Návrh nařízení Evropského Parlamentu a Rady kterým se mění Společná konzulární instrukce k vízům pro diplomatické mise a konzulární úřady v souvislosti se začleněním biometrických znaků, včetně ustanovení o organizaci přijímání a zpracování žádostí o víza /* KOM/2006/0269 konecném znení - COD 2006/0088 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 31.5.2006 KOM(2006) 269 v konečném znění 2006/0088 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY kterým se mění Společná konzulární instrukce k vízům pro diplomatické mise a konzulární úřady v souvislosti se začleněním biometrických znaků, včetně ustanovení o organizaci přijímání a zpracování žádostí o víza (předložený Komisí) DŮVODOVÁ ZPRÁVA SOUVISLOSTI NÁVRHU | Odůvodnění a cíle návrhu Cílem tohoto návrhu je vytvořit právní základ pro to, aby členské státy mohly od žadatelů o vízum odebírat povinné biometrické identifikátory – podobu obličeje a deset otisků prstů – a poskytnout právní rámec pro organizaci konzulárních úřadů členských států, pokud jde o provádění Vízového informačního systému (VIS). Komise byla v rámci haagského programu vyzvána, aby předložila „návrh na zřízení společných středisek pro žádosti o vízum zaměřený mimo jiné na možné synergie spojené s rozvojem VIS“. Aby každý členský stát nemusel v každém konzulárním úřadě instalovat zařízení potřebná pro registraci biometrických identifikátorů, zrodila se myšlenka vytvořit „společná střediska pro žádosti o vízum“ (Common application Centres – CAC). Společná střediska mají dvě výhody: posilují místní konzulární spolupráci, pro členské státy představují větší efektivitu a nižší náklady, neboť zdroje lze spojit a sdílet. Členské státy v této souvislosti vedly rovněž diskuse o dalších možnostech organizace řízení o žádosti, aby se snížily náklady používání biometrických údajů; v místech, kde konzulární úřady čelí poměrně velkému počtu žádostí, se jedná například o outsourcing. Jsou navrženy i jiné možnosti, jako například zastupování nebo outsourcing. Členské státy si s ohledem na řádný výkon svých právních povinností v rámci vydávání víz mohou z těchto možností zvolit. Tento návrh zohlední uvedené možnosti a, aniž je tím dotčen budoucí útvar pro evropské vnější vztahy, by mohl představovat první krok k dalšímu posílení harmonizace uplatňování Společné konzulární instrukce a vizi budoucích společných konzulárních úřadů. | Obecné souvislosti Jak vyplývá z návrhu nařízení Evropského parlamentu a Rady o VIS a výměně údajů o krátkodobých vízech mezi členskými státy (COM(2004)835 v konečném znění), který Komise předložila dne 28. prosince 2004, členské státy zavedou vedle alfanumerických údajů o žadateli o vízum, žádosti o vízum a vedle rozhodnutí přijatému na jejím základě také biometrické identifikátory – otisky prstů a fotografie, aby mohly postupovat na základě věrohodného ověření a identifikace žadatelů o vízum. VIS je navržen tak, aby zlepšil provádění společné vízové politiky tím, že zjednoduší řízení o vydání víza, zabrání obchodování s vízy, usnadní kontroly na vnějších hranicích, posílí boj proti podvodům a na území členských států napomůže identifikaci a navrácení nelegálních imigrantů ze třetích zemí, usnadní uplatňování nařízení (ES) č. 343/2003 a přispěje k prevenci ohrožení vnitřní bezpečnosti všech členských států. Vzhledem k tomu, že biometrické identifikátory nyní budou součástí řízení o žádosti o vízum, je třeba pozměnit Společnou konzulární instrukci tak, aby pro toto opatření představovala právní základ. Odběr biometrických identifikátorů musí být proveden podle standardů stanovených v doporučeních ICAO (6. vydání dokumentu č. 9303, část 1, dosud neuveřejněného). Tyto standardy podrobně stanoví způsob provedení fotografie a normy pro snímání otisků prstů. Za účelem harmonizovaného zavedení biometrických identifikátorů se nevyžadují žádné další technické specifikace. Stávající návrh byl vypracován odděleně od obecné revize Společné konzulární instrukce, neboť představuje základní podmínku pro provádění VIS vzhledem k tomu, že se jedná o právní rámec pro odběr požadovaných biometrických identifikátorů. Předpokládá se proto, že tento návrh bude přijat dříve než celková revize. | Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Společná konzulární instrukce; rozhodnutí Rady 2004/512/ES ze dne 8. června 2004 o zřízení VIS. | Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Návrh zdůrazňuje, že členské státy musí dodržovat základní práva žadatelů o víza, především pokud jde o ochranu údajů. Návrh je rovněž v souladu s politikou týkající se zřízení útvaru pro vnější vztahy. | Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadů | Konzultace zúčastněných stran 1) Evropská rada na svém zasedání v Soluni ve dnech 19. až 20. června 2003 potvrdila, že „pro biometrické identifikátory nebo biometrická data je zapotřebí soudržný přístup, který by měl vyústit v harmonizovaná řešení ohledně dokladů státních příslušníků třetích zemí, cestovních pasů občanů EU a informačních systémů (VIS a SIS II)“. Komise dne 24. září 2003 předložila dva návrhy, které mění jednotný vzor víz a povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí. Rada vyjádřila souhlas s biometrickými údaji a přístupem, který Komise zvolila, a na zasedání Rady pro spravedlnost a vnitřní věci dne 27. listopadu 2003 dosáhla politické shody požadované na základě jednání Evropské rady v Bruselu konaném ve dnech 16. a 17. října 2003. Za účelem vyjádření dosažené politické shody Rada pro spravedlnost a vnitřní věci v závěrech svého zasedání konaného dne 27. listopadu 2003 uvedla, že „se ve shodě s Komisí domnívá, že provádění návrhu jednotného vzoru víz vyžaduje dodatečný právní nástroj, který vytvoří povinnost uchovávání otisků prstů na paměťovém mediu jednotného vzoru víza a určí výjimky z této povinnosti,“ a „vyzývá Komisi, aby předložila příslušný návrh, kterým se mění Společná konzulární instrukce“ (CCI). Vzhledem k tomu, že nebylo technicky dosažitelné uchovávat biometrické identifikátory na bezkontaktním čipu připojeném ke každému vízovému štítku, Rada v červnu 2005 rozhodla, že se biometrické identifikátory žadatelů o vízum budou ukládat pouze do Vízového informačního systému (VIS). Testy skutečně prokázaly, že zapracování bezkontaktních čipů do vízových štítků vede k takzvaným „kolizním problémům“ v případě, že jeden pas obsahuje více než čtyři víza. Čtecí zařízení pak nemůže platné vízum přečíst. 2) Strategický výbor pro přistěhovalectví, hranice a azyl (SCIFA) projednával výjimky z požadavků snímání otisků prstů; z požadavku snímání otisků prstů by měly být vyňaty dvě kategorie osob: nezletilé osoby a osoby, u nichž je fyzicky nemožné otisky sejmout. Tyto výjimky byly stávajícím návrhem zohledněny. 3) Při zvláštním jednání pracovní skupiny pro víza konaném dne 27. ledna 2006 členské státy projednávaly na základě pracovního dokumentu předsednictví/Komise (interní dokument pracovní skupiny pro víza ze dne 27. ledna 2006 č. 6/06) všechny případné možnosti organizace konzulárních úřadů zohledňující registraci biometrických údajů a ověřily, zda jsou reálné. Všechny možnosti uvedené v interním dokumentu, s výjimkou „mobilních jednotek“, které se jevily jako nereálné, zůstaly zachovány a byly proto zapracovány do stávajícího návrhu. | Sběr a využití výsledků odborných konzultací | Hlavní konzultované organizace / odborníci Pokud jde o zavádění biometrických identifikátorů, byla obecná doporučení vydaná Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO) zohledněna. | Posouzení dopadů Vzhledem k tomu, že posouzení dopadů již bylo provedeno pro VIS (studie pro účely rozšířeného posouzení dopadů Vízového informačního systému, závěrečná zpráva, prosinec 2004 EPEC) a zahrnuje především zpracování biometrických údajů a organizaci konzulárních úřadů členských států, nebylo v případě tohoto návrhu provedeno dodatečné posouzení dopadů. Posouzení dopadů VIS hodnotí, že spojování zdrojů je pozitivní prvek (strana 26/27), i když se konzulární úřady mohou potýkat s problémem velkého počtu žádostí. Na straně 30/31 jsou uvedeny výhody CAC: snížení případů obchodování s vízy; snížení nákladů; jeden ústřední přístup by zjednodušil dodržování požadavků na ochranu údajů a zajistil bezpečnost a ochranu údajů; zlepšení v provádění společné vízové politiky. Pokud jde o „outsourcing“, některé členské státy tuto metodu již používají i bez společného právního rámce. Během diskuse na jednání výše uvedené pracovní skupiny pro víza, které bylo speciálně zaměřené na tuto problematiku, vyšlo najevo přání členských států, aby se tato možnost upravila. Zúčastněné subjekty uvedly, že vzhledem k rostoucímu počtu žádostí na některých konzulárních úřadech a vzhledem k rozpočtovým omezením je třeba zavést nové metody, které na tyto výzvy budou reagovat. Používají se různé možnosti: od center pro telefonická sjednání schůzky až k přijímání žádostí o vízum. Především kvůli ochraně údajů je proto společný právní rámec nutný. První zkušenosti jsou pozitivní, a to i pro žadatele o vízum, jejichž žádosti jsou přijímány a vyřizovány lepším způsobem. „Outsourcing“ se nenavrhuje jako obecné řešení, ale použije se na některých úřadech podle místní situace. Výhodou právního rámce v tomto směru je, že bude zřejmé, že členské státy jsou „správcem“ a externí poskytovatel služby „zpracovatelem“ ve smyslu článků 16 a 17 směrnice 95/46 o ochraně údajů. V tomto smyslu musí podmínky smlouvy uzavřené s externím poskytovatelem služby obsahovat povinnosti pro zpracování údajů podle této směrnice. Program Komise ARGO navíc financoval pilotní projekt BIODEV, který se uskutečnil na některých francouzských a belgických konzulárních úřadech, aby prověřil dopad biometrických údajů na řízení o žádosti o vízum. Testy některých navrhovaných opatření dopadly velmi dobře. Tyto zprávy byly poskytnuty Radě a Evropskému parlamentu. Na stránkách 51 an. studie o VIS bylo provedeno podrobné posouzení dopadů VIS s biometrickými údaji i bez nich. Byla vybrána možnost s biometrickými údaji, a proto musí být vypracován právní základ pro zavedení biometrických identifikátorů. Tento návrh doplňuje návrh na provádění VIS. Pokud jde o ochranu údajů, použije se směrnice 95/46. Tento návrh se v příslušném bodu odvolává na ustanovení o ochraně údajů, především na zásadu, že členský stát musí zůstat odpovědný za zpracovávání a uchovávání údajů. | Právní stránka návrhu | Shrnutí navrhovaných opatření Za účelem úplného provádění VIS je třeba zřídit právní rámec. Zatímco nařízení o VIS a výměně údajů o krátkodobých vízech mezi členskými státy představuje hlavní nástroj tohoto právního rámce, vyžaduje se ještě doplňkový právní nástroj pro zavedení biometrických identifikátorů získaných od žadatelů o vízum. Tento návrh upravuje některé aspekty, které nejsou zahrnuty v právním nástroji o VIS. Tento návrh zapracovává sběr biometrických údajů, zatímco návrh o VIS upravuje předávání a výměnu údajů. Možnost použít „outsourcing“ pro přijímání žádostí o vízum a sběr biometrických údajů spadá do oblasti stávajícího návrhu. Oba návrhy se navzájem doplňují. Aby se členské státy mohly vypořádat s nárůstem pracovní zátěže související se sběrem biometrických údajů od žadatelů a aby mohly snižovat náklady, věnuje se návrh organizačním aspektům a vytváří nové možnosti organizace řízení o žádosti o vízum. S ohledem na celkovou tendenci usnadňovat řízení o vydávání víz se Komise odvolává na obecnou zásadu, že by se měl žadatel dostavit pouze jednou: systém „jediné účasti“ při předkládání žádosti o vízum: k uložení žádosti o vízum a odebrání biometrických identifikátorů by mělo dojít současně na tomtéž místě. V jednotlivých případech však nelze předejít nutnosti druhé účasti, především v případech, kdy je třeba provést pohovor za účelem ověření podmínek pro vydání víza, zejména legitimního důvodu předpokládaného krátkodobého pobytu. | Právní základ Čl. 62 odst. 2 písm. b) bod ii) | Zásada subsidiarity Zásada subsidiarity se použije, nespadá-li návrh do výlučné působnosti Společenství. | Členské státy nemohou uspokojivě dosáhnout cílů návrhu z tohoto důvodu / těchto důvodů: | K vytvoření harmonizovaných pravidel pro povinné zavádění biometrických identifikátorů a tím k zajištění fungování VIS je nutné vytvořit společný právní rámec. | Pokud jde o organizaci konzulárních úřadu s ohledem na zavedení biometrických údajů, členské státy by měly v rámci vyplývajícím z práva Společenství zavést takovou organizaci, která jim umožní harmonizovaný přístup. Opatření Společenství může lépe dosáhnout cílů návrhu z tohoto důvodu / těchto důvodů: | Kdyby členské státy navrhovaly pravidla pro zavádění biometrických údajů samostatně, nemohly by zaručit používání stejných standardů a vyřizování žádostí o vízum stejným způsobem. Pokud by například členské státy vyloučily z povinnosti snímání otisků prstů jiné skupiny osob, vytvořil by se prostor pro obchodování s vízy a nebylo by možné dosáhnout cílů společné vízové politiky. | Vytvoření CAC nebo používání jedné z dalších možností organizace představuje krok k užší spolupráci mezi členskými státy. Důsledkem toho bude harmonizovanější uplatňování vízové politiky. | Unie musí stanovit společný právní rámec pro zavádění standardů, aby dosáhla toho, že všechny členské státy budou využívat biometrické identifikátory interoperabilním způsobem a současně zajistí rovné zacházení s žadateli o vízum. Členské státy by si měly zvolit technické zařízení v rámci omezení vyplývajících ze specifikací VIS a ICAO, aby zajistily interoperabilitu. | Návrh je proto v souladu se zásadou subsidiarity. | Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z tohoto důvodu/těchto důvodů: | V souladu s návrhem Komise o VIS tento návrh stanoví povinnost všech členských států k odběru biometrických identifikátorů od žadatelů o vízum. Volba technických systémů je však ponechána na volném uvážení jednotlivých členských států, pokud je splněna podmínka interoperability. | Vytvořením možnosti zřídit CAC nebo použít jinou z dalších možností spolupráce se náklady na instalaci technického a programového počítačového vybavení a zdroje jednotlivých konzulárních úřadů značně snižují. | Volba nástrojů | Navrhované nástroje: nařízení. | Jiné prostředky by nebyly přiměřené z tohoto důvodu/těchto důvodů: Požadavek na odběr biometrických identifikátorů je povinný pro všechny členské státy. Proto lze zvolit pouze nařízení jako právní nástroj, který tento požadavek stanoví. Žádný z jiných nástrojů by neměl stejný závazný účinek. | Rozpočtové důsledky | Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. | Další informace | Podrobné vysvětlení návrhu o Dopady různých protokolů připojených ke Smlouvám Právní základ návrhu týkající se opatření souvisejících s krátkodobým pobytem a tranzitními vízy vyplývá z hlavy IV Smlouvy o ES s tím, že se uplatňuje systém „proměnné geometrie“ upravený v protokolech o postavení Spojeného království, Irska a Dánska a v schengenském protokolu. Tento návrh vyplývá z schengenského acquis. Proto musí být ve vztahu k různým protokolům vzaty do úvahy tyto důsledky: Island a Norsko: Postupy stanovené v dohodě o přidružení uzavřené Radou a Islandskou republikou a Norským královstvím týkající se přidružení těchto dvou zemí k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis se použijí, neboť stávající návrh vychází ze schengenského acquis, jak je definováno v příloze A k této dohodě. Dánsko: Podle Protokolu o postavení Dánska připojenému ke Smlouvě o EU a Smlouvě o ES se Dánsko příjímání nařízení neúčastní, a proto se na něj toto nařízení neuplatňuje ani jím není vázáno. Vzhledem ke skutečnosti, že toto nařízení je aktem, který vychází ze schengenského acquis podle ustanovení hlavy IV Smlouvy o ES, použije se článek 5 výše uvedeného protokolu. Spojené království a Irsko: Podle článků 4 a 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie a podle rozhodnutí rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska a rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis, se Spojené království a Irsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto se na ně toto nařízení nevztahují ani jím nejsou vázány. EU 10: Vzhledem k tomu, že tato iniciativa představuje akt vycházející ze schengenského acquis nebo s ním jinak spojený ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení, nařízení se použije na 10 nových členských států pouze podle rozhodnutí Rady a v souladu s tímto ustanovením. Švýcarsko: Ve vztahu ke Švýcarsku je nařízení rozpracováním ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, jež spadá do oblasti uvedené v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady o podpisu této smlouvy za Evropské společenství a o prozatímním uplatňování některých jejích ustanovení. o Vysvětlení návrhu podle jednotlivých článků Článek 1 V bodě II 1.2 písm. b) Společné konzulární instrukce se zavádí nová forma zastoupení. Na základě tohoto „omezeného zastoupení“ budou mít členské státy možnost pouze přijímat žádosti a registrovat biometrické identifikátory a následně předávat tyto údaje diplomatickým nebo konzulárním úřadům zastoupeného členského státu, aby o žádosti o vízum rozhodl. Příslušná pravidla stanovená pro zastoupení v bodu 1.2 písm. c) a e) se rovněž použijí. Nový bod III 1.2 Společné konzulární instrukce stanoví povinnost členských států odebrat v rámci řízení o žádosti o vízum biometrické identifikátory. Otisky prstů se snímají při předložení první žádosti o vízum; v případě opakovaných žádostí v průběhu čtyř let tato povinnost odpadá a údaje žadatele nemusí být znovu registrovány: otisky prstů a fotografie mohou být znovu využity a okopírovány z první žádosti. Časová lhůta 4 let byla zvolena s ohledem na pětiletou lhůtu pro uchovávání údajů stanovenou v návrhu nařízení o VIS. Musí být zajištěno, aby biometrické údaje z první žádosti byly v systému stále k dispozici. Dodatečné ověření osoby v případě opakované žádosti není nutné, protože kdyby chtěla fyzická osoba podvodným způsobem využít cestovní pas jiné osoby, ve kterém je již vízum obsaženo, na hraničním přechodu se ihned zjistí, že osoba neodpovídá osobě, která o vízum požádala, neboť se biometrické identifikátory nebudou shodovat s těmi uvedenými ve VIS. Výjimky jsou uvedeny v písmenu b) nového bodu III 1.2 Společné konzulární instrukce a vyplynuly z diskusí pracovní skupiny a strategického výboru (Scifa) o této problematice. Výjimky se vztahují na děti mladší šesti let. Aby bylo možné uchovávat věrohodné údaje, nesnímají se otisky prstů dětí mladších šesti let, neboť nejsou natolik kvalitní, aby umožnily vyhledávání v databázi. Otisky prstů dětí ve věku 6 až 12 let lze použít pouze pro srovnání dvou otisků. (Při rozsáhlých hledáních v databázích je obtížnější tyto otisky prstů použít.) Vzhledem k tomu, že nařízení (ES) 539/2001 stanoví možnost vyloučit vízovou povinnost v případě držitelů diplomatických pasů, služebních/úředních pasů a zvláštních pasů, členské státy by měly mít možnost vyloučit tyto kategorie osob i z požadavky na registraci biometrických identifikátorů. Pro každou výjimku se do systému VIS uvede záznam „nepoužije se“, který upozorní úředníky pohraniční kontroly o skutečnosti, že nedošlo k sejmutí otisků prstů. Vzhledem k zavedení odebírání biometrických identifikátorů je povinná fyzická účast minimálně při předložení první žádosti. Možnost využít cestovní kanceláře apod. uvedená v bodu VIII. 5.2 stávající Společné konzulární instrukce je však zachována pro opakované žádosti, při nichž se nevyžaduje osobní přítomnost žadatelů. Žadatelé mohou například předložit svou druhou žádost prostřednictvím cestovní kanceláře. Možnost „outsourcingu“ byla obecně zohledněna, aby se pro ni vytvořil právní rámec. Musí být zřejmé, že outsourcing lze využít jen za určitých omezení, neboť pravomoc udělit vízum musí zůstat členskému státu. Sjednání schůzky, nebo dokonce přijetí žádosti a odebrání biometrických identifikátorů, však může být provedeno externím poskytovatelem služby, pokud je to třeba k řádnému provádění povinností členského státu podle práva ES týkajících se vydávání víz, a to především s ohledem na místní okolnosti, včetně počtu žádostí o vízum. Je třeba zajistit dodržování všech příslušných ustanovení o ochraně údajů: při výběru externího poskytovatele služby a v nezbytné smlouvě. Členské státy proto musí při uzavírání smlouvy zajistit, že obsahuje příslušné doložky týkající se ochrany údajů, jejichž provádění bude kontrolováno zaměstnancem konzulárního úřadu. Odpovědnost za dodržování pravidel ochrany údajů i v případě outsourcingu musí zůstat na členském státu. Při využívání možnosti outsourcingu nesmí být navíc celková částka poplatků požadovaných po žadateli za zpracování žádosti o vízum vyšší než částka poplatku stanovená v příloze 12. Žadateli tedy nesmí být účtovány žádné dodatečné náklady. Změna bodu VII stanoví možnost spolupráce mezi členskými státy a vytvoření CAC. Zavádí se navíc „předběžná kontrola“, aby bylo možné žadatele odkázat na členský stát, který je odpovědný za vyřízení jeho žádosti. Členské státy by měly mít při organizaci konzulárních služeb možnost spolupracovat, včetně vytvoření CAC, zohlednění stávajících možností zastoupení a nově vytvořené formy „omezeného zastoupení“, jak vyplývá z bodu II 1.2 písm. b). Mohou existovat místa, kde není vzhledem k velkému počtu žádostí vytvoření CAC vhodné a kde si členský stát vybaví vlastní konzulární úřad. Na členské státy není vyvíjen tlak, aby spolupracovaly a účastnily se CAC, pokud si to nepřejí. Rozhodnutí, zda spolupracovat a jakou formou, je ponecháno na procesu vyjednávání mezi členskými státy. Pokud však členské státy chtějí spolupracovat, musí využít jednu z možností, pro kterou je ve Společné konzulární instrukci vymezen právní rámec. Je žádoucí, aby členské státy za účelem lepšího provádění VIS spolupracovaly a účastnily se organizace CAC nebo společných umístění. Rámec pro spolupráci včetně aspektů, jako např. sdílení nákladů apod., by měl být odsouhlasen zúčastněnými členskými státy. Tyto státy by měly vymezit zvolené řešení pro každou zemi nebo region v rámci třetí země. Měl by se vytvořit seznam, který uvede tato řešení pro každou zemi nebo region v rámci třetí země, a měl by být zveřejněn. Tento seznam musí být pravidelně aktualizován. Článek 2 Za účelem prověření účinnosti zřízení CAC a jiných forem spolupráce předloží Komise zprávu o provádění tohoto nařízení. Článek 3 Jedná se o standardní ustanovení. | 2006/0088 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY kterým se mění Společná konzulární instrukce k vízům pro diplomatické mise a konzulární úřady v souvislosti se začleněním biometrických znaků, včetně ustanovení o organizaci přijímání a zpracování žádostí o víza EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 písm. b) bod ii) této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[1], v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy[2], vzhledem k těmto důvodům: 1. K důvěryhodnému ověření a identifikaci žadatelů o víza je třeba zpracovávat biometrické údaje ve Vízovém informačním systému (VIS), který byl zřízen rozhodnutím Rady 2004/512/ES ze dne 8. června 2004[3], a poskytnout právní rámec pro využívání těchto biometrických identifikátorů. Provádění VIS navíc vyžaduje nové formy organizace přijímání žádostí o víza. 2. Začlenění biometrických identifikátorů do VIS je významným krokem směřujícím k používání nových prvků, který vytváří spolehlivější vazbu mezi držitelem víza a pasu, aby se zamezilo používání falešných totožností. Fyzická podoba žadatele o vízum by proto – alespoň pro účely první žádosti – měla být jedním ze základních požadavků pro vydání víza s registrací biometrických identifikátorů ve VIS. 3. Volba biometrických identifikátorů je upravena v [nařízení Evropského parlamentu a Rady o Vízovém informačním systému (VIS) a výměně údajů o krátkodobých vízech mezi členskými státy]. Toto nařízení definuje standardy sběru těchto biometrických identifikátorů s odvoláním na příslušná ustanovení upravená Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO). K zajištění interoperability nejsou zapotřebí další technické specifikace. 4. Za účelem zjednodušení registrace žadatelů o víza a snížení nákladů členských států je třeba stanovit vedle stávajícího rámce zastoupení nové organizační možnosti. V první řadě je nutné doplnit do Společné konzulární instrukce specifický typ zastoupení, které bude pouze přijímat žádosti o víza a registrovat biometrické identifikátory. 5. Bylo by vhodné zavést i další možnosti, jako například společné umístění, společná střediska pro žádosti o vízum nebo outsourcing. Pro tyto možnosti by měl být přijat příslušný právní rámec, který především zohlední záležitosti ochrany údajů. Na základě zavedeného právního rámce by si členské státy mohly svobodně určit, který typ organizační struktury využijí v jednotlivých třetích zemích. Komise zveřejní podrobnosti týkající se těchto struktur. 6. Členské státy by při organizaci spolupráce měly zajistit, aby byl žadatel odkázán na členský stát, který je odpovědný za vyřízení jeho žádosti. 7. Je třeba přijmout ustanovení pro případy, kdy se ústřední orgány členských států rozhodnou zadat část procesu zpracování víz externímu poskytovateli služby. Tato opatření by měla být stanovena v souladu s obecnými zásadami vydávání víz a musí dodržovat požadavky na ochranu údajů vyplývající ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracování osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů. 8. Členské státy s externími poskytovateli služby uzavřou smlouvy, které by měly obsahovat ustanovení ohledně jejich přesných odpovědností, přímého a úplného přístupu do jejich provozoven, informací o žadatelích, zachovávání důvěrnosti a ohledně okolností, podmínek a postupů pro pozastavení a ukončení této smlouvy. 9. K zajištění souladu s požadavky na ochranu údajů byly vedeny konzultace s pracovní skupinou vytvořenou podle článku 29 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a volném pohybu těchto údajů a s evropským inspektorem ochrany údajů. 10. Členské státy by měly umožnit z humanitárních nebo jiných důvodů některým kategoriím žadatelů nebo všem žadatelům přímý přístup do svých konzulárních úřadů nebo diplomatických zastoupení. 11. Za účelem zjednodušení postupu jakékoli následné žádosti by mělo být umožněno zkopírovat biometrické údaje z první žádosti, a to v období 48 měsíců, tj. v souladu s dobou pro uchovávání údajů vyplývající z nařízení o VIS. Po uplynutí této doby je třeba znovu biometrické identifikátory získat. 12. S ohledem na požadavek získání biometrických identifikátorů nelze pro první žádost využít komerčních zprostředkovatelů, jako jsou například cestovní agentury; tyto zprostředkovatelé mohou předkládat pouze následné žádosti. 13. Společná konzulární instrukce k vízům pro diplomatické mise a konzulární úřady proto musí být odpovídajícím způsobem pozměněna. 14. Komise by měla do dvou let od vstupu tohoto nařízení v platnost předložit zprávu o jeho provádění, která se bude týkat registrace biometrických identifikátorů, zásady „první žádosti“ a organizace přijímání a zpracování žádostí o víza. 15. Zásada subsidiarity se použije, nespadá-li návrh do výlučné působnosti Společenství. Toto nařízení nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů v souladu s čl. 5 třetím pododstavcem Smlouvy. 16. V souladu se zásadou proporcionality je k dosažení základního cíle spočívajícího v zavedení jednotných standardů a interoperabilních biometrických identifikátorů nutné a vhodné stanovit pravidla pro všechny členské státy provádějící schengenskou úmluvu. Toto nařízení nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů v souladu s čl. 5 třetím pododstavcem Smlouvy. 17. V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné. Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto rozhodnutí, zda je provede ve svém vnitrostátním právu. 18. Ve vztahu k Islandu a Norsku je nařízení rozpracováním ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, které spadá do oblasti uvedené v čl. 1 bodu B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování této dohody[4]. 19. Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis. Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné. 20. Toto nařízení rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis. Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné. 21. Ve vztahu ke Švýcarsku je nařízení rozpracováním ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, jež spadá do oblasti uvedené v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady o podpisu této smlouvy za Evropské společenství a o prozatímním uplatňování některých jejích ustanovení. 22. Toto nařízení je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003, PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ: Článek 1 Společná konzulární instrukce k vízům pro diplomatické mise a konzulární úřady se mění takto: (1) V bodě II se bod 1.2 mění takto: (a) V písmenu b) se vkládá nový pododstavec, který zní: „Členský stát může rovněž zastupovat jeden nebo více členských států výlučně pro účely přijímání žádostí a registraci biometrických identifikátorů. Příslušná ustanovení bodů 1.2 písm. c) a e) se použijí. Přijetí a předání spisů a údajů zastoupenému konzulárnímu úřadu se provede v souladu s příslušnými pravidly pro ochranu údajů a bezpečnostními pravidly.“ (b) písmeno d) se nahrazuje tímto: „Jsou-li udělována jednotná víza podle písmene a) a b), zastoupení musí být uvedeno v přehledu zastoupení pro udělování jednotných víz v příloze 18.“ (2) V bodě III se bod 1 nahrazuje tímto: 1.1 Formuláře žádosti o udělení víza – počet formulářů Vyplňovat formulář žádosti o udělení jednotného víza jsou povinni rovněž cizinci. Žádosti o jednotné vízum musí být podány s použitím harmonizovaného formuláře, jehož vzor je uveden v příloze 16. Musí být vyplněn nejméně jeden formulář žádosti, který bude možné použít při konzultacích ústředních orgánů. Vyžadují-li to vnitrostátní postupy, mohu smluvní strany požadovat více vyhotovení žádosti. 1.2. Biometrické identifikátory a) Členské státy od žadatele získají biometrické identifikátory, které tvoří podoba obličeje a deset otisků prstů, v souladu se zárukami stanovenými v Evropské úmluvě o ochraně lidských práva a základních svobod a v Úmluvě Organizace spojených národů o právech dítěte. Po žadateli o vízum se požaduje, aby se při předkládání žádosti o udělení víza dostavil osobně. Přitom se od žadatele získají tyto biometrické identifikátory: - fotografie, naskenovaná nebo vyhotovená při předkládání žádosti - deset otisků prstů, které byly odebrány horizontálně a digitálně zaznamenány. Pro účely jakékoli následné žádosti se biometrické identifikátory zkopírují z první žádosti za předpokladu, že poslední záznam není starší 48 měsíců. Po uplynutí této doby se následná žádost považuje za „první žádost“. Technické požadavky na fotografii a otisky prstů jsou v souladu s mezinárodními standardy stanovenými v 6. vydání dokumentu ICAO č. 9303 v části I (pasy)[5]. Biometrické identifikátory odebere kvalifikovaný a řádně pověřený zaměstnanec diplomatické mise nebo konzulárního úřadu nebo pod dohledem tohoto zaměstnance externí poskytovatel služby uvedený v bodu 1.B. Údaje do Vízového informačního systému (VIS) vkládá podle čl. 4 odst. 1, článku 5, čl. 6 odst. 5 a 6 nařízení o VIS pouze řádně pověřený konzulární pracovník. b) Výjimky Požadavek odebrání otisků prstů se nevztahuje na tyto žadatele: - děti do šesti let věku; - osoby, u nichž je odebrání otisků prstů fyzicky nemožné. Pokud je však možné získat otisky méně než deseti prstů, odebere se odpovídající počet otisků. Členský stát může stanovit výjimky z požadavku odběru biometrických identifikátorů pro držitele diplomatických pasů, služebních/úředních pasů nebo zvláštních pasů. V každém z těchto případů se do VIS zaznamenává údaj „nepoužije se“. (3) V bodě VII se bod 1 nahrazuje tímto: 1 A Organizace přijetí a zpracování žádostí o udělení víza Všechny členské státy jsou odpovědné za organizaci přijímání a zpracování žádostí o udělení víza. Členské státy v každém místě buď vybaví své konzulární úřady materiálem nezbytným pro registraci/odběr biometrických identifikátorů, nebo se rozhodnou, aniž je dotčena výše uvedená možnost zastoupení, že budou spolupracovat s jedním nebo více z jiných členských států. Jakákoli spolupráce bude mít formu společného umístění nebo zřízení společného střediska pro žádosti o vízum nebo spolupráce s externími partnery. a) V případě „společného umístění“ zaměstnanci diplomatických úřadů a konzulárních misí jednoho nebo více členských států zpracovávají žádosti (včetně biometrických identifikátorů), které jim byly adresovány na diplomatický úřad a konzulární misi jiného členského státu, a používají zařízení tohoto členského státu. Dotyčné členské státy se dohodnou jak na trvání a podmínkách pro ukončení společného umístění, tak na podílu administrativních poplatků, které obdrží členský stát, jehož diplomatický úřad nebo konzulární mise se používá. b) V případě „společných středisek pro žádosti o vízum“ zaměstnanci diplomatických úřadů a konzulárních misí dvou nebo více členských států jsou společně umístěni v jedné budově, aby mohli přijímat žádosti o udělení víz (včetně biometrických identifikátorů), které jim byly adresovány. Žadatelům je oznámen členský stát odpovědný za zpracování žádosti o udělení víza. Členské státy se dohodnou na trvání a podmínkách pro ukončení této spolupráce i na nákladech, které zúčastněné členské státy nesou společně. Jeden členský stát odpovídá za smlouvy týkající se logistických a diplomatických vztahů s hostitelskou zemí. c) Spolupráce s externími poskytovateli služby podle bodu 1.B. 1.B Spolupráce s externími poskytovateli služby Pokud z důvodů souvisejících s místní situací konzulárního úřadu není vhodné vybavovat konzulární úřad pro registraci/odběr biometrických identifikátorů nebo organizovat společné umístění nebo společné středisko pro žádosti o vízum, může členský stát nebo společně několik členských států spolupracovat s vnějším poskytovatelem služby při přijímání žádostí o udělení víz (včetně biometrických identifikátorů). V takovém případě příslušný členský stát (příslušné členské státy) nadále odpovídá (odpovídají) za dodržování pravidel pro ochranu údajů při zpracování žádostí o víza. 1.B.1 - Typy spolupráce s externími poskytovateli služby Spolupráce s externími poskytovateli služby má tuto formu (tyto formy): a) externí poskytovatel služby funguje jako centrum pro telefonické dotazy, poskytuje obecné informace ohledně požadavků na předkládání žádosti o víza a provozuje systém sjednávání schůzek; b) externí poskytovatel služby poskytuje obecné informace ohledně požadavků na předkládání žádosti o vízum, shromažďuje žádosti, požadované dokumenty a biometrické údaje od žadatelů o vízum, vybírá poplatek za zpracování žádosti (jak vyplývá z části VII bodu 4 a přílohy 12) a předá úplný spis a údaje diplomatické misi nebo konzulárnímu úřadu členského státu, který je příslušný ke zpracování žádosti. 1.B.2 - Povinnosti členských států Příslušný členský státy (příslušné členské státy) vybere (vyberou) externího poskytovatele služby, který může zajistit všechna technická a organizační bezpečností opatření a odpovídající technická a organizační opatření vyžadovaná členským státem (členskými státy) k ochraně osobních údajů proti nahodilému nebo protiprávnímu porušení nebo nahodilé ztrátě, změně, neoprávněnému sdělení nebo přístupu, zejména pokud zpracování zahrnuje jak předávání údajů prostřednictvím sítě, tak i přijímání spisů a údajů od konzulárních úřadů a jejich předávání, a proti všem protiprávním formám zpracování. Při výběru externích poskytovatelů služby diplomatické mise nebo konzulární úřady prověří míru solventnosti a spolehlivosti společnosti (včetně potřebných licencí, zápisu v obchodním rejstříku, stanov společnosti, bankovních smluv) a zajistí, aby nedošlo ke střetu zájmů. Externí poskytovatelé služby nemají za žádným účelem přístup do Vízového informačního systému (VIS). Výlučný přístup do VIS mají řádně pověření zaměstnanci diplomatických misí a konzulárních úřadů. Příslušný členský stát (příslušné členské státy) uzavře (uzavřou) s externím poskytovatelem služby smlouvu podle článku 17 směrnice 95/46. Před uzavřením této smlouvy informuje diplomatická mise nebo konzulární úřad dotyčného členského státu v rámci místní konzulární spolupráce diplomatické mise a konzulární úřady jiných členských států a zastoupení Komise ohledně důvodu, na jehož základě je smlouva nezbytná. Vedle povinností vyplývajících z článku 17 směrnice 95/46 obsahuje smlouva rovněž ustanovení, která: a) definují přesné odpovědnosti poskytovatele služby, b) stanoví povinnost poskytovatele služby jednat na základě pokynů příslušného členského státu a zpracovávat za příslušný členský stát údaje výlučně z důvodu zpracování osobních údajů uvedených v žádosti o vízum v souladu se směrnicí 95/46, c) stanoví povinnost poskytovatele služby poskytnout žadatelům informace uvedené v nařízení ……. [předloha nařízení o VIS], d) upraví neustálý přístup zaměstnanců konzulátu do objektů poskytovatele služby, e) stanoví povinnost poskytovatele služby dodržovat pravidla pro zachování důvěrnosti (včetně ochrany údajů shromážděných v souvislosti se žádostmi o víza), f) obsahují doložku o pozastavení a ukončení. Příslušný členský stát (příslušné členské státy) monitoruje (monitorují) provádění smlouvy, včetně: a) obecných informací, které poskytovatel služby sděluje žadatelům o víza; b) technických a organizačních bezpečnostních opatření a odpovídajících technických a organizačních opatření k ochraně osobních údajů proti nahodilému nebo protiprávnímu porušení nebo nahodilé ztrátě, změně, neoprávněnému sdělení nebo přístupu, zejména pokud zpracování zahrnuje jak předávání údajů prostřednictvím sítě, tak i přijímání spisů a údajů od konzulárních úřadů a jejich předávání; c) registrace biometrických identifikátorů d) opatření přijatých k dodržování ustanovení o ochraně údajů. Celková částka poplatků účtovaných externím poskytovatelem služby za zpracování žádostí o víza nepřekročí částku uvedenou v příloze 12. Zaměstnanci konzulátů příslušného členského státu (příslušných členských států) vyškolí poskytovatele služby s ohledem na znalosti, které jsou nezbytné k řádnému poskytování služby a dostatečných informací žadatelům o vízum. 1.B.5 - Informace Diplomatické mise a konzulární úřady členských států sdělí široké veřejnosti přesné informace ohledně způsobu sjednání schůzky a předkládání žádosti o udělení víza. 1.C Zachování přímého přístupu žadatelů na diplomatické mise a konzulární úřady členských států Bez ohledu na zvolený typ spolupráce se členské státy mohou rozhodnout, že zachovají možnost žadatelů předkládat žádosti o víza přímo v budovách diplomatických misí nebo konzulárních úřadů. Členské státy zajistí kontinuitu přijímání a zpracovávání žádostí o víza v případě náhlého ukončení spolupráce s ostatními členskými státy nebo jakéhokoli typu spolupráce s externím poskytovatelem služby. 1.D Rozhodnutí a uveřejňování Členské státy informují Komisi o tom, jak hodlají organizovat přijímání a zpracovávání žádostí o víza v každém konzulárním místě. Komise zajistí odpovídající uveřejnění. Členské státy poskytnou Komisi smlouvy, které uzavřely. (4) V bodě VIII se bod 5.2 mění takto: a) název se nahrazuje tímto: 5.2. Spolupráce diplomatických misí a konzulárních úřadů členských států s komerčními zprostředkovateli b) mezi název a bod 5.2 písm. a) se vkládá tato věta: V případě opakovaných žádostí ve smyslu bodu III 1.2 mohou členské státy povolit, aby diplomatické mise a konzulární úřady spolupracovaly s komerčními zprostředkovateli (tj. s poradenskými místy pro zpracování správních záležitostí, dopravními nebo cestovními agenturami (cestovními agenturami a prodejci)). Článek 2 Komise ve lhůtě dvou let po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o jeho provádění. Článek 3 Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie . Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. V Bruselu dne . Za Evropský parlament Za Radu předseda předseda [1] Úř. věst. C […], […], s. […]. [2] Úř. věst. C […], […], s. […]. [3] Úř. věst. L 213, 15.6.2004, s. 5. [4] Úř. věst. L 176, 10.7.1999, s. 31. [5] Technické požadavky se shodují s požadavky pro pasy vydávanými členskými státy jejich státním příslušníkům v souladu s nařízením (ES) 2252/2004.