CS Úřední věstník Evropské unie C 86/1

Společná zpráva Rady a Komise pro rok 2008 o pokroku v provádění pracovního programu „Vzdělávání a odborná příprava 2010“ – „Celoživotní učení jako základ znalostí, kreativity a inovací“

(2008/C 86/01)

1. ÚVOD

Vzdělávání a odborná příprava mají zásadní význam pro hospodářské a sociální změny. Flexibilita a jistota, jichž je třeba k dosažení většího počtu pracovních příležitostí a kvalitnějších pracovních míst, závisejí na tom, jak se podaří zajistit, aby si všichni občané osvojili klíčové kompetence a po celý život si zdokonalovali své dovednosti (1). Celoživotní učení podporuje kreativitu a inovace a umožňuje plné zapojení do hospodářského života i do života společnosti.

Z tohoto důvodu si Rada v rámci pracovního programu „Vzdělávání a odborná příprava 2010“ stanovila ambiciózní cíle. Tyto cíle pak napomáhají uskutečnění hlavních lisabonských směrů pro zaměstnanost a růst. Uvedených cílů lze dosáhnout pouze vytrvalým a dlouhodobým úsilím. Pokrok při jejich naplňování však bude nevyhnutelně nerovnoměrný. Rada a Komise proto každé dva roky připravují společnou zprávu, aby poskytly přehled o dosažených výsledcích a zaměřily úsilí na oblasti, které se ukazují jako složitější.

Tento příspěvek ke třetí společné zprávě (2) poukazuje na významný pokrok i problémy v reformách vzdělávání a odborné přípravy. Zvláštní úsilí bude třeba věnovat těmto oblastem:

— Zvýšení úrovně kvalifikace. Lidé s nízkou kvalifikací jsou vystaveni riziku hospodářského a sociálního vyloučení. Nadále vysoká míra předčasného ukončování školní docházky, nízká účast starších a méně kvalifikovaných pracovníků v procesu celoživotního učení a dosahování nízké kvalifikace v případě přistěhovalců vyvolávají ve většině zemí obavy. Budoucí trhy práce ve znalostních ekonomikách budou kromě toho od klesajících počtů pracovních sil vyžadovat stále vyšší úroveň kvalifikace. Nízká kvalifikace bude představovat stále větší problém;

— Strategie celoživotního učení. Většina zemí učinila pokrok ve vymezování jednotných a komplexních strategií. V jejich rámci bylo dosaženo zjevného pokroku v oblasti předškolního vzdělávání, rámců kvalifikací a validace neformálního a informálního učení. Avšak inovativní partnerství v oblasti vzdělávání a udržitelné financování vysoce kvalitního, účinného a spravedlivého vzdělávání a odborné přípravy (3) se stále v mnoha zemích nedaří zabezpečit, a to tím spíše, že růst investic se patrně zpomalil. Zvláštní pozornost je třeba věnovat rovněž celoživotnímu poradenství. Zajistit účinné provádění reforem představuje důležitý úkol pro všechny;

— Znalostní trojúhelník (vzdělávání, výzkum a inovace). Při zvyšování zaměstnanosti a růstu hraje významnou úlohu znalostní trojúhelník. Je tedy velmi důležité reformy urychlit, ve vysokoškolském vzdělávání a v partnerství univerzit a podniků podporovat špičkovou úroveň a zajistit, aby všechna odvětví vzdělávání a odborné přípravy důsledně plnila svoji úlohu při podpoře kreativity a inovací.

2. V ŘADĚ OBLASTÍ BYL UČINĚN POKROK

Evropa zaznamenala v řadě oblastí pokrok. To však neznamená, že pokrok je všude stejný nebo že je možné v úsilí polevit. Hlavní výzvou je i nadále tempo reforem. V následujících oblastech ale většina zemí reformy provedla nebo je právě provádí.

2.1 Strategie celoživotního učení a systémy kvalifikací

Většina zemí (4) vypracovala konkrétní strategie celoživotního učení (5), které určují priority jejich vnitrostátní politiky a vztahy mezi jednotlivými odvětvími.

Většina z těchto strategií obsahuje ucelenou vizi celoživotního učení, která zahrnuje všechny druhy a stupně vzdělávání a odborné přípravy. Některé strategie se nicméně soustředí na formální systémy vzdělávání a odborné přípravy nebo na rozvoj určitých fází celoživotního učení.

Objevují se signály, že dochází k posilování faktických základů politik vzdělávání a odborné přípravy (6). To je nezbytné pro celkovou soudržnost systémů a optimální rozdělování zdrojů. Soudržnost je posilována též díky prioritní pozornosti, kterou některé země věnují podpoře flexibilních způsobů vzdělávání a přechodu mezi různými částmi systému.

Rámce kvalifikací a validace neformálního a informálního učení

Ve většině zemí (7) jsou vytvářeny celostátní rámce kvalifikací, které souvisí se zavedením evropského rámce kvalifikací pro celoživotní učení (5). V souvislosti s nimi se začíná klást důraz na vzdělávací výsledky.

Postupně, třebaže pomaleji (5), jsou zaváděny také systémy pro validaci neformálního a informálního učení. Důležitým úkolem současnosti je přejít v rámci celostátních systémů kvalifikací od experimentu k plnému využívání, včetně lepšího přístupu k vysokoškolskému vzdělání a přístupu ke všeobecným a odborným kvalifikacím pro málo kvalifikované a starší či nezaměstnané pracovníky.

V Portugalsku byla v roce 2000 vytvořena celostátní síť center pro uznávání, validaci a certifikaci kvalifikací. V současnosti probíhá validační proces u téměř 250 000 dospělých osob. Centra zajišťují hodnocení a validaci kompetencí pro konkrétní druhy kvalifikací. Certifikační proces zahrnuje posouzení externí komisí a v případě potřeby také doplňující odbornou přípravu.

2.2 Předškolní vzdělávání

Význam předškolního vzdělávání je v celé Evropě stále více uznáván. Jeho schopnost přispívat k efektivitě i spravedlnosti se odráží v rozvoji nových přístupů a politik. Patří sem zejména přezkum obsahu výuky (8), budování kapacit učitelů (9), rozšíření povinné školní docházky i na určitou část předškolního vzdělávání (10), hodnocení kvality (11) a rostoucí investice, například prostřednictvím většího počtu zaměstnanců předškolních zařízení (12).

V mnoha zemích úspěšně proběhly různé pilotní projekty a programy. Úkolem současnosti je přejít od pilotních činností k plošnému provádění, a to s podporou investic, zejména do kvalifikovaného personálu.

V letech 2000–2005 stoupla účast čtyřletých dětí na vzdělávání v EU 27 o přibližně tři procentní body a překročila 85 (13).

2.3 Vysokoškolské vzdělávání: důležitý bod lisabonské agendy

Pro znalostní trojúhelník i pro Lisabonskou strategii má zásadní význam modernizace vysokoškolského vzdělávání. Na evropské i vnitrostátní úrovni se věnovala zvýšená pozornost otázkám řízení, financování a atraktivnosti. Tyto otázky doplňují boloňské reformy.

Byl zaznamenán značný pokrok, pokud jde o posílení samosprávy vysokých škol. Týká se to mimo jiné větší finanční nezávislosti a nových mechanismů odpovědnosti. Zkoušejí se nové formy zapojení zúčastněných stran, zejména co se týče řízení vysokoškolských institucí, ale také přípravy studijních programů (14) nebo vymezení vzdělávacích výsledků (15).

Skupina odborníků pro vysokoškolské vzdělávání připravuje v současné době soubor osvědčených postupů v oblasti modernizace univerzit určený tvůrcům politik i široké veřejnosti.

2.4 Vzdělávání a odborná příprava v širším kontextu politiky EU

Ve svých národních programech reforem pro období 2005–2008 vypracovaných v rámci Lisabonské strategie přikládá velká většina členských států vzdělávání, odborné přípravě a rozvoji dovedností velký význam. Důvodem je jejich významný přínos k plnění integrovaných hlavních směrů pro růst a zaměstnanost.

Bylo dosaženo značného pokroku v propojení operačních programů v rámci strukturálních fondů s prioritami pracovního programu „Vzdělávání a odborná příprava 2010“. Tento pokrok je znatelný zejména v přístupu k oblastem, v nichž byly dohodnuty ukazatele a směrodatné cíle.

Pokroku bylo rovněž dosaženo při vytváření evropských referenčních nástrojů na podporu reforem. V letech 2006 a 2007 přijaly Evropský parlament a Rada doporučení v oblasti klíčových kompetencí, kvality mobility a zajišťování kvality v oblasti vysokoškolského vzdělávání a nyní dosáhly dohody ohledně evropského rámce kvalifikací.

Obecně lze uvést, že Komise a členské státy také podstatně pokročily v provádění opatření oznámených v akčním plánu pro jazyky na období 2004–2006 (16).

3. OBLASTI, V NICHŽ JE POKROK I NADÁLE NEDOSTATEČNÝ

3.1 Celoživotní učení v praxi

Provádění strategií celoživotního učení zůstává největším problémem. Vyžaduje pevné odhodlání ze strany orgánů, koordinaci a partnerství se všemi příslušnými zúčastněnými stranami. Vytrvalým úsilím mohou být záměry převedeny do politik, které potom přinášejí výsledky. Zásadní význam mají vhodné mechanismy šíření a lepší investice. Stále však zbývá mnoho práce.

Zdá se, že pozitivní vývoj veřejných výdajů na vzdělávání z let 2000–2003 se v roce 2004 zastavil.

Celkové veřejné výdaje na vzdělávání jako procento HDP se v EU mezi rokem 2000 (4,7 %) a 2003 (5,2 %) zvýšily, avšak v roce 2004 opět klesly na 5,1 %. Výše výdajů se i nadále v jednotlivých zemích velice liší (od 3,3 % HDP v Rumunsku až po 8,5 % v Dánsku). Soukromé výdaje na vzdělávací instituce jako procento HDP se od roku 2000 mírně zvýšily, nicméně tento pokrok se v roce 2004 zpomalil (13).

Oblasti, v nichž jsou stanoveny směrodatné cíle EU, byly do jisté míry zohledněny v cílech jednotlivých států, avšak ne všechny země si takové cíle stanovily (5).

3.2 Základní dovednosti všem

Hlavními problematickými oblastmi je i nadále předčasně ukončovaná školní docházka, dosahování vyššího středoškolského vzdělání a klíčové kompetence. Pokrok, jehož bylo od roku 2000 dosaženo, není dostatečný pro splnění směrodatných cílů EU do roku 2010. V některých zemích se výsledky za období 2000–2006 dokonce zhoršily. V několika zemích byla v roce 2006 míra předčasného ukončování školní docházky stále velmi vysoká, více než 20 %. Výsledky žáků, kteří mají problémy s porozuměním psanému textu, se nezlepšily, ale naopak zhoršily.

V Evropě je příliš mnoho mladých lidí, kteří ukončují vzdělání, aniž by měli dovednosti potřebné pro zapojení do znalostní společnosti a pro hladký přechod do zaměstnání (17). Hrozí jim riziko sociálního vyloučení. Navíc jsou již v počátečních fázích svého života z procesu celoživotního učení v podstatě vyřazeni.

Předčasné ukončování školní docházky: Stále platí, že každý šestý mladý člověk (15,3 %) ve věku 18 až 24 let v EU-27 ukončuje školní docházku pouze s nižším sekundárním vzděláním a poté se neúčastní žádného dalšího vzdělávání nebo odborné přípravy. Má-li být do roku 2010 dosaženo směrodatného cíle EU ve výši 10 %, je třeba pokrok urychlit.

V případě dosahování vyššího sekundárního vzdělání byl zaznamenán pomalý, avšak stabilní pokrok. V posledních letech došlo k určitému zrychlení, avšak pokrok stále není dostatečný pro dosažení cíle roku 2010 (nejméně vyššího sekundárního vzdělání by mělo dosáhnout alespoň 85 % 22letých).

Zatímco směrodatným cílem EU je do roku 2010 snížit o 20 % podíl patnáctiletých, kteří mají problémy s porozuměním psanému textu, a to v porovnání s rokem 2000 a na celém území EU, tento podíl se v letech 2000–2006 ve skutečnosti zvýšil (13).

V oblastech, v nichž byly stanoveny směrodatné cíle EU, mají ve většině zemí horší výsledky migranti a znevýhodněné skupiny s odlišným kulturním zázemím (18). Těmto osobám a skupinám je třeba věnovat zvláštní pozornost. Jejich zapojení do předškolního vzdělávání by zlepšilo jejich osvojování jazyka a zvýšilo šance na úspěšné absolvování školní docházky.

Je třeba doplnit iniciativy v oblasti předčasného ukončování školní docházky a sociálně ekonomického znevýhodnění. Přínosem by byly mimoškolní aktivity (například v oblasti kultury nebo sportu), partnerství na místní úrovni, lepší zapojení rodičů, řešení studijních potřeb rodičů a zlepšování prostředí a života ve škole, jak pro studenty, tak i učitele.

3.3 Vzdělávání a odborná příprava učitelů

Žádný jiný aspekt v rámci školy neovlivňuje výsledky studentů tak jako kvalita vzdělávání učitelů (19).

Učitelé a školitelé se musí vyrovnávat s rostoucí různorodostí školních tříd, s požadavky na nové schopnosti a s nutností věnovat zvláštní pozornost individuálním studijním potřebám. Nové úkoly s sebou přináší rostoucí samospráva škol.

V blízké budoucnosti bude třeba nahradit početné skupiny starších učitelů. Učitelské povolání je třeba učinit přitažlivějším.

Stávající systémy vzdělávání a odborné přípravy učitelů však často nedokáží učitelům poskytnout potřebnou průpravu. To se týká zejména dalšího vzdělávání učitelů a jejich odborného rozvoje. Další vzdělávání učitelů při zaměstnání je povinné v jedenácti členských státech.

3.4 Vysokoškolské vzdělávání: špičková úroveň, partnerství a financování

Země věnují větší pozornost posílení úlohy univerzit v oblasti výzkumu a inovací a stále častější jsou partnerství univerzit a podniků. Mnoho zemí však čeká v tomto směru ještě hodně práce (20).

Opatření pro dosažení špičkové úrovně vysokých škol by se ve stejné míře měla soustředit na vzdělávání, výzkum a předávání znalostí. V současné době se výuce dostává menší pozornosti. Navrhovaný Evropský inovační a technologický institut (21) bude pro vzdělávací a výzkumné instituce sloužit jako inspirace ke změně, jelikož bude představovat referenční vzor pro integraci vzdělávání, výzkumu a inovací.

V Německu zahájila federální vláda spolu s vládami spolkových zemí iniciativu pro dosažení špičkové úrovně, která během let 2006–2011 poskytne univerzitám vybraným na základě soutěže 1,9 miliardy EUR navíc s cílem posílit výzkum nejvyšší kvality. Tato iniciativa zahrnuje tři směry činností: instituce poskytující postgraduální vzdělávání; skupiny určené k propojení výzkumu na univerzitách, výzkumu mimo univerzity a podniků; a komplexní strategie pro univerzity, které provádějí špičkový výzkum.

Otázkou dále zůstává růst investic, včetně investic ze soukromých zdrojů. Současně musí být zajištěn rovný přístup k různorodým studijním a výzkumným programům. Některé vlády mají k dispozici nástroje na podporu soukromých investic, jako například daňové pobídky (22), partnerství veřejného a soukromého sektoru nebo sponzorské programy (23), a některé zavedly nebo zvýšily školné či zápisné (24).

Veřejné výdaje na instituce terciárního vzdělávání v EU, včetně vzdělávání a výzkumu, představovaly v roce 2004 1,1 % HDP EU-27. Podíl těchto výdajů na HDP se pohyboval v rozpětí od 0,6 % na Maltě do 2,5 % v Dánsku. Celkové výdaje však zdaleka nedosahují výše výdajů ve Spojených státech. Hlavním důvodem je zejména skutečnost, že míra soukromého financování je ve Spojených státech více než sedmkrát vyšší. Výdaje na vysokoškolského studenta představovaly v USA více než dvojnásobek průměru EU (25).

Zatímco v posilování samosprávy a zvyšování odpovědnosti univerzit byl učiněn pokrok, o podpoře poskytované zaměstnancům a vedoucím pracovníkům univerzit, která by jim pomohla tento náročný úkol řešit, existují jen sporé informace.

3.5 Účast dospělých na celoživotním učení

Dosavadní vývoj, k němuž došlo v účasti dospělých na celoživotním učení, již neumožňuje dosáhnout směrodatného cíle EU. V zájmu zvýšení kvalifikační úrovně populace a dosažení flexibility a jistoty na trhu práce je třeba vyvinout ještě větší úsilí.

Až do roku 2005 se situace vyvíjela tak, že směrodatného cíle EU (12,50 %) (26) bylo možné více méně dosáhnout. Nicméně v roce 2006 se vzdělávání a odborné přípravy v průměru účastnilo 9,6 % Evropanů ve věku 25–64 let, což je o něco méně než v roce 2005. V tomto souhrnném údaji je však skryta významná nerovnováha: pravděpodobnost účasti na celoživotním učení je u dospělých s vysokou úrovní dosaženého vzdělání více než šestkrát vyšší než u osob s nízkou kvalifikací.

Nízká účast starších pracovníků a osob s nízkou kvalifikací je problémem zejména tam, kde je míra účasti celé populace již nízká (27). Vysoký podíl osob s nízkou kvalifikací se dále vyskytuje ve skupinách přistěhovalců. Demografické trendy a vývoj na trhu práce povedou ke zvýšené poptávce po vysoké kvalifikaci a k méně příležitostem pro méně kvalifikované osoby. Odborné přípravě těchto skupin bude třeba věnovat více pozornosti.

3.6 Atraktivnost, kvalita a význam odborného vzdělávání a přípravy

Je třeba udělat víc pro zlepšení kvality a atraktivnosti odborného vzdělávání a přípravy. Jde o jednu z hlavních priorit kodaňského procesu (28).

Některé země již zavedly vyspělé a ucelené systémy zajišťování kvality (29), zatímco jiné jsou teprve ve fázi jejich přípravy (30).

Větší využití přístupů založených na vzdělávacích výsledcích v rámci programů odborné přípravy a kvalifikací zvyšuje význam odborného vzdělávání a přípravy na trhu práce. Obnovený důraz na učňovskou přípravu, spolupráci škol s podniky a studium založené na pracovní praxi je dalším krokem vpřed. Malého pokroku však bylo dosaženo v oblasti předvídání potřeb, pokud jde o dovednosti a kvalifikace.

V některých případech odborné vzdělávání a příprava trpí tím, že jsou nedostatečně integrovány do celkového systému vzdělávání. Tato integrace může přispět k tomu, že v systému vzdělávání a odborné přípravy se udrží studenti, kteří by z něj potenciálně mohli vypadnout, a to v případě, kdy klíčové kompetence potřebné k přijetí do programů vzdělávání a odborné přípravy lze získat již na nižších úrovních vzdělávání. Ačkoliv některé členské státy (31) si celoživotní poradenství stanovily jako hlavní politickou prioritu, zvláštní pozornost je třeba stále věnovat posilování poradenství pro dospělé. Je třeba učinit další pokrok také ve snižování překážek znesnadňujících přechod od vzdělávání a odborné přípravy k vyššímu nebo vysokoškolskému vzdělávání.

3.7 Nadnárodní mobilita

Dobrého pokroku bylo dosaženo v oblasti provádění a využívání Europassu (32). Nadnárodní mobilitu studentů však stále umožňují zejména programy EU. Většina opatření jednotlivých států se týká až vysokoškolského vzdělávání. Zvláště obtížná je mobilita v rámci odborného vzdělávání a přípravy.

Na univerzitě v Lucembursku je mobilita povinná. Všichni studenti bakalářských programů musí strávit část svých studií v zahraničí.

4. CESTA VPŘED

4.1 Prosazováním celoživotního učení k dosažení účinnosti a spravedlnosti

Přetrvávají závažné nedostatky, pokud jde o soudržnost a komplexnost strategií celoživotního učení. Úkolem současnosti je zajistit jejich provádění. V mnoha případech se s prováděním právě začalo. Důvěryhodnost strategií závisí na jejich propojení s politickými opatřeními. Závisí též na schopnosti orgánů cíleně přidělovat zdroje. A závisí na jejich schopnosti mobilizovat pomocí studijních partnerství vnitrostátní orgány a zúčastněné strany na všech úrovních.

Zlepšování znalostní základny

Je nutné zlepšit znalosti hospodářských a sociálních dopadů politik vzdělávání a odborné přípravy (33). Zaměření na účinnost i spravedlnost by mělo být přispět k vytvoření evropské a vnitrostátní výzkumné základny pro oblast politiky a praxe ve vzdělávání a odborné přípravě.

Vzájemné učení a výměna zkušeností mezi tvůrci politik a zúčastněnými stranami jsou důležitým zdrojem know-how a měly by se podporovat. Sledování rozvoje a provádění strategií celoživotního učení by mělo nadále pokračovat a postupně vést ke zhodnocení pokroku ve společné zprávě roku 2010.

Udržitelné financování

Rozhodujícím faktorem je i nadále výše, účinnost a udržitelnost financování. Mnoho zemí zkouší nové nástroje a pobídky pro soukromé investice. To zahrnuje zaměření na jednotlivce, domácnosti a zaměstnavatele. Toto úsilí je nutné zvýšit.

Zvýšení úrovně kvalifikací

Nejvyšší návratnost, pokud jde o účinnost a spravedlnost, vykazují zvýšené investice do předškolního vzdělávání (34). Včasné osvojení klíčových kompetencí je účinným prostředkem k vytvoření základu pro budoucí vzdělávání, větší spravedlnost výsledků a celkovou úroveň dovedností. Usnadní se přechod na trh práce a nebudou chybět kvalifikace.

Je zde trvalá poptávka po inženýrech a absolventech přírodovědných oborů. Pozornost je proto nutné nadále věnovat zvyšování počtu zájemců o studium přírodovědných a technických oborů.

Je však třeba zlepšit obraz, postavení a atraktivnost odborného vzdělávání a přípravy. Pro usnadnění vstupu do základního odborného vzdělávání a přípravy, mobility a návratu do vzdělávacího systému by měly být vytvořeny pružné a modulární struktury. Všichni občané by měli mít přístup k integrovaným systémům celoživotního poradenství. Zvláštní pozornost je nezbytné věnovat vzdělávání dospělých.

Řešení sociálně-ekonomického znevýhodnění

Vzdělávání a odborná příprava mohou přispět k překonání sociálně-ekonomického znevýhodnění. Mohou ovšem také přispívat k jeho zachování. Nespravedlnost ve vzdělávání a odborné přípravě s sebou přináší obrovské náklady. Tyto náklady jsou často skryté, nejsou však o to méně skutečné. Zajištění spravedlnosti v dostupnosti, účasti, zacházení a výsledcích musí proto zůstat prioritou.

Využití potenciálu migrantů

Rostoucí rozmanitost evropské společnosti představuje z hlediska zajišťování vzdělávání a odborné přípravy další náročné úkoly. Úroveň studijních výsledků migrantů, míra jejich účasti a úroveň dosaženého vzdělání jsou obvykle podprůměrné. Přestože lze tuto skutečnost do určité míry vysvětlit faktory, jako je sociálně-ekonomický původ nebo neznalost jazyka, je prokázáno, že politiky a systémy vzdělávání a odborné přípravy na tyto otázky nereagují a samy o sobě mohou k problému přispívat (35). V zájmu prosazení hospodářského i sociálního začlenění migrantů a posílení interkulturního dialogu je třeba věnovat této situaci zvláštní pozornost.

Výuka vysoké kvality

Učitelé potřebují lepší odbornou průpravu a nepřetržitý rozvoj. To bude přinášet lepší výsledky ve vzdělávání a odborné přípravě. Velmi důležité je také zapojení učitelů a školitelů do inovací a reforem. V této souvislosti Komise určila hlavní úkoly, kterým je třeba věnovat pozornost (36). Vede také veřejnou konzultaci o školách (37). Pro řešení uvedených úkolů poskytuje pracovní program vhodný rámec.

4.2 Inovace a kreativita: vzdělávání jako základní prvek znalostního trojúhelníku

Vzdělávání je základem znalostního trojúhelníku, a tedy i posilování zaměstnanosti a růstu. Středem tohoto trojúhelníku jsou univerzity. Zásadní význam mají centra špičkové úrovně, která se zaměřují na výuku, výzkum a předávání znalostí. Je však třeba udělat mnohem víc pro to, aby vysoké školy a podniky mohly pracovat ve vzájemném partnerství.

Výzkum a inovace vyžadují širokou základnu dovedností v celé populaci. Špičková úroveň a klíčové kompetence, zejména kompetence v oblasti podnikání, kreativita a schopnost učit se musí být rozvíjeny ve všech systémech a na všech úrovních vzdělávání a odborné přípravy. K usnadňování inovací mohou významným způsobem přispět jak školy, tak instituce odborného vzdělávání a přípravy. Vysoce kvalitní odborné vzdělávání a příprava může například přispět k inovacím na pracovišti.

4.3 Kvalitnější řízení: využívání výsledků programu „Vzdělávání a odborná příprava 2010“

Pracovní program přináší výsledky na evropské úrovni i na úrovni členských států. Rozvoj evropských referenčních nástrojů, činnost různých uskupení a aktivity vzájemného učení představují zdroj informací a podpory reforem v jednotlivých zemích. Ve většině členských států zaujímají otázky vzdělávání a odborné přípravy a rozvoj lidských zdrojů významné místo v jejich národních programech reforem přijatých v rámci Lisabonské strategie. Účinnost otevřené metody koordinace ve vzdělávání a odborné přípravě, její dopad i politickou odpovědnost za ni lze dále zvýšit. Na vnitrostátní i evropské úrovni je třeba zaměřit pozornost zejména na:

— společnou politiku vzdělávání a odborné přípravy z perspektivy celoživotního učení, v níž jsou strategické priority stanoveny pro celý systém,

— zlepšování propojení s oblastmi příslušných politik, například inovační politiky, politiky zaměstnanosti a sociální politiky, podnikání, výzkumu a strukturálních fondů,

— integraci rozvoje politik v oblasti vysokoškolského vzdělávání, odborného vzdělávání a přípravy a vzdělávání dospělých v rámci celkového pracovního programu,

— úzkou návaznost mezi prováděním a rozvojem lisabonských integrovaných hlavních směrů a pracovního programu „Vzdělávání a odborná příprava 2010“ a větší zviditelnění celoživotního učení v rámci Lisabonské strategie,

— vzájemné sledování vývoje prováděné dobrovolně jednotlivými zeměmi prostřednictvím vzájemného učení či vzájemného hodnocení,

— zajištění, aby o výsledcích vzájemného učení byli informování tvůrci politik a ministři,

— větší účast občanské společnosti,

— další rozvoj ukazatelů a směrodatných cílů v souladu se závěry Rady z května roku 2007,

— maximální využití finančních prostředků a programů Společenství, zejména v rámci nového programu celoživotního učení 2007–2013 a nástrojů politiky EU zaměřené na soudržnost.

Je třeba se zabývat konkrétními úkoly stanovenými ve společné zprávě z roku 2006 s cílem zajistit, aby při tvorbě politik jednotlivých států byly plně zohledněny dohodnuté priority pracovního programu „Vzdělávání a odborná příprava 2010“.

Měly by existovat mechanismy pro provádění pracovního programu „Vzdělávání a odborná příprava 2010“ a strategií celoživotního učení. Je potřeba úzké koordinace se subjekty odpovědnými za obecněji pojatou sociálně-ekonomickou politiku, zejména za lisabonské reformy a národní strategie sociálního začleňování.

Je třeba dále rozvíjet vnitrostátní cíle a ukazatele. Ty by měly vycházet z evropských cílů a směrodatných hodnot. Politika i praxe by měly být založeny na využívání poznatků a hodnocení. Společné zásady, hlavní směry a doporučení dohodnuté na evropské úrovni nabízejí referenční ukazatele pro přípravu reforem v jednotlivých státech.

4.4 Příprava na období po roce 2010

Pracovní program „Vzdělávání a odborná příprava 2010“ poskytuje praktickou podporu reformám vzdělávání a odborné přípravy v jednotlivých členských státech. Od jeho zahájení v roce 2002 bylo dosaženo značného pokroku. Přesto potřebují reformy vzdělávání a odborné přípravy více času, aby se mohl projevit jejich přínos. Přetrvávají závažné problémy a objevují se nové. Je třeba pokračovat v této činnosti, včetně spolupráce v rámci boloňského a kodaňského procesu, a zvýšit její účinnost. O aktualizovaném strategickém rámci pro evropskou spolupráci v oblasti vzdělávání a odborné přípravy by se proto mělo začít uvažovat již teď. Vzhledem k zásadní úloze vzdělávání a odborné přípravy ve strategii pro zaměstnanost a růst, musí být tento proces úzce spjat s budoucím rozvojem procesu lisabonského.

(1) Sdělení Komise „K obecným zásadám flexikurity: větší počet a vyšší kvalita pracovních míst prostřednictvím flexibility a jistoty“ KOM(2007) 359.

(2) Zpráva je založena zejména na rozboru zpráv jednotlivých států a výsledcích měřených souborem ukazatelů a směrodatných cílů. Viz příloha 2 a dokument SEK(2007) 1284 „Pokrok při plnění lisabonských cílů v oblasti vzdělávání a odborné přípravy. Ukazatele a kritéria 2007“. Současně navazuje na výsledky otevřené metody koordinace v oblasti vzdělávání a odborné přípravy, zejména na využití referenčních nástrojů EU, a vzájemného učení podporujícího reformy v členských státech, jakož i na podobné výměny uspořádané v rámci kodaňského a boloňského procesu. První společnou zprávu lze nalézt v dokumentu Rady 6905/04 EDUC 43, druhou v Úř. věst. C 79, 1.4.2006, s. 1.

(3) Sdělení Komise „Účinnost a spravedlnost v evropských systémech vzdělávání a odborné přípravy“ KOM(2006) 481.

(4) Rada se usnesla, že by členské státy měly do roku 2006 vypracovat soudržné a ucelené strategie celoživotního učení (usnesení Rady o celoživotním učení z června roku 2002, společná zpráva pro rok 2004 a zasedání Evropské rady na jaře roku 2005).

(5) Viz příloha 1.

(6) BE nl, DE, EE, EL, HU, UK, BG, CY, ES, IE, TR ji považují za podmínku své strategie. Viz též dokument SEK(2007) 1098 „Více znalostní politiky a praxe ve vzdělávání a odborné přípravě“.

(7) KOM(2006) 479.

(8) DE, DK, EL.

(9) CZ.

(10) CY, DK, EL, PL.

(11) ES, LT, HR, NO.

(12) AT, BE nl, CY, DE, DK, EL, ES, HU, MT, NL, PL, SE, SK, UK, HR, IS, NO.

(13) Viz příloha 2.

(14) CY.

(15) BG, LU, SE, TR.

(16) Pracovní dokument Komise: Zpráva o provádění akčního plánu „Podpora jazykového vzdělávání a jazykové rozmanitosti 2004–2006“ KOM (2007) 554 v konečném znění/2.

(17) Sdělení Komise „Podpora plnohodnotné účasti mladých lidí na vzdělávání, zaměstnanosti a ve společnosti“ KOM(2007) 498.

(18) SEK(2007) 1284, s. 50, 75.

(19) Sdělení Komise „Zlepšování kvality vzdělávání učitelů“, KOM(2007) 392.

(20) V severských zemích a ve Spojeném království se můžeme setkat s osvědčenými postupy.

(21) KOM(2006) 604 v konečném znění/2.

(22) ES, SE, SI, SK, TR.

(23) AT, FR, HU, IE, LU, LV, UK.

(24) AT, DE, IE, NL, SI, UK, HR.

(25) SEK(2007) 1284, s. 67.

(26) Situace se však vyvíjela víceméně podle plánu pouze z důvodu změn v metodice šetření v několika zemích, které dosažený pokrok nadhodnotily. Viz příloha 2.

(27) SEK(2007) 1284, s. 81.

(28) Závěry Rady o budoucích prioritách posílené evropské spolupráce v oblasti odborného vzdělávání a přípravy. Dokument Rady 14474/06 ze dne 30. října 2006.

(29) AT, DE, DK, FI, IE, SE, NO.

(30) BG, CZ, ES, FR, LU, MT, SI.

(31) FR, IT.

(32) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2241/2004/ES ze dne 15. prosince 2004 (Úř. věst. L 390, 31.12.2004, s. 6).

(33) SEK(2007) 1098.

(34) KOM(2006) 481, s. 5.

(35) SEK(2007) 1284, s. 51.

(36) Sdělení Komise „Zlepšování kvality vzdělávání učitelů“, KOM(2007) 392.

(37) SEK(2007) 1009, „Školy pro 21. století“.

PŘÍLOHA 1 Situace jednotlivých zemí, pokud jde o přijetí konkrétní strategie celoživotního učení, rámce kvalifikací, validaci neformálního/informálního učení a vnitrostátních cílů v oblastech, v nichž byly stanoveny směrodatné cíle. Y = Země má strategii, rámec, systém validace nebo vnitrostátní cíle. D = Země připravuje strategii, rámec nebo systém validace. N = Země nemá rámec, systém validace nebo vnitrostátní cíle. P = Země má politiku celoživotního učení, ovšem nikoliv konkrétní strategii. Země Konkrétní vnitrostátní strategie celoživotního učení Vnitrostátní rámce kvalifikací Systém validace neformálního a informálního učení Vnitrostátní cíle stanovené ve všech nebo některých oblastech, v nichž byly stanoveny směrodatné cíle EU AT Y D D N BE fr Y D Y Y BE nl Y D Y Y BG D D D N CY Y N D Y CZ Y D D N DE Y D N N DK Y D Y Y EE Y D D Y EL Y N D Y ES Y D D Y FI Y D Y Y FR P Y Y Y HR Y D N Y HU Y D N Y IE D Y Y Y IS P N D N IT P D D N LI P N N N LT Y D D Y LU P D D N LV Y D D Y MT D Y N Y NL P D Y Y NO Y N Y N PL D D D Y PT P D Y Y RO D D D Y SE Y N D N SI D D Y Y SK Y D D Y TR D D N N UK Y Y D Y