V Bruselu dne 30.8.2006 KOM(2006) 472 v konečném znění Návrh NAŘÍZENÍ RADY o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (předložená Komisí) DŮVODOVÁ ZPRÁVA SOUVISLOSTI NÁVRHU | 110 | Odůvodnění a cíle návrhu Tento návrh se týká použití nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, naposledy pozměněného nařízením Rady (ES) č. 2117/2005 ze dne 21. prosince 2005 (dále jen „základní nařízení“), v řízení týkajícím se dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu. | 120 | Obecné souvislosti Tento návrh se předkládá v souvislosti s prováděním základního nařízení a je výsledkem šetření, které proběhlo v souladu s hmotněprávními a procesními požadavky stanovenými v základním nařízení. | 139 | Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Na oblast upravovanou návrhem se nevztahují žádné platné předpisy. | 141 | Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Nevztahuje se na tento návrh. | KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů | Konzultace zúčastněných stran | 219 | Zúčastněné strany dotčené tímto řízením již měly možnost v průběhu šetření v souladu s ustanoveními základního nařízení hájit své zájmy. | Sběr a využití výsledků odborných konzultací | 229 | Nebylo třeba využít externích odborných konzultací. | 230 | Posouzení dopadů Tento návrh je výsledkem provádění základního nařízení. Základní nařízení nestanoví obecné posouzení dopadů, avšak požadavek, že by opatření neměla být v rozporu se zájmem Společenství, znamená, že nedílnou součástí šetření je posouzení širších dopadů opatření. | PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU | 305 | Shrnutí navrhovaných opatření Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie[1] dne 7. července 2005 (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) informovala Komise o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“) a Vietnamu do Společenství. Antidumpingové řízení bylo zahájeno na podnět, který dne 30. května 2005 podala Evropská konfederace obuvnického průmyslu (dále jen „CEC“) a který obsahoval důkazy o dumpingu zmíněného výrobku a o podstatné újmě z něj vyplývající. Dne 6. dubna 2006 Komise uložila nařízením (ES) č. 553/2006 prozatímní antidumpingové clo z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu do Společenství. Přiložený návrh nařízení Rady předložený Komisí obsahuje konečné závěry, které se týkají dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Společenství. Členské státy byly konzultovány během zasedání antidumpingového výboru dne 19., 20. a 27. července 2006. 9 členských států podpořilo navrhované opatření a 14 bylo proti. Navrhuje se, aby Rada přijala přiložený návrh na nařízení, které by mělo být vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie nejpozději dne 6. října 2006. | 310 | Právní základ Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 2117/2005 ze dne 21. prosince 2005. | 329 | Zásada subsidiarity Návrh spadá do výlučné pravomoci Společenství. Zásada subsidiarity se proto neuplatní. | Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality z těchto důvodů: | 331 | Podoba opatření je popsána ve výše uvedeném základním nařízení a neponechává žádný prostor pro rozhodnutí na vnitrostátní úrovni. | 332 | Údaje o způsobu, jakým je dosaženo toho, aby finanční a administrativní zátěž Společenství, vlád členských států, regionálních a místních orgánů, hospodářských subjektů a občanů byla co nejmenší a přiměřená cíli návrhu, není třeba uvádět, základní nařízení však omezuje výši cel, jež mohou být uložena, na výši, jež je nezbytná k odstranění újmy způsobené zjištěným dumpingem. | Volba nástrojů | 341 | Navrhované nástroje: nařízení. | 342 | Jiné prostředky by nebyly přiměřené z těchto důvodů: Výše uvedené základní nařízení nestanoví náhradní možnosti. | ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY | 409 | Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. | 1. Návrh NAŘÍZENÍ RADY ze dne o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen „základní nařízení“)[2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2117/2005[3], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení, s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem, vzhledem k těmto důvodům: A. POSTUP 1. Prozatímní opatření (1) Dne 23. března 2006 Komise nařízením (ES) č. 553/2006[4] (dále jen „prozatímní nařízení“) uložila prozatímní antidumpingové clo na dovoz některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu (dále jen „dotčené země“ nebo „vyvážející země“). Toto nařízení vstoupilo v platnost dne 7. dubna 2006. (2) Je třeba připomenout, že šetření dumpingu se vztahovalo na období od 1. dubna 2004 do 31. března 2005 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“) a posuzování trendů v souvislosti s analýzou újmy se týkalo období ode dne 1. ledna 2001 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“). 2. Další postup (3) Po uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz některé obuvi se svrškem z usně z dotčených zemí byly všem stranám poskytnuty informace o skutečnostech a úvahách, na kterých bylo založeno prozatímní nařízení. Všem stranám byla poskytnuta lhůta, ve které mohly k těmto poskytnutým informacím zaujmout stanovisko. (4) Některé zúčastněné strany podaly písemné připomínky. Strany, které o to požádaly, dostaly také příležitost k ústnímu slyšení. Komise si opatřila a ověřila všechny informace, které považovala za nezbytné pro stanovení konečných nálezů. (5) Útvary Komise dále poskytly veškeré podstatné informace o skutečnostech a úvahách, na jejichž základě zamýšlely doporučit uložení konečných antidumpingových opatření a konečné vybrání částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla. Zúčastněným stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohly k těmto poskytnutým informacím zaujmout stanovisko. Ústní a písemné připomínky předložené stranami byly zváženy a podle potřeby byly nálezy odpovídajícím způsobem upraveny. Dále byly poskytnuty dodatečné informace o změně předpokládané podoby opatření. (6) Různé zúčastněné strany znovu uvedly své tvrzení, že tím, že nebyla zveřejněna jména žadatelů, nebylo zachováno jejich právo na obranu. Tato záležitost byla nadnesena již dříve (viz 8. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Záležitost byla přezkoumána s konečnou platností a je nutno poznamenat toto: těm zúčastněným stranám, které vznesly námitky týkající se postavení, byly poskytnuty informace o objemu výroby žadatelů v rozčlenění podle zemí. Usuzuje se proto, že jejich právo na obranu bylo přiměřeně zachováno. Tyto údaje byly následně poskytnuty ke kontrole všem zúčastněným stranám. B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK 1. Dotčený výrobek (7) Je třeba připomenout, že podle 10. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je výrobkem, jehož se řízení týká, obuv se svrškem z usně nebo z kompozitní usně pocházející z ČLR a Vietnamu, kromě: - sportovní obuvi ve smyslu poznámky k položkám 1 ke kapitole 64 kombinované nomenklatury, tj. i) obuvi, která je určena ke sportovní činnosti a je nebo může být opatřena špičkami, hřeby, kolíky, sponkami, pružinami apod., a ii) bruslařské obuvi, lyžařské obuvi, běžkařské obuvi, obuvi pro snowboard, zápasnické obuvi, boxerské obuvi a cyklistické obuvi; - pantoflí a ostatní domácí obuvi (patřící do kódů KN 6403 59 50, 6403 99 50 a ex 640510 00); - obuvi s ochrannou špičkou, tj. obuv mající ochrannou špičku a odolnost proti nárazu alespoň 100 joulů[5] (patřící do kódů KN: ex 6403 30 00, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 a ex 6405 10 00). (8) Na základě skutečností uvedených ve 12. až 27. bodu odůvodnění prozatímního nařízení byl vyvozen předběžný závěr, že z této definice by měla být vyloučena některá sportovní obuv vyráběná pomocí speciální technologie zvané „STAF“ (Special Technology Athletic Footwear). (9) Dále bylo rozhodnuto považovat prozatímně dětské boty za součást dotčeného výrobku, avšak s výhradou dalšího šetření a úvah v konečné fázi. (10) Zúčastněné strany byly vyzvány, aby podaly připomínky k těmto specifickým záležitostem. Pokud jde o připomínky k výše uvedeným skutečnostem a další žádosti o vyloučení jiných zvláštních druhů obuvi, tyto záležitosti jsou podrobně analyzovány níže. 1.1. Sportovní obuv vyráběná speciální technologií „STAF“ (11) Je třeba připomenout, že obuv STAF definovaná v 13. bodu odůvodnění prozatímního nařízení byla z definice dotčeného výrobku vyloučena. (12) Vyloučení se zakládalo na skutečnosti, že tento druh obuvi má odlišné fyzické a technické vlastnosti, prodává se prostřednictvím jiných prodejních kanálů, má odlišné koncové užití a je spotřebiteli vnímán odlišně. (13) Obuvnické výrobní odvětví Společenství napadlo vyloučení obuvi STAF ze škály výrobků a tvrdilo, že obuv STAF má stejné prodejní kanály a je spotřebiteli vnímána stejně jako výrobek, jehož se šetření týká. Pokud by však nicméně obuv STAF byla vyloučena ze škály výrobků, jichž se šetření týká, bylo zdůrazněno, že v současné definici TARIC by se měla zvýšit minimální hodnota obuvi STAF ve výši 9 EUR, aby se vzala v úvahu devalvace dolaru vůči euru, k níž v průběhu let došlo. (14) V reakci na tato tvrzení je nutno nejprve poznamenat, že výrobní odvětví Společenství nenapadlo skutečnost, že obuv STAF má odlišné základní fyzické a technické vlastnosti. Za druhé, co se týká prodejních kanálů, užití, vnímání spotřebitelů a dovozních trendů, obuvnické výrobní odvětví Společenství nepředložilo žádná doložená tvrzení, která by mohla změnit nálezy uvedené v 15. až 18. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Žádost o zvýšení prahové hodnoty ve výši 9,00 EUR nebyla dále doložena žádnými důkazy. (15) Několik dovozců požádalo o snížení minimální hodnoty obuvi STAF z 9,00 EUR na 7,50 EUR, a to v zásadě kvůli změněným okolnostem s ohledem na výrobní procesy umožňující snížit náklady. (16) Rovněž tato tvrzení byla pečlivě analyzována. Připomíná se, že prahová hodnota ve výši 9 EUR byla v TARIC stanovena v roce 1994, kdy byla obuv STAF zavedena v rámci kvót na obuv pocházející z Číny, tj. před 12 lety. Dovozci dále předložili dostatečné důkazy, že nové výrobní technologie vedly k významnému snížení jednotkových nákladů na obuv STAF i ke snížení množství odpadního materiálu a spotřebované energie. Spolu s větší konkurencí v souvislosti s větší nabídkou výroby obuvi STAF jakožto dalším činitelem snižujícím cenu to mělo skutečný dopad na výši ceny v porovnání se situací před 12 lety, což nelze opomenout. K zohlednění těchto změn se považuje za přiměřené a nezbytné mírné snížení prahové hodnoty u obuvi STAF ve výši 1,5 EUR. (17) Různí vývozci mimoto uvedli, že by se definice obuvi STAF měla rozšířit tak, aby zahrnovala veškerou obuv se svrškem z usně a s podešvemi z ethylen-vinylacetátu (EVA) nebo přímo tvarovanými podešvemi. (18) V reakci na tato tvrzení je však nutno vyzdvihnout, že použití způsobu tváření EVA jako takové neodlišuje jednoznačně konečný výrobek od dotčeného výrobku. Kromě toho bylo objasněno, že způsob tváření použitý u podešví z EVA je možno použít rovněž u obuvi, která jednoznačně obuví STAF není. Nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že rozlišení podle odlišných fyzických a technických vlastností, jiných prodejních kanálů, odlišného užití a vnímání spotřebitelů a jiných dovozních trendů není přiměřené. Definice obuvi s podešvemi z EVA navrhované různými dovozci byly jasně ve vzájemném rozporu. Návrh týkající se definice obuvi STAF byl proto zamítnut. (19) Závěrem se potvrzuje vyloučení obuvi STAF z definice dotčeného výrobku uvedené v prozatímním nařízení. Minimální hodnota obuvi STAF by se měla snížit z 9,00 EUR na 7,50 EUR. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzují se nálezy týkající se obuvi STAF uvedené v 13. až 19. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Z řízení je s konečnou platností vyloučena obuv STAF, jejíž hodnota činí nejméně 7,5 EUR. 1.2. Dětská obuv (20) Dětská obuv, tj. obuv se stélkou o délce menší než 24 cm a s kombinovanou podešví a podpatkem nejvýše 3 cm, spadající pod kódy KN: ex 6403 20 00, ex 6403 30 00, 6403 51 11, 6403 51 91, 6403 59 31, 6403 59 91, 6403 91 11, 6403 91 91, 6403 99 31, 6403 99 91 a ex 6405 10 00, nepodléhala prozatímním antidumpingovým opatřením, jelikož prozatímní nálezy nebyly takové, aby mohly odůvodnit tato opatření zájmem Společenství. (21) V 28. až 31. bodu odůvodnění prozatímního nařízení nebyl přijat konečný závěr, zda by měla být dětská obuv zahrnuta do definice dotčeného výrobku či ne. Ačkoli některé argumenty hovořily pro vyloučení dětské obuvi z tohoto šetření, neumožnily přijmout v této fázi šetření konečný závěr. Proto bylo rozhodnuto považovat až do doby, než proběhne další šetření a úvahy v konečné fázi, dětskou obuv za součást dotčeného výrobku. (22) Po zveřejnění prozatímních nálezů některé zúčastněné strany tvrdily, že dětská obuv by měla být vyloučena ze škály výrobků, jichž se šetření týká. Tato tvrzení byla založena na předpokladu, že zejména styl, design, prodejní kanály a služby zákazníkům uvedené v 30. a 31. bodu odůvodnění prozatímního nařízení jasně odlišují dětské boty od ostatních druhů obuvi, jichž se toto šetření týká. (23) Tato tvrzení však nebyla považována za dostatečná pro vyloučení dětské obuvi z definice dotčeného výrobku, jelikož nebyla doložena dostatečnými důkazy prokazujícími, že v tomto šetření lze stanovit jasnou dělící čáru mezi dětskými botami a ostatními druhy obuvi. Naopak, bylo zjištěno, že základní fyzické a technické vlastnosti dětské obuvi, které jsou společné vlastnostem dotčeného výrobku – kombinace svršku z usně s různými druhy podešví k ochraně chodidel – jsou mnohem důležitější než případné rozdíly (tj. v podstatě velikost). Dále se zdálo, že se styl, design, prodejní kanály a služby zákazníkům zásadním způsobem neliší od jiných druhů obuvi, jichž se šetření týkalo. Pouhá skutečnost, že dětská obuv tvoří zvláštní podskupinu v rámci dotčeného výrobku, neopravňuje k vyloučení této obuvi ze škály výrobků. Ve skutečnosti bylo zjištěno, že mezi dětskou obuví a dotčeným výrobkem neexistuje jasná dělící čára, ale spíše velké překrytí, pokud jde o definici dotčeného výrobku, především že se jedná o pomůcku, která má krýt a chránit chodidla lidí zejména při chůzi. (24) V reakci na zveřejnění prozatímního nařízení výrobní odvětví Společenství uvedlo, že by dětská obuv měla tvořit součást dotčeného výrobku. Byly předloženy důkazy prokazující, že ve Společenství dosud existuje významná výroba dětské obuvi. (25) Tvrzení výrobního odvětví Společenství pouze potvrzuje konečné nálezy. S konečnou platností se tedy uzavírá, že by dětská obuv měla být zahrnuta do definice dotčeného výrobku. 1.3. Ostatní žádosti o vyloučení (26) Několik zúčastněných stran tvrdilo, že se některé jiné druhy obuvi patřící do těchto kódů KN příliš liší, zejména pokud jde o užití, než aby patřily do stejné kategorie výrobků. Tato tvrzení jsou analyzována níže. i) Obuv pro turistiku, horolezectví a ostatní venkovní obuv (27) Ve smyslu kombinované nomenklatury se obuv určená pro turistiku, horolezectví nebo jiná venkovní obuv (dále jen „turistická obuv“) nepovažuje za obuv určenou pro sportovní aktivitu, a proto tyto druhy obuvi nespadají do definice obuvi STAF uvedené v 13. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Některé strany však požadovaly, aby tento výrobek byl z řízení vyloučen, jelikož i) požadavky na takovouto turistickou obuv jsou údajně velmi podobné specifikacím obuvi STAF, ii) z hlediska prodejních kanálů a vnímání spotřebitelů údajně lze turistickou obuv jednoznačně odlišit od ostatních druhů obuvi a iii) placení větších cel z turistické obuvi by údajně mělo na tento specifický trh škodlivý vliv. (28) Nebyly předloženy žádné dodatečné důkazy týkající se zvláštních technických stránek a vlastností turistické obuvi za účelem změny závěru uvedeného v 34. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, v němž se uvádí, že i když různé druhy obuvi, např. turistická obuv, mohou opravdu mít některé dodatečné odlišné konkrétní vlastnosti, základní vlastnosti rovněž tohoto druhu obuvi se neliší. Kromě toho bylo zjištěno, že se turistická obuv ve Společenství vyrábí ve velkém množství a že nelze stanovit jasnou dělící čáru mezi dováženou turistickou obuví a výrobou Společenství. To bylo potvrzeno rovněž rozhodnutím zařadit stejný druh obuvi do škály výrobků v nařízení Rady (ES) č. 2155/97[6]. Ačkoli turistická obuv může mít někdy specifické vlastnosti, má stejné základní fyzické a technické vlastnosti jako ostatní obuv zahrnutá do škály výrobků. Pokud jde o její užití a vnímání spotřebitelů, bylo rovněž zjištěno, že existuje velké překrytí s ostatními druhy obuvi zahrnutými do definice výrobku. V souladu s tím se usuzuje, že by se šetření mělo i nadále vztahovat na turistickou obuv. ii) Obuv k použití pro mechanoterapii (29) Jeden dovozce požádal o vyloučení některé obuvi k použití pro mechanoterapii. Ačkoli výrobek v současné době patří do kódů KN 6403 99 93, 6403 99 96 a 6403 99 98, dovozce tvrdil, že tento druh obuvi by měl být z řízení vyloučen, jelikož údajně má odlišné fyzické a chemické vlastnosti, jiné prodejní kanály a je spotřebiteli vnímán odlišně jako certifikovaný zdravotnický výrobek, jenž se smí prodávat jako zdravotnický prostředek pro účely mechanoterapie. (30) Bylo zjištěno, že by se tento druh obuvi měl považovat za součást dotčeného výrobku. Ačkoli tento výrobek má odlišnou technologii a užití a lze ho používat za účelem léčení, tyto specifické vlastnosti se jasně a strukturálně neliší od dotčeného výrobku. To podtrhuje skutečnost, že tento druh obuvi spotřebitelé kupují rovněž spíše pro své pohodlí než ze zvláštních zdravotnických důvodů, což bylo dokonce potvrzeno v žádosti podané dovozcem. (31) Z výše uvedených důvodů se usuzuje, že žádost o vyloučení obuvi k použití pro mechanoterapii je nutno zamítnout. iii) Plážové sandály z EVA (32) Plážové sandály z EVA jsou boty, jejichž svršek tvoří pouze pásek z usně, tento svršek je připevněn na obou stranách k tenké lehké podešvi vyrobené z EVA v kombinaci s jinými materiály. Některé zúčastněné strany tvrdily, že takovýto výrobek by měl být z tohoto šetření vyloučen, jelikož údajně má velmi specifické a odlišné základní fyzické a technické vlastnosti, podle nichž ho lze snadno rozpoznat jako plážové sandály, a tudíž má jiné koncové užití a je spotřebiteli vnímán odlišně než ostatní druhy obuvi zahrnuté do definice výrobku. Zúčastněné strany dále tvrdily, že technologie používaná při výrobě plážových sandálů z EVA byla z Evropy zcela přesunuta. (33) V tomto ohledu bylo zjištěno, že ačkoli plážové sandály z EVA skutečně mají některé specifické vlastnosti, mají stejné základní fyzické a technické vlastnosti jako ostatní obuv zařazená do škály výrobků. Pokud jde o užití a vnímání spotřebitelů, bylo rovněž zjištěno, že existuje velké překrytí s ostatními druhy obuvi zahrnutými do definice výrobku, např. řemínkovými sandály a dřeváky. Kromě toho bylo zjištěno, že prodejní kanály, marketing a móda jsou stejné jako u ostatních druhů obuvi zahrnutých do definice výrobku. Výrobní odvětví Společenství mimoto předložilo důkazy, které prokazují, že v ES se dosud vyrábí značné množství plážových sandálů z EVA. Proto se usuzuje, že žádost o vyloučení je nutno zamítnout. iv) Obuv z vepřovicové usně (34) Jedna zúčastněná strana uvedla, že ze šetření by měla být vyloučena obuv ze svrškem z vepřovicové usně, a to vzhledem k údajným rozdílům v jakosti a ceně a údajné neexistenci výroby obuvi s takovýmto druhem svršku v ES. (35) Nebylo však možné jednoznačně rozlišit dováženou obuv z vepřovicové usně a výrobu Společenství, jelikož obě mají stejné základní fyzické a technické vlastnosti a užití. Kromě toho se ukázalo, že prodejní kanály jsou obecně stejné, což se projevilo rovněž ve skutečnosti, že spotřebitelé nevnímají obuv z vepřovicové usně odlišně. Žádost byla tedy zamítnuta. v) Obuv s patentovanou technologií (36) Jedna zúčastněná strana uvedla, že ze šetření by měla být vyloučena některá obuv s patentovanou technologií, tj. technologií spočívající ve zvláštním podpatku tlumícím nárazy, mezipodešvi s vycpávkou a speciální technologii, která zvyšuje pružnost tohoto druhu obuvi. (37) Avšak při porovnání tohoto druhu obuvi s dotčeným výrobkem nebylo možno stanovit jasnou dělící čáru s ohledem na základní fyzické a technické vlastnosti a užití tohoto druhu obuvi a dotčeného výrobku. Ačkoli se uznává, že patentovaná technologie může přispět ke zvýšení pohodlí, samo o sobě to podstatně nemění charakteristiku obuvi určené pro běžné nošení. Skutečnost, že určitá technologie je patentovaná, není sama o sobě důvodem pro vyloučení tohoto druhu obuvi ze škály výrobků. Ačkoli se uznává, že tento výrobek může mít zvláštní vlastnosti, s ohledem na výrobek, jehož se šetření týká, však soutěží s výrobou ES. Žádost byla proto zamítnuta. vi) Sportovní obuv jiná než obuv STAF (38) Některé zúčastněné strany požadovaly, aby z řízení byly vyloučeny všechny druhy sportovní obuvi, tedy nejen obuv STAF a sportovní obuv ve smyslu poznámky k položkám 1 ke kapitole 64 kombinované nomenklatury. Tato žádost byla založena na stejných tvrzeních předložených za účelem vyloučení obuvi STAF a na údajném nedostatku některých druhů obuvi jiných než obuv STAF na trhu ES, pokud tyto druhy obuvi nebudou vyloučeny. Posledně uvedené tvrzení nebylo doloženo konkrétními důkazy. Nebyly tedy předloženy žádné nové závažné informace, aby s ohledem na ostatní druhy obuvi jiné než obuv STAF bylo možno změnit závěr v 27. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Žádost byla proto zamítnuta. 1.4. Závěr (39) S konečnou platností se proto potvrzují předběžné závěry upravené podle oddílu B. 1.1. výše. Pro účely tohoto řízení a v souladu s obvyklou praxí Společenství se usuzuje, že by se všechny druhy dotčeného výrobku měly považovat za jediný výrobek. 2. Obdobný výrobek (40) Jelikož s ohledem na obdobný výrobek nebyly podány žádné připomínky, potvrzuje se obsah a předběžné závěry. (41) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se s konečnou platností vyvozuje závěr, že v souladu s čl. 1 odst. 4 základního nařízení jsou dotčený výrobek a všechny odpovídající druhy obuvi se svrškem z usně vyráběné a prodávané ve srovnatelné zemi Brazílii, jakož i vyráběné a prodávané výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství obdobné. C. VÝBĚR VZORKU 1. Výběr vzorku pro vyvážející výrobce v ČLR a Vietnamu (42) Některé strany tvrdily, že vzorky nebyly vzhledem k vyloučení obuvi STAF a dětské obuvi reprezentativní. (43) Jak je uvedeno v 61. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, vyloučení obuvi STAF nijak podstatně neovlivnilo reprezentativnost vzorku. Pokud jde o dětskou obuv, toto tvrzení je vzhledem k rozhodnutí ponechat tyto druhy obuvi v oblasti šetření nepodstatné. (44) Byly podány připomínky v souvislosti s procentními podíly vzorku stanovenými v rámci prozatímních opatření. Tyto připomínky byly přezkoumány. Bylo zjištěno, že včetně dětské obuvi připadlo na společnosti vybrané do vzorků více než 12 %, resp. více než 15 % množství vyvezeného do Společenství čínskými a vietnamskými spolupracujícími vyvážejícími výrobci dotčeného výrobku. Vzorek je tedy jednoznačně reprezentativní. Odkazuje se rovněž na argumenty uvedené v 56. bodu odůvodnění níže. (45) Tvrdilo se rovněž, že výběr vzorků nebyl v souladu s antidumpingovou dohodou WTO, jelikož někteří významní vývozci byli vybráni na úkor společností s menším nebo žádným prodejem v ES, ale s poměrně velkým domácím prodejem. (46) Jak již bylo vysvětleno v 60. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, cílem použité metodiky bylo zajistit co největší reprezentativnost vzorků a do největšího reprezentativního objemu vývozu, který je možno přezkoumat během stanovené doby, zahrnout některé společnosti s reprezentativním domácím prodejem. To má umožnit výpočet běžné hodnoty v případě, že některým vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku je možno přiznat status tržního hospodářství. Vzorky nebyly vybrány v rozporu s pravidly WTO ani článkem 17 základního nařízení, podle něhož musí být vzorek buď statisticky reprezentativní, nebo musí zahrnovat největší reprezentativní objem výroby, prodeje nebo vývozu, který může být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán. Výše zmíněná pravidla tedy umožňují použít jako kritérium výběru prodej, a to domácí nebo na vývoz. (47) Kromě toho se připomíná, že jak je vysvětleno v 57. a 58. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, orgány dotčených zemí výběr vzorku bez výhrad schválily. (48) Některé zúčastněné strany rovněž tvrdily, že schválení složení vzorku pro ČLR se mělo vyžadovat spíše od hongkongských a tchajwanských orgánů, jelikož čínské výrobce velkou měrou vlastní podílníci z těchto zemí. Proto se řízení údajně týká stran v těchto zemích. (49) Toto tvrzení bylo nutno odmítnout. V souladu s čl. 17 odst. 2 základního nařízení je obvyklou praxí Komise usilovat v antidumpingovém řízení, v němž se použije výběr vzorku, o schválení orgány vyvážející země nebo sdruženími výrobců. V tomto případě byly mimoto státní orgány dotčených zemí v úzkém kontaktu se sdruženími výrobců v těchto zemích. Vyvážejícími zeměmi jsou v tomto řízení ČLR a Vietnam. Proto se usilovalo o schválení složení vzorků těmito orgány a toto schválení bylo od nich získáno. (50) Jeden vietnamský vyvážející výrobce nezařazený do vzorku zopakoval své připomínky, že jelikož řádně vyplnil antidumpingový dotazník, měl by mít možnost využít individuální zjišťování. Nicméně skutečnost, že strana nezařazená do vzorku poskytne odpověď na antidumpingový dotazník, nevede automaticky k individuálnímu zjišťování. Jak bylo vysvětleno v 64. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, vzhledem k nebývalé velikosti vzorků Komise došla k závěru, že individuální zjišťování u dalších vyvážejících výrobců by šetření nepřiměřeně zatížilo a to by nemohlo být ukončeno v přiměřené lhůtě. (51) Strany rovněž tvrdily, že výběr reprezentativních domácích prodejů ve vzorku není přiměřený, jelikož žádnému vývozci nemohl být přiznán status tržního hospodářství. Toto tvrzení se však považovalo za bezpředmětné, jelikož rozhodnutí o přiznání statusu tržního hospodářství se přijímá až po výběru vzorku. (52) Tvrzení bylo proto odmítnuto a jelikož neexistovaly žádné další připomínky k této záležitosti, dospělo se k závěru, že vzorky byly reprezentativní. 2. Výběr vzorku výrobců ve Společenství (53) Různé zúčastněné strany tvrdily, že došlo k porušení článku 17 základního nařízení, jelikož vzorek výrobců ve Společenství není údajně reprezentativní. Toto tvrzení se zakládá na skutečnosti, že do vzorku bylo vybráno pouze deset společností a že tyto společnosti představují pouze 10 % celkového objemu výroby žadatelů a pouze menší podíl celkové výroby Společenství (tj. méně než 5 %), jelikož žadatelé v tomto případě představují jen o něco málo více než 40 % celkové výroby Společenství. Kromě toho strany uvedly, že některé zaznamenané trendy u výrobců ve Společenství zařazených do vzorku neodpovídají trendům zaznamenaným u žadatelů celkově, a že tedy vzorek není reprezentativní. (54) Jedno sdružení dovozců rovněž uvedlo, že vzorek výrobců ve Společenství není statisticky reprezentativní a že se inspekce na místě týkaly pouze zanedbatelné části výrobců ve Společenství. (55) V této souvislosti se připomíná, že v článku 17 základního nařízení se stanoví, že šetření může být omezeno na vzorky, které jsou statisticky reprezentativní, nebo které představují největší reprezentativní objem výroby, prodeje nebo vývozu, který může být přiměřeně přezkoumán. (56) Ze znění tohoto článku jednoznačně vyplývá, že neexistuje žádné kvantitativní určení nebo prahová hodnota, pokud jde o to, co představuje reprezentativní objem. Jediným údajem je, že tento objem by měl být omezen tak, aby mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán. (57) S ohledem na zvláštní okolnosti případu, tj. vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství je velmi roztříštěné, je nevyhnutelné, že společnosti ve vzorku pokrývají poměrně malou část celkové výroby Společenství. Jak bylo vysvětleno v 65. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, Komise vybrala vzorek založený hlavně na velikosti podle objemu výroby, ale přihlížela rovněž i k zeměpisnému rozmístění výrobců, aby bylo zajištěno, že vzorek je reprezentativní v tomto ohledu. Počet vybraných společností ve vzorku však bylo nutno omezit na to, co bylo možno ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumat, tj. v tomto případě na deset společností. Vzhledem k tomu, že výrobní odvětví je vysoce roztříštěno a že do vzorku byli zařazeni větší výrobci, nemělo by další zvýšení počtu společností v žádném případě významný vliv na podíl vzorku v porovnání s celkovou výrobou Společenství. V této souvislosti se dále uvádí, že v rozporu s tvrzením některých stran neexistuje právní povinnost zahrnout do vzorku malé a střední podniky podle definice v příslušných právních předpisech ES, jak jednoznačně vyplývá ze znění čl. 17 odst. 1 základního nařízení. (58) Jak bylo objasněno výše, výběr vzorku by měl být buď statisticky reprezentativní, nebo být založen na reprezentativním objemu. Jelikož v daném případě byl zvolen druhý způsob, tvrzení, že vzorek není statistiky reprezentativní, bylo odmítnuto. Stejně tak skutečnost, že některé trendy zaznamenané u výrobců ve Společenství zařazených do vzorku nebyly údajně obdobné jako trendy zaznamenané u žadatelů celkově a že inspekce na místě byly provedeny u malého počtu výrobců ve Společenství, nepředstavují z právního hlediska opodstatněná tvrzení, která by zpochybnila platnost vzorku. (59) Z výše objasněných důvodů byla tvrzení různých stran odmítnuta a potvrzuje se platnost vzorku, jelikož vzorek je reprezentativní a byl vybrán zcela v souladu s článkem 17 základního nařízení. D. DUMPING 1. Status tržního hospodářství 1.1. Obecná poznámka (60) Některé zúčastněné strany tvrdily, že Komise neposkytla individuálně pro každého z čínských a vietnamských vývozců nezařazených do vzorku informace, proč se mělo za to, že nemají nárok na status tržního hospodářství. Podle tohoto tvrzení (které strany znovu zopakovaly při poskytnutí konečných informací) je Komise povinna provést individuální zjišťování s ohledem na předložené žádosti o status tržního hospodářství, bez ohledu na to, zda je vývozce zařazen do vzorku či ne. Domnívaly se, že použitá metodika upírá společnostem nezařazeným do vzorku právo na individuální zjišťování a představuje porušení čl. 2 odst. 7 písm. b) a c) základního nařízení. (61) Usuzuje se však, že stávající ustanovení o výběru vzorku (článek 17 základního nařízení) zcela zahrnuje situaci společností žádajících o status tržního hospodářství. Ať se jedná o země s tržním hospodářstvím nebo o ekonomiky v procesu transformace, na základě povahy výběru vzorku vývozci nemají možnost individuálního zjišťování a závěry, k nimž se dospělo s ohledem na vzorek, se použijí i na ně. Článek 17 základního nařízení stanoví obecnou metodu k řešení situací, není-li vzhledem k vysokému počtu dotčených společností možné individuální zjišťování, tj. použití reprezentativního vzorku. Neexistuje důvod, proč by výběr vzorku nemohl být stejně tak použit v případě, kdy vysoký počet dotčených společností zahrnuje vysoký počet společností žádajících o status tržního hospodářství/individuální zacházení. Stejně jako v každém jiném případě výběru vzorku se pro všechny společnosti zařazené do vzorku určí vážený průměr, a to bez ohledu na metodiku použitou pro výpočet dumpingu pro každou společnost jako výsledek posouzení žádosti o status tržního hospodářství/individuální zacházení. Status tržního hospodářství/individuální zacházení tedy nebrání použití běžného výběru vzorku. Hlavním důvodem výběru vzorku je sladit administrativní požadavky, aby bylo možno případ posoudit včas v rámci závazných lhůt a v co možná největším rozsahu provést individualizovanou analýzu. Konečně, je nutné připomenout, že počet žádostí o status tržního hospodářství byl v tomto případě tak velký, že individuální posouzení žádostí (jak se někdy provádí v jiných případech) nebylo z administrativního hlediska možné. Proto se považovalo za přiměřené použít pro všechny společnosti nezařazené do vzorku vážené průměrné rozpětí vyplývající ze všech společností ve vzorku, aniž se rozlišovalo mezi společnostmi, které získaly status tržního hospodářství/individuální zacházení, a ostatními společnostmi. Tvrdilo se rovněž, že výpočet dumpingu nebyl dostatečně spolehlivý, jelikož byl použit výběr vzorku s ohledem na žádosti o status tržního hospodářství. Toto tvrzení bylo nutno odmítnout. Především, nebyl použit výběr vzorku žádostí o status tržního hospodářství, nýbrž výběr vzorku vyvážejících výrobců. Za druhé ustanovení o výběru vzorku mají zajistit dostatečně spolehlivé zjištění existence dumpingu v případě vysokého počtu vyvážejících výrobců. Za třetí, v případech, kdy vyvážející výrobci podali rovněž žádosti o status tržního hospodářství, neexistuje důvod dospět k závěru, že použití běžně užívaného výběru vzorku vede k nedostatečně spolehlivému zjištění. Ve skutečnosti je v rozporu se samotnou koncepcí výběru vzorku tvrdit, že vzhledem k tomu, že vývozci (nezařazení do vzorku) měli být klasifikováni jako vývozci se statusem tržního hospodářství či bez něj, není vzorek takovýchto vývozců sám o sobě reprezentativní. Stejně jako v jakémkoli jiném antidumpingovém šetření není nikdy situace jednotlivých vývozců totožná. Mezi jednotlivými výrobci mohou existovat významné rozdíly, nicméně výběr vzorku lze přesto použít. Za čtvrté, klasifikace společnosti jako společnosti, jíž nebyl přiznán status tržního hospodářství, znamená pouze to, že běžnou hodnotu nelze stanovit na základě vlastních údajů společnosti, nýbrž je nutno použít proveditelnou alternativní metodiku. Proveditelné alternativy se však musí použít i v ostatních důležitých oblastech stanovení dumpingu, viz např. čl. 2 odst. 1 a odst. 6 základního nařízení. Za páté, reprezentativnost vzorku dále podtrhuje skutečnost, že vlády vyvážejících zemí samy navrhly velkou většinu společností, které byly do vzorku vybrány. Jinými slovy, ony samy považovaly tyto vzorky za reprezentativní pro všechny své vyvážející výrobce. (62) Někteří vyvážející výrobci z ČLR a Vietnamu stále tvrdili, že v předchozích případech Komise provedla individuální zjišťování s ohledem na status tržního hospodářství, i když počet vyvážejících výrobců byl vysoký. V těchto případech, např. ve věci „polyesterových nekonečných vláken“ (nařízení Rady (ES) č. 1487/2005 ze dne 12. září 2005)[7] bylo provedeno individuální zjišťování s ohledem na status tržního hospodářství, ačkoli pro posouzení dumpingu byl v souladu s článkem 17 základního nařízení použit výběr vzorku. (63) V této souvislosti se však připomíná, že ve výše uvedeném případě bylo zjištěno, že je možno provést individuální posouzení žádostí o status tržního hospodářství, zatímco v tomto šetření tomu tak není. Kromě toho se poznamenává, že ve výše uvedeném případě bylo v souladu s pravidly pro výběr vzorku pro společnosti nezařazené do vzorku, jimž však byl přiznán status tržního hospodářství, stanoveno vážené průměrné rozpětí společností se statusem tržního hospodářství ve vzorku, tj. nebylo pro ně stanoveno individuální rozpětí, ale vážené průměrné rozpětí zjištěné pro společnosti se statusem tržního hospodářství. (64) V předchozích případech, kdy byl použit výběr vzorku a spolupracující vývozci požadovali status tržního hospodářství, byly počty zúčastněných stran takové, že umožňovaly posoudit každou žádost jednotlivě. Vzhledem k nebývalému počtu došlých žádostí o status tržního hospodářství v tomto případě nebylo možno posoudit každou žádost jednotlivě. Ostatní vývozci, ať už zařazení či nezařazení do vzorku, znovu zopakovali, že jim měl být přiznán status tržního hospodářství. Na podporu svého tvrzení někteří z nich předložili své stanovy, aby prokázali, že se jejich situace neliší od situace společnosti Golden Step, což je jediná společnost, jíž byl status tržního hospodářství přiznán. (65) V této souvislosti se poznamenává, že v tomto řízení bylo použito ustanovení o výběru vzorku uvedené v článku 17 základního nařízení. Následná tvrzení vyvážejících výrobců nezařazených do vzorku nebyla přezkoumávána, jelikož v souladu s čl. 17 odst. 3 základního nařízení by to znamenalo příliš velké zatížení a bránilo by to včasnému ukončení šetření. Pokud jde o následná tvrzení společností zařazených ve vzorku, zabývají se jimi příslušné odstavce níže týkající se specifických záležitostí souvisejících s každou z obou zemí dotčených tímto řízením. (66) Někteří vyvážející výrobci tvrdili, že Komise neposoudila žádosti o status tržního hospodářství v tříměsíční lhůtě po zahájení řízení, jak stanoví čl. 2 odst. 7 písm. c) poslední pododstavec základního nařízení. (67) Ačkoli posouzení žádosti o status tržního hospodářství bylo v tomto případě provedeno později než tři měsíce po zahájení řízení, jednotlivým vyvážejícím výrobcům ve vzorku byly poskytnuty informace o jejich statusu tržního hospodářství a plné právo na obranu. Před uložením prozatímních opatření nejsou strany nepříznivě postiženy určením statusu tržního hospodářství. (68) Někteří vyvážející výrobci, kteří již požádali o individuální zjišťování, zopakovali svou žádost. Avšak z důvodů uvedených v 64. bodu odůvodnění prozatímního nařízení nebylo možno v případě vyvážejících výrobců v ČLR ani ve Vietnamu individuální zjišťování povolit. (69) Jak bylo objasněno v 53. až 63. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, vzhledem k vysokému počtu vyvážejících výrobců v ČLR a ve Vietnamu, kteří spolupracovali, se ke zjištění cla, které se použije pro spolupracující vývozce nezařazené ve vzorku, použil reprezentativní vzorek stejně jako ve všech antidumpingových případech. 1.2. Rozhodnutí o přiznání statusu tržního hospodářství vyvážejícím výrobcům v ČLR (70) Po uložení prozatímních opatření uvedlo dvanáct čínských vyvážejících výrobců vybraných do vzorku, u nichž se uskutečnila inspekce na místě, že by jim měl být přiznán status tržního hospodářství, a zopakovali svá tvrzení, která uvedli již dříve. (71) Jedna z těchto dvanácti společností, Golden Step (dále jen „GS“), po poskytnutí prozatímních informací požádala o podstatnou změnu v souvislosti s posouzením její žádosti o status tržního hospodářství a předložila patřičné důkazy. Je třeba připomenout, že žádost společnosti GS o status tržního hospodářství byla zamítnuta, jelikož nebylo splněno kritérium 1 čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. Zamítnutí se zakládalo na existenci vývozní povinnosti, která znamenala, že společnost GS nemohla svobodně určovat prodávané množství bez podstatných zásahů státu. Po zveřejnění nálezů týkajících se statusu tržního hospodářství však společnost GS předložila ve lhůtách stanovených k podání připomínek doklady prokazující, že podle skutečnosti ani podle práva vývozní povinnosti již nepodléhá. (72) Po řádném uvážení změněných okolností v případě společnosti GS a s ohledem na skutečnost, že přiznání statusu tržního hospodářství bylo zamítnuto pouze na základě toho, že společnost GS nesplňovala kritérium 1, bylo rozhodnuto původní rozhodnutí revidovat a společnosti GS status tržního hospodářství přiznat. (73) Někteří výrobci, jimž nebyl status tržního hospodářství přiznán, tvrdili, že odkaz na prodejní omezení ve stanovách v jiných antidumpingových řízeních nevedl k zamítnutí žádosti o status tržního hospodářství. Za prvé je třeba připomenout, že žádosti o status tržního hospodářství jsou analyzovány případ od případu na základě předložených skutečností a neexistuje údajný rozpor s jinými minulými analýzami žádostí o status tržního hospodářství se srovnatelným souborem skutečností. Naopak, v uvedeném případě vyvážející výrobce poskytl včas pozměněnou verzi svých stanov, které neobsahovaly prodejní omezení, a prokázal, že ve skutečnosti se na něj tato prodejní omezení nevztahovala. (74) Ostatní strany uvedly, že nepřiznání statusu tržního hospodářství čínským vývozcům obuvi nebylo v souladu s pravidly WTO, zejména proto, že vývozy z Číny již nepodléhají státnímu monopolu, jak požaduje druhé doplňující ustanovení článku VI odstavce 1 přílohy 1 GATT 1994 jako podmínku pro to, aby se smluvní strany mohly odchýlit od stanovení běžné hodnoty na základě údajů o běžné hodnotě pocházejících z vyvážejících zemí. (75) V době, kdy byla výše uvedená doplňující poznámka zavedena, byla ČLR spolu s jinými zeměmi skutečně považována za zemi se státním monopolem na vývoz. Od té doby byly v Číně provedeny hospodářské reformy, což vedlo k odlišnému zacházení s Čínou v řízeních na ochranu trhu. V současnosti oddíl 15 protokolu o přistoupení Číny k WTO obsahuje konkrétní ustanovení, jak by se v řízeních na ochranu trhu mělo zacházet s dovozy z Číny. Ustanovení v něm uvedená skutečně umožňují členům WTO, aby použili „metodiku, která není založena na důsledném srovnání s domácími cenami nebo náklady v Číně …, pokud výrobci, jichž se šetření týká, nemohou jednoznačně prokázat, že při výrobě a prodeji obdobného výrobku platí v odvětví vyrábějícím tento výrobek podmínky tržního hospodářství“. (76) V případě ostatních jedenácti společností zařazených do vzorku se poznamenává, že ve stanovené lhůtě nebyly předloženy žádné nové pádné důvody pro změnu rozhodnutí o nepřiznání statusu tržního hospodářství těmto společnostem. (77) V této souvislosti se zejména uvádí, že k předložení pozměněných stanov, které již neobsahují prodejní omezení, dvou čínských vyvážejících výrobců teprve po poskytnutí konečných informací došlo příliš pozdě, než aby je bylo možno vzít v úvahu, jelikož v té době nezbýval dostatek času k provedení inspekce na místě v souladu s čl. 16 odst. 1 základního nařízení. Dotčené společnosti však v každém případě nesplnily normu pro přiznání statusu tržního hospodářství nejen kvůli prodejním omezením (kritérium 1). (78) Ostatní připomínky těchto společností již byly vysvětleny v 69. až 77. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Potvrzují se tedy nálezy a závěry v nich obsažené a rozhodnutí o nepřiznání statusu tržního hospodářství těmto jedenácti společnostem zůstává zachováno. 1.3. Rozhodnutí o přiznání statusu tržního hospodářství vyvážejícím výrobcům ve Vietnamu (79) Po uložení prozatímních opatření sedm vietnamských vyvážejících výrobců vybraných do vzorku uvedlo, že by jim měl být přiznán status tržního hospodářství, a zopakovalo svá tvrzení, která byla uvedena již dříve, aniž by byly poskytnuty dostatečné nové důkazy. Tyto připomínky již byly uvedeny v 78. až 90. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Nálezy uvedené ve výše uvedených bodech odůvodnění prozatímního nařízení se proto potvrzují a rozhodnutí o nepřiznání statusu tržního hospodářství osmi společnostem zůstává zachováno. (80) Dva vietnamští vyvážející výrobci zařazení do vzorku uvedli, že by jim měl být přiznán status tržního hospodářství, jelikož se na ně vztahují důvody použité pro přiznání statusu tržního hospodářství společnosti GS. Podle jejich názoru jim status tržního hospodářství nebyl přiznán kvůli i) prodejním omezením v jejich obchodním povolení a stanovách a ii) existenci smlouvy mezi firmou ve spojení a firmou, jejímž výhradním vlastníkem je stát. Tyto společnosti tvrdily, že tyto okolnosti platily rovněž pro čínského vyvážejícího výrobce, společnost GS, a proto zjištění, které se jich týká, by mělo být totožné se zjištěním ohledně společnosti GS. (81) Je nutno poznamenat, že podle vysvětlení uvedeného v 78. až 90. bodu odůvodnění prozatímního nařízení nebyl dvěma vietnamským společnostem status tržního hospodářství přiznán, jelikož nesplňovaly kritéria 1, 2 a 3 čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. V této souvislosti se uvádí, že tyto dvě společnosti jsou držiteli investičních licencí, které ukládají množstevní prodejní omezení. Tato omezení nebyla během doby šetření ani poté zrušena. Jak bylo vysvětleno v 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, tyto dvě společnosti nepodaly žádost o status tržního hospodářství pro jednoho svého vietnamského výrobce ve spojení. Nebylo proto možné zjistit, zda tato skupina jako celek splňuje všechny podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství. Skutečnost, že tato společnost ve spojení měla zpracovatelskou smlouvu se společností ve vlastnictví státu, nebyla při zjišťování ohledně statusu tržního hospodářství použita, jelikož Komise nemohla vyvodit závěr s ohledem na žádost o status tržního hospodářství, jež nebyla podána. Proto se dospělo k závěru, že skutečná situace těchto dvou vietnamských vyvážejících výrobců nemá nic společného se situací společnosti GS. Předložená tvrzení musela být tedy odmítnuta. 2. Individuální zacházení 2.1. Individuální zacházení pro vyvážející výrobce v ČLR (82) Po uložení prozatímních opatření někteří čínští vyvážející výrobci vybraní do vzorku uvedli, že by jim mělo být přiznáno individuální zacházení, a znovu uvedli svá tvrzení, která předložili dříve, aniž ve stanovené lhůtě poskytli nové důkazy. V této souvislosti se zejména uvádí, že k předložení pozměněných stanov, které již neobsahují prodejní omezení, dvou čínských vyvážejících výrobců zařazených do vzorku došlo teprve po poskytnutí konečných informací, Bylo však již příliš pozdě, než aby mohly být řádně ověřeny v souladu s čl. 16 odst. 1 základního nařízení. (83) Z důvodů uvedených již v 94. bodu odůvodnění prozatímního nařízení musela být tato tvrzení odmítnuta. (84) Ostatní čínští vyvážející výrobci uvedli, že nepřiznání individuálního zacházení čínským vyvážejícím výrobcům znamená porušení oddílu 15 protokolu o přistoupení Číny k WTO, resp. článku 6.10 antidumpingové dohody. (85) Toto bylo nutno odmítnout. Především, antidumpingová dohoda není přímo použitelná ve Společenství. Za druhé, článek 6.10 zmíněné dohody stanoví pouze obecné pravidlo pro určení individuálních rozpětí jednotlivým vývozcům. Pokud však platí podmínky netržního hospodářství, stanoví odchylky od obecného pravidla stejně tak právní předpisy WTO, např. druhé doplňující ustanovení článku VI odstavce 1 přílohy 1 GATT 1994. Situací čínských vývozců se ve skutečnosti konkrétněji zabývá protokol o přistoupení Číny k WTO. Z oddílu 15 tohoto protokolu však nelze odvodit povinnost určit individuální rozpětí pro jednotlivé vyvážející výrobce. (86) Na základě stejných úvah strany tvrdily, že čl. 9 odst. 5 základního nařízení, který stanoví pravidla pro individuální zacházení, je v rozporu s právními předpisy WTO. (87) To bylo nutno odmítnout nejen proto, že pravidla WTO nejsou přímo použitelná ve Společenství, ale rovněž proto, že nevylučují dvoustupňovou metodiku zahrnující i) status tržního hospodářství a ii) individuální zacházení. (88) Čtyři čínští vývozci zopakovali svá tvrzení o individuálním zjišťování uvedená v 7. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Tvrdili, že pokud bylo možno přezkoumat vzorek dvanácti čínských společností, bylo možné prověřit i další čtyři společnosti. (89) Z důvodů, které byly uvedeny již v 64. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, však tato tvrzení byla odmítnuta. (90) Jiný vyvážející výrobce předložil žádost o individuální zacházení po uložení prozatímních opatření. Tento výrobce zahájil činnost po ukončení původního období šetření. Ze stejného důvodu, jaký byl zmíněn výše, nebylo možno provést individuální zjišťování ohledně opodstatněnosti žádosti této společnosti. Kromě toho bylo rovněž zjištěno, že stanovy této společnosti obsahovaly vývozní povinnost. Společnost využívala rovněž daňové pobídky, které závisely na tom, že vývoz překročí určitý podíl jejího celkového prodeje. Za těchto okolností by v žádném případě nebylo možné přiznat této společnosti individuální zacházení. 2.2. Individuální zacházení pro vyvážející výrobce ve Vietnamu (91) Po uložení prozatímních opatření šest vietnamských vyvážejících výrobců vybraných do vzorku uvedlo, že by jím mělo být přiznáno individuální zacházení. (92) Společnosti, jimž nebylo přiznáno individuální zacházení na základě čl. 9 odst. 5 písm. a) základního nařízení, pouze zopakovaly své tvrzení, že jejich vyvážená množství jsou určována svobodně. Připomíná se, že jejich vyvážená množství byla stanovena v investičních licencích společností, a nebylo tedy možno považovat je za množství svobodně určovaná společnostmi, jelikož jakákoli odchylka od podílu stanoveného v investiční licenci vyžadovala její předchozí pozměnění, které musely schválit orgány. I když tito vývozci tvrdili, že tento podíl svobodně určuje společnost na základě hospodářských úvah, usuzuje se, že neexistuje důvod, aby byl podíl vývozu stanoven v investiční licenci, čímž se společnosti výslovně zakazuje prodat část její produkce na domácím trhu. V takovém případě nemůže dotčená společnost svobodně rozhodovat o tom, zda v daném okamžiku upřednostňuje větší objem prodeje na domácím trhu, než je množství povolené v její licenci, jelikož to podléhá předchozímu souhlasu ze strany orgánů. (93) Jedna za společností, jimž nebylo přiznáno individuální zacházení na základě čl. 9 odst. 5 písm. c) základního nařízení, tvrdila, že rozhodnutí Komise o nepřiznání individuálního zacházení nebylo dostatečně odůvodněno. Tato společnost je však zcela ve vlastnictví státu, tedy většina akcií nepatří soukromým osobám, nýbrž státu, který rovněž jmenuje vedení společnosti. Kromě toho bylo zjištěno, že tato společnost je ve spojení se společností, která nesplnila požadavky pro přiznání statusu tržního hospodářství ani individuálního zacházení. Vzhledem k tomu, že pokud by se pro tyto dvě společnosti ve spojení použily různé celní sazby, hrozilo by nebezpečí obcházení opatření, a vzhledem k obvyklé praxi zjišťovat, zda podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství nebo individuálního zacházení splňuje celá skupina společností ve spojení, nebylo možno zjistit, zda skupina jako celek splňuje všechny podmínky pro přiznání individuálního zacházení. (94) Za těchto okolností se potvrzují závěry vyvozené v 97. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. (95) Poslední dvě společnosti nepředložily žádné nové důkazy. (96) Ze stejného důvodu jako v 97. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se mělo za to, že by rozhodnutí o nepřiznání individuálního zacházení osmi vietnamským společnostem mělo zůstat zachováno. (97) S ohledem na žádosti o individuální zacházení vyvážejících výrobců, jež nebyli součástí vzorku, se odkazuje na příslušný odstavec výše. 3. Běžná hodnota 3.1. Určení běžné hodnoty pro vyvážejícího výrobce, jemuž byl přiznán status tržního hospodářství (98) Běžná hodnota pro jediného vyvážejícího výrobce, jemuž byl přiznán status tržního hospodářství, by měla být stanovena na základě poskytnutých údajů o domácím prodeji a výrobních nákladech. Tyto údaje byly ověřeny v prostorách dotčené společnosti. (99) Pokud jde o stanovení běžné hodnoty, Komise nejdříve zjistila, že dotčený vyvážející výrobce v období šetření neuskutečnil žádný domácí prodej. Běžná hodnota proto nemohla být stanovena na základě cen příslušného vyvážejícího výrobce na domácím trhu podle čl. 2 odst. 1 pododst. 1 základního nařízení. Musela být tedy použita jiná metoda. (100) Za tímto účelem se zjišťovalo, zda by mohly být použity ceny ostatních prodejců nebo výrobců v ČLR podle čl. 2 odst. 1 pododst. 2 základního nařízení. Žádnému jinému vyvážejícímu výrobci v ČLR však nebyl status tržního hospodářství přiznán. Nebylo tedy možno použít ceny těchto vyvážejících výrobců na domácím trhu. (101) Vzhledem k tomu, že ke stanovení běžné hodnoty nebylo možno použít ceny na domácím trhu, bylo nutné běžnou hodnotu vypočítat na základě nákladů dotyčného výrobce. Podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení byla běžná hodnota následně stanovena připočtením přiměřené částky prodejních, správních a režijních nákladů a přiměřeného ziskového rozpětí k případně upraveným výrobním nákladům na vyvážené modely obuvi. (102) Jelikož vyvážející výrobce, jemuž byl přiznán status tržního hospodářství, neuskutečnil žádný domácí prodej a žádnému jinému čínskému vyvážejícímu výrobci nebyl přiznán status tržního hospodářství, musely být podle čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení prodejní, správní a režijní náklady a zisk stanoveny na základě jakékoli jiné rozumné metody. (103) Komise proto použila výši prodejních, správních a režijních nákladů a míry zisku čínských vyvážejících výrobců, jimž byl status tržního hospodářství přiznán nedávno v jiných šetřeních a kteří uskutečnili domácí prodej v běžném obchodním styku v souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení. (104) Průměrné částky prodejních, správních a režijních nákladů a průměrné míry zisku zjištěné v těchto šetřeních byly připočteny k výrobním nákladům, jež vznikly dotčenému vyvážejícímu výrobci s ohledem na vyvážené modely obuvi. 3.2. Určení běžné hodnoty zjištěné ve srovnatelné zemi (105) Některé strany tvrdily, že údajně nebylo vhodné vybrat za srovnatelnou zemi Brazílii na základě reprezentativnosti domácího prodeje v této zemi v porovnání s jinými navrhovanými srovnatelnými zeměmi jakožto jediného nebo hlavního důvodu. (106) Za prvé je nutno zdůraznit, že reprezentativnost domácího prodeje není jediným důvodem, proč byla Brazílie vybrána. Připomíná se, že v 109. až 123. bodu odůvodnění prozatímního nařízení byly analyzovány i jiné činitele, např. soutěžní prostředí na brazilském trhu, rozdíly ve struktuře výrobních nákladů včetně přístupu k surovinám a know-how brazilských výrobců, a vedly ke stejnému závěru. Bylo zjištěno, že vzhledem k rozhodnutí vyloučit obuv STAF ze škály výrobků je výběr Brazílie ještě vhodnější, jelikož na rozdíl od ostatních zemí, které výše uvedené strany navrhovaly, brazilské společnosti stěží vyrábějí obuv STAF. Pokud jde o ostatní činitele, jichž se zúčastněné strany dovolávaly, např. sociálně-ekonomický a kulturní vývoj nebo mzdové náklady, nebyly považovány za důležité pro určení, zda je Brazílie vhodnou srovnatelnou zemí. Co se týká hospodářského vývoje, Brazílie se příliš neliší od ostatních navrhovaných srovnatelných zemí jako Thajsko a Indonésie. Volba Brazílie se proto nepovažuje za nepřiměřenou. (107) Ačkoli pouhá skutečnost, že domácí prodej ve srovnatelné zemi je nižší než minimální objem ve výši 5 %, nutně neznamená, že tato země není vhodná, údaj o domácím prodeji méně než 2 % v případě thajských a indonéských společností navrhovaných některými stranami nicméně naznačuje, že tyto trhy jsou méně reprezentativní než trh brazilský. (108) Kromě toho byl v tomto specifickém případě objem domácího prodeje (ačkoli to nebyl jediný důvod, proč byla vybrána Brazílie) zvlášť důležitý vzhledem k vysokému počtu různých druhů obuvi, které se v dotčených zemích vyrábějí a které je nutno porovnat s obuví vyráběnou ve srovnatelné zemí, která se co nejvíce podobá obuvi vyrobené v dotčených zemích. (109) Některé strany uvedly, že použití co nejvíce srovnatelných kontrolních čísel výrobku (dále jen „PCN“ – Product Control Number) použitých Komisí k vyvození prozatímního rozhodnutí nezajistí přesné a spravedlivé srovnání vývozních cen s běžnými hodnotami. Poznamenává se, že zjevně nebylo možno najít v Brazílii odpovídající protějšek pro všechna PCN prodávaná vyvážejícími zeměmi. V těchto případech se považuje za nejvhodnější postup použít za účelem spravedlivého srovnání co nejpodobnější PCN. Kromě toho byly provedeny určité úpravy (např. dětská obuv, kvalita usně), aby se vyřešily materiálové rozdíly ve vlastnostech obuvi vyvážené vyvážejícími zeměmi a velmi podobnými druhy prodávanými v Brazílii. Tyto vlastnosti buď nebyly v systému PCN v době jeho vzniku předpokládány, nebo nebyly zcela zahrnuty v dostupných údajích předložených zúčastněnými stranami. (110) Dále se připomíná, že celkový prodej usňové obuvi spolupracujících brazilských výrobců je vyšší než celkový prodej výrobců z jiných navrhovaných srovnatelných zemí, tj. Indonésie, Indie a Thajska, kteří byli ochotni spolupracovat. Usuzovalo se tedy, že sortiment vyráběný brazilskými společnostmi je pravděpodobně širší než sortiment vyráběný v ostatních uvažovaných zemích. Proto se mělo za to, že pravděpodobnost nalezení brazilských druhů obuvi srovnatelných s čínskými/vietnamskými druhy obuvi je větší. (111) Ve skutečnosti šest thajských společností, dvě indonéské společnosti a jedna indická společnost nahlásily celkový prodej (tj. domácí prodej a vývoz) méně než 8 milionů párů (tj. méně než 5 % dotčených vývozů), zatímco 8 brazilských společností, které spolupracovaly, nahlásilo celkový prodej více než 40 milionů párů, z toho více než 18 milionů párů připadalo na pouhé 3 společnosti, jejichž údaje byly použity. Za těchto okolností je zřejmé, že pravděpodobnost nalezení modelů vyráběných brazilskými společnostmi, které jsou srovnatelné s modely prodávanými dotčenými zeměmi, je vyšší než v případě společností z Thajska, Indie a Indonésie. (112) Jedna strana uvedla, že sortiment brazilských výrobků není tak široký a pestrý jako produkce dotčených zemí. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem však lze přiměřeně předpokládat, že sortiment brazilských společností, které poskytly potřebné informace a jejichž prodej (na domácím trhu a vývoz) byl 6krát až 13krát vyšší než prodej ohlášený společnostmi z Indie, Indonésie nebo Thajska, je dostatečně široký a pestrý. (113) Zúčastněné strany poukázaly rovněž na údajný rozpor mezi 108. bodem odůvodnění prozatímního nařízení, v němž se uvádí, že „ se zdá, že Brazílie je nejvhodnější volbou vzhledem k reprezentativnosti svého domácího prodeje, takže bylo možné vyhnout se nutnosti provádět výpočet běžné hodnoty a jejím případným četným úpravám“ , a 123. bodem odůvodnění prozatímního nařízení, v němž je vyvozen závěr, že rozdíl v kvalitě usní používaných společnostmi zařazenými do vzorku a brazilskými výrobci „ není důvod pro to, aby byla Brazílie odmítnuta jako vhodná srovnatelná země, protože lze provést úpravy ohledně rozdílů ve fyzických vlastnostech, aby se tak vyjádřily rozdíly týkající se kvality usní “. (114) Žádný rozpor však neexistuje, jelikož ve 108. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se pouze uvádí, že volba Brazílie je vhodnější, jelikož nebude nutné provádět tolik úprav jako v případě jiných možných srovnatelných zemí. Dále je zřejmé, že v počáteční fázi šetření není možné vědět přesně, jaké úpravy budou nakonec nutné, aby bylo možno provést odpovídající srovnání. Takovéto úpravy by byly pravděpodobně nutné i tehdy, pokud by za srovnatelnou zemi byla vybrána jiná země. Avšak vzhledem k nedostatečné reprezentativnosti domácího prodeje v případě ostatních navrhovaných zemí a rovněž k pravděpodobně užšímu sortimentu jejich výrobků lze přiměřeně předpokládat, že jejich běžná hodnota by musela být vypočtena a že by bylo nezbytné provést více úprav, aby bylo možno porovnat thajské, indonéské nebo indické modely s modely vyráběnými v dotčených zemích, než tomu bylo v případě prodejních cen na brazilském domácím trhu. (115) Co se týká hospodářského vývoje a příjmu na jednoho obyvatele, ačkoli se obvykle považují za nepodstatné, je však nutné připomenout (jak bylo zmíněno v 115. bodu odůvodnění prozatímního nařízení), že podle hlavního kritéria Světové banky pro třídění ekonomik, tj. hrubého národního důchodu na jednoho obyvatele, patří Brazílie do stejné kategorie jako ČLR, Thajsko a Indonésie. Mzdové náklady vyvážejících výrobců zařazených do vzorku v ČLR ani ve Vietnamu nebyly (v porovnání s podmínkami výrobců v Brazílii, kteří byli zařazeni do vzorku) takové, aby odůvodňovaly úpravu. Uvádí se rovněž, že nominální rozdíly v nákladech mezi srovnatelnou zemí a dotčenou vyvážející zemí nejsou takové, aby je bylo možno považovat za významné. Jelikož náklady a ceny nejsou obecně považovány za schůdný základ pro stanovení běžné hodnoty v zemích, které spadají do čl. 2 odst. 7 základního nařízení, toto srovnání ve skutečnosti maří účel použití metod stanovených v čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení. (116) Některé strany tvrdily, že Brazílie není vhodnou srovnatelnou zemí vzhledem k údajným dotacím poskytovaným výrobcům obuvi v severní části území. Podle těchto stran měly tyto dotace přilákat výrobu obuvi do severní části Brazílie, a tedy ovlivnit konkurenceschopnost trhu. (117) Za prvé je nutno uvést, že toto tvrzení nebylo doloženo žádnými důkazy. (118) Společnosti použité pro stanovení běžné hodnoty kromě toho neměly sídlo na severu území, ale na jihu, a proto se jich tyto údajné dotace nemohly týkat. (119) Konečně, i kdyby existovaly tyto zásahy státu, jak je vývozci popsali, tento mechanismus by pouze bránil jiným společnostem, aby zřídily výrobní závod ve stejné oblasti, ne však, aby prodávaly své výrobky v některých částech brazilského trhu. Trh s obuví jistě není trhem místním nebo regionálním, ale spíše národním a dokonce celosvětovým. Proto skutečnost, že společnost případně obdrží dotace na zřízení výrobního závodu ve vzdálené oblasti, nebrání hospodářské soutěži, zejména ne na trhu se 7 000 výrobci. Ačkoli by náklady mohly být případně ovlivněny údajnými státními dotacemi, mělo by to se vší pravděpodobností pouze účinek na snížení prodejních cen, což by mělo tendenci snížit běžnou hodnotu, a tedy případná dumpingová rozpětí. (120) S ohledem na důvody uvedené v 109. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, a zejména na skutečnost, že v Brazílii působí více než 7 000 výrobců, nepovažovala se hospodářská soutěž na brazilském trhu za nepřiměřenou, aby Brazílie byla zamítnuta jako srovnatelná země. (121) Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k tomu, že tvrzení nebylo dále doloženo, bylo nutno jej odmítnout. (122) Dospělo se tedy k závěru, že Brazílie je vhodnou srovnatelnou zemí ke stanovení běžné hodnoty, jak bylo uvedeno již v 124. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. 3.3. Vývozní cena (123) Jelikož zúčastněné strany nepodaly žádné připomínky, potvrzuje se metodika uvedená v 128. až 130. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. (124) Některé strany tvrdily, že při výpočtu dumpingového rozpětí platného pro celou zemi by se nálezy neměly zakládat na vývozních cenách společností zařazených do vzorků. Nálezy by měly být založeny spíše na objemu vývozu celé země (např. údaje Eurostatu). (125) Toto tvrzení bylo nutno odmítnout. Připomíná se, že v tomto konkrétním řízení byla použita ustanovení o výběru vzorku uvedená v článku 17 základního nařízení. Proto byly použity pouze vývozní ceny společností zařazených do vzorku. Pro společnosti zařazené do vzorku, které nesplnily kritéria pro přiznání statusu tržního hospodářství/individuálního zacházení, bylo vypočteno jedno vážené průměrné dumpingové rozpětí. Jak bylo vysvětleno v 135. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, toto vážené průměrné dumpingové rozpětí je v souladu s čl. 9 odst. 6 základního nařízení platné pro spolupracující společnosti nezařazené do vzorku. Jelikož úroveň spolupráce byla vysoká, stejné dumpingové rozpětí se použilo rovněž na všechny ostatní čínské vyvážející výrobce. 3.4. Srovnání (126) Některé strany uvedly, že nebyly poskytnuty veškeré podrobné údaje týkající se srovnání vývozních cen. Podle těchto stran nebyly zejména kvantifikovány úpravy běžných hodnot stanovených na základě brazilských údajů. (127) Po patřičném zvážení všech připomínek zúčastněných stran a po řádném přezkoumání spisu bylo zjištěno, že je vhodné provést opravu s ohledem na úpravy provedené u nákladů na usně, jak je uvedeno v 132. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. Bylo zjištěno, že výrobci ve vyvážejících zemích, zejména v Číně, prodávali usňovou obuv vyšší jakosti než brazilští výrobci na svém domácím trhu. Rozdíl v jakosti obuvi spočíval v zásadě ve vyšší kvalitě použitých usní. Rozdíl v jakosti se odrážel rovněž v pořizovací ceně použité usně. V případě obuvi vyvážené z Číny a Vietnamu byly usně dražší než usně použité v Brazílii k výrobě obuvi prodávané na domácím trhu. Za tímto účelem byla hodnota usní u výrobců ve srovnatelné zemi srovnána s příslušnými hodnotami usní použitých čínskými a vietnamskými výrobci, kteří byli součástí vzorku. Bylo zjištěno, že většina usní použitých čínskými a vietnamskými výrobci byla dovezena se zemí s tržním hospodářstvím. Proto se ke stanovení úpravy použil průměr zahrnující ceny na světovém trhu. Příslušný výpočet byl proveden zvlášť pro obě vyvážející země. Rozdíl v nákladech na usně byl vynásoben podílem usní na celkových výrobních nákladech. Následné úpravy běžné hodnoty směrem nahoru činily 21,6 % (ČLR) a 16,4 % (Vietnam). (128) Některé strany uvedly, že nebylo vhodné provést úpravy s ohledem na kvalitu usní, jestliže bylo zjištěno, že výrobní náklady ve vyvážejících zemích byly zkresleny s ohledem na skutečnost, že s jedinou výjimkou nebyl vývozcům v těchto zemích status tržního hospodářství přiznán. (129) Toto tvrzení bylo nutno odmítnout. Je pravdou, že přiznání statusu tržního hospodářství bylo zamítnuto také kvůli tomu, že byl zjištěn vliv státu s dopadem na náklady/ceny. Jak však bylo uvedeno výše, bylo zjištěno, že useň byla dovážena ze zemí s tržním hospodářstvím. (130) Některé strany tvrdily, že Komise nezveřejnila přesné údaje, na jejichž základě byla vypočtena úprava, a proč bylo po prozatímním rozhodnutí nutno revidovat úpravu s ohledem na usně. (131) Revize úpravy s ohledem na usně však byla vysvětlena výše. Komise poskytla všem stranám dotčeným tímto řízením potřebné podrobné údaje týkající se zásadních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo doporučeno uložit konečná opatření. (132) Některé zúčastněné strany tvrdily, že by se neměla provést úprava běžné hodnoty s ohledem na výzkum a vývoj, jelikož obdobné částky výdajů na výzkum a vývoj vynaložili rovněž čínští a vietnamští výrobci. (133) Bylo však zjištěno, že náklady na výzkum a vývoj, které vznikly výrobcům zařazeným do vzorku z dotčených zemí, se týkaly pouze výzkumu a vývoje v souvislosti s výrobou, kdežto v případě Brazílie zahrnovaly rovněž design a testování nových modelů obuvi, tzn. jedná se o jiný druh výdajů na výzkum a vývoj, považuje se proto za vhodné tuto úpravu zachovat. (134) Jedna strana rovněž uvedla, že by se měla provést úprava ke zohlednění skutečnosti, že zisk, jehož bylo dosaženo v souvislosti s prodejem výrobcům původního vybavení, je nižší než v případě ostatních prodejů. (135) Toto tvrzení však nebylo podpořeno nálezy šetření v brazilských společnostech, kde takovýto rozdíl neexistuje. Kromě toho je k rozdílu mezi prodejem výrobcům původního vybavení a prodejem vlastní značky přihlédnuto již v úpravě provedené s ohledem na rozdíly ve výdajích na výzkum a vývoj. Tvrzení bylo proto odmítnuto. (136) Dále se poznamenává, že byla nutná úprava s ohledem na dětskou obuv. Žádný z brazilských výrobců dětskou obuv nevyrábí. Lze zjistit (např. z údajů Eurostatu o dovozu), že dětské boty jsou obecně levnější než boty pro dospělé. To lze přičíst menší velikosti dětských bot, tedy menšímu množství suroviny potřebné k jejich výrobě. Úprava se proto provedla na základě poměrných cenových rozdílů mezi dětskou obuví a obuví pro dospělé, kterou prodává výrobní odvětví Společenství. Úprava činí 33,2 % běžné hodnoty. (137) Některé strany uvedly, že tato úprava nebyla dostatečně vysvětlena. Dále uvedly, že jediným činitelem, který odůvodňuje rozdíl v ceně, je rozdílná velikost, a tedy množství použité suroviny. Podle těchto stran byl takovýto předpoklad chybný. V této souvislosti se uvádí, že stranám byly poskytnuty úplné informace o výše uvedené úpravě provedené s ohledem na dětskou obuv. Strany, které považovaly tuto úpravu za chybnou, neuvedly žádnou lepší alternativní metodu, kterou by bylo možno použít, a zajistit tak spravedlivé srovnání vývozních cen a běžných hodnot. (138) Jelikož nebyly podány žádné další připomínky, potvrzují se nálezy v 131. až 133. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. (139) Některé strany tvrdily, že systém PCN neumožnil spravedlivé srovnání. Strany zejména uvedly, že použitý systém PCN byl příliš široký a nezakládal se na fyzických vlastnostech specifických pro daný výrobek. Podle těchto stran to údajně představuje porušení článku 2.4 antidumpingové dohody. Strany dále uvedly, že obecné úpravy (s ohledem na kvalitu usní) nezajistily dostatečnou náhradu za tuto údajnou chybu. (140) Tato tvrzení bylo nutno odmítnout. Článek 2.4 antidumpingové dohody, jakož i čl. 2 odst. 10 základního nařízení nařizuje spravedlivé srovnání. Tato ustanovení však neobsahují žádné podrobné údaje o konstrukci PCN. Je třeba připomenout, že je dlouhodobou praxí ES usnadňovat srovnatelnost mezi dotčeným výrobkem a obdobným výrobkem pomocí PCN, která rozdělují výrobek na druhy/modely podle určitých vlastností nebo technických specifikací. V daném případě bylo vzato v úvahu pět takovýchto prvků, tj. styl obuvi, typ spotřebitele, druh obuvi, materiál podešve a podšívka. Tyto prvky dostatečně vyjadřují základní dostatečné vlastnosti dotčeného výrobku. Dále se poznamenává, že základní nařízení ani antidumpingová dohoda nestanoví právní povinnost použít v antidumpingovém řízení PCN. V tomto případě se k zařazení modelů dotčeného výrobku vyráběného a prodávaného výrobci ve Společenství, ve vyvážejících zemích a ve srovnatelné zemi použil v souladu se zásadou spravedlivého srovnání jeden a tentýž systém PCN, aby bylo provedeno spravedlivé srovnání cen Společenství, vývozních cen a běžných hodnot. (141) Dále bylo zjištěno, že otázka kvality usní, která nebyla v systému PCN zahrnuta, skutečně ovlivnila ceny a srovnatelnost cen dotčeného výrobku. Useň obvykle tvoří až 50 % či více celkových výrobních nákladů na usňovou obuv. V závislosti na druhu, kvalitě a množství použité usně se mohou náklady na useň významně lišit. Bylo však zjištěno, že rozdíly v nákladech se odpovídajícím způsobem odrážejí v prodejních cenách. Ke srovnání běžné hodnoty a vývozních cen a pro účely výpočtu cenového podbízení/prodeje pod cenou se v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. a) základního nařízení provedla odpovídající úprava s ohledem na rozdíly ve fyzických vlastnostech. (142) Jiné strany zaznamenaly v rámci některých PCN obrovské cenové rozdíly, což podle jejich názoru naznačovalo chybu v systému PCN. (143) Cenové rozdíly mohly být zapříčiněny různými okolnostmi, např. výkyvy trhu, zvláštním cenovým tlakem v případě nadměrné nabídky atd. a ochotou k dumpingu atd. V každém případě, rozhodující s ohledem na použití systému PCN je to, že se použil důsledně na všechny strany, jichž se tento případ týká. Cenové rozdíly mohou být ve skutečnosti zapříčiněny řadou činitelů, např. módními trendy nebo psychologií trhu, což nezpochybňuje nutně srovnatelnost výrobků v rámci stejného PCN. Co je důležitější, strany neuvedly žádnou jinou lepší a proveditelnou metodiku, která by usnadnila srovnatelnost. Jak již bylo zmíněno, případné cenové rozdíly zapříčiněné odlišnou kvalitou usní byly zohledněny provedením příslušných úprav. Tvrzení proto bylo nutno odmítnout. (144) Jiné strany tvrdily, že jelikož bylo rozhodnuto o vyloučení obuvi STAF ze škály dotčeného výrobku, měl by být tento druh obuvi identifikován v systému PCN zvlášť. (145) Pokud v tomto případě vznikla potřeba vyloučit obuv STAF ze škály dotčeného výrobku, použila se s ohledem na všechny vyvážející výrobce přiměřená a jednotná metodika, aby se ze šetření vyloučil veškerý jejich prodej této obuvi. Záměr vyloučit obuv STAF ze škály dotčeného výrobku byl oznámen všem dotčeným stranám dlouho před tím, než byly poskytnuty prozatímní informace. Po tomto sdělení ani po zveřejnění prozatímních nálezů žádný vyvážející výrobce nepředložil revidované údaje, které by umožnily lépe určit prodej obuvi STAF v jeho soupisech transakcí. Za těchto okolností se metodika PCN použitá s cílem vyloučit prodej obuvi STAF považuje za přiměřenou a vhodnou. 3.5. Dumpingová rozpětí 3.5.1. Obecná metodika (146) Některé strany tvrdily, že skutečnost, že se nerozlišovalo mezi spolupracujícími a nespolupracujícími společnostmi, zvýhodnilo nedostatečnou spolupráci. Jak bylo vysvětleno v 139. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, úroveň spolupráce byla vysoká, a proto se v souladu s obvyklou praxí považovalo za správné stanovit dumpingové rozpětí pro všechny nespolupracující vyvážející výrobce ve výši váženého průměrného dumpingového rozpětí, které bylo stanoveno pro spolupracující vyvážející výrobce v dotčených zemích, kteří byli zařazení do vzorku. Jelikož nebyly podány žádné připomínky, potvrzuje se obecná metodika použitá ke stanovení dumpingových rozpětí popsaná v 134. až 143. bodu odůvodnění prozatímního nařízení. 3.5.2. Dumpingová rozpětí a) Čínská lidová republika - Dumpingové rozpětí u společnosti GS, vyjádřené jako procento ceny CIF na hranice Společenství, činí 9,7 %. - Konečné celostátní dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procento ceny CIF na hranice Společenství, činí 28,9 %. b) Vietnam - Konečné celostátní dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procento ceny CIF na hranice Společenství, činí 70,1 %. E. ÚJMA 1. Obecná ustanovení (147) Stejně jako v prozatímní fází a vzhledem k výše uvedeným konečným závěrům týkajícím se škály výrobků byly všechny údaje související s obuví STAF z níže analyzovaných údajů vyloučeny. Na žádost některých vyvážejících výrobců se potvrzuje, že toto vyloučení se vztahovalo stejně na dovozy z dotčených zemí i z ostatních třetích zemí, jakož i na údaje týkající se výrobního odvětví Společenství. (148) Vzhledem k výše uvedenému konečnému závěru, že by dětská obuv měla být zahrnuta do škály dotčeného výrobku, byla konečná analýza újmy provedena pro celý dotčený výrobek, tj. včetně dětské obuvi. 2. Výroba ve Společenství (149) Jedno sdružení dovozců znovu uvedlo své tvrzení, že pokud se žadatelé, kteří údajně ve Společenství pouze kompletují částí obuvi nepocházející ze Společenství, považují za výrobce Společenství, pak dovozci, kteří ve Společenství vykonávají návrhářskou, značkovou, výzkumnou a vývojovou, řídící a maloobchodní činnost, by měli být rovněž považování za výrobce ve Společenství. (150) Tímto tvrzením se již zabýval 148. bod odůvodnění prozatímního nařízení, v němž se dospělo k závěru, že za výrobce ve Společenství lze považovat jen společnosti, které působí ve Společenství v oblasti výroby. Výrobky, s nimiž obchodují dovozci, jsou mimo jiné vyrobené v Číně a Vietnamu a nelze je považovat za výrobky s původem v ES, vztahují se na ně dovozní cla, a takovéto hospodářské subjekty ve Společenství nelze proto považovat za výrobce ve Společenství. (151) Jelikož nebyly poskytnuty žádné nové informace, tyto závěry se potvrzují a s konečnou platností se uzavírá, že výrobci zmínění v 146. bodu odůvodnění prozatímního nařízení představují celkovou výrobu ve Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení. 3. Definice výrobního odvětví Společenství (152) Různí vyvážející výrobci, dovozci a jedno sdružení dovozců zpochybnili definici výrobního odvětví Společenství z toho důvodu, že společnosti nezařazené do vzorku v průběhu šetření nespolupracovaly, např. poskytnutím odpovědi na dotazník k výběru vzorku, a proto v průběhu šetření nebyl splněn právní požadavek týkající se postavení žadatele. Z těchto důvodů tvrdili, že z právního hlediska nemohlo 814 žadatelů představovat výrobní odvětví Společenství. (153) Poukazovalo se rovněž na různá nařízení Rady, kdy žádající výrobci, kteří řádně nespolupracovali, byli z definice výrobního odvětví Společenství vyloučeni. (154) V této souvislosti je třeba poznamenat, že podle čl. 4 odst. 1 základního nařízení se výrazem výrobní odvětví Společenství rozumí výrobci obdobných výrobků ve Společenství, jejichž společný výstup představuje podstatnou část celkové výroby podle čl. 5 odst. 4 základního nařízení. V čl. 5 odst. 4 je uvedena definice této podstatné části, tj. že na ty výrobce Společenství, kteří podnět výslovně podpořili, by mělo připadat nejméně 25 % celkové výroby Společenství a více než 50 % celkové výroby obdobného výrobku té části výrobců Společenství, kteří šetření výslovně podpořili nebo odmítli. (155) V tomto konkrétním případě žádající výrobci ve Společenství představovali více než 40 % výroby ve Společenství a podle výše uvedených právních požadavků se mělo za to, že představují výrobní odvětví Společenství. Stížnost kromě toho neodmítl žádný výrobce. (156) Je pravdou, že obvyklou praxí orgánů je, že žádající výrobci ve Společenství, kteří v průběhu šetření uspokojivě nespolupracovali, jsou obvykle z definice výrobního odvětví Společenství vyloučeni a že výše uvedené prahové hodnoty by měly být splněny rovněž v době přijetí opatření. (157) V tomto případě však nebylo u žádného z 814 výrobců ve Společenství zjištěno, že by při šetření uspokojivě nespolupracoval. Ve skutečnosti (jak se jednoznačně uvádí v oznámení o zahájení řízení) byly dotazníky zaslány pouze výrobcům ve Společenství, kteří byli zařazeni do vzorku, a od všech těchto výrobců došly odpovědi. Pokud tedy žádající výrobci nezařazení do vzorku nezaslali odpověď na dotazník pro výrobce ve vzorku, je to jednoduše vysvětleno skutečností, že o to nebyli požádáni. (158) Ze samotné povahy výběru vzorku vyplývá, že úplné dotazníky k újmě byly zaslány pouze žádajícím výrobcům ve Společenství zařazeným do vzorku a podle čl. 6 odst. 2 základního nařízení by odpověď měly poskytnout pouze strany, které obdrží dotazník. Tvrzení, která uvedly různé zúčastněné strany, byla na základě výše uvedených skutečností odmítnuta a potvrzují se závěry stanovené v 152. bodu odůvodnění prozatímního nařízení: má se za to, že 814 žádajících výrobců ve Společenství představuje výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení a dále se na ně odkazuje jako na „výrobní odvětví Společenství“. 4. Spotřeba Společenství (159) Jeden vývozce zpochybnil spotřebu Společenství, že se zdá být v Evropě nižší než v rozvojových zemích. Toto tvrzení však nebylo dále doloženo, bylo tedy odmítnuto. Jelikož nebyly podány žádné jiné připomínky, potvrzuje se metodika použitá pro výpočet spotřeby Společenství. (160) Zřejmá spotřeba Společenství včetně dětské obuvi se vyvíjela takto: 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | Spotřeba (v tis. párů) | 718.186 | 646.843 | 669.686 | 699.604 | 714.158 | Index: 2001=100 | 100 | 90 | 93 | 97 | 99 | Zdroj: Eurostat, informace obsažené v podnětu. | (161) Tento vývoj je srovnatelný se spotřebou zjištěnou v prozatímní fázi, tj. bez dětské obuvi. 5. Dovozy z dotčených zemí 5.1. Souhrnné hodnocení vlivů dotčených dumpingových dovozů (162) Níže uvedená tabulka ukazuje objemy dovozu, podíly na trhu a průměrné jednotkové ceny obou dotčených zemí jednotlivě, a to včetně dětské obuvi: Objem dovozu a podíl na trhu 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | ČLR (v tis. párů) | 15.571 | 14.616 | 25.810 | 30.662 | 63.044 | Index: 2001=100 | 100 | 94 | 166 | 197 | 405 | Podíl na trhu | 2,2 % | 2,3 % | 3,9 % | 4,4 % | 8,8 % | Vietnam (v tis. párů) | 51.414 | 59.898 | 83.334 | 103.177 | 102.604 | Index: 2001=100 | 100 | 117 | 162 | 201 | 200 | Podíl na trhu | 7,2 % | 9,3 % | 12,4 % | 14,7 % | 14,4 % | Průměrné ceny 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | ČLR (EUR/pár) | 11,6 | 11,3 | 8,6 | 7,3 | 7,2 | Index: 2001=100 | 100 | 97 | 74 | 63 | 62 | Vietnam (EUR/pár) | 11,9 | 11,2 | 9,9 | 9,3 | 9,2 | Index: 2001=100 | 100 | 94 | 83 | 78 | 78 | (163) Některé zúčastněné strany uvedly, že toto souhrnné hodnocení není oprávněné. Toto tvrzení se zakládalo na skutečnosti, že se trendy objemu dovozu a cen u Číny a Vietnamu liší. Kromě toho tvrdily, že Vietnam je jednou z nejchudších zemí na světě, která využívá systém všeobecných celních preferencí, a tudíž by při posuzování újmy neměl být hodnocen společně s Čínou. (164) První tvrzení bylo uvedeno již dříve a náležitě se jím zabývalo prozatímní nařízení. Pokud jde o dovozní trendy s ohledem na objem a ceny, tabulka v 160. bodu odůvodnění prozatímního nařízení jasně ukázala, že se tyto trendy vyvíjely obdobně. Poznamenává se rovněž, že zařazením dětské obuvi se tyto trendy nemění. V každém případě (a kromě těchto dovozních trendů) prozatímní nařízení uvádí podrobně rozmanité důvody, proč je souhrnné hodnocení vhodné ve světle podmínek hospodářské soutěže mezi dováženým výrobkem a obdobným výrobkem Společenství. Důvodem je například to, že dovážené výrobky jsou obdobné, co se týká jejich základních vlastností, zaměnitelné z hlediska spotřebitele a jsou distribuovány prostřednictvím stejných distribučních kanálů. (165) Co se týká Vietnamu, v základním nařízení není žádné ustanovení, které by stanovilo, že země, které současně podléhají antidumpingovému šetření, by neměly být posuzovány souhrnně vzhledem k jejich celkové hospodářské situaci. Tento výklad by rovněž nebyl v souladu s cílem a účelem ustanovení o souhrnném hodnocení, která se zaměřují na to, zda spolu soutěží dovozy z různých zdrojů a obdobný výrobek Společenství. Jinými slovy, rozhodující jsou vlastnosti obchodovaných výrobků, ne situace země, z níž dovozy pocházejí. Situací vyvážející země je nutno se zabývat v souladu s článkem 15 antidumpingové dohody a základním nařízením, ne však v souvislosti se souhrnným hodnocením. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto. (166) Jedno sdružení dovozců rovněž uvedlo, že souhrnné hodnocení není odůvodněné, jelikož se sortimentní skladba obou dotčených zemí liší. V této souvislosti se usuzuje, že ačkoli v sortimentní skladbě obou zemí mohou být určité rozdíly, přesto existuje značné překrytí, proto se mělo za to, že obecně dotčený výrobek pocházející z Číny a z Vietnamu navzájem soutěží. Odkazuje se rovněž na výše uvedené závěry, že pro účely tohoto řízení by se všechny druhy dotčeného výrobku měly považovat za jediný výrobek a že všechny druhy usňové obuvi vyráběné a prodávané výrobním odvětvím Společenství jsou podobné druhům vyváženým do Společenství z dotčených zemí. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto. (167) Na základě prozatímních nálezů uvedených v 156. až 162. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a výše se s konečnou platností vyvozuje závěr, že jsou splněny všechny podmínky pro souhrnné hodnocení stanovené v čl. 3 odst. 4 základního nařízení a že v souladu s tím by se za účelem analýzy újmy měl vliv dumpingových dovozů pocházejících z dotčených zemí hodnotit společně. 5.2. Objem, podíl na trhu a vývoj cen dumpingových dovozů a) Objem a ceny (168) V níže uvedené tabulce je uveden vývoj objemu dovozů a podíly na trhu u dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí, včetně dětské obuvi. 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 0Š | Dovozy (v tis. párů) | 66.986 | 74.514 | 109.144 | 133.840 | 165.648 | Index: 2001=100 | 100 | 111 | 163 | 200 | 247 | Podíl na trhu | 9,3 % | 11,5 % | 16,3 % | 19,1 % | 23,2 % | Zdroj: Eurostat | (169) Trendy a absolutní čísla jsou srovnatelné s údaji, jež byly analyzovány v prozatímní fází: objem dovozu se více než zdvojnásobil a podíl na trhu významně narostl, a to z 9,3 % v roce 2001 na 23,2 % v období šetření. Je nutno uvést, že rok 2004 a období šetření se významně překrývají (duben 2004 až březen 2005), a proto výše uvedená tabulka ukazuje, že v prvním čtvrtletí 2005 došlo k zrychlování dovozu. Jak je patrné z výše uvedené tabulky, příčinou je zejména vývoj dovozu z Číny. (170) Dovozní ceny, včetně dětské obuvi, během posuzovaného období poklesly o téměř 30 %, což odpovídá tomu, co bylo zjištěno v prozatímní fázi. 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | EUR/pár | 11,8 | 11,2 | 9,6 | 8,8 | 8,5 | Index: 2001=100 | 100 | 95 | 81 | 74 | 72 | Zdroj: Eurostat | (171) Někteří dovozci uvedli, že pokles dovozních cen vysvětlují změny sortimentní skladby. Toto však nebylo doloženo a ani se nepotvrdilo šetřením. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto. b) Připomínky zúčastněných stran (172) Některé zúčastněné strany tvrdily, že byl porušen čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jelikož Komise neprovedla objektivní přezkum objemu a cen dumpingových dovozů. Své tvrzení odůvodnily tím, že při zkoumání dovozních trendů nebylo přihlédnuto k vnějším činitelům, např. zrušení dovozních kvót, vývoji směnného kurzu, údajným změnám sortimentní skladby a vývoji módy. (173) Konkrétně, co se týká zrušení kvót, tímto tvrzením se zabýval již 165. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Uznává se, že zrušení kvót do jisté míry ovlivnilo dovozní trendy. To je však nutno posuzovat rovněž ve světle skutečnosti, že toto množstevní omezení se přímo vztahovalo pouze na jednu z obou dotčených zemí a že rovněž dovozy z Vietnamu sledovaly rostoucí trendy, že ne všechny druhy výrobků, jichž se toto šetření týká, podléhaly kvótám a konečně že k celkové liberalizaci dovozu došlo od 1. ledna 2005, proto období šetření (duben 2004 až březen 2005) bylo dotčeno pouze částečně. (174) V obecnějším smyslu čl. 3 odst. 3 základního nařízení stanoví, že analýza újmy zahrnuje otázku, zda došlo k významnému zvýšení dumpingových dovozů a zda existuje významné cenové podbízení či zda tyto dovozy jinak významnou měrou způsobily pokles cen nebo zabránily jejich růstu, ke kterému by jinak došlo. (175) Na základě toho by se zdálo, že sedes materiae výše uvedených tvrzení se nachází v kontextu příčinných souvislostí. Mimoto v čl. 3 odst. 3 základního nařízení neexistuje žádný výslovný právní požadavek, že by měly být předloženy nesporné důkazy, pokud jde o důvody, proč se dumpingové dovozy zvýšily a odpovídající ceny poklesly. Tvrzení, že při přezkumu dumpingových dovozů by měly být vzaty v úvahu vnější činitele, bylo proto zamítnuto. 5.3. Cenové podbízení (176) S ohledem na výpočet cenového podbízení došly různé připomínky. Tato tvrzení byla podrobně analyzována a byly provedeny nezbytné úpravy výpočtů, bylo-li to odůvodněno a doloženo věcnými důkazy. (177) Je třeba připomenout, že v prozatímní fázi byly provedeny úpravy dovozní ceny, které vyjadřovaly odhadované náklady, jež ve Společenství vznikly dovozcům, např. na design, výběr surovin atd., a které by se jinak v dovozní ceně neprojevily. Tuto úpravu požadovali jednotliví dovozci. V prozatímní fázi byla provedena odhadovaná úprava ve výši 15 %. (178) Sdružení zastupující výrobní odvětví Společenství však tuto úpravu napadlo, konkrétně výši provedené úpravy. Ačkoli připustilo, že některé náklady skutečně vznikají na úrovni dovozců, sdružení napadlo skutečnost, že tyto náklady vznikají všem dovozcům. Kromě toho tvrdilo, že výše úpravy by mohla být opodstatněná v případě dovozců obuvi STAF (v souvislosti s vysokými výdaji na výzkum a vývoj), avšak vzhledem k vyloučení této obuvi z řízení by se výše úpravy měla snížit. (179) Toto tvrzení bylo podrobně přezkoumáno a byly vyvozeny níže uvedené závěry. Za prvé, co se týká samotné úpravy, požadovalo ji mnoho dovozců a výrobní odvětví Společenství ji v zásadě neodmítlo. (180) Pokud jde o výši úpravy, je nutno poznamenat, že ačkoli tuto úpravu skutečně požadovalo mnoho dovozců, podrobné informace v tomto ohledu poskytl pouze jediný dovozce, u něhož se uskutečnila rovněž inspekce na místě. Ostatní dovozci dotčeného výrobku nemohli doložit své tvrzení, že výše jejich nákladů na výzkum a vývoj dosáhla výše úpravy, jež se použila v prozatímní fázi. Je nutno uvést, že někteří dovozci, u nichž se uskutečnila inspekce na místě, většinou obchodovali s obuví STAF. Jelikož obuv STAF byla s konečnou platností ze škály výrobků vyloučena, nebyly údaje těchto dovozců v konečné fázi pro provedení úpravy podstatné. (181) V konečné fázi byla výše úpravy vzhledem k neexistenci doložených tvrzení ze strany velké většiny dovozců (bez ohledu na to, zda se u nich uskutečnila inspekce na místě) snížena a odhadnuta na základě jediných doložených údajů, které byly v průběhu šetření poskytnuty. (182) Na základě výše uvedených skutečností jsou revidovaná rozpětí cenového podbízení zjištěná pro jednotlivé země, vyjádřená jako procento cen výrobního odvětví Společenství, tato: Země | Cenové podbízení | ČLR | Na základě váženého průměru 13,5 % | Vietnam | Na základě váženého průměru 15,9 % | 6. Zvláštnosti obuvnického výrobního odvětví ve Společenství (183) V prozatímním nařízení byly uvedeny některé informace ohledně zvláštností obuvnického výrobního odvětví ve Společenství. Různé zúčastněné strany tvrdily, že tyto údaje by neměly být brány v úvahu, jelikož nejsou spolehlivé či se nevztahují výlučně na situaci výrobního odvětví Společenství, nemají tedy žádný právní základ. (184) V této souvislosti je nutno objasnit, že údaje uvedené v 169. až 173. bodu odůvodnění prozatímního nařízení byly poskytnuty pouze pro orientaci s cílem lépe pochopit obuvnické výrobní odvětví Společenství. Je však třeba zmínit, že nálezy týkající se újmy se přijímají na úrovni celého výrobního odvětví Společenství, jak bylo definováno výše, a v analýze újmy se na tyto informace již dále neodkazuje. 7. Situace výrobního odvětví Společenství 7.1. Předběžné poznámky (185) Jak již bylo zmíněno výše, v konečné fázi zahrnuje analýza újmy údaje týkající se dětské obuvi. (186) Jak bylo uvedeno v 175. bodu odůvodnění prozatímního nařízení, v souladu s obvyklou praxí byly ukazatele újmy stanoveny buď na makroekonomické úrovni (na základě údajů celého výrobního odvětví Společenství) nebo na mikroekonomické úrovni (na základě údajů společností zařazených do vzorku). Z důvodu soudržnosti se ukazatele újmy stanoví výhradně na jedné z těchto dvou úrovní, nikoli však na obou. 7.2. Makroekonomické ukazatele Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | Výroba (v tis. párů) | 266.931 | 218.498 | 206.246 | 189.341 | 175.764 | Index: 2001=100 | 100 | 82 | 77 | 71 | 66 | Zdroj: informace zjištěné během šetření | (187) Objem výroby celého výrobního odvětví Společenství poklesl z 267 milionů párů v roce 2001 na 176 milionů párů během období šetření. To znamená pokles o více než 30 %. (188) Přestože teoreticky jsou výrobní závody zařízeny tak, aby dosahovaly určité úrovně výroby, její dosažení bude do velice velké míry záviset na tom, kolik dělníků si tento výrobní závod najme. Jak je uvedeno výše, ve většině oblastí výroby obuvi opravdu převažuje lidská práce. Za těchto okolností je pro stabilní počet společností nejlepším způsobem měření kapacity zjištění úrovně zaměstnanosti těchto společností. Proto se zde odkazuje na následující tabulku, ve které je uveden vývoj zaměstnanosti. (189) Jelikož se zaměstnanost (a tudíž kapacita) obecně snižovaly v souladu s výrobou, využití kapacity bylo během daného období vcelku bez změny. Objem prodeje a podíl na trhu 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | Prodej (v tis. párů) | 190.134 | 150.389 | 145.087 | 133.127 | 126.555 | Index: 2001=100 | 100 | 79 | 76 | 70 | 67 | Podíl na trhu | 26,5 % | 23,2 % | 21,7 % | 19,0 % | 17,7 % | Zdroj: informace zjištěné během šetření | (190) Protože se obuv vyrábí na objednávku, objem prodeje výrobního odvětví Společenství sledoval stejně klesající trend, jako tomu bylo v oblasti výroby. Počet párů bot prodaných na trhu Společenství poklesl od roku 2001 do období šetření o více než 60 milionů, tj. o 33 %. (191) Pokud jde o podíl na trhu, došlo zde k jeho ztrátě ve výši přesahující 9 procentních bodů. Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu poklesl z 26,5 % v roce 2001 na 17,7 % v průběhu období šetření. Zaměstnanost 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | Počet zaměstnanců celkem | 84.736 | 69.361 | 66.425 | 61.640 | 57.047 | Index: 2001=100 | 100 | 82 | 78 | 73 | 67 | Zdroj: informace zjištěné během šetření | (192) Zaměstnanost během celého posuzovaného období dramaticky poklesla. Ve výrobním odvětví Společenství došlo ke ztrátě více než 27 000 pracovních míst, což znamená v období šetření pokles o 33 % ve srovnání s úrovní v roce 2001. Produktivita 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | Produktivita | 3.150 | 3.150 | 3.105 | 3.072 | 3.081 | Index 2001=100 | 100 | 100 | 99 | 98 | 98 | Zdroj: informace zjištěné během šetření | (193) Produktivita byla stanovena vydělením objemu výroby počtem pracovníků výrobního odvětví Společenství, jak jsou uvedeny v předcházejících tabulkách. Na tomto základě byla produktivita výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období relativně stabilní. Růst, velikost dumpingového rozpětí (194) Jelikož v této konkrétní souvislosti neexistují žádné nové a doložené údaje nebo tvrzení, potvrzuje se 183. a 184. bod odůvodnění prozatímního nařízení. Zotavení se z předchozích případů dumpingu nebo podpory (195) Je nutné připomenout, že antidumpingová opatření proti dovozu některé obuvi se svrškem z usně nebo plastických hmot pocházející z ČLR, Indonésie a Thajska byla zavedena v únoru 1998. Tato opatření měla určitý přesah na výrobky, jichž se týká toto šetření. Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti těchto opatření nebyla přijata žádná žádost o revizi tohoto rozhodnutí, takže platnost opatření řádně skončila v březnu 2003. V prozatímním nařízení se mělo za to, že vzhledem k tomu, že nebyla podána žádná žádost o revizi tohoto rozhodnutí, výrobní odvětví Společenství se v té době již zotavilo z vlivu předchozích případů dumpingu. (196) To však výrobní odvětví Společenství popřelo s odůvodněním, že to, že nebyla podána žádná žádost o revizi tohoto rozhodnutí, nebylo ovlivněno překonáním vlivu předchozích případů dumpingu působícího újmu, nýbrž spíše skutečností, že zavedená opatření nebyla dostatečně účinná. V rozporu s tím, co bylo stanoveno v prozatímním nařízení, výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že jeho hospodářská situace nemohla být dostatečně napravena, jelikož opatření zavedená v té době nebyla dostatečně účinná, aby odstranila újmu. V období od roku 2001 do roku 2003 se mimoto dovozy ze zemí, jichž se toto řízení týká, staly významnými. (197) Výrobní odvětví Společenství však dostatečně nedoložilo přetrvávání podstatné újmy v období od roku 2001 do roku 2003 a údajnou neúčinností předchozích opatření se mohl zabývat prozatímní přezkum, o ten však nebylo požádáno. (198) Toto tvrzení bylo tudíž zamítnuto a v této konečné fázi se potvrzuje předběžný závěr, že se výrobní odvětví zotavilo z vlivu předchozích případů dumpingu, tj. až do roku 2003 nebyla výrobnímu odvětví Společenství ještě způsobena podstatná újma. Je však třeba uvést, že od roku 2004 tomu tak již bylo. 7.3. Mikroekonomické ukazatele Zásoby 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | V tis. párů | 2.188 | 2.488 | 2.603 | 2.784 | 2.503 | Index: 2001=100 | 100 | 114 | 119 | 127 | 114 | Zdroj : ověřené odpovědi na dotazník | (199) Jak již bylo uvedeno, má se za to, že zásoby mají na stav obuvnického výrobního odvětví ve Společenství pro stanovení újmy jen malý vliv, protože se vyrábí na objednávku. Teoreticky se tedy nevytvářejí žádné zásoby a jediné zásoby tvoří dokončené zakázky, které ještě nebyly dodány, případně vyfakturovány. Proto výše zásob nejprve v letech 2001 až 2004 vzrostla, tj. o 27 %, a pak až do konce období šetření klesala. Tento pokles v průběhu období šetření je nutné též vidět v kontextu sezónního charakteru daného sektoru. Ve skutečnosti se totiž očekává, že zásoby jsou vyšší v prosinci než ke konci prvního čtvrtletí, tj. v tomto případě ke konci období šetření. Prodejní ceny 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | EUR/pár | 19,7 | 19,3 | 18,5 | 18,6 | 18,2 | Index: 2001=100 | 100 | 98 | 94 | 95 | 92,5 | Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník | (200) Průměrná jednotková prodejní cena neustále během posuzovaného období klesala. Celkově činil tento pokles 7,5 %. Může se zdát, že pokles cen je ve výrobním odvětví Společenství jen omezený, zvláště ve srovnání s 30 % dumpingovým snížením dovozní ceny během posuzovaného období. To je ale třeba posuzovat v souvislosti se skutečností, že obuv se vyrábí na objednávku, a proto jsou nové zakázky obvykle zajištěny jen v tom případě, kdy odpovídající úroveň cen alespoň pokrývá náklady. Jak je uvedeno v následující tabulce, výrobní odvětví Společenství proto nemohlo v průběhu období šetření dále snižovat ceny, protože by se jinak dostalo do ztráty. Peněžní tok, ziskovost a návratnost investic 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | Peněžní tok (v tis. EUR) | 13.943 | 10.756 | 8.575 | 10.038 | 4.722 | Index: 2001=100 | 100 | 77 | 61 | 72 | 34 | Zisk z čistého obratu (v %) | 1,6 % | 1,8 % | 0,2 % | 1,8 % | 0,5 % | Návratnost investic | 6,1 % | 7,3 % | 1,0 % | 8,2 % | 2,3 % | Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník | (201) Výše uvedené ukazatele návratnosti potvrzují situaci popsanou v 190. bodu odůvodnění prozatímního nařízení a ukazují, že během posuzovaného období došlo k jednoznačnému oslabení finanční situace společností. Připomíná se, že celkové zhoršení bylo zvlášť patrné během období šetření a ukazuje výrazně nepříznivý vývoj během prvního čtvrtletí 2005, tj. posledního čtvrtletí období šetření. Ve skutečnosti již tak nízká míra ziskovosti na počátku posuzovaného období dále výrazně klesala. (202) Jelikož v této konkrétní souvislosti nebyly předloženy žádné nové doložené údaje nebo tvrzení, potvrzuje se 191. až 193. bod odůvodnění prozatímního nařízení. (203) Celková výše zisku zůstala během celého posuzovaného období nízká, a tak je zdůrazněna finanční nestabilita malých a středních podniků. Jak je podrobně popsáno níže, výše zisku dosažená v průběhu posuzovaného období, a zejména během období šetření, značně zaostává za běžnou úrovní zisku, jíž by výrobní odvětví bylo schopno dosáhnout za normálních okolností. Schopnost získávat kapitál (204) Šetřením bylo zjištěno, že v případě několika výrobců ve Společenství byla potřeba kapitálu nepříznivě ovlivněna jejich obtížnou finanční situací. Tuto situaci podtrhuje vývoj výše jejich zisku a zvláště zhoršení jejich peněžních toků. Jak je uvedeno výše, malé a střední podniky nejsou vždy schopné zajistit si dostatečné bankovní záruky a mohou mít tváří v tvář významným finančním výdajům obtíže, které vyplývají z jejich nejisté finanční situace. Investice 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | V tis. EUR | 8.836 | 11.184 | 6.522 | 4.403 | 4.028 | Index: 2001=100 | 100 | 127 | 74 | 50 | 46 | Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník | (205) Trend v oblasti investic zjištěný v 194. bodu odůvodnění prozatímního nařízení potvrzují trendy patrné ve výše uvedené tabulce. Investice schválené společnostmi poklesly od roku 2001 do období šetření o více než 50 %. Tento pokles investic je třeba vidět ve vztahu ke zhoršené finanční situaci výrobců ve Společenství ze vzorku. Mzdy 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | OŠ | Průměrná mzda na jednoho zaměstnance (EUR) | 14.602 | 15.933 | 18.021 | 17.610 | 17.822 | Index: 2001=100 | 100 | 109 | 123 | 121 | 122 | Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník | (206) Výše uvedená tabulka potvrzuje trendy uvedené v 196. bodu odůvodnění prozatímního nařízení s ohledem na mzdy. Jelikož nebyly předloženy žádné nové informace, tyto trendy se potvrzují. 7.4. Tvrzení zúčastněných stran (207) Několik vyvážejících výrobců uvedlo, že rozhodujícím ukazatelem situace působící újmu výrobnímu odvětví Společenství bylo ziskové rozpětí výrobního odvětví Společenství. Tvrdili zejména, že jelikož ziskové rozpětí použité v prozatímní fázi ke stanovení úrovně pro odstranění újmy (tj. 2 % - viz 284. bod odůvodnění prozatímního nařízení) bylo v souladu se ziskovým rozpětím, jehož dosáhly některé jednotlivé společnosti ve vzorku, je prokázáno, že s ohledem na tento ukazatel jim nebyla způsobena žádná újma. (208) Toto již není podstatné, jelikož po další analýze uvedené v 292. bodu odůvodnění bylo ziskové rozpětí upraveno na 6 %, což lépe vyja