CS Úřední věstník Evropské unie C 377/1

SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ A ÚČETNÍMU DVORU

Konsolidovaná účetní uzávěrka Evropské unie za rok 2015

(2015/C 377/01)

OBSAH

FINANČNÍ VÝKAZ – DISKUZE A ANALÝZA 2

OSVĚDČENÍ KE KONSOLIDOVANÉ ÚČETNÍ ZÁVĚRCE 22

KONSOLIDOVANÉ FINANČNÍ VÝKAZY A PŘÍLOHY 23

ROZVAHA 24

VÝKAZ O FINANČNÍ VÝKONNOSTI 25

VÝKAZ PENĚŽNÍCH TOKŮ 26

VÝKAZ ZMĚN V ČISTÝCH AKTIVECH 27

PŘÍLOHY K FINANČNÍM VÝKAZŮM 28

SOUHRNNÉ ZPRÁVY O PLNĚNÍ ROZPOČTU A PŘÍLOHY 99

FINANČNÍ VÝKAZ – DISKUZE A ANALÝZA

1. ORGÁNY EU A JEJICH FUNKCE

Evropská unie (EU) je společenství 28 evropských zemí, jež spojuje hospodářské a politické partnerství. Byla založena v roce 1993 Maastrichtskou smlouvou a je nástupkyní Evropského společenství, Evropského společenství uhlí a oceli (ESUO) a Euratomu. Poslední významnou změnu ústavního základu EU představuje Lisabonská smlouva, která vstoupila v platnost dne 1. prosince 2009.

EU je založena na zásadách právního státu. To znamená, že každé opatření, jež EU přijme, je založeno na smlouvách, které byly dobrovolně a demokraticky schváleny všemi členskými státy EU. Má jedinečné institucionální uspořádání:

— Evropští občané volí přímo členy Evropského parlamentu (EP).

— Obecné priority Unie stanovuje Evropská rada, na jejíž zasedáních jednají hlavy členských států a čelní představitelé Unie.

— Vlády hájí národní zájmy svých zemí v Radě Evropské unie (dále jen „Rada“).

— Zájmy Evropské unie jako celku střeží Evropská komise (dále jen „Komise“), jejíž předseda je volen Evropským parlamentem a jejíž členové jsou jmenováni na návrh vlád jednotlivých členských států společnou dohodou s nově zvoleným předsedou, přičemž členové Komise podléhají jako sbor schválení Evropským parlamentem.

EU má vlastní právní řád, který je oddělen od mezinárodního práva a tvoří nedílnou součást právních systémů členských států. Právní řád Unie vychází z několika vlastních pramenů práva. Tyto prameny mají různou povahu, a tudíž bylo třeba stanovit jejich hierarchii. Na vrcholu této hierarchie se nachází primární právo tvořené Smlouvami, za nimiž následují mezinárodní smlouvy uzavřené EU, obecné právní zásady a sekundární právo Unie, které vychází ze Smluv.

Prameny práva EU a jejich hierarchie:

— Smlouva o Evropské unii (SEU), Smlouva o fungování Evropské unie (SFEU), Listina základních práv Evropské unie, další smlouvy a protokoly,

— mezinárodní dohody,

— obecné zásady právních předpisů Unie,

— prováděcí právní předpisy.

Institucionální správu EU tvoří orgány, agentury a další subjekty EU, které jsou uvedeny v bodě 10 přílohy k finančním výkazům. Hlavními orgány odpovědnými za vypracovávání návrhů politik a přijímání rozhodnutí jsou Evropský parlament, Evropská rada, Rada a Komise.

Evropský parlament

Evropský parlament je důležitým fórem pro politickou diskuzi a rozhodování na úrovni EU. Členové Evropského parlamentu jsou ve všech členských státech voleni přímo voliči, aby zastupovali zájmy občanů v oblasti tvorby právních předpisů EU a aby se zajistilo demokratické fungování ostatních orgánů EU.

Evropský parlament získal v průběhu let a díky následným změnám evropských Smluv rozsáhlé legislativní a rozpočtové pravomoci, které mu umožňují rozhodovat spolu se zástupci vlád členských států v Radě o tom, jakým směrem se bude evropský projekt ubírat. Při tom se Evropský parlament snaží podporovat demokracii a lidská práva, a to nejen v Evropě, ale také na celém světě.

V rámci ročního rozpočtového procesu má Evropský parlament rovnocenné postavení s Radou. Je zapojen do rozpočtového procesu od přípravné fáze, zejména tím, že stanoví obecné směry a typ výdajů, až do přijetí rozpočtu. Společně s Radou stanovuje rozpočet a sleduje jeho provádění. Evropský parlament na doporučení Rady uděluje absolutorium za plnění rozpočtu EU. Rovněž uděluje souhlas s víceletým finančním rámcem (VFR), který zajišťuje řádný vývoj výdajů Unie v rámci limitu jejích vlastních zdrojů. Současným předsedou EP je Martin Schulz.

Evropská rada a Rada Evropské unie

Evropská rada, kterou tvoří hlavy států nebo předsedové vlád členských států, předseda Evropské rady a předseda Komise, dává nezbytné podněty pro rozvoj Evropské unie a vymezuje její obecné politické směry a priority. Předsedou Evropské rady je v současnosti Donald Tusk.

Rada společně s Evropským parlamentem přijímá prostřednictvím nařízení a směrnic právní předpisy Unie a přijímá těž rozhodnutí a nezávazná doporučení. Rada se skládá z jednoho zástupce každého členského státu na ministerské úrovni zmocněného zavazovat vládu tohoto členského státu prostřednictvím svého hlasování. S výjimkou Rady pro zahraniční věci předsedá Radě zástupce členského státu, který vykonává předsednictví Unie na základě rovné rotace každých 6 měsíců. Výbor složený ze stálých zástupců vlád členských států (Coreper) připravuje práci Rady.

Rada v oblasti své působnosti přijímá rozhodnutí kvalifikovanou většinou, pokud Smlouvy nestanoví jinak (například jednomyslnost nebo hlasování prostou většinou). Rada je jednou ze dvou složek rozpočtového orgánu, který přijímá rozpočet Unie, přičemž druhou složkou je Evropský parlament. Rada rovněž zvláštním legislativním postupem a jednomyslně přijímá rozhodnutí o ustanoveních pro systém vlastních zdrojů Unie a pro víceletý finanční rámec. V případě víceletého finančního rámce musí vyjádřit souhlas většina poslanců Parlamentu. Poslední víceletý finanční rámec (2014–2020) přijala Rada v listopadu 2013.

Evropská komise

Evropská komise je výkonným orgánem EU. Zastupuje zájmy EU jako celku (nikoli zájmy jednotlivých členských zemí).

Úkolem Komise je především:

— navrhovat právní předpisy, které jsou poté přijímány společnými normotvůrci, EP a Radou,

— vymáhat dodržování právních předpisů Evropské unie (v případě potřeby společně se Soudním dvorem EU),

— stanovovat cíle a priority činností uvedené každoročně v pracovním programu Komise a usilovat o jejich dosažení,

— řídit a provádět politiky EU a plnit rozpočet,

— zastupovat EU ve vnějších záležitostech (např. při sjednávání obchodních dohod mezi EU a třetími zeměmi).

Nový tým 28 komisařů (jeden komisař za každý členský stát EU) je jmenován jednou za pět let. Kandidáta na předsedu Komise navrhuje Evropskému parlamentu Evropská rada, která rozhoduje kvalifikovanou většinou s přihlédnutím k výsledkům voleb do Evropského parlamentu. Předseda Komise je volen Evropským parlamentem většinou hlasů jeho členů (což odpovídá nejméně 376 z celkových 751 hlasů). Po volbách nově zvolený předseda zvolí ostatních 27 členů Komise, a to na základě návrhů členských států. Konečný seznam kandidátů na komisaře musí být poté schválen nově zvoleným předsedou a Radou. Komise jako celek potřebuje souhlas Parlamentu. Kandidáti na komisaře jsou předtím posuzováni v různých výborech EP. Funkční období současné Komise trvá do 31. října 2019. Předsedou je Jean-Claude Juncker.

Prioritami současné Komise jsou 1) zaměstnanost, růst a investice, 2) jednotný digitální trh, 3) energetická unie a klima, 4) vnitřní trh, 5) hospodářská a měnová unie, 6) dohoda o volném obchodu mezi EU a USA, 7) základní práva a spravedlnost, 8) migrace, 9) EU jako globální aktér a 10) demokratická změna.

Zaměstnanci Komise pracují v útvarech, označovaných jako generální ředitelství (GŘ) nebo útvary, přičemž každé z nich odpovídá za určitou oblast politiky a je řízeno generálním ředitelem. V generálních ředitelstvích vznikají návrhy právních předpisů. Tyto návrhy jsou však oficiální až poté, co je schválí kolegium komisařů (zasedání 28 komisařů). Generální ředitelství rovněž spravuje iniciativy v oblasti financování na úrovni EU a provádí veřejné konzultace a komunikační činnost.

Komise má rovněž několik výkonných agentur, které pomáhají s řízením programů EU.

2. INICIATIVY A STRATEGIE KOMISE

Nová Komise, která se ujala funkce v listopadu 2014, vymezila svůj pracovní program na rok 2015 a nové iniciativy Komisi do roku 2019. Pracovní program stanoví plány Komise a určuje opatření, která budou mít pozitivní dopad na zaměstnanost, růst a investice v roce 2015. Tento program je zaměřen na omezený soubor konkrétních nových iniciativ, jako jsou například:

Nový impuls pro zaměstnanost, růst a investice:

— Investiční ofenzíva ve výši 315 miliard EUR: legislativní opatření v návaznosti na plán ohlášený na konci roku 2014 s cílem aktivovat v příštích třech letech veřejné a soukromé investice do reálné ekonomiky,

— podpora začlenění na trh práce a zaměstnatelnosti a

— přezkum strategie Evropa 2020.

Balíček v oblasti jednotného digitálního trhu:

— Vytvoření podmínek pro dynamickou digitální ekonomiku a společnost posílením regulačního prostředí pro telekomunikace,

— modernizace předpisů týkajících se autorského práva,

— zjednodušení pravidel pro spotřebitele při nákupech on-line a digitálními prostředky,

— zvýšení kybernetické bezpečnosti a

— prosazování digitalizace.

Odolná energetická unie s progresivní politikou v oblasti změny klimatu:

— Vytvoření evropské energetické unie: zajištění bezpečnosti dodávek energie, silnější integrace vnitrostátních trhů s energií, snížení poptávky po energii v Evropě a dekarbonizace skladby zdrojů energie a

— mnohostranná reakce na změnu klimatu.

Lepší a spravedlivější vnitřní trh:

— Strategie vnitřního trhu,

— balíček v oblasti mobility pracovních sil,

— akční plán unie kapitálových trhů,

— rámec pro řešení krize finančních institucí a

— letecký balíček.

Obchodní a investiční strategie pro zaměstnanost a růst

Oblast spravedlnosti a základních práv:

— Přistoupení EU k Evropské úmluvě o lidských právech a

— Evropský program pro bezpečnost.

Nová politika v oblasti migrace:

— Vytvoření nového přístupu k legální migraci, který z EU učiní atraktivní destinaci pro talentované a schopné lidi a

— lepší řízení migrace do EU pomocí větší spolupráce se třetími zeměmi, solidarity mezi členskými státy a boje proti obchodu s lidmi.

Silnější pozice na mezinárodní scéně:

— Evropská politika sousedství a

— cíle udržitelného rozvoje po roce 2015.

Spravedlivé daňové prostředí:

— Akční plán úsilí v boji proti daňovým únikům a daňovým podvodům zahrnující opatření na úrovni EU, jimiž se zahájí přechod k systému, v němž budou zisky daněny v té zemi, v níž byly vytvořeny, včetně automatické výměny informací o daňových rozhodnutích a stabilizace základu daně z příjmu právnických osob a

— povinná výměna informací o rozhodnutích týkajících se daňového režimu.

Unie demokratické změny:

— Dohoda EU o zdokonalení tvorby právních předpisů,

— povinný rejstřík transparentnosti a

— přezkum rozhodovacího procesu pro geneticky modifikované organismy.

Hlubší hospodářská a měnová unie: pokračování v úsilí o posílení ekonomické stability a přilákání investorů do Evropy.

Během přípravy svého pracovního programu Komise přezkoumala zhruba 450 návrhů, které předložila Evropskému parlamentu a Radě, a navrhuje, aby 80 z nich bylo staženo nebo pozměněno. V některých případech navrhuje nová Komise stažení proto, že návrhy neodpovídají jejím prioritám. V mnoha případech zůstává Komise pevně odhodlána cíle, jež tyto návrhy sledují, podpořit. Návrhy však nemají smysl, pokud pouze leží na jednacím stole nebo pokud jsou během jednání natolik změněny a oslabeny, že svůj původní účel nemohou splnit. V takových případech Komise navrhne nové, lepší způsoby jak daných cílů dosáhnout.

3. ROZPOČET EU: OD PŘÍPRAVY AŽ PO UDĚLENÍ ABSOLUTORIA

3.1. Rozpočet a financování

Víceletý finanční rámec (VFR) se skládá z okruhů, přičemž pro každý z nich jsou stanoveny roční stropy pro prostředky na závazky. Výsledkem součtu jednotlivých stropů všech okruhů je celkový strop pro prostředky na závazky. Z rozpočtu EU je financována celá škála politik a programů v celé EU. V souladu s prioritami, jež stanovily EP a Rada ve VFR, realizuje Komise konkrétní programy, činnosti a projekty. Přímou návaznost mezi ročním rozpočtem a politikami EU zajišťuje metoda sestavování rozpočtu podle činností (activity-based budgeting, ABB). Rozpočtová nomenklatura strukturovaná podle činností totiž umožňuje přesně rozlišovat jednotlivé oblasti politiky EU a celkový objem na ně přidělených zdrojů. Rozpočet sestavuje Komise a schvaluje jej zpravidla v polovině prosince EP a Rada postupem podle článku 314 SFEU. V souladu se zásadou vyrovnaného rozpočtu se musí celkové příjmy rovnat celkovým výdajům daného rozpočtového roku.

EU má dva hlavní zdroje financování: příjmy z vlastních zdrojů a ostatní příjmy. Příjmy z vlastních zdrojů tvoří převážnou většinu financování EU a plynou EU za účelem financování jejího rozpočtu automaticky, aniž by bylo nutné přijímat následná rozhodnutí na vnitrostátní úrovni. Celkový objem vlastních zdrojů potřebný k financování rozpočtu se určí jako rozdíl celkových výdajů a ostatních příjmů. Celková výše vlastních zdrojů nesmí překročit 1,23 % hrubého národního důchodu (HND) EU. Vlastní zdroje lze rozdělit na tradiční vlastní zdroje (např. cla), vlastní zdroj z daně z přidané hodnoty (DPH) a zdroj z hrubého národního důchodu (HND). Ostatní příjmy plynou z činností EU (např. pokuty v oblasti hospodářské soutěže) a na celkových příjmech se obvykle podílejí méně než 10 %.

Obecně platí, že EU není dovoleno půjčovat si peníze za účelem financování svého rozpočtu na kapitálových trzích nebo od finančních institucí.

3.2. Jak je rozpočet EU spravován a čerpán

Primární provozní výdaje

Provozní výdaje EU se vztahují k různým okruhům VFR a mají různou podobu podle toho, jak se tyto prostředky vyplácejí a jaký se použije způsob řízení. Počínaje rokem 2014 Komise klasifikuje své výdaje takto:

Přímé řízení: rozpočet plní přímo útvary Komise.

Nepřímé řízení: Komise svěřuje úkoly spojené s plněním rozpočtu subjektům práva EU nebo práva vnitrostátního, např. agenturám EU.

Sdílené řízení: podle této metody jsou úkoly souvisejícími s plněním rozpočtu svěřeny členským státům. Do tohoto režimu spadá přibližně 80 % výdajů, např. v oblasti zemědělství a strukturálních opatření.

Účastníci finančních operací v rámci Komise

Kolegium komisařů nese společnou politickou odpovědnost, ale v praxi své pravomoci v oblasti plnění rozpočtu nevykonává. Těmito úkoly každoročně pověřuje jednotlivé úředníky, kteří kolegiu odpovídají a kteří se řídí finančním nařízením (FN) a služebním řádem. Tito zaměstnanci – obecně se jedná o generální ředitele a vedoucí útvarů – jsou označováni jako „pověřené schvalující osoby“ nebo „PSO“. Ti následně mohou úkoly plnění rozpočtu delegovat na „dále pověřené schvalující osoby“.

Odpovědnost schvalujících osob se týká celého procesu řízení, od určení toho, co je třeba udělat k dosažení cílů politiky stanovených daným orgánem, až po řízení prováděných činností z operativního i rozpočtového hlediska. Každá schvalující osoba musí vypracovat výroční zprávu o činnostech, za něž nese odpovědnost. V této zprávě informuje o výsledcích politiky a o tom, má-li přiměřenou jistotu, že zdroje přidělené na činnosti uvedené ve zprávě byly využity k zamýšlenému účelu a v souladu se zásadami řádného finančního řízení a že zavedené kontrolní postupy poskytují dostatečné záruky legality a správnosti uskutečněných operací. Na základě článku 66 FN Komise předkládá Evropskému parlamentu a Radě souhrnnou zprávu k výročním zprávám o činnosti, čímž přebírá celkovou politickou odpovědnost za správu rozpočtu EU v souladu s článkem 317 SFEU. Uvedená zpráva a výroční zpráva o činnosti jsou k dispozici na adrese: http://ec.europa.eu/atwork/planning-and-preparing/synthesis-report/index_en.htm.

Účetní provádí platební a inkasní příkazy, jež vystavují schvalující osoby, odpovídá za správu pokladny, stanovuje účetní pravidla a metody, validuje účetní systémy a odpovídá za vedení účtů a sestavení účetní závěrky orgánu. Účetní je dále povinen stvrdit podpisem účetní závěrku a prohlásit, že ve všech významných ohledech poskytuje poctivý obraz finanční situace, výsledků operací a peněžních toků.

Závazky k uvolnění prostředků z rozpočtu EU

Před přijetím právního závazku (například uzavřením smlouvy nebo grantové dohody) vůči třetí straně musí být v ročním rozpočtu vyčleněna konkrétní rozpočtová položka, kterou je daná činnost schválena. V této položce též musí být k dispozici dostatek finančních prostředků na to, aby byly tyto výdaje pokryty. Jsou-li tyto podmínky splněny, musí být požadované prostředky v rozpočtu vyhrazeny prostřednictvím rozpočtového závazku v účetním systému a až poté lze přijmout právní závazek. Prostředky z rozpočtu EU však nelze vynaložit, dokud schvalující osoba nepřijme rozpočtový závazek.

Jakmile je rozpočtový závazek schválen, je zaznamenán v rozpočtovém účetním systému a následně dochází k čerpání prostředků v odpovídajícím objemu. Tato skutečnost však nemá žádný dopad na finanční výkazy (nebo na hlavní knihu), neboť dosud nevznikly žádné náklady.

Provádění plateb

Komise je účastníkem systému SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication) a ročně vykoná více než 2 miliony plateb. Platbu nelze provést, pokud schvalující osoba, která má danou operaci na starosti, neschválí rozpočtový závazek.

Předběžné financování je platba, jejímž účelem je poskytnout příjemci peněžní zálohu, tedy počáteční hotovost. Za období vymezené v příslušném právním závazku může být rozdělena do několika splátek. Příjemce je povinen zálohu předběžného financování EU vrátit v případě, že mu nevzniknou způsobilé výdaje. Vyplacené předběžné financování tudíž není konečným nákladem, dokud nejsou splněny příslušné podmínky, a proto se po provedení počáteční platby vykazuje v rozvaze EU jako majetek.

Výkaz nákladů obdrží příslušný subjekt EU, který má prokázat, že příjemce vynaložil předběžné financování v souladu s právním závazkem. Frekvence příjmu těchto výkazů se mění v závislosti na druhu financovaného opatření a podmínkách.

Kritéria způsobilosti jsou definována v základním aktu, ve výzvách k podávání návrhů, v dalších dokumentech pro příjemce grantů, případně v ustanoveních grantových dohod nebo rozhodnutí o udělení grantu Vynaložené částky jsou nejprve podrobeny analýze a poté se jejich způsobilá část zaúčtuje do nákladů. O případných nezpůsobilých částkách je příjemce informován.

Finanční nařízení a další příslušné právní předpisy, zejména ty, které se týkají politik v oblasti zemědělství a soudržnosti, umožňují kontrolovat výdaje i řadu let po jejich vzniku. Je-li zjištěno pochybení, nesrovnalost či podvod, je provedena finanční oprava nebo zpětné inkaso (viz bod 6 přílohy k finančním výkazům).

3.3. Účetní výkaznictví a odpovědnost

Konsolidovaná roční účetní závěrka EU uvádí finanční údaje o činnostech orgánů, agentur a dalších subjektů EU z hlediska rozpočtového a akruálního účetnictví. Tato závěrka neobsahuje roční závěrečné účty členských států.

Roční účetní závěrka EU se skládá ze dvou samostatných, přitom ale vzájemně souvisejících částí:

a) finančních výkazů a

b) zpráv o plnění rozpočtu, které podrobně popisují plnění rozpočtu.

Za sestavování finančních výkazů EU a za to, aby tyto výkazy podávaly ve všech významných ohledech poctivý obraz finanční situace, výsledků operací a peněžních toků EU, odpovídá účetní Komise.

Kromě výše uvedené roční účetní závěrky jsou rovněž připravovány ad hoc zprávy týkající se konkrétních oblastí, jako je zpráva o rozpočtovém a finančním řízení, finančních nástrojích, poskytnutých zárukách a finančních opravách.

Podávání zpráv a odpovědnost v Komisi:

3.4. Audit a absolutorium

Audit

Roční účetní závěrku EU a hospodaření se zdroji kontroluje Evropský účetní dvůr (Účetní dvůr), externí auditor, který jako součást svých činností vypracovává pro Evropský parlament a Radu:

1) výroční zprávu o činnostech financovaných ze souhrnného rozpočtu;

2) výrok auditora, který je zveřejněn ve výroční zprávě v podobě prohlášení o věrohodnosti týkající se i) spolehlivosti účetní závěrky a ii) legality a správnosti uskutečněných operací, jejichž předmětem jsou příjmy získávané od daňových subjektů i platby konečným příjemcům a

3) zvláštní zprávy, v nichž uvádí svá zjištění z auditu konkrétních oblastí.

Absolutorium

Posledním krokem v rozpočtovém cyklu je absolutorium za plnění rozpočtu udělované za daný rozpočtový rok. Orgánem udělujícím absolutorium v rámci EU je EP. Po auditu a finalizaci účetní závěrky je úkolem Rady, aby vydala doporučení, a EP, aby udělil Komisi a ostatním subjektům EU absolutorium za plnění rozpočtu EU v daném rozpočtovém roce. Toto rozhodnutí vychází z posouzení roční účetní závěrky, ze souhrnné zprávy a výroční hodnotící zprávy Komise, z výroční zprávy, výroku auditora a zvláštních zpráv Účetního dvora a z odpovědí Komise na otázky a další žádostí o informace.

Absolutorium představuje politický aspekt vnější kontroly plnění rozpočtu. Jedná se o rozhodnutí, jehož prostřednictvím EP na základě doporučení Rady „zprošťuje“ Komisi (a další subjekty EU) odpovědnosti za řízení daného rozpočtu tím, že stanoví konec trvání rozpočtu. Postup absolutoria může vést ke třem výsledkům: udělení, odklad rozhodnutí nebo odmítnutí udělení absolutoria. Nedílnou součástí ročního postupu udělování absolutoria v EP jsou slyšení komisařů, jichž se členové Výboru pro rozpočtovou kontrolu EP dotazují na oblasti politik v jejich pravomoci. Plenární zasedání následně schvaluje závěrečnou zprávu o absolutoriu, jež obsahuje konkrétní doporučení na opatření, která by měla Komise přijmout. Doporučení Rady k udělení absolutoria přijímá Rada ECOFIN. Jak zpráva EP o absolutoriu, tak doporučení Rady k udělení absolutoria jsou předmětem každoroční zprávy o následných opatřeních, v níž Komise uvádí konkrétní opatření, která přijala za účelem provedení doporučení.

4. KONSOLIDOVANÉ FINANČNÍ VÝKAZY EU: FINANČNÍ SITUACE V ROCE 2014

4.1. Obecné trendy

Výnosy

Pětiletý trend výnosů v milionech EUR:

V roce 2014 se výnosy založené na zdrojích z HND snížily, ostatní výnosy z vlastních zdrojů však zůstaly na podobné úrovni. Inkaso nákladů (finanční opravy a zpětné inkaso – viz bod 3.5 přílohy k finančním výkazům) se téměř zdvojnásobilo, a to z 1,8 miliardy EUR na 3,4 miliardy EUR, což je dáno pokročilou fází uzavírání programového období politiky soudržnosti 2000–2006 a souvisejícím odnětím nezpůsobilých výdajů, jakož i významnými finančními opravami provedenými Komisí v rámci zemědělské politiky.

Náklady

Hlavními položkami nákladů jsou transferové platby v souvislosti s Evropským zemědělským záručním fondem (EZZF), Evropským zemědělským fondem pro rozvoj venkova (EZFRV) a dalšími nástroji pro rozvoj venkova, Evropským fondem pro regionální rozvoj (EFRR), Fondem soudržnosti (FS) a Evropským sociálním fondem (ESF). V rozpočtovém roce 2014 činily téměř 70 % celkových nákladů.

Náklady dosahovaly obecně podobné úrovně jako v předcházejícím roce. U EFRR/Fondu soudržnosti byl však zaznamenán pokles, což bylo způsobeno skutečností, že se náklady uznané v roce 2014 týkají pouze programového období 2007–2013, zatímco pro současné období 2014–2020 nebyly náklady v důsledku pomalého zahájení programů (provádění členskými státy bylo zahájeno teprve v roce 2015) dosud zúčtovány.

EU rovněž vykazuje budoucí platební závazky jako náklady, které ještě nejsou uvedeny v rozpočtových účtech na bázi peněžních toků. Zvýšené budoucí platební závazky vykazované v závazcích pro zemědělství a rozvoj venkova a budoucí platební závazky týkající se nároků na důchod nabytých komisaři, poslanci a zaměstnanci vedou obecně k vyšším nákladům a zápornému hospodářskému výsledku (tyto platby budou financovány z budoucích rozpočtů a nebyly ještě zahrnuty do výnosů).

Hospodářský výsledek

Hospodářský výsledek (schodek) období se zvýšil z 4 365 milionů EUR v roce 2013 na 11 280 milionů EUR v roce 2014. Hlavní příčinou tohoto zvýšení je značná pojistněmatematická ztráta (čistá pojistněmatematická ztráta ve výši 9,2 miliardy EUR) týkající se důchodů a jiných zaměstnaneckých požitků, která vznikla v důsledku snížení úrokových sazeb. Tato kolísání je třeba vzhledem k zavedeným mezinárodně uplatňovaným účetním pravidlům a současnému hospodářskému prostředí očekávat. V případě zvýšení úrokových sazeb by se očekával opačný dopad.

Jelikož se jedná o pojistněmatematický odhad hodnoty celkového závazku v určitém okamžiku, k 31. prosinci 2014, který je založen na různých předpokladech platných k tomuto okamžiku, neznamená tato ztráta skutečné čerpání z rozpočtu Unie, ani nemá dopad na částky, které mají být vypláceny důchodcům z rozpočtu EU v bezprostředních nadcházejících letech. Tyto platby jsou již odhadnuty ve VFR na období 2014–2020 a budou realizovány prostřednictvím ročního rozpočtového procesu.

Aktiva

Nejdůležitější položky na straně aktiv rozvahy jsou finanční aktiva (investice, úvěry, hotovost) a částky předběžného financování, které tvoří téměř 85 % aktiv EU. Výše úvěrů zůstává nadále stabilní ve výši přibližně 60 miliard EUR (viz bod 4.3.2 níže), zatímco částka finančních nástrojů financovaných z rozpočtu EU se zvýšila o téměř 2 miliardy EUR (viz bod 4.3.1 níže). Na straně aktiv v položce budovy, stroje a zařízení jsou aktiva týkající se programu Copernicus (1,5 miliardy EUR) a nedokončený majetek týkající se projektu Galileo (1,5 miliardy EUR).

V posledních letech se orgánům EU dařilo udržet částky držené jako hotovost a peněžní ekvivalenty na konci roku na nízké úrovni. Vysoký pokladní zůstatek ve výši 17,5 miliard EUR k 31. prosinci 2014 souvisí s rozpočtovým procesem a je důsledkem příspěvků z vlastních zdrojů v souvislosti se zůstatky DPH a HND, které byly přijaté od členských států v prosinci roku 2014 (viz bod 2.8.1 přílohy k finančním výkazům).

Peníze a peněžní ekvivalenty ke konci roku

Rozvaha za rok 2014 – aktiva ve výši 163 miliard EUR a závazky ve výši 221 miliard EUR

Aktiva Závazky

Závazky

Stranu závazků tvoří především čtyři hlavní položky: důchodové závazky a další závazky týkající se zaměstnaneckých výhod, finanční závazky, závazky a výdaje příštích období. Největší změnu ve srovnání s rokem 2013 představuje nárůst závazků z titulu důchodů a jiných zaměstnaneckých požitků z 46,8 miliardy EUR v roce 2013 na 58,6 miliardy EUR v roce 2014, což je především důsledkem významného poklesu úrokových sazeb (viz výše).

Přebytek závazků nad aktivy neznamená, že orgány EU mají finanční potíže, ale spíše to znamená, že některé závazky budou hrazeny z budoucích ročních rozpočtů. Podle pravidel akruálního účetnictví se řada nákladů zachycuje v roce 2014, přestože k jejich faktické úhradě může dojít až v roce 2015 nebo později a financovány mohou být rovněž z budoucích rozpočtů. Nejvýznamnější částky, na které je třeba upozornit, jsou určeny na činnosti Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) (vyplaceny v roce 2015) a zaměstnanecké požitky (vyplácené v průběhu příštích 30 let).

4.2. Předběžné financování

Komise vyvíjí veškeré úsilí, aby zajistila, že úrovně předběžného financování budou zachovány na odpovídající úrovni. Je nutné nalézt rovnováhu mezi zaručením dostatečných kontrol a včasným uznáním výdajů. Je třeba poznamenat, že objem předběžného financování je značně ovlivněn cyklem VFR. Například na začátku období VFR můžeme očekávat, že členským státům budou v rámci politiky soudržnosti vypláceny velké zálohy.

Celkové předběžné financování (kromě jiných záloh vyplacených členským státům) v rozvaze EU činí 45,2 miliardy EUR, z nichž se 99,8 % týká činností Komise. Přibližně 76 % předběžného financování ze strany Komise je prováděno v režimu sdíleného řízení, což znamená, že plnění rozpočtu je svěřeno členským státům (Komise si ponechává dohled).

Předběžné financování ze strany Komise podle režimu řízení

Do režimu sdíleného řízení spadá většina výdajů v oblasti zemědělství a strukturálních opatření. Nejvýznamnější částky předběžného financování se týkají Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu soudržnosti (EFRR a FS), Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a Evropského sociálního fondu (ESF).

Výdaje na sdílené řízení podle jednotlivých fondů

4.3. Finanční nástroje

4.3.1. Finanční nástroje financované z rozpočtu EU v rámci přímého nebo nepřímého řízení

Význam a objem finančních nástrojů pro plnění rozpočtu se rok od roku zvyšuje. Základní koncept tohoto přístupu spočívá na rozdíl od tradiční metody plnění rozpočtu formou grantů a dotací v tom, že za každé euro vynaložené z rozpočtu prostřednictvím finančních nástrojů obdrží konečný příjemce vzhledem k pákovému efektu jako finanční podporu více než 1 EUR. Cílem tohoto inteligentního využívání rozpočtu EU je maximalizovat dopad disponibilních prostředků.

Realizovatelná finanční aktiva finančních nástrojů financovaných z rozpočtu EU

Obecně existují tři hlavní druhy finančních nástrojů:

— kapitálové nástroje;

— úvěrové nástroje a

— záruční nástroje.

Více podrobností o hlavních nástrojích je uvedeno níže:

Záruční fond pro vnější vztahy (aktiva v hodnotě 996 milionů EUR)

Ze Záručního fondu pro vnější vztahy jsou kryty úvěry, za něž EU poskytla záruku na základě rozhodnutí Rady. Předmětem krytí jsou zejména úvěrové operace Evropské investiční banky (EIB) mimo území EU a úvěry poskytnuté v rámci makrofinanční pomoci (MFA) a úvěry poskytnuté Euratomem mimo území EU. Jedná se o dlouhodobý nástroj (dlouhodobá část: 1 489 milionů EUR) spravovaný EIB a určený ke krytí nesplácených úvěrů, na něž poskytla záruku EU. Fond je financován platbami ze souhrnného rozpočtu EU (aby dosáhl 9 % kapitálové hodnoty operací), výnosy z úroků, který plynou z investic realizovaných z aktiv fondu, a částkami, jež byly získány od nesplácejících dlužníků, kvůli nimž musel fond aktivovat své záruky. Případný přebytek ročního hospodaření se vrací do rozpočtu EU jako příjem.

EU má za povinnost vytvořit rezervní fond na záruky za úvěry třetím zemím. Smyslem rezervního fondu je pokrýt požadavky záručního fondu a případně aktivované záruky, které převyšují disponibilní prostředky fondu, tak aby bylo možné tyto prostředky uhradit z rozpočtu. Rezervní fond svým objemem odpovídá cílové částce ve výši 9 % neuhrazeného objemu úvěrů ke konci roku.

Finanční nástroj pro sdílení rizik (aktiva v hodnotě 961 milionů EUR)

Finanční nástroj pro sdílení rizik (RSFF) spravuje EIB s tím, že investiční portfolio Komise slouží k tvorbě rezerv na finanční riziko plynoucí z úvěrů a záruk, které EIB poskytuje na způsobilé výzkumné projekty. Příslušný rozpočet Komise by měl pro RSFF dosáhnout 1 miliardy EUR, z nichž až 800 milionů EUR připadá na program „Spolupráce“ a až 200 milionů EUR na program „Kapacity“. Stejnou částku se zavázala poskytnout EIB. V rámci VFR na období 2014–2020 nebudou žádné nové rozpočtové příspěvky ve prospěch RSFF. K 31. prosinci 2014 přispěla Komise, včetně příspěvků zemí ESVO a třetích zemí, ve prospěch RSFF částkou 856 milionů EUR. V roce 2014 bylo 375 milionů EUR z příspěvku ve prospěch RSFF převedeno na jeho nástupnický dluhový nástroj v rámci programu Horizont 2020. Částka vykázána jako podmíněný závazek (bod 5.2.1 přílohy k finančním výkazům) představuje odhadovanou maximální ztrátu k 31. prosinci 2014, kterou by Komise utrpěla v případě nesplácení půjček nebo v případě využití záruk, které poskytla EIB v rámci RSFF. Nutno poznamenat, že celkové riziko Komise je omezeno výší jejího příspěvku na tento nástroj.

Horizont 2020 (aktiva v hodnotě 643 milionů EUR)

Horizont 2020 je nový kapitálový nástroj v rámci víceletého finančního rámce na období 2014–2020. Je chápán jako prostředek na podporu hospodářského růstu a vytváření pracovních míst a má politickou podporu evropských představitelů a členů EP. Ti se shodli na tom, že investice do výzkumu mají zásadní význam pro budoucnost Evropy, a učinili z nich ústřední bod koncepce EU pro zaměstnanost a inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění. Díky propojení výzkumu a inovací přispívá Horizont 2020 k dosažení tohoto cíle, přičemž je kladen důraz na vynikající vědu, vedoucí postavení v průmyslu a řešení společenských výzev. Účelem je zajistit, aby Evropa produkovala vědu světové úrovně, odstranit překážky inovací a usnadnit při uskutečňovaní inovací spolupráci veřejného a soukromého sektoru. Horizont 2020 je spravován EIF.

Nástroj pro rozběh ETF (aktiva v hodnotě 524 milionů EUR)

Nástroj na rozběh evropského prostředku financování technologií (European Technology Facility, ETF) pokrývá program Růst a zaměstnanost, víceletý program pro podniky a soukromé podnikání (MAP), program pro konkurenceschopnost a inovace (CIP), které spravuje EIF a které podporují zakládání a financování začínajících malých a středních podniků prostřednictvím investic do vhodných specializovaných fondů rizikového kapitálu.

Nástroj pro úvěrové záruky za projekty transevropských dopravních sítí (aktiva v hodnotě 235 milionů EUR)

Nástroj pro úvěrové záruky za projekty v oblasti transevropských dopravních sítí (Loan Guarantee Instrument for Ten-T Projects, LGTT) poskytuje záruky ke zmírnění rizika v oblasti příjmů v prvních letech fungování uvedených projektů. Konkrétně by záruka plně pokrývala pohotovostní úvěry, jež by byly čerpány pouze v případech, kdy peněžní toky projektu nestačí splácet prioritní dluh. Tento nástroj je společným finančním produktem Komise a EIB. Kapitálový příspěvek na nástroj LGTT na finanční období 2007–2013 byl původně stanoven na 1 miliardu EUR a byl rozdělen rovným dílem mezi Komisi a EIB. Změnou nařízení č. 670/2012 bylo přerozděleno 200 milionů EUR na iniciativu projektových dluhopisů a dalších 50 milionů EUR na poskytování grantů, takže celkový příspěvek EU, který je pro tento nástroj stále k dispozici, činí 250 milionů EUR.

K 31. prosinci 2014 přispěla Komise do LGTT částkou 212 milionů EUR. Částka uznaná jako podmíněný závazek (bod 5.2.1 přílohy k finančním výkazům) představuje odhadovanou maximální ztrátu k 31. prosinci 2013, kterou by Komise utrpěla v případě nesplácení úvěrů, které poskytuje EIB v rámci operací LGTT. Nutno poznamenat, že celkové riziko Komise je omezeno částkou, kterou přispívá do tohoto nástroje.

Finanční nástroje (FI) podle typu

(mil. EUR) Aktiva celkem Závazky celkem Poskytnuté záruky Úvěrové/kapitálové nástroje/nástroje technické pomoci: MEDA – nástroj hospodářské a finanční spolupráce v rámci evropsko-středomořského partnerství 290 (3) Evropský nástroj sousedství a partnerství (ENPI) 167 (7) 457 (9) Úvěrové nástroje: úvěry na podporu malých a středních podniků 19 — Kapitálové nástroje: Mechanismus pro inovativní malé a střední podniky a malé a střední podniky s vysokým růstem spadající pod rámcový program pro konkurenceschopnost a inovace 323 (0) COSME – program konkurenceschopnosti podniků a malých a středních podniků 31 — Evropský fond pro jihovýchodní Evropu (EFSE) 118 — Fond pro rozšiřování podniků v rámci nástroje pro rozvoj podniků a inovace v zemích západního Balkánu 10 0 Fond pro inovaci podniků (ENIF) v rámci nástroje pro rozvoj podniků a inovace v zemích západního Balkánu 21 0 Program evropské technologie – Program Start (ETF) z roku 1998 19 (0) Globální fond pro energetickou účinnost a obnovitelnou energii (GEEREF) 72 — Kapitálový nástroj víceletého programu (MAP) 183 (0) Fond Marguerite 37 — Evropský nástroj mikrofinancování pro oblast zaměstnanosti a sociálního začleňování 60 — SE4F – Fond „Zelenou energií k růstu“ v zemích východního sousedství 52 — Evropský fond pro energetickou účinnost 89 — Pilotní projekt Transfer technologií 2 (0) Microfinance Initiative for Asia Debt Fund (Iniciativa mikrofinancování pro Asii: Dluhový fond) 10 — SANAD-MENA Fond pro mikropodniky, malé a střední podniky 9 — 1 035 (1) Záruční nástroje: Záruční mechanismus pro malé a střední podniky (SMEG07) spadající pod rámcový program pro konkurenceschopnost a inovace (CIP SMEG), 151 (259) — COSME LGF – program konkurenceschopnosti podniků a malých a středních podniků 39 (1) (42) Horizont 2020 – finanční prostředky EU pro inovátory 478 (11) (98) Horizont 2020 – záruka pro malé a střední podniky 165 (1) (267) Nástroj pro úvěrové záruky za projekty v oblasti transevropských dopravních sítí (LGTT) 235 (3) (209) Záruční nástroj v rámci nástroje pro rozvoj podniků a inovace v zemích západního Balkánu 21 (2) (10) Víceletý program pro podniky (MAP) 26 (41) — Nástroj financování přírodního kapitálu 3 — — Nástroj projektových dluhopisů (PBI) 149 (2) (138) Soukromé financování pro nástroj pro energetickou účinnost (PF4EE) 6 (0) — Mandát evropského nástroje mikrofinancování Progress (PMF TA) 13 (9) — Finanční nástroj pro sdílení rizik (RSFF) 961 (32) (883) Záruční mechanismus pro malé a střední podniky 60 (15) — 2 309 (376) (1 647) Celkem 3 820 (386) (1 647) Záruční fond pro vnější vztahy 1 996 (25) (19 198)

4.3.2. Přijaté a poskytnuté úvěry spravované Komisí

Smlouva o EU opravňuje Evropskou unii přijímat úvěry, v jejichž rámci si zapůjčuje finanční prostředky s cílem mobilizovat finanční zdroje nezbytné k naplnění konkrétních mandátů. Komise, která jedná jménem EU, v současnosti realizuje tři hlavní programy, a to makrofinanční pomoc (MFA), podporu platební bilance (BOP) a evropský mechanismus finanční stabilizace (EFSM), v jejichž rámci může poskytovat úvěry a financovat je vydáním dluhových nástrojů na kapitálových trzích nebo prostřednictvím finančních institucí.

Přijaté a poskytnuté úvěry EU jsou mimorozpočtové operace. Kapitál potřebný pro financování úvěrových operací EU v rámci výše uvedených programů se získává na kapitálových trzích nebo prostřednictvím finančních institucí. EU si nesmí půjčit peníze na financování svých běžných rozpočtových výdajů či schodku rozpočtu. Výše přijatých úvěrů se pohybuje od menších částek soukromého kapitálu do výše 500 milionů EUR až po emise dluhopisů ve výši referenční hodnoty (nejméně 1 miliarda EUR). Finanční prostředky se obvykle zapůjčují přijímací zemi metodou back-to-back, tj. se stejnou úrokovou sazbou, splatností a ve stejné výši. Bez ohledu na metodu back-to-back je dluhová služba v případě finančních nástrojů právním závazkem EU, což zajišťuje, že všechny platby budou realizovány v plném rozsahu a včas. Komise zavedla postupy, která zajišťují, že půjčky budou splaceny i v případě nesplacení úvěrů. EP, Rada a Komise rozhodnou o celkové výši úvěru pro každou zemi programu, (maximálním) počtu splátek, které mají být vyplaceny, a o maximální (průměrné) splatnosti úvěrového balíčku. Následně se Komise a přijímací země dohodnou na podmínkách úvěru/financování, včetně splátek a výplaty tranší. Kromě toho poskytnutí všech splátek úvěru s výjimkou první závisí na dodržení přísných podmínek, včetně dohodnutých podmínek podobných podmínkám podpory Mezinárodního měnového fondu (MMF) v rámci finanční pomoci poskytované společně ze strany EU a MMF, což je další faktor ovlivňující harmonogram financování. To znamená, že harmonogram financování a splatnost úvěrů závisí na souvisejících výpůjčních operacích EU. Financování je výlučně denominováno v eurech a lhůty splatnosti se pohybují od 3 do 30 let.

Přijaté úvěry EU jsou přímými a bezpodmínečnými závazky EU, za něž ručí 28 členských států EU. Úvěry přijaté za účelem financování úvěrů zemím, které nejsou členy EU, jsou kryty Záručním fondem pro vnější vztahy. Pokud přijímací členský stát nedostojí plnění, pro obsluhu dluhu bude, pokud to bude možné, využit disponibilní hotovostní zůstatek Evropské komise. Jestliže to nebude možné, získá Komise nezbytné finanční prostředky od členských států. Podle právních předpisů EU týkajících se vlastních zdrojů (článek 12 nařízení Rady č. 1150/2000) jsou členské státy EU právně zavázány dát k dispozici dostatečné finanční prostředky tak, aby EU mohla plnit své povinnosti. Investoři jsou tedy vystaveni pouze úvěrovému riziku EU, nikoli úvěrovému riziku příjemce financovaných úvěrů. Díky metodě půjčování „back-to-back“ není rozpočet EU vystaven žádnému úrokovému riziku či riziku směnných kurzů.

Platební bilance

Nástroj na podporu platební bilance, politicky podmíněný finanční nástroj, poskytuje střednědobou finanční pomoc členským státům EU. Umožňuje poskytování úvěrů členským státům, které zažívají obtíže ve svých platebních bilancích či kapitálových pohybech nebo jim takové obtíže vážně hrozí. Tohoto nástroje mohou využít pouze členské státy, jež dosud nepřijaly euro. Před zavedením eura dne 1. ledna 2014 byla v rámci podpory platební bilance poskytnuta pomoc Lotyšsku. Maximální dlužná výše úvěrů poskytnutých v rámci tohoto nástroje je omezena na 50 miliard EUR. Za výpůjčky související s těmito úvěry ručí rozpočet EU – ke dni 31. prosince 2014 je tak rozpočet ohledně těchto úvěrů vystaven maximálnímu možnému riziku ve výši 8,6 miliard EUR (jejich nominální hodnota je 8,4 miliardy EUR, jak je uvedeno níže).

(mil. EUR) Maďarsko Lotyšsko Rumunsko Celkem Poskytnuté úvěry celkem 6 500 3 100 8 400 18 000 Čerpané k 31. 12. 2013 5 500 2 900 5 000 13 400 Čerpané v roce 2014 — — — — Úvěry čerpané k 31. 12. 2014 5 500 2 900 5 000 13 400 Úvěry splacené k 31. 12. 2014 (4 000) (1 000) — (5 000) Nesplacená částka k 31. 12. 2014 1 500 1 900 5 000 8 400

Tabulka obsahující splátkový kalendář k těmto úvěrům je uvedena níže.

V době od listopadu 2008 do května 2013 byla finanční pomoc ve výši 14,6 miliardy EUR poskytnuta Maďarsku, Lotyšsku a Rumunsku, z toho do poloviny roku 2011 bylo vyplaceno 13,4 miliardy EUR. Je třeba poznamenat, že program pomoci v oblasti podpory platební bilance v případě Maďarska skončil v listopadu 2010 (1 miliarda EUR zůstala nevyčerpána) a první splátka ve výši 2 miliard EUR byla obdržena podle plánu v prosinci 2011 další splátka ve výši 2 miliard EUR byla obdržena podle plánu v listopadu 2014. Program pomoci v oblasti podpory platební bilance pro Lotyšsko skončil v lednu 2012 (200 milionů EUR zůstalo nevyčerpáno) a první dvě splátky ve výši 1 miliardy EUR a 1,2 miliardy EUR byly také obdrženy podle plánu v dubnu 2014 a lednu 2015. První program pomoci v oblasti platební bilance pro Rumunsko skončil v květnu 2012, přičemž byla vyčerpána jeho plná výše 5 milionů EUR. První splátka ve výši 1,5 miliardy EUR byla obdržena podle plánu v lednu 2015.

V únoru 2011 požádalo Rumunsko o návazný preventivní program finanční pomoci (PFA) v rámci nástroje na podporu platební bilance, aby podpořilo nastartování hospodářského růstu. Dne 12. května 2011 rozhodla Rada o poskytnutí preventivní pomoci (PFA) EU pro podporu platební bilance Rumunsku do výše 1,4 miliardy EUR (rozhodnutí Rady 2011/288/EU). Program byl však na konci března 2013 ukončen, aniž by došlo k čerpání pomoci. Po druhé žádosti Rumunska o preventivní finanční pomoc Rada dne 22. října 2013 rozhodla o poskytnutí nové preventivní finanční pomoci EU pro podporu platební bilance do výše 2 miliard EUR (rozhodnutí Rady 2013/531/EU), která bude k dispozici pro aktivaci do 30. září 2015. Bude-li o její aktivaci požádáno, bude tato finanční pomoc poskytnuta v podobě úvěru s maximální průměrnou dobou splatnosti v délce osmi let. Protože tato preventivní finanční pomoc ve výši 2 miliardy EUR je v současné době jediným aktivním programem v rámci nástroje na podporu platební bilance, představuje jedinou nadále disponibilní částku.

Evropský mechanismus finanční stabilizace

(mil. EUR) Irsko Portugalsko Celkem Poskytnuté úvěry celkem 22 500 26 000 48 500 Čerpané k 31. 12. 2013 21 700 22 100 43 800 Čerpané v roce 2014 800 2 200 3 000 Úvěry čerpané k 31. 2. 2014 22 500 24 300 46 800 Úvěry splacené k 31. 12. 2014 — — — Úvěry nesplacené k 31. 12. 2014 22 500 24 300 46 800

Tabulka obsahující splátkový kalendář k těmto úvěrům je uvedena níže.

Dne 11. května 2010 přijala Rada Evropský mechanismus finanční stabilizace s cílem zachovat v Evropě finanční stabilitu (nařízení Rady (EU) č. 407/2010). Tento mechanismus vychází z čl. 122 odst. 2 SFEU, jenž umožňuje poskytnout finanční pomoc členskému státu, u něhož z důvodu mimořádných událostí, které nemůže ovlivnit, nastanou obtíže nebo který je z téhož důvodu vážně ohrožen závažnými obtížemi. Tato pomoc může mít podobu úvěru nebo úvěrové linky. Komise si zapůjčí finanční prostředky na kapitálových trzích nebo prostřednictvím finančních institucí jménem EU a poté těmito prostředky úvěruje přijímající členský stát. Dříve než dojde k čerpání další části úvěru, vypracuje se pro každou zemi, která obdrží úvěr v rámci EFSM, čtvrtletní posouzení o plnění podmínek politik, jež jsou s tímto úvěrem spojeny.

Podle závěrů Rady ECOFIN ze dne 9. května 2010 je celkový strop mechanismu omezen na 60 miliard EUR, avšak limit podle právních předpisů stanovuje čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 407/2010, podle něhož je dlužná výše úvěrů či úvěrových linek omezena rozpětím, které je k dispozici v rámci stropu vlastních zdrojů. Přijaté úvěry související s úvěry čerpanými v rámci EFSM jsou zaručeny rozpočtem EU – ke dni 31. prosince 2014 je tak rozpočet s ohledem na tyto úvěry vystaven maximálnímu možnému riziku ve výši 47,5 milionů EUR (údaj 46,8 miliardy EUR uvedený výše odpovídá nominální hodnotě). Protože za přijaté úvěry v rámci EFSM ručí rozpočet EU, na opatření Komise přijímaná v rámci EFSM dohlíží EP a vykonává kontrolu v rámci rozpočtového procesu a procesu absolutoria. Vzhledem k tomu, že oba programy EFSM byly ukončeny, neuvádí tabulka výše žádné disponibilní částky.

Prostřednictvím prováděcího rozhodnutí rozhodla Rada v prosinci 2010 o půjčce Irsku v maximální výši 22,5 mld. EUR a v květnu 2011 rozhodla o půjčce Portugalsku v maximální výši 26 mld. EUR. Původní prováděcí rozhodnutí stanovila úrokové rozpětí podobné podmínkám, jaké platí pro podporu MMF. Přijetím prováděcích rozhodnutí Rady č. 682/2011 a č. 683/2011 ze dne 11. října 2011 Rada se zpětnou platností toto úrokové rozpětí zrušila a prodloužila maximální průměrnou splatnost úvěrů ze 7,5 roku na 12,5 let a splatnost jednotlivých tranší prodloužila až na 30 let. Přijetím prováděcích rozhodnutí Rady č. 313/2013 a č. 323/2013 ze dne 21. června 2013 Rada dále prodloužila maximální průměrnou splatnost úvěrů v rámci EFSM pro Irsko a Portugalsko o 7 let na 19,5 roku. Prodloužení zmírňuje profil splácení dluhu obou zemí a snižuje jejich potřeby refinancování v období, které nastane po uplynutí programu.

Poslední tři splátky byly vyplaceny v roce 2014: 0,8 miliardy EUR pro Irsko a 1,8 miliardy EUR pro Portugalsko v březnu 2014 a konečně 0,4 miliardy EUR pro Portugalsko v listopadu 2014. Finanční pomoc poskytnutá Portugalsku ve výši 1,7 miliardy EUR byla ukončena, aniž by bylo požadováno její čerpání. V současné době v rámci EFSM neexistují žádné disponibilní částky.

Následující tabulka poskytuje přehled týkající se harmonogramu plánovaných úhrad nesplacených úvěrů v rámci EFSM a podpory platební bilance (v miliardách EUR) k datu podpisu těchto účtů (údaje jsou uvedeny v nominálních hodnotách):

Rok Podpora platební bilance Evropský mechanismus finanční stabilizace Celkem Maďarsko Lotyšsko Rumunsko Celkem Irsko Portugalsko Celkem 2015 0 5,0 5,0 5,0 2016 1,5 1,5 4,75 4,75 6,25 2017 1,15 1,15 0 1,15 2018 1,35 1,35 3,9 0,6 4,5 5,85 2019 0,5 1,0 1,5 0 1,5 2021 0 3,0 6,75 9,75 9,75 2022 0 2,7 2,7 2,7 2024 0 0,8 1,8 2,6 2,6 2025 0,2 0,2 0 0,2 2026 0 2,0 2,0 4,0 4,0 2027 0 1,0 2,0 3,0 3,0 2028 0 2,3 2,3 2,3 2029 0 0,4 0,4 0,4 2032 0 3,0 3,0 3,0 2038 0 1,8 1,8 1,8 2042 0 1,5 1,5 3,0 3,0 Celkem 1,5 0,7 3,5 5,7 22,5 24,3 46,8 52,5

Makrofinanční pomoc

Makrofinanční pomoc je finanční nástroj založený na plnění politik k účelově nevázané všeobecné podpoře platební bilance a případně rozpočtů partnerských třetích zemí v geografické blízkosti EU. Má podobu střednědobých nebo dlouhodobých úvěrů nebo grantů nebo kombinuje obě uvedené formy a obecně doplňuje financování poskytované v souvislosti s programem změn a reforem, který podporuje MMF. Tyto úvěry jsou zaručeny Záručním fondem pro vnější vztahy (viz bod 2.4 finančních výkazů).

4.3.3. Mezivládní mechanismus finanční stability mimo rámec Smlouvy o EU: Evropský nástroj finanční stability a Evropský mechanismus stability

Evropský nástroj finanční stability (EFSF) byl vytvořen členskými státy eurozóny a pověřen ochranou finanční stability v Evropě poskytováním finanční pomoci členským státům eurozóny. EFSF není subjektem EU a je zcela oddělen od jejího účetnictví a není zahrnut do její konsolidované závěrky. Rozpočet EU za EFSF neručí. Na účetnictví EU tedy nemá žádný dopad, s výjimkou výnosů z možných sankcí popsaných níže. Poté, co vstoupil v platnost Evropský mechanismus stability (viz níže), již EFSF po 1. červenci 2013 neposkytoval novou finanční pomoc.

Za vyjednávání podmínek politik spojených s touto finanční pomocí a za kontrolu jejich dodržování je zodpovědná Komise. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1173/2011 umožňuje uložit členským státům, které používají euro, sankce ve formě pokut. Tyto pokuty ve výši 0,2 % HDP daného členského státu za předchozí rok mohou být uloženy v případě, že členský stát nepřijal vhodná opatření k nápravě nadměrného schodku rozpočtu či došlo k manipulaci se statistikami. Nařízení (EU) č. 1174/2011 týkající se nadměrné makroekonomické nerovnováhy obdobně stanoví roční pokutu, která se uloží příslušnému členskému státu eurozóny ve výši 0,1 % HDP v případě, že daný členský stát nepřijal požadovaná nápravná opatření či předložil nedostatečný plán nápravných opatření. Nařízením (EU) č. 1177/2011 bylo aktualizováno nařízení (ES) č. 1467/97 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku. Toto aktualizované nařízení rovněž předpokládá možnost uložení pokut členským státům eurozóny (ve výši odpovídající 0,2 % HDP navýšeného o pohyblivou složku). Pokuty projdou rozpočtem EU a poté budou převedeny do EFSF. To by znamenalo, že by se tyto částky vykazovaly jako rozpočtové příjmy i rozpočtové výdaje, aniž by ovlivnily celkový výsledek plnění rozpočtu. Podobně by neměly vliv na hospodářský výsledek vykazovaný v účetní závěrce EU.

Evropský mechanismus stability („ESM“) je mezivládní organizace, pro kterou není závazná Smlouva o EU, nýbrž mezinárodní právo veřejné. Smlouvu o ESM podepsalo všech 17 členských států eurozóny a v říjnu 2012 ESM zahájil svou činnost. ESM převzal úkoly vykonávané v rámci EFSM a Evropský nástroj finanční stability (ESFS) se tak stal jediným a stálým mechanismem pro reakce na nové žádosti o finanční pomoc členským státům eurozóny. Proto se EFSM a ESM dále nepodílejí na nových finančních programech ani neuzavírají nové úvěrové smlouvy. Je nutné také poznamenat, že rozpočet EU nebude ručit za úvěry ESM. Tento mechanismus má vlastní právní subjektivitu a je financován přímo členskými státy eurozóny, není to tedy subjekt EU ani nemá žádný vliv na účetní závěrku EU či její rozpočet, s výjimkou příjmů z možných sankcí popsaných níže.

Vybrané pokuty projdou rozpočtem EU a po ukončení fungování ESFS budou převedeny do ESM. Smlouva o stabilitě, koordinaci a správě v hospodářské a měnové unii „smluvním stranám“ ukládá zaplacení penále v případě, že daný členský stát nepřijme nutná opatření k nápravě porušení kritéria schodku. Penále (které nemá přesáhnout 0,1 % HDP) bude hrazeno ve prospěch Evropského mechanismu stability, pokud je uloženo členskému státu eurozóny (a tedy nemá vliv na výsledek plnění rozpočtu EU, jako v případě EFSF, viz výše), nebo ve prospěch rozpočtu EU v případě členských států, které nejsou členy eurozóny. V posledním případě bude částka sankce představovat příjem rozpočtu EU a jako příjem bude vykázána v účetní závěrce EU.

5. HOSPODÁŘSKÉ A FINANČNÍ SOUVISLOSTI PLNĚNÍ ROZPOČTU EU

Makroekonomické prostředí

V situaci krize státního dluhu se hospodářský růst v členských státech EU mezi lety 2012 a 2013 zpomalil a mezi lety 2013 na 2014 se opět zvýšil. Tato celková hospodářská situace členských států se odráží v příjmech z vlastních zdrojů EU, což vedlo k mírnému zvýšení tradičních vlastních zdrojů a příjmů z DPH. Vzhledem k tomu, že výnosy ze zdrojů z HND jsou zbytkovou složkou, která je přímo spojena s celkovou výší prostředků na platby schválenou rozpočtovým orgánem (a tyto prostředky byly členskými státy ve VFR na období 2014–2020 sníženy), se příjmy ze zdrojů z HND v roce 2014 snížily.

Posílení Paktu o stabilitě a růstu v EU otevírá cestu pro udržitelné veřejné finance dotčených členských států EU. Fiskální pakt se zaměřuje na konsolidaci veřejných financí členských států a umožní jim zvýšit v nadcházejících letech jejich HND.

Politika Evropské centrální banky (ECB) spočívající v udržení úrokových sazeb na nízké úrovni podporuje stabilizaci hospodářství eurozóny. ECB v rámci svého mandátu přispívá ke zvýšení růstu eurozóny.

Hrubý domácí produkt v EU 28 v tržních cenách

Výnosy ze zdrojů z HND

Neuhrazené žádosti o platby

Vzhledem k makroekonomickému prostředí v EU vede tlak na vnitrostátní rozpočty členských států k tlaku na prostředky na platby v rozpočtu EU. Tento vývoj má bezprostřední účinek na žádosti o platby obdržené od členských států a jiných příjemců. Celková částka neuhrazených žádostí o platby ke konci roku se zvýšila z 24,3 miliardy EUR v roce 2013 na 25,8 miliardy EUR v roce 2014. Ačkoli vzhledem k částkám uváděným s blížícím se koncem roku budou vždy existovat neuhrazené žádosti platby, hlavním důvodem výjimečných částek zaznamenaných v posledních letech je nedostatek prostředků na platby.

Neuhrazené žádosti o platby musí být financovány z budoucích rozpočtů. V této souvislosti se EP, Rada a Komise v května 2015 dohodly na platebním plánu s cílem vrátit rozpočet EU na cestu udržitelného vývoje. Pro EU je velmi důležité zvážit dlouhodobé potřeby rozpočtových prostředků na platby, neboť o nich rozhoduje rozpočtový orgán a nebylo by bez nich možné provádět platby nebo převádět peněžní prostředky. Jakmile budou prostředky schváleny, budou prostřednictvím výběru vlastních zdrojů prováděného každý měsíc automaticky přeměněny na disponibilní peněžní prostředky EU.

V rámci Komise se každý týden (někdy každý den) provádí krátkodobá prognóza peněžních toků, aby se zajistilo, že mohou být splněny bezprostřední platební závazky EU a dodržovány limity prostředků na platby dostupných v rozpočtu. Tato krátkodobá prognóza je základem, který se používá pro odhad částky vlastních zdrojů, která je měsíčně vyžadována od členských států. První pracovní den každého měsíce musí členské státy připsat na účty vlastních zdrojů Komise jednu dvanáctinu celkové částky zdrojů vycházejících z DPH a HND zahrnutých do rozpočtu Unie. v závislosti na hotovostní pozici Komise mohou být členské státy vyzvány, aby v prvním čtvrtletí rozpočtového roku uhradily vlastní zdroje z DPH a z vlastní zdroje z HND s předstihem jednoho nebo dvou měsíců. Tyto zálohy musí být odečteny od výzev k úhradě v pozdějších měsících, a to v závislosti na předpokládaných hotovostních potřebách.

Pro střednědobé a dlouhodobé období Komise podrobně sleduje požadavky na platby EU jako součást svých běžných činností. To je například požadováno pro přípravu návrhů Komise týkajících se VFR jako součást roční přípravy rozpočtu a při přípravě opravných rozpočtů. Ve fázi jednání o VFR jsou pravidelně sledovány a v případě potřeby aktualizovány použité modely a předpoklady, z nichž vycházejí. Výsledky modelové simulace jsou promítnuty do rozpočtových jednání o stanovení stropu plateb VFR.

OSVĚDČENÍ KE KONSOLIDOVANÉ ÚČETNÍ ZÁVĚRCE

Konsolidovaná účetní závěrka Evropské unie za rok 2014 byla sestavena na základě údajů, jež předložily orgány a subjekty podle čl. 148 odst. 2 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropské unie. Prohlašuji tímto, že tato účetní závěrka byla sestavena v souladu s hlavou IX finančního nařízení a s účetními zásadami, pravidly a metodami uvedenými v příloze k účetní závěrce.

Účetní těchto orgánů a subjektů mi dodali všechny údaje potřebné k sestavení účetní závěrky, jež poskytuje přehled o majetku a závazcích Evropské unie a o plnění rozpočtu, a zároveň potvrdili spolehlivost těchto údajů.

Potvrzuji tímto, že na základě těchto údajů a kontrolních postupů, jejichž provedení jsem považoval za nezbytné ke schválení účetní závěrky Evropské komise, jsem nabyl přiměřené jistoty, že účetní závěrka poskytuje ve všech významných ohledech poctivý obraz finanční situace, výsledků operací a peněžních toků Evropské unie.

(podepsán) Manfred KRAFF účetní Komise 17. července 2015

KONSOLIDOVANÉ FINANČNÍ VÝKAZY A PŘÍLOHY (1)

OBSAH

ROZVAHA 24

VÝKAZ O FINANČNÍ VÝKONNOSTI 25

VÝKAZ PENĚŽNÍCH TOKŮ 26

VÝKAZ ZMĚN V ČISTÝCH AKTIVECH 27

PŘÍLOHY K FINANČNÍM VÝKAZŮM 28

1. VÝZNAMNÉ ÚČETNÍ ZÁSADY 28

2. PŘÍLOHA K ROZVAZE 39

3. PŘÍLOHA K VÝKAZU O FINANČNÍ VÝKONNOSTI 61

4. PŘÍLOHA K VÝKAZU PENĚŽNÍCH TOKŮ 73

5. PODMÍNĚNÁ AKTIVA, PODMÍNĚNÉ ZÁVAZKY A DALŠÍ VÝZNAMNÉ SKUTEČNOSTI 73

6. OCHRANA ROZPOČTU EU 77

7. ŘÍZENÍ FINANČNÍCH RIZIK 83

8. ZVEŘEJNĚNÍ ÚDAJŮ O SPŘÍZNĚNÝCH STRANÁCH 94

9. UDÁLOSTI PO ROZVAHOVÉM DNI 96

10. ROZSAH KONSOLIDACE 96

ROZVAHA

(mil. EUR) Bod 31. 12. 2014 31. 12. 2013 DLOUHODOBÝ MAJETEK Nehmotný majetek 2.1 282 237 Budovy, stroje a zařízení 2.2 7 937 6 104 Investice vykazované ekvivalenční metodou 2.3 409 349 Finanční majetek 2.4 56 438 59 844 Předběžné financování 2.5 18 358 38 072 Pohledávky ze směny a částky k inkasu z nesměnných transakcí 2.6 1 198 498 84 623 1 05 104 KRÁTKODOBÝ MAJATEK Finanční majetek 2.4 11 811 5 571 Předběžné financování 2.5 34 237 21 367 Pohledávky ze směny a částky k inkasu z nesměnných transakcí 2.6 14 380 13 182 Zásoby 2.7 128 128 Peníze a peněžní ekvivalenty 2.8 17 545 9 510 78 101 49 758 AKTIVA CELKEM 1 62 724 1 54 862 DLOUHODOBÉ ZÁVAZKY Důchody a jiné zaměstnanecké požitky 2.9 (58 616) (46 818) Rezervy 2.10 (1 537) (1 323) Finanční závazky 2.11 (51 851) (56 369) (1 12 005) (1 04 510) KRÁTKODOBÉ ZÁVAZKY Rezervy 2.10 (745) (545) Finanční závazky 2.11 (8 828) (3 163) Závazky 2.12 (43 180) (36 213) Výdaje a výnosy příštích období 2.13 (55 973) (56 282) (1 08 726) (96 204) ZÁVAZKY CELKEM (2 20 730) (2 00 714) ČISTÁ AKTIVA (58 006) (45 852) Rezervní fondy 2.14 4 435 4 073 Částky k vyžádání od členských států (2) 2.15 (62 441) (49 925) ČISTÁ AKTIVA (58 006) (45 852)

VÝKAZ O FINANČNÍ VÝKONNOSTI

(mil. EUR) Bod (2014) 2013 (reklasifikováno) (20) VÝNOSY Výnosy z nesměnných transakcí Zdroje z HND 3.1 1 04 688 1 10 194 Tradiční vlastní zdroje 3.2 17 137 15 467 Zdroje z DPH 3.3 17 462 14 019 Pokuty 3.4 2 297 2 757 Inkaso nákladů 3.5 3 418 1 777 Ostatní 3.6 5 623 4 045 Celkem 1 50 625 1 48 259 Výnosy ze směnných transakcí Finanční výnosy 3.7 2 298 1 991 Ostatní 3.8 1 066 1 443 Celkem 3 364 3 434 1 53 989 1 51 693 VÝDAJE (22) Vynaložené členskými státy 3.9 Evropský zemědělský záruční fond (44 465) (45 067) Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova a další nástroje pro rozvoj venkova (14 046) (13 585) Evropský fond pro regionální rozvoj a Fond soudržnosti (43 345) (47 767) Evropský sociální fond (12 651) (12 126) Ostatní (2 307) (1 525) Vynaložené Komisí a výkonnými agenturami 3.10 (15 311) (12 519) Vynaložené ostatními agenturami a subjekty EU 3.11 (1 025) (656) Vynaložené třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi 3.11 (2 770) (2 465) Vynaložené ostatními subjekty 3.11 (1 799) (1 694) Náklady na zaměstnance a důchody 3.12 (9 662) (9 058) Změny pojistněmatematických předpokladů zaměstnaneckých požitků 3.13 (9 170) (2 033) Finanční náklady 3.14 (2 926) (2 383) Podíl na čistém schodku společných podniků a přidružených účetních jednotek 3.15 (640) (608) Ostatní náklady 3.16 (5 152) (4 572) (1 65 269) (1 56 058) VÝSLEDEK HOSPODAŘENÍ ZA ROK (11 280) (4 365)

VÝKAZ PENĚŽNÍCH TOKŮ

(mil. EUR) Bod 2014 2013 Výsledek hospodaření za rok (11 280) (4 365) Provozní činnost 4.2 Odpisy dlouhodobého nehmotného majetku 61 48 Odpisy dlouhodobého hmotného majetku 408 401 (Zvýšení)/snížení úvěrů (1 298) 20 (Zvýšení)/snížení předběžného financování 6 844 (1 695) (Zvýšení)/snížení pohledávek ze směny a částek k inkasu z nesměnných transakcí (1 898) 923 (Zvýšení)/snížení stavu zásob — 10 Zvýšení/(snížení) závazků z titulu důchodů a zaměstnaneckých požitků 11 798 4 315 Zvýšení/(snížení) rezerv 414 (196) Zvýšení/(snížení) finančních závazků 1 146 (330) Zvýšení/(snížení) závazků 6 967 14 655 Zvýšení/(snížení) výdajů a výnosů příštích období (309) (12 154) Přebytek rozpočtu za předchozí období vedený jako nepeněžní příjem (1 005) (1 023) Jiné nepeněžní pohyby 130 (50) Investiční činnosti 4.3 (Zvýšení)/snížení nehmotného majetku a budov, strojů a zařízení (2 347) (624) (Zvýšení)/snížení investic vykazovaných ekvivalenční metodou (60) 43 (Zvýšení)/snížení realizovatelných finančních aktiv (1 536) (1 142) ČISTÉ PENĚŽNÍ TOKY 8 035 (1 164) Čisté zvýšení/(snížení) peněz a peněžních ekvivalentů 8 035 (1 164) Peníze a peněžní ekvivalenty k počátku roku 2.8 9 510 10 674 Peníze a peněžní ekvivalenty ke konci roku 2.8 17 545 9 510

VÝKAZ ZMĚN V ČISTÝCH AKTIVECH

(mil. EUR) Rezervní fondy (A) Částky k vyžádání od členských států (B) Aktiva netto =(A)+(B) Fond z přecenění na reálnou hodnotu Ostatní rezervní fondy Přebytek/(schodek) z minulých let Výsledek hospodaření za rok STAV K 31. 12. 2012 150 3 911 (39 148) (5 329) (40 416) Změna rezervního fondu určeného na záruční fond — 46 (46) — — Změny reálné hodnoty (51) — — — (51) Ostatní — 12 (9) — 3 Rozdělení výsledku hospodaření za rok 2012 — 5 (5 334) 5 329 — Výsledek plnění rozpočtu za rok 2012 připsaný členským státům — — (1 023) — (1 023) Výsledek hospodaření za rok — — — (4 365) (4 365) STAV K 31. 12. 2013 99 3 974 (45 560) (4 365) (45 852) Změna rezervního fondu určeného na záruční fond — 247 (247) — — Změny reálné hodnoty 139 — — — 139 Ostatní — (24) 16 — (8) Rozdělení výsledku hospodaření za rok 2013 — (0) (4 365) 4 365 — Výsledek plnění rozpočtu za rok 2013 připsaný členským státům — — (1 005) — (1 005) Výsledek hospodaření za rok — — — (11 280) (11 280) STAV K 31. 12. 2014 238 4 197 (51 161) (11 280) (58 006)

PŘÍLOHY K FINANČNÍM VÝKAZŮM

1. VÝZNAMNÉ ÚČETNÍ ZÁSADY

1.1 PRÁVNÍ ZÁKLAD A ÚČETNÍ PRAVIDLA

Účetnictví EU je vedeno v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, 26. 10. 2012, s. 1), dále jen „finanční nařízení“, a nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 (Úř. věst. L 362, 31. 12. 2012, s. 1) o prováděcích pravidlech k uvedenému finančnímu nařízení.

V souladu s článkem 143 finančního nařízení sestavuje EU své finanční výkazy podle pravidel akruálního účetnictví, která vycházejí z mezinárodních účetních standardů pro veřejný sektor (IPSAS). Tato účetní pravidla, jež přijímá účetní Komise, musí používat všechny orgány a subjekty EU zahrnované do konsolidace, aby byla zajištěna jednotnost při vedení účetnictví, oceňování a předkládání účetních závěrek a aby se sjednotil postup sestavování finančních výkazů a konsolidace. Tyto účty jsou vedeny v eurech za kalendářní rok.

1.2 ÚČETNÍ ZÁSADY

Cílem finančních výkazů je poskytnout informace o finanční situaci, výkonnosti a peněžních tocích účetní jednotky, které jsou užitečné pro široký okruh uživatelů. V případě účetních jednotek veřejného sektoru, k nimž EU patří, musí finanční výkazy poskytovat zejména informace, jichž lze využít v rozhodovacím procesu a jimiž lze prokázat odpovědné nakládání účetní jednotky se svěřenými zdroji. Právě v tomto duchu byl vypracován tento dokument.

Obecná ustanovení (či účetní zásady), která musí být při sestavování finančních výkazů dodržena, jsou obsažena v účetním pravidle EU č. 2 a jsou totožná s ustanoveními standardu IPSAS 1. Jedná se o tyto zásady: věrné zobrazení, akruální účetnictví, předpoklad nepřetržitého trvání účetní jednotky, stálost účetních metod, agregace, kompenzace a srovnatelnost informací. Kvalitativními znaky účetního výkaznictví podle článku 144 finančního nařízení jsou relevance, spolehlivost, srozumitelnost a srovnatelnost.

K sestavení finančních výkazů podle výše uvedených pravidel a zásad je nutné, aby vedoucí pracovníci provedli určité odhady, které ovlivňují vykazovanou výši určitých položek v rozvaze a výkazu o finanční výkonnosti, a aby byly zveřejněny údaje týkající se finančních nástrojů a podmíněných aktiv a závazků.

1.3 KONSOLIDACE

Rozsah konsolidace

Konsolidované finanční výkazy EU zahrnují všechny významné ovládané účetní jednotky (tj. orgány EU (včetně Komise) a agentury EU), přidružené účetní jednotky a společné podniky, tedy 52 ovládaných účetních jednotek, 7 společných podniků a 1 přidruženou účetní jednotku. Úplný seznam účetních jednotek zahrnutých do konsolidace uvádí bod 10. Ve srovnání s rokem 2013 zůstává rozsah konsolidace nezměněn, přičemž 1 přidružená účetní jednotka byla již překlasifikována jako společný podnik a po sloučení 2 ostatních přidružených účetních jednotek je výsledný subjekt klasifikován jako společný podnik.

Ovládané účetní jednotky

Rozhodnutí zahrnout určitou účetní jednotku do konsolidace vychází z pojetí ovládání. Ovládané jsou všechny účetní jednotky, v nichž má EU pravomoc přímo či nepřímo řídit finanční a operační politiku s cílem mít užitek z jejich činnosti. Tato pravomoc musí být v dané době vykonatelná. Ovládané subjekty jsou plně zahrnuty do konsolidace. Konsolidace se provádí za období od počátku vztahu mezi ovládající a ovládanou účetní jednotkou do zániku tohoto vztahu.

Mezi nejobvyklejší ukazatele ovládání v rámci EU patří: zřízení účetní jednotky zakládací smlouvou nebo sekundárním právním předpisem, financování účetní jednotky ze souhrnného rozpočtu, existence hlasovacích práv v řídicích orgánech, audit ze strany Účetního dvora a absolutorium udělované Evropským parlamentem. Je zřejmé, že o tom, zda k ovládání stačí splnění jednoho, nebo všech výše vyjmenovaných kritérií, je třeba rozhodnout na základě individuálního posouzení.

Podle tohoto přístupu jsou orgány EU (vyjma Evropské centrální banky) a agentury (vyjma agentur z bývalého druhého pilíře) považovány za účetní jednotky pod výlučnou kontrolou EU, a jsou tudíž zahrnuty do konsolidace. Za ovládanou účetní jednotku je dále považováno Evropské společenství uhlí a oceli (ESUO) v likvidaci.

Při konsolidaci byly vyloučeny veškeré významné transakce a zůstatky ve vztazích mezi účetními jednotkami ovládanými EU. Naopak nerealizované zisky a ztráty z transakcí mezi těmito účetními jednotkami nejsou významné, a proto vyloučeny nebyly.

Společné podniky

Společný podnik je založen na smluvním ujednání, podle nějž EU a jedna či více dalších smluvních stran (dále jen „spoluvlastníci“) vyvíjejí hospodářskou činnost, která podléhá společné kontrole. Společnou kontrolou se rozumí smluvně sjednaná sdílená, přímá či nepřímá kontrola hospodářské činnosti s využitelným potenciálem. Účasti ve společných podnicích jsou vykazovány pomocí ekvivalenční metody (viz bod 1.5.4 níže).

Přidružené účetní jednotky

Přidružené jsou všechny účetní jednotky, v nichž má EU přímý či nepřímý podstatný vliv, ale neovládá je. Podstatný vliv se předpokládá v případě, má-li EU přímo či nepřímo nejméně 20 % hlasovacích práv. Účasti v přidružených účetních jednotkách se vykazují pomocí ekvivalenční metody (viz bod 1.5.4 níže).

Nekonsolidované účetní jednotky, jejichž prostředky spravuje komise

Prostředky systému zdravotního pojištění pro zaměstnance Evropské unie, Evropského rozvojového fondu a účastnického garančního fondu spravuje jménem těchto fondů Komise. Jelikož však nejsou tyto účetní jednotky ovládány EU, nejsou ani zahrnovány v jejích finančních.

1.4 ZÁKLAD SESTAVENÍ

1.4.1. Měna a základ pro přepočet

Funkční měna a měna účetní závěrky

Údaje ve finančních výkazech jsou uváděny v milionech EUR, přičemž euro je pro EU měnou funkční i měnou účetní závěrky.

Transakce a zůstatky

Transakce v cizích měnách se převádějí na eura na základě směnných kurzů platných k datu uskutečnění transakcí. Kurzové zisky a ztráty vyplývající z vypořádání transakcí v cizí měně a z přepočtu peněžních aktiv a pasiv v cizí měně kurzem ke konci účetního období jsou zachycovány ve výkazu o finanční výkonnosti.

Na budovy, stroje a zařízení a dlouhodobý nehmotný majetek, které jsou vykazovány ve stálé hodnotě v eurech vypočtené pomocí sazby platné v den pořízení, se používají různé metody přepočtu.

Zůstatky cizoměnových peněžních aktiv a závazků ke konci roku jsou přepočítávány na eura za pomoci směnných kurzů platných dne 31. prosince:

Směnné kurzy vůči euru

Měna 31. 12. 2014 31. 12. 2013 BGN 1,9558 1,9558 CZK 27,7350 27,4270 DKK 7,4453 7,4593 GBP 0,7789 0,8337 HRK 7,6580 7,6265 HUF 315,5400 297,0400 LVL — 0,7028 LTL 3,4528 3,4528 PLN 4,2732 4,1543 RON 4,4828 4,4710 SEK 9,3930 8,8591 CHF 1,2024 1,2276 JPY 145,2300 144,7200 USD 1,2141 1,3791

Změny reálné hodnoty peněžních finančních nástrojů denominovaných v cizí měně a klasifikovaných jako realizovatelné, které jsou dány rozdíly z přepočtu cizích měn, jsou zachycovány ve výkazu o finanční výkonnosti. Ve výkazu o finanční výkonnosti se zachycují též rozdíly z přepočtu nepeněžního finančního majetku a závazků v reálné hodnotě vykazované do zisku nebo ztráty. Rozdíly z přepočtu nepeněžních finančních nástrojů klasifikovaných jako realizovatelné se zachycují ve fondu z přecenění na reálnou hodnotu.

1.4.2. Použití odhadů

V souladu se standardy IPSAS a obecně přijatými účetními zásadami zahrnují finanční výkazy nutně též číselné údaje založené na odhadech a předpokladech vedoucích pracovníků, které byly provedeny na základě nejspolehlivějších dostupných informací. Mezi významné odhady patří mimo jiné výše závazků z titulu zaměstnaneckých požitků, výše rezerv, výše finančních rizik vyplývajících ze zásob a pohledávek, výše příjmů a výdajů příštích období, objem podmíněných aktiv a závazků, rozsah snížení hodnoty dlouhodobého nehmotného majetku a budov, strojů a zařízení a částky uvedené v přílohách týkajících se finančních nástrojů. Skutečná výše se může od těchto odhadů lišit. Změny odhadů se zaznamenávají v období, v němž jsou zjištěny.

1.5 ROZVAHA

1.5.1. Dlouhodobý nehmotný majetek

Nabyté licence na programové vybavení se vykazují v historických cenách snížených o oprávky a ztráty ze snížení hodnoty. Tato aktiva se odepisují lineárně po dobu jejich odhadované životnosti. Doba odhadované životnosti dlouhodobého nehmotného majetku závisí na jeho specifické ekonomické době životnosti nebo právní době životnosti určené dohodou. Dlouhodobý nehmotný majetek vytvořený vlastní činností je aktivován v rozvaze, když jsou splněna příslušná kritéria účetních pravidel EU a týkají se výhradně vývojové fáze majetku. Aktivovat lze všechny přímo přiřaditelné náklady nutné k tvorbě, produkci a přípravě majetku k tomu, aby mohl fungovat způsobem, který zamýšleli vedoucí pracovníci. Náklady spojené s výzkumem, neaktivovatelné náklady na vývoj a náklady na údržbu se účtují jako náklady v době jejich vynaložení.

1.5.2. Budovy, stroje a zařízení

Všechny budovy, stroje a zařízení se účtují v historických cenách snížených o oprávky a ztráty ze snížení hodnoty. Historická cena zahrnuje výdaje přímo související s pořízením nebo výstavbou nebo převodem daného majetku.

Dodatečné náklady jsou zahrnovány do účetní hodnoty daného majetku, případně se účtují jako samostatný majetek, avšak pouze tehdy, je-li pravděpodobné, že budoucí ekonomický prospěch či využitelný potenciál z této věci poplyne EU a že lze spolehlivě zjistit cenu věci. Náklady na opravy a údržbu jsou zachycovány ve výkazu o finanční výkonnosti za účetní období, v němž vznikly.

Pozemky a umělecká díla se neodepisují, jelikož se u nich předpokládá neomezená životnost. Nedokončený majetek není odepisován, neboť dosud není uveden do užívání. Odpisy ostatního majetku se vypočítávají lineární metodou, při níž jsou po dobu očekávané životnosti přiřazovány náklady zůstatkové hodnotě takto:

Druh majetku Sazba lineárního odpisu Budovy 4 % až 10 % Zařízení a vybavení 10 % až 25 % Nábytek a vozový park 10 % až 25 % Zařízení a inventář 10 % až 33 % Počítačové technické vybavení 25 % až 33 % Ostatní 10 % až 33 %

Zisky a ztráty z vyřazení majetku se určují tím způsobem, že se výnosy snížené o náklady na prodej porovnají s účetní hodnotou vyřazeného majetku, a vykazují se ve výkazu o finanční výkonnosti.

Leasing

Nájem hmotného majetku, při němž EU nese v podstatě všechna rizika a výhody vyplývající z vlastnictví, je klasifikován jako finanční leasing. Majetek pronajatý formou finančního leasingu je aktivován na počátku nájemního vztahu v reálné hodnotě tohoto majetku nebo v současné hodnotě minimálních leasingových splátek podle toho, která z hodnot je nižší. Každá leasingová splátka se dělí na závazek a finanční poplatky tak, aby byla u nesplaceného závazku dosažena konstantní úroková sazba. Závazky z nájemního vztahu (bez finančních poplatků) se vykazují ve finančních závazcích (dlouhodobých a krátkodobých). Úroková složka finančních nákladů je uváděna ve výkazu o finanční výkonnosti po celé období nájemního vztahu, aby byla u zbývajícího zůstatku za každé období vykazována konstantní periodická úroková sazba. Majetek pronajatý formou finančního leasingu se odepisuje po dobu životnosti nebo po dobu trvání leasingového vztahu podle toho, které z těchto období je kratší.

Nájemní vztahy, při nichž si značnou část rizik a výhod vyplývajících z vlastnictví ponechává pronajímatel, se klasifikují jako operativní leasing. Splátky operativního leasingu jsou zachycovány lineárně ve výkazu o finanční výkonnosti po celou dobu trvání leasingu.

1.5.3. Snížení hodnoty nefinančního majetku

Majetek, u nějž se předpokládá neomezená životnost, není odepisován a každoročně je u něj prováděn test snížení hodnoty. U odpisovaného majetku se snížení hodnoty posuzuje vždy, když okolnosti nebo změna podmínek signalizují, že nebude možné realizovat jejich účetní hodnotu. Ztráta ze snížení hodnoty se účtuje ve výši, o kterou účetní hodnota majetku převyšuje jeho realizovatelnou hodnotu. Realizovatelná hodnota se rovná reálné hodnotě majetku snížené o náklady na prodej, nebo užitné hodnotě, podle toho, která z hodnot je vyšší.

Nejméně jednou ročně se posuzuje zůstatková hodnota a životnost nehmotného majetku a budov, strojů a zařízení, a případně jsou tvořeny opravné položky. Je-li účetní hodnota majetku vyšší než jeho odhadovaná realizovatelná hodnota, je k účetní hodnotě neprodleně vytvořena opravná položka ve výši rozdílu mezi účetní a realizovatelnou hodnotou. Pokud pominou důvody pro snížení hodnoty účtované v předchozích letech, opravná položka z titulu snížení hodnoty se zruší.

1.5.4. Investice vykazované ekvivalenční metodou

Účasti v přidružených účetních jednotkách a společných podnicích

Účasti v přidružených účetních jednotkách a ve společných podnicích se účtují ekvivalenční metodou a poprvé se vykazují v pořizovací ceně. Podíl EU na výsledcích přidružených účetních jednotek a společných podniků je uveden ve výkazu o finanční výkonnosti a její podíl na změnách v rezervních fondech je vykazován v rezervních fondech. Účetní hodnota přidružené účetní jednotky nebo společného podniku ve finančních výkazech k rozvahovému dni je dána součtem pořizovací ceny a všech změn (další příspěvky, podíl na hospodářských výsledcích a změny v rezervních fondech, snížení hodnoty a dividendy). Výplata dividend přidruženou účetní jednotkou nebo společným podnikem snižuje účetní hodnotu aktiva.

Je-li podíl EU na ztrátách společného podniku roven nebo vyšší než její podíl na společném podniku, EU přeruší účtování svého podílu na dalších ztrátách („nevykazované ztráty“). Nevykazovaný podíl na ztrátě je výsledkem technického účetního postupu nutného při používání ekvivalenční metody účtování. Tyto nevykazované ztráty nepředstavují ztráty pro EU a vyplývají ze skutečnosti, že zaúčtování nákladů obvykle probíhá před navýšením kapitálu o věcný příspěvek jiných spoluvlastníků než EU.

Nerealizované zisky a ztráty z transakcí mezi EU a přidruženými účetními jednotkami nebo společnými podniky nejsou významné, a proto nebyly vyloučeny. Účetní zásady platné pro přidružené účetní jednotky nebo společné podniky se mohou lišit od účetních zásad, které přijala EU pro podobné transakce a účetní případy za podobných okolností.

Pokud okolnosti signalizují snížení hodnoty, je v případě potřeby vytvořena opravná položka k zachycení nižší realizovatelné hodnoty. Tato realizovatelná hodnota se určí postupem popsaným v bodě 1.5.3. Pominou-li později důvody pro toto snížení hodnoty, je opravná položka z titulu snížení hodnoty zrušena k zachycení účetní hodnoty, která by byla vykazována, kdyby se žádná ztráta ze snížení hodnoty neúčtovala.

V případech, kdy EU drží nejméně 20 % podíl v investičním kapitálovém fondu, neusiluje o uplatnění podstatného vlivu. S těmito fondy se tedy zachází jako s finančními nástroji a klasifikovány jsou jako realizovatelná finanční aktiva.

1.5.5. Finanční aktiva

Klasifikace

EU člení svůj finanční majetek na tyto kategorie: finanční aktiva v reálné hodnotě vykázané do zisku nebo ztráty, poskytnuté úvěry a pohledávky, investice držené do splatnosti, a realizovatelná finanční aktiva. Zařazení finančních nástrojů se určí v okamžiku jejich počátečního zachycení a poté se opětovně posuzuje ke každému rozvahovému dni.

(i) Finanční aktiva v reálné hodnotě vykazované do zisku nebo ztráty

Do této kategorie je finanční aktivum zařazeno, jestliže je pořízeno v zásadě za účelem prodeje v krátké době, nebo pokud jej takto klasifikuje Evropská unie. Do této kategorie jsou řazeny rovněž deriváty. Aktiva zařazená do této kategorie jsou klasifikována jako krátkodobý finanční majetek, jestliže se jejich realizace předpokládá do 12 měsíců od rozvahového dne. V průběhu tohoto rozpočtového roku nedržela EU v této kategorii žádná finanční aktiva.

(ii) Úvěry a pohledávky

Úvěry a pohledávky jsou nederivátová finanční aktiva s pevně určenými nebo vyčíslitelnými splátkami, která nejsou kótována na aktivním trhu. Vznikají, jestliže EU poskytuje peníze, zboží nebo služby přímo dlužníkovi bez úmyslu s touto pohledávkou obchodovat. Jsou součástí dlouhodobého majetku, s výjimkou úvěrů a pohledávek se splatností do 12 měsíců od rozvahového dne, a to i tehdy, pokud je datum splatnosti celého úvěru delší než 12 měsíců od rozvahového dne.

(iii) Investice držené do splatnosti

Investice držené do splatnosti jsou nederivátová finanční aktiva s pevně určenými nebo vyčíslitelnými splátkami a s pevně určenou splatností, u nichž má EU úmysl a schopnost držet je do splatnosti. V průběhu tohoto rozpočtového roku nedržela EU v této kategorii žádné investice.

(iv) Realizovatelná finanční aktiva

U realizovatelných finančních aktiv se jedná o nederiváty, které jsou zařazeny do této kategorie nebo nejsou zařazeny do žádné jiné kategorie. Tato aktiva jsou vedena jako krátkodobý nebo dlouhodobý majetek v závislosti na období, v němž EU očekává jejich vyřazení a které obvykle odpovídá zbytkové splatnosti k rozvahovému dni. Jako realizovatelná finanční aktiva jsou klasifikovány rovněž investice do nekonsolidovaných účetních jednotek a další kapitálové investice (např. operace rizikového kapitálu), které se neúčtují ekvivalenční metodou.

Prvotní zachycení a ocenění

Nákup a prodej finančních aktiv v reálné hodnotě vykazované do zisku nebo ztráty, investic držených do splatnosti a realizovatelných finančních aktiv se vykazuje ke dni obchodu, tj. ke dni, k němuž se EU zaváže dané aktivum koupit nebo prodat. Úvěry se vykazují ke dni, kdy je dlužníkům převedena hotovost. Finanční nástroje jsou prvotně vykazovány v reálné hodnotě. V případě finančního aktiva, které není vykazováno v reálné hodnotě do zisku nebo ztráty, jsou do reálné hodnoty při prvotním zachycení zahrnuty transakční náklady. Finanční aktiva v reálné hodnotě vykazované do zisku nebo ztráty jsou prvotně zachycována v reálné hodnotě s tím, že související transakční náklady jsou vykázány ve výkazu o finanční výkonnosti.

Reálná hodnota finančního aktiva v okamžiku prvotního zachycení se obvykle rovná transakční ceně (tj. reálné hodnotě obdrženého protiplnění). Při poskytnutí dlouhodobého bezúročného úvěru nebo úvěru, jehož úroková sazba nedosahuje tržní výše, lze však reálnou hodnotu odhadnout jako současnou hodnotu všech budoucích peněžních toků z úvěru, které jsou diskontovány pomocí tržní úrokové sazby platné pro podobné nástroje s podobným úvěrovým ratingem.

Poskytnuté úvěry jsou oceňovány v jejich nominální výši, která je považována za jejich reálnou hodnotu. Důvod je tento:

— „Tržní prostředí“ pro úvěrové operace EU je velmi specifické a odlišuje se od kapitálových trhů, kde jsou emitovány podnikové nebo státní dluhopisy. Jelikož poskytovatelé úvěrů na těchto trzích mají možnost vybírat si mezi alternativními investicemi, tato možnost alternativních příležitostí se promítá do tržních cen. EU však tuto možnost alternativních investic nemá, protože nesmí investovat peníze na kapitálových trzích; EU pouze přijímá úvěry za účelem jejich dalšího poskytnutí za stejnou úrokovou sazbu. To znamená, že EU nemá alternativní možnost poskytovat úvěry z prostředků přijatých úvěrů nebo tyto prostředky investovat. Nemá tedy smysl uvažovat oportunitní náklady, a není tedy dán základ pro srovnání s tržními sazbami. Úvěrové operace EU jsou vlastně trhem samy o sobě. Jelikož nelze pracovat s oportunitními náklady, neodráží tržní cena objektivně podstatu úvěrových transakcí EU. Není proto vhodné určovat reálnou hodnotu úvěrů EU srovnáváním s komerčními nebo státními dluhopisy.

— Jelikož neexistuje aktivní trh ani podobné transakce, s nimiž by bylo možné srovnávat, měla by EU pro reálné ocenění svých úvěrových operací v rámci evropského mechanismu finanční stabilizace (EFSM), podpory platební bilance apod. používat účtovanou úrokovou sazbu.

— Navíc jsou u těchto přijatých a poskytnutých úvěrů vlivem jejich vzájemného („back-to-back“) charakteru dány kompenzační účinky. Efektivní úroková sazba poskytnutého úvěru se tedy rovná efektivní úrokové sazbě souvisejícího úvěru přijatého. Transakční náklady vzniklé EU a poté přeúčtované příjemcům úvěrů jsou zachycovány přímo ve výkazu o finanční výkonnosti.

Finanční nástroje se z účetnictví vyřadí, jakmile zaniknou nebo jsou převedena práva na příjem peněžních toků z investice, přičemž EU převede v podstatě všechna rizika a všechny výhody vyplývající z vlastnictví.

Následné ocenění

i) Finanční aktiva v reálné hodnotě vykazované do zisku nebo ztráty se následně vykazují v reálné hodnotě. Zisky a ztráty, jež plynou ze změny reálné hodnoty finančních aktiv kategorie „finanční nástroje vykazované v reálné hodnotě do zisku nebo ztráty“, se vykazují ve výkazu o finanční výkonnosti za období, ve kterém vznikly.

ii) Úvěry, pohledávky a investice držené do splatnosti jsou vykazovány v zůstatkové hodnotě určené pomocí metody efektivní úrokové sazby. V případě úvěrů, jež jsou poskytovány z prostředků úvěrů přijatých, se na oba druhy úvěrů používá tatáž efektivní úroková sazba, neboť tyto úvěry mají charakter operací typu „back-to-back“ a jelikož se svými podmínkami ani objemem vzájemně významně neliší. Transakční náklady vzniklé EU a poté přeúčtované příjemcům úvěrů jsou zachycovány přímo ve výkazu o finanční výkonnosti.

iii) Investice držené do splatnosti – EU v současnosti nemá investice držené do splatnosti.

iv) Realizovatelná finanční aktiva jsou následně vykazována v reálné hodnotě. Zisky a ztráty plynoucí ze změn reálné hodnoty těchto aktiv jsou vykazovány ve fondu z přecenění na reálnou hodnotu. Je-li takové aktivum odúčtováno nebo sníží-li se jeho hodnota, jsou kumulované úpravy reálné hodnoty zaúčtované dříve do fondu z přecenění na reálnou hodnotu zachyceny ve výkazu o finanční výkonnosti. Úroky z realizovatelných finančních aktiv vypočítané pomocí metody efektivní úrokové sazby jsou zachyceny ve výkazu o finanční výkonnosti. Dividendy z realizovatelných kapitálových nástrojů se zaúčtují v okamžiku, kdy EU vznikne nárok na jejich výplatu.

Reálná hodnota investic kótovaných na aktivních trzích vychází z aktuálních nabídkových cen. V případě, že trh určitého finančního aktiva není aktivní (a v případě nekótovaných cenných papírů), EU stanoví reálnou hodnotu za pomoci metod ocenění. Mezi tyto metody patří použití transakcí z nedávné doby mezi nespřízněnými osobami, srovnání s jinými, v podstatě stejnými nástroji, analýza diskontovaných peněžních toků, modely oceňování opcí a další metody ocenění, které běžně používají účastníci trhu.

V případech, kdy reálnou hodnotu investic do kapitálových nástrojů, které nemají kótovanou tržní cenu na aktivním trhu, nelze spolehlivě změřit, ocení se tyto investice pořizovací cenou sníženou o ztráty ze snížení hodnoty.

Snížení hodnoty finančního majetku

Ke každému rozvahovému dni EU posuzuje, zda existují objektivní důkazy o snížení hodnoty finančního majetku. Hodnota finančního majetku je snížena a z tohoto snížení hodnoty vznikají ztráty, pouze pokud existují objektivní důkazy o snížení hodnoty v důsledku jedné nebo více událostí, jež nastaly po okamžiku prvotního zachycení majetku, a taková událost (či události) generující ztrátu má dopad na odhadované budoucí peněžní toky z finančního majetku, jejž lze spolehlivě odhadnout.

a) Majetek vykazovaný v zůstatkové hodnotě

Existují-li objektivní důkazy, že vznikla ztráta v důsledku snížení hodnoty úvěrů, pohledávek nebo investic držených do splatnosti, které jsou vykazovány v zůstatkové hodnotě, pak se výše ztráty rovná rozdílu mezi účetní hodnotou majetku a současnou hodnotou odhadovaných budoucích peněžních toků (s vyloučením budoucích úvěrových ztrát, k nimž nedošlo) diskontovaných původní efektivní úrokovou sazbou tohoto finančního majetku. Účetní hodnota majetku se sníží a výše ztráty se zachytí ve výkazu o finanční výkonnosti. Mají-li úvěr nebo investice držená do splatnosti variabilní úrokovou sazbu, pak je diskontní sazbou pro účely ocenění ztráty ze snížení hodnoty aktuální efektivní úroková sazba podle smlouvy. Ve výpočtu současné hodnoty odhadovaných budoucích peněžních toků zajištěného finančního aktiva se odrážejí peněžní toky, které mohou plynout z realizace kolaterálu, snížené o náklady vynaložené na získání a prodej kolaterálu, ať již je realizace pravděpodobná či nikoli. Pokud se v následujícím období ztráta ze snížení hodnoty sníží a tento pokles lze dát objektivně do souvislosti s událostí, k níž došlo po zaúčtování snížení hodnoty, předchozí zaúčtovaná ztráta ze snížení hodnoty se prostřednictvím zápisu ve výkazu o finanční výkonnosti zruší.

b) Majetek vykazovaný v reálné hodnotě

V případě kapitálových investic, které jsou zařazeny jako realizovatelná finanční aktiva, se při určování toho, zda došlo ke snížení hodnoty cenných papírů, bere ohled na významný nebo trvalý (dlouhotrvající) pokles reálné hodnoty cenného papíru pod jeho pořizovací cenu. Pokud takové důkazy existují v případě realizovatelného finančního aktiva, pak se kumulovaná ztráta (rovnající se rozdílu mezi pořizovací cenou a současnou reálnou hodnotou sníženou o ztráty ze snížení hodnoty daného finančního aktiva, která již byla v minulosti vykázána ve výkazu o finanční výkonnosti) odúčtuje z rezervního fondu a vykáže ve výkazu o finanční výkonnosti. Ztráty ze snížení hodnoty vykázané ve výkazu o finanční výkonnosti u kapitálových nástrojů se ve výkazu o finanční výkonnosti neruší. Pokud v následujícím období vzroste reálná hodnota dluhového nástroje, který je zařazen jako realizovatelné finanční aktivum, a pokud lze dát tento nárůst objektivně do souvislosti s událostí, k níž došlo po zaúčtování snížení hodnoty, zruší se ztráta ze snížení hodnoty prostřednictvím výkazu o finanční výkonnosti.

Investice do fondů rizikového kapitálu

Investice do fondů rizikového kapitálu jsou klasifikovány jako realizovatelná finanční aktiva, a proto jsou vedeny v reálné hodnotě s tím, že zisky a ztráty plynoucí ze změn reálné hodnoty (včetně rozdílů z přepočtu cizích měn) jsou zachyceny ve fondu z přecenění na reálnou hodnotu. Jelikož investice do fondů rizikového kapitálu nemají kótovanou tržní cenu na aktivním trhu, oceňují se jednotlivě pořizovací cenou nebo přiřaditelnou hodnotou čistého majetku podle toho, která částka je nižší. Nerealizované zisky z ocenění reálnou hodnotou se účtují do rezervních fondů. Nerealizované ztráty se posuzují z hlediska snížení hodnoty majetku, aby se určilo, zda mají být vykázány ve výkazu o finanční výkonnosti jako ztráty ze snížení hodnoty, nebo jako změny ve fondu přecenění na reálnou hodnotu.

1.5.6. Zásoby

Zásoby se vykazují v pořizovací ceně nebo v čisté realizovatelné hodnotě podle toho, která z hodnot je nižší. Pořizovací cena je určována metodou first-in, first-out (FIFO). Pořizovací cena výrobků a nedokončené výroby zahrnuje suroviny, přímé mzdové náklady, ostatní přímé náklady a související výrobní režii (na základě běžné provozní kapacity). Čistá realizovatelná hodnota se rovná odhadované prodejní ceně v rámci běžného podnikání snížené o náklady na kompletaci a prodej. Pokud jsou zásoby určeny k distribuci zdarma nebo jen za nominální poplatek, oceňují se pořizovací nebo reprodukční pořizovací cenou podle toho, která z hodnot je nižší. Reprodukční pořizovací cena se rovná nákladům, které by EU vynaložila na pořízení majetku k datu vykázání.

1.5.7. Předběžné financování

Předběžné financování je platba, jejímž účelem je poskytnout příjemci peněžní zálohu, tedy počáteční hotovost. Během období vymezeného v konkrétní dohodě o předběžném financování může být rozdělena na několik splátek. Tuto zálohu či počáteční hotovost je nutno v období stanoveném v dohodě využít na účel, pro který byla poskytnuta, nebo ji vrátit. Příjemce je povinen zálohu předběžného financování Unii vrátit v případě, že mu nevzniknou způsobilé výdaje. Výše předběžného financování se (úplně nebo částečně) může snížit poté, co je schválena výše způsobilých výdajů (které se vykazují jako náklady) a vrácených částek.

Nevyčerpané předběžné financování se na konci roku ocení ve výši původně vyplacených částek snížených o: vrácené částky, způsobilé částky zaúčtované jako náklad, odhadované způsobilé částky, které na konci roku ještě nebyly zúčtovány, a opravné položky.

Částky vymezené ve finančním nařízení jako „finanční nástroje ve sdíleném řízení“ jsou z účetního hlediska klasifikovány jako předběžné financování. Tyto částky předběžného financování se ocení ve výši částek původně vyplacených členským státům snížených o odhad využitých částek.

Úroky z předběžného financování se zaúčtovávají tak, jak nabíhají v souladu s ustanoveními příslušné dohody. Na konci roku se na základě nejspolehlivějších informací odhadnou příjmy z naběhlých úroků a tento odhad se zahrne do rozvahy.

1.5.8. Pohledávky ze směny a částky k inkasu z nesměnných transakcí

Jelikož účetní pravidla EU vyžadují za účelem sestavení účetní závěrky oddělené vykazování směnných a nesměnných transakcí, jsou pohledávky definovány jako vyplývající ze směnných transakcí a částky k inkasu jsou definovány jako pocházející z nesměnných transakcí, které nevyplývají ze smlouvy (částky k inkasu, na které má Komise svrchované právo).

Pohledávky ze směnných transakcí splňují definici finančních nástrojů a jsou tedy klasifikovány jako úvěry a pohledávky, a podle toho jsou oceňovány (viz bod 1.5.5 výše). V poznámkách k finančním nástrojům týkajících se pohledávek ze směnných transakcí jsou uvedeny příjmy a náklady příštích období ze směnných transakcí, neboť nejsou významné.

Částky k inkasu z nesměnných transakcí jsou vykazovány v původní výši (upravené o úroky a penále) po odečtení opravné položky zohledňující snížení hodnoty. Opravná položka k částkám k inkasu z nesměnných transakcí se vytvoří, existují-li objektivní důkazy, že EU nebude moci inkasovat všechny dlužné částky podle původních podmínek částek k inkasu z nesměnných transakcí. Výše opravné položky se rovná rozdílu mezi účetní a realizovatelnou hodnotou aktiva. Výše opravné položky se uvede ve výkazu o finanční výkonnosti. Obecná opravná položka se vytváří též na základě zkušeností z minulosti k nevypořádaným inkasním příkazům, k nimž dosud nebyla vytvořena zvláštní opravná položka. K vykazování příjmů příštích období ke konci roku viz bod 1.5.14 níže. Částky zobrazované a vykazované jako částky k inkasu z nesměnných transakcí nejsou finančními nástroji, neboť nevznikají na základě smlouvy. Nicméně pokud je to vhodné, jsou v poznámkách k finančním výkazům částky k inkasu z nesměnných transakcí vykazovány společně s pohledávkami z nesměnných transakcí.

1.5.9. Peníze a peněžní ekvivalenty

Peníze a peněžní ekvivalenty jsou finanční nástroje a jsou klasifikovány jako realizovatelná finanční aktiva. Zahrnují pokladní hotovost, netermínované vklady u bank a ostatní krátkodobé vysoce likvidní investice s původní splatností do tří měsíců.

1.5.10. Důchody a jiné zaměstnanecké požitky

Závazky z titulu důchodů

Penzijní plány zaměstnanců EU jsou vymezeny na bázi definovaných požitků. Jelikož zaměstnanci odvádějí ze svých platů třetinu očekávaných nákladů na tyto požitky, není tento závazek financován. Závazek z těchto penzijních plánů definovaných požitků, který je vykazován v rozvaze, se rovná současné hodnotě závazku z definovaných požitků k rozvahovému dni. Hodnotu závazku z definovaných požitků vypočítávají pojistní matematici přírůstkovou metodou (projected unit credit method). Jeho současná hodnota se určí tím způsobem, že jsou odhadované budoucí odlivy peněžních prostředků diskontovány pomocí úrokové sazby státních dluhopisů, jejichž splatnost se blíží splatnosti příslušného penzijního závazku a jež jsou vydány v měně, v níž budou dávky vypláceny.

Pojistněmatematické zisky a ztráty vyplývající z empirických korekcí a změn pojistněmatematických předpokladů jsou okamžitě zachycovány ve výkazu o finanční výkonnosti. Náklady na pracovní poměry minulých období jsou neprodleně zachyceny ve výkazu o finanční výkonnosti, pokud změny penzijního plánu nejsou podmíněny tím, že zaměstnanci zůstanou v pracovním poměru po určenou dobu (rozhodné období). V tom případě se náklady týkající se odpracované doby v minulosti odepisují lineárně po celé rozhodné období.

Zdravotní dávky po odchodu do důchodu

EU poskytuje svým zaměstnancům zdravotní dávky formou úhrady nákladů na zdravotní péči. Pro běžnou správu těchto dávek byl vytvořen zvláštní fond. Tento systém využívají zaměstnanci, důchodci, vdovy a vdovci a osoby na nich závislé. Dávky poskytované osobám, které nejsou v pracovním poměru (důchodci, sirotci atd.), jsou klasifikovány jako „zaměstnanecké požitky po skončení pracovního poměru“. Vzhledem k povaze těchto dávek je nutné provádět pojistněmatematické výpočty. Příslušný závazek v rozvaze se stanoví na obdobném základě jako v případě penzijních závazků (viz výše).

1.5.11. Rezervy

Rezervy jsou tvořeny v okamžiku, kdy má EU aktuální právní závazek nebo mimosmluvní povinnost vůči třetím stranám v důsledku minulých událostí, kdy je spíše pravděpodobné než nepravděpodobné, že si splnění tohoto závazku vyžádá odliv zdrojů, a kdy lze částku spolehlivě odhadnout. Rezervy nejsou tvořeny na krytí budoucích provozních ztrát. Výše rezervy se rovná nejlepšímu odhadu předpokládaných výdajů nutných ke splnění aktuálního závazku k datu vykázání. Pokud se rezerva týká velkého počtu položek, závazek se odhadne vážením všech možných výsledků jejich pravděpodobnosti (tzv. „metoda očekávané hodnoty“).

1.5.12. Finanční závazky

Finanční závazky jsou klasifikovány jako finanční závazky v reálné hodnotě vykazované do zisku nebo ztráty nebo jako finanční závazky vykazované v zůstatkové hodnotě. Mezi přijaté úvěry patří úvěry od úvěrových institucí a závazky z dluhových cenných papírů. Prvotně jsou zachycovány v reálné hodnotě, která odpovídá výnosům z jejich poskytnutí (reálná hodnota obdrženého protiplnění) po odečtení vzniklých transakčních nákladů, a poté se účtují v zůstatkové hodnotě pomocí metody efektivní úrokové sazby; případný rozdíl mezi výnosy sníženými o transakční náklady a odkupní hodnotou se zachycuje ve výkazu o finanční výkonnosti po celou dobu trvání úvěrového vztahu za pomoci metody efektivní úrokové sazby.

Finanční závazky jsou klasifikovány jako dlouhodobé závazky, s výjimkou finančních závazků se splatností do 12 měsíců od rozvahového dne. V případě úvěrů, jež jsou poskytnuty z prostředků úvěrů přijatých, nelze na tyto přijaté ani poskytnuté úvěry použít metodu efektivní úrokové sazby, a to s ohledem na princip významnosti. Transakční náklady vzniklé EU a poté přeúčtované příjemcům úvěrů jsou zachycovány přímo ve výkazu o finanční výkonnosti.

Mezi finanční závazky, jež jsou vykazovány v reálné hodnotě do zisku nebo ztráty, jsou řazeny deriváty, je-li jejich reálná hodnota záporná. Účetně jsou zpracovávány stejně jako finanční aktiva v reálné hodnotě vykazované do zisku nebo ztráty, viz bod 1.5.5. V průběhu tohoto rozpočtového roku nedržela EU v této kategorii žádné finanční závazky.

1.5.13. Závazky

Významná část závazků EU nesouvisí se směnnými transakcemi, jako např. s pořízením zboží či služeb, ale s neuhrazenými žádostmi příjemců grantů a dalších finančních prostředků EU o proplacení nákladů (nesměnné transakce). Jako závazky jsou v příslušné výši zachyceny po obdržení žádosti o proplacení nákladů. Poté, co jsou náklady ověřeny a schváleny jako způsobilé, se tyto závazky oceňují ve schválené a způsobilé výši.

Závazky z pořízení zboží a služeb se zaúčtovávají po obdržení faktury v původní výši; odpovídající náklady se zaúčtují po dodání zboží či služeb a jejich schválení EU.

1.5.14. Náklady, výnosy, příjmy a výdaje příštích období

Transakce a účetní případy se zachycují ve finančních výkazech za období, s nímž souvisí. Není-li ke konci roku dosud vystavena faktura, ale EU již poskytla službu nebo dodala zboží nebo existuje-li smluvní ujednání (např. odkazující na smlouvu), je ve finančních výkazech zachycen příjem příštích období. Pokud byla před koncem účetního roku již vystavena faktura, avšak služby dosud nebyly poskytnuty nebo zboží zatím nebylo dodáno, bude výnos odložen a zaúčtuje se v následujícím účetním období.

Rovněž výdaje se účtují v tom období, k němuž se vztahují. Na konci účetního období se výdaje příštích období účtují na základě odhadované výše převáděného závazku za dané období. Výdaje příštích období jsou počítány v souladu s podrobnými provozními a praktickými pokyny Komise, jejichž cílem je zajistit, aby finanční výkazy podávaly věrný a poctivý obraz skutečnosti a jiných ekonomických jevů, jež mají zachycovat.

1.6 VÝKAZ O FINANČNÍ VÝKONNOSTI

1.6.1. Výnosy

VÝNOSY Z NESMĚNNÝCH TRANSAKCÍ

Převážnou většinu výnosů EU představují nesměnné transakce:

Zdroj z HND a zdroj z DPH

Výnosy se zaúčtují do období, v němž Komise odešle členským státům výzvu s žádostí o jejich příspěvky. Jsou oceňovány v „požadované výši“. Jelikož zdroje plynoucí z DPH a HND vycházejí z odhadů údajů pro daný rozpočtový rok, je možné je měnit až do okamžiku, kdy členské státy zveřejní konečné údaje. Vliv změny odhadu se zohlední při určování čistého přebytku či schodku za období, v němž ke změně došlo.

Tradiční vlastní zdroje

Částky k inkasu z nesměnných transakcí a související výnosy se zaúčtovávají v okamžiku doručení příslušných měsíčních výkazů „A“ (včetně vybraných cel a dlužných částek, na něž je poskytnuta jistota a jež nejsou zpochybněny) od členských států. K datu vykázání se provádí odhad příjmů, které členské státy za dané období vybraly, avšak dosud Komisi neuhradily; tyto příjmy jsou zaúčtovány jako příjmy příštích období. Doručené čtvrtletní výkazy „B“ členských států (včetně odvodů, jež nebyly vybrány a na něž nebyla poskytnuta jistota, a včetně částek, na něž byla poskytnuta jistota, ale které dlužníci zpochybnili) se zaúčtují jako výnosy snížené o náklady na výběr, na něž mají členské státy nárok. Dále se zaúčtuje snížení hodnoty ve výši odhadované nevybrané částky.

Pokuty

Výnosy z pokut se zaúčtovávají v okamžiku, kdy EU přijme rozhodnutí o uložení pokuty a kdy je toto rozhodnutí úředně oznámeno pokutovanému subjektu. V případě pochybností o platební schopnosti podniku je k pohledávce vytvořena opravná položka. Po rozhodnutí o udělení pokuty mohou dlužníci ve lhůtě dvou měsíců od data oznámení:

— buď rozhodnutí přijmout, a v takovém případě musejí p