Každý rok je 26 členskými státy a zeměmi přidruženými k Schengenu vydáno kolem 16 milionů schengenských víz. Do konce března 2016 byly do VIS vloženy údaje o téměř 23 milionech žádostí o vízum a 18,8 milionu otisků prstů.

Konkrétně VIS přispívá k ochraně vnitřní bezpečnosti členských států a boji proti terorismu vylepšením způsobu vyhodnocování žádostí o víza. To zahrnuje vylepšení v oblasti konzultace mezi ústředními orgány a vylepšení ověřování a identifikace žadatelů na konzulátech a hraničních přechodech. Ochrana vnitřní bezpečnosti členských států a boj proti terorismu představují obecný cíl a základní kritérium společné vízové politiky. VIS také pomáhá v boji proti nedovolenému přistěhovalectví a přináší výhody cestujícím v dobré víře, a to prostřednictvím zlepšení a zjednodušení postupů pro vydávání víz a pro kontroly.

Náklady na zřízení VIS činily v průběhu šesti let (od roku 2005 do roku 2011) téměř 151 milionů EUR. Členské státy navíc vynaložily prostředky v rozmezí od 1–2 milionů EUR až do 30 milionů EUR za účelem zřízení vnitrostátních systémů, což znamená celkově přibližně 600 milionů EUR, včetně nákladů na údržbu během prvních let. Náklady členských států závisely na jejich konzulární síti a druhu používaného vybavení. Kvantifikovat náklady vzniklé členským státům při zřizování vnitrostátních systémů je složité, a to hlavně vzhledem tomu, jak jsou systémy organizovány na vnitrostátní úrovni. Vnitrostátní systémy se obvykle nevytvářely od nuly, nýbrž se stávající systémy modernizovaly a přizpůsobovaly tak, aby je bylo možno propojit se systémem VIS. Jelikož ověřování a identifikace státních příslušníků třetích zemí byly přeneseny na centrální systém VIS, systém VIS napomohl prosazení synergického účinku na evropské úrovni a omezil náklady na vnitrostátní úrovni.

Mnoho členských států, které odpověděly na dotazník, má také za to, že zavedením VIS bylo podpořeno provádění dublinského nařízení, a to tím, že pomáhá určit, který členský stát je odpovědný za posouzení žádosti o azyl v případech, kdy bylo členským státem žadateli o azyl uděleno vízum. Statistiky dokládají názor, že systém VIS je dobře přijímán všemi členskými státy jako důkazní nástroj v rámci dublinského nařízení: mezi říjnem roku 2011 a listopadem roku 2015 systém VIS použilo k účelům souvisejícím s dublinským nařízením 12 členských států schengenského prostoru v téměř 400 000 případech a 15 členských států pro posouzení téměř 1,38 milionu případů žádostí o azyl.

Co se týče alfanumerických údajů, ačkoliv mají všechny členské státy jasnou zákonnou povinnost vložit všechny údaje z žádosti o vízum do VIS, stále tuto povinnost plně neplní. Zavedení komunikační sítě VIS Mail a její organické propojení se systémem VIS bude znamenat, že v budoucnu konzultace prostřednictvím VIS Mail nebudou možné, pokud by dostupné údaje nebyly plně v souladu s požadavky dané konzultace.

nejasnost ohledně rozdílu mezi tím, kdy nejsou biometrické prvky vyžadovány z právních důvodů (například pokud je žadatel hlavou státu nebo předsedou vlády nebo dítě ve věku do 12 let), a fyzickou nemožností otisky prstů poskytnout.

Úloha, kterou VIS plní v současném rámci IT nástrojů využívaných v celé EU v oblasti kontroly hranic, se zvětšuje. Nedávný návrh Komise na systém vstupu/výstupu (EES) by také vedl k významným změnám nařízení o VIS, zejména zajištěním interoperability (vzájemné efektivní spolupráce) mezi těmito dvěma systémy a změnou způsobu, jakým jsou prováděny kontroly v systému VIS na hraničních přechodech. To by umožnilo přímou konzultaci mezi těmito systémy v obou směrech (z EES ve VIS a opačně) na hraničních přechodech a konzulátech.

Vízový kodex stanoví, že v období 59 měsíců po zaznamenání otisků prstů kvůli žádosti by měly být tyto otisky prstů při následných žádostech zkopírovány. To znamená, že se osoba nemusí znovu osobně dostavit nebo znovu poskytnout otisky prstů. Nicméně hodnocení ukázalo, že toto se v praxi stává zřídka. Členské státy často opakují snímání otisků prstů při každé nové žádosti buďto z důvodů pochyb ohledně totožnosti žadatele, nebo protože si daná osoba nepamatuje, zda jí byly otisky prstů v minulosti odebrány nebo kdy odběr proběhl.

Byť při hodnocení bylo zjištěno, že VIS významně usnadňuje boj proti vízovým podvodům, tento systém nebyl navržen k tomu, aby se předcházelo podvodům s falešnými doklady / falešnými pasy, které jsou předloženy, když se žádá o vízum. Vzhledem k tomu, že povinnost kontrolovat otisky prstů cestujících komplikuje podvodníkům překročení hranice pomocí falešných vízových štítků, je možné předpokládat posun od užívání falešných vízových štítků k používání víz získaných na základě falešných záminek na konzulátech (v době podání žádosti o vízum). Toto by následně mohlo vést ke zvýšenému počtu podvodů využívajících jiné typy dokumentů (např. cestovních dokladů). Aby se tomu zabránilo, měly by konzuláty nejprve ověřit totožnost žadatele před sejmutím otisků prstů, a vhodně tak využít stávajících opatření na odhalování.

V hodnocení byla opakovaně zdůrazňována důležitost správného propojení žádostí stejné osoby nebo několika osob cestujících ve skupině. Nesprávné propojení by mohlo mít závažné důsledky pro schopnost sledovat historii žádostí určité osoby, a tak mařit celý účel zaznamenávání údajů do VIS. Je proto zásadně důležité, aby v případě nalezení nesprávného propojení bylo toto propojení okamžitě opraveno. V budoucnu by měla být dána možnost opravy nesprávného propojení i jinému členskému státu, než je ten, který propojení vytvořil.

Centralizované monitorování kvality údajů a identifikace a zavádění společných řešení těchto problémů by zajistilo efektivnější reakci. Z tohoto důvodu by touto úlohou, včetně úkolu tvorby zpráv o kvalitě údajů, měla být v budoucnu pověřena agentura eu-LISA.

Co se týče otisků prstů, systém musí být technicky upraven tak, aby byl schopný lépe rozlišovat případy, kdy otisky prstů nebyly vyžadovány z právních důvodů, a případy, kdy nemohly být poskytnuty z důvodů faktických. To umožní, aby byl systém lépe schopný poskytovat jednoznačné údaje, které mohou být využity pro kontrolu, zda konzuláty řádně uplatňují povinnosti ohledně otisků prstů, a identifikovat případy, ve kterých byla osobě zamítnuta žádost o vízum, protože existoval faktický důvod, proč nemohla poskytnout otisky prstů.

Rovněž by měla být uvážena vhodná opatření, aby se zajistilo, že předchozí konzultace nejsou ohroženy kvůli chybějícím informacím v systému VIS. Pro řešení tohoto problému by VIS mohl být naprogramován tak, aby odmítl spustit požadavek pro předchozí konzultaci, dokud nebudou všechny příslušné informace vyžadované článkem 9 nařízení o VIS řádně vyplněny v systému. Dodatečně by měl systém umožňovat rychlou a jednoznačnou identifikaci osob, jejichž otisky prstů nejsou v systému zaznamenány, včetně důvodu, aby nedocházelo k dlouhému vyhledávání na hraničních přechodech.

V zájmu zlepšení kvality údajů v rané fázi řízení o žádosti o vízum by mohly být zavedeny ukazatele vad kvality údajů a ty by mohly být používány ke kontrole žádostí při podání. Například by mohl být sestaven krátký seznam ukazatelů pro každou žádost, zvýrazňující nedostatek v příslušné oblasti (např. datum, jméno, nesprávné údaje atd.) a upozorňující jakéhokoliv budoucího uživatele na případnou vadu.

Pozoruhodným jevem odhaleným při hodnocení, je absence nebo pouze velmi nízký počet požadavků subjektů údajů uplatnit svoje právo na přístup, opravu nebo smazání osobních údajů uložených v systému VIS. Toto zjištění by mohlo být vysvětleno kvalitní prací členských států ohledně ochrany osobních údajů. Nicméně částečnou příčinou by mohlo být i to, že si subjekty údajů nejsou svých práv na ochranu údajů vědomy a neví, jak je uplatnit (např. na koho by se měly subjekty údajů se svými požadavky obrátit).

Nicméně použití VIS v oblasti prosazování práva je mezi členskými zeměmi stále velmi nejednotné. Zejména možnost vyhledávání otisků prstů není zatím využívána. Hodnocení neurčilo konkrétní důvody pro nízké využívání přístupu do VIS za účelem prosazování práva. Současné nedostatky by však mohly být vysvětleny tím, že je systém poměrně nový, nedostatečným povědomím mezi případnými uživateli a technickými a administrativními obtížemi.

Lze si představit centralizované technické řešení, které mají jednotně uplatňovat všechny členské státy, jichž se týká předchozí konzultace, třeba v podobě klíče, podle kterého by byly určovány přijímající členské státy. Vytvořilo by to synergický účinek, usnadnilo by to členským státům zachování příslušných výpočetních systémů a zajistilo, že relevantní údaje budou uloženy v systému VIS před zahájením konzultace.

Také by mohlo být zváženo centralizované technické řešení pro identifikaci přijímajících členských států, kterých se týká oznámení ex post. Tímto způsobem by byly relevantní údaje uloženy v systému předtím, než by oznámení bylo zasláno.

V neposlední řadě by centralizované technické řešení ve VIS mohlo být zváženo pro matrice konzulárního zastoupení členských států. Toto by členským státům prospělo, protože by byla odstraněna potřeba zahrnovat technické definice v dohodách o zastupování a bylo by usnadněno uzavírání nových dohod. Bylo by to také výhodné pro žadatele, neboť by to odstranilo nejistotu, jakým způsobem bude postup veden v případě zastupování.

Integrace VIS Mail do systému VIS

Aby byly výměny mezi centrálním systémem a vnitrostátními systémy soudržnější, do infrastruktury VIS by měl být integrován mechanismus VIS Mail pro konzultace. Takové opatření by rovněž ulehčilo členským státům plnění jejich úkolů, neboť by bylo nutné spravovat a udržovat méně systémů na vnitrostátní úrovni. Toto opatření by mohlo být doprovázeno kontrolou potřebných zpráv/oznámení (např. konzulární spolupráce, oznámení o vydání víza VLTV).

Mnohonásobné snímání otisků prstů v období 59 měsíců

Možné řešení současného problému s pravidlem 59 měsíců pro kopírování otisků prstů by mohlo spočívat ve vydání potvrzení konzulátem, které by dosvědčovalo, že konkrétnímu žadateli byly sejmuty otisky prstů ke konkrétnímu datu. Dotyčná osoba by byla poučena, že má toto potvrzení předložit, pokud bude v následujících 59 měsících žádat o vízum znovu.

Přístup do VIS za účelem prosazování práva

Vzhledem k nedávnému zavedení přístupu do VIS za účelem předcházení teroristickým trestným činům a jiným závažným trestným činům a jejich odhalování a vyšetřování je zapotřebí dalších informací a důkazů ke zjištění, proč bylo doposud do tohoto systému za tímto účelem nahlíženo tak zřídka.

V budoucnu by měly mít donucovací orgány možnost vyhledávat ve VIS pomocí latentních otisků prstů a fotografií. Toto vyhledávání by tak bylo užitečnější a efektivnější.

Systematické využívání VIS na hranicích

Orgány členských států by měly být motivovány, aby vyhověly stávajícím povinnostem provádět povinné kontroly v systému VIS za použití čísla víza společně s otisky prstů držitele víza. Praktické informace ohledně vízových kontrol na vnějších hranicích jsou dostupné v Praktické příručce pro příslušníky pohraniční stráže a byly aktualizovány spolu s plným zavedením systému. Kromě toho plánované zvýšení interoperability mezi informačními systémy dostupnými na vnějších hranicích může usnadnit a urychlit požadované kontroly. Vzhledem k tomu, že zpoždění na hraničních přechodech jsou jednou z hlavních překážek systematických kontrol ve VIS, tato zvýšená operativnost a vývoj systému vstupu/výstupu by měly mít pozitivní dopad.

Používání VIS pro identifikaci lidí zadržených v souvislosti s nelegálním překročením vnější hranice nebo lidí, u kterých byl zjištěn ilegální pobyt na území členského státu

Členské státy by měly zvážit zavedení systematických kontrol nelegálních migrantů bez platných cestovních dokumentů na jejich území tak, aby mohli být identifikováni za účelem navrácení. Ačkoliv třetí země často nepovažují údaje shromážděné z VIS za dostatečný důkaz pro vydání cestovních dokumentů za účelem navrácení, systém může být stále užitečný pro stanovení státní příslušnosti a v následných vyšetřováních. Kromě toho nejnovější dohody EU o zpětném přebírání osob kvalifikují výsledky vyhledávání ve VIS jako důkaz státní příslušnosti.

VIS je v současnosti používán pro účely navrácení pouze ve velmi omezené míře. Mohl by nicméně hrát mnohem významnější roli, pokud by bylo umožněno uchovávat v něm naskenované datové stránky pasů žadatelů o víza. Poskytnutí přístupu členským státům ke kopii pasu nelegálního migranta by mohlo zlepšit šance na efektivní navrácení a urychlit postup. Rovněž by to umožnilo provést více navrácení na základě cestovních dokladů EU pro účely navracení v kombinaci s kopií pasu.

Systematické užití VIS v oblasti žádostí o azyl

Potenciál systému VIS v oblasti žádostí o azyl by měl být využíván všemi členskými státy systematičtěji. Všechny členské státy by měly být motivovány k používání VIS pro účely azylu:

k určení členského státu odpovědného za posouzení žádosti o azyl, aby se zajistily účinnější a jednotnější postupy, a

při zkoumání obsahu žádosti o azyl za účelem určení žadatelovy totožnosti a důvěryhodnosti.

Pokud jde o dublinské řízení, návrh na přepracování nařízení Dublin III stanoví povinnost členských států vyhledávat v systému VIS. V budoucnu by měl být azylovým orgánům povolen přístup pro kontrolu účelu cesty jako součást posouzení důvěryhodnosti.