Zpráva Komise Radě a Evropskému parlamentu - Zpráva o následných opatřeních ke sdělení komise o nedostatku vody a suchu v Evropské unii KOM(2007) 414 v konečném znění [SEK(2008) 3069] /* KOM/2008/0875 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 19.12.2008 KOM(2008) 875 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Zpráva o následných opatřeních ke sdělení Komise o nedostatku vody a suchu v Evropské unii KOM(2007) 414 v konečném znění [SEK(2008) 3069] ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Zpráva o následných opatřeních ke sdělení Komise o nedostatku vody a suchu v Evropské unii KOM(2007) 414 v konečném znění 1. ÚVOD Rostoucí dopady nedostatku vody a sucha v Evropské unii a předpokládané zhoršení tohoto problému kvůli změnám klimatu, jak bylo demonstrováno nedávným nedostatkem vody na Kypru, vyžadují stanovení příslušných alternativních možností, které se mají zabývat účinným řešením tohoto problému. V roce 2007 Evropská komise přijala sdělení o nedostatku vody a suchu[1], ve kterém slíbila hodnocení pokroku a jeho předložení v souvislosti s fórem zúčastněných subjektů, které se konalo 5. září 2008 v Zaragoze. Tato zpráva upřesňuje vývoj nezbytný pro všechna politická řešení a představuje příslušné pracovní programy ze střednědobého a dlouhodobého hlediska. Tato zpráva je první zprávou o následných opatřeních založenou na vývoji, k němuž došlo v důsledku provádění možností uvedených ve sdělení. Stanovuje několik stimulačních politických podnětů jak na úrovni Evropské unie, tak i na úrovni vnitrostátní[2], které přispěly k těmto výsledkům, ačkoli na provedení čeká ještě mnoho opatření. Upřesňuje nezbytný vývoj v souvislosti se sedmi klíčovými úkoly, do kterých je třeba se pustit, pokud má Evropa učinit pokrok v oblasti účinného a úsporného hospodaření s vodou. Tyto úkoly zahrnují trvalou potřebu plného provedení rámcové směrnice o vodě[3] (RSV); posun směrem k trvale udržitelnému plánování využití půdy; upřednostnění opatření zaměřených na úspory vody a její racionální využívání nad jakýmikoli dalšími možnostmi a stanovení ekologického dopadu takovýchto řešení jako poslední možnosti; další začlenění otázek spojených s vodou do odvětvových politik. Přizpůsobení se změně klimatu přidá ke stávajícím otázkám nový úkol. Následná zpráva představuje střednědobý i dlouhodobý pracovní program, jehož realizace je možná pouze v úzké spolupráci s členskými státy. V říjnu 2007[4] Rada podpořila možnosti stanovené na evropské a vnitrostátní úrovni ve sdělení Komise a vyzvala Komisi, aby provedla hodnocení a dále rozšířila rozvíjející se strategii pro řešení nedostatku vody a sucha do roku 2012. Přizpůsobení se změně klimatu se rovněž stalo prioritou číslo jedna pro program EU a problém nedostatku vody by se měl posuzovat v této širší souvislosti. Chystaná iniciativa Komise ohledně přizpůsobení se změně klimatu pomůže upevnit soudržnost opatření učiněných na evropské a vnitrostátní úrovni a dále připraví prostor pro realizaci dalších opatření na úrovni EU. 2. HODNOCENÍ VÝVOJE DOSAŽENÉHO PŘI REALIZACI POLITICKÝCH MOŽNOSTÍ ŘEŠENÍ Jedním z klíčových požadavků při snaze vypořádat se efektivně s problematikou nedostatku vody a sucha v krátké době je plné zavedení rámcové směrnice o vodě všemi členskými státy. Přijetí plánů správy povodí stanovené v RSV a programů opatření do konce roku 2009 (článek 11 a 13) umožní hlubší analýzu opatření, která jsou plánovaná na úrovni vlád členských států v oblasti řešení problematiky množství vody včetně použití ekonomických nástrojů. Zajištění ucelenosti napříč politickými oblastmi je úkolem na všech úrovních vlády. Na úrovni EU je úkolem zajistit, aby odvětvové politiky a horizontální politiky směřovaly ke stejným cílům a aby se zabránilo kontraproduktivním dopadům na vodní zdroje. Toho je možno dosáhnout, když vezmeme do úvahy časový rozvrh a pracovní program každé politiky. Investice, které jsou společně financovány z fondů Společenství, by měly dodržovat jasné pokyny navržené pro zajištění skutečnosti, aby nepřispívaly k vyvíjení tlaku na vzácné vodní zdroje. Účinné zavedení směrnice o hodnocení vlivů na životní prostředí[5] (EIA) a směrnice o strategickém hodnocení ochrany životního prostředí [6] (SEA) všemi členskými státy je také zásadní pro to, aby se předešlo jakémukoli negativnímu dopadu vodohospodářských projektů na vodní zdroje. 2.1. Stanovení poplatků za vodu Členské státy se zavazují, že do roku 2010 dodají postupy pro stanovení poplatků za vodu, které poskytnou odpovídající podněty pro racionální využití vodních zdrojů (článek 9 RSV). Některé z nich (CY, ES, FR, UK, PT) přijímají taková opatření, která mají stanovit tarify odpovídající stupni nedostatku vody na místní úrovni, ročnímu období a/nebo úrovni spotřeby. Ostatní (Velká Británie) provádějí revize a hodnocení účinnosti různých typů tarifů v oblastech, kde je nedostatek vody. Nastavení postupů pro stanovení poplatků za vodu takovým způsobem, jenž odpovídá dostupnosti vody, zůstává úkolem pro všechny úrovně správy. Milníky RSV umožní zhodnotit míru, do jaké jsou ekonomické nástroje a postupy pro stanovení poplatků za vodu přijaté členskými státy kompatibilní s úrovní obavy o nedostatek vody a sucho. Bude také třeba věnovat pozornost pracovnímu programu[7] Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), který se zabývá řešením ekonomického základu pro zdravé vodní hospodářství. V oblasti měření vody se dosahuje pokroku. Několik členských států vypracovává své národní strategie za účelem zajištění měření odběru vody v zemědělství a stanovení důkazu veřejného oprávnění pro odběr (ES, FR), rozšíření měření na odběr a spotřebu vody (CY, FR, PT) a možného zavedení povinnosti měření v oblastech čelících nedostatku vody (FR, UK) nebo pro všechny domácnosti, které tvoří součást nových vícegeneračních domů (FR). Na druhé straně je ale stále třeba, aby všechny členské státy prováděly další opatření. Např. se po členských státech vyžaduje provádění systematických kontrol o odběru vody (čl. 11 odst. 3 písm. e) RSV). Program opatření, který je naplánovaný pro přijetí do konce roku 2009, umožní provádění kontrol, zda se touto problematikou zabývají všechny evropské státy. Jako součást kontroly stavu společné zemědělské politiky (SZP)[8] navrhla Komise doplnění nového bodu týkajícího se vody do požadavků na dobrý zemědělský a environmentální stav (GAEC), které jsou součástí podmíněnosti. Podle tohoto bodu může nová norma týkající se postupů ověřování použití vody pro zavlažování také pomoci rozšířit měření vody v zemědělství. Návrhy kontroly stavu SZP se nyní projednávají v Radě a mohou být přijaty do konce roku 2008. 2.2. Racionálnější příděl vody a finančních prostředků vztahujících se k vodě 2.2.1. Zlepšení plánování využití půdy Potřeba přizpůsobit ekonomické činnosti úrovni dostupnosti vody v daném místě zůstává nadále důležitým úkolem. Návrhy kontroly stavu SZP na rozšíření rozsahu GAEC o vodu a další oddělení podpory od výroby usilují o snížení dopadů zemědělských činností na vodní zdroje. Jako součást jednání po roce 2013 o SZP Komise zhodnotí, které povinnosti týkající se množství vody vyplývají z rámcové směrnice o vodě a měly by být probrány v rámci systému podmíněnosti. Pokud jde o biopaliva, Rada a Evropský parlament právě projednávají specifická kritéria udržitelného rozvoje. Návrh Komise na novou směrnici týkající se energie z obnovitelných zdrojů[9] poskytuje silný stimul pro rozvoj biopaliv založených na odpadech, zbytcích a dalších nezemědělských surovinách. Toto by mělo přispět ke snížení tlaku na poptávku po vodě v zemědělském sektoru. Členské státy, které byly v minulosti nejvíce postiženy nedostatkem vody a suchem (CY, EL, ES, FR, IT, PT, UK), vyvinuly úsilí k určení povodí, která čelí téměř trvalému nebo trvalému nedostatku vody. Několik členských států podniklo takové kroky, které zmenšily tlak na vodní zdroje, např. zákaz zvyšování odběru vody v oblastech nadměrného užívání vody (ES, FR), odhad množství vody, které může být udržitelně odebíráno, přezkoumání povolení k odběru (FR, UK), a dále povinnost ustanovit organizace hromadného zavlažování, které budou odpovědné za omezování a distribuci množství odebrané vody mezi zavlažovače (od 2011 ve FR). Obecněji řečeno, členské státy naznačily svůj záměr se konkrétně zabývat touto problematikou ve svých nejbližších plánech správy povodí včetně těch členských států, v nichž problém nedostatku vody a sucha dosud ještě nebyl tak akutní (AU, DK, NL), avšak v důsledku změny klimatu mohlo dojít ke zhoršení situace. I přes výše uvedené příklady existuje v současné době jen velmi málo důkazů o tom, že úkoly týkající se využití půdy jsou plně začleňovány do rozhodnutí o vodním hospodářství, která byla přijata členskými státy. Na všech úrovních je nezbytně nutné provést další opatření. Problematika množství vody bude racionálně řešena pouze tehdy, jestliže bude plně přihlédnuto k fungování přírodního koloběhu vody. Trvalá vegetace má pozitivní vliv na regulaci vypařování a podstatným způsobem pomáhá udržovat tepelnou stálost půdy. V důsledku rozsáhlého zemědělského a průmyslového rozvoje a městské výstavby došlo k prosakování vody na místní úrovni, zvýšení přívalů dešťové vody, snížení opětovného doplnění podzemní vody a dostupnosti vody pro vegetaci a zvýšení vypařování. V některých zemědělských oblastech vedl rozvoj odvodnění společně se zavlažováním k zániku přírodní vegetace, výskytu slané zeminy a snížení úrody. V městských a průmyslových oblastech převažuje masové používání cementu a asfaltu, což vede k tomu, že dešťové vody jsou často odváděny pomocí veřejných kanalizačních sítí místo toho, aby se přirozeně vsákly do půdy a ekosystémů. Správu půdy a plánování využití půdy je nutno přizpůsobit tak, aby byl zřetelný postup směrem k optimálně zavodněné půdě. Prioritou bude zadržet dešťovou vodu tam, kde spadla, obzvláště v oblastech, kde mají lidské činnosti značný dopad na půdu. Zlepšení vsakování vody do půdy a postup směrem k nasycení půdy vodou pomůže k ozdravení podzemních vod a povrchových vodních zdrojů. To je důležité pro zachování a zvýšení organických látek v půdě, protože tyto mohou absorbovat až dvacetkrát více své váhy ve vodě. Toto je jeden z úkolů návrhu pro rámcovou směrnici o půdě[10], kterou Komise předložila v září 2006 a která je projednávána mezi institucemi. 2.2.2. Finanční rámec racionálního hospodaření s vodou Sdělení Komise z roku 2007 zdůraznilo potřebu zlepšit finanční rámec racionálního hospodaření s vodou v rámci stávajících odvětvových politik. Návrhy vypracované Komisí v rámci kontroly stavu SZP ohledně zvýšení odlišení a použití rozpočtu takto získaného k financování mimo jiné vodního hospodářství v rámci programů rozvoje venkova mohou tuto situaci zlepšit. Měly by doplnit opatření, která už byla zavedena některými členskými státy (např. ES, PT) prostřednictvím programů rozvoje venkova, jako např. poskytnutí investiční podpory ke zlepšení racionálního využití vody. Z hlediska „Souboru opatření pro klima a energii z obnovitelných zdrojů“[11] a Zelené knihy „Přizpůsobení se změně klimatu v Evropě – možnosti řešení pro akční plány EU“[12], Komise přihlíží k možné revizi strategických směrnic Společenství o soudržnosti 2007–2013[13]. Veškeré střednědobé revize budou prováděny při dodržování těsné spolupráce s členskými státy. Kontrola a možné revize strategických směrnic stejně jako hodnocení[14] provedená Komisí nebo členskými státy mohou vést k dobrovolným dodatkům operačních programů ze strany členských států, obzvláště těch, které se týkají životního prostředí a energie. Revize rozpočtu a jednání o budoucích finančních perspektivách budou zajišťovat další možnosti řešení problematiky množství vody. V současnosti Komise připravuje v souvislosti s politikou soudržnosti pracovní dokument nazvaný „Regiony 2020 – problém změny klimatu pro evropské regiony“, který se zabývá řešením problému nedostatku vody a sucha. V červenci 2008 přijala Evropská investiční banka (EIB) novou politiku půjček pro speciální sektor vody[15] v souladu s nejdůležitějšími úkoly sdělení. Některé členské státy se pouštějí do celé řady opatření, aby zavedly daňové výhody k podpoře úsporných technologií a postupů. Některé zavedly plány na podporu nákupu zařízení pro sběr dešťové vody a zařízení pro opětovné využití odpadní vody v soukromých i veřejných budovách nebo opětovné doplnění kolektoru (CY, FR, NL). Některé členské státy rozvíjejí takové programy, které podnikům umožňují zažádat o finanční podporu na investice do technologií a zařízení umožňujících racionální využívání vody (UK). Jak regionální, tak i místní úřady (ES) a soukromý sektor někdy zavedly specifické akční plány, aby podpořily používání zařízení pro úsporu vody a zlepšily sítě pro zásobování vodou. 2.3. Řízení sucha V roce 2007 evropská síť odborníků na problém nedostatku vody a sucha vypracovala zprávu o plánech řízení sucha [16] jako součást společné prováděcí strategie rámcové směrnice o vodě. Tuto zprávu podepsali ředitelé vodních útvarů členských států v listopadu 2007. Zpráva stanovuje doporučení pro vypracování operativních plánů řízení sucha za účelem zajištění účinného předcházení a zmírnění dopadů sucha na životní prostředí, společnost a hospodářství. Zahrnuje také příklady plánů řízení sucha, které už byly prosazeny v některých členských státech (ES, UK, PT). Některé členské státy zavádějí dodatečná opatření jako např. plány sucha vodohospodářské společnosti (UK) nebo státní plány řízení sucha (CY, FR). Další opatření, jako např. vypracování systému pro předpovědi a řízení sucha (PT), se plánují. Pouze několik členských států však podniklo potřebná opatření a tyto iniciativy je ještě třeba zhodnotit. Společné výzkumné středisko Komise pracuje na rozvoji observatoře a systému včasného varování před suchem. Ten bude sloužit jako základna pro předpovídání, zjišťování a monitorování sucha a dále pro výměnu informací. Systém přejímá vícestupňový přístup, je v souladu se zásadou subsidiarity a zajistí shodu informací na evropské úrovni. První prototyp už prochází rozsáhlým testováním. Ve spolupráci s členskými státy přispívá Evropská agentura pro životní prostředí (EEA) k určování příslušných ukazatelů nedostatku vody a sucha. V současnosti probíhá vypracování počátečního souboru parametrů. Od roku 2009−2010 bude shromáždění dat na státní úrovni založené na těchto parametrech umožňovat vydání evropského výročního posudku o tom, jak se bude vyvíjet rozsah a dopady nedostatku vody a sucha v Evropě. Rozvinutí těchto přístupů umožní dodržet konečný termín – rok 2012 – stanovený ve sdělení pro rozvoj prototypů a zavedení předpisů pro operační observatoř a systém včasného varování před suchem. Co se týče Fondu solidarity EU[17], současná opatření připouštějí, že o pomoci se uvažuje až tehdy, když jsou uznané specifické podmínky pro její uvolnění včetně desetitýdenního časového limitu od začátku katastrofy pro předložení žádosti Komisi. Úkol přizpůsobení se změně klimatu může vyžadovat prozkoumání, zda by v rámci dalšího přezkoumání rozpočtu bylo možno provést další postup při definování kritérií a vhodných operacích pro lepší odezvu na období sucha. Roční pracovní program mechanismu civilní ochrany na rok 2009 se bude zabývat řešením problému lesních požárů. To bude příležitost pro řešení spojitosti se závažnými následky sucha a určení příslušných možností pomoci v takovýchto situacích. Prototyp Evropské observatoře pro sledování sucha bude představen skupině odborníků na systémy včasného varování akčního programu pro civilní ochranu[18] hned, jakmile bude k dispozici. Na základě toho může být vypracováno doporučení týkající se používání a uplatňování systému pomoci civilní ochrany na úrovni Evropy a jednotlivých států. Dne 5. března 2008 přijala Evropská komise sdělení o posílení schopnosti Unie reagovat na katastrofy[19]. V tomto sdělení Komise žádá o posílení mechanismu civilní ochrany Společenství. Za tímto účelem Komise předloží do poloviny roku 2009 návrhy na evropskou síť pro vzdělávání v oblasti reakce na krize. Nedávná zkušenost ukazuje, že reakce na katastrofy není sama o sobě dostatečná a že je třeba posílit prevenci a připravenost. Proto v současnosti Komise vypracovává strategie EU pro připravenost na přírodní katastrofy a katastrofy zaviněné člověkem, včetně sucha, a jejich předcházení. 2.4. Zhodnocení infrastruktury pro zásobování vodou Je třeba zvážit vytvoření dodatečné infrastruktury pro zásobování vodou (jako např. skladování vody, převádění vod nebo využití náhradních zdrojů) jako možnosti řešení pro případ, když by ostatní možnosti, včetně účinné politiky poplatků za vodu a cenově výhodných alternativ, byly vyčerpány. Potřeba vypracovat základní postup, který vychází z jasně stanoveného systému priorit, je potvrzena probíhající prací. Toto se vztahuje na všechny sektory a uživatele obzvláště v regionech v Evropě postižených nedostatkem vody a v oblastech, ve kterých se očekává, že v důsledku změny klimatu dojde k omezení dostupnosti vody. V případě potřeby dodatečného zásobování vodou by se měl výběr nejvhodnějších možností zakládat na zhodnocení úplného dopadu, který také bere do úvahy energii požadovanou pro vybudování nové infrastruktury a pro zpracování a převádění vod. Některé takové možnosti zásobování vodou mohou vést k podobně vysokému stupni spotřeby energie. Při řešení očekávané poptávky po vodě v regionech postižených nedostatkem vody by mohlo dojít ke zvýšení spotřeby vody v některých středomořských zemích mezi 15 % a 45 %. Při stanovování infrastruktur určených pro zásobování vodou je nutno plně zohlednit očekávané snížení dostupnosti vody kvůli změně klimatu. Toto je klíčový úkol pro zajištění trvale udržitelné dostupnosti vody v aktivních povodích, aby se předešlo zařízením nadměrných velikostí, která by dále zvyšovala potřebu energie a zhoršovala současné problémy. V rámci hodnocení plánovaných opatření je nutno přihlédnout k dalším klíčovým otázkám, a to obzvláště: k možným negativním dopadům na hospodářství, společnost a životní prostředí, včetně dopadů na zdraví (konkrétně s ohledem na opětovné využití odpadní vody, sběr dešťové vody), k vlivům na jakost a množství vodních zdrojů[20] (všechny možnosti) a ke strategii financování, která zajistí návrat veškerých nákladů včetně nákladů na životní prostředí a vodní zdroje, jakož i příslušných příspěvků od různých uživatelů. Výběr opatření určí druhy využití vody, kterým může být vyhověno. Proto neexistuje žádné jednoduché a nejlepší řešení a pouze hodnocení plného dopadu všech možností včetně změn využití půdy, což může vést k určení nejvhodnějšího řešení a to v souvislosti s jednotlivými případy a v závislosti na místních podmínkách. 2.5. Technologie a postupy umožňující racionální využívání vody Studie provedená pro Komisi v září 2007 ukazuje, že možnosti úspory vody se v Evropě blíží ke 40 %[21] . Tato skutečnost vyžaduje podstatné změny v distribuci a využívání vody, aby se v této oblasti dosáhlo co nejvyšších úspor. Na evropské úrovni Komise zahajuje studii, která má zhodnotit rozsah vypracování zvláštních norem pro zařízení využívající vodu včetně zemědělských zařízení. Normy, které jsou vypracovány na úrovni jednotlivých zemí, jsou obvykle dobrovolné. Minimálně jeden členský stát (UK) začal provádět revize svých předpisů v souvislosti s minimálními požadavky na výkonnost a maximálními úrovněmi využití vody pro zařízení a příslušenství využívající vodu. Akční plán pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku[22] byl přijat 16. července 2008. Zahrnuje návrh na rozšíření rozsahu směrnice o ekodesignu[23] na výrobky související s energií. Zahrnuje zařízení využívající vodu, jejichž spotřeba vody ovlivňuje energii požadovanou na topení. Zároveň probíhají práce na provádění současné směrnice o ekodesignu s cílem přijmout prováděcí opatření pro určité skupiny prioritních výrobků v krátké době. Během přechodného období mezi lety 2005 a 2008 už byly pokryty pračky a myčky nádobí. K jejich řešení se přistoupí v další přípravné studii. Evropská komise také zvažuje začlenění zařízení využívajících vodu, obzvláště zavlažovacích zařízení, do nového pracovního plánu podle směrnice o ekodesignu (2009–2011). Akční plán pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku zahrnuje návrh nařízení[24], podle kterého se má provést revize evropského systému řízení podniků a auditu (EMAS) zahrnující spotřebu vody jako jeden z ukazatelů výkonu zařízení. Na základě zkušeností získaných prováděním směrnice o energetické náročnosti budov[25] zahajuje Komise studii, která má zvážit potřebu podobné směrnice o náročnosti budov z hlediska spotřeby vody. Pouze několik členských států již stanovilo minimální požadavky na vodu ve svých stavebních předpisech (ES, NL, UK) nebo vnitrostátních stavebních normách (DK, DE, ES). Ostatní země zavedly zvláštní požadavky na hospodaření s vodou pro budoucí budovy s „vysokou environmentální kvalitou“ (FR), nebo provádějí revidování svých vnitrostátních předpisů za účelem zajištění hospodárného využívání vody v budovách a vypracování ucelených norem náročnosti budov na spotřebu vody (UK) nebo zavádějí minimální povinné normy hospodárného využívání vody pro veškeré nové veřejně financované bydlení (UK). Z těchto zkušeností je třeba se poučit a mnohem více členských států by mělo přijmout potřebná opatření. Kroky podniknuté za účelem snížení úniků ve vodovodních sítích zahrnují systematické a pravidelné externí audity úrovní úniků (AT), zavedení stimulů k podpoře vodohospodářských společností, aby zajistily snížení úniků ve vodovodních sítích pod danou hranici (10 % in DK), zavedení předběžných podmínek pro minimální náročnost stávajících sítí na poskytování veřejných financí pro nové sítě zásobování vodou (FR), zveřejňování výkonnosti sítí v každé obci na internetu (ve FR je ve fázi vypracování), zavedení cílů vodohospodářských společností s možností uložit pokuty v případě jejich nesplnění (UK). Nadměrné úniky zůstávají i přes výše uvedené skutečnosti stále problémem a je toho mnohem více, co je možno v této oblasti provést. Členské státy mají zvláštní odpovědnost za zlepšování zjišťování úniků a za modernizaci sítí. Pokud jde o vypracování dobrovolných dohod se všemi hospodářskými odvětvími, které potřebují vodu, očekává se, že budou přijaté iniciativy na evropské úrovni. Konkrétně jde o akční plán pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku za účelem založení fóra maloobchodních prodejců, aby bylo možno mimo jiné přimět hlavní evropské maloobchodníky a jejich dodavatelské řetězce k trvale udržitelné spotřebě vody. Několik členských států vypracovalo dohody se specifickými hospodářskými odvětvími, např. golfovými hřišti (FR), stavebním odvětvím (FR, NL), potravinářským a nápojovým odvětvím (UK). V některých členských státech byly přijaty dohody s místními orgány, nevládními neziskovými organizacemi a vodohospodářskými organizacemi na místní i regionální úrovni (FR) za účelem podpory a zvýšení úspor ve spotřebě vody. Obecně vzato, dobrovolné dohody zůstávají omezené a je nutno je dále rozšířit, neboť na jejich základě lze dosáhnout podstatných přínosů. 2.6. Vytvoření návyků zaměřených na úsporu vody v Evropě Pro vytváření návyků zaměřených na úsporu vody a racionální využívání vody bude významnou roli sehrávat občanská společnost. Na evropské úrovni byla spuštěna celá řada iniciativ jako např. rozvíjení informovanosti o užívání vody v Evropě nebo programy dohledu ze strany Evropského partnerství pro řešení otázek vody (EWP). Tento program usiluje o zapojení různých zúčastněných subjektů včetně nevládních neziskových organizací, soukromých společností, regionů a samosprávných obcí, atd. Opatření budou zahrnovat organizování regionálních a místních informačních kampaní, tvorbu evropských cen za vodu, nástroje informovanosti, rozvoj zásad a dozorování spotřeby vody. V říjnu 2008 Evropská komise přijala Zelenou knihu o politice jakosti zemědělských produktů[26]. Zelená kniha nabízí zúčastněným subjektům příležitost k předložení svých pohledů na otázky, zda a jak mohou být environmentální otázky, jako například hospodaření s vodou, dále začleněny do budoucích schémat certifikace a ohodnocení požadavku na podporu výrobků nepoškozujících vodu. Akční plán pro udržitelnou spotřebu a výrobu a udržitelnou průmyslovou politiku se vztahuje k nadcházejícímu návrhu na revizi směrnice o označování energetické účinnosti štítky[27] za účelem pokrytí širší škály výrobků a řady ekologických parametrů včetně používání vody. Většina členských států aktivně vypracovala opatření zaměřené na komunikaci a vzdělávání, aby zvýšila povědomí veřejnosti o problematice množství vody: informační kampaně na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni (BE-Fl, CY, DK, ES, FR, NL, UK), školní soutěže o racionálním využívání vody (CY, PT), rady pro obchodní sektor, které jsou poskytovány zdarma (UK), internetová stránka, která je každý den aktualizována (CY), zahrnutí problematiky vody do vzdělávacích programů a vypracování opatření ve školách, které mají vést k podpoře zavádění zařízení šetřících vodu (CY, EL, FR), rozvoj vnitrostátní strategie pro vzdělávání spotřebitelů v oblasti racionálního využívání vody (UK), výměna osvědčených postupů pro zavlažování (FR). Je nutno ve všech těchto opatřeních pokračovat a dále je rozšiřovat po celé Evropě. Jejich zhodnocení umožní určit, která opatření jsou nejúčinnější. 2.7. Zlepšování znalostí a sběru údajů Konkrétní iniciativou probíhající napříč celou EU je globální monitoring životního prostředí a bezpečnosti (GMES). V rámci pozemních služeb GMES byl zřízen inventář pokrytí půdy, který ukazuje oblasti pod tlakem z důvodu nedostatku vody, jakož i jejich postupné změny. Již byly otestovány konkrétní aplikace na zlepšené řízení zavlažování se španělskými a francouzskými regionálními úřady a bylo podpořeno podávání zpráv o přeshraničních povodích v rámci RSV. Řada probíhajících projektů vztahujících se k 6. rámcovému programu pro výzkum a zavádění technologií, jako např. AQUASTRESS, RECLAIM WATER, GABARDINE, MEDINA, MEDESOL, PLEIADeS nebo FLOW AID, přináší vědecký a technologický pokrok v otázce nedostatku vody a sucha. Předpokládá se, že výsledek těchto projektů bude použit jako možnost řešení zmírnění nedostatku vody. Navíc byl v souvislosti s prováděním 7. rámcového programu zahájen soubor nových iniciativ, které jsou zaměřené na zhodnocení dopadu změny klimatu na vodní politiku, množství a jakost vody. Na evropské úrovni byl zahájen projekt zaměřený na prozkoumání nebezpečí sucha v Evropě. Tento projekt zkoumá hlavní nedostatky ve výzkumu a určuje klíčové kroky za účelem zlepšení současných poznatků o rozsahu a dopadech sucha. Na základě toho bude vybudována základna pro výměnu názorů na problém sucha mezi vědeckými a politickými kruhy. Lepší znalosti v této oblasti mohou být také přínosem pro trvale udržitelné používání vnitrozemních vodních cest pro přepravu. Členské státy reagovaly na úkol řešení nedostatku vody a sucha zahájením výzkumných a technologických činností týkajících se dopadů a rozvoje sucha v souvislosti se změnou klimatu (ES, NL, LU, UK, PT), chování spotřebitelů ve vztahu k zařízením šetřících vodu (UK), korelace mezi hospodárným využíváním vody a energie u myček nádobí a praček (UK), zlepšení hospodárnosti u zařízení používajících vodu (UK), zlepšení zemědělských postupů včetně zavlažování (CY, ES, FR), zhodnocení alternativních možností zásobování vodou (CY, FR) a vybudování systému sběru dat pro hodnocení dopadů sucha (PT). Většina těchto činností dále pokračuje. Výměna informací na úrovni EU umožní, aby se všechny členské státy mohly o své výsledky navzájem podělit. 3. ZÁVĚRY Sdělení Komise z července 2007 o nedostatku vody a suchu a závěry Evropské rady z října 2007 otevřely cestu pro další rozvoj opatření spojených s řízením poptávky po vodě a úsilí zaměřeného na úplné vyčerpání možností pro šetření vodou ještě před přijetím dalších alternativních řešení. Tato zpráva o následných opatřeních ukazuje, že i když bylo dosaženo pokroku, ještě je stále třeba provést hodně práce, aby se zlepšilo řízení poptávky po vodě ve větším rozsahu po celé Evropě a aby se předešlo špatnému hospodaření s vodními zdroji, a to obzvláště v oblastech s nedostatkem vody. Priority stanovené ve sdělení zůstávají platné. Jak ukazují mnohé příklady obsažené v této zprávě, je nutno dále věnovat neustálou pozornost zavádění opatření ve všech prioritních oblastech. Jak bylo oznámeno ve sdělení z roku 2007, Komise bude od roku 2009 provádět každoroční hodnocení nedostatku vody a sucha v Evropě, které umožní pravidelné monitorování vývoje této problematiky po celé Evropě. Bude se sledovat provádění pracovního programu a jeho výsledky budou tvořit součást strategie pro řešení nedostatku vody a sucha zmíněné v závěrech Rady z 30. října 2007 a plánované na rok 2012. [1] KOM(2007) 414 v konečném znění ze dne 18. července 2007. [2] Na počátku roku 2008 byl zaslán dotazník 27 ředitelům vodních útvarů v členských státech. Odpovědi přišly z AT, BE-Fl, CY, DE, DK, EL, ES, FI, FR, HU, IE, IT, LU, LV, NL, PL, PT, RO, SK a UK. [3] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, Úř. věst. L 327, 22.12.2000. [4] 13888/07, 15. října 2007, ENV 515, DEVGEN 182, AGRI 325. [5] Směrnice Rady 85/337/EHS z 27. října 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, Úř. věst. L, 5.7.1985, s. 40–48. [6] Směrnice 2001/42/ES Evropského parlamentu a Rady z 27. října 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, Úř. věst. L 197, 21.7.2001, s. 30–37. [7] OECD DAC/EPOC Skupina zabývající se vodou – „Trvale udržitelné financování, které má zajistit cenově dostupný přístup k zásobám vody a hygieně“. [8] KOM(2007) 722 v konečném znění ze dne 20. listopadu 2007. [9] KOM(2008) 19 v konečném znění přijaté Komisí dne 23. ledna 2008. [10] KOM(2006) 232 ze dne 22. září 2006. [11] KOM(2008) 30 v konečném znění ze dne 23. ledna 2008. [12] KOM(2007) 354 v konečném znění ze dne 29. června 2007. [13] Úř. věst L 291, 21.10.2006, s. 11. [14] Nařízení o obecných ustanoveních 1083/2006/ES, články 48 a 49, Úř. věst. L 210, 31.7.2006, s. 25. [15] „Posílení podpory EIB pro cíle politiky EU v sektoru“ – červenec 2008. [16] Zpráva je k dispozici na adrese http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/scarcity_en.htm [17] Nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 o zřízení Fondu solidarity Evropská unie, Úř. věst. L 311, 14.11.2002. [18] Rozhodnutí Rady 1999/847/ES ze dne 9. prosince 1999 o zavedení akčního programu Společenství v oblasti civilní obrany, Úř. věst. L 327/53. [19] KOM(2008) 130 v konečném znění, ze dne 5. března 2008. [20] Případně v souladu s čl. 4 odst. 7 RSV. [21] Studie je k dispozici na adrese http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/scarcity_en.htm [22] KOM(2008) 397/3 ze dne 16. července 2008. [23] Směrnice 2005/32/ES Evropského parlamentu a Rady o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů, Úř. věst. L 101, 22.7.2005. [24] KOM(2008) 402/2. [25] Směrnice 2002/91/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov, Úř. věst. L 1, 4.1.2003. [26] KOM(2008) 641 ze dne 15. října 2008. [27] Směrnice Rady 92/75/EHS z 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku, Úř. věst. L 297, 13.10.1992.