;

1.17. doporučuje bojovat proti záporným stereotypům, zvyšovat informovanost ve školách a ve společnosti prostřednictvím inkluzivního vzdělávání a mediálních kampaní.

2. Úvod

2.1. Procesy deinstitucionalizace a dodržování lidských práv se v Evropě v průběhu téměř celého minulého století vyvíjely odlišně. Proto je obtížné získat srovnatelné údaje z různých zemí.

2.2. EHSV má za to, že v naší měnící se společnosti je důležité analyzovat situaci lidí, kteří v EU vyžadují sociální péči a náročnou pomoc, a vypracovat tak odpovídající řešení a vyměnit si osvědčené postupy.

2.3. EHSV proto:

2.3.1. poznamenává, že v Evropě žije více než jeden milion dětí a dospělých se zdravotním postižením v zařízeních ústavní péče (3);

2.3.2. „institucí“ se rozumí jakékoli zařízení ústavní péče, kde jsou obyvatelé izolováni od širší komunity a/nebo nuceni žít společně. Tito rezidenti nemají dostatečnou kontrolu nad svým životem nebo rozhodnutími, která se jich dotýkají, a nároky samotného zařízení mají obvykle přednost před individuálními potřebami rezidentů (4);

2.3.3. poukazuje na to, že vysoce kvalitní sociální péče v rámci místní komunity vede k lepším výsledkům, pokud jde o kvalitu života, než ústavní péče, přičemž podporuje sociální začleňování a snižuje riziko segregace (5);

2.3.4. zakazuje jakoukoliv formu diskriminace a zneužití, kterou by muži a ženy a děti se zdravotním postižením nebo bez, lidé vyžadující náročnou pomoc nebo ti, jež mají psychosociální postižení, mohli zakusit v zařízeních ústavní péče nebo v situacích, kdy se jim dostává sociální péče;

2.3.5. odkazuje na doporučení uvedená v předchozích stanoviscích EHSV (6);

2.3.6. připomíná závazky EU a jejích členských států vyplývající z Úmluvy OSN o právech osob se zdravotním postižením (UNCRPD) (7), aby byla respektována lidská důstojnost, svoboda a právo lidí žít nezávisle a aby lidé měli možnost volby, kde a s kým budou žít a současně měli přístup k podpůrným službám na komunitní úrovni, a to včetně osobní asistence;

2.3.7. poukazuje na to, že v souladu s Úmluvou OSN o právech dítěte (CRC) by dítě v zájmu „plného a harmonického rozvoje osobnosti“ mělo „vyrůstat v rodinném prostředí, v atmosféře štěstí, lásky a porozumění“. Rodiče mají hlavní odpovědnost, pokud jde o výchovu jejich dětí, a je na státu, aby pomáhal rodičům, zejména těm nejchudším, prostřednictvím adekvátních nástrojů sociální ochrany. Děti mají právo na ochranu před újmou nebo zneužitím. V případě, že jejich rodina není schopna poskytnout péči, kterou potřebují, navzdory odpovídající podpoře ze strany státu, mají děti právo na náhradní rodinnou péči;

2.3.8. opětovně zdůrazňuje, že lidé se zdravotním postižením, a zejména s duševním postižením, mají kdekoli právo na uznání své osoby jako subjektu práva.

3. Přechod od institucionální péče ke komunitní péči

EHSV:

3.1. vítá skutečnost, že mnohé země v současnosti reformují způsob poskytování péče a pomoci pro děti a dospělé, a to nahrazováním některých nebo všech dlouhodobých stacionářů rodinnými a komunitními službami (8);

3.2. žádá, aby proces deinstitucionalizace probíhal způsobem, který respektuje práva uživatelských skupin, minimalizuje riziko poškození zdraví a zajišťuje pozitivní výsledky pro všechny dotčené osoby. Nové systémy péče a pomoci musí respektovat práva, důstojnost, potřeby a přání každého jednotlivce a jejich rodiny;

3.3. je přesvědčen, že každý občan má právo zvolit si místo, kde chce žít, a způsob života.

4. Deinstitucionalizace pro různé zájmové skupiny

4.1. EHSV uznává, že péče o děti, osoby se zdravotním postižením, včetně osob s psychosociálním postižením, a seniory se velmi liší. Proto by postup deinstitucionalizace dlouhodobé péče měl zohlednit konkrétní potřeby všech skupin uživatelů.

4.2. Komunitní péče, včetně profesionální péče a péče poskytované v rámci rodinného a sociálního prostředí, přináší přidanou hodnotu, jež chybí v institucionálních zařízeních.

4.3. Institucionální struktura by proto měla být přizpůsobena tak, aby doplňovala komunitní sociální a zdravotnické služby, pokud tyto nejsou k dispozici, a během přechodného období.

4.4. Vést nezávislý život neznamená, že lidé musí žít izolovaně. Naopak to znamená, že v komunitě, kde se rozhodli žít, mají na výběr ze specializovaných služeb a současně zde jsou k dispozici všechny obvyklé služby.

4.5. Deinstitucionalizace znamená zajistit ty správné služby, ale rovněž vytvořit vhodné komunitní prostředí. Je nezbytné připravit na tuto změnu širokou veřejnost, zvýšit informovanost a bojovat proti stigmatizaci. Jinak spíše než k deinstitucionalizaci dojde k nové institucionalizaci vytvořením „ghett“ osob s psychosociálním postižením, kteří budou žít ve společnosti, ale kvůli negativním postojům budou nadále izolováni. Klíčovou roli hrají v tomto ohledu sdělovací prostředky.

4.6. EHSV bere na vědomí rozdíly mezi členskými státy EU, zejména pokud se jedná o definici dlouhodobé péče. Tyto rozdíly se mohou rovněž týkat druhu poskytované péče a zahrnutých služeb. Podobně existují výrazné rozdíly v jednotlivých členských státech mezi regiony a městy, a to zejména mezi městskými a venkovskými oblastmi (9). EHSV se domnívá, že to by nemělo odůvodňovat nedostatečný pokrok učiněný členským státem, který má své vlastní charakteristické zvláštnosti, a podporuje postupný přechod ke komunitním službám.

4.7. V předchozím průzkumném stanovisku (10) EHSV doporučil hodnocení péče poskytované na dálku a asistovaného žití v přirozeném prostředí a vytvoření plošné a decentralizované infrastruktury v blízkosti místa bydliště, jež by umožnila být se seniory v přímém kontaktu. Chtěli bychom zopakovat toto doporučení a podpořit adekvátní proces deinstitucionalizace pro seniory, děti, osoby se zdravotním postižením v každém věku a osoby s psychosociálním zdravotním postižením (11).

4.8. Uvedené skupiny uživatelů zahrnují jedince, u nichž může být schopnost přijímat rozhodnutí snížena nebo nedostatečná z důvodu věku, zdravotního postižení nebo závislosti. EHSV proto vyzývá členské státy, aby v rámci postupné a řízené deinstitucionalizace poskytly těmto osobám maximální ochranu, aby jejich práva byla vždy dodržena a jim osobně byla poskytnuta nejlepší možná komunitní péče, včetně pomoci při rozhodování.

4.9. EHSV věnuje pozornost dopadu, jenž přechod od institucionální péče ke komunitní péči může mít pro pracovníky v této oblasti. Všechny orgány a zúčastněné strany zapojené do tohoto procesu musí spolupracovat, aby zajistily, že proces deinstitucionalizace bude dopadat na pečovatele pozitivně a postupně. Vždy by měly být zohledněny důstojné pracovní podmínky.

4.10. Alternativou k institucionální péči nejsou služby poskytované doma, ale služby v komunitě, a proto je třeba zaručit investice do infrastruktury služeb.

4.11. EHSV vítá vhodné příklady, například volno z důvodu péče, částečný úvazek z důvodu péče a uznávání pojištění pro neformální pečovatele (12). Vyzývá Komisi a členské státy, aby podporovaly výměnu osvědčených postupů.

4.12. EHSV si je vědom důležitosti pečovatelů. Neformální pečovatelé, kteří pracují dobrovolně, se snaží zakomponovat pečovatelské povinnosti do svého osobního života. To může vést k tzv. „pečovatelskému syndromu“, kdy je pečovatel, na němž leží největší zátěž, fyzicky a psychicky vyčerpán. Evropská unie musí zajistit, aby: opatření ke sladění pracovního a rodinného života a odpovědnost za péči vycházely z rovnoprávnosti a povinnosti v rámci neformální péče byly rozděleny rovnoměrně a spravedlivě (13), byla dodržována základní práva pečovatelů, neformální a rodinná péče byla uznávána a podporována stejně jako role dobrovolníků při poskytování formální a neformální péče (14).

4.13. EHSV si je vědom, že četné zranitelné skupiny, které bývají umisťovány do ústavní péče, představují neúměrně velikou část bezdomovecké populace. EHSV proto vyzývá členské státy, aby vypracovaly takové strategie a programy deinstitucionalizace, které by plně braly v úvahu bezdomovectví a nutnost poskytovat komunitní služby, které by mu předcházely a reagovaly na ně.

4.14. Rozvoj a profesionalizace práce v cizí domácnosti má pro dosažení rovnosti na pracovišti strategický význam, jelikož tuto práci vykonávají převážně ženy a stejně tak jsou to ženy, které potřebují hlídání dětí, pečovatelskou službu pro starší osoby a úklidové služby do domácnosti, aby se v profesním životě vyrovnaly mužům. Tyto služby jsou prospěšné jak pro jednotlivce, tak pro celou společnost. Vytvářejí nová pracovní místa, naplňují potřeby stárnoucí společnosti a usnadňují slaďování soukromého a pracovního života. Zlepšují kvalitu života a sociální začlenění a usnadňují starším občanům život v jejich domovech (15).

4.15. EHSV uznává potřebu odborné přípravy v oblasti deinstitucionalizace pro odborníky v celé Evropě. Například nová generace psychiatrů bude muset být vyškolena tak, aby bylo zajištěno, že budou postupovat v souladu s Úmluvou OSN o právech osob se zdravotním postižením.

4.16. EHSV je znepokojen tím, že lidé jsou v některých případech umísťováni do ústavních zařízení bez procesu konzultace nebo dodržení jasných postupů. Výbor uznává význam formálního posouzení potřeb lidí v oblasti dlouhodobé péče. Tento postup musí respektovat zásady lidské důstojnosti a vést k rozvoji individualizovaných služeb.

5. Dopad finanční krize na sociální služby

5.1. EHSV si je vědom, že poskytování dlouhodobé péče uvedeným uživatelským skupinám, které ji vyžadují, je jedním z největších sociálních a hospodářských problémů, jimž Evropská unie čelí, zejména v době ekonomické krize, jako je tomu nyní.

5.2. Sdělení o sociálních investicích (16) objasňuje, že ekonomická krize ohrožuje naše systémy sociální ochrany, neboť nezaměstnanost vzrostla, daňové příjmy se propadly a počet lidí odkázaných na dávky se zvýšil. EHSV v této souvislosti souhlasí s Komisí, že je třeba podpořit členské státy při koncipování strategií dlouhodobé péče, jež minimalizují dopad ekonomické krize.

5.3. Ve svém stanovisku (17) k danému sdělení EHSV uvádí, že sociální investice pro růst a soudržnost by také měly být využity k posílení sociálních služeb. To by mohlo rovněž podpořit vytváření pracovních míst v sektoru služeb a rozvoj nových služeb na komunitní úrovni.

5.4. Ekonomická krize měla negativní dopad na schopnost osob se zdravotním postižením žít nezávisle a na rodiny a zranitelné skupiny, které již byly vystaveny vyššímu riziku chudoby a sociálního vyloučení.

5.5. Balíček opatření v oblasti sociálních investic bude řešit problémy související s ekonomickou krizí a demografickými změnami (18).

5.6. EHSV je přesvědčen, že krize měla významný negativní dopad na uznávání sociálních práv, neboť rozpočty pro uvedená opatření byly kráceny. Výbor proto naléhavě vyzývá Radu, Komisi a členské státy, aby zajistily, že sociální investice budou využity pro politiky sociální ochrany s cílem přinejmenším obnovit úroveň, která existovala před ekonomickou krizí (19).

5.7. EHSV zdůrazňuje, že vypořádat se s potřebami vyplývajícími z prodloužení střední délky života znamená řešit složité otázky mezigenerační spravedlnosti a solidarity. Konečným cílem musí být situace, kdy starší a staří lidé v Evropě budou moci prožít důstojné a bezpečné stáří i v případě, že budou potřebovat péči, a zároveň je třeba zajistit, aby tím nebyly nadměrně zatíženy mladší generace (20).

5.8. I když rozdíly v rámci EU v oblasti dlouhodobé ústavní nebo komunitní péče již byly zřejmé, krize ještě prohloubila už tak značné hospodářské a sociální rozdíly v EU. Zvýraznila rozdíly v konkurenceschopnosti a sociální soudržnosti, zvýšila sklon k polarizaci růstu a rozvoje a viditelně ovlivnila spravedlivé rozdělení příjmů, bohatství a blahobytu mezi členskými státy a regiony (21).

6. Využití finančních prostředků EU v oblasti dlouhodobé sociální péče a pro deinstitucionalizaci

EHSV:

6.1. s politováním konstatuje, že v minulém programovém období byly evropské strukturální fondy využity pro segregující zařízení namísto ve prospěch komunitní péče;

6.2. vítá nařízení o evropských strukturálních a investičních fondech (ESI fondy) na nové období 2014–2020, která podporují přechod od institucionální ke komunitní péči, přičemž financování z Evropského fondu pro regionální rozvoj má zlepšit infrastrukturu pro sociální a zdravotní péči;

6.3. navrhuje, aby přístup založený na financování z více fondů urychlil přechod ke komunitní péči, včetně využití Evropského sociálního fondu pro „měkká“ opatření, jako je odborná příprava pracovníků v podpůrných službách a vytváření nových sociálních služeb;

6.4. vítá nařízení o společných ustanoveních ohledně ESI fondů, v němž je zahrnuta tematickou podmíněností ex ante, pokud jde o boj proti chudobě a sociálnímu vyloučení, a které stanoví požadavek pro členské státy, aby vytvořily strategii deinstitucionalizace;

6.5. doporučuje, aby členské státy využívaly evropské strukturální a investiční fondy s cílem podpořit přechod z péče v institucionálním prostředí na komunitní péči, pro rozvoj sociálních a zdravotnických služeb a odbornou přípravu pracovníků v oblasti podpůrných služeb;

6.6. konstatuje, že nástroj předvstupní pomoci a Evropský rozvojový fond by měly být využívány tak, aby bylo posíleno právo žít v komunitě a vyrůstat v rodinném prostředí;

6.7. je si vědom skutečnosti, že přechod od institucionálních služeb ke komunitním službám je složitý proces. Vyzývá proto Komisi a členské státy, aby vypracovaly sdělení a politický postup s cílem podpořit deinstitucionalizaci, a to zejména v době ekonomické krize.

7. Kvalitní komunitní služby

EHSV:

7.1. vyzývá Evropskou komisi, aby přijala evropský rámec kvality komunitních služeb, a znovu opakuje, že je naléhavě potřeba přísných závazných norem s cílem zajistit co nejvyšší kvalitu;

7.2. dochází k závěru, že služby musí být k dispozici na komunitní úrovni, a to i v odlehlých a venkovských oblastech, a jednotlivci musí obdržet odpovídající individuální rozpočty, aby si mohli svobodně vybírat služby, které potřebují;

7.3. domnívá se, že komunitní služby by měly být rozvíjeny v úzké spolupráci s uživateli a jejich zastupujícími organizacemi a že z jejich strany by měla být definována kvalita, a to ve spolupráci s dalšími příslušnými zúčastněnými stranami, včetně poskytovatelů služeb, orgánů veřejné správy a odborových organizací;

7.4. naléhavě vyzývá členské státy, aby zřídily nezávislou a účinnou kontrolu a nezávislé a účinné sledování za účelem zajištění dodržování regulativních a jakostních norem jak v oblasti komunitních služeb, tak ve službách poskytovaných v ústavních zařízeních;

7.5. doporučuje, aby komunitní služby byly k dispozici na místní úrovni a byly cenově dostupné a přístupné pro všechny;

7.6. domnívá se, že tyto služby musí podléhat schválení ze strany příslušných orgánů a být akreditovány certifikačními orgány;

7.7. podpůrné technologie a technické pomůcky mají pro osoby se zdravotním postižením, včetně dětí a starších osob, zásadní význam pro život v komunitě. Tyto technologie jsou nejúčinnější, pokud jsou v souladu s preferencemi uživatele a respektují soukromí.

V Bruselu dne 27. května 2015. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Henri MALOSSE

(1) Jak je stanoveno v článku 12 Úmluvy OSN o právech osob se zdravotním postižením.

(2) To platí rovněž pro uzavírání psychiatrických léčeben, musí existovat alternativní řešení.

(3) Děti a dospělí se zdravotním postižením (včetně osob s psychickými problémy). Platí pro EU a Turecko. Zdroj: Mansell, J., Knapp, M., Beadle-Brown, J. and Beecham, J. (2007): Deinstitutionalisation and community living – outcomes and costs: report of a European Study. Svazek 2: Main Report Canterbury: Tizard Centre, University of Kent (následně „zpráva DECLOC“).

(4) Zpráva ad hoc skupiny odborníků o přechodu od institucionální péče ke komunitní péči http://ec.europa.eu/social/BlobServlet?docId=4017&langId=en

(5) Společné evropské pokyny pro přechod od institucionální péče ke komunitní péči (www.deinstitutionalisationguide.eu).

(6) Úř. věst. C 204, 9.8.2008, s. 103. Úř. věst. C 181, 21.6.2012, s. 2. Úř. věst. C 44, 15.2.2013, s. 28.

(7) Viz http://www.un.org/disabilities/convention/conventionfull.shtml

(8) Některé příklady z oblasti dlouhodobé péče lze nalézt v Eurobarometru týkajícím se zdravotní a dlouhodobé péče (http://ec.europa.eu/public_opinion/archives/ebs/ebs_283_en.pdf). Další vhodné příklady rušení ústavní péče lze nalézt v Společných evropských pokynech pro přechod od institucionální ke komunitní péči (www.deinstitutionalisationguide.eu).

(9) Dlouhodobá péče v Evropské unii. ISBN 978-92-79-09573-3. Lucemburk: Úřad pro úřední tisky Evropské unie.

(10) Úř. věst. C 44, 11.2.2011, s. 10.

(11) Tamtéž.

(12) V Rakousku existují odpovídající právní předpisy. Příklady:

Volno a částečný úvazek z důvodu péče: S cílem zajistit lepší rovnováhu mezi prací a péčí mají pracovníci od 1. ledna 2014 možnost dohodnout se na (neplaceném) volnu z důvodu péče nebo na částečném úvazku z důvodu péče (s adekvátním krácením platu) po dobu jednoho až tří měsíců. V tomto období mají zákonný nárok na příspěvek na péči, na ochranu proti propuštění a na sociální pojištění (nepříspěvkové zdravotní a důchodové pojištění). Příspěvek na péči se rovná potenciální podpoře v nezaměstnanosti. Smyslem tohoto volna nebo částečného úvazku z důvodu péče je umožnit dotčeným pracovníkům, aby (pře)organizovaly svůj režim péče, zejména v případě okamžité nutnosti postarat se o blízkého příbuzného nebo uvolnění pečovatele na určitou dobu.

Důchodové pojištění pro příbuzné v roli pečovatelů: Pečovatelé, kteří se starají o blízkého člena rodiny na plný nebo převažující pracovní úvazek, mají k dispozici tyto možnosti, jak uplatnit nárok na nepříspěvkové důchodové pojištění: být nadále pojištěn v systému důchodového pojištění, mít osobní pojištění v rámci důchodového pojištění, být nadále pojištěn v systému zdravotního pojištění nebo mít v jeho rámci osobní pojištění. Příspěvky na sociální pojištění hradí spolková vláda, což znamená, že příbuzným v roli pečovatelů nevznikají žádné náklady.

(13) Mezi ženami a muži a mezi generacemi.

(14) Doporučení Sociální platformy k péči: http://www.socialplatform.org/wp-content/uploads/2013/03/20121217_SocialPlatform_Recommendations_on_CARE_EN1.pdf

(15) Úř. věst. C 12, 15.1.2015, s. 16.

(16) COM(2013) 83 final.

(17) Úř. věst. C 271, 19.9.2013, s. 91.

(18) Jeho smyslem je, aby byl mimo jiné přínosem pro děti a mladé lidi, zdravotně postižené lidi, lidi bez domova a starší lidi. Cíle tohoto balíčku jsou: zajistit, aby systémy sociální ochrany odpovídaly potřebám občanů; dosáhnout toho, aby sociální politiky byly zjednodušeny a lépe cíleny a aktualizovat strategie aktivního začleňování v členských státech. (Nástroje pro využití finančních prostředků Evropské unie pro přechod od institucionální ke komunitní péči – https://deinstitutionalisationdotcom.files.wordpress.com/2015/03/annex-1-en-orig.pdf).

(19) Úř. věst. C 170, 5.6.2014, s. 23 a Úř. věst. C 226, 16.7.2014, s. 21.

(20) Úř. věst. C 204, 9.8.2008, s. 103.

(21) Úř. věst. C 12, 15.1.2015, s. 105.