CS Úřední věstník Evropské unie C 189/8

Závěrečná zpráva úředníka pro slyšení ve věci COMP/39.188 – Banány

(vyhotovená v souladu s články 15 a 16 rozhodnutí Komise 2001/462/ES, ESUO ze dne 23. května 2001 o mandátu úředníků pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže – Úř. věst. L 162, 19.6.2001, s. 21)

2009/C 189/04

Z návrhu rozhodnutí v uvedené věci vyplývají tyto připomínky.

Sdělení o námitkách

Sdělení o námitkách bylo přijato dne 20. července 2007 a bylo zasláno následujícím společnostem a skupinám společností: Chiquita Brands International Inc, Chiquita International Ltd, Chiquita International Services Group N.V. a Chiquita Banana Company B.V. (Chiquita); Dole Food Company Inc a Dole Fresh Fruit Europe OHG (Dole); Fresh Del Monte Produce Inc, Del Monte Fresh Produce International Inc, Del Monte (Německo) GmbH a Del Monte (Holandsko) BV (Del Monte); Fyffes plc, Fyffes International, Fyffes Group Limited a Fyffes BV (Fyffes); FSL Holdings NV a Firma Leon van Parys NV (LVP); Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co KG (Weichert).

Ve sdělení o námitkách Komise zaujala předběžné stanovisko, podle něhož se adresáti účastnili jediného a trvajícího protiprávního jednání v rozporu s článkem 81 tím, že si vzájemně poskytovali informace o prodejích a referenčních cenách banánů a stanovovali ceny prostřednictvím koordinace referenčních cen banánů.

Po oznámení námitek byl stranám poskytnut přístup k vyšetřovacímu spisu Komise buď formou DVD, nebo v souvislosti s žádostmi o shovívavost a příslušnými souvisejícími dokumenty v prostorách Komise.

Řízení

Původně byla stranám poskytnuta dvouměsíční lhůta, ve které měly na sdělení o námitkách reagovat. Na základě odůvodněných žádostí byla tato lhůta žádajícím stranám několikrát prodloužena. Tato rozšířená lhůta, která souvisela především s požadavky týkajícími se přístupu ke spisu Komise, představovala asi dva měsíce navíc. Všechny strany odpověděly v daném termínu a předložily Komisi své písemné připomínky, kterými reagovaly na námitky, jež byly proti nim vzneseny.

Kromě toho všechny strany využily svého práva na slyšení podle článku 12 nařízení (ES) č. 773/2004 (1). Slyšení se konalo ve dnech 4.–6. února 2008.

V průběhu řízení vzneslo několik stran řadu stížností na údajné procesní nedostatky, podle nichž nebylo dodrženo jejich právo na slyšení. Ačkoli většinu těchto stížností vyřešilo generální ředitelství pro hospodářskou soutěž, některé z nich byly postoupeny úředníkovi pro slyšení. Tyto stížnosti jsem pečlivě posoudila nebo je posoudil úředník pro slyšení, který v dané době tuto funkci zastával, a strany byly o výsledku informovány. Strany zejména namítaly, že bylo porušeno právo na obhajobu, neboť zpřístupněný vyšetřovací spis neobsahoval žádný zápis, doslovný přepis či poznámky ze schůzek s žadatelem o shovívavost. Dále tvrdily, že právo na slyšení nebylo řádně dodrženo kvůli častému výskytu nečitelných stránek ve vyšetřovacím spisu. Kromě toho požadovala jedna strana, aby jí byly poskytnuty údajně ospravedlňující dokumenty, které nebyly do vyšetřujícího spisu zahrnuty a jež měly údajně v držení jiná generální ředitelství Komise. Několik stran rovněž tvrdilo, že právo na obhajobu vyžaduje, aby byly rovněž zpřístupněny dokumenty, které byly Komisi předloženy až po oznámení námitek, zejména odpovědi stran na sdělení o námitkách.

Za prvé, pokud jde o absenci zápisu, doslovného přepisu a/nebo poznámek ze schůzek se žadatelem o shovívavost (požadavek společností LVP, Fyffes/Weichert a Dole), vedlo přezkoumání k následujícímu závěru. V rámci uplatňování pravidel hospodářské soutěže obsažených ve Smlouvě není pro dodržení práva stran na obhajobu obecnou povinností útvarů Komise pořizovat zápis nebo záznam ze schůzek. Taková povinnost existuje pouze tehdy, má-li Komise v úmyslu použít ve svém rozhodnutí důkazy, jež byly poskytnuty ústně. V takovém případě musí být vypracován písemný dokument. Jelikož byla v daném případě jako důkaz použita pouze prohlášení podniku, jež byla formálně podána, nemohlo být právo stran na obhajobu porušeno tím, že z dané schůzky nebyl pořízen žádný záznam. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že jakékoli poznámky vypracované jednostranně útvary Komise mohou každopádně představovat pouze vlastní záznam Komise či její interpretaci toho, co bylo řečeno. Takové poznámky by proto byly interními poznámkami, které se stranám nezpřístupňují a které nemají žádnou důkazní hodnotu, ani usvědčující, ani osvobozující.

Za druhé, co se týče stížnosti, že by výskyt nečitelných dokumentů ve spise mohl představovat porušení práva na slyšení, konkrétně porušení zásady rovnosti zbraní (LVP, Fyffes/Weichert, Dole), jsou závěry následující. Jelikož jsou originály dokumentů obsažené ve vyšetřovacím spise Komise srovnatelné kvality jako kopie na DVD, které byly poskytnuty stranám, nemohla mít Komise lepší znalost daných dokumentů, jež byly nečitelné či téměř nečitelné, než měly strany řízení. Příslušné útvary Komise poskytly žádajícím stranám na požádání nové kopie srovnatelné s originály dokumentů obsaženými ve spise, jestliže byly tyto kopie k dispozici. Strany měly proto přístup ke stejným dokumentům srovnatelné kvality jako samotná Komise. Závěrem proto je, že zásada rovnosti zbraní byla dodržena.

Za třetí, pokud jde o žádost o poskytnutí dokumentů, jež by mohly mít osvobozující povahu a jež nebyly ve spise obsaženy, avšak Komise je měla k dispozici (Fyffes/Weichert), zaujal tehdejší úředník pro slyšení následující stanovisko. Obecným pravidlem je, že není povinností Komise poskytovat dokumenty, které nejsou součástí vyšetřovacího spisu. Avšak na základě odůvodněné žádosti, ve které jsou dokumenty jasně označeny a ve které je vysvětlena jejich důležitost pro obhajobu a význam pro eventuální zproštění viny, může být Komise povinna tyto dokumenty poskytnout, pokud si je žádající strana nemůže obstarat z jiných zdrojů, aniž by k tomu musela vyvinout příliš velké úsilí. Naopak není Komise povinna vyhovět nedostatečně specifikované žádosti, která uvádí velké množství dokumentů. Žádost byla ve světle těchto kritérií posouzena a byla shledána jako částečně opodstatněná. Generální ředitelství pro hospodářskou soutěž bylo proto vyzváno, aby podniklo patřičné kroky a poskytlo dokumenty, jež byly v žádosti žádajících stran jasně označeny. Žádost byla naopak zamítnuta u dokumentů, na které odkazovala příliš neurčitě a abstraktně, a v případě dokumentů, jež mohly být získány z jiných zdrojů.

Konečně pokud jde o údajné právo na přístup k odpovědím, které na sdělení o námitkách poskytly ostatní strany (Del Monte), takové pravidlo obecně neexistuje. Z bodu 27 oznámení Komise o přístupu do spisu vyplývá, že přístup k dokumentům, které Komise obdržela po oznámení námitek, může být poskytnut pouze tehdy, mohou-li tyto dokumenty představovat nový důkaz, ať už usvědčující, nebo osvobozující povahy. Jelikož odpověď strany na sdělení o námitkách slouží obhajobě této konkrétní strany, lze ji jen zřídka považovat za usvědčující či osvobozující, pokud jde o jiné strany řízení. Komise však v žádném případě nesmí použít důkaz proti straně, k němuž neměla daná strana možnost se vyjádřit. Pokud však jde o informace, které by mohly mít osvobozující povahu, nemůže být žádost formulována obecně. Měla by být odůvodněná a přinejmenším obecně poukazovat na to, jak by konkrétní informace mohla být užitečná při obhajobě strany a jak by mohla ovlivnit průběh správního řízení. Z toho vyplývá, že právo na obhajobu nebude porušeno, pokud Komise některé straně odmítne přístup k odpovědím na sdělení o námitkách jiné strany, je-li tato žádost obecná a uvádí pouze, že dané odpovědi mohou obsahovat informace osvobozující povahy. Podle těchto kritérií jsem toho názoru, že zamítnutí žádosti dotyčné strany generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž nemohlo vést k porušení práva na obhajobu.

Návrh rozhodnutí

Poté, co strany předložily svá písemná a ústní vyjádření, stáhla Komise veškeré námitky vůči společnostem Fyffes plc, Fyffes International, Fyffes Group Limited a Fyffes BV (Fyffes) stejně jako vůči společnostem FSL Holdings NV a Firma Leon van Parys NV (LVP). Komise dále stáhla své námitky vůči společnosti Fresh Del Monte Produce Inc., Del Monte Fresh Produce International Inc., Del Monte (Německo) GmbH a Del Monte (Holandsko) BV, pokud jde o vlastní údajnou účast Del Monte na protiprávním jednání. Nicméně odpovědnost společnosti Fresh Del Monte Produce Inc. za účast na protiprávním jednání společnosti Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co KG, kterou rozhodujícím způsobem ovlivňovala, zůstává zachována.

Pokud jde o ostatní adresáty návrhu rozhodnutí, byl kromě toho omezen rozsah námitek ve srovnání se sdělením o námitkách a doba trvání protiprávního jednání byla značně zkrácena.

Podle mého názoru se návrh rozhodnutí vztahuje pouze na ty námitky, k nimž měly strany příležitost se vyjádřit.

Závěr

Mám za to, že v tomto případě bylo právo na slyšení všech účastníků dodrženo.

V Bruselu dne 10. října 2008. Karen WILLIAMS

(1) Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES, Úř. věst. L 123, 27.4.2004, s. 18).