ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Zpráva o politice hospodářské soutěže za rok 2013 /* COM/2014/0249 final */





ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Zpráva o politice hospodářské soutěže za rok 2013 ÚVOD – POLITIKA EU V OBLASTI HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE, NÁSTROJ K OBNOVENÍ KONKURENCESCHOPNOSTI EVROPY V roce 2013 se objevily povzbudivé signály, že v Evropě probíhá hospodářské oživení. Politická opatření přijatá na úrovni EU přispěla k obnovování důvěry a vytvořila základ pro návrat k růstu. Úsilí by však nemělo polevovat. Chce-li se EU vymanit z krize a nastartovat evropské hospodářství, musí jít dále. Evropa potřebuje strukturální korekce, účinné přidělování zdrojů a růst produktivity. Jádrem politického programu EU pro příští desetiletí je i nadále inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění. K dosažení tohoto cíle je nanejvýš důležité zvýšit v celé EU konkurenceschopnost. Konkurenceschopnost je složitý a vícerozměrný pojem. Zpráva o globální konkurenceschopnosti, kterou vydalo Světové ekonomické fórum, definuje konkurenceschopnost jako „soubor institucí, politik a faktorů, které určují úroveň produktivity země“[1]. Podle zprávy Evropské komise o konkurenceschopnosti Evropy jsou základem konkurenceschopnosti institucionální opatření a opatření mikroekonomické politiky, která vytvářejí podmínky, při nichž je možný vznik a rozvoj podniků a je odměňována kreativita a úsilí jednotlivce[2]. Nástroje politiky hospodářské soutěže plně vyhovují oběma těmto popisům. Studie Evropského parlamentu z roku 2013[3] týkající se politiky hospodářské soutěže dospěla k tomuto závěru: „Hospodářská soutěž hraje důležitou úlohu při podpoře produktivity a inovací jakožto hybných sil hospodářského rozvoje. To znamená, že politika hospodářské soutěže, která hospodářskou soutěž zesiluje, bude stimulovat růst.“ To platí pro všechny nástroje politiky hospodářské soutěže. Prosazování antimonopolních pravidel může zmařit snahy dominantních společností zamezit vstupu nových účastníků na trh a zabránit jim v účinné hospodářské soutěži. Může rovněž vytvořit podmínky pro nižší ceny vstupů pro průmysl EU. Kontrola spojování podniků může zachovat otevřené a efektivní trhy. Politika státní podpory chrání vnitřní trh před narušením a pomáhá nasměrovat veřejné zdroje na cíle zvyšující konkurenceschopnost. Hospodářská soutěž a politika hospodářské soutěže jsou mimoto součástí obecných podmínek, které jsou nezbytné pro rozvoj inovací. Inovativním společnostem a začínajícím podnikům poskytují pobídky, vybízejí společnosti k větší efektivnosti a prosazují dotace, které mají stimulovat výzkum, vývoj a inovace. Politika hospodářské soutěže podporuje konkurenceschopnost v globálních souvislostech. Zdravá hospodářská soutěž na jednotném trhu připravuje evropské společnosti na podnikání a dosažení úspěchu na světových trzích. Je rovněž základem moderní průmyslové politiky, jak se odráží v ustanoveních Lisabonské smlouvy týkajících se průmyslu (článek 173 Smlouvy o fungování Evropské unie, dále jen „Smlouva“), v nichž se uvádí, že činnost EU a členských států bude „v souladu se systémem volného a konkurenčního trhu“. Politika hospodářské soutěže je rovněž nezbytným protějškem regulace jednotného trhu. Dopad regulačních opatření na strategie a investice podniků může být narušen, nejsou-li náležitě prosazována pravidla jednotného trhu a hospodářské soutěže. Pravidla státní podpory a prosazování pravidel hospodářské soutěže musí hrát důležitou úlohu rovněž ve strategii Evropa 2020 a při provádění jejích stěžejních iniciativ. Opatření v oblasti politiky hospodářské soutěže přispívají zejména ke stěžejním iniciativám „Unie inovací“, „Průmyslová politika pro éru globalizace“, „Evropa účinněji využívající zdroje“ a „Digitální agenda pro Evropu“. V roce 2013 přispěly všechny nástroje v oblasti prosazování pravidel hospodářské soutěže k podpoře růstu a konkurenceschopnosti v celém evropském hospodářství. Prosazování antimonopolních pravidel odrazovalo od umělého roztříštění vnitřního trhu a postihovalo je. Byla připravena modernizace státní podpory s cílem vybízet k navrhování veřejných výdajů na podporu růstu. V odvětvích strategického významu, jako jsou finanční služby, digitální hospodářství a energetika, byla přijata důležitá rozhodnutí. Mezinárodní spolupráce při tvorbě a prosazování politiky hospodářské soutěže pomohla řešit problémy způsobené rostoucí internacionalizací podniků. Rok 2013 byl rovněž rokem dvou důležitých milníků pro politiku EU v oblasti hospodářské soutěže. Za prvé, nařízení č. 1/2003[4] bylo v době svého přijetí předzvěstí nové éry při prosazování antimonopolních pravidel EU a nyní – o deset let později – bylo předmětem hodnocení a úvah ohledně jeho dalšího zlepšení. Za druhé, dne 11. června přijala Komise návrh směrnice o žalobách o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel[5] – opatření, které zúčastněné strany dlouho očekávaly a které pro stávající Komisi představovalo politickou prioritu. Diskuse o těchto záležitostech (a o záležitostech, jimiž se bude zabývat tato zpráva) podněcovala v průběhu celého roku trvalý strukturovaný dialog mezi Komisí a Evropským parlamentem (viz oddíl 8 o dialogu s ostatními orgány týkajícím se hospodářské soutěže, a pokud jde o další podrobnosti, viz pracovní dokument útvarů Komise (SWD) připojený k této zprávě). 1. PODPORA KONKURENCESCHOPNOSTI PROSTŘEDNICTVÍM BOJE PROTI KARTELŮM Úspěch evropských společností velmi závisí na konkurenceschopných cenách. Náklady na vstupy, které jsou uměle navýšeny protisoutěžním chováním a tržními strukturami, poškozují konkurenceschopnost Evropy na světových trzích a její celkové vyhlídky na růst. Je zbytečné uvádět, že se vyšší náklady na vstupy promítají rovněž do vyšších konečných cen pro evropské spotřebitele. V této souvislosti má zásadní význam důsledné prosazování antimonopolních pravidel. Kartely se často týkají vstupů a meziproduktů a Komise zaměřila své úsilí o prosazování na tuto oblast. V minulých letech byly v důsledku řady úspěšných šetření rozbity kartely, které navyšovaly ceny vstupů a vážně poškozovaly konkurenceschopnost EU[6]. V roce 2013 uzavřela Komise jeden takovýto případ. V červenci uložila Komise pěti dodavatelům částí a součástí vozidel, společnostem Sumitomo, Yazaki, Furukawa, S-Y Systems Technologies (SYS) a Leoni, pokuty v celkové výši 141 791 000 EUR za jejich účast na jednom či více z pěti kartelů v oblasti dodávek kabelových svazků pro společnosti Toyota, Honda, Nissan a Renault. Kartely se týkaly celého Evropského hospodářského prostoru (EHP)[7]. Svazky kabelů jsou soubory kabelů sloužící k přenosu signálů nebo rozvodu elektřiny, které spojují počítače s různými prvky zabudovanými ve vozidle, a často jsou popisovány jako „centrální nervový systém“ automobilu. Prosazování antimonopolních pravidel, které vedlo k transparentnějšímu odvětví finančních služeb: případy týkající se úrokových derivátů Úrokové deriváty jsou finanční produkty, které banky nebo společnosti používají k řízení rizika kolísání úrokových sazeb. Hodnota úrokových derivátů je odvozena od úrovně referenční úrokové sazby, jako je sazba London Interbank Offered Rate (LIBOR) používaná u různých měn včetně japonského jenu (JPY) nebo Euro Interbank Offered Rate (EURIBOR) v případě eura. Kartel týkající se úrokových derivátů denominovaných v eurech fungoval od září 2005 do května 2008. Stranami usilujícími o narovnání byly společnosti Barclays, Deutsche Bank, RBS a Société Générale. Kartel se snažil narušit normální kurz složek ceny těchto derivátů. Obchodníci z jednotlivých bank jednali o hlášeních bank pro výpočet sazby EURIBOR a o svých obchodních a cenových strategiích. Řízení bylo zahájeno rovněž proti společnostem Crédit Agricole, HSBC a JPMorgan a šetření v souvislosti s chováním těchto tří společností bude pokračovat v rámci standardního kartelového řízení. V oblasti úrokových derivátů denominovaných v jenech odhalila Komise sedm různých případů dvoustranného protiprávního jednání, které v období od roku 2007 do roku 2010 trvaly od jednoho do deseti měsíců. Tajné dohody zahrnovaly jednání mezi obchodníky zúčastněných bank o některých hlášeních pro výpočet sazby JPY LIBOR. Dotyční obchodníci si příležitostně vyměňovali rovněž obchodně citlivé informace týkající se obchodních pozic nebo budoucích hlášení pro výpočet sazby JPY LIBOR (jednou rovněž v souvislosti s určitými budoucími hlášeními pro výpočet sazby Euroyen TIBOR – Tokyo Interbank Offered Rate). K bankám, které se podílely na jednom či více případech protiprávního jednání, patřily společnosti UBS, RBS, Deutsche Bank, Citigroup a JPMorgan. Makléřská společnost RP Martin usnadnila jeden případ porušení předpisů tím, že využila svých kontaktů s řadou bank v panelu bank pro JPY LIBOR, které se na protiprávním jednání nepodílely, za účelem ovlivnění jejich hlášení pro výpočet sazby JPY LIBOR. V rámci téhož šetření zahájila Komise řízení rovněž proti makléřské společnosti ICAP. Toto šetření pokračuje v rámci standardního kartelového řízení. Tato rozhodnutí vyslala jasný vzkaz, že Komise je odhodlána bojovat proti těmto kartelům ve finančním sektoru a sankcionovat je. Zdravá hospodářská soutěž a transparentnost jsou zásadní pro řádné fungování finančních trhů, které slouží reálné ekonomice, nikoli zájmům několika subjektů. Další tendencí v minulých letech bylo odhalování kartelů v odvětví služeb. Komise se v současnosti zabývá řadou případů v oblasti finančních služeb. Dne 4. prosince uložila Komise osmi bankám pokuty v celkové výši 1 712 468 000 EUR za jejich účast v kartelech na trzích s finančními deriváty, které zahrnovaly celý EHP[8]. Čtyři z nich se účastnily kartelu týkajícího se úrokových derivátů denominovaných v eurech. Šest z nich se podílelo na jednom či více dvoustranných kartelů týkajících se úrokových derivátů denominovaných v japonských jenech. Tyto tajné dohody zakazuje článek 101 Smlouvy o fungování Evropské unie. Obě rozhodnutí byla přijata v rámci řízení o narovnání a pokuty uložené stranám byly vzhledem k jejich dohodě o narovnání sníženy o 10 %. Komise se zabývá rovněž několika případy v potravinářském odvětví, což je oblast, která se přímo dotýká spotřebitelů. V listopadu uložila Komise čtyřem evropským obchodníkům s krevetami ze Severního moře – společnostem Heiploeg, Klaas Puul, Kok Seafood (všechny usazené v Nizozemsku) a Stührk (usazené v Německu) – pokuty v celkové výši 28 716 000 EUR za kartel[9]. V období od června 2000 do ledna 2009 se společnosti Heiploeg a Klaas Puul dohodly na určování cen a rozdělení objemů prodeje krevet ze Severního moře v Belgii, Francii, Německu a Nizozemsku. Kromě těchto rozhodnutí zaslala Komise v dubnu řadě dodavatelů čipů pro inteligentní karty prohlášení o námitkách s ohledem na jejich údajnou účast v kartelu[10]. Čipy pro inteligentní karty mají nesčetně použití, jako jsou SIM karty, bankovní karty, průkazy totožnosti a mnoho jiných zařízení. Komise zastává předběžný názor, že někteří dodavatelé mohli koordinovat své chování v EHP s cílem zvýšit ceny. Komise nejprve vedla s některými podniky jednání o narovnání s ohledem na jejich údajnou účast. Nakonec se však kvůli nedostatečnému pokroku uchýlila k standardnímu antimonopolnímu řízení. Je třeba rovněž připomenout, že kartely mohou roztříštit jednotný trh a bránit průmyslu, aby se přizpůsobil změnám tržních podmínek. Újma, kterou způsobují, není proto omezena na trhy, na nichž dotyčné společnosti působí, nýbrž tyto kartely mohou nepříznivě ovlivnit konkurenceschopnost celého hospodářství. 2. ZAJIŠTĚNÍ ÚČINNÉHO PROSAZOVÁNÍ ANTIMONOPOLNÍCH PRAVIDEL A KONTROLY SPOJOVÁNÍ PODNIKŮ V ZÁJMU PODNIKŮ A SPOTŘEBITELŮ Dne 1. května 2004 vstoupilo v platnost nařízení č. 1/2003, hlavní procesní nástroj při prosazování článků 101 a 102 Smlouvy. Nařízení znamenalo mezník, jelikož všechny donucovací orgány v EU (Komisi, vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž a vnitrostátní soudy) zmocnilo k uplatňování antimonopolních pravidel EU na dohody a praktiky, které mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy, při současném dodržování základních práv dotčených subjektů, jež jsou chráněna Evropskou listinou základních práv. Byla zřízena Evropská síť pro hospodářskou soutěž a byly zavedeny nástroje spolupráce, které zajišťují účinné a soudržné uplatňování společných pravidel. Na tomto základě dosáhly Komise a vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž v oblasti prosazování společně významných výsledků, které jsou podloženy rozsáhlou politickou prací. Od května 2004 zkoumala Komise praktiky, jež mohou narušit hospodářskou soutěž, prakticky ve všech hospodářských odvětvích a vydala 120 rozhodnutí. Vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž prošetřily v témže období více než 1 600 případů a vydaly více než 600 rozhodnutí donucovací povahy. V roce 2013 začala Komise posuzovat zkušenosti získané v posledních deseti letech s cílem analyzovat práci orgánů pro hospodářskou soutěž v EU v různých odvětvích a oblastech protiprávního jednání. Zhodnocení minulých priorit a dosažených výsledků pomůže posílit již nyní vynikající koordinaci mezi Komisí a vnitrostátními orgány pro hospodářskou soutěž. Nařízení č. 1/2003 v akci Struktury vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž Při zajišťování existence účinných a náležitě vybavených vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž se právo EU spoléhá na členské státy a do velké míry na nich ponechává navržení vnitrostátních režimů pro prosazování pravidel hospodářské soutěže. Jediným výslovným požadavkem je to, aby členské státy určily příslušné orgány, které odpovídají za uplatňování článků 101 a 102 Smlouvy, v zájmu účinného dodržování ustanovení nařízení. V posledních letech došlo v mnoha členských státech k strukturálním reformám. Struktury vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž v Evropské síti pro hospodářskou soutěž se vyvíjely směrem k větší samostatnosti a efektivnosti. Objevily se však otázky související s nezávislostí a zdroji některých vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž. Je třeba zabránit tomu, aby byly výsledky, jichž bylo dosaženo, znehodnoceny. Sbližování donucovacích pravomocí Nařízení ponechalo na členských státech, aby určily vlastní postupy a sankce vztahující se na uplatňování pravidel EU v oblasti hospodářské soutěže v členských státech. Kromě obecné povinnosti členských států zajistit účinné prosazování, zejména uplatňováním zásad účinnosti a rovnocennosti, nejsou tyto záležitosti v právu EU upraveny ani harmonizovány. V důsledku toho používají Komise a vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž stejná hmotná pravidla, avšak na základě různých postupů a sankcí. Práce Evropské sítě pro hospodářskou soutěž se v posledních letech zaměřila na sbližování donucovacích pravomocí. Evropská síť pro hospodářskou soutěž vypracovala zejména podrobné srovnávací zprávy o vyšetřovacích a rozhodovacích pravomocech a rovněž soubor doporučení týkajících se těchto pravomocí. Co se týká sankcí za porušení právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže, většina vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž může uložit odrazující pořádkové/správní pokuty a při stanovování pokut uplatňuje podobnou základní metodiku. Reformy vedoucí k většímu sbližování postupů byly podpořeny v doporučeních pro jednotlivé země v rámci strategie Evropa 2020 (evropský semestr) a v souvislosti s ekonomickými ozdravnými programy. Sbližování programů shovívavosti a rozhraní s ostatními oblastmi práva Za důležitý nástroj při odhalování tajných kartelů se obecně pokládají programy shovívavosti. Prioritou Evropské sítě pro hospodářskou soutěž byla od počátku podpora sbližování a bezproblémové součinnosti v této oblasti. Vzorový program shovívavosti, který vypracovala Evropská síť pro hospodářskou soutěž, poskytuje členským státům / vnitrostátním orgánům pro hospodářskou soutěž jednotný soubor vzorových pravidel a postupů, jimiž se mohou inspirovat při vypracovávání vnitrostátních opatření. V důsledku toho zavedly prakticky všechny členské státy programy shovívavosti a došlo k významnému procesu sbližování se vzorovým programem shovívavosti. Koncem roku 2012 bylo schváleno zlepšení vzorového programu shovívavosti. Komise bude věnovat i nadále velkou pozornost fungování celkového rámce pro veřejnoprávní prosazování pravidel EU v oblasti hospodářské soutěže. V roce 2013 přijala Komise další klíčovou iniciativu v oblasti antimonopolní regulace: návrh směrnice týkající se toho, jak mohou občané a společnosti podávat žaloby o náhradu škody, jsou-li oběťmi porušení antimonopolních pravidel EU, jako jsou kartely a zneužití dominantního postavení[11]. Návrh má odstranit řadu praktických problémů, s nimiž se oběti často setkávají, pokoušejí-li se dosáhnout spravedlivé náhrady za škodu, která jim byla způsobena v důsledku porušení právních předpisů EU v oblasti hospodářské soutěže. Odstranění překážek účinného odškodnění pro oběti porušení antimonopolních pravidel Legislativní návrh Dne 11. června přijala Komise návrh směrnice o žalobách o náhradu škody v případě porušení právních předpisů EU v oblasti hospodářské soutěže. Podle práva EU má každá osoba nebo společnost, které byla v důsledku porušení právních předpisů EU v oblasti hospodářské soutěže způsobena škoda, nárok na plnou náhradu za tuto škodu. Návrh má dva vzájemně se doplňující cíle. Za prvé má zajistit, aby se právo EU na náhradu škody stalo ve všech členských státech skutečností, a to odstraněním hlavních praktických problémů, s nimiž se spotřebitelé a společnosti často potýkají, pokud usilují o nápravu. Návrh má za druhé optimalizovat vzájemný vztah těchto soukromých žalob o náhradu škody s veřejnoprávním prosazováním ze strany Komise a vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž, zaručit důsledné veřejnoprávní prosazování a dosáhnout celkově účinnějšího prosazování. K dosažení těchto cílů obsahuje návrh hmotná a procesní pravidla týkající se hlavních aspektů žalob o náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel, jako je přístup k důkazům, promlčecí lhůty pro podání žaloby, aktivní legitimace a důkazní břemeno, pokud jde o odškodnění za navýšené ceny přenesené v distribučním řetězci. Návrh má zajistit nebo poskytnout právní jistotu, co se týká přípustnosti/zveřejnění důkazů předložených za účelem veřejnoprávního prosazování. K zajištění přitažlivosti programů shovívavosti například stanoví, že by v soudním řízení o soukromých žalobách o náhradu škody neměla být nikdy zveřejněna prohlášení podniků. Návrh usnadňuje opatření přijatá v návaznosti na žaloby o náhradu škody, jelikož stanoví, že konečná rozhodnutí vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž o protiprávním jednání mají důkazní sílu. Vedlejší opatření Souběžně s návrhem přijala Komise sdělení o vyčíslení škody v žalobách o náhradu škody v případě porušení článků 101 nebo 102 Smlouvy o fungování Evropské unie s cílem poskytnout soudům a účastníkům řízení o náhradě škody vodítko. Ke sdělení je připojena zevrubnější praktická příručka, kterou vyhotovily útvary Komise a která je přeložena do všech úředních jazyků EU. Návrh je doplněn rovněž doporučením Komise o kolektivním odškodnění, v němž se doporučuje, aby všechny členské státy zavedly mechanismy kolektivního odškodnění s cílem usnadnit vymáhání práv, která mají všichni občané Unie podle právních předpisů Unie, včetně nároku na náhradu škody způsobené porušením antimonopolních pravidel. Dne 5. prosince přijala Komise balíček opatření v rámci „iniciativy k zjednodušení spojování podniků“. Balíček opatření zahrnuje změnu prováděcího nařízení[12] a přijetí nového sdělení o zjednodušeném postupu[13]. V důsledku toho se očekává, že se podstatně zvýší počet případů projednaných v rámci zjednodušeného postupu. Iniciativa ke zjednodušení je konkrétním příkladem závazku Komise dosáhnout cílů Programu pro účelnost a účinnost právních předpisů (REFIT)[14], který má podporovat růst a konkurenceschopnost snížením regulační zátěže u podniků a občanů v EU. 3. MODERNIZACE STÁTNÍ PODPORY K NASMĚROVÁNÍ VEŘEJNÝCH ZDROJŮ NA CÍLE týkající se ZVÝŠENÍ KONKURENCESCHOPNOSTI Stejně jako protisoutěžní obchodní praktiky, jakými jsou kartely, mohou i nezákonné státní dotace narušit rovné podmínky, vytvořit zbytečné překážky a promarnit růstový potenciál vnitřního trhu. Státní podpora však může mít i pozitivní dopady, pokud je náležitě zacílena, odstraňuje selhání trhu a vytváří pobídky k investicím a rizikovým podnikům, k nimž by jinak nedošlo. „Dobrá“ státní podpora může stimulovat inovace a rozvoj lidského kapitálu. Politika EU v oblasti státních podpor může rovněž vnitrostátním orgánům pomoci využít co nejlépe menší zdroje v době rozpočtových omezení. V této hospodářské situaci představuje pro EU hlavní prioritu prosazování veřejných výdajů určených na prorůstové politiky, které je hlavním důvodem strategie týkající se modernizace státní podpory[15]. Proces reformy strategie se dokončuje a níže jsou uvedeny hlavní prvky, na nichž Komise pracovala v roce 2013. Odstranění nedostatečné konkurenceschopnosti v EU pomocí cílené regionální podpory V červnu 2013 přijala Komise nové pokyny k regionální státní podpoře na období 2014–2020[16]. Tyto pokyny byly přijaty po rozsáhlých konzultacích se zúčastněnými stranami (členské státy, regionální a místní orgány, hospodářská sdružení, zájmové skupiny, jednotlivé společnosti a občané), Evropským parlamentem, Výborem regionů a Evropským hospodářským a sociálním výborem. Pokyny k regionální státní podpoře pomáhají odstranit nedostatečnou konkurenceschopnost v EU podporou produktivních investic do projektů s přidanou hodnotou, zejména v nejvíce znevýhodněných regionech Evropy. Přizpůsobení se výzvám spojeným s rozvojem širokopásmové infrastruktury: nové pokyny ke státní podpoře na zavádění širokopásmových sítí V lednu vstoupily v platnost revidované pokyny k uplatňování pravidel EU v oblasti státní podpory v odvětví širokopásmového připojení[17]. Pokyny členským státům pomáhají dosáhnout cílů Digitální agendy pro Evropu, posilují povinnosti týkající se otevřeného přístupu, zvyšují transparentnost a usnadňují náležitě zacílenou podporu, přičemž současně pravidla zjednodušují, aby bylo možné rychlejší rozhodování. Po přijetí revidovaného zmocňujícího nařízení[18] mimoto patří určitá širokopásmová infrastruktura mezi nové kategorie podpory, u nichž může Komise rozhodnout o vynětí z oznamovací povinnosti, což přispěje k snadnější realizaci projektů širokopásmového připojení. Podpora spolehlivého a stabilního finančního rámce: nová pravidla státní podpory týkající se přístupu k financování Malé a střední podniky jsou páteří evropského hospodářství: na malé a střední podniky připadají v EU dvě třetiny pracovních míst v soukromém sektoru a rovněž více než polovina celkové přidané hodnoty vytvořené podniky v EU. Tyto podniky jsou rovněž hybnou silou evropské konkurenceschopnosti a hrají klíčovou úlohu při inovacích. Malé a střední podniky však často pokládají za obtížný přístup k financování. V tomto kontextu revidovala Komise pokyny pro státní podporu investic rizikového kapitálu do malých a středních podniků. Pokyny k rizikovému financování stanoví podmínky, které musí členské státy dodržet, poskytují-li podporu na zlepšení přístupu malých a středních podniků k rizikovému kapitálu v raných stadiích vývoje, zejména s cílem zajistit, aby se tato podpora zaměřovala na prokázaný nedostatek vlastního kapitálu a nevytěsňovala finanční subjekty. Nové pokyny k rizikovému financování byly přijaty v lednu 2014 po dvou veřejných konzultacích, workshopu a mnohostranné schůzce s členskými státy. Pokyny k státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v přechodných obtížích V listopadu zahájila Komise veřejné konzultace za účelem revize pokynů ke státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci nefinančních podniků v problémech. V roce 2014 budou přijata nová pravidla týkající se podpory na záchranu a restrukturalizaci, která zachovají křehkou rovnováhu mezi omezením kapacity v důsledku obtíží a minimalizací hospodářských škod způsobených udržením podniků, které nejsou životaschopné, na trhu. Podpora k udržení neefektivních společností má negativní dopad na veřejné rozpočty a může významně bránit konkurenceschopnosti a hospodářskému růstu. Zásady, z nichž nové pokyny vycházejí, mají chránit pracovní místa a know-how v podnicích, které jsou po restrukturalizaci životaschopné, a poskytnout jim podporu, kterou potřebují k likvidaci nerentabilních činností. Podpora růstu založeného na inovacích: nové pokyny ke státní podpoře výzkumu, vývoje a inovací Komise reviduje rovněž pokyny ke státní podpoře výzkumu, vývoje a inovací (VaVaI) za účelem přijetí nových pravidel v roce 2014. Investice do VaV jsou rozhodující pro konkurenceschopnost a jsou jedním z hlavních cílů strategie Evropa 2020. Úroveň výzkumu a vývoje v Evropě je i nadále omezena selháním trhu: revidovaný rámec pro VaVaI pomůže promítnout opatření státní podpory do vyšších úrovní výzkumu a inovací a pro členské státy zajistí větší pružnost a menší byrokracii při poskytování podpory na VaVaI. Větší důraz se bude klást zejména na činnosti blízké trhu, jako je experimentální vývoj (včetně pilotního zavádění a demonstrací), výzkumná infrastruktura a inovace (včetně netechnologických inovací). Od roku 2007 schválila Komise více než 200 vnitrostátních režimů v oblasti výzkumu, vývoje a inovací. Budoucí pokyny ke státní podpoře v oblasti energetiky a životního prostředí Politika státní podpory přispívá k dlouhodobé strategii EU v oblasti energetiky a změny klimatu založené na zabezpečení dodávek, udržitelnosti a konkurenceschopnosti. Činí tak otevíráním energetických trhů, zachováváním rovných podmínek a vytvářením pobídek a vhodného rámce pro významné investice, které jsou zapotřebí v příštích desetiletích. Cílem stávajícího přezkumu pokynů ke státní podpoře v oblasti energetiky a životního prostředí, který Komise provádí, je přijetí nových pravidel v roce 2014. Nové pokyny doplní pokyny ke státní podpoře pro systém obchodování s emisemi z května 2012. Ačkoli v nových pokynech zůstanou zachovány tradiční prvky podpory na ochranu životního prostředí, proces modernizace státní podpory usiluje o zajištění větší synergie se strategií Evropa 2020 a jejími stěžejními iniciativami. Celkovým strategickým cílem přezkumu je pomoci zemím EU investovat lépe za účelem dosažení cílů energetické politiky EU a usnadnění účinné podpory k dosažení vyšší úrovně ochrany životního prostředí. To znamená podporu investic do energetické účinnosti, lepší směrování veřejné podpory na obnovitelné zdroje energie a prosazování využití dotací k zlepšení propojení a rozvoji přeshraničních sítí. Tyto poslední dva body představují hlavní inovace v nových pokynech. Nové pokyny budou usilovat o co nejmenší narušení hospodářské soutěže způsobené opatřeními státní podpory v oblasti životního prostředí a energetiky, zejména omezením podpory na nezbytné minimum a vybízením k používání nástrojů příznivých pro trh. Nové pokyny budou zcela v souladu s cíli EU v oblasti změny klimatu a energetiky podle strategie Evropa 2020 a podpoří členské státy v úsilí o dosažení těchto cílů. 4. PROSAZOVÁNÍ KOREKTNÍHO A STABILNÍHO FINANČNÍHO SEKTORU NA PODPORU REÁLNÉ EKONOMIKY Hospodářská krize, kterou vyvolal finanční sektor, narušila důvěru ve finanční trhy. Finanční trhy, které jsou stabilní, bezpečné, konkurenční a spravedlivé, jsou však naprosto nezbytné k zachování vyvážené a udržitelné fáze hospodářské expanze. Komise vyvíjela značné úsilí v oblasti regulace s cílem snížit systémová rizika a zvýšit transparentnost finančních trhů. Hlavní příčiny krize a problémy způsobené současnou hospodářskou situací nelze řešit bez kombinace různých politických nástrojů. V této souvislosti funguje prosazování antimonopolních pravidel na podporu korektního a konkurenčního finančního sektoru společně s kontrolou státní podpory na restrukturalizaci bank. Kromě prosazování pravidel hospodářské soutěže existují legislativní návrhy, které mají za cíl zlepšení regulačního prostředí. Snahy Komise v oblasti politiky hospodářské soutěže k dosažení transparentnějšího finančního sektoru: zaměření se na deriváty a referenční sazby Velká část úsilí byla zaměřena na trh s deriváty vzhledem k jeho velikosti a jeho úloze při zajištění proti riziku v případě institucí, jako jsou banky, penzijní fondy a průmyslové podniky. Nařízení o infrastruktuře evropských trhů (EMIR), které vstoupilo v platnost v minulém roce, vyžaduje, aby byl prováděn centrální clearing veškerých standardizovaných derivátových smluv[19]. Při přezkumu směrnice o trzích finančních nástrojů Komise navrhla, aby se s těmito deriváty obchodovalo na transparentních a organizovaných obchodních platformách[20]. Tato regulační opatření doplňují antimonopolní nástroje Komise. To zejména znamená, že společnostem, které zamýšlejí poskytovat burzovní obchodní systémy, by v tom nemělo bránit protisoutěžní chování ostatních subjektů. To je obzvláště důležité u swapů úvěrového selhání vzhledem k úloze, kterou tyto produkty hrají ve finančním sektoru: v roce 2013 přesáhla hrubá nominální hodnota téměř 2 milionů aktivních smluv o swapech úvěrového selhání 10 bilionů EUR. Komise zahájila v roce 2011 šetření na trhu se swapy úvěrového selhání, které dne 1. července 2013 vedlo k vydání prohlášení o námitkách. Prohlášení o námitkách bylo zasláno společnostem Bank of America Merrill Lynch, Barclays, Bear Stearns, BNP Paribas, Citigroup, Credit Suisse, Deutsche Bank, Goldman Sachs, HSBC, JP Morgan, Morgan Stanley, Royal Bank of Scotland, UBS a rovněž International Swaps and Derivatives Association (ISDA) a poskytovateli datových služeb Markit[21]. Na základě šetření dospěla Komise k předběžnému závěru, že tyto společnosti a sdružení mohly mezi roky 2006 a 2009 koordinovat své chování s cílem společně zabránit burzám ve vstupu na trh se swapy úvěrového selhání, a tím porušily antimonopolní pravidla EU, která zakazují protisoutěžní dohody, jednání ve vzájemné shodě a rozhodnutí sdružení podniků. V prosinci Komise současně uzavřela šetření ve věci kartelů v souvislosti s referenčními sazbami Libor, Euribor a Tibor, pokud jde o strany usilující o narovnání (viz výše na s. 4). Šetření byla zahájena v roce 2011 a Komise je považovala za prvořadou prioritu[22]. Tyto případy týkající se kartelů vyzdvihují význam a zranitelnost referenčních hodnot. Referenční hodnoty ovlivňují hodnotu mnoha finančních nástrojů, jako jsou swapy úrokových sazeb a dohody o budoucích úrokových sazbách, a rovněž obchodní a neobchodní smlouvy, jako jsou dohody o dodávkách, úvěry a hypotéky. Důležitou úlohu hrají i při řízení rizik. V září navrhla Komise předlohu nařízení v zájmu obnovení důvěry v tyto referenční hodnoty[23]. Hlavním cílem návrhu je zajistit integritu referenčních hodnot zaručením toho, aby nebyly předmětem střetu zájmů, aby odrážely ekonomickou realitu, kterou mají měřit, a aby byly náležitě používány. Politika státní podpory vedoucí k ukázněné restrukturalizaci a úpravám bilančních sum v bankovním sektoru Při neexistenci pravidel EU týkajících se ozdravných postupů a řešení problémů, jež jsou nyní stanoveny ve směrnici o ozdravných postupech a řešení problémů bank[24], stanovila podmínky pro řešení problémů bank na úrovni EU pravidla státní podpory pro bankovní sektor. Od vypuknutí krize reagovaly vlády v EU na ohrožení finanční stability poskytováním obrovské veřejné podpory svým bankovním institucím. Za posledních pět let byla politika státní podpory využita ke koordinaci reakcí členských států, zachování rovných podmínek v bankovním sektoru a zajištění toho, aby byla záchrana prováděna v celé Unii za podobných podmínek. K hlavním prvkům rozhodnutí o restrukturalizaci patřilo obnovení dlouhodobé životaschopnosti banky, která je příjemcem podpory, zajištění sdílení nákladů a omezení narušení hospodářské soutěže. Od 1. srpna tato pravidla státní podpory revidovalo sdělení o bankovnictví[25]. Až do odvolání budou nová pravidla zajišťovat jednotnou politickou reakci na finanční krizi v celé EU a omezí narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu. V průběhu roku přijala Komise podle nových pravidel řadu rozhodnutí o restrukturalizaci bank. Dne 6. září Komise podle nových pravidel státní podpory dočasně schválila jako podporu na záchranu státní záruky za nově vydané závazky dvou slovinských bank Factor banka d.d. a Probanka d.d. Dne 18. prosince schválila Komise rozhodnutí o opatřeních státní podpory ve prospěch pěti slovinských bank. Komise schválila plány restrukturalizace společností Nova Ljubljanska banka d.d. (NLB) a Nova Kreditna Banka Maribor d. d. (NKBM), zejména kvůli skutečnosti, že umožňovaly dlouhodobou životaschopnost bank bez neoprávněného narušení hospodářské soutěže. Komise schválila rovněž podporu na řádnou likvidaci společností Factor Banka d.d. a Probanka d.d., jelikož narušení hospodářské soutěže způsobené podporou bude omezeno úplným odchodem obou bank z trhu. Komise dočasně schválila také podporu na záchranu ve prospěch společnosti Abanka Vipa d.d., a to z důvodu finanční stability. V rámci postupu při makroekonomické nerovnováze muselo Slovinsko provést přezkum kvality aktiv a zátěžový test slovinského bankovního sektoru. Hodnocení výsledků přezkumu kvality aktiv a zátěžového testu, které Slovinsko zveřejnilo dne 12. prosince, bylo začleněno do pěti rozhodnutí Komise, která byla přijata dne 18. prosince. Rozhodnutí o restrukturalizaci bank oznámená do dne 1. srpna 2013 V případě skupiny Hypo Alpe Adria (HGAA) schválila Komise v srpnu 2013 plán, podle něhož budou nejpozději do poloviny roku 2015 prodány funkční části banky v Rakousku a jihovýchodní Evropě, zatímco neživotaschopný zbytek bude předmětem řádné likvidace. Do doby uskutečnění prodeje se Rakousko zavázalo k řadě omezení týkajících se nového podniku, zejména ve vztahu ke kontrole rizik, a tudíž k zajištění lepší prodejnosti dceřiných společností a omezení narušení hospodářské soutěže na minimum. Ve věci Banca Monte dei Paschi di Siena (MPS) poskytla italská vláda částku ve výši 2 miliard EUR za účelem odstranění nedostatku kapitálu podle zátěžového testu, který Evropský orgán pro bankovnictví provedl v prosinci 2011. Po zajištění toho, aby byl obchodní model banky méně rizikový a umožňoval dlouhodobou životaschopnost, schválila Komise v listopadu 2013 plán restrukturalizace MPS. Kontrola státní podpory je důležitým nástrojem, který pomáhá zajistit, aby se banky vrátily ke své hlavní ekonomické funkci, kterou je poskytování úvěrů reálné ekonomice, a to prostřednictvím podmínek stanovených v rozhodnutích o restrukturalizaci. Ve Španělsku byl rok 2013 prvním celým rokem, kdy se prováděly různé plány restrukturalizace schválené pro banky, jež obdržely státní podporu v rámci osmnáctiměsíčního programu finanční pomoci, který byl schválen v červenci 2012. Plány restrukturalizace usilovaly o přeorientování bank z rizikovějších činností na malé a střední podniky a jiné úvěry pro podniky. V prvním pololetí roku 2013 byl u bank, které obdržely státní podporu, dokončen postup týkající se podřízených závazků, což vedlo k vytvoření kapitálu v těchto bankách ve výši téměř 13 miliard EUR a k snížení potřeby dalších veřejných finančních prostředků. V roce 2013 poskytovala Komise společně s ECB a MMF i nadále finanční pomoc členským státům, které o ni požádaly. Kontrola státní podpory přispěla k ekonomickým ozdravným programům v Irsku, Řecku, Portugalsku a na Kypru. Restrukturalizace bankovnictví, včetně rozsáhlé podmíněnosti týkající se finančního sektoru, představovala jeden z hlavních politických požadavků, jež se na tyto země vztahovaly. Otevřený, účinný a bezpečný jednotný trh pro platby Komise zaměřila své úsilí v oblasti prosazování a regulace rovněž na oblast plateb. Příkladem je šetření v oblasti kartelových dohod, které bylo zahájeno v září 2011 s cílem přezkoumat proces standardizace plateb po internetu ze strany Evropské rady pro platby (EPC), který byl ukončen v červnu 2013[26]. Přijetí opatření s cílem zajistit, aby procesy standardizace neovlivnily nepříznivě vstup na trh a inovace EPC je rozhodovací a koordinační orgán evropského bankovního odvětví ve vztahu k platbám. Komise měla obavy, že prostřednictvím své práce na normách pro elektronické platby, a zejména na rámci pro elektronické platby, by EPC mohla vyloučit nebankovní poskytovatele internetu z trhu pro elektronické platby. Platby po internetu mají zásadní význam pro rozvoj elektronického obchodu a řádné fungování vnitřního trhu EU. V průběhu šetření oznámila EPC své rozhodnutí ukončit vývoj rámce pro elektronické platby a jakékoli jiné iniciativy v oblasti standardizace, které by měly stejný cíl nebo účinek. Stěžovatelka, společnost Sofort AG, proto svou stížnost stáhla. Za této situace se Komise rozhodla šetření ukončit. Revidovaná směrnice o platebních službách[27] nebankovním subjektům výslovně umožňuje soutěžit s bankami, pokud jde o platby po internetu a platby kartou. V tomto případě regulace účinně doplnila prosazování antimonopolních pravidel. Dalším příkladem synergie mezi regulací ex ante a prosazováním pravidel hospodářské soutěže ex post je návrh nařízení o mezibankovních poplatcích za platební transakce založené na kartách[28], který přihlíží k dvěma desetiletím řízení ve věcech hospodářské soutěže, která se týkala společností vydávajících karty. Mezibankovní poplatky jsou často předmětem kontroly ze strany orgánů pro hospodářskou soutěž a regulačních orgánů. Komise přijala řadu rozhodnutí podle antimonopolních pravidel EU, včetně rozhodnutí týkajícího se společnosti MasterCard z prosince 2007[29]. Uskutečnila se rovněž řada vnitrostátních řízení, včetně v Polsku, Maďarsku, Itálii, Lotyšsku, Spojeném království, Německu a Francii. Evropský trh pro platby kartou však je i nadále poměrně roztříštěný a mezibankovní poplatky se velmi liší. K řešení tohoto problému navrhla Komise přijetí nařízení o mezibankovních poplatcích. Cílem návrhu je rozvoj unijního trhu pro platby, který spotřebitelům, maloobchodníkům a jiným podnikům umožní využívat plně výhody vnitřního trhu EU, včetně elektronického obchodu, a to v souladu s Digitální agendou strategie Evropa 2020. Zákaz, který revidovaná směrnice o platebních službách předpokládá s ohledem na výběr příplatků u platebních karet s regulovanými mezibankovními poplatky, doplňuje ustanovení směrnice o právech spotřebitele[30], která by měla v EU platit ode dne 13. června 2014. Nová pravidla obchodníkům zabrání v tom, aby za platbu jakýmkoli platebním prostředkem účtovali příplatky, které převyšují náklady obchodníka na používání těchto platebních prostředků. 5. EnergETIKA: ODVĚTVÍ, V NĚMŽ JE NEJVÍCE ZAPOTŘEBÍ „VÍCE EVROPY“ Energetika je jedním z odvětví, v nichž dokončení jednotného trhu přinese podnikům a občanům v Evropě největší výhody. Reformní snahy o dokončení vnitřního trhu s energií, včetně třetího energetického balíčku z roku 2007[31], však trvají déle, než se čekalo, pokud jde o dopad v praxi. V roce 2013 byly určeny tři hlavní problémy, kterými je rostoucí závislost EU na dovážené energii, rostoucí ceny energie a nedostatečné investice[32]. Hlavní úlohu při přechodu na konkurenceschopný, bezpečný a udržitelný energetický systém bude mít energie z obnovitelných zdrojů. Energetické trhy hrají v evropském hospodářství rozhodující úlohu. Energie představuje hlavní vstup pro průmysl a dotýká se téměř každého aspektu každodenního života spotřebitelů. Náklady na energii mají značný dopad na hospodářskou činnost. Cena energie je hlavním zdrojem problémů, pokud jde o konkurenceschopnost Evropy, zejména v energeticky náročných odvětvích, a ohrožuje desetileté vedoucí postavení Evropy v oblasti dekarbonizace. Panuje však obecná shoda, pokud jde o to, co je nezbytné k řešení těchto problémů: poskytnout EU společný rámec pro energetiku, investovat do infrastruktury, zvýšit energetickou účinnost a vybízet k účinnější podpoře pro obnovitelné zdroje energie, která je lépe spojena s trhem. Hospodářská soutěž je součástí kombinace politik, které mohou tyto problémy odstranit. Právní předpisy EU v oblasti energetiky přispěly k zrušení zákonných monopolů a harmonizaci pravidel a zavedly opatření na podporu integrace trhů a liberalizace. Politika hospodářské soutěže se snaží zajistit, aby společnosti nezachovávaly nebo znovu nevytvářely překážky hospodářské soutěže. Opatření v oblasti prosazování pravidel hospodářské soutěže, regulace a liberalizace proto přispívají ke třem pilířům energetické politiky EU: udržitelnosti, konkurenceschopnosti a zabezpečení dodávek. V některých členských státech je však hospodářská soutěž na trzích se zemním plynem a elektřinou dosud omezená nejen kvůli pomalému zavádění právních předpisů, nýbrž rovněž vzhledem k povaze těchto odvětví, která se vyznačují vysokými vstupními investicemi a omezenou kapacitou fyzické infrastruktury. Ačkoli energetické trhy EU jsou dosud převážně vnitrostátní nebo regionální, jejich integrace se zvyšuje. Další integrace by mohla zmírnit kolísání cen a zvýšit celkovou efektivnost a hospodářskou soutěž. V tomto smyslu podporuje důsledné prosazování antimonopolních pravidel účinnost regulace ex ante a státní zásah by měl omezit dopady na ceny energie. Od 1. ledna jsou použitelné nové pokyny ke státní podpoře pro systémy obchodování s emisemi. Nový rámec členským státům umožňuje zbavit energeticky náročná odvětví nepřímých nákladů na CO2 v ceně elektřiny a zabývat se rizikem přemístění do zemí mimo EU, v nichž jsou předpisy o ochraně životního prostředí méně přísné[33]. V roce 2013 schválila Komise takovéto režimy v pěti členských státech: v Belgii, Německu, Nizozemsku, Španělsku a Spojeném království[34]. Plány německých orgánů týkající se poskytnutí této podpory určitým výrobcům neželezných kovů byly na druhou stranu prohlášeny za neslučitelné, jelikož by znamenaly vážné narušení hospodářské soutěže na úkor výrobců v ostatních členských státech[35]. Podpora otevřených a konkurenčních energetických trhů zajištěním nediskriminačního přístupu a rovných podmínek Opatření k prosazování antimonopolních pravidel v roce 2013 přispěla nebo přispějí v budoucnu k omezení cen energie v důsledku boje proti zneužívání nebo tajným dohodám, které mají za následek segmentaci trhů a neefektivní přidělování energie. Případy, jež Komise v současnosti zkoumá, se týkají chování společností působících v odvětví ropy, rafinovaných ropných produktů a biopaliv[36]; společnosti Gazprom ve vztahu k dodávkám zemního plynu do střední a východní Evropy[37]; společnosti BEH ve vztahu k dodávkám elektřiny v Bulharsku[38] a energetických burz[39]. V dubnu Komise schválila a vydala rozhodnutí, které činí právně závaznými závazky společnosti ČEZ, české zavedené energetické společnosti[40]. V červnu 2011 bylo v českém odvětví elektřiny zahájeno po neohlášených inspekcích v roce 2009 hloubkové šetření. Poté, co společnost ČEZ nabídla závazky k odstranění obav Komise, byl v červenci 2012 proveden tržní test, jehož výsledek se pokládal za uspokojivý. Společnost ČEZ odprodá výrobní kapacitu ve výši přibližně 800 až 1 000 MW. Tento odprodej umožní novému účastníkovi vstoupit na český trh s elektřinou a soutěžit se zavedeným provozovatelem. Komise zahájila rovněž formální vyšetřovací řízení proti rumunské energetické burze OPCOM[41], která společně se svou mateřskou společností CNTEE Transelectrica obdržela v květnu prohlášení o námitkách. Komise předběžně zjistila, že společnost OPCOM, provozovatel jediné energetické burzy v Rumunsku, rozlišuje mezi společnostmi podle místa jejich usazení. Energetické burzy hrají důležitou úlohu při poskytování veřejných informací o cenách: restriktivní obchodní praktiky, které zvyšují náklady zahraničních obchodníků na podnikání, omezují likviditu a účinnost trhů s elektřinou. Přístup na energetické trhy je důležitý k dosažení transparentních a spolehlivých cen elektřiny na velkoobchodních a maloobchodních trzích. Co se týká kontroly státní podpory, Komise zahájila hloubkové šetření týkající se koncesí na využívání vodních zdrojů k výrobě elektřiny, jež byly uděleny společnosti Electricidade de Portugal (EDP), s cílem ověřit, zda je cena, kterou portugalská zavedená energetická společnost EDP zaplatila v roce 2007 za prodloužení práva používat veřejné vodní zdroje k výrobě elektřiny, v souladu s pravidly EU v oblasti státní podpory[42]. Komise zahájila šetření týkající se pravidel a postupů upravujících udělování nebo prodlužování platnosti podobných povolení rovněž v jiných členských státech. 6. PROSAZOVÁNÍ PRAVIDEL HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE V DIGITÁLNÍM HOSPODÁŘSTVÍ NA PODPORU DIGITÁLNÍ AGENDY PRO EVROPU Digitální revoluce vzala útokem téměř všechna hospodářská odvětví a ovlivňuje způsob života a podnikání jednotlivců a společností, přináší širokou škálu digitálního zboží a služeb a nabízí ostatním odvětvím základní vstupy, potenciální úspory a nové informační a distribuční kanály. Digitální odvětví jsou hlavní hybnou silou tvořivosti a inovací a zvyšují konkurenceschopnost hospodářství. Ačkoli je určení spolehlivých měřítek k zachycení velikosti digitálního hospodářství mimořádně obtížné, jeho přispění k růstu HDP bylo v posledních letech stále významnější. Majíc toto na paměti zahájila Komise v roce 2010 svou stěžejní iniciativu „Digitální agenda pro Evropu“[43], která byla v prosinci 2012 revidována a doplněna aktualizovaným souborem priorit. Ačkoli základní zásady a cíle politiky hospodářské soutěže jsou ve všech odvětvích stejné, digitální hospodářství má řadu specifických rysů. Jedním z nich je rychlejší proces přechodu. Dalším znakem digitálních trhů je rychlé tempo technologických změn, které na trh neustále přinášejí nová zařízení a nehmotné produkty, jakou jsou služby, aplikace a ekosystémy. Obchodní modely a zdroje příjmů se na digitálních trzích mění rychleji než jinde. Spojení nástrojů politiky hospodářské soutěže k řešení problémů souvisejících s rychle se rozvíjejícím trhem Na rychle se rozvíjejících trzích, jako jsou IKT a elektronická komunikace, je nezbytné společné uplatňování regulace ex ante a prosazování pravidel hospodářské soutěže ex post, aby bylo zaručeno řádné fungování odvětví a aby se plně využil jeho růstový potenciál. Obzvláště důležitá je účinná kontrola chování dominantních společností a rovněž rychlá reakce v případě jeho zneužívání, jelikož nezákonné praktiky mohou vést k předčasnému odchodu malých a inovativních konkurentů z trhu. V digitálních odvětvích je důležité rovněž snazší šíření duševního vlastnictví a znalostí. Za tímto účelem přezkoumává Komise rámec antimonopolní politiky pro dohody o převodu technologií. Dohody o převodu technologií mezi konkurenty či stranami nenacházejícími se v soutěžním vztahu, které zvyšují výkonnost, podporují inovace a konkurenceschopnost. Šíření technologií může přinést prospěch hospodářské soutěži a zvýšit následné inovace. V období od února do května se uskutečnily veřejné konzultace k revizi stávajících pokynů a nařízení o blokové výjimce pro dohody o převodu technologií za účelem přijetí konečných znění na jaře 2014. Prosazování antimonopolních pravidel na rychle se rozvíjejícím digitálním trhu: případ Google Komise měla obavy, že společnost Google může zneužívat své dominantní postavení na trzích pro internetové vyhledávání, kontextovou reklamu a zprostředkování kontextové reklamy v EHP. Komise se domnívala, že tyto praktiky mohou poškozovat spotřebitele omezováním výběru a potlačováním inovací v oblasti specializovaných vyhledávacích služeb a kontextové reklamy. K odstranění obav Komise z narušení hospodářské soutěže předložila společnost Google v dubnu první soubor závazků a v říjnu pak revidovaný soubor závazků. Komise si vyžádala zpětnou vazbu ohledně revidovaných závazků společnosti Google, a to prostřednictvím oficiálních žádostí o informace. Na základě obdržené zpětné vazby dospěla Komise k závěru, že revidované závazky neodstraňují dostatečně obavy z narušení hospodářské soutěže, které Komise uvedla ve svém předběžném posouzení. Komise společnost Google informovala, že pokud chce předložit další revidovaný soubor závazků, které náležitě odstraňují obavy Komise, má k dispozici pouze velmi omezené množství času, a pokud tak neučiní, vrátí se Komise k řízení podle článku 7 nařízení č. 1/2003. Podpora konektivity a odstranění roztříštěnosti jednotného trhu v telekomunikačním odvětví Neexistence skutečného jednotného trhu elektronických komunikací brání rozvoji nových služeb, které jsou dostupné na celém vnitřním trhu, v neprospěch evropských spotřebitelů. Dokončení jednotného trhu elektronických komunikací by pro evropské podniky a občany znamenalo značné výhody. Dne 11. září přijala Komise legislativní balíček pro „propojený kontinent: budování jednotného trhu s telekomunikacemi“. Tento balíček zahrnuje sdělení o jednotném trhu s telekomunikacemi, návrh nařízení, kterým se stanoví opatření týkající se jednotného evropského trhu elektronických komunikací a vytvoření propojeného kontinentu; balíček zahrnuje rovněž doporučení Komise týkající se jednotných povinností v souvislosti s nediskriminací a metodik výpočtu nákladů s cílem podpořit hospodářskou soutěž a zlepšit podmínky pro investice do širokopásmové infrastruktury[44]. V roce 2013 bylo prosazování pravidel hospodářské soutěže v telekomunikačním odvětví poměrně aktivní a zavedeným provozovatelům znemožnilo chránit jejich podnikání prostřednictvím nezákonných praktik a zajistilo, aby spojování podniků nevedlo k vyšším cenám, horší kvalitě a nižším úrovním inovací. Podle nařízení o spojování podniků Komise v současnosti posuzuje řadu významných operací, včetně dvou navrhovaných transakcí, které by konsolidovaly provozovatele mobilních sítí v Irsku resp. Německu. Dne 1. října oznámila společnost Hutchison 3G UK Komisi svůj záměr získat výhradní kontrolu nad společností Telefónica Ireland a dne 6. listopadu zahájila Komise hloubkové šetření týkající se tohoto spojení[45]. Obdobně dne 31. října oznámila společnost Telefónica Deutschland Komisi svůj záměr získat výhradní kontrolu nad mobilními operacemi společnosti KPN v Německu, tzv. E Plus, a dne 20. října zahájila Komise hloubkové šetření týkající se tohoto spojení[46]. Jelikož by obě tyto transakce měly za následek menší počet účastníků na velkoobchodním a maloobchodním trhu, které jsou již nyní velmi koncentrované, budou v roce 2014 předmětem důkladného přezkumu. Komise analyzovala a bezpodmínečně schválila i první fázi akvizice společnosti Virgin Media[47] – největšího provozovatele kabelové sítě ve Spojeném království – ze strany společnosti Liberty Global za cenu ve výši 23,3 miliardy USD a akvizici společnosti Kabel Deutschland, největšího provozovatele kabelové sítě v Německu, ze strany společnosti Vodafone za cenu ve výši 8 miliard EUR[48]. Co se týká antimonopolních pravidel, dne 23. ledna uložila Komise společnosti Telefónica pokutu ve výši 66 894 000 EUR a společnosti Portugal Telecom pokutu ve výši 12 290 000 EUR za dohodu, že spolu nebudou soutěžit na telekomunikačních trzích na Pyrenejském poloostrově[49]. Zachováním současné situace ve Španělsku a Portugalsku přispěla dohoda k rozdělení trhu v telekomunikačním odvětví v EU. Dohody o nesoutěžení patřím k nejzávažnějším porušením pravidel EU v oblasti hospodářské soutěže, jelikož mohou vést k vyšším cenám a menšímu výběru pro spotřebitele. Toto konkrétní rozhodnutí je obzvláště důležité, jelikož se týkalo přeshraniční dohody o rozdělení trhů. Odstranění překážek pro inovace ve znalostní ekonomice V roce 2013 byla Komise aktivní s ohledem na patenty vázané k normě (standard-essential patents). Patenty vázanými k normě jsou patenty, které chrání technologii, jež je nezbytná pro uplatňování určité odvětvové normy vypracované normalizační organizací. Bez použití technologie chráněné patenty vázanými k normě nelze zhotovit výrobek vyhovující normě. V květnu zaslala Komise společnosti Motorola Mobility prohlášení o námitkách s ohledem na možné zneužití patentů vázaných k normě u mobilních telefonů[50]. Žádost o vydání soudního zákazu podaná vnitrostátnímu soudu představuje obvykle legitimní opravný prostředek držitele patentu vázaného k normě v případě porušení patentu. Pokud však úspěšná norma zahrnuje patentované technologie, je přístup k příslušným patentům vázaným k normě pro jakoukoli společnost podmínkou k tomu, aby mohla na trhu prodávat výrobky odpovídající normě. Komise proto dospěla k předběžnému závěru, že žádost o vydání soudního zákazu může s ohledem na patenty vázané k normě představovat zneužití dominantního postavení, je-li potenciální nabyvatel licence ochoten uzavřít licenční smlouvu za spravedlivých, přiměřených a nediskriminačních podmínek. Komise se domnívá, že v tomto případě by se držitelé patentů vázaných k normě neměli uchylovat k soudním zákazům, které obvykle znamenají zákaz prodávat výrobek porušující patent. Držitelé patentů vázaných k normě však mají právo požádat o soudní zákazy, pokud potenciální nabyvatelé licencí odmítnou licence, které se považují za spravedlivé, přiměřené a nediskriminační. Snahy v oblasti patentů vázaných k normě se týkaly rovněž společnosti Samsung[51]. V září nabídla společnost Samsung závazky k odstranění obav z narušení hospodářské soutěže, které Komise uvedla v prohlášení o námitkách z prosince 2012. V rámci těchto závazků společnost Samsung navrhuje, že po dobu pěti let nebude na základě svých patentů vázaných k normě, a to současných ani budoucích, které souvisejí s technologiemi používanými v chytrých telefonech a tabletech, žádat o vydání soudních zákazů proti jakékoli společnosti, která bude souhlasit s dodržením předepsaného postupu ke stanovení spravedlivých, přiměřených a nediskriminačních licenčních poplatků soudem nebo rozhodčím soudem. 7. MEZINÁRODNÍ SPOLUPRÁCE V OBLASTI POLITIKY HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE K ODSTRANĚNÍ PROBLÉMŮ SOUVISEJÍCÍCH S GLOBALIZACÍ Nezvratným trendem je rostoucí vzájemná závislost světových ekonomik: přímé zahraniční investice vzrostly před krizí na více než 30 % světového HDP, zatímco světový obchod rostl v minulých dvou desetiletích v průměru o 5,3 % ročně. Objevují se noví ekonomičtí obři a důležití hráči v globálním prostředí uskutečňují významné vzájemné investice ve svých ekonomikách. Globalizace ekonomiky vyžaduje užší spolupráci mezi orgány pro hospodářskou soutěž nejen v Evropě, nýbrž po celém světě. Mezinárodní spolupráce mezi orgány pro hospodářskou soutěž napomáhá při účinném zvládání problémů souvisejících s globalizací a podporuje sbližování zásad a postupů politiky hospodářské soutěže, které jsou uplatňovány po celém světě. Je nezbytné zajistit spolupráci mezi různými orgány a jednotnost, pokud jde o výsledek jejich činnosti v oblasti prosazování. Jak požadoval Evropský parlament, Komise pokračovala v mnohostranných a dvoustranných politických dialozích s orgány v řadě jiných jurisdikcí na podporu sbližování hmotných i procesních pravidel hospodářské soutěže. Komise rovněž i nadále úzce spolupracovala s mnoha orgány pro hospodářskou soutěž při každodenní činnosti v oblasti prosazování. Dvoustranná a mnohostranná spolupráce pro účinnější prosazování pravidel hospodářské soutěže EU zahájila dne 8. července jednání s USA o transatlantické dohodě o obchodním a investičním partnerství a dne 25. března s Japonskem o dohodě o volném obchodu. Obě jednání se týkala ustanovení o hospodářské soutěži, která Komise pečlivě sleduje. Co se týká dvoustranných vztahů s orgány pro prosazování pravidel hospodářské soutěže v zemích mimo EU, v roce 2013 zaměřila Komise své úsilí především na hlavní obchodní partnery EU, a to jak tradiční obchodní partnery, tak i na hlavní rozvíjející se ekonomiky. V této souvislosti se v roce 2013 uskutečnily dialogy na vysoké úrovni se zástupci některých orgánů pro hospodářskou soutěž, s nimiž EU uzavřela dohodu o spolupráci nebo memorandum o porozumění. Na okraji konference tzv. zemí BRIC dne 22. listopadu v Dillí podepsalo GŘ pro hospodářskou soutěž s indickou Komisí pro hospodářskou soutěž memorandum o porozumění s ohledem na spolupráci týkající se právních předpisů v oblasti hospodářské soutěže. Dne 17. května byla podepsána dohoda o spolupráci mezi EU a Švýcarskem. Inovativním znakem posledně uvedené dohody a důvodem, proč se nazývá dohodou druhé generace, je skutečnost, že oběma orgánům pro hospodářskou soutěž umožní vyměňovat si informace, které získaly při svém šetření. Dohoda vstoupí v platnost, jakmile ji schválí Evropský parlament a švýcarský parlament. V jednáních o podobné dohodě mezi EU a Kanadou bylo dosaženo náležitého pokroku. Komise mimoto pokračuje v technické spolupráci s ostatními orgány pro hospodářskou soutěž ze zemí mimo EU, zejména z Číny a Indie. Komise podrobně sledovala uplatňování ustanovení příloh o odvětví oceli a stavby lodí, které jsou obsaženy v Aktu o přistoupení Chorvatska[52] – a dne 1. července se Chorvatsko stalo členem EU. Pokud jde o přístupová jednání s kandidátskými zeměmi, v roce 2013 bylo dosaženo významného pokroku při přezkumu právních předpisů Černé Hory a stanovení kritérií pro zahájení jednání o kapitole týkající se hospodářské soutěže. Komise pokračovala rovněž v aktivní účasti na mezinárodních fórech týkajících se hospodářské soutěže, jako je Výbor pro hospodářskou soutěž OECD, Mezinárodní síť pro hospodářskou soutěž (International Competition Network, ICN) a UNCTAD. V roce 2013 Komise spolupředsedala pracovní skupině pro spojování podniků v rámci Mezinárodní sítě pro hospodářskou soutěž a jedné z podskupin pracovní skupiny pro kartely. V roce 2013 byla Komise taktéž vedoucím projektu (společně s Federální obchodní komisí USA) v případě projektů řídící skupiny ICN týkajících se vyšetřovacích postupů při prosazování pravidel hospodářské soutěže. 8. DIALOG S OSTATNÍMI ORGÁNY TÝKAJÍCÍ SE HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE Strukturovaný dialog s Evropským parlamentem GŘ pro hospodářskou soutěž se účastní trvalého strukturovaného dialogu o otázkách hospodářské soutěže vedeného s Evropským parlamentem, zejména jeho Hospodářským a měnovým výborem (ECON). V rámci strukturovaného dialogu navštívil místopředseda Almunia v roce 2013 Hospodářský a měnový výbor celkem dvakrát: dne 28. května za účelem představení výroční zprávy o politice hospodářské soutěže za rok 2012 a dne 26. listopadu za účelem poskytnutí aktuálních informací o klíčových rozhodnutích a vývoji politiky v roce 2013 a předjímání výsledků práce Parlamentu v oblasti hospodářské soutěže v roce 2014. Dne 30. května navštívil místopředseda rovněž Výbor pro regionální politiku, s nímž jednal o pokynech k regionální státní podpoře, které výbor přezkoumával. V roce 2013 byla přijata dvě usnesení o výročních zprávách o politice hospodářské soutěže. V červnu přijal Parlament usnesení ke zprávě pana Sáncheze Preseda, která se týkala zprávy o politice hospodářské soutěže za rok 2011. Dne 14. května byla Hospodářskému a měnovému výboru zaslána zpráva o politice hospodářské soutěže za rok 2012, aby se poslanci EP mohli připravit na dialog s komisařem. Dne 10. prosince bylo přijato usnesení ke zprávě, kterou vyhotovil pan Tremosa i Balcells. V minulých letech měl Parlament obavy ohledně pokut za porušení pravidel hospodářské soutěže: Komise zastává názor, že pokyny k ukládání pokut poskytují podnikům dostatečnou právní jistotu a umožňují Komisi postupovat pružně, je-li nutná změna; tato struktura byla evropskými soudy mnohokrát potvrzena. Strukturovaný dialog s Evropským parlamentem o modernizaci státní podpory Rada oficiálně konzultovala Parlament v procesu přijímání zmocňujícího a procesního nařízení, jež jsou základem modernizace státní podpory, což pro GŘ pro hospodářskou soutěž představovalo po celý rok 2013 prioritu. Parlament přijal v červenci dvě usnesení, a to na základě důkladné práce věnované oběma návrhům. Stejně jako Hospodářský a měnový výbor přispěl i Výbor pro dopravu a cestovní ruch (TRAN) ke stanovisku k zmocňujícímu nařízení. Při revizi pokynů v oblasti státní podpory vzala Komise kromě oficiální úlohy Parlamentu v legislativním procesu v úvahu i jeho hlavní sdělení. Místopředseda Almunia poslance EP během strukturovaného dialogu dne 26. listopadu informoval o tom, že proces modernizace státní podpory bude v roce 2014 dokončen přijetím zbývajících pokynů ke státním podporám. Souběžně s přijetím zmocňujícího a procesního nařízení v červenci a na jeho základě pokračovala práce na revizi a aktualizaci mnoha právních předpisů v oblasti státní podpory. Dne 6. května byly zahájeny třetí veřejné konzultace k návrhu sdělení o filmu, načež dne 14. listopadu následovalo konečné znění sdělení. Hospodářský a měnový výbor byl informován nejen o této iniciativě, nýbrž i o zahájení veřejných konzultací k pokynům ke státní podpoře letišť a leteckých společností (pokyny k letecké dopravě) dne 3. července, konzultací k podpoře de minimis dne 17. července, veřejných konzultací o obecném nařízení o blokových výjimkách dne 29. července a o pokynech k podpoře na záchranu a restrukturalizaci dne 14. listopadu. Dne 16. května byl Hospodářskému a měnovému výboru zaslán podkladový dokument k pokynům k regionální státní podpoře. Jednalo se o další oblast, o níž zaměstnanci GŘ COMP informovali poslance a zaměstnance EP. Výbor pro regionální rozvoj (REGI) předložil ústní otázku během diskuse o pokynech k regionální státní podpoře v rámci souběžné debaty o nových mapách regionální podpory a příštím programovém období strukturálních fondů. Žaloby o náhradu škody[53] Místopředseda Almunia se rozhodl předložit návrh Komise týkající se žalob o náhradu škody poslancům EP v Hospodářském a měnovém výboru nejprve na otevřené schůzce koordinátorů ve Štrasburku dne 11. června, ihned po jeho přijetí kolegiem. Komise tento návrh přijala na základě článků 103 i 114 Smlouvy, což mělo za následek, že Komise předložila návrh Evropskému parlamentu a Radě v rámci řádného legislativního postupu. Útvary Komise se zúčastnily workshopu týkajícího se návrhu, který se konal dne 18. září a který uspořádal zpravodaj Hospodářského a měnového výboru, a první výměny názorů dne 17. října za účelem zodpovězení dotazů. Dohoda se Švýcarskem Útvary GŘ pro hospodářskou soutěž informovaly Evropský parlament o jednáních se švýcarským orgánem pro hospodářskou soutěž ohledně dohody druhé generace poprvé v listopadu 2010. V červnu 2013 Rada Parlament oficiálně požádala o udělení souhlasu s touto dohodou. GŘ pro hospodářskou soutěž spolupracovalo se zpravodajem a zúčastnilo se workshopu pro asistenty, veřejného slyšení a schůzky se zástupci parlamentních skupin. Posilování komunikace GŘ pro hospodářskou soutěž s Hospodářským a měnovým výborem Stejně jako v předchozích letech uspořádalo GŘ pro hospodářskou soutěž seminář pro asistenty a politické poradce Hospodářského a měnového výboru, který se týkal hlavních témat uvedených ve zprávě o politice hospodářské soutěže za rok 2012 a který se konal dne 17. května v prostorách GŘ pro hospodářskou soutěž. Poté byli asistenti zpravodajů důkladně obeznámeni s prosazováním antimonopolních pravidel a pravidel hospodářské soutěže v odvětví dopravy a se státní podporou pro banky a pracovní skupina pro hospodářskou soutěž v rámci Hospodářského a měnového výboru byla obeznámena s hlavními politickými tématy. V červenci přijala Komise nové sdělení o bankovnictví s cílem aktualizovat pokyny, které byly zveřejněny v roce 2008 na začátku finanční krize, a uvážit zkušenosti, jež byly mezitím získány. Komise vypracovala rovněž tematický dokument pro Hospodářský a finanční výbor (EFC), který byl zaslán předsedovi Hospodářského a měnového výboru. GŘ pro hospodářskou soutěž pokračovalo v pravidelném informování příslušných parlamentních výborů o veřejných konzultacích a přijetí nových pokynů a politických dokumentů. Zaměstnanci GŘ pro hospodářskou soutěž se v roce 2013 sešli na dvoustranném základě s mnoha poslanci EP v souvislosti s prací Komise na různých záležitostech v oblasti hospodářské soutěže. Útvary Komise vypracovaly odpovědi na 366 písemných dotazů Parlamentu a na 21 petic, s ohledem na něž bylo GŘ pro hospodářskou soutěž odpovědným útvarem. GŘ pro hospodářskou soutěž a Hospodářský a měnový výbor si vyměňovaly informace o studiích; útvary GŘ pro hospodářskou soutěž informovaly v červenci sekretariát Hospodářského a měnového výboru o studiích, které GŘ zadalo v roce 2013. Kontakty GŘ pro hospodářskou soutěž s EHSV a VR O hlavních politických iniciativách informovala Komise rovněž Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) a Výbor regionů (VR). Zúčastnila se také schůzí studijních skupin a sekcí. Dne 1. února navštívil místopředseda Almunia plenární zasedání VR týkající se reformy státní podpory a revize pokynů k regionální státní podpoře na období 2014–2020. [1] Světové ekonomické fórum: Zpráva o globální konkurenceschopnosti pro období 2013–2014 (The Global Competitiveness Report 2013–2014), k dispozici na adrese http://www3.weforum.org/docs/WEF_GlobalCompetitivenessReport_2013-14.pdf [2] SEK(2011) 1188 v konečném znění, Část 1: Pracovní dokument útvarů Komise: Zpráva o konkurenceschopnosti Evropy pro rok 2011. [3] Přispění politiky hospodářské soutěže k růstu a strategii EU 2020 (The Contribution of Competition Policy to Growth and the EU2020 Strategy), IP/A/ECON/ST/2012-25, k dispozici na adrese http://www.europarl.europa.eu/RegData/etudes/etudes/join/2013/492479/IPOL-ECON_ET(2013)492479_EN.pdf [4] Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy. [5] COM(2013) 404 final: Návrh směrnice o určitých pravidlech upravujících žaloby o náhradu škody podle vnitrostátního práva v případě porušení právních předpisů členských států a Evropské unie v oblasti hospodářské soutěže, k dispozici na adrese http://ec.europa.eu/competition/antitrust/actionsdamages/documents.html [6] K důležitým příkladům v minulosti patří pokuty uložené výrobcům automobilových skel, DRAM (paměťových čipů používaných v osobních počítačích, serverech nebo pracovních stanicích) a syntetického kaučuku. [7] Věc AT.39748 – Kabelové svazky pro automobilový průmysl. [8] Věc 39861 – Úrokové deriváty denominované v jenech a věc 39914 – Úrokové deriváty denominované v eurech. [9] Věc AT.39633 – Krevety. [10] Věc 39574 – Čipy pro inteligentní karty. [11] COM(2013) 404 final: Návrh směrnice o určitých pravidlech upravujících žaloby o náhradu škody podle vnitrostátního práva v případě porušení právních předpisů členských států a Evropské unie v oblasti hospodářské soutěže. [12] Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1269/2013 ze dne 5. prosince 2013, kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 802/2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole spojování podniků. [13] Sdělení o zjednodušeném postupu ohledně některých spojování podle nařízení o spojování podniků. [14] COM(2013) 685 final: Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Program pro účelnost a účinnost právních předpisů (REFIT): výsledky a další kroky, k dispozici na adrese http://ec.europa.eu/refit [15] COM(2012) 209 final: Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů – Modernizace státní podpory v EU. [16] Pokyny k regionální státní podpoře na období 2014–2020, (2013/C 209/01). [17] Pokyny EU k použití pravidel státní podpory ve vztahu k rychlému zavádění širokopásmových sítí (2013/C 25/01). [18] Nařízení Rady (EU) č. 733/2013 ze dne 22. července 2013, kterým se mění nařízení (ES) č. 994/98 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory. [19] http://ec.europa.eu/internal_market/financial-markets/derivatives/index_en.htm [20] http://ec.europa.eu/internal_market/securities/isd/mifid/index_en.htm [21] Věc AT.39745 – Swapy úvěrového selhání – informační trh. [22] Věc 39861 – Úrokové deriváty v jenech a věc 39914 – Úrokové deriváty v eurech. [23] Návrh zahrnuje širokou škálu referenčních hodnot, nejen referenční úrokové sazby, jako je sazba LIBOR, nýbrž rovněž komoditní referenční hodnoty, referenční hodnoty, na které odkazují finanční nástroje, jako jsou energetické a měnové deriváty, referenční hodnota používaná ve finančních smlouvách a rovněž referenční hodnoty používané k měření výkonnosti investičních fondů. [24] http://ec.europa.eu/internal_market/bank/crisis_management/#maincontentSec2 [25] http://europa.eu/rapid/press-release_IP-13-672_en.htm [26] Věc AT.39876 – EPC – elektronické platby. [27] COM(2013) 547 final: Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 2002/65/ES, 2013/36/EU a 2009/110/ES a kterou se zrušuje směrnice 2007/64/ES. [28] COM(2013) 550 final: Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o mezibankovních poplatcích za platební transakce založené na kartách. [29] Věc AT.34579 – MasterCard I. [30] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU ze dne 25. října 2011 o právech spotřebitelů. [31] Třetí energetický balíček přijatý v roce 2007 určil konkrétní chování narušující hospodářskou soutěž, jímž je třeba se zabývat podle pravidel EU v oblasti hospodářské soutěže. [32] Viz Příspěvek Komise k zasedání Evropské rady dne 22. května 2013, k dispozici na adrese http://ec.europa.eu/europe2020/pdf/energy2_cs.pdf [33] Pokyny k některým opatřením státní podpory v souvislosti se systémem obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů po roce 2012, Úř. věst. C 158, 5.6.2012, s. 4. [34] Věci SA.37017, SA.36103, SA.37084, SA.36650 a SA.35543. [35] Věc SA.30068 – Podpora výrobcům neželezných kovů na náklady na CO2.v ceně elektřiny. [36] Věc AT.40054 –Trhy s ropou a biopalivy, viz MEMO/13/435 ze dne 14. května 2013 [Pozn.: na internetových stránkách není dosud zveřejněno číslo případu a název]. [37]Věc AT.39816 – Předcházející trhy pro dodávky zemního plynu ve střední a východní Evropě, viz MEMO/12/937 ze dne 4. září 2012. [38] Věc AT.39767 – BEH – elektřina, viz IP/121307 ze dne 3. prosince 2012. [39] Věc AT.39952 – Energetické burzy, viz MEMO12/78 ze dne 7. února 2012. [40] Věc AT.39727 – ČEZ. [41] Věc AT.39984 – OPCOM / rumunská energetická burza. [42] Věc SA.35429 – Prodloužení platnosti povolení využívat veřejné vodní zdroje k výrobě elektřiny. [43] KOM(2010) 245 v konečném znění/2: Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů, Digitální agenda pro Evropu. [44] https://ec.europa.eu/digital-agenda/en/connected-continent-single-telecom-market-growth-jobs [45] Věc M.6992 – Hutchison 3G UK / Telefónica Ireland. [46] Věc M.7018 – Telefónica Deutschland / E-Plus. [47] Věc M.6880 – Liberty Global / Virgin Media. [48] Věc M.6990 – Vodafone / Kabel Deutschland. [49] Věc AT.39839 – Telefónica a Portugal Telecom. [50] Věc AT.39985 – Motorola – vymáhání patentů vázaných k normě GPRS. [51] Věc AT.39939 – Samsung – vymáhání patentů vázaných k normě UMTS. [52] Akt o přistoupení Chorvatska. [53] COM(2013) 404 final: Návrh směrnice o určitých pravidlech upravujících žaloby o náhradu škody podle vnitrostátního práva v případě porušení právních předpisů členských států a Evropské unie v oblasti hospodářské soutěže.