přispívání k zajištění jednotného uplatňování technických pravidel podle právních předpisů EU (a to i prostřednictvím vzájemných hodnocení),

Konkrétněji řečeno, základním důvodem pro zřízení evropských orgánů dohledu byla snaha zajistit užší spolupráci a výměnu informací mezi vnitrostátními orgány dohledu, usnadnit přijímání řešení přeshraničních problémů na úrovni EU a podpořit jednotný výklad a uplatňování pravidel. Evropské orgány dohledu by měly vytvářením jednotných norem a zajištěním sbližování a koordinace v oblasti dohledu určovat další vývoj jednotného souboru pravidel, jež budou použitelná pro všech 28 členských států EU, a tudíž přispívat k fungování jednotného trhu.

Kromě požadavku na pravidelný přezkum výkonnosti evropských orgánů dohledu / ESFS má Komise povinnost vypracovat do 16. června 2014 zprávu týkající se přenesené pravomoci k přijímání regulačních technických norem, jež Komisi byla svěřena podle čl. 11 odst. 1 zakládajících nařízení. Příslušná zpráva se nachází v příloze I této zprávy.

Komise podrobně posoudila fungování evropských orgánů dohledu v období od jejich založení až do prosince 2013 a zapojila širokou škálu zúčastněných stran. Uspořádala veřejné slyšení o přezkumu Evropského systému dohledu nad finančním trhem (ESFS) (květen 2013) a rovněž veřejnou a cílenou konzultaci se zúčastněnými stranami (duben až červenec 2013). Náležitá pozornost byla věnována vlastnímu hodnocení evropských orgánů dohledu, usnesení Evropského parlamentu a Rady o přezkumu ESFS z března 2014 a rovněž studiím provedeným Mezinárodní měnovým fondem a Evropským parlamentem.

Evropské orgány dohledu by měly v krátkodobém výhledu zvýšit transparentnost regulačního procesu, včetně stanovení přiměřeného časového rámce pro reakci na veřejné konzultace a poskytnutí podrobnější zpětné vazby ke vstupu získanému při této příležitosti, aby tak byly odstraněny obavy, jež vyjádřily zúčastněné strany. Evropské orgány dohledu by rovněž měly zajistit vysoce kvalitní analýzu nákladů a přínosů a návrhy právních textů týkající se návrhů technických norem. Návrhy technických norem by měly být systematicky předmětem veřejných konzultací.

Mnoho zúčastněných stran požadovalo další vyjasnění ohledně možnosti zpochybnit pokyny a doporučení v rámci práva EU. Komise se domnívá, že článek 60 zakládajících nařízení se omezuje na rozhodnutí a neposkytuje tedy právní základ pro zpochybnění pokynů a doporučení. Mají-li pokyny a doporučení vytvořit právní účinky vůči třetím stranám, měly by být přezkoumány v rámci čl. 263 odst. 1 SFEU. Soudní dvůr však zatím neměl příležitost tento zvláštní aspekt zakládajících nařízení posoudit.

Zúčastněné strany a samotné evropské orgány dohledu opakovaně vyzývaly k většímu zapojení evropských orgánů dohledu do přípravy právních předpisů v oblasti finančních služeb na úrovni 1. Evropské orgány dohledu jsou zřízeny jako decentralizované agentury, a proto hrají významnou úlohu tím, že přispívají k provádění politik Unie. Jsou však odlišeny od evropských orgánů, a jejich úlohu v regulačním procesu je tudíž třeba posuzovat v mezích stanovených Smlouvou.

Za stěžejní jsou v této oblasti považovány transparentní a účinné postupy podporující začleňování. Mnoho zúčastněných stran poukazovalo na potřebu stanovení pružných lhůt pro předložení návrhů technických norem Komisi, tedy takových lhůt, které závisí na vstupu konečné dohody o základním aktu Unie v platnost. To by poskytlo evropským orgánům dohledu dostatek času na přípravu velmi kvalitních návrhů norem a umožnilo jejich veřejnou konzultaci v přiměřených časových rámcích. Kromě toho byly vyjádřeny určité obavy ohledně nedostatku podrobné zpětné vazby ke konzultacím a často pociťované nepřítomnosti vysoce kvalitní analýzy nákladů a přínosů.

Zavedení bankovní unie a zejména jednotného mechanismu dohledu (SSM) a jednotného mechanismu pro řešení krizí (SRM) jako jejích hlavních složek ovlivní fungování ESFS, ale nezpochybňuje jeho existenci ani potřebnost. Naopak budou evropské orgány dohledu mít i nadále odpovědnost za stanovování společných norem a postupů v oblasti regulace a dohledu a jednotné uplatňování opatření EU napříč jednotným trhem. Posouzení interakcí mezi ESFS a bankovní unií by bylo v této fázi předčasné, nicméně v budoucnosti budou bedlivě sledovány.

Úloha dohledu: Vytváření společné kultury dohledu v Unii a podpora sbližování postupů dohledu je nutně dlouhodobým cílem. Evropské orgány dohledu se dosud zaměřovaly na svou regulatorní úlohu. Zčásti to lze vysvětlit potřebou stanovit kvůli omezeným zdrojům priority, ale zčásti to zřejmě souvisí i s určitými nedostatky ve struktuře správy evropských orgánů dohledu .

Evropské orgány dohledu zahájily provádění vzájemných hodnocení. Má se za to, že až se pokročí s prací na regulačním rámci, bude se tento nástroj využívat více, nejenom pokud jde o tematická vzájemná hodnocení, ale i o vzájemná hodnocení zemí a systematičtější navazující kroky.

Orgány EBA a EIOPA, a po zavedení ústředních protistran od září 2013 také orgán ESMA, byly aktivně zapojeny do všech aspektů práce kolegií orgánů dohledu a zlepšily jejich fungování díky poskytování pokynů a dohledu nad agendami a ročními akčními plány. Evropské orgány dohledu přispěly ke zlepšení v oblasti vykazování a zveřejňování zpráv o dohledu. Bylo by však možné účinněji využívat právo evropských orgánů dohledu na přístup k údajům příslušných orgánů a finančních institucí v mezích podmínek stanovených v zakládajících nařízeních.

Evropské orgány dohledu zatím nevydaly doporučení ani závazná rozhodnutí podle článků 17 až 19 zakládajících nařízení (např. v případech porušování práva, nouzových situací či závazných zprostředkování), ale využívají své pravomoci k nezávaznému zprostředkování a morálnímu přesvědčování. Nedostatečné využívání závazného zprostředkování přisuzují zúčastněné strany různým příčinám, například stávající správní struktuře evropských orgánů dohledu, která není příhodná pro vydávání rozhodnutí nebo řízení proti vnitrostátním orgánům, odrazujícímu účinku příslušných pravomocí, jakož i nedostatku jasnosti zakládajících nařízení, pokud jde o rozsah působnosti závazného zprostředkování a o důvody k jeho zahájení. Jedno z možných řešení, které by se mělo dále prověřit, by mohlo spočívat v tom, že by se rozsah působnosti závazného zprostředkování a důvody k jeho zahájení v zakládajících nařízeních vyjasnily.

Činnosti evropských orgánů dohledu, pokud jde o mezinárodní záležitosti, jsou zasazeny do rámce jejich základních mandátů. Přítomnost evropských orgánů dohledu v příslušných mezinárodních organizacích je vnímána jako příspěvek k zajišťování souladu se světovými standardy a očekává se, že po boku Komise dále posílí a doplní evropský hlas na mezinárodních fórech. Zvláštní požadavky týkající se mezinárodní činnosti decentralizovaných agentur stanovené v společném přístupu k těmto agenturám jsou zamýšleny jako pomoc agenturám s působením v rámci jejich mandátu a stávajícího institucionálního rámce.

Navrhovaný další postup:

Evropské orgány dohledu by měly jakožto první bezprostřední krok k řešení obav zúčastněných stran zvážit větší důraz na sbližování dohledu, zvláště prostřednictvím většího využívání vzájemných hodnocení a vhodných navazujících kroků.

Ve druhé fázi Komise prověří možnosti přezkumu důvodů pro zahájení závazného zprostředkování a rozsahu pravomocí k němu, včetně možného vyjasnění tohoto rozsahu a důvodů v zakládajícím nařízení. Obdobně Komise dále prověří, zda by mělo být posíleno právo evropských orgánů dohledu na přístup k údajům, aby jim byl v případě potřeby poskytnut přímý přístup k údajům, a mohly tak vykonávat své úkoly.

Finanční stabilita – úloha sledování a koordinace: Evropské orgány dohledu aktivně přispívají ke sledování vývoje na finančních trzích a k ověřování odolnosti finančních institucí a rovněž finančního systému EU jako celku. Za tímto účelem evropské orgány dohledu zavedly různé nástroje k plnění svých úkolů týkajících se identifikace systémových rizik. Dosud nebyla vyhlášena žádná mimořádná situace, ale evropské orgány dohledu učinily určité kroky, aby mohly, pokud by to bylo nutné, jednat účinněji.

Evropské orgány dohledu přijaly různá opatření na podporu koordinované činnosti a k usnadnění výměny informací. K nejvýznamnějším příkladům patří provedení rekapitalizace v letech 2011/2012 a také zpráva společného výboru o meziodvětvových rizicích , koordinace ze strany orgánu ESMA týkající se opatření přijatých příslušnými orgány o prodeji na krátko a stanovisko orgánu EIOPA týkající se panující nízké úrokové míry . Většina zúčastněných stran vyjádřila s koordinační úlohou evropských orgánů dohledu značnou spokojenost.

Úloha ochrany spotřebitele: Evropské orgány dohledu zavedly v rámci svých organizací vnitřní struktury pro záležitosti ochrany spotřebitelů. Horizontální povaha ochrany spotřebitelů umožňuje její provádění prostřednictvím různých hledisek práce evropských orgánů dohledu. Je sice pravda, že orgány mají stále omezenou možnost (dočasně) zakázat nebo omezit některé finanční aktivity podle čl. 9 odst. 5 nařízení o evropských orgánech dohledu a že doposud nebyla vyhlášena mimořádná situace, avšak příslušný prostor k činnosti vymezený v zakládajících nařízeních je široký a stávající ustanovení by mohla být využívána lépe. Kromě toho mohou být v současnosti pravomoci podle čl. 9 odst. 5 vykonávány pouze v případě, že jsou specifikovány v odvětvových legislativních aktech uvedených v čl. 1 odst. 2, což se nyní týká pouze několika legislativních aktů. Mělo by se zvážit, zda by se znění čl. 9 odst. 5 nemělo změnit na samostatné zmocnění.

Skutečností je, že několik vnitrostátních orgánů zastoupených v příslušných radách orgánů dohledu nemá mandáty v oblasti ochrany spotřebitele na vnitrostátní úrovni, a tudíž jim chybí nezbytné odborné zkušenosti a mají sklon k upřednostňování jiných záležitostí, jež se jich více týkají. Evropské orgány dohledu by měly v zájmu nápravy této skutečnosti zavést mechanismus k zajištění úzké spolupráce a zapojení příslušných vnitrostátních orgánů, aby tyto získaly odborné znalosti a zajistil se komplexní přístup k ochraně spotřebitele na úrovni evropských orgánů dohledu.

Všechny tři evropské orgány dohledu zveřejnily pokyny o záležitostech ochrany spotřebitele a bylo uspořádáno několik informačních akcí pro spotřebitele/investory. Evropské orgány dohledu dosud vydaly čtyři varování, konkrétně ohledně investic v cizí měně (Forex) (prosinec 2011), o úskalích online investic (září 2012), o rozdílových smlouvách (duben 2013) a o virtuálních měnách (prosinec 2013), a zveřejnily je na příslušných internetových stránkách . Zdá se však, že informovanost veřejnosti o těchto varováních je dosud omezená.

Dále by měl být více využíván společný výbor, aby byl zajištěn soudržný rámec napříč odvětvími a vhodná koordinace činností evropských orgánů dohledu. Toho by mohlo být dosaženo například vyměňováním osvědčených postupů mezi orgány, což by umožnilo lépe definovat a vyjasnit jejich příslušné pravomoci v souladu s právním základem .

Navrhovaný další postup:

Evropské orgány dohledu by měly jako první krok k řešení obav zúčastněných stran zvážit přiznání větší důležitosti otázkám souvisejícím s ochranou spotřebitelů a investorů (včetně větší viditelnosti) a plné využívání pravomocí, jež jsou k dispozici. Obdobně by měl být šířeji a strukturovaněji využíván společný výbor. Evropské orgány dohledu by také měly v co největším možném rozsahu zajistit spolupráci s vnitrostátními orgány příslušnými v oblasti ochrany spotřebitele a jejich zapojení tam, kde se liší od orgánů zastoupených na úrovni rady orgánů dohledu.