ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4.

Rumunské a zahraniční právní osoby, které mají zájem o koncese, by měly zaslat své písemné nabídky na průzkum oblastí uvedených v tabulce 1 panu Bogdanu Gabudeanu, předsedovi Národního úřadu pro správu minerálních zdrojů, na adresu: Agenţia Naţională pentru Resurse Minerale În atenţia Bogdan Gabudeanu, Preşedinte Str. Mendeleev nr. 36-38, cod 010366, sector 1 Bucureşti România a to do 15:00 hodin posledního dne lhůty v trvání 100 pracovních dnů, která počíná prvním dnem po zveřejnění tohoto oznámení v Úředním věstníku Evropské unie. Nabídky na provoz oblastí uvedených v tabulce 2 by měly být předloženy do 15:00 hodin posledního dne lhůty v trvání 120 pracovních dnů, která počíná prvním dnem po zveřejnění tohoto oznámení v Úředním věstníku Evropské unie. Nabídky předložené po uplynutí lhůty nebudou vzaty do úvahy. Nabídky budou otevřeny na veřejném jednání v 10:00 hodin první pracovní den po uplynutí výše uvedené lhůty.
31.

Nové právní nástroje v oblasti policejní a justiční spolupráce by obecně měly být přijímány pouze po vyhodnocení již existujících legislativních opatření, které vedlo k závěru, že daná existující opatření nejsou dostatečná. Odůvodnění tohoto podnětu neprokazuje úplné vyhodnocení stávajících opatření. Zmiňuje rámcové rozhodnutí Rady 2006/960/JAI a uvádí, že plně by měly být plně využívány nové technologie a že by měl být usnadněn přístup k vnitrostátním databázím na základě vzájemnosti. Měly by být rychle a účinně vyměňovány přesné informace. To je vše. Není uveden například žádný odkaz na výměnu informací mezi členskými státy prostřednictvím Schengenského informačního systému, který je základním nástrojem pro výměnu informací mezi členskými státy.
48.

EIOÚ je znepokojen tím, že stávající znění vypouští zásadní ustanovení pro ochranu osobních údajů, která zahrnoval návrh Komise. Tím se značně oslabuje úroveň ochrany občanů. Za prvé, znění nepřináší přidanou hodnotu k Úmluvě 108, což by zdůvodnilo vhodnost jeho ustanovení z hlediska ochrany údajů v souladu s požadavky čl. 30 odst. 1 Smlouvy o EU. Za druhé, stávající znění také v mnoha ohledech nedosahuje úrovně ochrany požadované Úmluvou 108. EIOÚ je proto přesvědčen, že je třeba tento návrh zásadně zlepšit, aby se mohl stát základem pro jednání o přiměřeném obecném rámci pro ochranu údajů ve třetím pilíři. Tato zlepšení by měla zajistit, že tento obecný rámec: — přinese přidanou hodnotu k Úmluvě 108 tím, že stanoví vhodná ustanovení o ochraně osobních údajů požadovaná v čl. 30 odst. 1 Smlouvy o EU; — je použitelný pro vnitrostátní zpracování osobních údajů donucovacími orgány; — je v souladu se zásadami ochrany údajů prvního pilíře a současně zohledňuje případné specifické rysy činností souvisejících s vymáháním práva; — je v souladu se zásadami stanovenými v Úmluvě 108 a doporučení č. R (87) 15 zejména pokud jde o: — omezení dalších účelů, k nimž mohou být osobní údaje zpracovávány — kvalitu údajů, včetně rozlišení mezi jednotlivými kategoriemi subjektů údajů (pachateli trestných činů, podezřelými osobami, oběťmi, svědky, atd.), hodnocení různé míry přesnosti a spolehlivosti osobních údajů, mechanismy zajišťující pravidelné ověřování a opravy — podmínky pro předávání osobních údajů jiným než příslušným orgánům a soukromým stranám, jakož i pro přístup donucovacích orgánů k osobním údajům spravovaným soukromými stranami a jejich další využití těmito orgány. — zajišťuje přiměřenou ochranu při výměně osobních údajů se třetími zeměmi, a to i s ohledem na mezinárodní dohody; — řeší další připomínky uvedené v tomto i v předchozích stanoviscích EIOÚ.
5.

EIOÚ v tomto stanovisku podpořil zahrnutí zásady transparentnosti do legislativy s náležitým přihlédnutím ke směrnici 95/46/ES a nařízení (ES) 45/2001, avšak zdůraznil, že by měl být dodržován aktivní přístup k právům subjektů údajů (6), protože budou sdělovány osobní údaje. EIOÚ zdůraznil, že tento aktivní přístup by mohl spočívat v tom, že subjekty údajů budou předem, tj. v době shromažďování osobních údajů, informovány o tom, že tyto údaje budou zveřejněny, a v dodržování práv subjektu údajů na přístup a na námitku.
1.

Ministr pro obchod, podnikání a reformu práva (BERR) vyzývá zainteresované osoby v souladu s právními předpisy o ropě (těžba) (oblasti na pevnině) z roku 1995 (S.I. 1995 č. 1436) a směrnicí o udělování licencí pro uhlovodíky z roku 1995 (S.I. 1995 č. 1434), aby podaly žádost o licence na průzkum a stavbu zařízení pro těžbu ropy pro oblasti na pobřeží, které byly předmětem strategického posouzení z hlediska životního prostředí, jsou nad hranicí odlivu a k datu tohoto oznámení se na ně nevztahuje žádná stávající licence na těžbu ropy vyznačená v oblastech na mapách, které jsou uloženy na ministerstvu BERR, 1 Victoria Street, London, SW1H 0ET. Do těchto map lze po dobu platnosti tohoto oznámení nahlédnout od pondělí do pátku od 9:15 hod. do 16:45 hod. na základě předchozí domluvy (tel. č. (44-207) 215 50 32, fax. č. (44-207) 215 50 70). Mapy jsou rovněž k dispozici na internetových stránkách ministerstva BERR týkajících se ropy a plynu http://www.og.berr.gov.uk/. Jedná se o 13. kolo udělování licencí pro oblasti na pevnině.
29.

Evropský inspektor ochrany údajů se domnívá, že úplné provedení směrnice zahrnuje dva prvky: — Mělo by se zajistit, aby členské státy v plném rozsahu plnily své závazky podle evropského práva. To znamená, že by ustanovení směrnice měla být převedena do vnitrostátního práva a výsledků, jichž má být dosaženo, by mělo být docíleno rovněž v praxi. — Měly by být plně využity jiné, nezávazné nástroje, které by mohly zajistit vysokou a harmonizovanou úroveň ochrany údajů. Evropský inspektor ochrany údajů zdůrazňuje, že oba prvky by měly být jasně rozlišovány z důvodu různých právních důsledků i souvisejících povinností. Obecně by mělo platit: Komise by měla nést plnou odpovědnost za první prvek, zatímco pracovní skupina by měla být hlavním aktérem, pokud jde o druhý prvek.
25.

Pokud jde o předávání údajů, Evropský inspektor ochrany údajů by chtěl zdůraznit, že jakékoli předávání osobních údajů z Eurostatu do zemí mimo Evropskou unii by mělo být v souladu s příslušnými články nařízení (ES) č. 45/2001 týkajícími se předávání údajů do třetích zemí (článek 9). Návrh ve svém 8. bodě odůvodnění skutečně zdůrazňuje spolupráci Eurostatu s Organizací spojených národů (prostřednictvím Světové zdravotní organizace (WHO) a Mezinárodní organizace práce (MOP)), jakož i s Organizací pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (EOCD). Rovněž se zdůrazňuje, že nedávno bylo společně s OECD a WHO zavedeno společné shromažďování statistických údajů v oblasti systémů zdravotních účtů. Evropský inspektor ochrany údajů vítá spolupráci v oblasti pracovních metod a metodiky v příslušných oblastech, avšak zdůrazňuje, že případná předávání statistických údajů, které lze považovat za osobní údaje by měla být v souladu s podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 45/2001.
C 55/30

Oprava oznámení podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, zakládající kodex Společenství týkající se pravidel upravujících pohyb osob přes hranice – „Schengenský hraniční kodex“ – Možnost, aby členský stát zákonem stanovil povinnost vlastnit a mít u sebe potvrzení a doklady podle čl. 21 písm. c)

( Úřední věstník Evropské unie C 18 ze dne 24. ledna 2008 )

(2008/C 55/18)

Na straně 17 se oznámení Francie nahrazuje tímto:

„Francouzské právní předpisy stanoví tuto povinnost v článku 611–1 zákona o vstupu a pobytu cizinců a o azylovém právu (Code de l'entrée et du séjour des étrangers et du droit d'asile, CESEDA), který stanoví, že kromě kontroly totožnosti nebo po kontrole totožnosti by cizí státní příslušníci měli být schopni na požádání úředníkům soudní policie a pod jejich dohledem také zástupcům a dalším zástupcům soudů předložit doklady, které jim dovolují cestovat nebo se zdržovat na francouzském území.“
Estonsko (na osobu) — Rodinní příslušníci pracovníka do 63 let — Důchodci do 63 let — Rodinní příslušníci důchodce do 63 let

3 600,97 EEK
(23)

Níže uvedené podniky porušily článek 81 Smlouvy a článek 53 Dohody o EHP tím, že se v uvedených obdobích podílely na dohodách a jednání ve shodě, které ovlivnily trhy s nitěmi pro průmyslové odběratele v zemích Beneluxu a severských zemích: a) Ackermann Nähgarne GmbH & Co, od ledna 1990 do ledna 1994; b) Amann und Söhne GmbH & Co KG, od ledna 1990 do září 2001; c) Barbour Threads Ltd a Hicking Pentecost plc, společně a nerozdílně, od ledna 1990 do září 1999; d) Belgian Sewing Thread N.V., od ledna 1991 do září 2001; e) Bieze Stork BV a Bisto Holding B.V, společně a nerozdílně, od ledna 1990 do září 2001; f) Coats Holdings Ltd, od ledna 1990 do září 2001; g) Gütermann AG, od ledna 1990 do září 2001; h) Zwicky & Co AG, od ledna 1990 do listopadu 2000.
21.

Podle inspektora nejsou konkrétnější ustanovení článku 16 přínosná. Zjednodušenou formou a bez jakéhokoliv upřesnění (kromě otázky uvedené v bodě 23 tohoto stanoviska) připomínají práva subjektu údajů podle směrnice 95/46/ES (uvedená v článcích 12 a 14 této směrnice). Zjednodušení práv subjektu údajů navíc vede k právní nejistotě, a mohlo by tedy snížit ochranu subjektu údajů. Článek 16 návrhu je nejednoznačný, pokud jde o to, zda jsou konkrétnější ustanovení směrnice 95/46/ES plně použitelná pro žádosti subjektů údajů v souvislosti s informacemi o tomto subjektu v rámci oblasti působnosti návrhu. Článek 16 návrhu – lex specialis týkající se článků 12 a 14 směrnice 95/46/ES – stanoví, že je třeba zajistit zejména body uvedené v čl. 16 písm. a), b), c) a d). Podle inspektora by to nemělo znamenat, že by neměly být zajištěny jiné prvky, ale to z textu jasně nevyplývá.
94.

Zásahem legislativního orgánu by mohl být stanoven právní rámec „na míru“, který by sestával z kombinace regulativních nástrojů, jež specifikují a doplňují stávající právní rámec. Opatření by měla v každém případě: — stanovit zásadu „opt-in“ v místě prodeje jako přesnou a nezadatelnou právní povinnost, a to rovněž pro RFID aplikace, jež nespadají do oblasti působnosti směrnice o ochraně údajů (32); — zajistit povinné zavádění RFID aplikací s vhodnými technickými vlastnostmi nebo konstruovanými podle zásady „soukromí coby aspektu návrhu“.
34.

Dále pokud jde o definici „nekódující části DNA“ (čl. 2 písm. e)), EIOÚ opět připomíná (8), že schopnost některých částí chromozomu určovat citlivé dědičné vlastnosti organizmu se může v souvislosti s vědeckým pokrokem zlepšit. Proto by definice „nekódující části“ měla být dynamická, a to v tom smyslu, že by měla zahrnovat povinnost dále nepoužívat markery DNA, které by z důvodu vědeckého pokroku mohly poskytovat informace o konkrétních dědičných vlastnostech (9).
—

Přístup k dodatečným dokumentům Společnost KONE požádala o přístup k dodatečným dokumentům, mimo jiné rovněž k obsáhlejšímu shrnutí informací sdělených Komisi informátorem, na jejichž základě byly vykonány první kontroly, a dále k internímu dokumentu Komise, který se týkal přípravy kontrol v Německu. Tyto dokumenty byly požadovány, aby společnost mohla prokázat, že by měla být úplně osvobozena od pokut podle oznámení o shovívavosti. Co se týče informací sdělených informátorem, na Komisi se vztahuje přísný závazek chránit totožnost svých informátorů proti možným odvetným opatřením (1). Zejména při vyšetřování údajného protiprávního jednání v oblasti hospodářské soutěže, které se týká vlivných společností, je povinností Komise chránit informátory před tvrdou reakcí, které by mohli být vystaveni, pokud by byla jejich totožnost odhalena. V souladu s výše uvedeným se mi podařilo vybrat několik dalších pasáží textu, které podle mého názoru mohly být společnosti KONE odhaleny, aniž byla ohrožena anonymita informátora, a které byly následně zpřístupněny; jinak jsem potvrdila rozhodnutí příslušného útvaru Komise v tomto případě přístup k informacím předloženým informátorem neudělit. Pokud jde o žádost o interní dokumenty, podle judikatury a oznámení Komise o pravidlech pro přístup jsou interní dokumenty Komise v zásadě nepřístupné. Zaujala jsem stanovisko, že pouhé tvrzení společnosti, že interní dokumenty by mohly být užitečné při přípravě její obhajoby, nepostačuje k tomu, aby na straně Komise vznikla povinnost udělit k těmto dokumentům přístup. V opačném případě by pravidlo o nepřístupnosti těchto interních dokumentů bylo popřeno a oprávněný zájem uchovat interní jednání Komise v tajnosti by byl vážně narušen. Domnívám se, že je spíše na útvarech Komise, aby samy prověřily, zda interní dokumenty Komise obsahují skutečnosti, jež by mohly být pro obhajobu určité strany nezbytné, což může na odůvodněnou žádost úředník pro slyšení přezkoumat. Po přezkoumání jsem dospěla k závěru, že v tomto konkrétním případě tomu tak nebylo. Přístup proto udělen nebyl.
CS Úřední věstník Evropské unie C 184/9

Závěrečná zpráva úředníka pro slyšení ve věci č. COMP/M.4731 – Google/DoubleClick

(v souladu s články 15 a 16 rozhodnutí Komise 2001/462/ES, ESUO ze dne 23. května 2001 o mandátu úředníků pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže – Úř. věst. L 162, 19.6.2001, s. 21)

(2008/C 184/05)

Komise dne 21. září 2007 obdržela oznámení o navrhovaném spojení podle článku 4 a na základě postoupení podle čl. 4 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (1) („nařízení o spojování“), kterým by podnik Google Inc. („Google“, USA) získal ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení o spojování nákupem akcií kontrolu nad celým podnikem DoubleClick Inc. („DoubleClick“, USA).

Po posouzení oznámení dospěla Komise k závěru, že oznámená operace vyvolává vážné pochybnosti ohledně slučitelnosti oznámeného akvizice se společným trhem a s fungováním Dohody o EHP, pokud jde o trh internetové reklamy. Komise dále zjistila, že závazky navržené oznamující stranou dne 19. října 2007 nedostačují k tomu, aby zřetelně vyloučily vážné pochybnosti zjištěné Komisí v první fázi šetření. Dne 13. listopadu 2007 se proto Komise rozhodla zahájit řízení podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení o spojování.

V souladu s odstavcem 45 pokynů generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž pro vedení kontrolních řízení ES ve věci spojování podniků byl oznamující straně ve dnech 16., 19. a 20. listopadu 2007 umožněn přístup ke klíčovým dokumentům.

Komise na základě dodatečných důkazů shromážděných v druhé fázi šetření dospěla k závěru, že navrhovaná transakce nenaruší závažným způsobem účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu ani na jeho podstatné části, a je proto slučitelná se společným trhem a Dohodou o EHP. Oznamující straně tedy nebylo zasláno prohlášení o námitkách.

Úředníkovi pro slyšení nebyly stranami ani žádnou třetí stranou zaslány žádné dotazy ani stanoviska. Tato věc nevyžaduje žádné zvláštní poznámky ohledně práva na slyšení.

V Bruselu dne 3. března 2008. Karen WILLIAMS

(1) Úř. věst. L 24, 29.1.2004, s. 1.
3.

Poradní výbor souhlasí s Komisí, že se jedná o tyto trhy: — poskytování internetového reklamního prostoru, který by mohl být případně dále rozdělen na trh s kontextovou reklamou a na trh s další reklamou, — zprostředkování internetového reklamního prostoru, který by mohl být případně dále rozdělen na trh zprostředkování kontextové reklamy a na trh zprostředkování další reklamy, — poskytování technologií sloužících k zobrazování reklam, který by mohl být případně dále rozdělen na trh poskytování těchto služeb zadavatelům reklam a vydavatelům.
Litva (na osobu) — Rodinní příslušníci pracovníků do 65 let — Důchodci do 65 let — Rodinní příslušníci důchodců do 65 let

708,88 LTL
30.

Zatímco EIOÚ vítá systém oznamování narušení bezpečnosti stanovený čl. 4 odst. 3 a čl. 4 odst. 4, upřednostnil by jeho použití v širší míře tak, aby byli zahrnuti poskytovatelé služeb informační společnosti. To by znamenalo, že by se tento zákon vztahoval rovněž na banky on-line, podniky on-line, poskytovatele zdravotních služeb on-line atd (14).
2.

Poradní výbor souhlasí s Komisí v tom, že zaslání sdělení o námitkách společnosti Microsoft dne 21. prosince 2005, poté, co byly přezkoumány veškeré dokumenty předložené společností Microsoft do termínu stanoveného rozhodnutím ze dne 10. listopadu 2005, tedy do 15. prosince 2005, bylo opodstatněné.
—

Pravomoc Komise vyměřovat pokuty podléhá pětileté promlčecí lhůtě, která začíná běžet ode dne, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno. Promlčecí doba se přerušuje do oznámení konečných výsledků soudních řízení. To se vztahuje na tu právnickou osobu, která je stranou v soudním řízení. Předpokládá se, že se to rovněž vztahuje na jiné právnické osoby, které jsou součástí jednoho podniku (tj. „téhož ekonomického subjektu“). Když je po ukončení soudního řízení znovu zahájeno správní řízení, Komise může přijmout nové rozhodnutí. To byl případ těchto řízení.
27.

V rámci této činnosti se úloha Komise může dostat do střetu s vnitrostátními orgány pro kontrolu údajů, budou-li činnosti počítačového rezervačního systému nebo prodejce systému spadat do oblasti působnosti vnitrostátních právních předpisů na ochranu údajů. Pro tento případ by měly být zajištěny soudržné postupy vynucování a spolupráce. Vhodnou platformou pro usnadnění takovéto spolupráce by mohla být Pracovní skupina článku 29.
(4)

Je povinností: (a) každé osoby starší 14 let, která se zdržuje v prostorách, na které se tento článek vztahuje, podepsat, pokud je to vyžadováno, prohlášení o své státní příslušnosti a dodat podepsané prohlášení uvádějící informace požadované tímto článkem, pokud se nejedná o osobu osvobozenou od této povinnosti; (b) správce prostor, na který se tento článek vztahuje, aby požadoval od jakékoli osoby starší 14 let, která se v daných prostorách objektu zdržuje, aby podepsala dané prohlášení a dodala další informace, které se od ní vyžadují podle tohoto článku, a tato prohlášení (včetně prohlášení dodaných podle tohoto článku předchozím správcům daných prostor) uchovával pod dobu dvou let ode dne, kdy byla podepsána.
30.

Pokud jde o proces srovnávání, v návrhu rovněž chybí vymezení míry chybného odmítnutí (False Rejection Rate – FRR), která by se měla na hranici uplatňovat; návrh rovněž nestanoví, jak naložit s osobami, které byly patrně chybně odmítnuty. Tento nedostatek jednotných norem, pokud jde o četnost, by mohl vést ke vzniku odlišných procesů pro biometrické údaje občanů EU podle hranice, kterou by si příslušná osoba vybrala pro vstup do schengenského prostoru, a mohlo by tudíž dojít k nerovnému zacházení s občany EU, pokud jde o zbytkové riziko biometrických systémů. Jelikož se jedná o proces ověřování určité osoby, EIOÚ si je vědom, že četnost chybného odmítnutí bude nižší, než v případě procesu určování totožnosti a že bude proto méně případů k řešení. Záložní postupy je však třeba stanovit harmonizovaným a uspokojivým způsobem i pro tyto osoby.
—

cizí státní příslušník, který pobývá u soukromé osoby, může prokázat, že disponuje dostatečnými prostředky na pobyt, dokladem o převzetí závazků podepsaným švýcarským hostitelem. Příslušný orgán vydá předběžné prohlášení o solventnosti hostitele. Doklad o převzetí závazků zahrnuje nepokryté náklady, které během pobytu cizího státního příslušníka vznikly obci nebo soukromým poskytovatelům zdravotní péče, tím jsou míněny buď náklady na pobyt, náklady v případě úrazu, nemoci i náklady na návrat do vlasti, a to ve formě uznání neodvolatelného dluhu až do výše 30 000 CHF. Ručitelem může být plnoletá osoba, která je státním příslušníkem Švýcarska nebo Lichtenštejnského knížectví a která pobývá na území jednoho z těchto dvou států, dále plnoleté osoby, které získaly povolení k pobytu (pouze povolení typu B), osoby s platným švýcarským povolením k usazení a dále právnické osoby zapsané v obchodním rejstříku.
25.

Pokud se týče pouze technické infrastruktury (10), EIOÚ nemá žádných námitek proti využívání již existujícího systému v míře, v níž to umožňuje finanční a administrativní zátěž, bez dopadu na aspekty projektu týkající se soukromí. Interoperabilita by však neměla umožnit výměnu údajů s jinými databázemi. Je třeba připomenout, že propojení databází by nemělo být vytvořeno bez jasného a právního základu (11).
27.

Toto doplnění se týká telefonních čísel, údajů o registraci vozidel, údajů týkajících se telefonního a e-mailového provozu, záznamů o DNA a fotografií, a to vše ve vztahu k osobám, které jsou trestně vyšetřovány nebo stíhány pro některé formy trestné činnosti. EIOÚ chápe potřebu zpracovávat tyto údaje, ale upozorňuje na některé konkrétní body, které je nutné objasnit: a) pojem „záznamy o DNA“ není jasný. Je zásadní, aby byl pojem záznamů o DNA jasně definován a aby bylo rozlišováno mezi profily DNA a údaji o DNA, které mohou poskytnout informace o genetických vlastnostech nebo zdravotním stavu dané osoby. EIOÚ se domnívá, že zpracovávání Eurojustem by mělo být omezeno na profily DNA (16); b) co se týče údajů týkajících se telefonního a e-mailového provozu, není zcela jasné, které údaje jsou zahrnuty a které nikoliv. Zejména pokud jde o e-mail, není zřejmý rozdíl mezi údaji o provozu a údaji o obsahu. Tento problém je uznán v souvislosti se směrnicí 2006/24/ES o uchovávání údajů (17) a v diskusi o provádění této směrnice. V čl. 5 odst. 2 této směrnice se stanoví: „Podle této směrnice nesmí být uchovávány údaje odhalující obsah sdělení.“ EIOÚ doporučuje doplnit podobné upřesnění do článku 15 rozhodnutí Rady; c) fotografie mohou odhalit citlivé informace o podezřelé osobě samotné, ale také o jiných osobách, například o svědcích nebo obětech uvedených v čl. 15 odst. 2. Podle názoru EIOÚ by mělo být zajištěno, že zpracování fotografií budou doprovázet procesní záruky podobné těm, které jsou stanoveny v čl. 15 odst. 4. Článek 15 by měl být v tomto ohledu změněn.
21.

Článek 10 návrhu je celý věnován úrovni kvality, která se při vypracovávání statistických údajů očekává. Jsou zde vyjmenovány kvalitativní aspekty, které musí být dodrženy. Návrh uvádí, že při uplatňování kvalitativních aspektů stanoví Komise regulativním postupem uvedeným v čl. 27 odst. 2 návrhu formy (sic), strukturu a periodicitu zpráv o kvalitě stanovené odvětvovou legislativou. EIOÚ by rád zdůraznil, že zásady týkající se kvality údajů vymezuje článek 4 nařízení (ES) č. 45/2001. EIOÚ má za to, že Eurostat by měl tyto zásady zohlednit, až bude podle čl. 10 odst. 3 návrhu posuzovat kvalitu údajů, které mu předávají členské státy. Proto navrhuje upravit v odstavci 3 druhou větu takto: „Komise (Eurostat) posoudí kvalitu předaných informací, a to i z hlediska požadavků na ochranu údajů , a zprávy zveřejní“.
EIOÚ dále doporučuje, aby se změnila logická posloupnost výmazu-uchování v druhém odstavci článku 4. Komise by každopádně měla vyhovět žádostem o výmaz do 10 pracovních dnů bez ohledu na to, zda by druhý příslušný orgán účastnící se výměny informací chtěl informaci v systému IMI uchovat, nebo ne. Měl by však existovat automatický mechanismus pro zaslání oznámení tomuto druhému příslušnému orgánu tak, aby nedošlo ke ztrátě údajů a aby si daný příslušný orgán,, pokud si to přeje, mohl informace stáhnout nebo vytisknout a uložit pro vlastní účely mimo systém IMI při dodržení vlastních pravidel na ochranu údajů. Desetidenní lhůta pro oznámení se zdá přiměřená jako minimální i maximální. Komise by měla být schopna vymazat informace před uplynutím této desetidenní lhůty pouze v případě, že oba orgány potvrdí své přání provést výmaz.
5.

Nabídky by měly obsahovat údaje a informace uvedené v článcích 32 až 35 prováděcích ustanovení zákona č. 238/2004 o ropě schválených rozhodnutím vlády č. 2075/2004. Při vypracovávání svých nabídek mohou zúčastněné právnické osoby nahlížet do údajů a geologických informací, které poskytne Národní úřad pro správu nerostných zdrojů v souladu s čl. 23 odst. 3 písm. c) až g) pravidel pro provádění zákona č. 238/2004 o ropě, schválených rozhodnutím vlády č. 2075/2004. Údaje a geologické informace lze obdržet na základě písemné žádosti zaslané předsedovi Národního úřadu pro správu nerostných zdrojů, a to po podpisu dohody o mlčenlivosti a zaplacení právních poplatků za získání údajů a poplatků za konzultace a použití informací v majetku Národního geologického datového fondu.