EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 10.4.2017 COM(2017) 167 final SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANCE, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ



Srovnávací přehled EU o soudnictví 2017







1.ÚVOD „Efektivní systémy soudnictví podporují hospodářský růst a chrání základní práva. Proto se Evropa zasazuje za právní stát a hájí ho.“ Tato úloha systémů soudnictví členských států, jak ji zdůraznil předseda Evropské komise Jean-Claude Juncker, má zásadní význam pro zajištění toho, aby mohli jednotlivci a podniky plně požívat svých práv, pro posílení vzájemné důvěry a k vytvoření příznivého podnikatelského a investičního prostředí na jednotném trhu. Jak mimoto zdůraznil první místopředseda Evropské komise Frans Timmermans, účinné systémy soudnictví podporují rovněž uplatňování práva EU: „Evropská unie je vybudována na společném souboru hodnot, které jsou zakotveny ve Smlouvě. Tyto hodnoty zahrnují dodržování právního státu. Takto tato organizace funguje, takto naše členské státy zajišťují stejné uplatňování práva EU v celé Evropské unii.“ Z těchto důvodů je zvýšení účinnosti vnitrostátních systémů soudnictví stanovenou prioritou evropského semestru – ročního cyklu koordinace hospodářských politik EU. Mezi klíčové složky účinného systému soudnictví patří nezávislost, úroveň a efektivnost. Srovnávací přehled EU o soudnictví 2017 (dále jen „srovnávací přehled“) pomáhá členským státům dosáhnout této priority tím, že podává každoroční komparativní přehled nezávislosti, úrovně a efektivnosti vnitrostátních systémů soudnictví. Tento komparativní přehled pomáhá členským státům určit případné nedostatky, možnosti zlepšení a osvědčené postupy, jakož i tendence ve fungování vnitrostátních systémů soudnictví v průběhu času. Má rovněž zásadní význam pro účinnost práva EU. Při uplatňování práva EU jednají vnitrostátní soudy jako soudy EU a zajišťují účinné prosazování práv a povinností stanovených v právu EU. Z tohoto důvodu se srovnávací přehled podrobně zabývá fungováním soudů při uplatňování práva EU v konkrétních oblastech. Vydání z roku 2017 tento přehled dále rozvíjí a zkoumá nové aspekty fungování systémů soudnictví: -v zájmu lepšího pochopení způsobu přístupu spotřebitelů k systému soudnictví zkoumá, které kanály používají k podávání stížností na podniky (např. soudní, mimosoudní metody), jak právní pomoc a soudní poplatky ovlivňují přístup ke spravedlnosti, zejména u osob ohrožených chudobou, délku soudního řízení a řízení u orgánů pro ochranu spotřebitele a to, kolik spotřebitelů využívá platformu pro řešení sporů on-line, která začala fungovat v roce 2016, -v zájmu sledování situace v oblasti nezávislosti soudnictví v členských státech představuje toto vydání výsledek nového průzkumu vnímání nezávislosti ze strany občanů a podniků, poskytuje nové údaje o zárukách k ochraně nezávislosti soudnictví, -toto vydání se zabývá rovněž způsobem fungování vnitrostátních systémů soudnictví v konkrétních oblastech práva EU, které jsou důležité pro jednotný trh a pro příznivé investiční prostředí. Předkládá první přehled fungování vnitrostátních systémů soudnictví při uplatňování právních předpisů EU o boji proti praní peněz v trestním soudnictví. Zkoumá rovněž délku řízení u předběžných opatření, která mají zabránit hrozící škodě, v určitých oblastech práva, -v zájmu poskytnutí jasnější představy o stávajícím využívání informačních a komunikačních technologií (IKT) v rámci systémů soudnictví předkládá toto vydání výsledky průzkumu u právníků, který se týkal způsobu jejich komunikace se soudy a důvodů používání IKT, -jelikož standardy fungování soudů mohou zvýšit úroveň systémů soudnictví, zabývá se toto vydání podrobněji normami, které mají zlepšit řízení soudů a informování účastníků řízení o pokroku v jejich věci. Jelikož se jedná o páté vydání, hodnotí srovnávací přehled rovněž pokrok, jehož bylo dosaženo v průběhu času. Ačkoliv pro některé členské státy údaje dosud chybí, mezery v údajích se nadále zmenšují, zejména u ukazatelů týkajících se efektivnosti systémů soudnictví. Užitečná spolupráce s kontaktními místy členských států pro vnitrostátní systémy soudnictví a s různými výbory a evropskými justičními sítěmi údaje významně obohatila. Přetrvávající problémy při získávání údajů jsou často zapříčiněny nedostatečnými statistickými kapacitami nebo skutečností, že vnitrostátní kategorie shromažďovaných údajů neodpovídají přesně kategoriím, které se používají ve srovnávacím přehledu. V několika málo případech je příčinou chybějících údajů neochota některých vnitrostátních orgánů údaje poskytnout. Komise bude členské státy i nadále vybízet k dalšímu snižování množství chybějících údajů. Co je srovnávací přehled EU o soudnictví? Srovnávací přehled EU o soudnictví je komparativní informační nástroj, který má EU a členským státům pomoci zvýšit účinnost jejich vnitrostátních systémů soudnictví poskytováním objektivních, spolehlivých a srovnatelných údajů o úrovni, nezávislosti a efektivnosti systémů soudnictví ve všech členských státech. Srovnávací přehled nepředstavuje obecný žebříček hodnocení, nýbrž podává přehled o fungování všech systémů soudnictví na základě různých ukazatelů, jež jsou ve společném zájmu všech členských států. Srovnávací přehled neprosazuje konkrétní typ systému soudnictví a přistupuje ke všem členským státům rovnocenně. Bez ohledu na model vnitrostátního systému soudnictví nebo právní tradici, ve které je zakotven, jsou rychlost, nezávislost, dostupnost a snadný přístup jedny ze základních parametrů účinného systému soudnictví. Srovnávací přehled se zaměřuje především na sporné občanské a obchodní věci a rovněž na správní věci s cílem pomoci členským státům v jejich úsilí o dosažení příznivějšího investičního, podnikatelského a občanského prostředí. Srovnávací přehled je komparativní nástroj, jenž se vyvíjí v dialogu s členskými státy a Evropským parlamentem a jehož cílem je určit hlavní parametry účinného systému soudnictví. Jaká je metodika srovnávacího přehledu EU o soudnictví? Srovnávací přehled vychází z různých zdrojů informací. Velké části kvantitativních údajů poskytuje Evropská komise pro efektivitu justice (CEPEJ) Rady Evropy, se kterou Komise uzavřela smlouvu na vypracování zvláštní každoroční studie. Tyto údaje pocházejí z období od roku 2010 do roku 2015 a poskytly je členské státy podle metodiky CEPEJ. Studie obsahuje rovněž podrobné připomínky a informativní přehledy o jednotlivých zemích s bližšími údaji. Tyto je třeba zohlednit vedle číselných údajů

Údaje o délce řízení, které shromáždila CEPEJ, ukazují dispoziční čas, což je vypočítaná délka soudního řízení (na základě poměru mezi projednávanými a vyřešenými případy). Údaje o efektivnosti soudů při uplatňování práva EU v konkrétních oblastech ukazují průměrnou délku řízení odvozenou ze skutečné délky soudních řízení. Je třeba uvést, že se délka soudního řízení může zeměpisně v rámci jednoho členského státu významně lišit, zejména v městských centrech, v nichž mohou obchodní činnosti vést k vyššímu počtu případů. K dalším zdrojům údajů patří: skupina kontaktních osob pro vnitrostátní systémy soudnictví, Evropská síť rad pro justici (ENCJ), Síť předsedů nejvyšších soudů Evropské unie (NPSJC), Sdružení státních rad a nejvyšších správních soudů EU (ACA-Europe), Evropská síť pro hospodářskou soutěž, Komunikační výbor (COCOM), Evropské středisko pro sledování porušování práv duševního vlastnictví, síť pro spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele, odborná skupina pro praní peněz a financování terorismu, Eurostat, Evropská síť pro justiční vzdělávání (EJTN), Rada advokátních komor a sdružení právníků Evropy (CCBE) a Světové ekonomické fórum (WEF). Metodika pro srovnávací přehled byla dále rozvinuta v úzké spolupráci se skupinou kontaktních osob pro vnitrostátní systémy soudnictví, zejména prostřednictvím dotazníku a sběru údajů o některých aspektech fungování systémů soudnictví. Srovnávací přehled obsahuje údaje o všech třech hlavních prvcích účinného systému soudnictví: úrovni, nezávislosti a efektivnosti. Tyto údaje je třeba brát v úvahu společně, jelikož všechny tři prvky jsou nezbytné pro účinnost systému soudnictví a často jsou vzájemně propojené (iniciativy zaměřené na zlepšení jednoho z těchto prvků mohou mít vliv i na ostatní prvky). Jakým způsobem srovnávací přehled EU o soudnictví obohacuje evropský semestr? Srovnávací přehled podává komparativní přehled o úrovni, nezávislosti a efektivnosti vnitrostátních systémů soudnictví a pomáhá členským státům zvýšit účinnost jejich vnitrostátních systémů soudnictví. To usnadňuje odhalení nedostatků a určení osvědčených postupů a sledování problémů a pokroku. V rámci evropského semestru se provádí hodnocení jednotlivých zemí prostřednictvím dvoustranného dialogu s příslušnými vnitrostátními orgány a zúčastněnými stranami. Toto hodnocení přihlíží ke zvláštnostem právního systému a situaci dotčených členských států. Může vést k tomu, že Komise Radě navrhne, aby přijala doporučení pro jednotlivé země ohledně potřeby zlepšit vnitrostátní systémy soudnictví. 2.SOUVISLOSTI: REFORMY SOUDNICTVÍ JSOU I NADÁLE VYSOKO NA POŘADU JEDNÁNÍ – Vývoj na vnitrostátní úrovni a na úrovni EU – V roce 2016 pokračoval vysoký počet členských stát v úsilí o zvýšení účinnosti vnitrostátního systému soudnictví. Reformy soudnictví vyžadují čas, někdy několik let od prvního oznámení nových reforem přes přijetí legislativních a regulačních opatření k vlastnímu provedení přijatých opatření. Obrázek 1 podává přehled přijatých a plánovaných reforem soudnictví. Jedná se o věcný přehled toho, „co kdo dělá“, bez kvalitativního hodnocení. V tomto ohledu je důležité zdůraznit, že by jakákoli reforma soudnictví měla podporovat právní stát a dodržovat evropské standardy nezávislosti soudnictví. Obrázek 1 ukazuje, že procesní právo je i nadále oblastí, které je věnována v řadě členských států obzvláštní pozornost, a že byl oznámen značný počet nových reforem týkajících se právní pomoci, alternativních způsobů řešení sporů (ADR), specializace soudů a soudních obvodů. Z porovnání se srovnávacím přehledem 2015 vyplývá, že úroveň činnosti je celkově stabilní, a to s ohledem na oznámené reformy i opatření, která jsou předmětem jednání. Obrázek 1: Legislativní a regulační činnost týkající se systémů soudnictví v roce 2016 (přijatá opatření / iniciativy, které jsou předmětem jednání, podle členských států) (zdroj: Evropská komise)

EU některé členské státy vybízí k zvýšení účinnosti jejich systému soudnictví. V rámci evropského semestru 2016 vydala Rada na návrh Komise doporučení v této oblasti šesti členským státům. Dvěma členským státům, jichž se v roce 2015 týkala doporučení pro jednotlivé země, nebyla doporučení v roce 2016 vzhledem k dosaženému pokroku vydána. Kromě členských států, jichž se týkala doporučení pro jednotlivé země, se dalších osm členských států dosud potýká s obzvláštními problémy a Komise je podrobně sleduje prostřednictvím evropského semestru a ekonomických ozdravných programů. Komise napomáhá při reformách soudnictví v Rumunsku a Bulharsku, a to prostřednictvím mechanismu pro spolupráci a ověřování. V roce 2016 přijala Komise na základě nového postupu EU pro posílení právního státu dvě doporučení v otázce právního státu v Polsku, v nichž byly vysloveny obavy Komise a doporučení k odstranění těchto obav. Komise pokládá za nezbytné, aby byl polský Ústavní soud schopen plnit zcela své povinnosti podle Ústavy, zejména zajistit účinný ústavní přezkum legislativních aktů. Komise podporuje i nadále reformy soudnictví prostřednictvím evropských strukturálních a investičních fondů (ESI fondů). Během stávajícího programového období 2014–2020 poskytnou ESI fondy na podporu úsilí členských států o zvýšení kapacity jejich veřejné správy, včetně soudnictví, částku ve výši 4,2 miliardy EUR. Čtrnáct členských států určilo soudnictví jako prioritní oblast pro podporu z ESI fondů. Komise zdůrazňuje význam přijetí přístupu zaměřeného na výsledky při provádění těchto priorit a vyzývá členské státy, aby vyhodnotily dopad podpory z ESI fondů. V roce 2016 požádalo pět členských států o technickou pomoc Útvaru na podporu strukturální reformy při Komisi, například s ohledem na sdílení vnitrostátních zkušeností s reformami soudních obvodů. Pozitivní hospodářský dopad řádného fungování systémů soudnictví si toto úsilí zaslouží. Studie Společného výzkumného střediska z roku 2017 zjistila vzájemné vztahy mezi zvýšením efektivnosti soudů a mírou růstu hospodářství a mezi vnímáním nezávislosti soudnictví ze strany podniků a růstem produktivity. Pokud systémy soudnictví zaručují prosazování práv, jsou věřitelé s větší pravděpodobností ochotni poskytovat úvěry, podniky jsou odrazovány od oportunistického chování, snižují se transakční náklady a inovativní podniky s větší pravděpodobností investují. Tento pozitivní dopad je zdůrazněn i v dalším výzkumu, včetně výzkumu Mezinárodního měnového fondu, Evropské centrální banky, OECD, Světového ekonomického fóra a Světové banky. – Vývoj počtu případů – Obecný kontext se vyznačuje poměrně stálou, avšak vysokou úrovní počtu případů v systémech soudnictví členských států, ačkoli mezi jednotlivými členskými státy se úroveň značně liší (obrázek 2). To prokazuje význam dalšího úsilí o zajištění účinnosti systému soudnictví. Obrázek 2: Počet nově přicházejících občanských, obchodních, správních a jiných věcí* (první stupeň / na 100 obyvatel) (zdroj: studie CEPEJ) * Podle metodiky CEPEJ zahrnuje tato kategorie všechny sporné a nesporné občanské a obchodní věci, nesporné věci katastru nemovitostí a obchodního rejstříku, věci týkající se jiných rejstříků, jiné nesporné věci, věci správního práva a jiné netrestní věci. Změny metodiky v CZ, HR, MT a FI. Obrázek 3: Počet nově přicházejících sporných občanských a obchodních věcí* (první stupeň / na 100 obyvatel) (zdroj: studie CEPEJ) * Sporné občanské/obchodní věci se podle metodiky CEPEJ týkají sporů mezi stranami, například sporů ohledně smluv. Oproti tomu nesporné občanské/obchodní věci se týkají nenapadených řízení, například nenapadených platebních rozkazů. Změny metodiky v CZ, HR, IT a FI. Údaje pro NL zahrnují nesporné věci. DE: údaje založené výhradně na statistických údajích o organizaci soudnictví, které zveřejnil Německý spolkový statistický úřad. 3.Klíčová zjištění srovnávacího přehledu EU o soudnictví 2017 Efektivnost, úroveň a nezávislost jsou hlavní parametry účinného systému soudnictví a srovnávací přehled předkládá ukazatele pro všechny tři parametry. 3.1 Efektivnost systémů soudnictví

Srovnávací přehled zkoumá efektivnost řízení v obecných oblastech občanských, obchodních a správních věcí a ve zvláštních oblastech, v nichž soudy uplatňují právo EU. 3.1.1 Obecné údaje o efektivnosti Ukazateli souvisejícími s efektivností řízení v obecných oblastech občanských, obchodních a správních věcí jsou: délka řízení (dispoziční čas), míra vyřešených případů a počet projednávaných věcí. 3.1.1.1 Délka řízení Délka řízení udává odhadovanou dobu (ve dnech) potřebnou k vyřešení věci u soudu, tj. dobu, kterou soud potřebuje pro vydání rozhodnutí v prvním stupni. Ukazatelem „dispoziční čas“ je počet nevyřešených věcí dělený počtem vyřešených věcí na konci roku vynásobený 365 dny. Všechny údaje se týkají řízení v prvním stupni a srovnávají údaje za roky 2010, 2013, 2014 a 2015, pokud jsou k dispozici. * Podle metodiky CEPEJ zahrnuje tato kategorie všechny sporné a nesporné občanské a obchodní věci, nesporné věci katastru nemovitostí a obchodního rejstříku, věci týkající se jiných rejstříků, jiné nesporné věci, věci správního práva a jiné netrestní věci. Změny metodiky v CZ, HR, IT, HU, MT, PT a FI. V CZ a SK zahrnují projednávané věci všechny stupně. Obrázek 5: Doba potřebná k vyřešení sporných občanských a obchodních věcí*

(první stupeň / ve dnech) (zdroj: studie CEPEJ) * Sporné občanské/obchodní věci se podle metodiky CEPEJ týkají sporů mezi stranami, například sporů ohledně smluv. Oproti tomu nesporné občanské/obchodní věci se týkají nenapadených řízení, například nenapadených platebních rozkazů. Změny metodiky v CZ, HR, IT, HU, MT, PT a FI. V CZ a SK zahrnují projednávané věci všechny stupně. Údaje pro NL zahrnují nesporné věci. DE: údaje založené výhradně na statistických údajích o organizaci soudnictví, které zveřejnil Německý spolkový statistický úřad. Obrázek 6: Doba potřebná k vyřešení správních věcí* (první stupeň / ve dnech) (zdroj: studie CEPEJ) * Věci správního práva se podle metodiky CEPEJ týkají sporů mezi občany a místními, regionálními nebo celostátními orgány. Změny metodiky v HR, HU a FI. V CZ a SK zahrnují projednávané věci všechny stupně. DK, IE a AT nezaznamenávají správní věci zvlášť. DE: údaje založené výhradně na statistických údajích o organizaci soudnictví, které zveřejnil Německý spolkový statistický úřad. 3.1.1.2 Míra vyřešených případů Mírou vyřešených případů je poměr počtu vyřešených věcí k počtu nově přicházejících věcí. Je měřítkem toho, zda je soud schopen vyřizovat nově přicházející věci. Je-li míra vyřešených případů přibližně 100 % nebo vyšší, znamená to, že systém soudnictví je schopen vyřešit nejméně tolik věcí, kolik jich nově přichází. Je-li míra vyřešených případů nižší než 100 %, znamená to, že soudy vyřeší méně věcí, než je počet nově přicházejících věcí. Obrázek 7: Míra vyřešených občanských, obchodních, správních a jiných věcí*

(první stupeň / v % – hodnoty vyšší než 100 % udávají, že je uzavřeno více věcí než nově přicházejících, zatímco hodnoty nižší než 100 % naznačují, že se uzavřelo méně věcí než nově přicházejících) (zdroj: studie CEPEJ) * Změny metodiky v CZ, HR, IT, HU, MT, PT a FI. Údaje EE odrážejí 50 % nárůst vyřešených případů týkajících se rejstříků. IE: očekává se, že počet vyřešených věcí je vzhledem k metodice podhodnocen. Obrázek 8: Míra vyřešených sporných občanských a obchodních věcí* (první stupeň / v %) (zdroj: studie CEPEJ) * Změny metodiky v CZ, HR, IT, HU, MT, PT a FI. IE: očekává se, že počet vyřešených věcí je vzhledem k metodice podhodnocen. Údaje pro NL zahrnují nesporné věci. DE: údaje založené výhradně na statistických údajích o organizaci soudnictví, které zveřejnil Německý spolkový statistický úřad. Obrázek 9: Míra vyřešených správních věcí* (první stupeň / v %) (zdroj: studie CEPEJ) * Změny metodiky v HU a FI. Reorganizace systému správních soudů v HR. V CZ a SK zahrnují projednávané věci všechny stupně. DK, IE a AT nezaznamenávají správní věci zvlášť. DE: údaje založené výhradně na statistických údajích o organizaci soudnictví, které zveřejnil Německý spolkový statistický úřad.

3.1.1.3 Projednávané věci Počtem projednávaných věcí se rozumí počet věcí, které zbývá vyřešit na konci dotyčného roku. To ovlivňuje i dispoziční čas. Obrázek 10: Počet ostatních projednávaných občanských, obchodních a správních věcí* (první stupeň / na 100 obyvatel) (zdroj: studie CEPEJ) * Změny metodiky v CZ, HR, IT, HU, MT, PT a FI. V CZ a SK zahrnují projednávané věci všechny stupně. Obrázek 11: Počet projednávaných sporných občanských a obchodních věcí* (první stupeň / na 100 obyvatel) (zdroj: studie CEPEJ) * Změny metodiky v CZ, HR, IT, HU, MT, PT a FI. V CZ a SK zahrnují projednávané věci všechny stupně. Údaje pro NL nezahrnují nesporné věci. DE: údaje založené výhradně na statistických údajích o organizaci soudnictví, které zveřejnil Německý spolkový statistický úřad. Obrázek 12: Počet projednávaných správních věcí* (první stupeň / na 100 obyvatel) (zdroj: studie CEPEJ) * Změny metodiky v HR, HU a FI. V CZ a SK zahrnují projednávané věci všechny stupně. DK, IE a AT nezaznamenávají správní věci zvlášť. DE: údaje založené výhradně na statistických údajích o organizaci soudnictví, které zveřejnil Německý spolkový statistický úřad. 3.1.2 Efektivnost ve zvláštních oblastech práva EU Tento oddíl doplňuje obecné údaje o efektivnosti systémů soudnictví a obsahuje informace o průměrné délce řízení ve zvláštních oblastech v případě uplatnění práva EU. Srovnávací přehled 2017 navazuje na předchozí údaje v oblasti hospodářské soutěže, elektronických komunikací, ochranné známky EU a ochrany spotřebitele a poskytuje rovněž údaje o boji proti praní peněz. Oblasti jsou vybrány podle jejich významu pro jednotný trh a podnikatelské prostředí. Dlouhé průtahy v soudním řízení mohou mít obecně negativní důsledky pro prosazování práv vyplývajících z právních předpisů EU, nejsou-li například již dostupné přiměřené prostředky nápravy nebo nelze-li již vymáhat značné finanční škody. – Hospodářská soutěž – Účinné prosazování práva hospodářské soutěže zajišťuje rovné podmínky pro podniky, a je proto nezbytné pro přitažlivé podnikatelské prostředí. Následující obrázek ukazuje průměrnou délku řízení proti rozhodnutím vnitrostátních orgánů pro hospodářskou soutěž uplatňujících články 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie. Obrázek 13: Hospodářská soutěž: Průměrná délka soudního přezkumu* (první stupeň / ve dnech) (zdroj: Evropská komise spolu s Evropskou sítí pro hospodářskou soutěž) * IE a AT: scénář není použitelný, jelikož orgány nemají pravomoc přijímat příslušná rozhodnutí. AT: údaje nejsou založeny na opravných prostředcích proti rozhodnutí vnitrostátního orgánu pro hospodářskou soutěž. Počet případů byl u většiny členských států v některých letech omezený (méně než pět ročně), což může vést k tomu, že roční údaje jsou závislé na jednom mimořádně dlouhém či krátkém řízení, a mít za následek velké meziroční rozdíly. DE: údaje se týkají pokut, kdy soud „prvního stupně“ vydá vlastní rozhodnutí a rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž funguje jako obžaloba. FR: údaje zahrnují dva případy týkající se přezkumu rozhodnutí o uložení předběžných opatření, jež byly projednány obzvláště rychle. Prázdný sloupec v příslušném roce znamená, že BE, CZ, HR, LV, LT, LU, NL, PL, SK, FI, SE a UK nenahlásily žádné případy a pro AT nejsou údaje k dispozici. V členských státech, v nichž se nevyskytly žádné případy, mohla být důvodem skutečnost, že u soudu nebyla napadena žádná rozhodnutí orgánu pro hospodářskou soutěž (např. v LU). DE: průměr činí 1 246 dnů; CZ: průměr činí 2 091 dnů. – Elektronické komunikace – Právní předpisy EU v oblasti elektronických komunikací mají zvýšit konkurenceschopnost souvisejících trhů, přispět k rozvoji vnitřního trhu a zajistit investice, inovace a růst. Účinné prosazování těchto právních předpisů je nezbytné rovněž k dosažení cílů týkajících se nižších cen pro spotřebitele a kvalitnějších služeb. Následující obrázek udává průměrnou délku soudního přezkumu rozhodnutí vnitrostátních regulačních orgánů uplatňujících právní předpisy EU v oblasti elektronických komunikací. To zahrnuje širokou škálu případů sahajících od složitějších přezkumů „analýzy trhů“ po záležitosti zaměřené na spotřebitele. Obrázek 14: Elektronické komunikace: Průměrná délka soudního přezkumu* (první stupeň / ve dnech) (zdroj: Evropská komise spolu s Komunikačním výborem) * Počet případů se mezi jednotlivými členskými státy liší. Prázdný sloupec udává, že členský stát nenahlásil pro daný rok žádné případy. V některých případech může omezený počet příslušných řízení (BE, EE, IE, CY, LT a UK) znamenat, že roční údaje závisejí na jednom mimořádně dlouhém či krátkém řízení, a mít za následek velké meziroční rozdíly. DK: o opravných prostředcích rozhoduje v prvním stupni kvazisoudní orgán. ES, AT a PL: pověřeny jsou různé soudy v závislosti na předmětu sporu. PT: průměr činí 1 706 dnů.

– Ochranná známka EU – Účinné prosazování práv duševního vlastnictví je nezbytné k stimulování investic do inovací. Ochranná známka EU je nejčastějším právem duševního vlastnictví v EU. Právní předpisy týkající se ochranných známek EU přiznávají významnou úlohu vnitrostátním soudům, které jednají jako soudy EU a přijímají rozhodnutí ovlivňující jednotný trh. Obrázek 15 ukazuje průměrnou délku řízení ve věcech týkajících se porušení práv k ochranné známce EU ve sporech mezi soukromými stranami. Obrázek 15: Ochranná známka EU: Průměrná délka řízení ve věcech týkajících se porušení práv k ochranné známce EU* (první stupeň / ve dnech) (zdroj: Evropská komise spolu s Evropským střediskem pro sledování porušování práv duševního vlastnictví) * FR, IT a LT: použit byl vzorek případů. PL: pro rok 2015 byly použity odhady soudů. Počet příslušných věcí byl v EE, IE, HR, HU, LU a FI v některých letech omezený (méně než pět ročně), což může znamenat, že roční údaje závisejí na jednom mimořádně dlouhém či krátkém řízení, a mít za následek velké meziroční rozdíly. IE: průměrnou délku významně ovlivnilo jedno obzvláště složité řízení trvající 2 326 dnů. MT: údaje se vztahují na přeshraniční případy při vymáhání celními orgány. DK: údaje zahrnují řízení týkající se ochranné známky EU i vnitrostátní ochranné známky u Námořního a obchodního soudu. AT: v porovnání s rokem 2013 došlo ke změně metodiky. Prázdný sloupec v příslušném roce znamená, že EE, HR a FI nenahlásily žádné případy a pro CZ, DE, EL, IT, AT, PL a SK nejsou údaje k dispozici. – Ochrana spotřebitele – Účinné vymáhání spotřebitelského práva zajišťuje, že spotřebitelé využívají svá práva a podniky porušující pravidla ochrany spotřebitele nezískají neoprávněné výhody. Klíčovou úlohu při vymáhání spotřebitelského práva EU hrají v rámci různých vnitrostátních systémů vymáhání práva orgány pro ochranu spotřebitele a soudy. Obrázek 16 udává průměrnou délku soudního přezkumu rozhodnutí orgánů pro ochranu spotřebitele uplatňujících právo EU. V případě spotřebitelů nebo podniků může účinné vymáhání práva zahrnovat řetězec účastníků, nejen soudy, nýbrž také správní orgány. V zájmu lepšího posouzení řetězce vymáhání práva se toto vydání kromě délky soudního přezkumu těchto rozhodnutí zabývá i délkou řízení u orgánů pro ochranu spotřebitele. Obrázek 17 ukazuje průměrnou délku řízení v případě správních rozhodnutí vnitrostátních orgánů pro ochranu spotřebitele v letech 2014 a 2015 od okamžiku zahájení řízení. Příslušná rozhodnutí zahrnují prohlášení o porušení hmotněprávních předpisů, předběžná opatření, soudní příkazy na zdržení se určitého jednání, zahájení soudního řízení nebo uzavření případu. Obrázek 16: Ochrana spotřebitele: Průměrná délka soudního přezkumu* (první stupeň / ve dnech) (zdroj: Evropská komise spolu s Evropskou sítí pro hospodářskou soutěž) * BE, LU, AT, FI, SE a UK: scénář je nepoužitelný, jelikož orgány pro ochranu spotřebitele nemají pravomoc rozhodovat o porušení příslušných pravidel ochrany spotřebitele. V některých těchto členských státech (např. FI a SE) mohou orgány pro ochranu spotřebitele zahájit soudní řízení, nebo se obrátit na státního zástupce (BE). DE: správní orgány mohou přijímat rozhodnutí pouze v přeshraničních věcech, neobjevily se však žádné takové případy, jelikož Spolkové ministerstvo spravedlnosti a ochrany spotřebitele pověřilo přijímáním opatření v oblasti vymáhání práva jiné způsobilé subjekty. Některé členské státy mají kombinované systémy (BG, DK, EE, IE, ES a LT), v jejichž rámci mohou orgány pro ochranu spotřebitele podávat žaloby v souvislosti s některými pravidly (např. nepřiměřené (smluvní) podmínky v BG a na CY). DE, AT: většinou občanskoprávní vymáhání spotřebitelského práva ze strany spotřebitelů nebo soukromých/polosoukromých subjektů. ES: údaje zahrnují čtyři autonomní oblasti. Počet příslušných věcí byl v DK, EE, EL, FR, HR a NL v některých letech omezený (méně než pět ročně). To může znamenat, že roční údaje závisejí na jednom mimořádně dlouhém či krátkém řízení, a mít za následek velké meziroční rozdíly. IT, PL a RO poskytly odhad. Prázdný sloupec v příslušném roce znamená, že DK a NL neoznámily žádné případy a pro EL FR, PT a SK nejsou údaje dostupné. Pravomoci některých orgánů se vztahují pouze na části příslušných právních předpisů EU v oblasti ochrany spotřebitele. Obrázek 17: Ochrana spotřebitele: Průměrná délka řízení o správních rozhodnutích orgánů pro ochranu spotřebitele* (ve dnech) (zdroj: Evropská komise spolu s Evropskou sítí pro hospodářskou soutěž) * BE, DE, LU, AT a SE: scénář není použitelný. Obrázek udává vážený průměr správních řízení zahájených orgány pro ochranu spotřebitele v letech 2014 a 2015. DK, EL, CY a LT: poskytly odhady. IE, FI: údaje udávají průměr rozpětí, kdy se délka může lišit v závislosti na složitosti protiprávního jednání. NL: údaje zahrnují rozhodnutí o uložení správních pokut za porušení hmotněprávních předpisů. PT: délka řízení může být způsobena složitými postupy a v některých případech neexistencí nástrojů IKT k digitalizaci určitých procesů. Některé členské státy uvedly rovněž používání neformálních nástrojů vymáhání práva, obvykle úspěšně (LU a NL). Některé orgány jsou příslušné pouze pro části příslušných právních předpisů EU. – Předběžná opatření – Předběžná opatření uložená soudy představují zrychlená řízení, která zahrnují například prozatímní soudní zákazy a zabavení zboží s cílem odradit od hrozícího protiprávního jednání nebo mu zabránit před konečným vyřešením případu. Efektivnost řízení o předběžných opatřeních je obzvláště důležitá, jelikož tato opatření se často využívají v naléhavých případech, kdy průtahy mohou u žalobce vést k nenapravitelné škodě. Obrázek 18 udává průměrnou dobu potřebnou k získání rozhodnutí vnitrostátního soudu o žádosti o předběžná opatření k ukončení porušování práv k ochranné známce EU a pravidel v oblasti elektronických komunikací. Obrázek 18: Předběžná opatření – průměrná délka řízení o předběžných opatřeních v roce 2015* (první stupeň / ve dnech) (zdroj: Evropská komise spolu s Evropským střediskem pro sledování porušování práv duševního vlastnictví a Komunikačním výborem)

* Ochranná známka EU: LU, HU a RO neoznámily žádné případy; BE, BG, DK, DE, EE, ES, FR, HR, NL, AT a UK neposkytly žádné údaje o předběžných opatřeních v této oblasti. Elektronické komunikace: BE, DK, EE, IE, LV, NL, AT a UK neoznámily žádné případy; LU a RO neposkytly žádné údaje o předběžných opatřeních v této oblasti. Počet případů je u většiny členských států v jednotlivých oblastech nízký (méně než pět ročně), což může znamenat, že roční údaje jsou závislé na jednom mimořádně dlouhém nebo krátkém řízení. – Praní peněz – Kromě přispění k boji proti trestné činnosti má účinnost boje proti praní peněz zásadní význam pro spolehlivost, integritu a stabilitu finančního sektoru, důvěru ve finanční systém a spravedlivou hospodářskou soutěž na jednotném trhu. Jak zdůraznil Mezinárodní měnový fond, trestné činy praní peněz mohou odrazovat zahraniční investice a narušovat mezinárodní kapitálové toky a mají negativní důsledky pro makroekonomickou výkonnost země, což má za následek ztrátu blahobytu, odčerpávání zdrojů z produktivnějších hospodářských činností a dokonce destabilizující vedlejší účinky na ekonomiky ostatních zemí. Směrnice o boji proti praní peněz vyžaduje, aby členské státy vedly statistiky o účinnosti systémů.Ve spolupráci s členskými státy různýchtrestních Obrázek 19 udává průměrnou délku řízení u soudů prvního stupně, které se zabývají trestnými činy praní peněz. Obrázek 19: Praní peněz: Průměrná délka soudního řízení* (první stupeň / ve dnech) (zdroj: Evropská komise spolu s odbornou skupinou pro praní peněz a financování terorismu) ŽÁDNÉ ÚDAJE * EL, ES a FR: údaje pouze pro počty případů, nikoli délku řízení. IT: výpočet je založen na vzorku rozsudků vynesených v letech 2015 a 2016. SE: výsledkem je teoretická maximální délka řízení, nikoli průměrná délka. CY, RO a SE: údaje pouze pro odsuzující rozsudky. 3.1.3 Shrnutí týkající se efektivnosti systémů soudnictví Pro zajištění hladkého fungování systému soudnictví má zásadní význam rychlost soudních rozhodnutí. K hlavním parametrům, které se ve srovnávacím přehledu používají k ověření efektivnosti systémů soudnictví, patří délka řízení (odhadovaný čas ve dnech, který je zapotřebí k vyřešení případu), míra vyřešených případů (poměr počtu vyřešených věcí k počtu nově přicházejících věcí) a počet projednávaných věcí (které zbývá vyřešit na konci roku). Obecné údaje o efektivnosti Při pohledu na obecné oblasti občanských, obchodních a správních věcí srovnávací přehled 2017 prokazuje, že pokračuje pozitivní vývoj, který byl zaznamenán již v minulých letech. Pokud jsou k dispozici údaje, prokazuje rovněž to, že od prvního vydání srovnávacího přehledu v roce 2013 existuje celkově více členských států, v nichž došlo k zvýšení efektivnosti, než členských států, ve kterých se zhoršila. Povzbudivé je zjištění pozitivního vývoje zejména v těch členských státech, které byly v rámci evropského semestru nebo ekonomického ozdravného programu určeny jako státy potýkající se s problémy: Délka řízení v sporných občanských a obchodních věcech se v řadě těchto států významně zkrátila (obrázek 5). Toto zlepšení je v pětiletém horizontu (tj. od roku 2010) jednoznačnější než z krátkodobého hlediska. Kategorie „všechny věci“' (obrázek 4) a ještě více kategorie „správní věci“ (obrázek 6) však ukazují pozitivní tendenci i v porovnání s předchozím rokem, tj. stabilitu nebo zlepšení. Ve většině členských států se míry vyřešených případů u sporných občanských a obchodních věcí během pěti let zlepšily (obrázek 8). Až na několik málo výjimek totéž platí v krátkodobém horizontu i pro správní věci (obrázek 9), u nichž došlo v porovnání s předchozím rokem k významnému zlepšení, a rovněž pro obecnou kategorii „všechny věci“ (obrázek 7). To znamená, že v analyzovaných oblastech se obecně členské státy mohou zabývat nově přicházejícími věcmi. Pokud jde o projednávané věci, pokrok v pětiletém období je méně jednoznačný, v posledních dvou letech však lze pozorovat určité zlepšení, a to bez ohledu na analyzovanou kategorii. Ačkoli u kategorie „všechny věci“ je patrná celková stabilita (obrázek 10), k jednoznačnému zlepšení došlo s ohledem na projednávané sporné občanské a obchodní věci (obrázek 11) i správní věci (obrázek 12). Navzdory tomuto zlepšení je však počet projednávaných věcí v řadě členských států stále vysoký. Trvá určitou dobu, než se reformy soudnictví projeví. Zdá se však, že některé provedené reformy již přispívají k zvýšení efektivnosti. Jeden členský stát například oznámil velké zlepšení s ohledem na počet vyřešených případů a následné snížení projednávaných věcí především kvůli skutečnosti, že správní věci projednává jediný soud. Efektivnost ve zvláštních oblastech práva EU Obrázky týkající se řízení ve zvláštních oblastech (obrázky 13–19) mají lépe vyjádřit fungování systémů soudnictví v konkrétních druzích sporů souvisejících s podnikáním, na něž se vztahuje právo EU. V případě občanů nebo podniků může účinné prosazování zahrnovat řetězec účastníků, nejen soudy, nýbrž také správní orgány. V zájmu lepšího posouzení řetězce vymáhání práva se toto vydání kromě délky soudního přezkumu těchto rozhodnutí zabývá i délkou řízení u orgánů pro ochranu spotřebitele. Udává rovněž délku řízení o předběžných opatřeních, která mají zabránit hrozícímu protiprávnímu jednání či škodám, v oblasti elektronických komunikací a práv duševního vlastnictví. Obrázky ukazují, že: Řízení ve věcech hospodářské soutěže a elektronických komunikací jsou v průměru přinejmenším o několik měsíců delší než řízení ve zvláštních oblastech týkajících se ochranné známky EU a spotřebitelského práva. To může vysvětlovat složitost a hospodářský význam řízení ve věcech hospodářské soutěže a elektronických komunikací a případně rovněž procesní pravidla v některých zemích EU. Délka řízení v jednom členském státě se může značně lišit v závislosti na oblasti práva. Význam jednotlivých účastníků v řetězci vymáhání práva je objasněn v oblasti ochrany spotřebitele. Obrázky 16–17 udávají délku správních řízení i soudního přezkumu. Pokud se používají obě části řetězce, může společné řízení v závislosti na jednotlivých členských státech trvat například od 160 do 1 200 dnů. Z údajů však vyplývá, že v mnoha členských státech není velká část správních rozhodnutí napadena u soudu, což umožňuje vyvodit závěr, že mnoho případů protiprávního jednání vyřeší jen správní orgány. Soud může rozhodnout o uložení předběžných opatření s cílem odradit dočasně od protiprávního jednání či mu zabránit. Údaje v oblasti ochranné známky EU a elektronických komunikací ukazují, že délka příslušného soudního řízení může být v jednotlivých členských státech (obrázek 20) nebo podle typu řízení v téže zemi v rozmezí od několika dnů do osmi měsíců. Neexistence řízení o předběžných opatřeních v některých členských státech může být způsobena rovněž procesními pravidly, jež ztěžují jejich využívání. Účinný boj proti praní peněz má zásadní význam pro ochranu finančního systému, spravedlivou hospodářskou soutěž a předcházení negativním hospodářským důsledkům. Toto vydání představuje výsledky pilotního sběru údajů o délce soudních řízení při projednávání trestných činů praní peněz podle směrnice o boji proti praní peněz. V případě členských států, pro něž byly k dispozici údaje, se zdá, že v délce řízení existují značné rozdíly – od méně než půl roku po téměř tři roky (obrázek 19). Očekává se, že po provedení směrnice v červnu 2017 se sběr údajů zlepší.



3.2 Úroveň systémů soudnictví Účinné systémy soudnictví vyžadují nejen rychlá rozhodnutí, nýbrž i kvalitní rozhodnutí. Úroveň je důležitým faktorem důvěry občanů a podniků v systém soudnictví. Ačkoli neexistuje jeden schválený způsob měření úrovně systémů soudnictví, srovnávací přehled EU o soudnictví se zaměřuje na určité faktory, které jsou obecně uznávány jako důležité a které mohou pomoci zvýšit úroveň soudnictví. Tyto faktory jsou zařazeny do čtyř kategorií: 1. dostupnost spravedlnosti pro občany a podniky; 2. odpovídající materiálové a lidské zdroje; 3. zavedení nástrojů hodnocení a 4. používání norem kvality. 3.2.1 Dostupnost

Dostupnost je v celém řetězci soudnictví nezbytná k snazšímu získávání informací – o systému soudnictví, o zahájení řízení a souvisejících finančních aspektech a o stavu řízení do jeho skončení, takže k rozsudku lze získat rychle přístup na internetu. – Poskytování informací o systému soudnictví – Přístup ke spravedlnosti jako předpoklad vyžaduje, aby byli občané a podniky uživatelsky přívětivým způsobem informováni o různých aspektech systému soudnictví. Obrázek 20 ukazuje dostupnost on-line informací o systému soudnictví pro širokou veřejnost. Obrázek 20: Dostupnost on-line informací o systému soudnictví pro širokou veřejnost* (zdroj: Evropská komise) * DE: každá spolková země a spolková úroveň rozhoduje o tom, které informace budou poskytovány on-line. – Právní pomoc a soudní poplatky – Přístup k právní pomoci je základní právo, které je zakotveno v Listině základních práv (dále jen „Listina“). Za účelem shromáždění srovnatelných údajů o různých systémech právní pomoci a soudních poplatků byly na základě příjmů a životních podmínek v jednotlivých členských státech stanoveny dva zvláštní scénáře týkající se spotřebitelského sporu. Údaje na obrázku 21 ukazují dostupnost právní pomoci v případě těchto dvou scénářů. Tyto scénáře jsou založeny na dvou různých hodnotách nároku: nárok vysoké hodnoty (tj. 6 000 EUR) a nárok nízké hodnoty (tj. příslušná prahová hodnota Eurostatu pro chudobu pro jednotlivé členské státy převedená na měsíční příjem). Většina členských států poskytuje právní pomoc na základě příjmu žadatele. Na obrázku 21 jsou v % porovnány prahové hodnoty příjmu pro poskytnutí právní pomoci v případě konkrétního spotřebitelského sporu s prahovou hodnotou Eurostatu pro chudobu pro jednotlivé členské státy. Je-li například uvedena způsobilost pro právní pomoc při 20 %, znamená to, že právní pomoc může obdržet žadatel s příjmem o 20 % vyšším, než je příslušná prahová hodnota Eurostatu pro chudobu. Je-li naopak prahová hodnota pro právní pomoc uvedena při –20 %, znamená to, že prahová hodnota příjmu pro právní pomoc je o 20 % nižší než prahová hodnota Eurostatu pro chudobu. Některé členské státy uplatňují systém právní pomoci, který zajišťuje pokrytí nákladů spojených se soudním řízením v plné výši (plná právní pomoc) a který je doplněn systémem, jenž hradí část nákladů (částečná právní pomoc). Ostatní členské státy používají pouze systém plné právní pomoci, nebo pouze systém částečné právní pomoci. Obrázek 21: Prahová hodnota příjmu pro právní pomoc v konkrétní spotřebitelské věci* (rozdíly v % oproti prahové hodnotě Eurostatu pro chudobu) (zdroj: Evropská komise spolu s CCBE) * Obrázek představuje prahové hodnoty pro právní pomoc v rozmezí od 40 % do –30 %. DK, DE, IE, FR, HR, LT, NL, PT, FI a SE poskytují právní pomoc při prahové hodnotě příjmu v rozmezí od 40 % do 154 %. HU, RO a UK(SC) poskytují právní pomoc při prahové hodnotě příjmu v rozmezí od –30 % do –68 %. * „Nárokem nízké hodnoty“ se rozumí nárok, který odpovídá prahové hodnotě Eurostatu pro chudobu u jedné osoby v jednotlivých členských státech převedené na měsíční příjem (např. v roce 2014 byla tato hodnota v rozmezí od 110 EUR v RO do 1 716 EUR v LU). Většina členských států používá ke stanovení prahové hodnoty způsobilosti pro právní pomoc disponibilní příjem, s výjimkou DK, LU a NL, které používají hrubý příjem. V IE, SK a UK (SC) není právní pomoc dostupná při hodnotě nároku ve výši příslušné prahové hodnoty pro ohrožení chudobou, jelikož částka by byla příliš nízká. DE: prahová hodnota příjmu vychází z Prozesskostenhilfebekanntmachung 2016 a průměrných ročních nákladů na bydlení (statistika v oblasti příjmů a životních podmínek (SILC)). LV: příjem v rozmezí od 128,06 EUR do 320 EUR podle místa bydliště žadatele. Sazba je založena na aritmetickém průměru. Většina členských států vyžaduje, aby při zahájení soudního řízení strana uhradila soudní poplatek. Obrázek 22 porovnává pro oba scénáře výši soudního poplatku uvedenou jako podíl hodnoty nároku. Činí-li například soudní poplatek 10 % z hodnoty nároku ve výši 6 000 EUR, musí spotřebitel při zahájení soudního řízení uhradit soudní poplatek ve výši 600 EUR. Nárok nízké hodnoty vychází z prahové hodnoty Eurostatu pro chudobu pro jednotlivé členské státy. Obrázek 22: Soudní poplatek za účelem zahájení soudního řízení v konkrétní spotřebitelské věci (výše soudního poplatku jako podíl hodnoty nároku) (zdroj: Evropská komise spolu s CCBE) * „Nárok nízké hodnoty“ viz obrázek 21.

– Podávání a sledování nároků on-line – Elektronické podávání nároků, možnost sledovat řízení a činit kroky on-line a elektronická komunikace mezi soudy a právníky rovněž usnadňují přístup ke spravedlnosti a omezují průtahy a snižují náklady. Systémy IKT na soudech sehrávají také stále významnější úlohu při přeshraniční spolupráci mezi justičními orgány a usnadňují rovněž provádění právních předpisů EU. Obrázek 23: Dostupnost elektronických prostředků* (0 = dostupné u 0 % soudů, 4 = dostupné u 100 % soudů) (zdroj: studie CEPEJ) * DK: elektronické formuláře jsou k dispozici na internetových stránkách, v současnosti je však lze zaslat pouze elektronickou poštou. LT: některé doklady lze zasílat prostřednictvím portálu elektronických služeb soudů. PL: možnost postoupit věc soudu elektronickými prostředky existuje pouze u platebních rozkazů. RO: soudům lze věc postoupit elektronickou poštou. SK: v některých občanskoprávních řízeních je možné elektronické podání. Občané mají přístup k informacím o soudním řízení na internetových stránkách soudů. SI: u určitých typů řízení je možné sledování procesních úkonů. – Výměny mezi soudy a právníky – Četnost využívání různých druhů IKT při výměnách mezi soudy a právníky, jakož i důvody jejich používání resp. nepoužívání se mezi jednotlivými členskými státy značně liší. V zájmu získání jasnější představy o skutečném využívání IKT předkládá obrázek 24 výsledky průzkumu u právníků, který se týkal způsobu jejich komunikace se soudy a důvodů používání IKT. Obrázek 24: Využívání IKT v komunikaci mezi soudy a právníky* (zdroj: průzkum CCBE) * Podání soudu zahrnují tyto možné odpovědi: „elektronické podání žaloby“, „elektronické podání předvolání k soudu“, „elektronické podání důkazů/podkladů“. Obrázek 25: Důvody používání (nepoužívání) IKT v komunikaci mezi soudy a právníky* (zdroj: průzkum CCBE) * Pozitivní zkušenosti zahrnují tyto možné odpovědi: „velmi praktické“, „uživatelsky přívětivé“ a „jiné výhody“. * Negativní zkušenosti zahrnují tyto možné odpovědi: „nedostatečně uživatelsky přívětivé“, „technické problémy“ a „jiné překážky“. Respondenti mohli uvést maximálně dva důvody používání (nepoužívání) IKT. – Komunikace se sdělovacími prostředky – Pro širokou veřejnost fungují sdělovací prostředky jako kanál, který zlepšuje přístupnost systémů soudnictví a soudní činnosti. Obrázek 26: Vztahy mezi soudy a tiskem / sdělovacími prostředky* (zdroj: Evropská komise) * U každého ze tří stupňů lze přidělit dva body, jsou-li zahrnuty občanské/obchodní a správní věci. Je-li zahrnuta pouze jedna ze dvou kategorií věcí, přiděluje se pouze jeden bod. Možné maximum: 7 bodů. DE: každá spolková země má vlastní pokyny pro soudce ohledně komunikace s tiskem a sdělovacími prostředky. FI: u všech soudů existuje osoba, která je v případě potřeby v kontaktu s tiskem, nejedná se však o její hlavní úkol.

– Přístup k rozsudkům – Zveřejňování rozsudků on-line přispívá k transparentnosti a pochopení systému soudnictví. Občanům a podnikům pomáhá činit informovaná rozhodnutí s ohledem na přístup ke spravedlnosti. Může přispět rovněž k větší ustálenosti judikatury. Obrázek 27: Přístup široké veřejnosti k zveřejněným rozsudkům on-line* (občanské/obchodní a správní věci, všechny stupně) (zdroj: Evropská komise) * U každého stupně byl přidělen jeden bod, pokud jsou veškeré rozsudky v občanských/obchodních a správních věcech dostupné on-line (0,5 bodu, jsou-li dostupné pouze některé rozsudky). Má-li určitý členský stát pouze dva stupně, byly body přiděleny pro tři stupně tak, že se zohlednil výsledek pro příslušný vyšší stupeň neexistujícího stupně. U členských států, které mezi těmito dvěma oblastmi práva nerozlišují, byl stejný počet bodů přidělen za obě oblasti. Možné maximum: 6 bodů. DK: o většině správních věcí rozhodují nezávislé kolegiální kvazisoudní správní orgány mimo soudy. SE: soudy nezveřejňují pravidelně rozsudky on-line (pouze zásadní věci). Podle zásady přístupu veřejnosti k informacím mají občané právo prostudovat všechny rozsudky nebo rozhodnutí. DE: každá spolková země rozhoduje o dostupnosti rozsudků soudů prvního stupně on-line. Obrázek 28: Opatření pro zveřejňování rozsudků soudů všech stupňů on-line* (občanské/obchodní a správní věci, všechny stupně) (zdroj: Evropská komise) * Pro každý ze tří stupňů lze udělit dva body, pokud jsou zahrnuty občanské/obchodní i správní věci. Je-li zahrnuta pouze jedna ze dvou kategorií věcí, je pro každý stupeň udělen jen jeden bod. Možné maximum: 30 bodů. DK: o většině správních věcí rozhodují nezávislé kolegiální kvazisoudní správní orgány mimo dánské soudy. NL: žádná klíčová slova, ke každému zveřejněnému rozsudku je však připojen obsah. – Stížnosti na podniky– Přístup ke spravedlnosti zahrnuje i způsoby urovnání sporů mimo soudy. Obrázek 29 vychází z průzkumu týkajícího se postojů maloobchodníků k přeshraničnímu obchodu a ochraně spotřebitele. Podniky byly požádány, aby uvedly, zda obdržely stížnosti od spotřebitelů usazených v jejich vlastní zemi a prostřednictvím jakého kanálu. Obrázek 29: Kanály pro podávání stížností spotřebitelů mimo podniky* (zdroj: průzkum týkající se postojů maloobchodníků k přeshraničnímu obchodu a ochraně spotřebitele, 2016) * Podíl podniků, které obdržely stížnosti spotřebitelů prostřednictvím příslušných kanálů. Původní otázka obsahovala rovněž možné odpovědi „vnitropodnikové kanály pro podávání stížností“ a „ostatní kanály“, což jsou ve většině členských států dva hlavní používané kanály. Orgány veřejné moci jsou v této souvislosti orgány, které se zabývají záležitostmi souvisejícími se spotřebiteli. – Přístup k metodám alternativního řešení sporů – Obrázek 30 ukazuje úsilí členských států s ohledem na propagaci a pobídky k dobrovolnému používání metod alternativního řešení sporů (ADR). Obrázek 31 udává počet stížností podaných prostřednictvím evropské platformy pro řešení sporů on-line. Tento mnohojazyčný internetový nástroj je veřejnosti k dispozici od 15. února 2016. Spotřebitelé a obchodníci, kteří mají smluvní spor týkající se výrobku nebo služby pořízené on-line a kteří usilují o mimosoudní řešení, mohou předložit svůj smluvní spor prostřednictvím platformy.

Obrázek 30: Propagace a pobídky v souvislosti s využíváním metod alternativního řešení sporů* (zdroj: Evropská komise) * Souhrnné údaje založené na těchto ukazatelích: internetové stránky přinášející informace o ADR; informační kampaně v médiích; brožury pro širokou veřejnost; soud umožňuje zvláštní informační setkání věnovaná ADR na žádost; koordinátor pro ADR/mediaci u soudů; zveřejňování hodnocení o využívání ADR; zveřejňování statistiky o využívání ADR; právní pomoc kryje (zcela nebo částečně) náklady vzniklé v souvislosti s ADR; úplná nebo částečná náhrada soudních poplatků, včetně kolkovného, v případě úspěšného ADR; ADR bez nutnosti využití služeb advokáta; soudce může vystupovat jako mediátor; ostatní. Za každý z těchto dvanácti ukazatelů byl pro danou oblast práva udělen jeden bod. IE: propagace a pobídky v občanských a obchodních sporech se týkají pouze řízení v rodinných věcech. PT: u občanských/obchodních sporů jsou soudní poplatky hrazeny pouze v případě smírčích soudců. LV: v případě pracovních sporů nejsou účtovány soudní poplatky. Obrázek 31: Počet stížností spotřebitelů podaných přes platformu pro řešení sporů on-line (na 100 000 obyvatel) (zdroj: platforma pro řešení sporů on-line – údaje získané dne 24. března 2017) * Obrázek udává počet stížností podaných přes platformu pro řešení sporů on-line, nikoli počet sporů, které byly předloženy subjektům alternativního řešení sporů prostřednictvím této platformy. Řada případů předložených přes platformu pro řešení sporů on-line je posléze mezi stranami vyřešena na dvoustranném základě mimo platformu, bez další účasti subjektu alternativního řešení sporů. 3.2.2 Zdroje Pro řádné fungování systému soudnictví jsou nezbytné odpovídající zdroje, vhodné podmínky u soudů a náležitě kvalifikovaní pracovníci. Bez dostatečného počtu pracovníků s potřebnými kvalifikacemi a dovednostmi a s přístupem k dalšímu vzdělávání je ohrožena kvalita řízení a rozhodnutí. – Finanční zdroje – Níže uvedený obrázek ukazuje skutečné výdaje na soudy, a to nejprve na obyvatele (obrázek 32) a poté jako procento hrubého domácího produktu (HDP) (obrázek 33). Obrázek 32: Celkové výdaje vládních institucí na soudy* (v EUR na obyvatele) (zdroj: Eurostat) * Pro NL, SK jsou uvedeny předběžné údaje. Obrázek 33: Celkové výdaje vládních institucí na soudy* (jako procento HDP) (zdroj: Eurostat) * Pro NL, SK jsou uvedeny předběžné údaje. Obrázek 34 ukazuje, která veřejná moc (soudní, zákonodárná nebo výkonná) určuje kritéria pro stanovení finančních prostředků pro soudnictví a jaká kritéria se používají. Obrázek 34: Kritéria pro stanovení finančních prostředků určených na soudnictví* * DK: v úvahu se bere počet přicházejících a vyřešených věcí na prvním stupni; DE: pouze pro rozpočet nejvyššího soudu – u prvního a druhého stupně se systém soudnictví mezi spolkovými zeměmi liší; EE: počet přicházejících a vyřešených věcí na prvním a druhém stupni; FR: počet přicházejících a vyřešených věcí u soudů všech stupňů; IT: ministerstvo spravedlnosti stanoví kritéria pro civilní a trestní soudy, zatímco rada pro soudnictví (CPGA) vymezuje kritéria pro správní soudy; HU: zákon stanoví, že plat soudců se musí určit zákonem o státním rozpočtu takovým způsobem, že částka nemůže být nižší než předcházející rok; NL: v úvahu se bere počet vyřešených věcí na základě hodnocení nákladů soudů. – Lidské zdroje – Pro úroveň systému soudnictví jsou nezbytné odpovídající lidské zdroje. Rozmanitost mezi soudci, včetně genderové vyváženosti, přináší doplňkové znalosti, dovednosti a zkušenosti a odráží realitu ve společnosti.

Obrázek 35: Počet soudců* (na 100 000 obyvatel) (zdroj: studie CEPEJ) * Tato kategorie zahrnuje soudce pracující na plný úvazek podle metodiky CEPEJ. Nezahrnuje Rechtspfleger / soudní úředníky, kteří existují jen v některých členských státech. EL: celkový počet profesionálních soudců zahrnuje v průběhu výše uvedených let různé kategorie, což částečně vysvětluje kolísání. UK: vážený průměr tří jurisdikcí; údaje za rok 2010 zahrnují v případě UK (NI) údaje pro rok 2012. Obrázek 36: Podíl žen mezi profesionálními soudci soudů prvního a druhého stupně a nejvyšších soudů (zdroj: Evropská komise (nejvyšší soudy) a studie CEPEJ (první a druhý stupeň)) * Údaje pro PL a UK za rok 2014 pro první a druhý stupeň. Obrázek 37: Vývoj podílu žen mezi profesionálními soudci soudů prvního i druhého stupně v období 2010–2015 a nejvyšších soudů v období 2010–2016* (rozdíl v procentních bodech) (zdroj: Evropská komise (nejvyšší soudy) a studie CEPEJ (první a druhý stupeň)) * LU: podíl žen mezi profesionálními soudci nejvyššího soudu se snížil ze 100 % v roce 2010 na 0 % v roce 2016. UK: pro Anglii a Wales je použit průměr za první a druhý stupeň. PL a UK: údaje porovnávají rok 2010 s rokem 2014. Obrázek 38: Počet advokátů* (na 100 000 obyvatel) (zdroj: studie CEPEJ) *Podle metodiky CEPEJ je advokát osoba, která je podle vnitrostátního práva kvalifikovaná a oprávněná obhajovat klienty a jednat jejich jménem, vykonávat právní praxi, vystupovat před soudy nebo poskytovat klientům rady a zastupovat je v právních záležitostech (doporučení Rec (2000)21 Výboru ministrů Rady Evropy o svobodě výkonu profese advokáta). – Vzdělávání– Justiční vzdělávání je důležité z hlediska přispění ke kvalitě soudních rozhodnutí a soudní služby poskytované občanům. Níže uvedené údaje se týkají justičního vzdělávání v široké škále oblastí, včetně komunikace s účastníky řízení a tiskem a dovedností soudců. Obrázek 39: Povinné odborné vzdělávání soudců* (zdroj: studie CEPEJ) * Některé členské státy nenabízejí povinné odborné vzdělávání v určitých kategoriích, mohou však nabízet nepovinné vzdělávání. Obrázek 40: Účast soudců na dalším vzdělávání v oblasti práva EU nebo práva jiného členského státu* (jako procento z celkového počtu soudců) (zdroj: Evropská komise, zpráva o evropském justičním vzdělávání, 2016) * V několika málo členských státech je podíl účastníků vyšší než 100 %, což znamená, že se někteří účastníci zúčastnili více než jedné vzdělávací akce. Údaje pro AT zahrnují státní zástupce, pro DK soudní úředníky.

Obrázek 41: Podíl dalšího vzdělávání soudců s ohledem na různé druhy dovedností* (jako procento celkového počtu soudců účastnících se vzdělávání) (zdroj: Evropská komise) * Tabulka udává rozložení soudců účastnících se činností v rámci dalšího vzdělávání (tj. činností po období počátečního vzdělávání soudců) v každé ze čtyř určených oblastí jako procentní podíl z celkového počtu vyškolených soudců. Činnosti v rámci právního vzdělávání nejsou vzaty v potaz. Orgány justičního vzdělávání v UK (NI) nezajišťují s ohledem na vybrané dovednosti zvláštní vzdělávací činnosti. Obrázek 42: Dostupnost vzdělávání pro soudce, které je zaměřeno na komunikaci s účastníky řízení a tiskem (zdroj: Evropská komise) 3.2.3 Nástroje hodnocení Monitorování a hodnocení činnosti soudů napomáhá při zjišťování nedostatků a potřeb, a tím pomáhá zajistit, aby systém soudnictví lépe reagoval na stávající a budoucí výzvy. Odpovídající nástroje IKT mohou zajistit řízení věcí v reálném čase a pomoci poskytnout celostátní standardizované soudní statistiky. Mimoto je lze využít při řízení nahromaděných nevyřízených věcí a pro automatizované systémy včasného varování. Průzkumy jsou nezbytné rovněž k posouzení fungování systémů soudnictví z hlediska právníků a osob, které přicházejí se soudy do styku. Odpovídající opatření přijatá v návaznosti na průzkumy jsou předpokladem zvýšení úrovně systémů soudnictví. Obrázek 43: Dostupnost monitorování a hodnocení činnosti soudů* (zdroj: studie CEPEJ) * Hodnotící systém odkazuje na výkonnost systémů soudnictví, a to za použití ukazatelů a cílů. V roce 2015 všechny členské státy kromě LV nahlásily, že mají systém, který jim umožňuje sledovat počet nově přicházejících věcí, délku řízení a počet vynesených rozhodnutí, takže tyto kategorie již nejsou relevantní. Důkladnější práce týkající se norem kvality stejně tak nahradila jejich používání jako kategorie hodnocení. Údaje týkající se „ostatních prvků“ zahrnují například odvolací řízení (EE, ES a LV), soudní jednání (SE) nebo počet věcí vyřešených v určitém časovém období (DK). Obrázek 44: Dostupnost IKT používaných k řízení věcí a pro statistiku činnosti soudů*

(0 = dostupné u 0 % soudů, 4 = dostupné u 100 % soudů) (zdroj: studie CEPEJ) Obrázek 45: Témata průzkumů provedených mezi osobami, které přicházejí se soudy do styku, nebo mezi právníky* (zdroj: Evropská komise) * Členským státům byl přidělen jeden bod za každé uvedené téma průzkumu bez ohledu na úroveň, na které se průzkum uskutečnil. Obrázek 46: Opatření přijatá v návaznosti na průzkumy provedené mezi osobami, které přicházejí se soudy do styku, nebo mezi právníky (zdroj: Evropská komise) 3.2.4 Normy Normy mohou zvýšit úroveň systémů soudnictví. Na základě mapování norem kvality ve srovnávacím přehledu 2016 zkoumá toto vydání podrobněji určité normy týkající se časového rozvrhu a informování účastníků řízení. Obrázky 47–49 udávají používání norem týkajících se lhůt, časových období a nahromaděných nevyřízených věcí a podávají přehled o členských státech, které tyto normy používají. Lhůty jsou kvantitativní termíny, například pro dobu od zaevidování věci do konání prvního soudního jednání. Časová období jsou měřitelné cíle/postupy, upřesňující například předem stanovený podíl případů, které mají být vyřízeny v určitém čase. Nahromaděné nevyřízené věci jsou věci, které jsou projednávány po uplynutí určité předem stanovené doby, například tři měsíce či dokonce deset let. Obrázek 48 udává, v kolika oblastech práva existují normy týkající se časového rozvrhu.

Obrázek 47: Normy týkající se časového rozvrhu* (zdroj: Evropská komise) * Členským státům byl přidělen 1 bod za každou oblast práva (občanské/obchodní, správní nebo jiné), která má stanovené normy. Obrázek 48 ukazuje kompetence jednotlivých složek veřejné moci, pokud jde o stanovení a sledování norem týkajících se časového rozvrhu. Obrázek 48: Stanovení a sledování norem* (zdroj: Evropská komise) * Členské státy jsou na obrázku 47 seřazeny podle pořadí. Upozorňuje se, že stanovení „parlamentem (normy stanovené právním předpisem)“ zde udává, že určitá norma je stanovena pouze v právním předpise. I v případě, je-li s ohledem na stanovení/sledování norem týkajících se časového rozvrhu uvedena více než jedna složka veřejné moci, může být každá složka plně odpovědná za jeden druh normy. „Výkonná moc“ zahrnuje instituce pod přímou či nepřímou kontrolou vlády. „Soudní moc“ zahrnuje subjekty, jako jsou předsedové soudů, rady pro justici, orgány soudců atd. CY a PT: údaje o sledování nejsou k dispozici. Obrázek 49 ukazuje, která opatření se používají v případě nedodržení norem týkajících se časového rozvrhu (obrázek 48). V některých členských státech vede například jejich nedodržení k uspořádání zvláštní schůzky mezi dotyčným soudcem a předsedou soudu za účelem projednání situace. Pokud normu nedodržuje celý soud, může se uskutečnit schůzka mezi předsedou dotyčného soudu a předsedou vyššího soudu. Obrázek 49: Opatření přijatá v návaznosti na nedodržování norem (zdroj: Evropská komise) – Informování účastníků řízení – Obrázek 50 představuje normy týkající se způsobu informování účastníků řízení a druhů údajů, které obdrží ohledně pokroku v jejich věci. Některé členské státy mají systém s automatickým oznámením prostřednictvím elektronické pošty nebo SMS s údaji o průtazích, harmonogramech nebo celkovém pokroku v dané věci. Jiné členské státy umožňují během řízení přístup k informacím on-line, zatímco některé toto ponechávají na uvážení soudů. Obrázek 50: Normy týkající se informování o pokroku v dané věci* (zdroj: Evropská komise) * Členským státům byly přiděleny body v závislosti na způsobu poskytování jednotlivých druhů informací. 1,5 bodu za automatické oznámení elektronickou poštou nebo SMS, 1 bod za on-line přístup během celého řízení, 0,5 bodu za informování na žádost účastníků řízení, podle uvážení soudů či jiný používaný způsob. 3.2.5 Shrnutí týkající se úrovně systémů soudnictví Srovnávací přehled o soudnictví 2017 zkoumá faktory, které přispívají k úrovni systému soudnictví: snadný přístup, odpovídající zdroje, účinné nástroje hodnocení a vhodné normy. Dostupnost Toto vydání zkoumá podrobněji přístupnost systémů soudnictví z hlediska osob, které přicházejí se soudy do styku, tj. občanů, spotřebitelů nebo podniků. Většina členských států poskytuje informace o svém systému soudnictví on-line (obrázek 20). Existuje však prostor pro zlepšení, pokud jde o uživatelskou přívětivost těchto informací, například internetové stránky, které jsou přístupné pro zrakově postižené občany nebo které poskytují interaktivní nástroje, jež občanům umožňují zjistit, zda mají nárok na právní pomoc. Ve všech případech by bylo možno zlepšit dostupnost soudních rozhodnutí v občanských/obchodních a správních věcech on-line (obrázek 27). Pouze sedmnáct členských států zveřejňuje všechny rozsudky nejvyšších soudů v občanských/obchodních a správních věcech. Dostupnost právní pomoci a výše soudních poplatků mají zásadní dopad na přístup ke spravedlnosti, zejména u občanů ohrožených chudobou. Toto vydání zkoumá, nakolik podporují systémy právní pomoci spotřebitele ve sporu s podnikem, a to v případě nároku vysoké hodnoty (tj. 6 000 EUR) nebo nízké hodnoty (tj. nárok odpovídající prahové hodnotě Eurostatu pro chudobu). Obrázek 21 ukazuje, že v některých členských státech neobdrží spotřebitelé, jejichž příjem je nižší než prahová hodnota Eurostatu pro chudobu, právní pomoc. Problém spojený s využitím právní pomoci může odrazovat zejména v případech, kdy soudní poplatky představují významný podíl hodnoty nároku (obrázek 22). Náležité využívání IKT na soudech přispívá k urychlení řízení a snížení nákladů. Například reforma umožňující soudům v jednom členském státě doručovat účastníkům řízení písemnosti elektronicky a zbývající papírové doklady prostřednictvím centralizovaného poštovního systému ušetřila v roce 2016 více než 4,5 milionu EUR (více než 2 % rozpočtu soudů). Srovnávací přehled prokazuje, že elektronické podávání žalob není zavedeno ve všech členských státech (obrázek 23), stejně jako není možné sledovat průběh soudního řízení on-line. Průzkum týkající se skutečného využívání IKT v komunikaci mezi soudy a právníky ukazuje, že nástroje IKT jsou široce využívány v deseti z celkem dvaceti členských států, jichž se průzkum týkal (obrázek 24). Nejčastěji se používají při běžné komunikaci se soudy, zatímco podpisy dokumentů a podávání žalob, předvolání a důkazů se uskutečňuje elektronickými prostředky méně často. V osmi z deseti členských států, ve kterých právníci udávají podstatně menší využívání IKT, patří k nejčastěji uváděnému důvodu skutečnost, že nástroje nejsou k dispozici, a v menší míře pak špatné zkušenosti s používáním IKT. Při podrobnějším pohledu na kanály, které spotřebitelé používají při podávání stížnosti na podnik (tj. skutečnost, zda je stížnost podána prostřednictvím soudů, orgánů veřejné moci, mimosoudních mechanismů nebo spotřebitelských nevládních organizací), se zdá, že nejčastěji používaným kanálem jsou orgány veřejné moci, za nimiž následují soudy a mimosoudní mechanismy (obrázek 29). V porovnání s předchozími roky existuje ve všech členských státech větší propagace a pobídky k dobrovolnému používání metod alternativního řešení sporů (obrázek 30). Významný počet stížností podaných prostřednictvím nově zřízené platformy pro řešení sporů on-line prokazuje ochotu spotřebitelů využívat metod alternativního řešení sporů. Ve většině členských států představují přeshraniční spory významný podíl všech sporů předložených přes platformu pro řešení sporů on-line (obrázek 31). Zdroje Vysoká úroveň soudnictví vyžaduje odpovídající finanční a lidské zdroje, náležité vzdělávání a rozmanitost mezi soudci, včetně genderové vyváženosti. Srovnávací přehled prokazuje toto: Pokud jde o finanční zdroje, z údajů vyplývá, že obecně se výdaje na obyvatele určené na systém soudnictví v roce 2015 ve více než polovině členských států zvýšily (obrázek 32). Několik málo členských států, které se potýkají s obzvláštními problémy, však svůj rozpočet snížilo. Členské státy používají při stanovení finančních zdrojů pro soudnictví většinou historické nebo skutečné náklady místo toho, aby vycházely ze skutečného počtu případů nebo žádostí soudů (obrázek 34). Genderová vyváženost mezi soudci soudů prvního a/nebo druhého stupně je i nadále celkově dobrá nebo se zdá, že se blíží k rovnováze (obrázek 36). U nejvyšších soudů se však některé členské státy vydávají opačným směrem, ačkoli se většina členských států posunuje směrem k vyváženému zastoupení žen a mužů (obrázek 37). Co se týká vzdělávání soudců, ačkoli se zdá, že většina členských států uznává význam dalšího vzdělávání (obrázky 39 a 40), je třeba usilovat o rozšíření rozsahu nabízeného vzdělávání. Další vzdělávání týkající se dovedností soudců (profesní zručnost), digitální dovednosti, řízení soudů a soudcovské etiky neexistuje ve všech členských státech (obrázek 41). Některé členské státy mimoto neposkytují vzdělávání týkající se komunikace s účastníky řízení a tiskem (obrázek 42). V roce 2016 vytvořila Evropská síť pro justiční vzdělávání krátkodobý výměnný program pro předsedy soudů a vedoucí státních zastupitelství zaměřující se například na řízení změn a IKT. Nástroje hodnocení Nástroje monitorování a hodnocení za účelem posouzení činnosti soudů existují ve všech členských státech (obrázek 43), ne všechny členské státy však mají k dispozici celou škálu těchto nástrojů. V mnoha členských státech je dosud třeba zlepšit úplný potenciál informačních systémů pro řízení věcí (obrázek 44), aby bylo zajištěno, že slouží různým účelům, včetně tvorby statistik, a že jsou zavedeny v celém systému soudnictví jednotně. V některých členských státech neumožňují nástroje IKT například řízení nahromaděných nevyřízených věcí, včetně identifikace obzvláště starých případů. Některé členské státy mají naopak systémy včasného varování k odhalování nedostatků nebo nedodržování norem týkajících se vyřizování věcí, což usnadňuje včasné nalezení řešení. V některých členských státech není dosud možné zajistit celostátní sběr údajů ve všech oblastech soudnictví. Pravidelné využívání průzkumů je hlavním zdrojem pochopení názorů uživatelů a právníků na systém soudnictví. V roce 2015 provedla průzkumy přibližně polovina členských států (obrázek 45). Ačkoli všechny členské státy, které provedly průzkumy, zajistily rovněž přijetí následných opatření, jejich rozsah se značně liší. Nejčastější praxí je použití výsledků průzkumů ve výroční zprávě na místní nebo celostátní úrovni (obrázek 46). V řadě členských států zveřejňují soudy průzkumy spokojenosti klientů. Normy Normy mohou zvýšit úroveň systémů soudnictví. Toto vydání zkoumá podrobněji některé normy, které mají zlepšit časový rozvrh řízení a informování účastníků řízení. Většina členských států používá normy týkající se časového rozvrhu. Některé členské státy, které se potýkají se zvláštními problémy v souvislosti s efektivitou, však v současnosti takovéto normy nepoužívají. Nejrozšířenější jsou normy, které stanoví lhůty (např. pro dobu od zaevidování věci do konání prvního soudního jednání), zatímco normy týkající se časových období (upřesňující například předem stanovený podíl případů, které mají být vyřešeny v určitém čase) a nahromaděných nevyřízených věcí se používají méně často (obrázek 47). Za sledování dodržování norem odpovídají především soudci (obrázek 48). Nedodržení norem může vést k následným opatřením různého druhu. Nejčastěji je dotyčný soudce požádán, aby dotyčnou záležitost oznámil a/nebo projednal, k dalším důsledkům však může patřit zvýšení lidských nebo finančních zdrojů určitého soudu, poskytnutí dočasné pomoci ze strany zvláštních soudců nebo reorganizace procesu řízení soudů (obrázek 49). Většina členských států má normy týkající se informování účastníků řízení o pokroku v jejich věci, harmonogramu soudu nebo možných průtazích (obrázek 50). Rozdíly mezi jednotlivými členskými státy se týkají především použitých způsobů. Některé členské státy mají systém s automatickým oznámením prostřednictvím elektronické pošty nebo SMS s údaji o průtazích, harmonogramech nebo celkovém pokroku v dané věci. Jiné členské státy umožňují během řízení přístup k informacím on-line, zatímco některé toto ponechávají na uvážení soudů. Z hlediska přívětivosti pro občany se upřednostňuje automatické informování soudem před informováním, které vyžaduje opatření ze strany účastníků řízení.

3.3 Nezávislost Nezávislost soudnictví představuje požadavek, který vyplývá z práva na účinnou právní ochranu zakotveného v Listině (článek 47). To zajišťuje spravedlnost, předvídatelnost a jistotu právního systému, což jsou důležité prvky přitažlivého investičního prostředí. Kromě informací o vnímané nezávislosti soudnictví pocházejících z různých zdrojů ukazuje srovnávací přehled způsob, jak jsou systémy soudnictví strukturovány v zájmu ochrany nezávislosti soudnictví v určitých typech situací, ve kterých může být jejich nezávislost ohrožena. Na základě spolupráce s evropskými justičními sítěmi, zejména Evropskou sítí rad pro justici (ENCJ), poskytuje srovnávací přehled 2017 aktuální údaje o strukturální nezávislosti a předkládá nové údaje o jmenování a hodnocení soudců.

3.3.1 Vnímaná nezávislost soudnictví Obrázek 51: Vnímaná nezávislost soudů a soudců ze strany široké veřejnosti (zdroj: Eurobarometr – světlé barvy: 2016, tmavé barvy: 2017) Obrázek 52 ukazuje hlavní důvody vnímané nedostatečné nezávislosti soudů a soudců. Respondenti z řad široké veřejnosti, kteří nezávislost systému soudnictví ohodnotili jako „poměrně špatnou“ nebo „velmi špatnou“, si mohli vybrat ze tří důvodů, aby své hodnocení vysvětlili. Členské státy jsou uvedeny ve stejném pořadí jako na obrázku 51. Obrázek 52: Hlavní důvody vnímané nedostatečné nezávislosti ze strany široké veřejnosti (podíl všech respondentů – vyšší hodnota znamená větší ovlivňování) (zdroj: Eurobarometr) Obrázek 53: Vnímaná nezávislost soudů a soudců ze strany podniků (zdroj: Eurobarometr – světlé barvy: 2016, tmavé barvy: 2017) Obrázek 54 ukazuje hlavní důvody vnímané nedostatečné nezávislosti soudů a soudců. Respondenti z řad podniků, kteří nezávislost systému soudnictví ohodnotili jako „poměrně špatnou“ nebo „velmi špatnou“, si mohli vybrat ze tří důvodů, aby své hodnocení vysvětlili. Členské státy jsou uvedeny ve stejném pořadí jako na obrázku 53. Obrázek 54: Hlavní důvody vnímané nedostatečné nezávislosti ze strany podniků (podíl všech respondentů – vyšší hodnota znamená větší ovlivňování) (zdroj: Eurobarometr) Obrázek 55: Světové ekonomické fórum: vnímání nezávislosti soudnictví ze strany podniků (vnímání – vyšší hodnota znamená lepší vnímání) (zdroj: Světové ekonomické fórum) 3.3.2 Strukturální nezávislost Srovnávací přehled podává přehled o tom, jak jsou systémy soudnictví strukturovány, aby chránily nezávislost soudnictví v určitých typech situací, ve kterých může být jejich nezávislost ohrožena. Toto vydání se zaměřuje na některé hlavní aspekty statusu soudců: jmenování soudců (obrázky 56 a 57), hodnocení soudců (obrázek 58), přeložení soudců bez jejich souhlasu (obrázek 59) a odvolání soudců z funkce (obrázek 60). Doporučení Rady Evropy z roku 2010 o soudcích: nezávislost, účinnost a odpovědnost (dále jen „doporučení“) stanoví normy, které mají chránit nezávislost soudnictví v takovýchto situacích. Obrázky uvedené ve srovnávacím přehledu neposkytují hodnocení ani nepředkládají kvantitativní údaje týkající se účinnosti záruk. Nemají odrážet složitost a podrobnosti záruk. Existence více záruk sama o sobě nezajišťuje účinnost systému soudnictví. Je třeba rovněž uvést, že k zaručení nezávislosti soudnictví je zapotřebí také uplatňování politik a postupů na podporu bezúhonnosti a předcházení korupci v justici. – Záruky týkající se soudců – Záruky strukturální nezávislosti vyžadují pravidla, včetně pravidel pro jmenování soudců. Obrázek 56 uvádí subjekty a orgány, které navrhují soudce při jejich prvním jmenování na soudech prvního stupně, a orgány, které je jmenují. Ukazuje rovněž, zda se přijímání soudců uskutečňuje prostřednictvím zvláštní zkoušky či výběrového řízení pro soudce, nebo prostřednictvím oznámení o volném pracovním místě bez zvláštní zkoušky. Obrázek 56: Jmenování soudců: orgány, které soudce navrhují a jmenují*

* V řadě zemí o kandidátech na soudce mohou nebo měly by jednat či být s ohledem na ně konzultovány jiné orgány nebo subjekty (např. předsedové soudů, soudci) (např. v BE, CZ, DE, EE, LT, HU, NL, AT, UK (EN+WL) a UK (SC)); v některých zemích (např. LT a PL) jsou určití kandidáti osvobozeni od povinnosti složit zvláštní zkoušku pro soudce vzhledem ke svým předchozím kvalifikacím nebo praxi; CZ: soudce oficiálně jmenuje prezident, ministr spravedlnosti rozhoduje o přidělení soudce ke konkrétnímu soudu. V praxi navrhují kandidáty na jmenování soudcem předsedové krajských soudů. Poté je seznam kandidátů předložen ministerstvu spravedlnosti, které seznam kandidátů (po zvážení všech okolností) předá hlavě státu; DE: řízení se na úrovni jednotlivých spolkových zemí značně liší. V polovině ze šestnácti spolkových zemí se na přijímání podílejí komise pro výběr soudců. V některých spolkových zemích se touto záležitostí zabývá zcela ministerstvo spravedlnosti dané spolkové země, zatímco v ostatních spolkových zemích byla pravomoc rozhodovat o přijetí a (prvním) jmenování převedena na předsedy vrchních soudů jednotlivých spolkových zemí. Některé spolkové země stanoví povinnou účast rady soudců. Jiné vyžadují společné jmenování příslušným ministrem a smírčím výborem, pokud rada soudců vznese námitky. V některých spolkových zemích vybírají soudce parlamenty a soudci musí být jmenování vládou spolkové země. IE: Poradní výbor pro jmenování soudců (Judicial Appointments Advisory Board) doporučí vládě nejméně sedm kandidátů na jmenování. Na základě rozhodnutí vlády prezident soudce oficiálně jmenuje a jmenování navrženého kandidáta nemůže odmítnout; FR: kandidáti na soudce jsou vybíráni prostřednictvím zvláštní zkoušky pro soudce a jejich pořadí je stanoveno podle výsledků. Po diskusi mezi kandidátem a ministerstvem spravedlnosti ohledně přidělení na konkrétní soud musí Conseil Supérieur de la Magistrature vydat stanovisko k prvnímu jmenování těchto kandidátů a ministr spravedlnosti poté předá seznam kandidátů prezidentovi republiky, který musí kandidáty na soudce oficiálně jmenovat prostřednictvím dekretu, přičemž s ohledem na tuto záležitost nemá žádný prostor pro uvážení; LV: po třech letech vydává kvalifikační komise, která je složena ze soudců a volena soudci, stanovisko v rámci hodnocení profesionální činnosti soudce; NL: rozhodnutí o navržení kandidáta na jmenování soudcem předkládá oficiálně předseda soudu na základě doporučení nezávislé výběrové komise; RO: údaj se týká jmenování vyšších soudců; UK (EN+WL): při prvním jmenování vyšších soudců (soudci vrchních a vyšších soudů), které jsou uvedeny výše, a při jmenování nižších soudců (soudci obvodních a nižších soudů) se používají jiné postupy. Obrázek 57 uvádí možný prostor pro uvážení výkonné moci (např. prezidenta republiky, vlády) nebo parlamentu při prvním jmenování soudců na soudech prvního stupně po podání návrhu orgány oprávněnými podávat návrhy (např. rada pro justici, soud). Výška sloupce závisí na tom, zda může výkonná moc kandidáta na soudce úplně odmítnout, zda může vybírat pouze z navrhovaných kandidátů, nebo zda může vybrat a jmenovat jiného kandidáta, ačkoli jej příslušný orgán nenavrhl. Důležitou zárukou v případě nejmenování je povinnost uvést důvody a možnost soudního přezkumu. Obrázek představuje věcnou prezentaci právního systému a neznamená kvalitativní hodnocení účinnosti záruk. Je třeba například uvést, že v řadě zemí, v nichž mají výkonná moc nebo parlament pravomoc kandidáta na soudce odmítnout, k tomu nikdy nedošlo (např. v NL, AT, SK, SE, UK (EN+WL) a UK (SC)), nebo se tak stalo jen v několika málo případech (např. v LV, SI a FI). Obrázek 57: Jmenování soudců: pravomoc výkonné moci a parlamentu* (vyšší hodnota znamená větší prostor pro uvážení) * U každého členského státu byl přidělen jeden bod, pokud výkonná moc / parlament mohou navrhovaného kandidáta odmítnout a vybrat jiného kandidáta z navrhovaných kandidátů; jeden bod byl přidělen, pokud výkonná moc / parlament nemají povinnost uvést důvody nejmenování soudce; dva body byly přiděleny, pokud může výkonná moc kandidáta odmítnout a vybrat jakéhokoli jiného kandidáta, a dva body byly uděleny, pokud v případě nejmenování není možný soudní přezkum. DE: žádné údaje IE: vláda může jmenovat osobu, která není uvedena na seznamu zaslaném Poradním výborem pro jmenování soudců, v praxi k tomu však nedochází. Konečné jmenování provádí prezident, který nemůže kandidáta odmítnout; EL (správní): konečné jmenování provádí prezident, který nemůže kandidáta odmítnout; LT: bez doporučení Soudní rady nemůže prezident soudce jmenovat; pokud Soudní rada vydá prezidentovi kladné stanovisko, může prezident přijmout konečné rozhodnutí libovolně; pokud Soudní rada vydá prezidentovi záporné stanovisko, musí se prezident při přijímání konečného rozhodnutí tímto stanoviskem řídit; LU: ohledně této záležitosti neexistuje závazný předpis, doposud však orgán oprávněný ke jmenování nikdy neodmítl jmenovat kandidáta na soudce, kterého navrhla Commission du recrutement et de la formation des attaches de justice; PL: to, zda musí prezident uvést důvody a zda je možný soudní přezkum v případě nejmenování soudců, v současnosti zkoumá Nejvyšší správní soud; RO: prezident může odmítnout jmenování vyššího soudce nebo státního zástupce pouze jednou. Odůvodněné záporné rozhodnutí je zasláno Nejvyšší radě soudců; SK: prezident může případně jmenování kandidáta na soudce odmítnout, nikdy k tomu však nedošlo; FI: pokud prezident navrhovaného kandidáta nejmenuje, nemůže vybrat jiného kandidáta, nýbrž vrátit jmenování pouze jednou za účelem další přípravy; SE: pokud chce vláda jmenovat kandidáta, kterého komise pro navrhování soudců nenavrhla, má ze zákona povinnost vyžádat si nové stanovisko komise k tomuto jinému kandidátovi; UK(EN+WL) a UK(NI): orgánem oprávněným ke jmenování je lord kancléř (ministr spravedlnosti v UK), který doporučuje kandidáta na soudce pro oficiální jmenování královnou; UK(SC): orgánem oprávněným ke jmenování je první ministr Skotska, který doporučuje kandidáta na soudce pro oficiální jmenování královnou. Pokud první ministr Skotska kandidáta na soudce odmítne, může orgán oprávněný podávat návrhy (skotská komise pro jmenování soudců (Judicial Appointments Board for Scotland)) navrhnout tohoto kandidáta na soudce prvnímu ministrovi znovu. Obrázek 58 ukazuje, kdo rozhoduje o hodnocení soudců a jaká kritéria se používají (např. kvantitativní, kvalitativní). V doporučení je uvedeno, že pokud justiční orgány zavedou systémy hodnocení soudců, musí být tyto založeny na objektivních kritériích. Obrázek 58: Individuální hodnocení soudců* * U každého členského státu byly přiděleny dva body, pokud hodnocení provádí jeden orgán nebo subjekt, a jeden bod byl přidělen, pokud tuto pravomoc sdílejí dva orgány/subjekty. Jeden bod byl přidělen, pokud země používá kvantitativní a kvalitativní kritéria, a dva body v případě, že se používají pouze kvantitativní kritéria. UK (EN+WL): žádné údaje EL: hodnocení soudců trestních a civilních soudů provádí rada pro justici a hodnocení soudců správních soudů soudní inspekce; IT: soudci trestních a civilních soudů – hodnotí se kvalitativní a kvantitativní kritéria; soudci správní soudů – hodnotí se kvantitativní kritéria. Obrázek 59 ukazuje, zda je přípustné přeložení soudců bez jejich souhlasu, a pokud ano, které orgány o takovém přeložení rozhodují, důvody přeložení, a to, zda je možné se proti tomuto rozhodnutí odvolat. Počty udávají, kolik soudců bylo v roce 2015 přeloženo bez jejich souhlasu z organizačních, kárných či jiných důvodů, a kolik soudců se odvolalo (není-li počet uveden, nejsou údaje dostupné). Obrázek 59: Přeložení soudců bez jejich souhlasu* (neodvolatelnost soudců) * BE: přeložení z organizačních důvodů pouze v rámci soudu; CZ: soudce lze přeložit pouze k soudu stejného stupně nebo k soudu o jeden stupeň vyššímu či nižšímu (všechny ve stejném soudním obvodu); DE: přeložení na nejvýše tři měsíce a pouze v případě zastoupení; FR: ministr spravedlnosti může v ojedinělých případech přeložit soudce z organizačních důvodů ve výjimečném případě, jako je zrušení soudu, nebo z právních důvodů, např. krátkodobé jmenování (do funkce předsedy soudu nebo do specializované funkce); HR: soudci byli přeloženi kvůli provedení reformy soudních obvodů; IT: tři soudci a dva smírčí soudci byli přeloženi radou CSM (rada pro civilní a trestní soudnictví) z kárných důvodů, všichni se proti přeložení odvolali; CPGA (rada pro správní soudnictví) může soudce přeložit pouze z kárných důvodů a nepřeložila žádné soudce; LT: dočasné přeložení, existuje-li naléhavá potřeba zajistit řádné fungování soudu; RO: pouze dočasné přeložení na dobu nejvýše jednoho roku jako kárné opatření; FI: přeložení v případě reorganizace funkcí veřejné správy. Obrázek 60 představuje orgány s pravomocí navrhovat a rozhodovat o odvolání soudců prvního a druhého stupně z funkce soudce. Horní část každého sloupce uvádí, který orgán přijímá konečné rozhodnutí, a dolní část (je-li to relevantní) udává, který orgán navrhuje odvolání nebo kdo musí být před přijetím rozhodnutí konzultován. Počty udávají, kolik soudců (ze soudů všech stupňů) bylo v roce 2015 daným orgánem odvoláno z funkce a kolik jich proti rozhodnutí o odvolání podalo opravný prostředek (není-li počet uveden, nejsou údaje k dispozici). Obrázek 60: Odvolávání soudců soudů prvního a druhého stupně z funkce soudce* * Počty udávají, kolik soudců bylo v roce 2015 daným orgánem odvoláno a kolik jich proti rozhodnutí o odvolání podalo opravný prostředek (není-li počet uveden, nejsou údaje k dispozici). UK (EN+WL): nebyli odvoláni žádní placení soudci pracující na plný úvazek, odvolán byl pouze jeden soudce tribunálu pracující na částečný úvazek (pobírající odměnu) a patnáct neplacených laických soudců; v některých zemích má výkonná moc povinnost (buď ze zákona, nebo podle zvyklostí) vyhovět návrhu rady pro justici na odvolání soudce z funkce (např. ES a LT). – Činnost justičních sítí – Evropské justiční sítě pokračovaly v posuzování právních záruk, které mají chránit nezávislost soudnictví. V září 2016 se uskutečnilo společné brainstormingové setkání s členy ENCJ, NPSC a ACA-Europe týkající se úrovně a nezávislosti systémů soudnictví, během nějž Komise tyto sítě vybídla, aby prohloubily posouzení účinnosti záruk nezávislosti soudnictví. ENCJ v tomto posouzení pokročila (např. nepřeložitelnost soudců, financování soudnictví) a provedla nový průzkum u soudců (např. vnímání nezávislosti soudnictví ze strany soudců, vnímání soudců ohledně toho, zda se jmenování a povýšení zakládá na schopnostech a zkušenostech soudců). Výsledky této práce budou představeny později v roce 2017 a mohou být použity v budoucích vydáních srovnávacího přehledu.