Význam zařazení na seznam v příloze IV spočívá v tom, že za „odpady“ jsou ve smyslu čl. 2 odst. 1 úmluvy pokládány pouze „látky nebo předměty, které jsou zneškodňovány nebo určeny ke zneškodnění nebo jejichž zneškodnění požadují předpisy“, a „zneškodňováním“ se rozumí „jakákoli operace stanovená v příloze IV“. Požadavky úmluvy se tak vztahují pouze na způsoby zneškodňování uvedené v příloze IV. Tato příloha by se tedy měla vztahovat na veškeré možné činnosti související s nakládáním s odpady, které se provádějí nebo mohou provádět v praxi, a bez ohledu na to, zda jsou prováděny v souladu s vnitrostátními nebo mezinárodními právními předpisy nebo zda jsou považovány za šetrné k životnímu prostředí. Pokud by tomu tak nebylo, vytvořilo by to mezery ve vztahu k požadavkům úmluvy.

V rozsahu, v jakém budou do přílohy II nebo VIII úmluvy zařazeny další kategorie elektrických a elektronických odpadů a v jakém by měla být odpovídajícím způsobem změněna příloha V nařízení (ES) č. 1013/2006, by byl vývoz těchto odpadů z EU do zemí, které nejsou členy OECD, zakázán podle článku 36 nařízení (EU) č. 1013/2006. Vývoz těchto odpadů v rámci OECD by se v zásadě musel řídit postupem PIC. Provedení těchto změn úmluvy do nařízení (ES) č. 1013/2006 by rovněž vedlo k tomu, že by se na zásilky odpadů v rámci EU nově zahrnuté do příloh II nebo VIII Basilejské úmluvy vztahoval oznamovací postup v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. b) bodem i) nařízení č. 1013/2006.

·zlepšit právní srozumitelnost a společné chápání a výklad činností souvisejících s nakládáním s odpady smluvními stranami,

·podporovat nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí na celosvětové úrovni a přispět k přechodu na celosvětové oběhové hospodářství.

Pokud ostatní smluvní strany navrhnou změny příslušných příloh, které by mohly dosáhnout stejných cílů jako návrhy Unie, mohly by být tyto návrhy v zásadě Unií podpořeny. To se může týkat seznamu činností v příloze IV a položek pro elektrické a elektronické odpady, které jsou v současnosti uvedeny v příloze VIII (A1180) a v příloze IX (B1110), a mohlo by se to rovněž týkat nových navrhovaných položek pro elektrické a elektronické odpady v příloze II (kategorie odpadů vyžadujících zvláštní pozornost). Návrhy týkající se klasifikace elektrických a elektronických odpadů v přílohách II a VIII by mohly zajistit dosažení výše uvedených cílů ve vztahu k jednomu z toků odpadů, který představuje mimořádně závažný problém pro životní prostředí a zdraví a který má rovněž jeden z nejvyšších potenciálů přispívat k oběhovému hospodářství.

Ustanovení úmluvy jsou v Unii prováděna prostřednictvím směrnice 2008/98/ES o odpadech, která ve svých přílohách I a II obsahuje seznamy činností souvisejících s nakládáním s odpady odpovídající příloze IV Basilejské úmluvy, a nařízení (ES) č. 1013/2006, které upravuje vývozy z Unie a dovozy do Unie, jakož i zásilky mezi členskými státy (článek 1). Směrnice a nařízení se použijí i v rámci Evropského hospodářského prostoru (dále jen „EHP“).

Pokud by byly přijaty změny příloh II a VIII úmluvy, musely by být provedeny do unijního práva, konkrétně do směrnice 2008/98/ES a nařízení (ES) č. 1013/2006. Změny v nařízení (ES) č. 1013/2006 by mohly znamenat, že by zásilky nových kategorií odpadů v rámci EU a EHP v příloze II byly podrobeny novým kontrolním opatřením, a platil by zákaz vývozu těchto odpadů do zemí, které nejsou členy OECD. I když by tato situace byla žádoucí z výše uvedených důvodů, pokud jde o vývozy z EU, mohlo by to mít nežádoucí a problematické účinky na zásilky odpadů určených k recyklaci v rámci EU a EHP, neboť by se na ně vztahovaly nové postupy oznamování. Tyto zásilky již podléhají požadavkům na ochranu životního prostředí v unijních právních předpisech o odpadech a zavedení nových správních postupů by mohlo v EU zkomplikovat a prodražit recyklaci, zatímco by přineslo pouze omezené výhody z hlediska ochrany životního prostředí.

Aby byla zachována stávající situace v Unii a v EHP, tj. bez kontrolního systému úmluvy, bylo by nezbytné oznámit příslušná ustanovení sekretariátu úmluvy podle článku 11 úmluvy a přijmout nezbytné kroky podle rozhodnutí OECD. Článek 11 úmluvy umožňuje smluvním stranám uzavírat dvoustranné, mnohostranné nebo regionální dohody nebo ujednání o pohybech odpadů přes hranice států za předpokladu, že dohody nebo ujednání jsou slučitelné s nakládáním s odpady, které je šetrné k životnímu prostředí, jak vyžaduje úmluva. Tyto dohody nebo ujednání uvádějí ustanovení, která nejsou z hlediska životního prostředí méně šetrná než ta, která úmluva stanoví, zejména s ohledem na zájmy rozvojových zemí. Oznámení podle článku 11 byla učiněna například v souvislosti s rozhodnutím OECD.

V důsledku toho tento návrh rozhodnutí Rady předpokládá, že Unie oznámí v souladu s článkem 11 úmluvy ustanovení týkající se zásilek odpadů nových kategorií v rámci Unie a EHP, pokud se tato ustanovení liší od zamýšleného aktu, a upřesňuje, že naše ustanovení jsou založena na systému nakládání s odpady způsobem šetrným k životnímu prostředí, který je slučitelný s úmluvou. Zároveň bude třeba o výše uvedeném stavu informovat sekretariát OECD kvůli vazbám mezi změnami příloh úmluvy a výše uvedeným rozhodnutím OECD.

4.PRÁVNÍ ZÁKLAD

4.1.Procesněprávní základ

4.1.1.Zásady

Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (Smlouvy o fungování EU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.

4.1.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě

Konference smluvních stran Basilejské úmluvy je orgán zřízený úmluvou.

Akt, který má konference smluvních stran přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazný podle mezinárodního práva v souladu s článkem 18 úmluvy. Ovlivní oblast působnosti a obsah právních předpisů EU, konkrétně směrnici 2008/98/ES a nařízení (ES) č. 1013/2006. Směrnice a nařízení provádějí úmluvu mimo jiné tím, že stanoví seznam činností souvisejících s nakládáním s odpady a postupy pro vývozy z Unie a dovozy do Unie, jakož i pro zásilky mezi členskými státy. Směrnice a nařízení se použijí rovněž v EHP. Po změně příloh úmluvy by tyto změny musely být provedeny ve výše uvedené směrnici a nařízení, s výjimkou ustanovení o zásilkách odpadů uvnitř EU.

Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec úmluvy.

Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU.

4.2.Hmotněprávní základ

4.2.1.Zásady

Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie. Sleduje-li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek identifikovat jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté podle čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování EU založeno na jediném hmotněprávním základu, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.

4.2.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě