Sdělení Komise - Shrnutí činností provedených během let 2004 a 2005 v rámci provádění hlavy II kapitol 3 až 10 Smlouvy o Euratomu {SEK(2006) 942} /* KOM/2006/0395 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 14.7.2006 KOM(2006) 395 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE Shrnutí činností provedených během let 2004 a 2005 v rámci provádění hlavy II kapitol 3 až 10 Smlouvy o Euratomu {SEK(2006) 942} OBSAH 1. Úvod 4 2. Reorganizace útvarů Komise 4 3. Vývoj politiky a právních předpisů 5 3.1. Stav legislativních návrhů Komise 5 3.1.1. Soubor jaderných opatření 5 3.1.2. Směrnice o přepravě 5 3.1.3. Nové nařízení o dozoru nad bezpečností 5 3.2. Provádění právních předpisů – porušení povinností 6 3.2.1. Vývoj v oblasti právních předpisů 6 3.2.2. Provádění právních předpisů a porušení povinností 6 4. Rozšíření 6 5. Obecný vývoj v jaderné oblasti v rámci EU 7 5.1. Vyřazování z provozu, nakládání s odpady a přeprava 7 5.1.1. Vyřazování z provozu 7 5.1.2. Radioaktivní odpad 8 5.1.3. Přeprava radioaktivního materiálu 8 5.2. Dozor nad jadernou bezpečností 8 5.2.1. Kontroly dozoru nad jadernou bezpečností 8 5.2.2. Dodatkové protokoly 9 5.3. Radiační ochrana 10 5.3.1. Činnosti podle článku 31 Smlouvy o Euratomu 10 5.3.2. Provádění požadavků Euratomu ohledně radioaktivity v okolním prostředí 10 5.3.3. Připravenost na mimořádné situace 11 5.4. Dodávky jaderných materiálů 11 6. Mezinárodní spolupráce 12 6.1. Dohody s třetími zeměmi 12 6.1.1. Japonsko 12 6.1.2. Ukrajina 12 6.1.3. Kazachstán 12 6.1.4. Uzbekistán 12 6.2. Mezinárodní úmluvy 12 6.2.1. Úmluva o jaderné bezpečnosti 12 6.2.2. Společná úmluva 13 6.2.3. Úmluva o fyzické ochraně jaderných materiálů (CPPNM) 13 6.2.4. Úmluva o včasném oznamování jaderné nehody a Úmluva o pomoci v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace 13 6.3. Spolupráce s MAAE a dalšími mezinárodními organizacemi 13 SDĚLENÍ KOMISE Shrnutí činností provedených během let 2004 a 2005 v rámci provádění hlavy II kapitol 3 až 10 Smlouvy o Euratomu 1. ÚVOD V tomto sdělení jsou popsány činnosti provedené generálním ředitelstvím pro energetiku a dopravu (GŘ TREN), ředitelstvím H (jaderná energie) a ředitelstvím I (dozor nad jadernou bezpečností) jako součást činností Komise podle Smlouvy o Euratomu (dále jen „Smlouva“). GŘ TREN odpovídá za provádění většiny ustanovení hlavy II (kapitol 3 až 10) Smlouvy o Euratomu, které zahrnují jadernou bezpečnost, investice, společné podniky, dozor a vnější vztahy. Toto sdělení též zahrnuje přehled činností Zásobovací agentury Euratomu (ESA)[1]. Činnosti související s podporou výzkumu je možno nalézt ve výročních zprávách o činnosti[2] GŘ RTD a SVS. Příprava a provádění programu TACIS spadá do oblasti odpovědnosti GŘ RELEX i GŘ AIDCO[3], program PHARE řídí GŘ ELARG[4]. Přidělování půjček Euratomu řídí GŘ ECFIN[5]. Na práci dvou místních zkušeben (v Haagu a Sellafieldu) v přepracovatelských závodech dohlíží SVS a financuje ji GŘ TREN. 2. REORGANIZACE ÚTVARů KOMISE Od vytvoření ředitelství H a I v roce 2003 se reorganizace útvarů Komise působících v jaderné oblasti i nadále vyvíjela. Kompetence i pracovníci zabývající se právními a technickými záležitostmi, jakož i mezinárodními vztahy a obchodem v jaderné oblasti, byli v Lucemburku zařazeny do nových skupin. Výsledkem je, že v Bruselu sídlí pouze útvary zabývající se výzkumným programem Euratomu a programem TACIS. Ředitelství H se zabývá zejména vyjednáváním mezinárodních dohod a úmluv, prováděním Smlouvy a odvozených právních předpisů, technickými aspekty jaderného palivového cyklu, řízením evidence jaderného materiálu a podáváním zpráv o této evidenci, jakož i radiologickou ochranou. Ředitelství I plánuje a provádí kontroly dozoru nad bezpečností včetně logistické podpory. ESA odpovídá za zajištění pravidelných a rovných dodávek jaderných paliv uživatelům v rámci Společenství s využitím společné politiky zásobování. ESA byla v roce 2004 rovněž přemístěna do Lucemburku. 3. VÝVOJ POLITIKY A PRÁVNÍCH PřEDPISů 3.1. Stav legislativních návrhů Komise 3.1.1. Soubor jaderných opatření Komise se aktivně zapojila do diskusí v Radě a Parlamentu o svých návrzích směrnic Rady o bezpečnosti jaderných zařízení a o bezpečném nakládání s vyhořelým palivem a s radioaktivními odpady, které byly předloženy v roce 2003. Dne 8. září 2004 Komise přijala dva revidované návrhy[6], přičemž přihlédla k postoji Parlamentu a k diskusím v Radě. Navzdory příznivému postoji Evropského parlamentu a podpoře uvedených návrhů ze strany většiny Rady nebylo dosaženo požadované kvalifikované většiny a žádné další diskuse o návrzích se v Radě neuskutečnily ani v roce 2004 ani v roce 2005. Namísto toho byl na základě závěrů Rady z června 2004 vypracován „Akční plán o jaderné bezpečnosti a o bezpečném nakládání s vyhořelým palivem a s radioaktivními odpady“ s cílem přezkoumat příslušné otázky. Pracovní skupina pro jadernou bezpečnost, která byla k tomuto účelu založena, připravuje technickou zprávu (plánovanou na konec roku 2006). Útvary Komise se tohoto procesu účastní. 3.1.2. Směrnice o přepravě Komise přijala návrh[7] směrnice Rady o kontrole přepravy radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva, která má nahradit stávající směrnici 92/3. Navržená směrnice, která by se rovněž měla vztahovat na vyhořelé palivo určené k přepracování, zjednodušuje postupy a zároveň zajišťuje soulad se směrnicí o základních bezpečnostních standardech (BSS) i s mezinárodními úmluvami. V listopadu 2004 byl návrh předán EHSV[8] se žádostí o stanovisko[9]. Návrh v konečném znění byl přijat a předložen Radě v prosinci 2005[10]. 3.1.3. Nové nařízení o dozoru nad bezpečností Diskuse o novém nařízení o dozoru nad bezpečností[11] byly uzavřeny v dubnu 2004. Rada ministrů dne 30. dubna 2004 nařízení schválila. Bezprostředně poté Komise zahájila postup pro jeho konečné přijetí. Překlad do všech úředních jazyků zpozdil jeho vyhlášení až do 28. února 2005. Nařízení vstoupilo v platnost dne 20. března 2005. Komise přijala[12] – ve formě doporučení – Pokyny pro používání nového nařízení o uplatňování dozoru nad bezpečností v rámci Euratomu , které shrnují vysvětlení, chápání a dohody, kterých bylo s členskými státy dosaženo, a nabízí provozovatelům jaderných elektráren nezávazné pokyny. 3.2. Provádění právních předpisů – porušení povinností 3.2.1. Vývoj v oblasti právních předpisů Na konci roku 2003 dostaly konečnou podobu dva důležité právní předpisy. Směrnice Rady o kontrole vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření a opuštěných zdrojů[13] byla mezinárodně uznána jako důležitý úspěch (G8, MAAE) reagující na obavy ze zneužití zdrojů záření používaných v lékařství nebo průmyslu. Workshop organizovaný v březnu 2005 se zabýval obtížemi, se kterými se členské státy potýkaly při provádění směrnice. Do dne 31. prosince 2005, který je lhůtou pro provedení do vnitrostátního práva, oznámilo 19 členských států předlohy vnitrostátních opatření, kterými se směrnice provádí, jak stanoví čl. 33 Smlouvy; 5 z těchto členských státu dále přijalo a oznámilo opatření v konečném znění. Doporučení Komise[14] o standardizovaných informacích o plynných a kapalných radioaktivních výpustech do okolního prostředí z jaderných reaktorů a přepracovatelských závodů za normálního provozu pomohlo definovat specifikace pro novou databázi, která se nyní vytváří. 3.2.2. Provádění právních předpisů a porušení povinností Komise provedla rozsáhlé hodnocení provádění Smlouvy a odvozených sekundárních právních předpisů v letech 2004 a 2005. Bylo otevřeno 13 nových případů podle článků 141–143 Smlouvy. Proběhlo celkem 29 řízení pro porušení povinností týkajících se nedostatečného dodržování ustanovení o ochraně zdraví (hlava II kapitola 3 Smlouvy), dozoru nad bezpečností (hlava II kapitola 7) a vnějších vztazích (hlava II kapitola 10). Konkrétní nedostatky byly řešeny konkrétními prostředky podle kapitoly 7. Komise přijala směrnici podle článku 82 Smlouvy, která od dotčeného státu požaduje, aby zajistil evidenci veškerého jaderného materiálu a zaručil inspektorům Euratomu přístup k tomuto materiálu. V případě, kdy odpověď vnitrostátních orgánů nebyla uspokojivá, se Komise rozhodla předat případ Evropskému soudnímu dvoru. V jiném případě přijala Komise rozhodnutí podle článku 83 Smlouvy o uložení sankcí (podle čl. 83 odst. 1 písm. a)) provozovateli jaderného zařízení, který dostatečně nesplnil své povinnosti. Informace o dalších případech jsou uvedeny v příloze (v pracovním dokumentu útvarů Komise). 4. ROZšÍřENÍ Během roku 2004 a první poloviny roku 2005 byla zvláštní pozornost věnována přípravě provádění dozoru nad bezpečností v rámci Euratomu v nových členských státech. Byl vypracován informatický program určený k usnadnění plnění požadavků na ohlašování ze strany nových členských států, který přihlíží k uvedenému novému nařízení o dozoru nad bezpečností. Zavádění odpovídajícího hardwaru a softwaru bylo započato v druhé polovině roku 2004. Očekává se, že k úplné implementaci a rutinnímu používání ze strany provozovatelů v nových členských státech dojde počátkem roku 2006. Byly prohlubovány pravidelné kontakty se státními orgány a provozovateli jaderných zařízení za účelem zajištění hladkého přechodu od oznamování provádění dozoru nad bezpečností podle dvoustranných dohod s MAAE k provádění dozoru nad bezpečností podle dohody mezi členskými státy / Euratomem / MAAE. Zvláštní pozornost byla též věnována budoucím kontrolním činnostem v nových členských státech. Jaderný průmysl těchto států se většinou omezuje na energetické reaktory a skladovací zařízení. Byl realizován program zaměřený na zjišťování skutečného stavu a uskutečnily se technické služební cesty. Během příprav na chystané rozšíření EU opakovaně zdůrazňovala důležitost vysoké úrovně jaderné bezpečnosti v Bulharsku i Rumunsku. Bulharsko musí zajistit soulad s požadavky a postupy Euratomu. Byla vydána zpráva o stavu, která následovala po odborném posouzení bezpečnosti jaderné elektrárny Kozloduj v roce 2003. Tato zpráva potvrdila důležitost závazku Bulharska co nejdříve definitivně uzavřít 1. až 4. blok jaderné elektrárny Kozloduj. Tento závazek je obsažen v aktu o přistoupení Bulharska, který byl podepsán dne 25. dubna 2005 v Lucemburku. Jednání s Rumunskem o kapitole Energetika byla uzavřena na konci roku 2004. Rumunsko pokračuje ve tvorbě svého předpisového rámce pro jadernou bezpečnost. I nadále však musí zlepšit bezpečnost jaderné elektrárny Cernavoda s technologií Candu[15], pokračovat ve tvorbě národních programů pro bezpečné nakládání s vyhořelým palivem a s radioaktivním odpadem a posílit pravomoci regulačních orgánů v jaderné oblasti. Probíhá přezkoumání příslušných právních předpisů Chorvatska i Turecka. 5. OBECNÝ VÝVOJ V JADERNÉ OBLASTI V RÁMCI EU 5.1. Vyřazování z provozu, nakládání s odpady a přeprava 5.1.1. Vyřazování z provozu Komise pokračovala v práci na provádění protokolů ke Smlouvě o přistoupení týkajících se jaderných elektráren Ignalina a Bohunice. V roce 2004 bylo přiděleno 138 milionů EUR a dalších 139 milionů EUR bylo vyčleněno na rok 2005. Většina této pomoci byla poskytnuta prostřednictvím Mezinárodních fondů na podporu vyřazení z provozu, které spravuje EBRD[16] a nad kterými vykonávají dozor sdružení přispěvovatelů, jimž předsedal zástupce Komise. Na žádost příjemce se podíl podpory pro vyřazení z provozu dvoustranně spravovaný Litvou a Komisí téměř zdvojnásobil – z 10 milionů EUR v roce 2004 na 18 milionů EUR v roce 2005. Uvedená podpora je poskytována s využitím přístupu typu PHARE a používá se na udržení kultury bezpečnosti a pro řešení otázek souvisejících se sociální tématikou. V reakci na obavy Evropského parlamentu ohledně směrnice o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou byla v roce 2004 zveřejněna zpráva o používání finančních zdrojů vyčleněných na vyřazování jaderných elektráren z provozu[17]. Komise zdůraznila nutnost dodržet čtyři základní zásady: přiměřenost, dostupnost, využívání a průhlednou správu fondů. V roce 2005 byla vypracována druhá zpráva, která zahrnuje všechny typy komerčních jaderných zařízení v EU[18]. Základem pro tuto zprávu byly konzultace s členskými státy, Evropským parlamentem a odborníky z průmyslu, jakož i odpovědi na dotazníky specifické pro jednotlivé země. Bude vydáno doporučení vyžadující, aby členské státy přijaly potřebná opatření ve smyslu uvedených zásad. 5.1.2. Radioaktivní odpad Dostupnost technologií zaměřených na snižování objemu a radiotoxicity radionuklidů o vysokém poločase rozpadu, které umožňují bezpečnější a přijatelnější zacházení s těmito materiály a jejich likvidaci, by mohla usnadnit přijímání vnitrostátních rozhodnutí v otázkách nakládání s radioaktivními odpady. Pracovní program Komise na rok 2005 obsahuje návrh vytvořit společný podnik, který by umožnil zaměřit výzkumné činnosti na nakládání s radioaktivními odpady. Byly učiněny předběžné kroky za účelem dosažení širokého konsenzu ohledně této iniciativy. Útvary Komise hledají cesty, jak zřídit technologickou iniciativu jako prostředek pro konzultace a hledání konsensu s partnery z průmyslu a pro určení nejslibnějších technologií pro účinné nakládání s radioaktivním odpadem. Konečným cílem iniciativy bude ukázat, že je možné zkrátit poločas rozpadu produktů radioaktivního odpadu a že jeho likvidace uložením do země je proveditelná. Přípravy budou provedeny v rámci 7. rámcového programu Euratomu pro výzkum. 5.1.3. Přeprava radioaktivního materiálu V roce 2004 dokončila stálá pracovní skupina pro přepravu radioaktivního materiálu svou 5. zprávu. Skupina navrhuje opatření pro zlepšení fungování tohoto průmyslového odvětví a pro zvýšení úrovně bezpečnosti. Zpráva se aktualizuje, aby zahrnovala současnou situaci po posledním rozšíření EU. 5.2. Dozor nad jadernou bezpečností 5.2.1. Kontroly dozoru nad jadernou bezpečností Dne 30. dubna 2004 Komise přijala sdělení[19], kterým se stanoví zásady nového přístupu k dozoru nad jadernou bezpečností, jenž se soustředí přímo na cíle Smlouvy a přihlíží k vývoji mezinárodních obav, a které nastínilo, jak se budou prováděny kontroly svěřené GŘ TREN. Od října 2004 byly přístupy k dozoru nad jadernou bezpečností pravidelně projednávány v Radě. Za účelem představení a projednání nové politiky dozoru nad bezpečností se během roku 2005 konaly dvoustranné konzultace s několika členskými státy (Belgie, Finsko, Francie, Itálie, Německo, Spojené království, Španělsko a Švédsko). Předsednictví Spojeného království připravilo dokument o novém rámci pro dozor nad bezpečností v rámci Euratomu, který vzal na vědomí Výbor stálých zástupců (COREPER). To je krok k dosažení společného porozumění mezi členskými státy a Komisí o cestě vpřed při provádění dozoru nad bezpečností za současného respektování úloh všech zúčastněných stran, jak stanoví Smlouva. Souběžně byla uspořádána setkání s velkými průmyslovými provozovateli za účelem posouzení dopadu nových metodologií, jako je audit evidence jaderného materiálu a systému kontrol u provozovatele a revidovaná základní četnost kontrol. O vývoji je i nadále informována Mezinárodní agentura pro atomovou energii (MAAE). Rámec pro budoucí spolupráci mezi Euratomem a MAAE je ve vývoji. Ode dne 1. května 2004 prováděly útvary Komise kontroly dozoru nad bezpečností v jaderných zařízeních nových členských států 5.2.2. Dodatkové protokoly Dodatkové protokoly zahrnující členské státy EU 15 vstoupily v platnost dne 30. dubna 2004. Ve srovnání s tradiční dohodou o zárukách dávají dodatkové protokoly MAAE dva nové soubory pravomocí. Za prvé by státy měly dodat MAAE rozšířené prohlášení o činnostech v jaderné oblasti a za druhé MAAE získává právo provádět kontroly v lokalitách spojených s jaderným palivovým cyklem oznámené pouze krátce předem (doplňkový přístup). Komise vlastním jménem předává MAAE informace související s jaderným materiálem podle dodatkových protokolů za všechny členské státy. Kromě toho Komise připravuje zprávy, kterými plní rozšířené požadavky na informace podle dodatkových protokolů pro 10 států (nazývaných jako státy s průvodním dopisem) ze 13 států nedisponujících jadernými zbraněmi. I když tyto státy nesou i nadále odpovědnost za přesnost poskytnutých údajů, Komise se ujala sběru těchto údajů a podávání zpráv za uvedené státy. Rakousko, Švédsko a Finsko se rozhodly, že budou podávat tuto část informací v rámci státní odpovědnosti přímo MAAE, přičemž kopii předají Komisi. Dva státy disponující jadernými zbraněmi (Francie a Spojené království) posílají svá prohlášení přímo MAAE. Všechny lhůty pro odeslání zpráv Komisí byly ze strany států s průvodním dopisem splněny i přes opožděné doručení mnohých prohlášení. V prosinci 2005 dokončily Slovensko a Estonsko postupy potřebné k přistoupení k třístranné dohodě (INFCIRC[20]/193). Každý ze zbývajících osmi nových členských států má uzavřenu platnou dvoustrannou dohodu o zárukách a dodatkový protokol. Očekává se, že tyto státy přistoupí ke společné dohodě v roce 2006 poté, co budou dokončeny vnitrostátní legislativní postupy. MAAE v roce 2004 jedenkrát využila svých pravomocí k prověřování (doplňkový přístup). Přístup se uskutečnil dne 21. prosince 2004 v Helsinkách ve Finsku. Účastnil se inspektor Komise z GŘ TREN. Na základě smlouvy podle INFCIRC 193 se v roce 2005 uskutečnila řada dalších doplňkových přístupů téměř ve všech členských státech. Ustanovení dodatkových protokolů ohledně přístupových práv jsou obecně složitá. Úředníci Komise, kteří se účastní doplňkových přístupů, jsou instruováni, aby v případě přístupu oznámeného jen krátce předem zajistili dodržování práv MAAE, členských států i provozovatele zařízení. 5.3. Radiační ochrana 5.3.1. Činnosti podle článku 31 Smlouvy o Euratomu Na konci roku 2004 Komise uspořádala konferenci o nové předloze doporučení ICRP[21] o radiační ochraně z roku 2005 s cílem případně revidovat základní bezpečnostní standardy. Na základě závěrů skupiny vědeckých odborníků Komise připravila písemné stanovisko k doporučením ICRP, které následně ICRP sdělila. Za účelem zapojení odborníků z nových členských států byla podle článku 31 Smlouvy ustavena nová skupina odborníků. Tato skupina stanovila pracovní program pro revizi základních bezpečnostních standardů. 5.3.2. Provádění požadavků Euratomu ohledně radioaktivity v okolním prostředí Komise v roce 2004 provedla pět prověrek podle článku 35[22] Smlouvy, tři ve státech EU-15 (přepracovatelský závod v Sellafieldu, jaderná elektrárna Trillo (E), lokalita Dounreay (UK)) a dvě v nových členských státech: Temelín (CZ) a Paks (HU). Počet prověrek se v roce 2005 zvýšil na šest, které proběhly z větší části v nových členských státech: Ignalina (LT), Temelín (CZ), Slovensko a Estonsko. Kromě toho byly podruhé prověřeny Řecko a přepracovatelský závod v La Hague (FR). Dokument popisující přístup a standardní ujednání pro provádění prověrek podle článku 35 byl aktualizován a pro informaci zaslán 10 novým členským státům. Předloha byla v prosinci 2004 projednána se zástupci členských států. Přestože v některých členských státech byl tento dokument včleněn do jednotlivých dvojstranných protokolů, Komise navrhuje sdělení o provádění prověrek podle článku 35 s cílem sjednotit činnosti ve všech členských státech. Uvedené sdělení má být přijato v roce 2006. Členským státům byl zaslán dotazník se záměrem shromáždit informace o jejich požadavcích a kontrolních činnostech při provádění článku 35. Připravuje se studie analyzující odpovědi, která poskytne doporučení pro budoucí prováděcí ujednání. Podle článku 36 Smlouvy členské státy sdělují informace o úrovních radioaktivity v okolním prostředí. Doporučení Komise[23] popisuje obsah, lhůty a prostředky, pokud jde o přenos údajů. Od doby podání prvních zpráv (v červnu 2002) nebyly v této oblasti hlášeny žádné další problémy. V roce 2004 bylo hodnoceno devět plánů na zneškodňování radioaktivních odpadů podaných členskými státy v souladu s článkem 37[24] Smlouvy. V roce 2005 bylo hodnoceno třináct plánů. Komise na základě poskytnutých údajů přijala příslušná stanoviska. Zpráva Evropskému parlamentu o provádění článku 37 v období od července 1994 do prosince 2003 byla Komisí přijata dne 14. března 2005. 5.3.3. Připravenost na mimořádné situace Systém Společenství pro včasnou výměnu naléhavých informací (ECURIE [25]) byl udržován v nepřetržitém provozu. Všechny členské země podepsaly dohodu o účasti dlouho před květnem 2004. Všechny nové členské státy se zapojily do ECURIE již před květnem 2004, takže potřebná kontaktní místa a příslušné orgány byly ustaveny již před přistoupením (výjimkou je Malta, kde byly ustaveny v červnu) a většina členských států již má plně funkční potřebné vybavení. Rumunsko a Bulharsko se k systému ECURIE připojily, Turecko a Chorvatsko se systému účastní na úrovni služeb. Provozní stav systému ECURIE byl pravidelně zkoušen. GŘ TREN se účastnilo mezinárodních cvičení pro případ mimořádných situací, včetně rozsáhlého cvičení Convex-3, které se uskutečnilo v Rumunsku v květnu 2005. Komise sehrála aktivní úlohu v návrhu Codex Alimentarius organizací WHO-FAO[26], kterým se stanoví pokyny trvalého rázu pro maximální přípustné koncentrace radionuklidů v potravinách v mezinárodním obchodu. Alternativní návrh Komise získal v Radě značnou podporu. Stanovisko Komise bylo posléze podpořeno skupinou odborníků, která byla ustavena podle článku 31 Smlouvy, čímž Společenství získalo silný mandát k prosazování svých postojů ve výboru pro Codex Alimentarius v dubnu 2005. „Společný postoj“ Společenství podnítil výbor pro Codex Alimentarius, aby pověřil Společenství úkolem přepracovat uvedené pokyny spolu s MAAE (autorem původního návrhu). Nový návrh, který by mohl být přijat v roce 2006, zcela odráží postoj Společenství, pokud jde o oblast působnosti pokynů (pouze v případě mimořádných situací) a o oddělené posuzování kojenecké stravy. 5.4. Dodávky jaderných materiálů Kanada nadále zůstává největším dodavatelem přírodního uranu do EU, zatímco Rusko je největším dodavatelem celkově, pokud se zohlední i dodávky opětovně obohaceného uranu a vysoce obohaceného uranu. Bezpečnosti dodávek se dnes přisuzuje mnohem větší důležitost než před několika lety, kdy ceny byly nižší a dodávky byly dostupnější. Téměř polovina celosvětové poptávky po jaderném palivu pro reaktory je v posledních letech kryta sekundárními dodávkami ze starších zásob a prostřednictvím ochuzování vysoce obohaceného uranu z vojenských zdrojů. Podle ESA je potřeba více primární produkce. Rostoucí ceny uranu od roku 2003 podněcují průzkumnou činnost a těžbu, takže celková produkce uranu vzrostla v roce 2004 o 14 % a v roce 2005 se očekává další růst. Hlavní událostí v tomto průmyslovém odvětví v EU bylo, že Komise v říjnu 2004 schválila (podle pravidel ES o fůzích) technologický společný podnik mezi dvěmi evropskými společnostmi na obohacování uranu. Tento společný podnik umožní jedné z nich, aby použila technologii odstředivek vyvinutou druhou společností při výstavbě nového závodu na obohacování s použitím odstředivek, který má započít produkci v roce 2007. 6. MEZINÁRODNÍ SPOLUPRÁCE 6.1. Dohody s třetími zeměmi 6.1.1. Japonsko Během roku 2004 Komise uzavřela jednání a přijala doporučení, které předložila Radě[27] a podle kterého má být schváleno uzavření dvou dohod s Japonskem o spolupráci při mírovém využití jaderné energie a o jaderném výzkumu a vývoji. Poté, co japonská strana požádala o výklad, Komise předložila Radě návrh změn, které byly pro Radu přijatelné. Dohoda byla podepsána v únoru 2006. 6.1.2. Ukrajina V září 2004 Rada schválila uzavření dohody o spolupráci při mírovém využívání jaderné energie mezi Euratomem a vládou Ukrajiny[28]. Komise dohodu podepsala dne 28. dubna 2005. Uvedená dohoda zahrnuje jadernou bezpečnost, řízenou jadernou syntézu, jaderný výzkum a vývoj, mezinárodní převody včetně obchodu s jadernými materiály a poskytování služeb jaderného palivového cyklu. Rovněž zahrnuje opatření zaměřená na prevenci nezákonného obchodu s jaderným materiálem. 6.1.3. Kazachstán Jednání o dvoustranné dohodě o spolupráci při mírovém využívání jaderné energie pokračovala v roce 2004. Upravený návrh dohody byl Kazachstánu předán v únoru 2005. 6.1.4. Uzbekistán Dvoustranná dohoda o spolupráci při mírovém využívání jaderné energie vstoupila v platnost dne 1. srpna 2004. 6.2. Mezinárodní úmluvy 6.2.1. Úmluva o jaderné bezpečnosti Komise pozměnila své rozhodnutí 1999/819/Euratom ze dne 16. listopadu 1999 o přistoupení Euratomu k Úmluvě o jaderné bezpečnosti z roku 1994, pokud jde o prohlášení přiložené k tomuto rozhodnutí[29]. Nové prohlášení o působnosti bylo předáno generálnímu sekretariátu MAAE na základě rozhodnutí Soudního dvora[30]. Na 3. řádném zasedání Úmluvy o jaderné bezpečnosti (v dubnu 2005) se Euratom účastnil již podruhé jako smluvní strana, ale poprvé poté, co vydal rozšířené prohlášení o působnosti. Komise předložila zprávu pojednávající o všech hlavních stránkách úmluvy. 6.2.2. Společná úmluva „Společná úmluva o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady“, která byla vyjednána pod záštitou MAAE, vstoupila v platnost dne 18. června 2001. V říjnu 2001 Komise předložila Radě návrh na přistoupení k úmluvě. V lednu 2005 Rada přijala rozhodnutí[31] schvalující přistoupení Euratomu k Úmluvě o jaderné bezpečnosti a prohlášení o oblasti působnosti. Dne 14. června 2005 Komise přijala potřebné rozhodnutí[32] schvalující přistoupení Euratomu ke společné úmluvě. Přistoupení nabylo účinku počínaje lednem 2006. 6.2.3. Úmluva o fyzické ochraně jaderných materiálů (CPPNM) MAAE v roce 2004 rozeslala návrh změn úmluvy CPPNM. Po přípravném zasedání v dubnu 2005 konference k odsouhlasení změn úmluvy přijala dne 8. července změny úmluvy CPPNM. Rada svým rozhodnutím[33] ze dne 28. června 2005 pověřila Komisi jednáním o změnách CPPNM, pokud jde o záležitosti spadající do působnosti Společenství. Euratom se tudíž plně zapojil do konference k odsouhlasení změn. 6.2.4. Úmluva o včasném oznamování jaderné nehody a Úmluva o pomoci v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace Komise přijala dva návrhy rozhodnutí Rady[34], kterými se schvaluje uzavření Úmluvy o včasném oznamování jaderné nehody a Úmluvy o pomoci v případě jaderné nehody nebo radiační mimořádné situace, jež umožňují větší účast Společenství ve stávajících mechanismech na základě uvedených úmluv a doplňují se s podobnými předpisy schválenými na úrovni EU. Proces přistoupení Euratomu k uvedeným dvěma úmluvám nadále pokračuje. 6.3. Spolupráce s MAAE a dalšími mezinárodními organizacemi MAAE je zodpovědná za dozor nad bezpečností v celosvětovém měřítku podle Smlouvy o nešíření. Pro účely MAAE vykonává Komise funkci „systému Společenství pro evidenci a kontrolu“. Podle třístranné dohody o zárukách mohou být tedy kontrolní činnosti Komise sledovány inspektory MAAE. Pokud MAAE usoudí, že je to potřeba, provede další činnosti, které přesahují rámec činností prováděných Společenstvím. Komise podporuje MAAE při plnění jejích povinností za použití svého vybavení. Spolupráce s MAAE v oblasti evidence jaderného materiálu a dodatkových protokolů byla uspokojivá. Byly uzavřeny diskuse o formálních ujednáních pro přistoupení nových členských států k dohodě Společenství o zárukách[35]. Byla podpořena účast na práci řady mezinárodních organizací a jejich výborů (jako je MAAE, OECD/NEA a ICRP). Zvláště důležitá byla práce na požadavcích na bezpečnost při geologickém ukládání radioaktivního odpadu. Je stále ještě třeba definovat a přijmout specifické bezpečnostní standardy EU. [1] Výroční zpráva je k dispozici na vyžádání nebo na adrese:http://europa.eu.int/comm/euratom/index_en.html. [2] GŘ pro výzkum (výzkum a technický rozvoj): http://europa.eu.int/comm/research/; Společné výzkumné středisko (SVS): http://www.jrc.cec.eu.int/. [3] GŘ RELEX: vnější vztahy, GŘ AIDCO: spolupráce Europe Aid. [4] GŘ ELARG: rozšíření. [5] GŘ ECFIN: hospodářské a finanční záležitosti. [6] KOM(2004) 526 ze dne 8.9.2004. [7] KOM(2004) 716 ze dne 12.11.2004. [8] Evropský hospodářský a sociální výbor. [9] KOM(2004) 716 v konečném znění – 2004/0249 (CNS). [10] KOM(2005) 673 v konečném znění ze dne 21.12.2005. [11] Nařízení (Euratom) č. 302/2005. [12] K(2005) 5127 ze dne 15.12.2005. [13] Úř. věst. L 346, 31.12.2003, s. 57. [14] Úř. věst. L 2 , 6.1.2004, s. 36–46. [15] „CANada Deuterium Uranium“. Těžkovodní tlakový reaktor, konstruovaný podle kanadského vzoru a používající jako moderátor a chladicí médium těžkou vodu (oxid deuteria) a jako palivo přírodní uran. [16] Evropská banka pro obnovu a rozvoj. [17] Zpráva o využívání finančních zdrojů určených na vyřazování z provozu jaderných elektráren (KOM(2004) 719 v konečném znění). [18] Zpráva by měla být přijata Komisí v roce 2006. [19] K(2004) 1669, 30.4.2004. [20] Informační oběžník. [21] Mezinárodní komise pro radiologickou ochranu (ICRP). [22] Tento článek Komisi opravňuje, aby prověřila provoz zařízení, která monitorují úroveň radioaktivity v ovzduší, ve vodě a v půdě. [23] Doporučení Komise ze dne 8. června 2000 o používání článku 36 Smlouvy o Euratomu, pokud jde o monitorování úrovní radioaktivity v okolním prostředí za účelem posouzení expozice obyvatelstva (2000/473/Euratom). [24] Uvedený článek vyžaduje, aby Komise vydala své stanovisko (po konzultaci se skupinou odborníků) ke všem údajům zaslaným členskými státy a týkajícím se jejich plánů na zneškodňování radioaktivních odpadů, pokud by provádění těchto plánů mohlo vést k radioaktivnímu zamoření v jiném členském státě. [25] European Commission Urgent Radiological Information Exchange (systém Evropské komise pro výměnu naléhavých radiologických informací). [26] Světová zdravotnická organizace – Organizace OSN pro výživu a zemědělství. [27] SEK(2004) 524 v konečném znění ze dne 26.11.2004. [28] KOM(2003) 129 v konečném znění. [29] Rozhodnutí 2004/491/Euratom. [30] Komise proti Radě, věc C-29/99, Sb. rozh. 2002 s. I-11221. Soud částečně zrušil prohlášení učiněné Evropským společenstvím pro atomovou energii při přistoupení k Úmluvě o jaderné bezpečnosti. [31] 2005/84/Euratom, Úř. věst. L 30, 3.2.2005, s. 10. [32] K(2005) 1729. [33] KOM(2005) 199. [34] KOM(2004) 560 ze dne 16.8.2004. [35] INFCIRC 193.