Úřední věstník 201 E , 18/08/2005 S. 0115 - 0119



P6_TA(2004)0065 Evropský veřejný ochránce práv — Výroční zpráva za rok 2003 Usnesení Evropského parlamentu o výroční zprávě o činnosti evropského veřejného ochránce práv za rok 2003 (2004/2091 (INI)) Evropský parlament, - s ohledem na výroční zprávu o činnosti evropského veřejného ochránce práv za rok 2003, - s ohledem na článek 195 Smlouvy o ES, - s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 17. listopadu 1993 o demokratičnosti, transparentnosti a subsidiaritě a na interinstitucionální dohodu o postupech uplatňování zásady subsidiarity; s ohledem na statut a obecné podmínky pro výkon funkce evropského veřejného ochránce práv; s ohledem na pravidla jednání dohodovacího výboru podle čl. 189b ES [1], a především na jejich část, která se týká pravidel a obecných podmínek pro výkon funkce veřejného ochránce práv, - s ohledem na rozhodnutí EP č. 94/262/ESUO, ES, Euratom ze dne 9. března 1994 o statutu a obecných podmínkách pro výkon funkce evropského veřejného ochránce práv [2], především na čl. 3 odst. 8 tohoto rozhodnutí, - s ohledem na článek 43 Charty základních práv Evropské unie, - s ohledem na čl. 112 odst. 1 a čl. 195 odst. 2 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Petičního výboru (A6-0030/2004), A. vzhledem k tomu, že Listina základních práv je součástí Smlouvy o Ústavě pro Evropu, která byla podepsána hlavami států nebo předsedy vlád a ministry zahraničních věcí 25 členských států Evropské unie v Římě dne 29. října 2004, B. vzhledem k tomu, že článek 41 Charty (Právo na řádnou správu) v hlavě V (Občanská práva) stanoví, že každý má právo na to, aby jeho záležitosti byly orgány a institucemi Unie řešeny nestranně, spravedlivě a v přiměřené lhůtě, C. vzhledem k tomu, že článek 42 Charty (Právo na přístup k dokumentům) stanoví, že každý občan Unie a každá fyzická osoba s bydlištěm nebo právnická osoba se statutárním sídlem v členském státě má právo na přístup k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, D. vzhledem k tomu, že článek 43 Charty (Veřejný ochránce práv) stanoví, že každý občan Unie a každá fyzická osoba s bydlištěm nebo právnická osoba se statutárním sídlem v členském státě má právo obracet se na evropského veřejného ochránce práv v případě nesprávného úředního postupu v činnosti orgánů, institucí nebo agentur Společenství, s výjimkou Soudního dvora a Soudu prvního stupně při výkonu jejich soudních pravomocí, E. vzhledem k tomu, že výroční zpráva evropského veřejného ochránce práv byla formálně předána předsedovi Evropského parlamentu dne 19. dubna 2004 a evropský veřejný ochránce práv Nikiforos Diamandouoros předložil zprávu Petičnímu výboru dne 26. dubna 2004, F. vzhledem k tomu, že v roce 2003 opět výrazně stoupl počet stížností podaných evropskému veřejnému ochránci práv a další nárůst je očekáván v důsledku nedávného rozšíření, G. vzhledem k tomu, že počet stížností podaných evropskému veřejnému ochránci práv, v nichž občané odůvodněně žádali nápravu nedostatečné otevřenosti a průhlednosti ve fungování evropských institucí, je důvodem k obavám vzhledem k demokratické odpovědnosti Unie, H. vzhledem k tomu, že výroční zpráva uvádí příklady individuálních případů, v nichž nebyl shledán nesprávný úřední postup a v nichž evropské orgány, souhlasily s doporučeními veřejného ochránce práv, jakmile byly na stížnost upozorněny, nebo bylo dosaženo smírného řešení, ale také upozorňuje na řadu stížností, které musel evropský veřejný ochránce práv uzavřít kritickou poznámkou, I. vzhledem k tomu, že evropský veřejný ochránce práv působil aktivně prostřednictvím šetření z vlastní iniciativy, J. vzhledem k tomu, že Evropský parlament [3] ve svém usnesení ze dne 6. září 2001 o zvláštní zprávě evropského veřejného ochránce práv týkající se vyšetřování zahájeného z vlastní iniciativy ohledně existence Kodexu řádného úředního chování a veřejného přístupu k němu v institucích a orgánech Společenství jednomyslně podpořil Kodex řádného úředního chování Evropské unie doporučený veřejným ochráncem, zatímco Komise tento kodex nepřijala, K. vzhledem k tomu, že Smlouva o Ústavě pro Evropu obsahuje právní základ pro budoucí zákon o řádné správě, L. vzhledem k tomu, že v příspěvku předloženém dne 23. ledna 2003 Konventu veřejný ochránce práv uvedl, že "nahrazení Smlouvy Ústavou, zejména Ústavou, která zahrnuje základní práva, vyžaduje hlubokou úvahu o úloze Komise jako strážce Smlouvy", M. jak již veřejný ochránce práv zdůraznil ve svém rozhodnutí o stížnosti 995/98/OV, že i když Komise má právo dle vlastní úvahy zahájit řízení pro porušení právních předpisů Společenství, podléhají tato řízení právním omezením stanoveným judikaturou Soudního dvora, který například vyžaduje, aby správní úřady jednaly konzistentně a v dobré víře, vyvarovaly se diskriminace a jednaly v souladu se zásadou proporcionality, rovnosti a legitimních očekávání a respektování lidských práv a základních svobod, N. vzhledem k tomu, že Evropský parlament již v prosinci 1999 obdržel žádost veřejného ochránce práv o změnu ustanovení statutu veřejného ochránce práv, která se týkají jeho práva na přístup k dokumentům a na výslech svědků; vzhledem k tomu, že ačkoli Evropský parlament tyto změny ustanovení doporučil, nebyla ještě stále změněna kvůli výhradám ze strany Komise a Rady, O. vzhledem k tomu, že evropský veřejný ochránce práv, zklamán negativními postoji k návrhu, v dopise ze dne 17. prosince 2002 předsedovi Evropského parlamentu navrhl, že by otázku revize statutu evropského veřejného ochránce práv mohli společně zhodnotit jeho zaměstnanci a služby Evropského parlamentu, P. vzhledem k tomu, že výroční zpráva zmiňuje úsilí, které evropský veřejný ochránce práv věnoval budování sítě mezi národními a regionálními veřejnými ochránci práv, se zvláštním zřetelem na kandidátské země, Q. vzhledem k tomu, že výroční zpráva uvádí, že bývalý veřejný ochránce práv pan Söderman i současný veřejný ochránce práv pan Diamandouros naléhali, aby byla v Ústavě výslovně uznána úloha veřejného ochránce práv a ostatních mimosoudních prostředků; 1. schvaluje výroční zprávu za rok 2003 předanou evropským veřejným ochráncem práv, která podává zevrubný přehled činnosti v daném roce a popis prošetřených případů; 2. gratuluje prvnímu evropskému veřejnému ochránci práv J. Södermanovi u příležitosti konce jeho úspěšného a významného funkčního období dne 31. března 2003; během sedmi a půl let ve funkci upevnil jádro této instituce a pomohl více než 11000 občanů dosáhnout nápravy; 3. oceňuje snahu pana Nikiforose Diamandourose, který od svého nástupu do funkce v dubnu 2003 úspěšně usiluje o zvýšení efektivity sekretariátu evropského veřejného ochránce práv a o podporu řádné veřejné správy, principu právního státu a dodržování lidských práv; 4. považuje roli evropského veřejného ochránce práv při zlepšování otevřenosti a odpovědnosti v rozhodovacích procesech a správě Evropské unie za významný přínos k vytvoření Unie, v níž jsou rozhodnutí skutečně přijímána "co nejotevřeněji a co nejblíže občanům" v souladu s čl. 1 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii; 5. uznává úsilí evropského veřejného ochránce práv o rozšíření povědomí o svém úřadu mezi veřejností a informování občanů o jejich právech prostřednictvím distribuce materiálů, návštěv členských států a konferencí; 6. poznamenává, že Komise reagovala pozitivně na návrh evropského veřejného ochránce práv, aby systematicky poskytovala žadatelům a příjemcům grantů a dotací informace o možnosti podat stížnost v případě úředního pochybení; 7. poznamenává, že výrazný nárůst počtu stížností dokládá úspěch, kterého veřejný ochránce práv dosáhl ve zlepšování povědomí občanů, kteří jsou v kontaktu s institucemi EU, o jejich právech v tomto ohledu; 8. poznamenává nicméně, že mezi veřejností ještě stále panuje určitá míra zmatení v otázce přesného rozsahu pravomocí evropského veřejného ochránce práv, jelikož asi 75 % stížností nespadá do pravomoci veřejného ochránce práv; s uspokojením však konstatuje, že se v takových případech veřejný ochránce práv snaží stěžovatelům pomoci a odkazuje je proto na jiné orgány, především na Petiční výbor a na národní nebo místní veřejné ochránce práv a přitom se nadále snaží poskytovat občanům správné informace všemožnými výše uvedenými prostředky; 9. s uspokojením konstatuje, že v mnoha případech evropské orgány podnikly kroky k urovnání stížností, jakmile byly na daný problém upozorněny, a že v jiných případech bylo dosaženo smírného řešení; i nadále vybízí příslušné orgány Společenství, aby respektovaly návrhy doporučení evropského veřejného ochránce práv na nápravu případů úředního pochybení po uzavřeném šetření a aby se řídily dalšími kritickými poznámkami veřejného ochránce práv, a v budoucnu tak podobným případů úředního pochybení zabránily; 10. s uspokojením konstatuje, že ve čtyřech případech evropský veřejný ochránce práv vyjednával úspěšně a dosáhl smírného řešení, které přineslo pozitivní výsledek oběma stranám, a sedm dalších návrhů na smírné řešení bylo projednáváno koncem roku; 11. poznamenává, že podobně jako v roce 2003 evropský veřejný ochránce práv vznesl kritickou poznámku týkající se institucí, především Rady, ke stížnostem na potíže při získávání přístupu k dokumentům; připomíná, že se Petiční výbor tímto problémem zabýval ve zprávě, která se týkala stížnosti nevládní organizace "Statewatch", a že se Rada v této souvislosti zavázala respektovat v budoucnu pravidla pro přístup k dokumentům; 12. vyzývá všechny orgány a instituce EU k plnému uplatňování nařízení (ES) č. 1049/2001 Evropského parlamentu a Rady ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [4] v duchu uznání, že přístup k dokumentům poskytnutý evropskými orgány a institucemi je jedním ze základních práv v souladu s článkem 42 Charty základních práv a v upřímné snaze dosáhnout cíle přijímat rozhodnutí "co nejotevřeněji a co nejblíže občanům"; zdůrazňuje, že by orgány a instituce EU měly, dříve než případně uplatní ustanovení o výjimce z principu volného přístupu, každou žádost případ od případu velmi pečlivě prošetřit; 13. s uspokojením vítá rozhodnutí veřejného ochránce práv o přístupu veřejnosti k pořadům jednání a zápisům ze schůzí předsednictva před ukončením práce Evropského konventu. Přes nepoužitelnost nařízení (ES) č. 1049/2001 veřejný ochránce práv s úspěchem dohlíží na dodržování zásad řádné správy; 14. připomíná usnesení EP ze dne 14. března 2002 o uplatňování nařízení (ES) č. 1049/2001 [5], v němž vyjadřuje svou lítost nad tím, že Komise nadále na úkor účinnosti právních předpisů Společenství neumožňuje Parlamentu zkoumat celý postup porušení Smlouvy, včetně korespondence mezi Komisí a členskými státy; 15. podporuje výzvu Komisi, aby předložila návrhy na změnu nařízení (ES) č. 1049/2001, zejména pokud jde o přístup k legislativním dokumentům; 16. konstatuje, že podobně jako v roce v roce 2003 byla podána řada stížností na nedostatek otevřenosti a průhlednosti ve výběrových řízeních institucí, oblasti, které veřejný ochránce práv připisuje již dlouho velkou důležitost, neboť v souvislosti s výběrovým řízením se dostane do kontaktu s institucemi mnoho občanů; poznamenává, že některé z těchto stížností vyústily v kritickou poznámku evropského veřejného ochránce práv; 17. s uspokojením konstatuje, že Rada se po dvou stížnostech podaných veřejnému ochránci práv rozhodla následovat doporučení veřejného ochránce práv a umožnit účastníkům výběrových řízení přístup k jejich písemné části zkoušky s vyznačenými opravami, a sjednotila tak v tomto případě postup s Parlamentem a Komisí; 18. naléhá na EPSO (Evropský úřad pro výběr pracovníků), interinstitucionální orgán, který bude v budoucnu organizovat většinu výběrových řízení pro instituce EU, aby v zájmu otevřenosti a průhlednosti výběrových postupů respektoval pravidla a postupy, kterých bylo dosaženo během let hlavně díky stížnostem veřejnému ochránci práv a jeho doporučením; 19. poznamenává, že mnoho stížností, které byly uzavřeny kritickou poznámkou veřejného ochránce práv, se týkalo zpožděných odpovědí na korespondenci, nezodpovězení nebo nedostatečných či nezdvořilých odpovědí; proto připomíná orgánům a institucím, že adekvátní a korektní komunikace s občany je v jejich vlastním zájmu; 20. s uspokojením konstatuje, že bylo v roce 2003 zahájeno pět případů šetření z vlastní iniciativy, z nichž jedno se týkalo integrace postižených osob a mělo zajistit, aby nebyly diskriminovány ve vztahu k orgánům EU, v souladu s článkem 26 Charty základních práv Evropské unie; 21. připomíná, že Parlament schválil výše uvedené usnesení o Kodexu řádného úředního chování pro orgány a instituce EU a že od té doby opakovaně požadoval, aby byl tento kodex uplatňován všemi orgány a institucemi; lituje, že Komise doposud celý kodex neschválila a neuplatnila; 22. připomíná, že dne 25. září 2003 místopředsedkyně Komise Loyola De Palacio během rozpravy o výroční zprávě evropského veřejného ochránce práv za rok 2002 v plénu uvedla, že návrh Smlouvy o Ústavě pro Evropu obsahuje právní základ budoucího právního předpisu o řádné správě, který by měl být závazný pro všechny orgány a instituce Unie; souhlasí s názorem veřejného ochránce práv, že by Komise měla zahájit přípravné práce zaměřené na přijetí takového předpisu; 23. vyzývá veřejného ochránce práv, aby až do přijetí právního předpisu o řádné správě spolupracoval s Petičním výborem při dalším rozvíjení kritérií řádného správního chování a zajišťování jejich uplatňování Komisí, s ohledem na postup při porušení právních předpisů Společenství stanovený v rozhodnutí evropského veřejného ochránce práv o stížnosti 995/98/OV; 24. je toho názoru, že by veřejný ochránce práv měl mít v rámci šetření neomezený přístup k dokumentům; konstatuje, že uplynulo téměř šest let od návrhu veřejného ochránce práv změnit čl. 3 odst. 2 statutu veřejného ochránce práv v otázce přístupu veřejného ochránce práv k dokumentům a v otázce slyšení svědků, ke kterým Evropský parlament dne 6. září 2001 [6] přijal usnesení; lituje toho, že toto usnesení [7] nebylo schváleno kvalifikovanou většinou v Radě; 25. podporuje potřebu revidovat statut veřejného ochránce práv, jak byl schválen 9. března 1994, vzhledem k vývoji během posledních deseti let, včetně pravomocí Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) provádět šetření a přijetí nařízení (ES) č. 1049/2001 o přístupu k dokumentům, jak bylo navrženo Jacobem Södermanem v jeho dopise ze dne 17. prosince 2002 předsedovi Patu Coxovi; 26. oceňuje dobrý pracovní vztah mezi úřadem evropského veřejného ochránce práv a Petičním výborem, včetně postupu vzájemného předávání případů, pokud je to vhodné, což vedlo k přímému předání šesti stížností tomuto výboru a dalším 142 stěžovatelům bylo doporučeno předložit petici; 27. chválí vytvoření sítě národních a místních veřejných ochránců práv a dalších orgánů, kterým jsou předávány stížnosti, které nespadají do pravomoci evropského veřejného ochránce práv; považuje za užitečné, aby měl Petiční výbor přístup do této sítě, nebo aby vytvořil podobnou síť ve spolupráci s úřadem evropského veřejného ochránce práv; 28. vyzývá veřejného ochránce práv, aby ve spolupráci s národními a regionálními veřejnými ochránci práv pokračoval ve svém úsilí o ustavení souhrnného a účinného systému opravných prostředků mimosoudní povahy ve prospěch evropských občanů, kteří se domnívají, že jejich práva podle evropských právních předpisů byla porušena; 29. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení a zprávu Petičnímu výboru, Radě, Komisi, evropskému veřejnému ochránci práv, vládám a parlamentům členských států a veřejným ochráncům práv nebo odpovídajícím orgánům v členských státech. [1] Úř. věst. C 329, 6.12.1993, s. 132. [2] Úř. věst. L 113, 4.5.1994, s. 15. [3] Úř. věst. C 72 E, 21.3.2002, s. 331. [4] Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43. [5] Úř. věst C 47 E, 27.2.2003, s. 483. [6] Úř. věst. C 72 E, 21.3.2002, s. 336. [7] Sdělení Rady 14782/02 OMBUDS 29 ze dne 26. listopadu 2002. --------------------------------------------------