Co se týká konkrétně ochranných opatření, k nejdůležitějším uživatelům v roce 2016 patřila Indonésie (7) s nejvyšším počtem zavedených opatření, za níž následovaly Indie (5) a čtyři další asijské země: Malajsie, Filipíny, Thajsko a Vietnam (každá země 3 opatření).

Tato zpráva popisuje celkové trendy, pokud jde o činnosti související s ochranou obchodu prováděné třetími zeměmi, které negativně ovlivňují nebo které by případně mohly ovlivnit vývoz z EU, hlavní zjištěné problémy a výsledky, jichž bylo dosaženo v roce 2016. Zpráva podává také přehled o konkrétní činnosti Komise v rámci monitorování třetích zemí s podrobnou analýzou jednotlivých zemí a zevrubnými číselnými údaji uvedenými v příloze.

Pokud třetí země zahájí proti vývozu z EU šetření v rámci ochrany obchodu, je úlohou Komise v případě potřeby aktivně intervenovat, aby systémově řešila problémy zjištěné v průběhu řízení a zajistila soulad s pravidly WTO. To se uskutečňuje například prostřednictvím písemných podání určených vyšetřovacímu orgánu ve třetích zemích, avšak rovněž prostřednictvím pravidelné účasti při slyšeních, aby bylo zajištěno dodržování práv a zájmů vývozců z EU. Komise intervenuje také v rámci svých dvoustranných dohod a na mnohostranné úrovni.

Každý člen WTO má právo využít nástroje na ochranu obchodu, aby čelil nekalým obchodním praktikám. To se však musí uskutečnit zcela v souladu s pravidly WTO, jelikož zneužití nástrojů na ochranu obchodu vede k protiprávním a neodůvodněným protekcionistickým opatřením, která mají negativní dopad na světový obchod a hospodářský rozvoj. Samotná EU tyto nástroje pravidelně využívá (s výjimkou ochranných opatření), uplatňuje však uměřený a vyvážený přístup. Standardy EU jsou ve skutečnosti ještě přísnější než standardy obsažené v pravidlech WTO a stanoví dodatečné podmínky, které musí být splněny, než je možno opatření uložit. Tyto tzv. „prvky WTO plus“ zahrnují například povinné ověření kritéria týkajícího se zájmu Unie před uložením opatření s cílem posoudit dopad uložení/neuložení opatření na evropské hospodářství.

Pokud jde o nová šetření, v roce 2016 došlo k značnému snížení jejich počtu: všechny třetí země dohromady zahájily vůči EU celkem 30 nových šetření, což je o 7 méně než v roce 2015. Důvodem je zejména klesající tendence s ohledem na počet nových ochranných šetření, který klesl z 18 v roce 2015 na 12 v roce 2016 (–6). Počet antidumpingových a antisubvenčních šetření byl v porovnání s rokem 2015 poměrně stálý, tj. 18 nových antidumpingových šetření a žádné nové antisubvenční šetření.

Je třeba zmínit, že ze všech zemí je Indie zemí, která zahájila nejvyšší počet nových šetření (pět, z toho se ve čtyřech případech jedná o antidumpingová šetření), čímž byla zvrácena klesající tendence, která byla zaznamenána v roce 2015, kdy nebylo zahájeno žádné antidumpingové šetření.

Z hlediska odvětví přetrvávala v roce 2016 stejně jako v roce 2015 tendence k rostoucímu počtu nových šetření týkajících se ocelářství, která vůči EU zahájily třetí země. Jak je patrné z následujícího grafu, podíl nových šetření týkajících se ocelářství překročil celkový počet šetření ve všech ostatních výrobních odvětvích. V roce 2016 se z celkového počtu 30 nových šetření zahájených vůči EU jich 17 týkalo výrobků z oceli. Od roku 2015 je celosvětově odvětví oceli často předmětem šetření a opatření v rámci ochrany obchodu. To je zapříčiněno především nadměrnou kapacitou a nadprodukcí v Číně, což má za následek velmi významné úrovně vývozu na dumpingové ceny. Ačkoli v EU neexistuje ve výrobě oceli nadměrná kapacita, na výrobní odvětví EU se také často zaměřují obchodní opatření uložená třetími zeměmi na dovoz oceli. To platí zejména pro ochranná opatření, která se uplatňují bez ohledu na zemi původu. Výrobní odvětví EU však někdy třetí země zahrnují rovněž do antidumpingových šetření, která se jinak zaměřují většinou na dumpingové výrobky z oceli pocházející z Asie.

Samotná EU také zahájila řadu šetření a uložila opatření na dovoz výrobků z oceli. S cílem sledovat podrobně vývoj v tomto výrobním odvětví zavedla EU mechanismus „dohledu nad odvětvím oceli“: to znamená pravidelné sledování tendencí v oblasti dovozu, které by mohly způsobit újmu výrobcům oceli v EU.

Nová šetření zahájená vůči EU v odvětví oceli a v ostatních výrobních odvětvích Zdroj: WTO a statistiky EU

2.3.Opatření uložená v roce 2016

V roce 2016 uložily třetí země na vývoz z EU celkem 30 nových opatření. To v porovnání s rokem 2015 (37) představuje významný pokles, především s ohledem na počet ochranných opatření, který se snížil z 15 na 10. V této souvislosti je důležité připomenout, že Evropská komise velmi aktivně podporuje spravedlivé využívání nástrojů na ochranu obchodu ze strany jejích obchodních partnerů, zejména co se týká ochranných opatření.

Pokud jde o uložená antidumpingová a antisubvenční opatření, číselné údaje vykazují celkově stálou tendenci. Ve srovnání s rokem 2015 (21) došlo v minulém roce k mírnému snížení celkového počtu uložených antidumpingových opatření (19), některé země však uložily více opatření než v roce 2015: USA uložily 5 antidumpingových opatření a Indie uložila 3 antidumpingová opatření, zatímco v roce 2015 uložila každá z těchto zemí opatření pouze v jednom případě. Brazílie vykazovala na druhou stranu opačnou tendenci: antidumpingová opatření uložila pouze v jednom případě, zatímco v roce 2015 uložila opatření v osmi případech. USA uložily v minulém roce pouze jedno antisubvenční opatření, stejně jako v roce 2015.

3.Opakující se problémy

3.1.Prevence obcházení opatření

V roce 2016 byl počet šetření, která zahájily třetí země vůči EU a která souvisela s obcházením opatření, i nadále značný. Stejně jako v roce 2015 činil celkový počet šetření v souvislosti s obcházením opatření 5: Turecko mělo 3 platná opatření (2 týkající se tkaných textilií pocházejících z Bulharska a Polska a 1 týkající se překližek z Bulharska, přičemž toto opatření bylo uloženo v říjnu) a zahájilo 1 nové šetření (závěsy z Řecka, Španělska a Itálie) a jedno nové šetření zahájila Argentina (natíraný papír z Finska).

Obcházení opatření odkazuje na protiprávní praktiky, jako je překládka, nesprávné prohlášení o původu, úpravy výrobku nebo montáž, jejichž cílem je vyhnout se placení platných antidumpingových nebo antisubvenčních cel. Je-li zjištěno obcházení opatření, mohou být stávající antidumpingová nebo antisubvenční opatření rozšířena na třetí zemi, na niž se opatření nevztahují (která se však často nachází v zeměpisné blízkosti) a v níž dochází k činnosti v rámci obcházení opatření, nebo na mírně upravený výrobek. Jelikož v současnosti neexistují v dohodách WTO jednotná pravidla týkající se prevence obcházení a jelikož situace, kdy opatření proti obcházení postihují skutečné výrobce, může být problematická, jedná se o citlivou oblast, kterou Komise podrobně sleduje.

3.2.Právo na obhajobu

Klíčovým prvkem ve všech šetřeních souvisejících s nástroji na ochranu obchodu je právo stran na obhajobu. Je na vyšetřovacích orgánech, aby zajistily, že je možné seznámit se se smysluplnou dokumentací nedůvěrné povahy. Tato dokumentace by neměla obsahovat obchodní tajemství a měla by uvádět upravené informace ve formě indexů nebo rozpětí, které všem stranám umožňují utvořit si úplnou představu o situaci. V mnoha šetřeních (zejména v šetřeních s několika málo stěžovateli či pouze jedním stěžovatelem) však buď v dokumentaci nedůvěrné povahy nebývají uvedeny téměř žádné informace, nebo jsou jednoduše začerněny. Nedostatek smysluplných informací stranám znemožňuje porozumět okolnostem daného případu a hájit se. V těchto případech Komise systematicky intervenuje a požaduje větší transparentnost během řízení.

3.3.Újma a příčinná souvislost

Šetření by měla vést k opatřením pouze tehdy, jsou-li důsledně splněny příslušné podmínky WTO; bohužel to neplatí vždy. Komise se často setkává s nepřiměřenou analýzou, kdy je existence jednoznačné příčinné souvislosti mezi údajným dumpingovým dovozem a újmou způsobenou domácímu výrobnímu odvětví velmi diskutabilní. Nelze-li mezi nimi prokázat příčinnou souvislost, a to i v případě, je-li zjištěna újma, neexistuje podle pravidel WTO dostatečný důvod pro uložení opatření. Je důležité připomenout, že důvodů újmy způsobené domácímu výrobnímu odvětví může být mnoho: mj. neefektivní využívání jeho kapacity, snížení domácí poptávky nebo zvýšení cen surovin a energie. Újmu způsobenou těmito jinými činiteli nelze přičíst dumpingovému dovozu a tato újma může narušit příčinnou souvislost. Komise věnuje analýze újmy a příčinné souvislosti v šetřeních třetích zemí obzvláštní pozornost, jelikož bez příčinné souvislosti jdou případná opatření nad rámec nápravy újmy způsobené dumpingovým/subvencovaným dovozem a mohou se snadno změnit na protekcionismus.

3.4.Sporné využívání ochranných opatření

Jak bylo objasněno výše, ochranná opatření představují nástroj, který obchod omezuje nejvíce, jelikož se vztahují na veškerý dovoz bez ohledu na jeho původ. Z tohoto důvodu by se měla používat pouze ve velmi výjimečných případech s cílem chránit dočasně domácí výrobní odvětví před náhlým a prudkým nárůstem dovozu. Ačkoliv se využívání ochranných opatření začalo v roce 2016 snižovat, Komise i nadále systematicky intervenuje téměř ve všech šetřeních, jelikož se zdá, že mnoho z nich nedodržuje přísná pravidla stanovená v Dohodě WTO o ochranných opatřeních. Mnoho šetření v souvislosti s ochrannými opatřeními se týká dovozu, který ve skutečnosti pochází pouze z jedné země, proto by při zajištění cílenější reakce na tento problém byly vhodnější antidumpingové nebo antisubvenční nástroje, aniž by byl nepatřičně omezen přístup na trh. V roce 2016 tomu tak bylo zejména v jihovýchodní Asii, kde šetření v souvislosti s ochrannými opatřeními usilovala o ochranu domácích trhů s ocelí před rostoucím dovozem ocelových výrobků především z Číny.

4.Hlavní úspěchy

Čína – ukončení antidumpingových opatření na základě zprávy odvolacího orgánu WTO