SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ NÁVRH SPOLEČNÉHO POSTOJE EU PRO ČTVRTÉ FÓRUM NA VYSOKÉ ÚROVNI O ÚČINNOSTI POMOCI V BUSANU /* KOM/2011/0541 v konečném znění */





1. Úvod Reforma poskytování pomoci má svůj původ v konsenzu z Monterrey o financování rozvoje (2002), v rámci něhož se mezinárodní společenství dohodlo na účinnější oficiální rozvojové pomoci (ODA). Následná fóra na vysoké úrovni v Římě (2003), Paříži (2005) a Akkře (2008) doplnila v zájmu posílení reformy zásady, konkrétní závazky a monitorovací rámec. Cílem čtvrtého fóra na vysoké úrovni, jež se uskuteční 29. listopadu až 1. prosince 2011 v Busanu, je posoudit pokrok při realizaci dohodnutých závazků, přezkoumat program účinnosti pomoci a provázat ho se širším programem financování rozvoje. Důraz je kladen na podporu lepších výsledků v oblasti rozvoje v souvislosti s novými globálními výzvami a partnerstvími v této oblasti, včetně zapojení rozvíjejících se ekonomik. Fórum se nemá překrývat s mezinárodním programem financování rozvoje, ale má se soustředit na přidanou hodnotu účinnosti pomoci, pokud jde o snižování chudoby a dosažení rozvojových cílů tisíciletí do roku 2015. Toto sdělení má za cíl navrhnout společný postoj EU pro fórum v Busanu, který by měla zastávat EU i její členské státy (dále jen „EU“), jež se tohoto fóra zúčastní. Ve sdělení Komise hodnotí pokrok při naplňování závazků a navrhuje, jak zaměřit program účinnosti pomoci a rozšířit jeho zásady na další aktéry a zdroje financování rozvoje. Navrhuje také, aby se zjednodušila struktura globálního řízení a důraz se kladl na realizaci pomoci na úrovni jednotlivých zemí. 2. Údaje o dosaženém pokroku O reformě poskytování pomoci a jejím dopadu na výsledky v oblasti rozvoje je poprvé k dispozici velké množství informací. Nezávislé hodnocení druhé fáze a monitorovací průzkum provádění Pařížské deklarace přinášejí údaje o úspěšnosti realizace závazků z Paříže a Akkry. Tyto údaje vedou k závěru, že uplatněním programu účinnosti pomoci došlo ke zkvalitnění poskytování pomoci díky lepším normám v oblasti osvědčených postupů a v důsledku lepších partnerství. Na tomto základě bylo možné dosáhnout výsledků v oblasti rozvoje. Údaje potvrzují, že mezi pěti zásadami účinnosti pomoci bylo dosaženo největšího pokroku u vlastní odpovědnosti jednotlivých zemí. U slaďování a harmonizace byl zaznamenán nerovnoměrný pokrok a využívání systémů partnerských zemí se nezvýšilo, i když se tyto systémy zlepšily. Nejmenší pokrok lze sledovat, pokud jde o řízení zaměřené na výsledky v oblasti rozvoje a vzájemnou odpovědnost. Co se týče trendu v předvídatelnosti pomoci, ve srovnání s rokem 2005 dokonce nastal nepříznivý obrat. Celkově je pokrok partnerských zemí i dárců pomalý, neboť ze třinácti cílů bylo celosvětově dosaženo jen cílů dvou: koordinované technické spolupráce a nevázání pomoci. Výsledky Komise a čtrnácti členských států[1], jež se zúčastnily monitorovacího průzkumu, jsou celkově lepší než celosvětové výsledky. Prospěšný byl v tomto smyslu operační rámec EU pro účinnost pomoci. Komise a čtrnáct členských států si vedou dobře, pokud jde o tři cíle: společnou technickou spolupráci a využívání systémů jednotlivých zemí v oblasti správy veřejných financí a zadávání veřejných zakázek. Výsledky Komise a čtrnácti členských států jsou méně dobré, co se týká předvídatelnosti, využívání přístupů založených na programech a společných misí. Problémem je nadále transparentnost a fragmentace pomoci, která se v letech 2005 až 2009 prohloubila. Předběžné výsledky studie zadané Komisí[2] svědčí o tom, že kdyby byla EU při uskutečňování závazků z Paříže a Akkry ambicióznější, získala by ročně 4 miliardy EUR. Tato tabulka podává souhrnný přehled celosvětových výsledků a výsledků Komise a čtrnácti členských států ve 32 partnerských zemích, jež se podílely na monitorovacích průzkumech v letech 2005 a 2010. || Celosvětově || Celosvětově || EU[3] || EU[4] || Cíl || 2005 || 2010 || 2005 || 2010 || 2010 1. Operační rozvojové strategie || 19 % || 52 % || 1) || 1) || 75 % 2a. Kvalita správy veřejných financí || – || 38 % || 1) || 1) || 50 % 2b. Kvalita systémů zadávání veřejných zakázek || – || – || 1) || 1) || Žádný cíl 3. Pomoc uvedená v rozpočtu || 44 % || 46 % || 42 % || 51 % || 85 % 4. Koordinovaná technická spolupráce || 49 % || 51 % || 40 % || 61 % || 50 % 5a. Využívání systémů veřejných financí || 40 % || 48 % || 48 % || 55 % || 55 % 5b. Využívání systémů zadávání veřejných zakázek 2) || 40 % || 44 % || 51 % || 66 % || Žádný cíl 6. Omezení počtu paralelních jednotek k realizaci projektů || – || 32 % || – || 49 % || 66 % 7. Pomoc je předvídatelnější: výplaty prostředků podle plánu || 42 % || 43 % || 41 % || 49 % || 71 % 8. Pomoc není vázána 3) || 80 % || 87 % || 81 % || 82 % || 87 % 9. Přístupy založené na programech || 43 % || 48 % || 47 % || 51 % || 66 % 10a. Společné mise || 20 % || 22 % || 27 % || 32 % || 40 % 10b. Společná analytická činnost || 41 % || 44 % || 49 % || 59 % || 66 % 11. Rámce zaměřené na výsledky || 7 % || 22 % || 1) || 1) || 38 % 12. Rámce vzájemné odpovědnosti || 44 % || 50 % || 1) || 1) || 100 % 1)Ukazatel pro partnerské země. 2) Celosvětový výsledek za rok 2010 pro všech 78 partnerských zemí. 3) Ukazatel 8 představuje nevážený průměr. Pomalost a rozličnost výsledků na celosvětové úrovni lze zčásti vysvětlit tím, že změnit postupy chce svůj čas. Podle dostupných informací postrádala většina závazků politickou podporu a k účinnosti pomoci se přistupovalo příliš byrokraticky. Obsah programu byl kromě toho příliš široký na to, aby si zachoval nezbytné zaměření. Údaje naznačují, že aby bylo možné posílit reformu poskytování pomoci a poskytnout základ pro budoucí zaměření, je třeba v souladu s prioritami stanovenými partnerskými zeměmi určit nejdůležitější závazky: Vlastní odpovědnost: vlastní odpovědnost partnerské země je naprosto nezbytná pro to, aby rozvojová pomoc vedla k výsledkům. Je třeba, aby s ohledem na význam všestranného dialogu a posílení kapacit místních zúčastněných stran a institucí získala hlubší charakter demokratické odpovědnosti. Transparentnost a předvídatelnost: spolehlivé toky pomoci a dobrá informovanost o nich mají zásadní význam pro zvýšení schopnosti partnerských zemí provádět rozvojové strategie. Transparentnost a předvídatelnost také posilují demokratickou odpovědnost a odpovědnost za výsledky, umožňují dárcovskou koordinaci a usnadňují podávání zpráv o výsledcích. Ze studie vyplývá, že nedostatečná předvídatelnost pomoci EU ročně stojí přibližně 1 miliardu EUR[5]. Slaďování: přizpůsobovat se prioritám partnerských zemí a využívat systémy těchto zemí je důležité z hlediska podpory vlastní odpovědnosti a vedoucí úlohy partnerských zemí. Využíváním místních systémů se přispívá k celkovému budování kapacit partnerských zemí a jejich schopnosti poskytovat efektivní služby. Odpovědnost za výsledky: podpořit dosahování výsledků v oblasti rozvoje je hlavním záměrem programu účinnosti pomoci. Odpovědnosti za výsledky je tudíž třeba věnovat patřičnou pozornost, a to posílením schopnosti monitorovat, měřit a vykazovat výsledky a tyto výsledky využívat v rámci následného rozhodování. Omezení fragmentace a proliferace: proliferace („bujení“ pomoci) a fragmentace (tříštění pomoci) vedou k duplicitě a zbytečným transakčním nákladům. Kdyby EU tříštění pomoci omezila, mohla by ročně ušetřit více než 700 milionů EUR[6]. Nestabilní země: ze získaných údajů vyplývá, že v nestabilních zemích jsou zásady účinnosti pomoci důležité, je však třeba ve větší míře uplatňovat osvědčené postupy, přizpůsobovat se situaci a být pružný. 3. Budoucí závazky v oblasti účinnosti pomoci Fórum v Busanu by mělo potvrdit pařížské zásady, ale také prohloubit nejdůležitější politické závazky z Paříže a Akkry a stanovit jejich prioritu. Hlavním cílem je umožnit přijetí ambiciózních cílů a podpořit tak výsledky v oblasti rozvoje. Závěrečný dokument fóra v Busanu by měl představovat budoucí rámec účinnosti pomoci, jenž bude zohledňovat Pařížskou deklaraci a akční program z Akkry a směřovat budoucí realizaci pomoci na prioritní témata a závazky. Komise navrhuje, aby společný postoj EU zahrnoval následující témata a návrhy závazků partnerských zemí a dárců, včetně multilaterálních organizací a vertikálních fondů. 3.1. Vlastní odpovědnost Závěrečný dokument fóra v Busanu by měl k vlastní odpovědnosti přistupovat jako ke kombinaci závazků v oblasti demokratické odpovědnosti, budování kapacit, posílení systémů jednotlivých zemí a podmíněnosti založené na výsledcích. Partnerské země by se s pomocí dárců měly zavázat a) k posilování demokratické odpovědnosti, přičemž důraz by se měl klást na přístup, v rámci něhož budou zúčastněné strany usilovat o vyjednání širokého konsenzu o rozvojových strategiích. Vlády by měly podporovat vytváření příznivých podmínek pro různé zúčastněné strany včetně parlamentů, organizací občanské společnosti a soukromého sektoru, které tak budou moci k rozvojovým procesům přispívat svou přidanou hodnotou. Pro vytvoření takových příznivých podmínek jsou nutné fungující demokratické, právní a soudní systémy, včetně dodržování lidských práv a rovnosti žen a mužů. Demokratická odpovědnost si také žádá transparentnost informací týkajících se rozvojových zdrojů, což zahrnuje i zveřejňování státních rozpočtů. Partnerské země by měly b) institucionalizovat všestranný a na výsledky zaměřený dialog mezi různými zúčastněnými stranami a c) zajistit aktivní účast skupin, jež jsou často z rozhodování vyloučeny, zejména žen. Partnerské země a dárci by měli d) potvrdit svůj závazek k budování kapacit, což je klíčový prvek vlastní odpovědnosti, a e) dohodnout se na hledání přístupů založených na rovnováze mezi orientací na výsledky a dlouhodobým budováním kapacit. Partnerské země by se měly zavázat f) k tomu, že budou i nadále hrát vedoucí úlohu, pokud jde o reformy jejich systémů, a dárci g) by měli podporovat budování kapacit v souladu s místními prioritami, podmínkami a možnostmi a využívat jednotlivá odvětví jako primární vstupní bod společných přístupů. Partnerské země a dárci h) by měli spolupracovat na dosažení harmonizované podmíněnosti založené na výsledcích. 3.2. Transparentní, harmonizovaná a sladěná partnerství Transparentnost a předvídatelnost V otázce transparentnosti je od Akkry největším úspěchem dosažení dohody o standardu IATI (mezinárodní iniciativa na podporu transparentnosti rozvojové pomoci) a jeho uplatňování současnými dvaceti signatáři této iniciativy, včetně devíti členských států EU. V Busanu by dárci měli potvrdit svůj závazek k pravidelnému zveřejňování podrobných a včasných informací o objemu pomoci, podmínkách jejího poskytování a výsledcích dosažených díky výdajům na rozvoj. Měli by tak činit každoročně na období tří až pěti let, aby tak partnerským zemím umožnili řádně připravovat rozpočty a provádět účetnictví a audity. V Busanu by se dárci měli zavázat, že a) vyvinou vnitřní systémy, jež budou umožňovat přípravu víceletých rozpočtů rozvojové spolupráce, b) upraví světový standard výkaznictví na základě IATI a ohlašovacího systému věřitelů Výboru pro rozvojovou pomoc (DAC), c) vypracují a budou uplatňovat mechanismy, které přizpůsobí standardy v oblasti údajů o pomoci rozpočtovým klasifikacím partnerských zemí, a d) budou zveřejňovat veškeré informace o plánovaných výdajích v rámci výboru DAC týkající se jednotlivých zemí, včetně podrobnějších informací na úrovni odvětví. Závazky partnerských zemí v oblasti transparentnosti tvoří nedílnou součást závazků k demokratické odpovědnosti a odpovědnosti za výsledky. V Busanu by EU měla vyslat jasné politické poselství o vedoucí úloze EU v otázce transparentnosti zavedením „záruky transparentnosti EU“, která bude vycházet ze stávajících závazků v oblasti transparentnosti přijatých v operačním rámci EU pro účinnost pomoci. Omezení fragmentace a proliferace Navzdory vysokým investicím EU do dělby práce je fragmentace pomoci stále problémem. Výsledky koncentrace z hlediska zemí a odvětví se projevují opožděně, přesto je třeba zvýšit celosvětové úsilí v této oblasti. Závazky z Paříže a Akkry plně neřešily politický charakter dělby práce. Z hodnocení kromě toho vyplývá, že partnerské země nebyly schopny nebo připraveny ujmout se vedení při vymezení optimálních rolí dárců. V Busanu by se dárci měli zavázat, že a) budou dále pokračovat v koncentraci a dělbě práce, přičemž uznají nezbytnost politického rozhodování pro úspěšné dosažení cílů, b) místo strategií jednotlivých zemí se zaměří na společné strategie pomoci těch dárců, kteří mají politickou vůli spolupracovat, a c) zabrání dalšímu zvyšování počtu vertikálních fondů a místo toho budou využívat a posilovat stávající mechanismy. Dárci a partnerské země by měli d) podporovat celosvětovou debatu na vysoké úrovni o dělbě práce mezi jednotlivými zeměmi na základě plánů do budoucna a analýzy výboru DAC na téma fragmentace pomoci, přičemž by se měli zabývat rovněž podfinancovanými zeměmi. Slaďování Z údajů vyplývá, že účinnost pomoci se zvyšuje díky přizpůsobení se prioritám jednotlivých partnerských zemí, jakož i používání systémů těchto zemí. Využívání systémů jednotlivých zemí je důležité nejen z hlediska podpory rozpočtu, ale také z hlediska podpory projektů. Zatímco vlády partnerských zemí hrají vedoucí úlohu při posilování systémů svých zemí, určovat a snižovat rizika by mělo být společným úkolem partnerských zemí a dárců. V Busanu by dárci měli a) potvrdit svůj současný závazek k přizpůsobování se národním plánům rozvoje partnerských zemí a b) k využívání a posilování – ve spolupráci s partnerskými zeměmi – systémů jednotlivých zemí pro všechny formy pomoci v zájmu podpory efektivnějších institucí a politik. 3.3. Odpovědnost za výsledky Program účinnosti pomoci má především podpořit dosahování výsledků v oblasti rozvoje. Úspěšnost při dosahování výsledků je však zatím velmi malá. Totéž lze říct o vzájemné odpovědnosti mezi partnerskými zeměmi a dárci a jejich odpovědnosti vůči veřejnosti. Jak partnerské země, tak dárci mají vůči veřejnosti stále větší odpovědnost, pokud jde o využití prostředků pomoci a dosahování výsledků. Některé země zavedly rámce vzájemné odpovědnosti na základě závazků z Paříže a Akkry, ale tyto rámce se musí uplatňovat celosvětově a zahrnovat také odpovědnost za výsledky. Zatímco fóra v Paříži a Akkře potvrdila důležitost řízení zaměřeného na výsledky, v Busanu by ve středu zájmu měla být schopnost tyto výsledky měřit a podávat o nich zprávy. Tlak na dosahování výsledků by nicméně neměl ohrozit dlouhodobější proces budování kapacit partnerských zemí pro plánování, dosahování, měření a vykazování výsledků v oblasti rozvoje. Hodnocení výsledků ze strany dárců by měla být v nejvyšší možné míře založena na zprávách o výsledcích vypracovaných partnerskými zeměmi. V Busanu by se v zájmu prohloubení své odpovědnosti za výsledky v oblasti rozvoje měli partnerské země a dárci zavázat, že a) budou více investovat do budování statistické kapacity partnerských zemí, a to mj. prostřednictvím iniciativy Paris21[7], a že b) budou posilovat kapacitu partnerských zemí v oblasti monitorování a hodnocení výsledků v oblasti rozvoje. Partnerské země a dárci by se měli zavázat c) k transparentnímu podávání zpráv o výsledcích rozvoje s využitím hodnoticích rámců partnerských zemí, d) ke všeobecnému využívání rámců vzájemné odpovědnosti přizpůsobených kontextu daných zemí za účelem sledování pokroku při plnění závazků a dosahování výsledků a e) k posílení rozhodování založeného na výsledcích, pokud jde o investice do pomoci. 3.4. Nestabilní země Pařížská deklarace a akční program z Akkry uznávají, že v nestabilních situacích je uplatňování zásad účinnosti pomoci důležité. Tyto zásady je však třeba přizpůsobit konkrétním problémům v nestabilních zemích, jež pramení z nedostatku vlastní odpovědnosti a slabých kapacit, jakož i naléhavé potřebě zabezpečit základní služby. Z výsledků sledování deseti zvláštních zásad pro nestabilní země[8] vyplývá, že i když jsou zásady účinnosti pomoci stále důležité, je třeba více doladit způsob, jakým jsou v nestabilních situacích uplatňovány. Závěrečný dokument fóra v Busanu by měl a) prostřednictvím schválení monrovijského plánu budování míru a státu jako rámce pro vymezování a měření výsledků v nestabilních zemích uznat a podpořit mezinárodní dialog o budování míru a státu a stále významnější vedoucí úlohu států g7+[9], b) schválit pokyny výboru DAC k budování státu, financování transformačních procesů a řízení rizik v nestabilních situacích a c) vyzvat dárce, aby přizpůsobili své postupy rozhodování, financování a provádění konkrétním problémům v nestabilních zemích. 4. Rozšíření zásad účinnosti pomoci na další aktéry a zdroje financování rozvoje Z údajů vyplývá, že závazky v oblasti účinnosti pomoci jsou z hlediska aktérů a zdrojů financování rozvoje relevantní i mimo svůj současný dosah. Stále významnější úloha dárců, kteří nejsou členy DAC, si žádá jejich širší účast na programu účinnosti pomoci a na fóru v Busanu. Následující body o účinnosti rozvojové pomoci pojednávají o aktérech a zdrojích financování, kteří mohou přispět k účinné rozvojové spolupráci přidanou hodnotou a kterým by se mělo fórum v Busanu prioritně věnovat. 4.1. Úloha rozvíjejících se ekonomik a spolupráce jih-jih Rozvíjející se ekonomiky hrají v oblasti podpory partnerských zemí (včetně podpory prostřednictvím spolupráce jih-jih) stále významnější úlohu. Fórum v Busanu je důležité využít jako příležitost pro posílení globálního rozvojového partnerství na základě různých přístupů a zkušeností v oblasti rozvoje. Podílet se na dosahování výsledků v oblasti rozvoje je důležité pro všechny zúčastněné strany, jež poskytují na rozvoj finanční prostředky. Náplní fóra v Busanu by proto měla být mimo jiné i výměna zkušeností partnerských zemí, dárců a rozvíjejících se ekonomik na téma dosahování výsledků. Na tomto základě by mohlo fórum v Busanu přispět k vypracování společných zásad a diferencovaných závazků, přičemž zásady účinnosti pomoci mohou vnést do tohoto procesu přidanou hodnotu. V Busanu je třeba potvrdit význam spolupráce jih-jih a třístranné spolupráce. K posílení výsledků těchto mechanismů spolupráce by se závěrečný dokument z Busanu měl zabývat otázkou komplementarity mezi partnery v rámci spolupráce sever-jih a jih-jih, která by se měla zakládat na transparentnosti finančních toků rozvojové pomoci. V závěrečném dokumentu přijatém v Busanu je třeba také zdůraznit význam regionálních platforem pro sdílení poznatků o úspěších v oblasti rozvoje, budování kapacit a postupech řízení pomoci. 4.2. Organizace občanské společnosti, místní orgány a soukromé nadace V návaznosti na akční program z Akkry a na výsledky strukturovaného dialogu EU by měl závěrečný dokument z Busanu opětovně zdůraznit, že organizace občanské společnosti jsou uznávány za nezávislé a samostatné aktéry, a potvrdit, že svou činností doplňují úlohu vlád a ziskového soukromého sektoru. Dokument by měl rovněž uznat úlohu, kterou hrají místní orgány, jež jsou autonomní a mají právo konkrétním způsobem zasahovat na podporu místních rozvojových potřeb. Organizace občanské společnosti a místní orgány dárcovských a partnerských zemí by měly být v Busanu vyzvány, aby dále ve své činnosti usilovaly o zvyšování odpovědnosti, transparentnosti a integrity na základě samoregulačních mechanismů, jako jsou istanbulské zásady účinnosti rozvojové pomoci organizací občanské společnosti[10]. Pařížské zásady se uplatní také v případě soukromých nadací, které hrají jako dárci stále významnější úlohu. Nadace je třeba vyzvat k tomu, aby istanbulské zásady upravily tak, aby vyhovovaly jejich činnostem a partnerstvím. Mezinárodní organizace občanské společnosti a soukromé nadace by v roli dárců měly rovněž podporovat místní odpovědnost tím, že místní občanské společnosti přiznají vedoucí úlohu při aktivním určování místních rozvojových potřeb. 4.3. Spolupráce se ziskovým soukromým sektorem Příchodem soukromých subjektů se nabízí nové pohledy na problémy v oblasti rozvoje a jejich řešení, je proto žádoucí, aby se soukromý sektor výrazněji zapojil do rozvojové spolupráce s cílem posílit stimulační úlohu pomoci. Těsnější spolupráce by se přitom měla opírat o zásady účinnosti pomoci. Kombinací úvěrů a grantů a dalším využitím inovativních finančních nástrojů (rizikový kapitál, záruky, sdílení rizik) ve spolupráci s mnohostrannými a dvoustrannými institucemi se nabízejí způsoby, jak získat od soukromého sektoru dodatečné prostředky na rozvoj. V Busanu by měli být rozvojoví partneři vyzváni k tomu, aby dále rozvíjeli kombinace úvěrů a grantů a inovativní finanční nástroje a více jich využívali. Soukromý sektor by měl být vyzván k aktivní účasti na rozvojové spolupráci prostřednictvím partnerství veřejného a soukromého sektoru a sociální odpovědnosti podniků. 4.4. Mezinárodní financování boje proti změně klimatu jako součást oficiální rozvojové pomoci V rámci kodaňsko-cancúnského procesu bylo schváleno značné množství finančních prostředků na řešení změny klimatu: tzv. financování rychlého startu ve výši 30 miliard USD na období 2010–2012 a nárůst veřejného a soukromého financování do roku 2020 na 100 miliard USD ročně. Závěrečný dokument z Busanu by měl a) schválit uplatňování zásad účinnosti pomoci, pokud jde o financování boje proti změně klimatu, a stanovit cíl podobného schválení v rámci procesu Kodaň-Cancún-Durban, b) požadovat od dočasného výboru Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu, aby do vypracovávané koncepce Zeleného fondu pro změnu klimatu zapracoval zásady účinnosti pomoci, a c) obsahovat závazek, že se bude pravidelně hodnotit uplatňování zásad účinnosti pomoci prostřednictvím mechanismu monitorování, vykazování a prověřování financování boje proti změně klimatu. 5. Řízení a monitorování účinnosti pomoci v budoucnu Hlavním prvkům efektivního řízení účinnosti pomoci se v současnosti nevěnuje dostatečná pozornost. Za prvé do značné míry chybí soustavná politická podpora, která se doposud omezovala především na tři fóra na vysoké úrovni. Za druhé neměla realizace pomoci na úrovni jednotlivých zemí náležitou podporu ze strany globálních struktur a pracovní skupina pro účinnost pomoci, jež působí v rámci výboru DAC, se stala samostatným, značně byrokratickým orgánem. Za třetí se sice uskutečnilo monitorování realizace pařížských závazků, nebylo však přizpůsobeno kontextu jednotlivých zemí. Je třeba také uvést otázku rámců vzájemné odpovědnosti, jež nebyly vyvinuty ve všech partnerských zemích a o jejichž výsledcích se na celosvětové úrovni systematicky nejednalo. Rozhodnutí o řízení přijatá v Busanu musí být dostatečně podrobná, aby se zabránilo zdlouhavým diskuzím po skončení fóra. Obecně lze říci, že struktura řízení by měla pokrývat široké spektrum různých rozvojových partnerů. Řízení po Busanu by se mělo vyznačovat těmito prvky: Za prvé: při přijímání politických závazků a rozhodnutí je třeba klást důraz na propojení uplatňování zásad účinnosti pomoci se světovými fóry na téma rozvojové politiky. Tomuto účelu by mohla sloužit pravidelná jednání o dosaženém pokroku organizovaná na vysoké a nejvyšší úrovni v rámci Mezinárodního měnového fondu / Světové banky a výboru DAC. Za druhé: realizace pomoci na úrovni jednotlivých zemí by se měla posílit díky „národním dohodám“, v nichž partnerské země na základě konzultace s řadou zúčastněných stran sjednají se svými rozvojovými partnery přizpůsobení priorit a cílů z Busanu místním podmínkám, přičemž využijí stávajících místních mechanismů vzájemné odpovědnosti. Za třetí: je třeba zjednodušit fungování pracovní skupiny pro účinnost pomoci ukončením činnosti většiny současných podskupin. Jejím úkolem by mělo být usnadňovat realizaci pomoci na úrovni jednotlivých zemí (asistenční služba, syntéza, osvědčené postupy) a ve spolupráci s výborem DAC uskutečňovat v celosvětovém měřítku monitorování. Výbor DAC by se měl stát mezinárodním centrem transparentnosti a hostitelskou organizací IATI. Fórum OSN pro rozvojovou spolupráci by mělo klást důraz na posilování vzájemné odpovědnosti na celosvětové úrovni. Za čtvrté: při globálním monitorování je třeba zohlednit rok 2015 coby lhůtu pro dosažení rozvojových cílů tisíciletí. Měl by se omezit počet pařížských ukazatelů s ohledem na priority programu. Ukazatele, jež je třeba zachovat, by se měly vztahovat na vlastní odpovědnost (ukazatele 1 a 2), slaďování (ukazatele 3 a 5), předvídatelnost a transparentnost (ukazatel 7) a odpovědnost za výsledky (ukazatel 12); znamenalo by to, že partnerské země i dárci by měli stejný počet ukazatelů. Základ ukazatelů by se neměl měnit, aby bylo možné měřit dlouhodobý pokrok. Monitorování na úrovni jednotlivých zemí by zase mělo vycházet ze stávajících místních mechanismů. Obecné poznatky ze získaných informací by měla na celosvětové úrovni zprostředkovávat pracovní skupina pro účinnost pomoci a výbor DAC. 6. závěry Fórum v Busanu bude jedinečnou příležitostí k tomu, aby se program účinnosti pomoci podařilo zaměřit na zvýšení dopadu pomoci na dosahování výsledků v oblasti rozvoje. Díky velkému množství informací o reformě poskytování pomoci je možné přijímat kvalifikovaná rozhodnutí. Pro účinnou realizaci pomoci však bude mít zásadní význam trvalá politická podpora. V tomto smyslu Komise navrhuje, aby EU i nadále hrála v oblasti účinnosti pomoci vedoucí úlohu, a to sledováním těchto cílů: 1. Výsledkem fóra v Busanu by měl být rozsáhlý dokument potvrzující pařížské zásady, jenž bude vycházet z Pařížské deklarace a akčního programu z Akkry a bude zaměřen na prohloubení klíčových závazků jako vodítka pro budoucí realizaci pomoci. Všichni dárci v rámci výboru DAC, vertikální fondy a multilaterální organizace by se měli těchto zásad a závazků bezvýhradně držet. 2. Otázkami, jimž by se měl dokument z Busanu s ohledem na účinnost pomoci věnovat, jsou demokratická odpovědnost, transparentnost a předvídatelnost, omezení fragmentace a proliferace, slaďování a odpovědnost za výsledky. Závazky by se měly v nestabilních zemích pružným způsobem prohloubit. 3. Uplatňování zásad účinnosti pomoci by mělo být zakotveno na úrovni jednotlivých zemí prostřednictvím flexibilních „národních dohod“ partnerských zemí, jež budou vycházet ze stávajících místních mechanismů. Strukturu globálního řízení a monitorování účinnosti pomoci je třeba zjednodušit. 4. Rozvíjející se ekonomiky, organizace občanské společnosti a místní orgány, stejně jako ziskový i neziskový soukromý sektor by měly prezentovat rozličné zkušenosti s dosahováním výsledků v oblasti rozvoje a různé výklady zásad účinnosti pomoci, aby bylo následně možné usilovat o stanovení diferencovaných úkolů a závazků. 5. Závazky v oblasti účinnosti pomoci by se měly rozšířit i na jiné zdroje financování rozvoje, zejména financování boje proti změně klimatu. [1] Kromě Komise se průzkumu zúčastnily tyto členské státy: Belgie, Dánsko, Finsko, Francie, Irsko, Itálie, Lucembursko, Německo, Nizozemsko, Portugalsko, Rakousko, Spojené království, Španělsko a Švédsko. [2] Viz: http://ec.europa.eu/europeaid/how/ensure-aid-effectiveness/documents/aid-effectiveness-benefits_en.pdf [3] Viz pozn. pod čarou č. 1. [4] Viz pozn. pod čarou č. 1. [5] Viz pozn. pod čarou č. 2. [6] Viz pozn. pod čarou č. 2. [7] Paris21 je konsorcium partnerských zemí a dárců, jehož sekretariát se nachází v sídle Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD). Viz http://www.paris21.org/. [8] Zásadami pro nestabilní země se rozumí zásady správné mezinárodní angažovanosti v nestabilních státech a situacích, k jejichž dodržování se státy OECD zavázaly v roce 2007. [9] Fórum g7+ je nezávislé a autonomní fórum nestabilních a konfliktem zasažených zemí a oblastí, jež bylo zřízeno v rámci prvního mezinárodního dialogu o budování míru a státu, který se konal v roce 2010 ve východotimorském Dili. [10] http://www.cso-effectiveness.org/IMG/pdf/final_istanbul_cso_development_effectiveness_principles_footnote.pdf.