Tomu předcházelo přijetí akčního plánu v oblasti DPH, v němž Komise oznámila svůj záměr zavést konečný systém DPH pro přeshraniční obchod mezi podniky uvnitř Unie. Avšak vzhledem k tomu, že by zavedení takového konečného systému DPH trvalo několik let, požádaly některé členské státy o zavedení naléhavých a konkrétních prozatímních opatření pro boj proti kolotočovým podvodům. Žádaly především, aby bylo možné zavést dočasný všeobecný mechanismus přenesení daňové povinnosti, což vedlo na základě návrhu předloženého Komisí k přijetí směrnice (EU) 2018/2057.

Podle České republiky je opatření účinné, avšak má nevýhody v důsledku svého dobrovolného charakteru. Stanovit oddělené platby jako povinnost by podle České republiky bylo administrativně a finančně příliš náročné z hlediska nárůstu administrativní zátěže pro zpracování plateb a nákladů na zaměstnance a IT, a to jak pro obchodníky, tak pro správce daně. Pokud příjemce nevyužije mechanismus oddělených plateb, nelze také předpokládat, že byly naplněny „podmínky vědomostního testu“. Vnitrostátní soudy rozhodly, že i v tomto případě musí správce daně prokázat, že příjemce věděl nebo měl vědět, že se účastní podvodu. DPH lze navíc od příjemce, který nevyužil mechanismu oddělených plateb v rámci režimu společného a nerozdílného ručení, zpětně vymáhat pouze tehdy, pokud je její vymáhání od dodavatele neúspěšné; k účinnému vymáhání proto může dojít až po uplynutí určité doby.

Česká republika zavedla volitelný mechanismus oddělených plateb. Prostřednictvím mechanismu oddělených plateb platí příjemce DPH přímo správci daně, a nikoli dodavateli. Díky tomu se příjemce nemůže dostat do postavení ručitele za veškerou DPH splatnou ze zdanitelného plnění v případech, kdy by na základě podmínek uvedených v bodě 1.3.2. ručil za DPH společně a nerozdílně.

Toto opatření spočívá v odejmutí DIČ plátci v případě závažného porušení povinností v oblasti DPH. Toto opatření lze použít u skupin povinných k DPH a plátců, pokud jejich obrat nepřesáhl za dvanáct bezprostředně předcházejících po sobě jdoucích kalendářních měsíců 1 milion CZK. Česká republika toto opatření popisuje jako velmi účinné jak na vnitrostátní úrovni, tak u přeshraničních dodávek. Avšak jelikož lze toto opatření uplatnit až poté, kdy došlo k porušení povinností, nemůže v plné míře zabránit riziku podvodu.

1.3.9.Zamítnutí nároku na odpočet daně (popřípadě zamítnutí osvobození při dodání do jiného členského státu) na základě vědomostního testu

Toto opatření spočívá v zamítnutí nároku na odpočet daně, popřípadě nároku na osvobození od daně v případě, že nabyvatel (v prvním případě) nebo dodavatel (ve druhém případě) věděl nebo měl vědět (vědomostní test), že se účastní obchodů spojených s podvody v oblasti DPH. To odráží judikaturu Soudního dvora Evropské unie ve věci Kittel. Česká daňová správa využívá tzv. „vědomostní dopisy“, jimiž podniky informuje, že se možná účastní podvodných obchodů. Tyto dopisy mohou být jednak adresné (s uvedením identifikace podezřelého obchodního partnera, či nikoliv), nebo hromadné (upozornění široké veřejnosti na existenci konkrétní rizikové situace v souvislosti s podvody v České republice nebo v Evropské unii). Podle České republiky je však pro správce daně v případě organizovaného podvodu obtížné v praxi prokázat, že podnik věděl nebo měl vědět, že se účastní podvodu.

1.3.10.Prověřování žadatelů před registrací k DPH

Žadatelé jsou před registrací systematicky prověřováni s cílem odhalit mimo jiné rizikové osoby typu missing trader; používá se například místní šetření s cílem prokázat, že nedochází k reálné ekonomické činnosti ani k přípravě na reálnou ekonomickou činnost, a umožnit tak zamítnutí registrace. Česká republika se domnívá, že toto opatření velmi účinně brání podvodníkům ve vstupu do systému DPH (a páchání podvodů v rámci Společenství), avšak shledává jako obtížné prokázat na základě objektivních skutečností, že existují pádné důkazy umožňující nabýt podezření, že přidělené identifikační číslo pro účely DPH bude užíváno podvodným způsobem, s přihlédnutím ke kritériím Soudního dvora Evropské unie stanoveným ve věci Ablessio.

1.3.11.Správní spolupráce v oblasti DPH (nařízení Rady (EU) č. 904/2010)

Podle České republiky je spolupráci a výměně informací s ostatními členskými státy věnována vysoká pozornost. Kromě spolupráce na základě nařízení (EU) č. 904/2010 byly uzavřeny dohody o spolupráci se Slovenskem a Polskem a připravuje se také dohoda s Německem.

Česká republika se také pravidelně účastní tzv. souběžných multilaterálních kontrol prováděných společně s dalšími členskými státy. Česká republika se také účastní činnosti prováděné v rámci sítě Eurofisc ve všech oblastech (podvody na bázi missing trader uvnitř Společenství, dopravní prostředky, celní režimy, observatoř, e-commerce a analýza transakčních sítí (Transaction Network Analysis – TNA)). Údaje z Eurofiscu jsou aktivně využívány k odhalování podezřelých obchodů.

Správní spolupráce v oblasti DPH má podle České republiky nesporný význam, avšak vzniku podvodů zcela nezabrání. Kromě toho není účinná u podvodů, do kterých jsou zapojeny pouze tuzemské subjekty.

1.3.12.Závěr

Celkový závěr České republiky, pokud jde o výše uvedená opatření, je ten, že přestože tato opatření významně přispěla k omezení podvodů, nemohou při stávajícím systému DPH podvodům na bázi chybějícího obchodníka zcela zamezit.

Vzhledem k tomu, že byly učiněny významné a hodnověrné pokusy zamezit (kolotočovým) podvodům, a vzhledem ke skutečnosti, že tyto pokusy nebyly zcela úspěšné, lze podmínku stanovenou v čl. 199c odst. 1 písm. c) směrnice o DPH považovat za splněnou.

1.4.Očekávaný odhadovaný přínos dodržování daňových předpisů a výběru daní převáží očekávané celkové dodatečné zatížení podniků a správců daně minimálně o 25 %.

Podle českých orgánů zavedení všeobecného mechanismu přenesení daňové povinnosti nebude vyžadovat zvýšení počtu zaměstnanců finanční správy, pouze přesun lidských zdrojů. Náklady na organizační změny Finanční správy ČR (včetně nákladů na školení a úpravy stávajícího systému IT) se odhadují na 4 miliony CZK.

Pro osoby povinné k dani bude zavedení všeobecného mechanismu přenesení daňové povinnosti znamenat jednorázové náklady na úpravu systémů IT. Podle odhadů by se všeobecný mechanismus přenesení daňové povinnosti měl vztahovat celkem na 97 000 osob povinných k dani. Z nich má více než 60 % již zkušenosti s odvětvovým přenesením daňové povinnosti. Jejich struktury IT a systém fakturace jsou již na všeobecný mechanismus přenesení daňové povinnosti připraveny, takže budou muset provést pouze dílčí úpravy již existujících struktur. U dalších 37 500 osob povinných k dani může být nutné pořízení nových nebo rozšíření stávajících struktur IT; nicméně na základě zjišťování u největších poskytovatelů daňových a účetních softwarových řešení se zdá, že takové změny jsou součástí běžných aktualizací a nejsou samostatně zpoplatněny.

Další náklady vzniknou v souvislosti se školením zaměstnanců; takové náklady však s sebou nese v podstatě každá legislativní změna. Jelikož přenesení daňové povinnosti není opatřením, které by bylo zcela nové, neočekává se, že by tyto náklady dosáhly významné úrovně.

Další náklady pro osoby povinné k dani vyplývají z potřeby sledovat u každého plnění, zda je splněna prahová hodnota ve výši 17 500 EUR, při jejímž překročení se všeobecný mechanismus přenesení daňové povinnosti použije. Avšak s přihlédnutím k tomu, že se tak ve většině případů děje prostřednictvím účetního softwaru, nebudou tyto náklady příliš významné. Navíc je u všeobecného mechanismu přenesení daňové povinnosti rozlišení plnění z hlediska částky výrazně jednodušší než rozlišování u odvětvového přístupu.