EU se již dlouho podílí na mezinárodním úsilí v boji proti změně klimatu a cítí se zavázána jít příkladem vytvářením jasné politiky v této oblasti v rámci EU. Na evropské úrovni byl prostřednictvím Evropského programu pro změnu klimatu zahájen ucelený soubor opatření ke snížení emise skleníkových plynů. EU si stanovila cíl snižovat postupně do roku 2050 emise skleníkových plynů. Klíčové cíle v oblasti klimatu a energetiky jsou stanoveny v klimaticko-energetickém balíčku do roku 2020 a v rámci politiky v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030. Tyto cíle jsou stanoveny tak, aby EU nastoupila cestu k dosažení přechodu na nízkouhlíkové hospodářství, jak je podrobně uvedeno v plánu přechodu na nízkouhlíkové hospodářství do roku 2050. EU sleduje svůj pokrok při snižování emisí prostřednictvím pravidelného monitorování a podávání zpráv. EU stojí v čele mezinárodního úsilí k dosažení celosvětové dohody o klimatu. Poté, co se jen malý počet států připojil ke Kjótskému protokolu a v roce 2009 selhala dohoda v Kodani, začala Evropská unie budovat širokou koalici rozvinutých a rozvojových zemí na podporu vysoce ambiciozních cílů, jež pak pařížskou konferenci o klimatu (COP21) v prosinci 2015 nasměrovala k úspěšnému výsledku. Na této konferenci přijalo 195 zemí vůbec první všeobecnou a právně závaznou celosvětovou úmluvu o klimatu. EU byla první významnou ekonomikou, která v březnu 2015 předložila svůj zamýšlený příspěvek k nové dohodě. Nyní již přijímá opatření k provedení svého cíle snížit emise do roku 2030 alespoň o 40 %.

Záruka EU je vždy omezena na 16 miliard EUR a souhrnné čisté platby z rozpočtu EU nesmí tuto částku překročit. Platby za záruky EU by byly prováděny prostřednictvím nově vytvořeného záručního fondu, který zajišťuje rezervu v oblasti likvidity pro potenciální čisté ztráty (očekávané ztráty, jež nejsou kryty očekávanými příjmy) ze zajištěných operací EFSI. Záruční fond EFSI bude od roku 2016 financován z rozpočtu EU a do roku 2022 postupně dosáhne částky 8 miliard EUR, a bude tedy poskytovat 50 % maximální výše záruky EU. K 31. prosinci 2015 byla vyčleněna částka 1 350 milionů EUR a tato částka bude do záručního fondu vyplacena v roce 2016 (500 milionů EUR) a 2017 (850 milionů EUR), přičemž je zahrnuta do částky uvedené jako zbývající závazky v bodě 5.3.1 ke konsolidované účetní závěrce.

Úloha EU se týká poskytování záruky EU na část potenciálních ztrát, které EIB mohou vzniknout v souvislosti s jejími investicemi do dluhových a kapitálových nástrojů. EU tudíž nezasahuje do konečného výběru a řízení operací EFSI, neinvestuje finanční prostředky do operací EFSI a není přímou smluvní stranou příslušných nástrojů. Vzhledem k tomu, že kontrolní kritéria a účetní požadavky na konsolidaci účetních pravidel EU (a IPSAS) nejsou splněny, související aktiva nejsou v konsolidované roční účetní závěrce EU zachycena – viz také bod 5.2 ke konsolidované účetní závěrce.

Výše uvedené informace představují dodatečné zveřejnění informací, jejichž poskytnutí není podle účetních standardů požadováno, a zahrnují údaje, které nejsou vždy získávány přímo z účetního systému. Další podrobnosti týkající se těchto údajů a preventivních a nápravných mechanismů jsou k dispozici ve výročním sdělení o ochraně rozpočtu EU, které připravuje Komise a které je zasíláno orgánu příslušnému pro udělení absolutoria a Účetnímu dvoru – toto sdělení je dostupné na webových stránkách Generálního ředitelství pro rozpočet.

15.Řízení rizik a nejistot při plnění rozpočtu EU

Rizika a nejistoty týkající se plnění rozpočtu EU lze rozdělit do dvou hlavních kategorií:

Obecná a očekávaná rizika a nejistoty a

mimořádná rizika a nejistoty.

16.Obecná a očekávaná rizika a nejistoty

Problémy vzniklé během rozpočtového roku

Makroekonomické prostředí

Makroekonomické prostředí EU má dopad na schopnost členských států EU plnit své finanční závazky vůči orgánům a institucím EU, a tudíž na schopnost EU pokračovat v provádění politik EU, jak je zdůrazněno výše v oddíle 2. Evropské hospodářství je i nadále podporováno řadou pozitivních faktorů, jako jsou například ceny ropy, směnný kurs eura a finanční náklady, které podporují vývoz a soukromou spotřebu. Investice jsou však nadále omezovány hospodářskými a politickými nejistotami a v některých zemích nadměrným zadlužením. Evropské hospodářství, které již čtvrtý rok zažívá hospodářské oživení, čelí negativním vlivům a značným rizikům v důsledku zpomalení v rozvíjejících se ekonomikách. Dosud se však nepodařilo dosáhnou hospodářského růstu, který by byl dostatečně silný k tomu, aby se podstatně snížila nezaměstnanost, a důkazy o oživení investic, které jsou zásadní pro udržitelné oživení, zůstávají omezené. Navíc tempo provádění rozpočtu EU v rámci víceletého finančního rámce na období 2014–2020 je poměrně pomalé, přičemž k celkové situaci přispívají i přetrvávající problémy s Řeckem a uprchlická krize.

Hospodářské oživení v eurozóně zůstává navzdory značnému příspěvku pozitivních faktorů popsaných výše mírné, přičemž tyto faktory jsou nyní pravděpodobně o něco silnější a dlouhodobější, než se původně očekávalo. Zejména opět klesla cena ropy, což bylo způsobeno hlavně rozsáhlou nabídkou, a nyní se předpokládá, že cena ropy zůstane výrazně nižší a později opět vzroste. Nastavení fiskální politiky v eurozóně o něco více napomáhá růstu, což je z velké míry dáno vládními výdaji v souvislosti s přílivem žadatelů o azyl v některých členských státech. Navíc kombinace kvantitativního uvolňování a snadnějšího poskytování úvěrů ze strany Evropské centrální banky (ECB) znamená, že náklady na financování v eurozóně by měly zůstat nízké po delší dobu, než se dříve očekávalo, a nadále budou přispívat ke snižování finanční roztříštěnosti a rozdílů mezi členskými státy. Podpora v podobě těchto faktorů je mezitím ve stále větší míře oslabována zhoršujícím se globálním prostředím a růst je i nadále zatěžován některými problémy, jež jsou dědictvím krize (zejména vysoké míry politické nejistoty, zadlužení a nezaměstnanosti).

Reálný HDP (prognóza), míra inflace a míra nezaměstnanosti v %, průměr EU

Reálný HDP Inflace Míra nezaměstnanosti 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 Belgie 1,3 1,3 1,7 0,6 1,4 1,7 8,3 8,0 7,4 Německo 1,7 1,8 1,8 0,1 0,5 1,5 4,8 4,9 5,2 Estonsko 0,9 2,1 2,3 0,1 1,0 2,5 6,3 6,3 7,5 Irsko 6,9 4,5 3,5 0,0 0,6 1,4 9,4 8,5 7,8 Řecko 0,0 (0,7) 2,7 (1,1) 0,5 0,8 25,1 24,0 22,8 Španělsko 3,2 2,8 2,5 (0,6) 0,1 1,5 22,3 20,4 18,9 Francie 1,1 1,3 1,7 0,1 0,6 1,3 10,5 10,5 10,3 Itálie 0,8 1,4 1,3 0,1 0,3 1,8 11,9 11,4 11,3 Kypr 1,4 1,5 2,0 (1,6) 0,2 1,3 15,5 14,5 13,2 Lotyšsko 2,7 3,1 3,2 0,2 0,4 2,0 9,9 9,2 8,6 Litva 1,6 2,9 3,4 (0,7) (0,1) 2,1 9,0 8,0 7,2 Lucembursko 4,7 3,8 4,4 0,1 0,4 2,4 6,1 6,0 6,0 Malta 4,9 3,9 3,4 1,2 1,7 2,1 5,4 5,4 5,4 Nizozemsko 2,0 2,1 2,3 0,2 0,9 1,5 6,9 6,6 6,4 Rakousko 0,7 1,7 1,6 0,8 0,9 1,8 6,0 6,2 6,4 Portugalsko 1,5 1,6 1,8 0,5 0,7 1,1 12,6 11,7 10,8 Slovinsko 2,5 1,8 2,3 (0,8) (0,3) 1,1 9,1 8,8 8,4 Slovensko 3,5 3,2 3,4 (0,3) 0,3 1,7 11,5 10,3 9,3 Finsko 0,0 0,5 0,9 (0,2) 0,1 1,5 9,5 9,4 9,3 Eurozóna 1,6 1,7 1,9 0,0 0,5 1,5 11,0 10,5 10,2 Bulharsko 2,2 1,5 2,0 (1,1) (0,1) 0,9 10,1 9,4 8,8 Česká republika 4,5 2,3 2,7 0,3 0,4 1,4 5,1 4,8 4,7 Dánsko 1,2 1,7 1,9 0,2 0,9 1,7 6,0 5,8 5,6 Chorvatsko 1,8 2,1 2,1 (0,3) 0,3 1,6 16,2 15,1 13,8 Maďarsko 2,7 2,1 2,5 0,1 1,7 2,5 6,7 6,0 5,2 Polsko 3,5 3,5 3,5 (0,7) 0,6 1,7 7,5 7,0 6,5 Rumunsko 3,6 4,2 3,7 (0,4) (0,2) 2,5 6,7 6,6 6,5 Švédsko 3,6 3,2 2,9 0,7 1,1 1,4 7,4 6,9 6,7 Spojené království 2,3 2,1 2,1 0,0 0,8 1,6 5,2 5,0 4,9 EU 1,9 1,9 2,0 0,0 0,5 1,6 9,5 9,0 8,7

Očekává se, že HDP v eurozóně mírně zrychlí z 1,6 % v roce 2015 na 1,7 % v roce 2016. Poté, co začne oživovat globální ekonomická aktivita, by se později v letech 2016 a 2017 měly projevit pozitivní účinky. Rovněž některé strukturální reformy prováděné v členských státech by měly mít nadále pozitivní dopad na růst. Problémy, které přetrvávají z krize, ustupují, což by se mělo pozitivně projevit na spotřebě a investicích. Ačkoliv míry zadlužení zůstávají v některých částech ekonomiky vysoké, snadnější podmínky financování by měly omezit akutní tlaky na snižování pákového efektu. Celkově by se růst HDP eurozóny měl v roce 2017 dále zvýšit na 1,9 %. V roce 2016 by členské státy měly i nadále pokračovat v nastoupené cestě oživení, a to včetně Řecka, kde by v průběhu roku mělo dojít opět k oživení. Investiční plán pro Evropu byl vytvořen s cílem pomoci překonat současnou investiční mezeru v EU prostřednictvím mobilizace soukromého financování pro strategické investice v klíčových oblastech a měl by se rovněž projevovat pozitivní dopad na veřejné a soukromé investice. V roce 2017 by se měla zvýšit hospodářská aktivita ve všech členských státech.

V roce 2015 se očekávalo, že se schodek veřejných financí v eurozóně sníží na 2,2 % HDP, v roce 2016 dále klesne na 1,9 % a v roce 2017 na 1,6 %. Za předpokladu, že nedojde ke změně politiky, se příští rok očekává, že strukturální saldo zůstane jak v eurozóně, tak v EU víceméně stabilní. Předpokládá se, že poměr dluhu k HDP v eurozóně klesne ze své nejvyšší hodnoty 94,5 % v roce 2014 na 91,3 % v roce 2017.

Podmínky na trhu práce se nadále zlepšují v důsledku mírného hospodářského oživení, z něhož vychází mírný růst zaměstnanosti. Celkově se očekává, že zaměstnanost v eurozóně v roce 2015 vzrostla o 1,1 % a předpokládá se, že tento trend bude v tomto a příštím roce vlivem posílení hospodářské činnosti, zlepšené důvěry podniků a vyšší akumulace kapitálu pokračovat stejným tempem.

Hospodářský výhled pro eurozónu zůstává velmi nejistý a je jasně zatížen riziky nepříznivého vývoje. Rizika ohrožující perspektivu růstu vycházející z globální ekonomiky a globálních finančních trhů se jasně zvýšila, zejména v důsledku zpomalení růstu v Číně a na ostatních rozvíjejících se trzích, což by mohlo vyvolat silnější vedlejší účinky, než se předpokládalo, nebo vést k většímu než očekávanému zhoršení situace. Pokračování normalizace měnové politiky v USA by spolu s nejistotou týkající se korekce v Číně mohlo mít negativnější dopad na zranitelné rozvíjející se tržní ekonomiky, zejména na ekonomiky s vysokými úrovněmi dluhu denominovaného v cizích měnách, a mohlo by mít rovněž vliv na stabilitu finančních trhů. Pokud by se skutečně projevilo některé z těchto rizik nepříznivého vývoje, vedlo by to k nepříznivým vedlejším účinkům na členské státy prostřednictvím různých přenosových kanálů. V Evropě se v nedávné době zvýšila domácí rizika. Jakékoli neočekávané opakování krize v Řecku by mohlo představovat větší zátěž pro investiční rozhodnutí, a tedy pro hospodářský růst. Navíc, pokud by významné politické výzvy nebyly úspěšně řešeny na úrovni EU (například zvládání migračních toků), mohlo by dojít k vývoji, který se stane překážkou růstu.