Evropská unie (EU) je odhodlána prosazovat lidská práva a důstojnou práci, včetně bezpečných a zdravých pracovních podmínek, rovnosti žen a mužů a odstranění diskriminace, a to jak interně, tak v rámci svých vnějších vztahů.

Navrhované rozhodnutí Rady umožní členským státům pro účely záležitostí spadajících do pravomoci Unie ratifikovat úmluvu Mezinárodní organizace práce (MOP) k zabránění násilí a obtěžování ve světě práce, na kterou lze odkazovat jako na úmluvu o násilí a obtěžování, z roku 2019 (č. 190) (dále jen „úmluva“).

Podle části V (vymáhání a opravné prostředky) navíc musí ratifikující státy přijmout vhodná opatření, aby zajistily snadný přístup k vhodným a účinným opravným prostředkům, uznat účinky domácího násilí a, pokud je to proveditelné, zmírňovat jeho dopad na svět práce a zajistit, aby pracovníci měli právo se vymanit z pracovní situace, v níž hrozí bezprostřední a vážné nebezpečí související s násilím a obtěžováním (článek 10).

·přijmou komplexní strategii pro boj proti násilí a obtěžování a zajistí obětem přístup k opravným prostředkům a podpoře (čl. 4 odst. 2 písm. c)),

·vztahuje se na násilí a obtěžování ve „světě práce“, který přesahuje pracoviště a zahrnuje zařízení a komunikační prostředky související s prací, cestování a společenské aktivity, jakož i ubytování poskytované zaměstnavatelem a dojíždění do práce a z práce (článek 3).

Navrhované rozhodnutí Rady proto zmocní členské státy k ratifikaci, v zájmu EU, těch částí úmluvy, které spadají do oblastí pravomoci EU, a doporučí jim, aby tak učinily do konce roku 2022.

Hmotněprávní ustanovení úmluvy nevyvolávají obavy s ohledem na stávající acquis. V souladu s čl. 19 odst. 8 ústavy MOP stanoví úmluva minimální pravidla. To znamená, že právo EU může být přísnější než ustanovení úmluvy a naopak.

Od roku 2005 již Rada zmocnila členské státy k ratifikaci, v zájmu EU, pěti úmluv MOP a jednoho protokolu MOP, jejichž některé části spadají do oblastí pravomoci EU.

V souladu s pravidly o vnějších pravomocích, která byla vypracována Soudním dvorem Evropské unie, a konkrétně s pravidly o uzavírání a ratifikaci úmluv MOP nemohou členské státy samotné úmluvu ratifikovat, neboť některé části úmluvy spadají do pravomocí Unie podle čl. 3 odst. 2 SFEU.

Úmluva a doporučení obsahují rovněž ustanovení spadající do pravomoci členských států, zejména pokud jde o kolektivní vyjednávání.

Některé aspekty úmluvy a doporučení se dále týkají oblastí, na něž se vztahuje právo Unie v oblasti justiční spolupráce a práv obětí, migrace, azylu a svobody pohybu, pokud sekundární právo Unie stanoví práva obětí trestných činů a jejich rodinných příslušníků na to, aby se jim dostalo odpovídajících informací, podpory a ochrany, mohli se účastnit trestního řízení, dostalo se jim uznání a zacházelo se s nimi s respektem a bez diskriminace.

Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 153 odst. 2 SFEU, čl. 153 odst. 1 písm. a) a i) SFEU a čl. 157 odst. 3 SFEU, které představují hlavní právní základ pro právo Unie týkající se bezpečnosti a ochrany zdraví při práci a rovnosti žen a mužů v oblastech práce a zaměstnanosti ve spojení s čl. 218 odst. 6 SFEU.

5.2.2 Použití na stávající případ (viz rovněž podrobnosti o právu Unie nyní uvedené v bodě 2)

Ustanovení čl. 218 odst. 6 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) se použije bez ohledu na to, zda je Unie členem organizace, která přijala mezinárodní dohodu.

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 153 odst. 2 ve spojení s čl. 153 odst. 1 písm. a) a i), čl. 157 odst. 3 a čl. 218 odst. 6 písm. a) bodem v) této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise,

s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,

vzhledem k těmto důvodům:

(1)V roce 2019 přijala Mezinárodní konference práce na svém 108. zasedání Úmluvu Mezinárodní organizace práce k zabránění násilí a obtěžování ve světě práce, na kterou lze odkazovat jako na úmluvu o násilí a obtěžování z roku 2019 (č. 190) (dále jen „úmluva“).

(2)Unie prosazuje ratifikaci mezinárodních úmluv v oblasti práce, které Mezinárodní organizace práce označila za aktuální, s cílem propagovat důstojnou práci pro všechny, bezpečnost a ochranu zdraví při práci a rovnost žen a mužů a rovněž bojovat proti diskriminaci.

(3)Na některá ustanovení úmluvy se vztahuje acquis Unie v oblastech sociální politiky v souladu s čl. 153 odst. 2, čl. 153 odst. 1 písm. a) a i) a čl. 157 odst. 3 SFEU, pokud jde o bezpečnost a ochranu zdraví při práci a rovnost žen a mužů v oblastech práce a zaměstnanosti. Na některá ustanovení úmluvy se vztahuje acquis Unie v oblasti nediskriminace.

(4)Proto spadají některé části úmluvy do pravomoci Unie a členské státy nesmějí ve vztahu k uvedeným částem přijímat závazky mimo rámec orgánů Unie.

(5)Unie úmluvu nemůže ratifikovat, jelikož jejími stranami mohou být pouze státy.

(6)V této situaci by měly být členské státy zmocněny, aby jednajíce společně v zájmu Unie ratifikovaly ty části úmluvy, které spadají do pravomoci Unie,

PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:

Článek 1

Členské státy se zmocňují k ratifikaci úmluvy Mezinárodní organizace práce o násilí a obtěžování z roku 2019 (č. 190), pokud jde o části spadající do pravomoci svěřené Evropské unii v čl. 153 odst. 2, čl. 153 odst. 1 písm. a) a i) a rovněž čl. 157 odst. 3 SFEU.

Článek 2

Členské státy by měly učinit nezbytné kroky k tomu, aby co nejdříve, pokud možno do 31. prosince 2022, uložily své ratifikační listiny k úmluvě u generálního ředitele Mezinárodního úřadu práce.

Článek 3

Toto rozhodnutí je určeno členským státům.

V Bruselu dne