Návrh nařízení Rady o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu /* KOM/2009/0459 konecném znení - CNS 2009/0128 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 11.9.2009 KOM(2009) 459 v konečném znění 2009/0128 (CNS) Návrh NAŘÍZENÍ RADY o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. Souvislosti návrhu - Odůvodnění a cíle návrhu Cílem tohoto navrhovaného nařízení je stanovit postupy týkající se ověřování pravosti euromincí a manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhu. Nařízení rady (ES) č. 1338/2001 stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání[1]. Mimo jiné stanoví také povinnost úvěrových institucí a řady dalších organizací, jako jsou přepravci hotovosti, zajistit, že všechny jimi přijaté eurobankovky a mince, které hodlají vrátit do oběhu, projdou kontrolou pravosti a že padělky budou rozpoznány. Až do nynějška vycházelo ověřování pravosti euromincí z postupů uvedených v doporučení Komise ze dne 27. května 2005 o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu[2]. Navrhované nařízení představuje právně závazný nástroj, jenž je nyní nutný pro zavedení společné metody ověřování pravosti euromincí, kterou budou používat dotčené instituce a nezbytných kontrol prováděných členskými státy. - Obecné souvislosti i) Ověřování pravosti euromincí Padělání euromincí znamená významnou hrozbu, zvláště u mincí nejvyšší nominální hodnoty. V zájmu lepšího zabezpečení euromincí pro uživatele je třeba mince v oběhu pravidelně kontrolovat z hlediska jejich pravosti s cílem odhalovat padělky a stahovat je z oběhu. Povinnost v tomto smyslu byla výslovně zavedená pozměněním nařízení Rady č. 1338/2001 ze dne 18. prosince 2008. Vzhledem k tomu, že postupy ověřování pravosti v souladu s doporučením Komise ze dne 27. května 2005 převzal velký počet členských států, účinné metody odhalování padělků nakonec byly v obecnější rovině převzaty. Mezi členskými státy však přetrvávají rozdíly v úrovni provádění metod ověřování pravosti mincí. Absence povinného společného rámce pro ověřování pravosti mincí může v některých členských státech představovat překážku pro to, aby dotčené instituce aktivně vyhledávaly padělky; to potom vytváří v rámci celé EU rozdíly v míře ochrany měny. V těchto souvislostech usiluje stávající návrh o to, aby byly v celé eurozóně účinně prováděny společné postupy ověřování pravosti euromincí v oběhu a zaváděny kontrolní mechanismy těchto postupů ze strany úřadů. ii) Euromince nezpůsobilé k oběhu V průběhu ověřování pravosti by se měly propustit zpět do oběhu pouze pravé euromince. Všechny ostatní předměty by se tudíž měly odmítnout, včetně zejména padělků a pravých mincí, které už k oběhu nejsou způsobilé. Je proto vhodné upravit i manipulaci s takovými nezpůsobilými euromincemi. Euromince se mohou stát nezpůsobilými k oběhu v důsledku jejich dlouhého používání, nehody nebo poškození. Oběh těchto mincí ztěžuje jejich používání, zvláště v automatech na mince, a to může u uživatelů vyvolat nejasnosti ohledně pravosti takových mincí. Tyto nezpůsobilé mince musí být proto z oběhu staženy. Na stažení těchto mincí z oběhu se tudíž pohlíží jako na součást postupu, jehož cílem je ochrana euromincí proti podvodům a padělání. Potřeba společných pravidel manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhu vyplývá také z rozličného zacházení s těmito mincemi v členských státech, které vede k deformačním účinkům. Navzdory provádění příslušných ustanovení z výše zmíněného doporučení Komise jsou totiž pravidla a podmínky v členských státech různé a v některých případech nejsou žádné. Nakonec je nutno také zajistit zničení mincí nezpůsobilých k oběhu, aby se nemohly stát předmětem podvodu. 2. Konzultace zúčastněných stran a posouzení dopadů Potřeba takových závazných společných pravidel týkajících se ověřování pravosti euromincí a euromincí nezpůsobilých k oběhu byla zdůrazněna v souvislosti s hodnocením výše uvedeného doporučení Komise provedeného v souladu s jeho článkem 12. Hodnocení probíhalo ve spolupráci s členskými státy, které vyjádřily širokou podporu nyní navrhovaných ustanovení. Za účelem hodnocení bylo organizováno mnoho pracovních seminářů a porad, též za účasti zástupců soukromého sektoru. Navrhovaná opatření jsou konstruována tak, aby nevedla k narušení činnosti.dotčených institucí. Konkrétně se navrhuje, aby ověřování pravosti euromincí bylo prováděno buď s pomocí strojů pro třídění mincí nebo vyškoleného personálu. Bylo shledáno, že hlavní dotčení aktéři, jmenovitě společnosti provozující přepravu hotovosti, jsou již vybaveny výkonnými stroji, které jsou nastaveny na rozpoznávání padělků nebo je tak lze nastavit. V těch případech, kdy instituce využívají metody manuálního ověřování pravosti, absolvoval příslušný personál (pokladní) obvykle příslušné školení. V důsledku využití procesů a techniky na třídění mincí lze ověřování pravosti euromincí realizovat bez narušení hotovostního cyklu a bez potřeby výraznějších investic. 3. Právní stránka návrhu - Shrnutí navrhovaných opatření Navrhované postupy vycházejí ze zvyklostí stanovených v doporučení Komise ze dne 27. května 2005 o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu[3], při zohlednění hodnocení jeho působení. Navrhované nařízení obsahuje ustanovení týkající se: i) Ověřování pravosti euromincí Dotčené instituce musí zajistit ověřování pravosti s pomocí strojů pro třídění mincí, které dokáží rozpoznat padělky, nebo manuálně s pomocí vyškoleného personálu. Nastavení strojů pro třídění mincí je třeba upravit na základě detekční zkoušky, jejíž podrobnosti definuje Evropské technické a vědecké středisko (ETVS). Možnosti zkoušení těchto strojů budou k dispozici v národních mincovních analytických střediscích a v ETVS a Komise zveřejní seznam strojů, které tuto zkoušku úspěšně absolvovaly. Členské státy odpovídají za dohled nad fungováním systému ověřování pravosti euromincí. ii) Manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhu Členské státy stáhnou z oběhu nejen padělky, nýbrž i pravé euromince, které již nejsou způsobilé k oběhu. Refundaci vyplatí za ty mince, které se staly nezpůsobilými z důvodu dlouhého oběhu nebo nehody, avšak refundaci odmítnou za mince, které se staly nezpůsobilými následkem manipulace s nimi. Určené útvary v členských státech uloží 5% poplatek z hodnoty odevzdaných nezpůsobilých mincí, ale mají možnost nabídnout široce pojaté výjimky subjektům, které s orgány státu úzce spolupracují na čištění trhu od padělků a nezpůsobilých mincí. Pro stahované mince se vyžadují zvláštní obaly a členské státy zničí nezpůsobilé mince stažené z oběhu. Je upraveno podávání zpráv a komunikace s cílem poskytovat členským státům celkový obrázek o příslušné činnosti. Navrhované postupy týkající se euromincí doplňují postupy, které navrhla Evropská centrální banka pro rozpoznávání padělků eurobankovek a jejich třídění podle způsobilosti. Navrhovaná ustanovení jsou určena členským státům, které používají euro jako svou jednotnou měnu. Je to proto, že méně komplexní metody ověřování euromincí jsou již zavedeny pro členské státy mimo eurozónu v pozměněném nařízení č. 1338/2001. - Právní základ Právním základem je čl. 123 odst. 4 Smlouvy o založení Evropského společenství a zejména jeho třetí věta. - Zásada subsidiarity Zatímco podle čl. 106 odst. 2 SES zodpovědnost za emisi mincí nesou členské státy, společně použitelná opatření v členských státech, které používají euro jako svou jednotnou měnu, jsou přijímána na úrovni Společenství, obvykle Radou. Taková opatření se týkají buď sladění nominálních hodnot a technických specifikací na základě čl. 106 odst. 2, nebo nejčastěji ochrany eura na základě čl. 123 odst. 4 třetí věta. Zvláště pokud jde o padělání euromincí, potřeba opatření na úrovni Společenství vedla k přijetí rozhodnutí Rady 2003/861/EC[4], kterým členské státy svěřily Komisi koordinaci činnosti příslušných technických orgánů s cílem ochránit euromince proti padělání. Pokud jde o specifickou otázku ověřování pravosti euromincí, opatření na úrovni EU bylo iniciováno doporučením Komise ze dne 27. května 2005. Na základě tohoto doporučení přijaly některé členské státy zvláštní právní předpisy, avšak většina členských států provádí jeho ustanovení na základě obecných vnitrostátních pravidel. Po přijetí výslovného požadavku na ověřování pravosti mincí v nařízení (ES) č. 1338/2001 je jasné, že je nutný jednotný postup ověřování pravosti euromincí. Vyžaduje si to zavést postupy na úrovni EU[5]. - Zásada proporcionality Návrh je v souladu se zásadou proporcionality. Ustanovení v tomto návrhu nepřekračují rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů v podobě ochrany euromincí proti padělání a manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhu. Navrhovaná opatření jsou navíc konstruována tak, aby nenarušila činnost dotčených institucí. - Volba nástrojů Zvolený nástroj (nařízení) je nejvhodnějším k zajištění toho, aby euromince využívaly stejnou úroveň ochrany proti padělání v celé Unii. Je to proto, neboť navrhovaná metodika je velmi specifická a musí být přímo uplatnitelná, jelikož v jednotlivých členských státech nevede k žádným rozdílům. 4. Rozpočtové důsledky Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet Společenství. 2009/0128 (CNS) Návrh NAŘÍZENÍ RADY o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 123 odst. 4 třetí větu této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[6], s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky[7], s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[8], vzhledem k těmto důvodům: (1) Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání[9] vyžaduje, aby úvěrové instituce a v rámci své činnosti provádění plateb ostatní poskytovatelé platebních služeb, jakož i jakýkoli jiný hospodářský subjekt, který se podílí na zpracovávání a veřejné distribuci bankovek a mincí, zajistily, že všechny jimi přijaté eurobankovky a mince, které hodlají vrátit do oběhu, projdou kontrolou pravosti a že padělky budou rozpoznány. (2) Doporučení Komise 2005/504/ES ze dne 27. května 2005 o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu[10] stanoví zvyklosti ohledně ověřování pravosti euromincí a manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhu. Absence povinného společného rámce ověřování pravosti má však za následek různé zvyklosti v jednotlivých členských státech, a nemůže tudíž zajistit jednotnou ochranu měny v celém Společenství. (3) V zájmu dosažení účinného a jednotného ověřování pravosti euromincí v celé eurozóně je tedy nutné zavést závazná pravidla provádění společných postupů ověřování pravosti euromincí v oběhu a kontrolních mechanismů těchto postupů ze strany vnitrostátních orgánů. (4) V průběhu ověřování pravosti jsou zjištěny také pravé euromince, které již nejsou způsobilé k oběhu. Oběh těchto mincí ztěžuje jejich používání, zvláště v automatech na mince, a to může u uživatelů vyvolat nejasnosti ohledně pravosti takových mincí. Tyto nezpůsobilé mince by se měly z oběhu stáhnout. Proto členské státy nezbytně potřebují závazná pravidla pro manipulaci s nezpůsobilými pravými euromincemi a jejich refundaci. (5) V zájmu dosažení nezbytné koordinace při provádění postupů ověřování pravosti by mělo Evropské technické a vědecké středisko (ETVS) zřízené rozhodnutím Komise 2005/37/ES ze dne 29. října 2004[11] dále určit podrobné požadavky na zkoušení ověřování pravosti mincí a specifikace kontroly nezpůsobilých euromincí. (6) Jelikož cíle v podobě účinného a jednotného ověřování pravosti euromincí v celé eurozóně nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států kvůli rozdílům v národních zvyklostech, a proto jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijímat opatření v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy. Podle zásady proporcionality stanovené ve stejném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: Kapitola I: Předmět a definice Článek 1 Předmět Toto nařízení stanoví postupy nezbytné pro ověřování pravosti euromincí a pro manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu. Článek 2 Definice Pro účely tohoto nařízení se: 1. „ověřováním euromincí“ rozumí proces ověřování, zda jsou euromince pravé a způsobilé k oběhu; 2. „euromincemi nezpůsobilými k oběhu“ rozumí pravé euromince odmítnuté během procesu ověřování pravosti nebo jejichž vzhled byl značně pozměněn; 3. „určeným národním orgánem“ rozumí národní mincovní analytické středisko (NMAS) nebo orgán určený dotyčným členským státem; 4. „institucemi“ rozumí instituce uvedené v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1338/2001; Kapitola II: Ověřování pravosti euromincí Článek 3 Ověřování pravosti euromincí 1. Instituce zajistí, že jimi přijaté euromince, které hodlají vrátit do oběhu, projdou ověřováním pravosti. Tuto povinnost splní 5. hlavně s pomocí strojů pro třídění mincí zařazených do seznamu strojů pro třídění mincí uvedeného v čl. 5 odst. 3 nebo 6. s pomocí školeného personálu. 2. Po provedení postupu ověřování pravosti jsou všechny padělané euromince a euromince nezpůsobilé k oběhu zaslány určeným národním orgánům. Pokud jde o euromince nezpůsobilé k oběhu, použijí se ustanovení kapitoly III. 3. Padělané euromince předané příslušným národním orgánům v souladu s článkem 6 nařízení (ES) č. 1338/2001 nepodléhají manipulačním ani jiným poplatkům. Článek 4 Požadované zkoušky 1. Instituce si nechají stroje pro třídění mincí odzkoušet určenými národními orgány nebo Evropským technickým a vědeckým střediskem (ETVS) detekční zkouškou. Účelem této zkoušky je zajistit, aby stroj pro třídění mincí dokázal odmítat známé typy padělaných mincí a všechny další mincím podobné předměty, které nesplňují kritéria pravých euromincí. 2. ETVS vymezí technické specifikace detekční zkoušky a příslušné prahové hodnoty akceptace pravých mincí. Článek 5 Nastavení strojů pro třídění mincí 1. Aby se výrobcům strojů pro třídění mincí umožnilo získat ukazatele nutné pro nastavení jejich strojů za účelem rozpoznání padělaných euromincí, lze zkoušení podle článku 4 uskutečnit v národních mincovních analytických střediscích, ETVS nebo po oboustranné dohodě v zařízeních výrobce. 2. Po úspěšném odzkoušení stroje pro třídění mincí je vydán souhrnný zkušební protokol pro výrobce stroje s kopií pro ETVS. 3. Komise na svých internetových stránkách zveřejní souhrnný seznam všech strojů pro třídění mincí, k nimž obdržela kladný a platný zkušební protokol nebo takový protokol zpracovalo ETVS. Článek 6 Kontrola a audit ze strany členských států 1. Členské státy zavedou kontroly nutné k zajištění toho, aby instituce plnily povinnosti v souvislosti s ověřováním pravosti. 2. Členské státy provádějí jednou ročně kontroly na místě v institucích s cílem prověřit správné fungování reprezentativního počtu strojů pro třídění mincí formou detekčních zkoušek. Členské státy se případně ujistí, že personál, který má kontrolovat pravost euromincí, byl řádně proškolen v manuálním ověřování pravosti. 3. V každém členském státě se každý rok prověří takový počet strojů, aby objem euromincí zpracovaných těmito stroji v daném roce představoval nejméně třetinu celkového kumulovaného čistého objemu mincí vydaných daným členským státem od zavedení euromincí do konce předchozího roku. Počet strojů k prověření se vypočítá z objemu třech nejvyšších nominálních hodnot euromincí určených k oběhu. 4. V rámci těchto každoročních kontrol sledují členské státy také schopnost institucí ověřit pravost euromincí na základě 7. existence písemné koncepce a organizace rozpoznávání padělků; 8. vyčleněných vhodných lidských zdrojů; 9. existence písemného plánu údržby za účelem udržování přiměřené úrovně výkonnosti strojů; a 10. existence písemných postupů předávání padělků a dalších euromincím podobných předmětů a mincí nezpůsobilých k oběhu určeným národním orgánům. Kapitola III: Manipulace s euromincemi nezpůsobilými k oběhu Článek 7 Stahování euromincí nezpůsobilých k oběhu a jejich refundace 1. Členské státy stahují z oběhu euromince nezpůsobilé k oběhu. 2. Členské státy refundují nebo nahrazují euromince, jež se staly nezpůsobilými k oběhu v důsledku dlouhého oběhu nebo nehody. Členské státy mohou odmítnout refundaci euromincí nezpůsobilých k oběhu, jež byly pozměněny buď záměrně nebo procesem, u něhož lze rozumně předpokládat účinek jejich pozměnění, aniž by tím byla dotčena refundace mincí posbíraných za účelem charity, například „mincí z fontán“. 3. Členské státy zajistí zničení stažených euromincí nezpůsobilých k oběhu jejich fyzickou a trvalou deformací, aby nemohly být vráceny do oběhu ani odevzdány k refundaci. Článek 8 Manipulační poplatky 1. Z refundované částky nebo z náhrady za euromince nezpůsobilé k oběhu se srazí manipulační poplatek ve výši 5 % z nominální hodnoty odevzdaných euromincí. V případě kontroly celého pytle nebo bedny podle článku 10 se manipulační poplatek navýší o dalších 15 % nominální hodnoty odevzdaných euromincí. 2. Členské státy mohou stanovit obecné osvobození od manipulačních poplatků v případech, kdy odevzdávající právnické nebo fyzické osoby úzce a pravidelně spolupracují s určenými národními orgány na stahování padělaných a nezpůsobilých euromincí z oběhu. 3. Náklady na přepravu a přidružené náklady ponese odevzdávající právnická nebo fyzická osoba. 4. Aniž by bylo dotčeno osvobození uvedené v druhém odstavci, od manipulačního poplatku může být každý rok osvobozen maximálně jeden kilogram každé nominální hodnoty nezpůsobilých euromincí na jednu odevzdávající právnickou nebo fyzickou osobu. Článek 9 Balení euromincí nezpůsobilých k oběhu 1. Odevzdávající právnická nebo fyzická osoba roztřídí euromince odevzdávané k refundaci nebo náhradě podle nominální hodnoty do jednotných pytlů nebo beden takto: 11. pytle nebo bedny obsahují: 12. 500 kusů mincí v nominální hodnotě 2 EUR a 500 kusů mincí v hodnotě 1 EUR, 13. 1 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,50 EUR, 1 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,20 EUR a 1 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,10 EUR, 14. 2 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,05 EUR, 2 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,02 EUR a 2 000 kusů mincí v nominální hodnotě 0,01 EUR. 15. u menšího množství 100 mincí každé nominální hodnoty; 16. každý pytel nebo bedna ponese označení odevzdávajícího subjektu, údaj o obsažené celkové hodnotě a nominální hodnotě mincí, hmotnost, datum zabalení a číslo pytle/bedny; odevzdávající subjekt poskytne seznam s přehledem odevzdávaných pytlů/beden; 17. v případě, že je celkové množství euromincí nezpůsobilých k oběhu menší než množství požadované v bodě a), roztřídí se tyto euromince podle nominální hodnoty a lze je odevzdat v nestandardním obalu. 2. Odchylně od odstavce 1 si členské státy mohou ve svých vnitrostátních právních předpisech zachovat jiné požadavky na balení, až toto nařízení vstoupí v platnost. Článek 10 Kontroly euromincí nezpůsobilých k oběhu 1. Členské státy zkontrolují u odevzdaných euromincí nezpůsobilých k oběhu: 18. uvedené množství se ověří vážením každého pytle nebo bedny; 19. pravost a vizuální vzhled se zkontroluje na vzorku nejméně 10 % odevzdaných mincí. 2. V případě zjištění nesrovnalostí nebo odchylek od ustanovení článku 9 se po těchto kontrolách zkontroluje celý pytel nebo bedna. Článek 11 Tok informací a komunikace Členské státy zajistí, aby informace o orgánech určených k refundaci nebo nahrazení a o konkrétních postupech, jako jsou požadavky na balení a poplatky, byly k dispozici na příslušných internetových stránkách a v příslušných publikacích. Kapitola IV: Závěrečná ustanovení Článek 12 Podávání zpráv a komunikace 1. Členské státy podávají každý rok Komisi zprávy o své činnosti v oblasti ověřování pravosti euromincí. Poskytované informace musí obsahovat počet kontrol provedených podle čl. 6 odst. 2 a údaje o odzkoušených třídících strojích, o výsledcích zkoušek, o množství mincí zpracovaných těmito institucemi, o počtu podezřelých analyzovaných euromincí a o počtu refundovaných euromincí nezpůsobilých k oběhu. 2. Komise podává hlášení Hospodářskému a finančnímu výboru o vývoji v oblasti ověřování pravosti euromincí a o euromincích nezpůsobilých k oběhu. Článek 13 Použitelnost Toto nařízení se použije v zúčastněných členských státech vyjmenovaných v příloze nařízení (ES) č. 974/1998. Článek 14 Vstup v platnost Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie . Použije se ode dne 1. ledna 2012. Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství. V Bruselu dne . Za Radu předseda / předsedkyně [1] Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, Úř. věst. L 181, 4.7.2001, s. 6. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 44/2009 (Úř. věst. L 17, 22.1.2009, s. 1). [2] Úř. věst. L 184, 15.7.2005, s. 60. [3] Úř. věst. L 184, 15.7.2005, s. 60. [4] Rozhodnutí Rady ze dne 8. prosince 2003 o analýze a spolupráci s ohledem na padělané euromince Úř. věst. L 325, 12.12.2003, s. 44. [5] Vnitrostátní ustanovení týkající se ověřování pravosti euromincí jsou v souladu s navrhovanými společnými pravidly, jelikož oboje vychází z doporučení Komise ze dne 27. května 2005. [6] Úř. věst. C , s. [7] Úř. věst. C , s. [8] Úř. věst. C , s. [9] Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, Úř. věst. L 181, 4.7.2001, s. 6. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 44/2009 (Úř. věst. L 17, 22.1.2009, s. 1). [10] Úř. věst. L 184, 15.7.2005, s. 60. [11] Úř. věst. L 19, 21.1.2005, s. 73.