Aby bylo možné stanovit východisko hodnocení, provedla poradenská skupina analýzu toho, jak členské státy druhou směrnici o fakturaci provedly ve vnitrostátním právu a jak ji uplatňovaly. Tato analýza se zaměřila na to, zda členské státy směrnici ve vnitrostátním právu správně provedly, a posoudila, do jaké míry se v důsledku směrnice změnil vnitrostátní právní rámec. V zájmu jasnosti je následující shrnutí této analýzy rozděleno do tří tematických oblastí.

Cílem směrnice jako takové bylo rovněž podpořit činnosti v oblasti daňové kontroly a v konečném důsledku vést k většímu dodržování právních předpisů v oblasti DPH. Za tímto účelem změnila druhá směrnice o fakturaci zejména dvě ustanovení: i) lhůtu pro vystavení faktur u transakcí uvnitř EU a ii) pravidla pro vznik daňové povinnosti u dodání a pořízení zboží uvnitř EU. Důkazy o tom, že by směrnice měla významný dopad na daňovou kontrolu nebo dodržování předpisů v oblasti DPH, však nejsou. Stanoviska daňových orgánů potvrzují, že účinky směrnice na dodržování předpisů v oblasti DPH jsou dosti omezené, pokud vůbec nějaké. Daňové orgány a zúčastněné strany mají za to, že na základě pravidel fakturace nelze v oblasti daňové kontroly dosáhnout více. Jelikož informace o fakturaci nejsou daňovým orgánům snadno dostupné, zaměřují se v současnosti na systémy zajišťující podávání zpráv v reálném čase, které umožňují lepší analýzu rizik a cílenější kontroly. Na druhou stranu je povzbudivé, že zjednodušení a harmonizace požadavků na fakturaci a elektronickou fakturaci neměly na činnosti v oblasti daňové kontroly žádný nepříznivý dopad.

Pokud jde o zjednodušené faktury, v důsledku změn zavedených druhou směrnicí o fakturaci řada členských států tento režim zavedla a další rozšířily jeho působnost. Podle hodnocení má režim zjednodušené fakturace největší dopad na snížení administrativní zátěže ze všech ustanovení o vydávání faktur a jejich obsahu (viz bod 3.1 výše). Používání zjednodušených faktur je však stále do značné míry omezeno na konkrétní odvětví podnikání, jako je ubytování, restaurace, maloobchod, čerpací stanice a dopravní služby, a snížení zátěže tudíž není tak významné.

V souvislosti s elektronickou fakturací zavedla druhá směrnice o fakturaci koncept kontrolních mechanismů podnikových procesů, které vytvářejí spolehlivou auditní stopu (BCAT), jako prostředek k prokázání neporušenosti a věrohodnosti elektronické faktury. Tento koncept je stále vnímán jako složitý, není správci daně vykládán jednotně a hospodářské subjekty v celé EU ho neuplatňují správně. Zúčastněné strany to považují za nedostatek směrnice.

Směrnice (v článku 233) zavádí zásadu svobody volby způsobu, jak hospodářské subjekty prokazují neporušenost a věrohodnost elektronických faktur. V praxi se však používají pouze tyto metody: i) elektronický podpis, ii) elektronická výměna dat a iii) BCAT. BCAT tak představuje standardní metodu k prokázání neporušenosti a věrohodnosti elektronické faktury ve všech společnostech, které se nerozhodly využívat elektronické podpisy ani elektronickou výměnu dat. Z toho vyplývá, že většina společností, ne-li všechny, které si vyměňují elektronické faktury v podobě nepodepsaných souborů PDF, by měly mít zaveden systém BCAT. Dodržování tohoto požadavku ze strany společností a vymáhání ze strany daňových orgánů však bylo omezené a v některých členských státech vůbec neexistovalo. Zúčastněné strany se obecně domnívají, že ve směrnici chybí praktické vymezení kontrolních mechanismů podnikových procesů, které vytvářejí spolehlivou auditní stopu. Určité pokyny se objevily v sekundárních právních předpisech členských států a také ve vysvětlivkách, které vypracovala Evropská komise. Přesto však hospodářské subjekty nepovažují pokyny týkající se BCAT za přiměřené a dostatečně jasné. To vede k pochybnostem o tom, jak by se tato možnost měla uplatňovat v praxi a zda bude přijímána při daňových auditech.

4.2.Složitost pravidel archivace

K možným nově se objevujícím aspektům se řadí pravidla archivace. Druhá směrnice o fakturaci ustanovení o archivaci neobsahuje. Od jejího provedení ve vnitrostátním právu však došlo k nerovnoměrnému nárůstu složitosti a regulatorní roztříštěnosti pravidel archivace. Důvodem je, že některé členské státy přijaly velmi podrobná pravidla elektronické archivace fiskálních dokumentů, která se samozřejmě vztahují i na elektronické faktury. Téměř 40 % zúčastněných stran má za to, že vnitrostátní pravidla archivace elektronických faktur jsou zatěžující a obtížně splnitelná.

4.3.Vnitrostátní požadavky na elektronická hlášení

Další otázkou, která se objevila po přijetí druhé směrnice o fakturaci, ale přitom není jejím důsledkem, jsou požadavky podávat elektronická hlášení o některých domácích transakcích, které zavedlo několik členských států. Členské státy tato hlášení zavedly za účelem boje proti podvodům. Zúčastněné strany mají za to, že šíření takových vnitrostátních požadavků na elektronická hlášení s sebou nese riziko disharmonizace a zvýšené administrativní zátěže.

5.Závěry a možný další postup

Hodnocení směrnice je v zásadě pozitivní, neboť účinně podpořila zjednodušení a harmonizaci pravidel fakturace a elektronické fakturace v celé EU. Druhá směrnice o fakturaci přispěla k rozšíření nestrukturované elektronické fakturace, snížení administrativní zátěže podniků, zvýšení právní jistoty pro hospodářské subjekty a řádnému fungování vnitřního trhu. Ustanovení směrnice jsou i nadále relevantní a odpovídají potřebám zúčastněných stran, konkrétně pokud jde o jasnější, jednodušší a harmonizovanější pravidla elektronické fakturace.

V některých oblastech, jako je například zlepšení činností daňové kontroly a podpora malých a středních podniků, byly sice zaznamenány pozitivní výsledky, ale nebyl naplněn jejich potenciál.

Hodnocení rovněž odhalilo jeden nedostatek vyplývající z druhé směrnice o fakturaci, a sice nedostatečnou jasnost v oblasti kontrolních mechanismů podnikových procesů, které vytvářejí spolehlivou auditní stopu (BCAT). Kromě toho se objevily další otázky, které nevycházejí ze směrnice, ale byly zavedeny na vnitrostátní úrovni, jako například složitá pravidla archivace a vnitrostátní požadavky na elektronická hlášení.

Pokud jde o BCAT, k vyřešení výše uvedeného nedostatku by bylo zapotřebí poskytnout podrobnější objasnění. Je však otázkou, zda by tato objasnění mohla být obsažena v legislativním textu. Smyslem tohoto konceptu je totiž zahrnout mnoho různých typů podnikových procesů a jakákoli definice obsažená ve směrnici by omezila jeho rozsah a hrozilo by, že se kontrolní mechanismy v důsledku technologického pokroku stanou zastaralými. Kromě toho se zdá, že daňové orgány přikládají přísným pravidlům pro zajištění neporušenosti a věrohodnosti menší význam, a to vzhledem k zavádění požadavků na elektronická hlášení. V neposlední řadě by to mohlo znamenat další zátěž pro podniky, zejména malé a střední. Proto by se mohlo prozkoumat, zda by nebylo možné BCAT lépe objasnit prostřednictvím vysvětlivek Komise a sdílení osvědčených postupů v členských státech. To by mohlo být doplněno dalším vyjasněním právní definice elektronických faktur.

Pokud jde o pravidla archivace, která podniky vnímají jako složitá, bylo by obtížné zde zasáhnout na úrovni EU, neboť podrobné požadavky na uchovávání faktur stanoví členské státy. S rozvojem digitálních řešení by se úvahy v této oblasti mohly zaměřit například na to, zda by bylo vhodné vytvořit standard pro evropskou cloudovou službu pro uchovávání faktur.

Pokud jde o daňovou kontrolu, podle daňových orgánů i zúčastněných stran jsou stávající pravidla fakturace dobře sladěna s potřebami daňových kontrol a k dalšímu zlepšení daňové kontroly pomocí těchto pravidel již není mnoho prostoru. Případná změna směrnice o DPH za tímto účelem by proto nepřinesla příliš velkou přidanou hodnotu. Namísto toho se řada daňových orgánů v současné době zabývá tím, jak získat přístup k údajům o transakcích, aniž by musely mít fyzický nebo elektronický přístup k fakturám, a zavádějí tak požadavky na efektivní elektronické podávání hlášení v reálném čase.

Co se týče možných dalších zlepšení na podporu malých a středních podniků, bylo by třeba se zaměřit zejména na hotovostní účetnictví. Systém hotovostního účetnictví však zúčastněné strany celkově hodnotí kladně a nebyly zjištěny žádné nově se objevující problémy.

Pokud jde o omezené snížení administrativní zátěže, to je způsobeno především menším rozšířením strukturovaných elektronických faktur. Takto byla v rámci směrnice nastavena politika. Radikálnější přístup, který by za platný doklad považoval pouze strukturované elektronické faktury, by vyžadoval změny stávajících právních předpisů.

Závěrem lze říci, že pravidla fakturace zavedená druhou směrnicí o fakturaci hodnotí daňové orgány a zúčastněné strany pozitivně a nebyly zjištěny žádné významné problémy. V souvislosti s bojem proti podvodům a s ohledem na technologický vývoj a nedávné trendy v některých členských státech, pokud jde o elektronickou fakturaci a elektronická hlášení, se Komise spolu s členskými státy bude zabývat otázkou, zda lze potenciál elektronické fakturace na úrovni EU dále rozvíjet. Komise rovněž zahájí úvahy o požadavcích na elektronická hlášení, a zejména o dopadu různých pravidel platných v jednotlivých členských státech na vnitřní trh.