SDĚLENÍ KOMISE

Posouzení plánů a projektů ve vztahu k lokalitám sítě Natura 2000 – Metodické pokyny k ustanovením čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice o stanovištích 92/43/EHS

(2021/C 437/01)

OBSAH

1. ÚVOD 3

1.1. Účel a povaha dokumentu 3

1.2. Struktura 3

2. OBECNÝ PŘÍSTUP A ZÁSADY 4

2.1. Fáze postupu podle čl. 6 odst. 3 a čl. 6 odst. 4 4

2.2. Přístup k rozhodování 5

3. METODIKA K ČL. 6 ODST. 3 a 4 7

3.1. Fáze 1: předběžné šetření 7

3.1.1. Krok 1: zjištění, zda daný plán nebo projekt přímo souvisí s péčí o lokalitu sítě Natura 2000 nebo zda je pro péči o ni nezbytný 8

3.1.2. Krok 2: popis plánu nebo projektu a jeho faktorů dopadu 9

3.1.3. Krok 3: určení lokalit sítě Natura 2000, které mohou být plánem nebo projektem ovlivněny 10

3.1.4. Krok 4: posouzení, zda lze vyloučit pravděpodobné významné vlivy z hlediska cílů ochrany lokality 13

3.1.5. Závěry: rozhodnutí založené na výsledku předběžného šetření 15

3.2. Fáze 2: odpovídající posouzení 17

3.2.1. Krok 1: shromáždění informací o daném projektu a dotčených lokalitách sítě Natura 2000 18

3.2.2. Krok 2: posouzení důsledků plánu nebo projektu pro danou lokalitu z hlediska cílů její ochrany, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty 23

3.2.3. Krok 3: zjištění účinků plánu nebo projektu na celistvost lokality sítě Natura 2000 34

3.2.4. Krok 4: zmírňující opatření 36

3.2.5. Závěry odpovídajícího posouzení 40

3.2.6. Další faktory k uvážení konzultace, kvalita odpovídajícího posouzení, přístup k právní ochraně 42

3.3. Fáze 3: postup podle čl. 6 odst. 4 46

3.3.1. Krok 1: posouzení alternativních řešení 47

3.3.2. Krok 2: přezkoumání naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu 53

3.3.3. Krok 3: určení, posouzení a přijetí kompenzačních opatření 55

a) Hlavní typy kompenzačních opatření 55

b) Hlavní zásady pro stanovení kompenzačních opatření a cílů 57

c) Načasování kompenzace 59

d) Hodnocení a monitorování kompenzačních opatření podle čl. 6 odst. 4 59

e) Stanovení kompenzačních opatření u plánů 61

4. STRATEGICKÉ PLÁNOVÁNÍ A ODPOVÍDAJÍCÍ POSOUZENÍ PLÁNŮ 64

4.1. Strategické plánování 64

4.2. Odpovídající posouzení plánů 64

4.3. Mapování citlivosti 66

4.4. Konzultace a dialog při strategickém plánování 70

5. ODKAZY NA JINÉ POSTUPY POSUZOVÁNÍ VLIVŮ NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ: EIA, SEA, rámcová směrnice o vodě 71

5.1. Efektivnější posuzování vlivů na životní prostředí 71

5.2. Posuzování vlivů na životní prostředí, strategické posuzování vlivů na životní prostředí a odpovídající posouzení 71

5.2.1. Příležitosti pro zefektivnění EIA/SEA a odpovídajícího posouzení a jejich přínosy 72

5.2.2. Specifické rysy odpovídajícího posouzení a rozdíly oproti postupům EIA/SEA 73

5.2.3. Vztah mezi SEA / EIA / odpovídajícím posouzením a ustanoveními směrnic v oblasti ochrany přírody týkajícími se přísné ochrany druhů 74

5.3. Posouzení podle čl. 4 odst. 7 rámcové směrnice o vodě, koordinovaná s postupem podle čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích nebo do tohoto postupu začleněná 75

6. KLÍČOVÉ REFERENCE 77

PŘÍLOHA

1. ÚVOD

1.1. Účel a povaha dokumentu

Účelem tohoto dokumentu je poskytnout metodické pokyny k uplatnění čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice o stanovištích (1). Pokyny by měly pomoci orgánům a vnitrostátním agenturám v členských státech a v kandidátských zemích, jakož i předkladatelům projektů, konzultantům, správcům lokalit, odborníkům a dalším zúčastněným stranám při uplatňování povinností vyplývajících z těchto ustanovení. Tento dokument předkládá stanoviska Evropské komise a není právně závazný; k závaznému výkladu práva Unie je oprávněn pouze Soudní dvůr Evropské unie.

Pokyny je nutno chápat ve spojení se směrnicemi a vnitrostátními právními předpisy a s radami uvedenými v oznámení Komise „Péče o lokality Natura 2000: ustanovení článku 6 směrnice o „stanovištích“ 92/43/EHS“ (2) (dále „příručka k článku 6“), které je výchozím bodem pro výklad klíčových pojmů a koncepcí obsažených ve směrnici o stanovištích. Pro usnadnění porozumění jsou v těchto pokynech uvedeny citace příslušných pasáží z příručky k článku 6.

Komise rovněž přijala několik odvětvových pokynů pro různé oblasti politiky, jako je energetika včetně obnovitelných zdrojů, těžba, vnitrozemská lodní doprava, rozvoj přístavů a ústí řek, zemědělství a lesnictví (3). Tyto dokumenty často podrobněji analyzují specifika posuzování plánů nebo projektů v těchto konkrétních odvětvích. Lze je tedy použít k doplnění stávajících obecných pokynů praktickým zohledněním daného odvětví.

Podle zásady procesní autonomie je na jednotlivých členských státech, aby rozhodly, jak zavést procesní požadavky vyplývající ze směrnice. Za klíčová rozhodnutí obsažená v posouzeních podle čl. 6 odst. 3 a 4 zodpovídá příslušný orgán v každém členském státě. Pojem „posouzení“ vyjadřuje v těchto pokynech celý proces, v rámci něhož předkladatelé plánů nebo projektů, orgány, organizace pro ochranu přírody a jiné agentury, nevládní organizace a veřejnost shromažďují informace a předkládají je příslušnému orgánu k projednání a hodnocení.

Příslušný orgán poté stanoví výsledky posouzení a rozhodne, zda plán nebo projekt schválí, a pokud ano, za jakých podmínek. Tento proces uznává, že posouzení vyžadovaná podle čl. 6 odst. 3 a čl. 6 odst. 4 závisejí na shromažďování spolehlivých informací a údajů několika zúčastněnými stranami, jakož i na konzultacích s nimi a mezi nimi.

Tento dokument je aktualizací předchozích metodických pokynů k čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice o stanovištích (4) . (5). Vychází ze zkušeností s prováděním směrnice o stanovištích a ze související judikatury Soudního dvora Evropské unie, jakož i z přezkumu unijních pokynů a literatury, materiálů pro případové studie, zpětné vazby a návrhů po konzultaci s orgány členských států EU a zúčastněnými stranami. Na přípravě těchto pokynů se na základě smlouvy s Evropskou komisí (6) podílely společnosti ATECMA S.L. a Adelphi Consult GmbH.

1.2. Struktura

Tento dokument se skládá ze tří hlavních částí a přílohy.

— V prvním oddílu je vysvětlen obecný přístup a zásady, na nichž jsou pokyny založeny. Obsahuje diagram z příručky k článku 6, který znázorňuje, jak by se měla posouzení podle čl. 6 odst. 3 a 4 uspořádat a jak různé fáze posouzení souvisejí s požadavky těchto ustanovení.

— Druhý oddíl obsahuje hlavní metodické pokyny k jednotlivým fázím. Každá fáze obsahuje metody a nástroje, příklady a návrhy, jak posouzení sestavit. K tomu napomůže použití kontrolních seznamů, matic a návodů s postupnými kroky pro každou fázi posouzení. Je však třeba poznamenat, že tyto informace jsou pouze ilustrativní a nemohou se vztahovat na všechny situace.

— Třetí oddíl obsahuje kapitolu o strategickém plánování a o postupu posuzování zejména plánů. Tato část se zabývá také vazbami na další posuzování vlivů na životní prostředí, která jsou vyžadována právními předpisy EU.

— V příloze jsou uvedeny příklady metod a dalších pokynů a nástrojů, které lze použít k provádění postupů podle čl. 6 odst. 3 a 4 (např. kontrolní seznamy nebo formáty).

2. OBECNÝ PŘÍSTUP A ZÁSADY

2.1. Fáze postupu podle čl. 6 odst. 3 a čl. 6 odst. 4

Ustanovení čl. 6 odst. 3 a 4 zní takto:

„3. Jakýkoli plán nebo projekt, který s určitou lokalitou přímo nesouvisí nebo není pro péči o ni nezbytný, avšak bude mít pravděpodobně na tuto lokalitu významný vliv, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty, podléhá odpovídajícímu posouzení jeho důsledků pro lokalitu z hlediska cílů její ochrany. S přihlédnutím k výsledkům uvedeného hodnocení důsledků pro lokalitu a s výhradou odstavce 4 schválí příslušné orgány příslušného státu tento plán nebo projekt teprve poté, co se ujistí, že nebude mít nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality, a co si v případě potřeby opatří stanovisko široké veřejnosti. 4. Pokud navzdory negativnímu výsledku posouzení důsledků pro lokalitu musí být určitý plán nebo projekt z naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu, včetně důvodů sociálního a ekonomického charakteru, přesto uskutečněn a není-li k dispozici žádné alternativní řešení, zajistí členský stát veškerá kompenzační opatření nezbytná pro zajištění ochrany celkové soudržnosti sítě NATURA 2000. O přijatých kompenzačních opatřeních uvědomí Komisi. Jestliže se na dotyčné lokalitě vyskytují prioritní typy přírodních stanovišť a/nebo prioritní druhy, pak mohou být uplatněny pouze důvody související s ochranou lidského zdraví a veřejné bezpečnosti s nesporně příznivými důsledky mimořádného významu pro životní prostředí nebo jiné naléhavé důvody převažujícího veřejného zájmu podle stanoviska Komise.“

Ustanovení čl. 6 odst. 3 a 4 stanoví vícestupňový postup pro posuzování plánů nebo projektů, které by mohly mít dopad na lokality sítě Natura 2000. Tento postup sestává ze tří fází:

— Fáze 1: předběžné šetření První část postupu spočívá ve fázi předběžného posouzení (tzv. screeningu), jejímž účelem je zjistit, zda plán nebo projekt přímo souvisí s péčí o určitou lokalitu sítě Natura 2000 nebo je pro péči o ni nezbytný, a pokud tomu tak není, zda je pravděpodobné, že bude mít na tuto lokalitu (7) významný vliv (buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty) z hlediska cílů její ochrany. Fáze 1 se řídí první částí první věty čl. 6 odst. 3.

— Fáze 2: odpovídající posouzení. Pokud nelze vyloučit pravděpodobné významné vlivy, v další fázi postupu se posuzuje dopad plánu nebo projektu (buď samotného, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty) na cíle ochrany lokality a zjišťuje se, zda bude ovlivněna celistvost lokality sítě Natura 2000, přičemž se zohlední jakákoli zmírňující opatření. Na základě výsledků odpovídajícího posouzení pak příslušné orgány rozhodnou, zda plán nebo projekt schválí, či nikoli. Fáze 2 se řídí druhou částí první věty a druhou větou čl. 6 odst. 3.

— Fáze 3: odchylka od čl. 6 odst. 3 za určitých podmínek. Třetí fáze postupu se řídí ustanovením čl. 6 odst. 4. Použije se pouze tehdy, pokud se předkladatel navzdory negativnímu výsledku posouzení domnívá, že plán nebo projekt by měl být přesto realizován, a to z naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu. To je možné pouze v případě, že neexistují žádná alternativní řešení, jsou řádně odůvodněny naléhavé důvody převažujícího veřejného zájmu a budou přijata vhodná kompenzační opatření, která zajistí ochranu celkové soudržnosti sítě Natura 2000.

Každá fáze postupu je ovlivněna předchozí fází. Pro správné uplatňování čl. 6 odst. 3 a 4 má proto zásadní význam pořadí jednotlivých fází. Obrázek 1 uvádí schéma tohoto postupu.

2.2. Přístup k rozhodování

Stejně jako všechny právní předpisy EU v oblasti životního prostředí je i směrnice o stanovištích založena na zásadě obezřetnosti (8), což znamená, že nepřítomnost vědeckých důkazů o významném negativním účinku určité činnosti nelze použít jako odůvodnění pro její schválení. Z uplatnění zásady obezřetnosti na postup podle čl. 6 odst. 3 vyplývá, že před povolením plánu nebo projektu musí být prokázána absence nepříznivého účinku na lokality sítě Natura 2000. Jinými slovy, pokud v otázce, zda dojde k nepříznivým účinkům, nepanuje jistota, pak plán nebo projekt nelze schválit.

Z praktického hlediska to znamená, že důkazní břemeno nese předkladatel plánu nebo projektu, jenž musí prokázat – a příslušný orgán musí potvrdit – bez důvodné pochybnosti, že:

— ve fázi 1 (předběžné šetření) lze vyloučit pravděpodobné významné vlivy, nebo

— ve fázi 2 (odpovídající posouzení) lze vyloučit nepříznivé účinky na celistvost lokality sítě Natura 2000.

Jsou-li nepříznivé účinky na celistvost lokality buď jisté, nebo nelze-li je vyloučit, plán nebo projekt lze podle čl. 6 odst. 4 i tak výjimečně povolit za podmínky, že neexistují žádné alternativy, je to odůvodněno naléhavými důvody převažujícího veřejného zájmu a jsou zavedena dostatečná kompenzační opatření na ochranu celkové soudržnosti sítě Natura 2000. V těchto případech může zásada obezřetnosti rovněž nalézt své využití, zejména pokud jde o rozsah kompenzačních opatření, jež se mají zavést (viz oddíl 3.3.3).

Jak je ve směrnici o stanovištích výslovně uvedeno, základem pro uplatnění čl. 6 odst. 3 jsou „cíle ochrany lokality“. Soudní dvůr Evropské unie ve svém rozsudku ve věci C-849/19, Komise vs. Řecko, potvrdil, že cíle ochrany musí být formálně stanoveny a že tyto cíle musí být specifické pro danou lokalitu, musí se vztahovat na zvláštní hodnoty, které se v této lokalitě nacházejí, a musí být vyjádřeny přesně (9).

Kromě toho Soudní dvůr opakovaně rozhodl, že rozsah povinnosti provést odpovídající posouzení vlivu plánu nebo projektu na chráněnou lokalitu by měl být stanoven s ohledem na cíle ochrany (10). Jinými slovy, rozhodnutí, zda plán nebo projekt bude mít pravděpodobně významný dopad na lokalitu sítě Natura 2000, by mělo být učiněno s ohledem na cíle ochrany dané lokality (viz oddíl 3.1 „Předběžné šetření“). Je proto nezbytné, aby byly neprodleně stanoveny cíle ochrany pro každou lokalitu sítě Natura 2000 a aby byly tyto cíle zveřejněny.

Jak je vysvětleno v oddíle 3.2.2 níže, cíle ochrany specifické pro konkrétní lokalitu musí být stanoveny pro všechna chráněná stanoviště a druhy, které jsou v dané lokalitě přítomny ve významné míře (tj. stanoviště a druhy, které jsou ve standardním formuláři údajů pro danou lokalitu hodnoceny stupněm A, B nebo C, ale nikoli D (11)). Cíle ochrany, jichž má být dosaženo, musí být stanoveny pro každý z rysů nebo parametrů, které určují stav ochrany chráněných prvků.

Pokud se plán nebo projekt během přípravy upraví nebo dále rozvíjí, musí se posouzení přezkoumat, a to jak ve fázi předběžného šetření, tak ve fázi odpovídajícího posouzení. Nelze-li například v průběhu fáze předběžného šetření pravděpodobnost významných vlivů vyloučit, může se předkladatel plánu nebo projektu rozhodnout, že návrh plánu nebo projektu zreviduje, aby se riziko možných významných vlivů vyloučilo. V takových případech by měl být upravený plán nebo projekt znovu podroben šetření, aby se zjistilo, zda i nadále je, či není pravděpodobné, že bude mít významný vliv na danou lokalitu.

Rámeček 1 Rozhodování na základě odpovídajícího posouzení Rozhodnutí, zda plán nebo projekt schválit či nikoli, je odpovědností příslušných orgánů, přičemž se zohlední závěry odpovídajícího posouzení důsledků plánu nebo projektu na příslušnou lokalitu sítě Natura 2000. Schválení mohou orgány vydat, jen pokud jsou si jisté, že předložený plán nebo projekt nebude mít na celistvost lokality sítě Natura 2000 nepříznivý účinek. Tak je tomu v případě, jestliže neexistuje z vědeckého hlediska žádná důvodná pochybnost o nepřítomnosti takových účinků (12). Důraz se proto klade na prokázání nepřítomnosti nepříznivých účinků, nikoli jejich přítomnosti, což zohledňuje zásadu obezřetnosti (13). Odpovídající posouzení musí tedy být dostatečně podrobné a odůvodněné, aby prokazovalo neexistenci nepříznivých účinků na základě nejlepších dosavadních vědeckých poznatků v dané oblasti (14). Stejná úroveň jistoty se vyžaduje, pokud je rozhodnutí přijato během fáze předběžného šetření; i v této fázi by neměly být žádné důvodné pochybnosti o neexistenci pravděpodobných významných účinků.

3. METODIKA K ČL. 6 ODST. 3 a 4

3.1. Fáze 1: předběžné šetření

V této první fázi se zkoumá pravděpodobnost, že plán nebo projekt bude mít významný vliv na lokalitu sítě Natura 2000, ať už samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty. Nelze-li pravděpodobný významný vliv bez jakékoli důvodné pochybnosti vyloučit, plán nebo projekt bude muset projít úplným odpovídajícím posouzením podle čl. 6 odst. 3.

Pojmy „plán“ a „projekt“ by se měly chápat v širším slova smyslu. Projekt může zahrnovat stavební práce, výstavbu zařízení a další zásahy do přírodního prostředí, včetně pravidelných činností zaměřených na využívání přírodních zdrojů. Pro účely čl. 6 odst. 3 má pojem plán rovněž potenciálně široký význam a zahrnuje územní plány i odvětvové plány (např. pro dopravu, energetiku, nakládání s odpady, vodní hospodářství, lesní hospodářství, atd.). Směrnice neomezuje rozsah „plánu“ nebo „projektu“ na konkrétní kategorie. Klíčové je, zda budou mít na lokalitu sítě Natura 2000 pravděpodobně významný vliv. Další podrobnosti naleznete v příručce k článku 6 – oddílech 4.4.1 a 4.4.2.

Předběžné šetření, jakožto fáze předcházející odpovídajícímu posouzení, se může obvykle zakládat na již existujících informacích, včetně odborných stanovisek (např. příslušných orgánů pro ochranu životního prostředí) nebo zveřejněném materiálu (např. mapách stanovišť nebo seznamech druhů) a nevyžaduje nutně shromáždění nových podrobných důkazů. Pokud však neexistují dostatečné informace, např. o přítomnosti chráněných stanovišť a druhů v oblasti, která může být plánem nebo projektem potenciálně zasažena, nebo jsou-li takové informace zastaralé, bude zřejmě nutné shromáždit a analyzovat další údaje pro zjištění, zda daný plán nebo projekt bude mít pravděpodobně významný vliv, či nikoli. Pokud tyto informace neexistují, pak se musí předpokládat, že je určitá pravděpodobnost významného vlivu a že je nutno provést odpovídající posouzení.

Předběžné šetření je potřeba provést v rané fázi, obvykle dříve, než se pevně stanoví všechny podrobnosti plánu nebo projektu, například když je známo umístění a obecná povaha projektu, ale proces návrhu ještě nebyl zahájen. Včasně provedené předběžné šetření má několik výhod:

— může snížit riziko zpoždění a dodatečných nákladů v pozdějších fázích, kdy je plán nebo projekt předložen ke schválení rozvojového záměru.

— Umožňuje včasnou konzultaci a výměnu informací mezi předkladateli plánu nebo projektu, příslušnými orgány a dalšími zúčastněnými stranami, které mají příslušné údaje a odborné znalosti.

— Umožňuje předkladateli plánu nebo projektu lépe odhadnout, jaké další kroky budou zapotřebí, aniž přitom musí investovat značné množství času a peněz.

— Umožňuje identifikovat a předjímat potenciální rizika, a to jak z hlediska lokalit sítě Natura 2000, tak z hlediska samotného plánu nebo projektu, například zdůrazněním potřeby alternativního umístění či návrhu plánu nebo projektu s cílem předejít jakémukoli riziku škody, případně shromážděním dalších údajů pro usnadnění včasného posouzení. Přestože by klíčové aspekty počátečního plánování měly být jasné, měl by existovat i určitý prostor pro úpravu plánu nebo projektu.

Je-li plán nebo projekt podroben předběžnému šetření v rané fázi, je možné, že bude toto šetření potřeba přezkoumat v pozdější fázi, jakmile budou k dispozici podrobnější informace o plánu nebo projektu. Rozsah analýzy předběžného šetření se může u jednotlivých plánů a projektů lišit v závislosti na rozsahu rozvojového záměru a na pravděpodobných vlivech.

Analýza se skládá ze čtyř kroků:

1. zjištění, zda daný plán nebo projekt přímo souvisí s péčí o lokalitu sítě Natura 2000 nebo je pro tuto péči nezbytný;

2. určení příslušných prvků plánu nebo projektu a jejich pravděpodobných dopadů;

3. určení, které lokality sítě Natura 2000 mohou být případně ovlivněny, s ohledem na potenciální účinky daného plánu nebo projektu, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty;

4. posouzení, zda lze vyloučit pravděpodobné významné vlivy na lokalitu sítě Natura 2000 z hlediska cílů její ochrany.

V následujících oddílech jsou tyto čtyři kroky dále rozvedeny spolu s výsledky předběžného šetření a související dokumentací.

V tabulce 1 níže jsou uvedeny klíčové rozdíly mezi fází předběžného šetření a fází odpovídajícího posouzení podle čl. 6 odst. 3 směrnice o stanovištích.

Tabulka 1:

Rozdíly mezi fází předběžného šetření a odpovídajícím posouzením

předběžné šetření Odpovídající posouzení Zjišťuje, zda v důsledku provádění plánu nebo projektu existují pravděpodobné významné nepříznivé účinky na lokalitu sítě Natura 2000 z hlediska cílů její ochrany. Posuzuje pravděpodobné účinky na lokalitu sítě Natura 2000 s ohledem na cíle její ochrany a posuzuje, zda se projeví nebo by se mohly projevit nepříznivé účinky na celistvost lokality. Nelze-li výskyt významných účinků s jistotou vyloučit, musí se plán nebo projekt podrobit odpovídajícímu posouzení. Plán nebo projekt je možno povolit pouze tehdy, lze-li vyloučit nepříznivé účinky na celistvost lokality Natura 2000. Obvykle vychází ze stávajících údajů, dostupných poznatků a zkušeností a odborného názoru. Vyžaduje podrobné šetření, často průzkumy v terénu, odborné poradenství a odborné posouzení konkrétního případu. Nelze zohlednit zmírňující opatření (15). Posuzuje zmírňující opatření k vyloučení nebo omezení nežádoucích účinků.

3.1.1. Krok 1: zjištění, zda daný plán nebo projekt přímo souvisí s péčí o lokalitu sítě Natura 2000 nebo zda je pro péči o ni nezbytný

V tomto kroku se zjišťuje, zda je plán nebo projekt spojen s péčí o lokalitu nebo je pro tuto péči nezbytný, tj. zda přispívá k dosažení cílů ochrany lokality.

Pojem „péče“ vyjadřuje řízení ochrany lokality, tj. je třeba jej chápat ve smyslu, v jakém je použit v čl. 6 odst. 1. Pokud tedy činnost přímo souvisí s plněním cílů ochrany a je-li pro toto plnění nezbytná, je z požadavku na posouzení vyňata. Plány nebo projekty, které přímo souvisejí s řízením ochrany lokalit sítě Natura 2000, nebo jsou pro toto řízení nezbytné, by měly být z oblasti působnosti čl. 6 odst. 3 obecně vyloučeny, ale jejich prvky, které se ochrany netýkají, mohou přesto vyžadovat posouzení. Další podrobnosti naleznete v příručce k článku 6 – oddíle 4.4.3.

Odpovídající posouzení může vyžadovat i prvek nesouvisející s ochranou, jenž je obsažen v plánu či projektu, který má řízení ochrany jako jeden ze svých cílů. To by například mohlo platit pro těžbu dřeva, která je součástí plánu řízení ochrany zalesněné oblasti vyhlášené jako lokalita sítě Natura 2000. Ta část činnosti, která není pro řízení ochrany lokality nezbytná, by měla být podrobena odpovídajícímu posouzení (16).

Může se také stát, že plán nebo projekt, který přímo souvisí s péčí o jednu lokalitu (cílovou lokalitu), nebo je pro tuto péči nezbytný, může mít na jinou lokalitu nepříznivý vliv. Například za účelem zlepšení povodňového režimu cílové lokality může plán navrhovat vybudování bariéry v jiné lokalitě, což na tuto druhou lokalitu může mít významný nepříznivý účinek. Tento plán nebo projekt by proto měl být předmětem posouzení potenciálně významných účinků na druhou lokalitu.

Plány nebo projekty, které budou přímo souviset s péčí o lokality sítě Natura 2000 podle směrnice o stanovištích a směrnice o ptácích, nebo budou pro tuto péči nezbytné, by tedy měly být takovými plány nebo projekty, které směřují a přispějí k zachování příznivého stavu chráněných stanovišť a druhů v těchto lokalitách z hlediska ochrany, nebo případně k obnově tohoto stavu.

Rámeček 2 Příklady kritérií pro zjištění, zda plán nebo projekt přímo souvisí s péčí o lokalitu sítě Natura 2000 nebo zda je pro tuto péči nezbytný — opatření, s nimiž se v plánu nebo projektu počítá, jsou zařazena do plánu péče o danou lokalitu sítě Natura 2000 nebo jsou navržena jako součást jiných zákonných, správních nebo smluvních opatření nezbytných pro zachování lokality, jejích typů stanovišť a druhů v dobrém stavu ochrany a nebo (v případě potřeby) pro obnovu tohoto stavu; — statutární orgán odpovědný za péči o lokalitu sítě Natura 2000 vydal odůvodněné prohlášení, že dotyčná činnost přímo souvisí s péčí o cílovou lokalitu a je pro ni nezbytná a že se zcela nepochybně vztahuje k zachování nebo zlepšení stavu ochrany typů stanovišť nebo druhů v této lokalitě.

3.1.2. Krok 2: popis plánu nebo projektu a jeho faktorů dopadu

Při popisu plánu nebo projektu bude nutné určit všechny aspekty, které mají potenciál ovlivnit lokalitu sítě Natura 2000, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty.

Je třeba vzít v úvahu všechny fáze projektu, včetně výstavby, provozu a vyřazení z provozu.

U plánů je třeba shromáždit a analyzovat příslušné podrobnosti o činnostech prováděných v rámci plánu, aby se zjistilo, zda mohou mít jednotlivě nebo společně významný dopad na lokality sítě Natura 2000, a to i v kombinaci s jinými plány nebo projekty.

V rámečku 3 jsou uvedeny klíčové parametry plánu nebo projektu, které je potřeba určit. Tyto prvky jsou pouze orientační a musí se přizpůsobit nebo doplnit tak, aby vyhovovaly jednotlivým případům. U některých projektů nebo plánů může být nezbytné určit parametry zvlášť pro etapy výstavby, provozu a vyřazení z provozu.

Rámeček 3 Příklady prvků plánu nebo projektu, které je třeba zohlednit v průběhu předběžného šetření — rozsah (např. ve vztahu k přímému záboru půdy), — celková zasažená plocha včetně oblasti zasažené nepřímými dopady (např. hlukem, zákalem, vibracemi), — fyzické změny v životním prostředí (např. změna řečiště nebo morfologie jiných vodních útvarů, změny hustoty lesního porostu), — změny intenzity stávajícího tlaku (např. zvýšení hluku, znečištění nebo provozu), — požadavky na zdroje (např. odběr vody, těžba nerostných surovin), — emise (např. ukládání dusíku) a odpad (a to, zda jsou vypouštěny do půdy, vody nebo ovzduší), — požadavky na přepravu (např. přístupové cesty), — doba trvání výstavby, provozu, vyřazení z provozu atd., — časové hledisko (harmonogram jednotlivých etap plánu nebo projektu), — vzdálenost od lokalit sítě Natura 2000, a zejména od jejich určujících znaků, — kumulativní dopady společně s jinými projekty a plány.

3.1.3. Krok 3: určení lokalit sítě Natura 2000, které mohou být plánem nebo projektem ovlivněny

Při určování lokalit sítě Natura 2000, které mohou být ovlivněny, by se mělo přihlížet ke všem aspektům plánu nebo projektu, které by mohly mít potenciální účinky na jakékoli lokality sítě Natura 2000 nacházející se v zóně vlivu daného plánu nebo projektu. Při tom by se měly zohlednit všechny určující znaky (druhy, typy stanovišť), které jsou v těchto lokalitách významnou měrou přítomny, a jejich cíle ochrany.

Zejména by se měly určit:

— veškeré lokality sítě Natura 2000, které se zeměpisně překrývají s jakoukoli činností nebo aspektem daného plánu nebo projektu v kterékoli z jeho etap, případně se nacházejí v jejich blízkosti,

— veškeré lokality sítě Natura 2000 nacházející se v pravděpodobné zóně vlivu daného plánu nebo projektu. Lokality sítě Natura 2000, které se nacházejí v okolí plánu nebo projektu (nebo v určité vzdálenosti od něho) a mohly by být ještě nepřímo ovlivněny aspekty projektu, včetně situací týkajících se využívání přírodních zdrojů (např. vody) a různých druhů odpadu, vypouštění nebo emisí látek nebo energie,

— lokality sítě Natura 2000 v okolí plánu nebo projektu (nebo v určité vzdálenosti od něho), na nichž se vyskytuje fauna, která se může přesunout do oblasti projektu a následně být zasažena úmrtností nebo jinými dopady (např. ztráta oblastí krmení, zmenšení domovského areálu rozšíření),

— lokality sítě Natura 2000, u nichž může plán nebo projekt ovlivnit jejich vzájemné propojení nebo ekologickou kontinuitu.

Rozsah lokalit sítě Natura 2000, které mají být posouzeny, tj. zóna, v níž mohou nastat dopady plánu nebo projektu, bude záviset na povaze tohoto plánu nebo projektu a na vzdálenosti, v jejímž rámci se mohou dotyčné účinky vyskytnout. U lokalit sítě Natura 2000, které se nacházejí po proudu podél řek nebo mokřadů zásobených zvodněmi, může plán nebo projekt ovlivnit průtok vody, migraci ryb atd., a to i na velkou vzdálenost. Stejně tak mohou mít dalekosáhlý vliv emise znečišťujících látek.

Některé projekty nebo plány, které neovlivňují lokality sítě Natura 2000 přímo, na ně mohou mít i přesto významný dopad, pokud mají bariérový účinek nebo jsou překážkou ekologických spojnic. K tomu může dojít například tehdy, když plány ovlivňují krajinné prvky, které spojují lokality sítě Natura 2000 nebo které mohou bránit pohybu druhů nebo narušit kontinuitu říčního nebo lesního ekosystému.

Pro určení možného vlivu plánu nebo projektu na lokality sítě Natura 2000 je nezbytné určit nejen příslušné lokality, ale také stanoviště a druhy, které jsou v nich ve významné míře přítomny, jakož i cíle ochrany, které jsou pro tyto lokality specifické.

V rámečku 4 jsou uvedeny příklady informačních zdrojů, které lze pro tento účel použít.

Rámeček 4 Zdroje, které lze použít k určení dopadu na lokalitu sítě Natura 2000 — standardní formulář údajů sítě Natura 2000 pro danou lokalitu, — cíle ochrany specifické pro danou lokalitu (vytyčené v ustanovujících aktech zvláštních oblastí ochrany (SAC) nebo v klasifikačních aktech zvláště chráněných oblastí (SPA) či v plánu péče o lokalitu nebo v samostatném aktu), — plány péče o lokalitu (např. které identifikují tlaky na lokalitu a hrozby pro ni), — stávající průzkumy a údaje o monitorování příslušných druhů a typů stanovišť, jejich rozšíření v lokalitě a jejím okolí, stavu ochrany, tlacích na ně a hrozbách pro ně, — aktuální a dřívější mapy lokality, — územní a jiné příslušné stávající plány, — stávající materiály o průzkumu lokality, — stávající údaje o hydrogeologii, — stávající údaje o příslušných látkách (např. o ukládání dusíku, složení vypouštěných odpadních vod), — posuzování dopadů na životní prostředí u podobných projektů nebo plánů, — příslušný stav zpráv o životním prostředí, — mapy a geografické informační systémy, — záznamy o historii lokality atd.

Informace uvedené ve standardním formuláři údajů o lokalitě sítě Natura 2000 (17) jsou výchozím bodem pro identifikaci typů stanovišť a druhů, které jsou v dané lokalitě přítomny ve významné míře a které by mohly být ovlivněny daným plánem nebo projektem, jakož i všemi stávajícími tlaky a dopady na tuto lokalitu. Další informace na úrovni lokality lze získat ze zdrojů, jako jsou plán péče o lokality sítě Natura 2000, seznamy činností, které mohou způsobit poškození nebo zhoršení stavu, výsledky monitorovacích průzkumů stanovišť a druhů v dané lokalitě, jakož i ze zdrojů mimo lokalitu sítě Natura 2000 na biogeografické, vnitrostátní a místní úrovni.

Je důležité, aby tyto údaje a informace byly zpřístupněny veřejnosti, např. prostřednictvím centrální databáze nebo prostřednictvím online portálů a internetových stránek od vnitrostátních nebo regionálních orgánů, a aby byly pravidelně aktualizovány a měly k nim snadný přístup všechny zúčastněné strany a orgány.

Rámeček 5 Klíčové informační zdroje o určujících znacích lokalit sítě Natura 2000 Pro každou lokalitu sítě Natura 2000 je k dispozici standardní formulář údajů. Obsahuje informace o chráněných druzích a typech stanovišť v EU, které se v dané lokalitě nacházejí, a poskytuje obsáhlé posouzení stavu jednotlivých druhů nebo typů stanovišť v této lokalitě (s hodnocením od A do D). Poskytuje informace o plošné výměře, reprezentativnosti a stavu ochrany stanovišť přítomných v lokalitě a poskytuje celkové posouzení významu lokality pro zachování dotyčných typů přírodních stanovišť. U druhů, které se v lokalitě vyskytují, formulář poskytuje informace o jejich populaci, statusu (stálý, hnízdící/rozmnožující se, zimující, zastavující se) a významu lokality pro daný druh. Formulář také obsahuje kontextové informace o lokalitě, mezi něž se řadí: — celkový charakter lokality, kvalita a význam, — zranitelnost (tlak na lokalitu způsobený člověkem nebo jinými vlivy a zranitelnost stanovišť a ekosystémů), — dopady související s lidskou činností a přírodními procesy, které mohou mít pozitivní nebo negativní vliv na ochranu lokality a péči o ni, jakož i na podíl zasažené plochy této lokality, — orgán odpovědný za správu dané lokality, — plány péče o lokalitu a zásahy, včetně tradičních lidských činností, — mapa lokality. Ochranná opatření a plány péče V případě zvláštních oblastí ochrany musí členské státy vypracovat ochranná opatření, která odpovídají ekologickým požadavkům typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II, které se v těchto lokalitách vyskytují (čl. 6 odst. 1 směrnice o stanovištích). To může v případě potřeby zahrnovat plány péče vypracované speciálně pro dané lokality nebo integrované do jiných plánů rozvoje a/nebo jiná opatření právního, správního nebo smluvního charakteru. Stejně tak musí být předmětem cílených ochranných opatření i zvláště chráněné oblasti. V případech, kdy jsou k dispozici, mohou plány péče o lokality sítě Natura 2000 poskytnout informace o cílech ochrany těchto lokalit, o umístění a statusu druhů a stanovišť, které se v dané lokalitě vyskytují, o hrozbách, jimž čelí, a ochranných opatřeních nezbytných ke zlepšení jejich stavu ochrany v dané lokalitě. To vše může být užitečné pro fázi předběžného šetření i pro odpovídající posouzení.

Internetové stránky Komise poskytují údaje a mapy všech lokalit sítě Natura 2000 v EU prostřednictvím prohlížeče Natura 2000 a veřejné databáze Natura 2000: http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/data/index_en.htm. Veřejně dostupné informace o lokalitách sítě Natura 2000 a jejich charakteristických rysech má i většina členských států. K porozumění vztahu mezi aspekty plánu nebo projektu a specifickými rysy lokality Natura 2000 mohou napomoci rovněž geografické informační systémy (GIS).

V různých zemích jsou k dispozici praktické nástroje a informační systémy, které pomáhají určit potenciální dopady různých typů projektů a plánů na lokality sítě Natura 2000. V rámečku 6 jsou uvedeny některé příklady těchto nástrojů.

Rámeček 6 Příklady informačních systémů k určení možného dopadu různých typů projektů a plánů na lokality sítě Natura 2000 Německo Informace potřebné k posouzení možných nepříznivých účinků téměř všech typů projektů poskytuje informační systém FFH-VP-Info, který provozuje Spolková agentura pro ochranu přírody. Systém hostí rozsáhlou databázi možných dopadů a účinků na konkrétní typy stanovišť a druhy, kterou lze využít pro předběžné šetření a odpovídající posouzení. Poskytuje podrobné informace o citlivosti a potenciálních účincích faktorů dopadu u téměř všech stanovišť a druhů, které se vyskytují v Německu a současně se na ně vztahují příslušné směrnice o ochraně přírody. Obsahuje rovněž kontrolní seznamy s posouzeními závažnosti/relevance jednotlivých dopadů na typy stanovišť a druhy. Viz: http://ffh-vp-info.de/FFHVP/Page.jsp. Irsko V Irsku je k dispozici aplikace GeoTool, která pomáhá v procesu shromažďování údajů ve fázi 1 (předběžné šetření) a fázi 2 (odpovídající posouzení). Umožňuje uživateli zvolit bod na mapě a v nastavené vzdálenosti od tohoto bodu, jejíž volba závisí na úrovni potenciálního dopadu plánu nebo projektu na životní prostředí, potom vyhledat zvláštní oblasti ochrany (SAC) a zvláště chráněné oblasti (SPA). Informace poskytnuté o každé lokalitě sítě Natura 2000, která se nachází ve vybraném rozmezí, zahrnují seznam stanovišť a druhů, pro které je daná lokalita určena, a odkaz na cíle ochrany této lokality. Viz: https://gis.epa.ie/EPAMaps/AAGeoTool Nizozemsko Nizozemská vláda vytvořila nástroj pro rychlé posouzení potenciálního dopadu projektu během počáteční fáze. Nástroj popisuje procedurální kroky, které je potřeba učinit, je-li posouzení účinků na lokality Natura 2000 nebo chráněné druhy součástí postupu pro získání povolení. Pomáhá identifikovat potenciální dopady na jednotlivé druhy a typy stanovišť a poskytuje informace o citlivosti druhů a typů stanovišť na různé činnosti. Viz: www.natura2000.nl (pod hesly „routeplanner beschermde natuur” a “effectenindicator Natura 2000-gebieden”). Belgie Pro posouzení acidifikace a eutrofizace v důsledku koncentrace látek v ovzduší (ukládání NOx a NH3 spojených s činnostmi, jako je intenzivní zemědělství, průmyslové vytápění, energetické procesy a mobilita) je v Belgii k dispozici interaktivní online aplikace k provedení prvního předběžného šetření. Jedná se o rychlý skenovací nástroj pro identifikaci potenciálních dopadů. Pokud je výsledkem skenu zelené světlo, nelze očekávat žádný škodlivý dopad. Pokud nástroj signalizuje červené světlo, může dojít ke škodlivému dopadu, který si zasluhuje bližší zkoumání prostřednictvím odpovídajícího posouzení. Viz: https://www.milieuinfo.be/voortoets/ Další podrobnosti o informačních a praktických nástrojích na podporu předběžného šetření a odpovídajícího posouzení naleznete v příloze těchto pokynů (oddíl 1.1).

3.1.4. Krok 4: posouzení, zda lze vyloučit pravděpodobné významné vlivy z hlediska cílů ochrany lokality

Dalším krokem fáze předběžného šetření je posoudit pravděpodobnost a možný význam dopadů zjištěných v předchozím kroku, přičemž se přihlédne k potenciálním kumulativním dopadům, k nimž může dojít v kombinaci s jinými plány nebo projekty.

Posouzení pravděpodobnosti významných vlivů

Pravděpodobný významný vliv znamená v této souvislosti jakýkoli účinek, který lze rozumně předvídat coby důsledek plánu nebo projektu, jenž by měl negativní a významný vliv na cíle ochrany stanovené pro stanoviště a druhy, které jsou v lokalitě Natura 2000 přítomny ve významné míře. Může být výsledkem činností prováděných uvnitř lokality nebo mimo ni, nebo jej může vyvolat kombinace s jinými plány či projekty.

Zde je třeba připomenout, že pokud pravděpodobný významný vliv nelze bez jakékoli důvodné pochybnosti vyloučit, pak se plán nebo projekt bude muset podrobit odpovídajícímu posouzení podle čl. 6 odst. 3 (další podrobnosti o posouzení možných dopadů naleznete v oddíle 3.2.2.b).

Významnost vlivů se bude lišit v závislosti na faktorech, jako je závažnost dopadu, druh, rozsah, doba trvání, intenzita, načasování, pravděpodobnost, kumulativní účinky a zranitelnost dotčených stanovišť a druhů.

V rámečku 7 jsou uvedeny příklady ukazatelů pro kvantifikaci významnosti těchto vlivů.

Rámeček 7 Příklady ukazatelů významnosti Druh dopadu Ukazatel významnosti Ztráta plochy stanoviště Znehodnocení Ztráta stanoviště v hektarech, procento ztráty stanoviště. Plocha (v absolutních číslech a procentech), kde se zhoršily atributy použité k určení stavu ochrany druhu nebo stanoviště, jakož i rozsah znehodnocení u každého z těchto atributů. Vyrušování Stupeň intenzity, doba trvání nebo stálá přítomnost rušivého faktoru, jeho vzdálenost od oblastí rozmnožování. Fragmentace Změna oproti původním a požadovaným stavům (např. vytvoření několika malých oblastí stanoviště namísto jednoho velkého, počet hektarů stanoviště vystavených okrajovému efektu). Nepřímé vlivy Do jaké míry je oblast otevřena jiným hrozbám (invazní nepůvodní druhy, pronikání lidí a zvířat, další rozvojové záměry).

Jako zdroje informací pro posouzení významnosti vlivů mohou posloužit i důkazy z podobných zásahů ovlivňujících lokality s podobnými určujícími znaky v podobném stavu z hlediska ochrany nebo s podobnými cíli ochrany, a dále odborná vyjádření založená na dostupných důkazech. Nicméně vzhledem k tomu, že se samozřejmě jednotlivé případy liší, je nutno zohlednit místní poměry. Posouzení se proto musí vždy provádět případ od případu.

Jak je uvedeno v příručce k článku 6, to, co může být významné pro jednu lokalitu, nemusí být významné pro jinou. Například úbytek stovek metrů čtverečních stanoviště může být významný pro malou lokalitu vzácných orchidejí, zatímco podobný úbytek ve velké stepní oblasti může být nevýznamný, pokud neovlivní cíle ochrany této lokality.

Co se týká plánů, posoudit závažnost a význam všech možných vlivů na jednotlivé lokality může být v této fázi v závislosti na úrovni definice a podrobnostech různých aspektů a složek plánu obtížné. Stále však lze posoudit pravděpodobnost významných účinků na lokalitu sítě Natura 2000, například z hlediska typu plánu nebo projektu a jeho potenciální zóny vlivu.

Plány proto musí být podrobeny předběžnému šetření s dostatečnou mírou opatrnosti (bez důvodných pochybností) a s ohledem na zásadu obezřetnosti, aby se zamezilo vyloučení složek nebo akcí s možným dopadem na lokalitu sítě Natura 2000 a jejich vyřazení z dalšího přezkoumání v rámci odpovídajícího posouzení.

Pokud jde o posouzení zmírňujících opatření (18) při provádění postupu podle čl. 6 odst. 3, Soudní dvůr Evropské unie rozhodl, že „za účelem určení, zda je nezbytné následně provést odpovídající posouzení důsledků plánu nebo projektu pro dotčenou lokalitu, není ve fázi předběžného šetření (screening) namístě zohlednit opatření, jejichž cílem je zabránit škodlivým účinkům tohoto plánu nebo tohoto projektu na dotčenou lokalitu nebo je zmírnit“ (rozsudek ve věci C-323/17).

Předkladatelé projektů však mohou někdy navrhovat projekty tak, aby se potenciálním dopadům od počátku vyhnuli nebo je minimalizovali. Toho lze dosáhnout použitím nejlepších dostupných technologií nebo uplatněním preventivních opatření, včetně zákonných opatření (např. zóny se zákazem vstupu), která jsou předepsána např. v odvětvových předpisech, plánech péče o lokality sítě Natura 2000 nebo v územních plánech.

V rámci předběžného šetření lze tyto obecné složky projektu zohlednit, na rozdíl od zmírňujících opatření specifických pro daný plán nebo projekt, které se v této fázi nesmí brát v úvahu. V popisu projektu by tyto složky měly být jasně označeny. Zvláštní zmírňující opatření, jako je výstavba zelených mostů, které umožňují migraci druhů, k jejichž ochraně byla lokalita určena, zejména pokud tak uložil příslušný orgán, by se měla uvážit pouze v průběhu odpovídajícího posouzení, jak je popsáno v oddíle 3.2.5.

Posouzení možných kumulativních dopadů v kombinaci s jinými plány a projekty

Při předběžném šetření by se měla posoudit pravděpodobnost potenciálně významného vlivu plánu nebo projektu, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými projekty nebo plány. Ve fázi předběžného šetření je posouzení těchto kumulativních dopadů často méně podrobné než při odpovídajícím posouzení. I tak je však potřeba určit všechny ostatní plány nebo projekty, které by v kombinaci s daným plánem nebo projektem mohly podnítit vznik kumulativních dopadů.

Předběžné šetření takové kombinace vyžaduje určení jiných plánů a projektů, které mohou mít potenciální účinky na stejné lokality sítě Natura 2000, a poté posouzení jejich schopnosti způsobit významné účinky, jsou-li zvažovány společně s posuzovaným plánem nebo projektem. Pokud tato analýza nemůže dospět k rozhodujícím závěrům, měla by alespoň určit všechny ostatní relevantní plány a projekty, které by se měly podrobněji přezkoumat v rámci odpovídajícího posouzení.

Posouzení kumulativních účinků ve fázi předběžného šetření Řada dopadů na samostatně nízké úrovni může mít společně za následek významný dopad. Při určování pravděpodobného významného vlivu je třeba uvážit i kombinaci s jinými plány a/nebo projekty, aby se při posuzování plánu nebo projektu zohlednily kumulativní účinky. Ustanovení o kombinaci se týká jiných plánů nebo projektů, které již byly dokončeny nebo které byly schváleny, ale dosud ještě nebyly dokončeny, nebo které byly navrženy (tj. pro které byla podána žádost o schválení nebo udělení souhlasu). Kromě toho je důležité uvést, že posouzení kumulativních účinků není omezeno na posouzení podobných typů plánů nebo projektů vztahujících se na stejnou oblast činnosti. Do posouzení by měly spadat veškeré typy plánů nebo projektů, které by v kombinaci s předmětným plánem nebo projektem mohly mít významný vliv. Obdobně by se při posuzování měly zohlednit kumulativní účinky nejen mezi jednotlivými projekty nebo jednotlivými plány, nýbrž také mezi projekty a plány vzájemně (a naopak). Například nový projekt týkající se výstavby důležité dálnice nemusí mít sám o sobě na lokalitu nepříznivý účinek, při posouzení v kombinaci s již schváleným plánem bytové výstavby v téže oblasti se však tyto dopady mohou stát dostatečně významnými, aby měly na danou lokalitu nepříznivý vliv. Naproti tomu nemusí mít určitý plán sám o sobě významný vliv na lokality sítě Natura 2000, jeho posouzení se však může lišit, je-li uvážen v kombinaci s již navrhovaným nebo schváleným významným projektem výstavby, který není v tomto plánu zahrnut. Další podrobnosti naleznete v příručce k článku 6 – oddíle 4.5.3.

Získávání informací o jiných plánech a projektech, které se mohou kombinovat a vytvářet kumulativní dopady na lokalitu sítě Natura 2000, může být náročné. Je velmi užitečné, jsou-li k dispozici databáze nebo informační systémy, které mohou poskytnout tyto informace ve vybrané oblasti. V některých zemích již takové nástroje mají nebo je právě vyvíjejí (19). K určení možných kumulativních účinků lze rovněž použít stávající databáze pro informování veřejnosti o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí (SEA) a posuzování vlivů na životní prostředí (EIA) u plánů a projektů (20).

V každém případě by se mělo konzultovat s příslušnými orgány (pro ochranu životního prostředí nebo odvětvovými), jež by měly být schopny poskytnout informace o jiných plánech nebo projektech, které je třeba v průběhu předběžného šetření vzít v potaz.

Tabulka 2 uvádí klíčové kroky pro posouzení kumulativních účinků na lokalitu sítě Natura 2000.

Tabulka 2

Posouzení kumulativních účinků

Kroky při posuzování Nezbytná činnost Definování zeměpisných hranic a časového rámce pro posouzení Definujte hranice pro zkoumání kumulativních účinků; budou se lišit u různých druhů dopadů (např. účinky na vodní zdroje, hluk) a mohou zahrnovat i vzdálená místa (mimo danou lokalitu). Určení všech projektů/plánů, které by mohly působit ve vzájemné kombinaci Určete všechny možné zdroje vlivů zvažovaného plánu nebo projektu, společně s ostatními zdroji ve stávajícím prostředí a dalšími možnými vlivy jiných navrhovaných projektů nebo plánů; harmonogram a etapy projektů nebo plánů. Určení dopadů Určete druhy dopadu (např. hluk, omezení vodních zdrojů, emise chemických látek), které mohou ovlivnit strukturu a funkce lokality citlivé na změnu. Určení drah Určete možné dráhy působení kumulativních účinků (21) (např. prostřednictvím vody, vzduchu atd.; kumulací účinků v čase nebo prostoru). Posuďte podmínky lokality, abyste zjistili, kde jsou ohroženy citlivé aspekty struktury a funkce lokality. Predikce Odhadněte závažnost/rozsah zjištěných pravděpodobných kumulativních účinků. Posouzení Vysvětlete, zda potenciální kumulativní dopady budou pravděpodobně významné či nikoli, přičemž přihlédněte k informacím shromážděným v rámci kroku „posuzování významnosti“.

Je-li chráněné stanoviště nebo druh v lokalitě již v nepříznivém stavu nebo jsou-li překročeny kritické prahové hodnoty dopadů na specifické vlastnosti stanovišť nebo druhů (nebo je-li lokalita vystavena kumulativním účinkům, které povedou k některým z těchto stavů), pak jakýkoli další plán nebo projekt, který samostatně nebo v kombinaci přidá k těmto úrovním další dopady, bude mít na lokalitu sítě Natura 2000 pravděpodobně významný dopad.

3.1.5. Závěry: rozhodnutí založené na výsledku předběžného šetření

Rozhodnutí, zda určitý plán nebo projekt bude mít pravděpodobně významný vliv na lokalitu sítě Natura 2000, má praktické a právní důsledky. Plány a projekty, u nichž se bez důvodných pochybností usuzuje, že nebudou mít pravděpodobně významný vliv, lze zpracovat, aniž by se použily následné kroky uvedené v čl. 6 odst. 3.

Stejně jako fáze odpovídajícího posouzení, musí i fáze předběžného šetření být uzavřena písemným odůvodněným rozhodnutím příslušného orgánu, aby byly důvody pro přijetí tohoto závěru zaznamenány. Při vypracovávání závěrů by se mělo rovněž zohlednit stanovisko orgánu správy lokality sítě Natura 2000.

Rozhodnutí by mělo být rovněž zveřejněno. Přestože text směrnice na to výslovně neodkazuje, Soudní dvůr Evropské unie uznal, že účast veřejnosti je nutná i ve fázi předběžného šetření podle čl. 6 odst. 3 (věc C-243/15, body 46–49). Kromě toho Soudní dvůr uznal právo nevládních organizací napadnout rozhodnutí příslušných orgánů o předběžném šetření (věc C-243/15, body 56–61).

Jelikož potřebu odpovídajícího posouzení vyvolá již pouhá možnost existence významného vlivu na lokalitu, může být toto rozhodnutí přijato buď po důkladném přezkoumání plánu nebo projektu, nebo na základě jednoduché analýzy, kdy se již předpokládá, že významný vliv pravděpodobně nastane (vzhledem k typu, velikosti nebo rozsahu plánu nebo projektu, charakteristik lokality sítě Natura 2000 nebo z důvodu vysokého rizika kombinovaných účinků v souvislosti s jinými plány nebo projekty). To umožní odpovídající posouzení co nejdříve zahájit.

V případě pochybností, tj. nelze-li na základě dostupných informací vyloučit, že plán nebo projekt může mít významný vliv na lokalitu sítě Natura 2000, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty, musí být tento plán nebo projekt podroben odpovídajícímu posouzení.

V ideálním případě by rozhodnutí o předběžném šetření mělo rovněž poskytnout určité vodítko ohledně rozsahu odpovídajícího posouzení, které má následovat, a ohledně pravděpodobných významných dopadů, které je potřeba prozkoumat (22). V případě plánu by se tak mělo učinit u všech lokalit sítě Natura 2000, na něž může mít tento plán vliv.

V rámečku 8 je uvedena šablona analýzy prováděné v rámci předběžného šetření

Rámeček 8 Šablona analýzy prováděné v rámci předběžného šetření Souhrnný popis plánu nebo projektu a hlavní aspekty, které by mohly být příčinou dopadů Cíle plánu nebo projektu a jeho hlavní charakteristiky/činnosti v různých etapách (např. při výstavbě, provozu a případně vyřazení z provozu). Souhrnný popis lokalit sítě Natura 2000 a jejich hlavních rysů Stanoviště a druhy, pro které jsou lokality určeny, a jejich cíle ochrany. Popis jednotlivých aspektů plánu nebo projektu, které by mohly vyvolat dopady na lokality sítě Natura 2000 a které zahrnují: — velikost a měřítko, — vzdálenost od lokalit sítě Natura 2000, — zábor půdy (přímý/nepřímý), — požadavky na zdroje (např. odběr vody, skrývka půdy / těžba nerostných surovin), — emise (vypouštění do půdy, vody nebo ovzduší), — požadavky na přepravu, — dobu trvání a harmonogram výstavby, provozu, vyřazení z provozu, — rozsah faktorů dopadu (např. hluku, ukládání dusíku, zákalu). Popis pravděpodobných účinků na lokality sítě Natura 2000 s ohledem na specifické cíle ochrany stanovené pro určující znaky, zahrnující: — zmenšení plochy stanovišť, degradace stanovišť nebo fragmentace, — vyrušování druhů, snížení populací a hustoty druhů, — změny ekologických funkcí a/nebo rysů, které jsou nezbytné pro ekologické požadavky stanovišť a druhů (např. kvalita a množství vody), — vnější vlivy na klíčové vztahy, které definují strukturu a funkci lokality. Popis pravděpodobných dopadů v kombinaci s jinými plány nebo projekty: — faktory dopadu, které je třeba vzít v úvahu pro kumulativní účinky, — seznam a popis projektů, které mohou přispět ke kumulativním účinkům, — posouzení rozsahu a významu kumulativních účinků s ohledem na cíle ochrany specifické pro danou lokalitu. Kritéria pro posuzování významnosti, ukazatele významnosti, s ohledem na cíle ochrany specifické pro danou lokalitu, např.: — stupeň ztráty stanoviště (absolutní, relativní), změny struktury stanoviště, — riziko vytlačení populací druhů, úroveň vyrušování, zmenšení domovského areálu rozšíření druhu, oblasti krmení, útočišť, změna příznivých podmínek pro rozmnožování, — význam dotčených stanovišť a druhů, např. reprezentativnost, místní odrůda, — význam lokality (např. hranice oblasti rozšíření určitých stanovišť a druhů, překlenovací můstek důležitý pro ekologickou konektivitu), — narušení nebo změna ekologických funkcí, — změny klíčových ekologických charakteristik lokality (např. kvalita vody). Závěry: Popis aspektů plánu nebo projektu, nebo kombinace aspektů, které mohou způsobit významné dopady, i těch, u nichž charakter nebo závažnost dopadů není znám, na základě výše uvedených informací. Pravděpodobný významný vliv: ☐ Ne ☐ Ano nebo ne zcela jistě

3.2. Fáze 2: odpovídající posouzení

Účelem odpovídajícího posouzení je posoudit důsledky daného plánu nebo projektu pro danou lokalitu z hlediska cílů její ochrany, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty. Výsledky by měly příslušným orgánům umožnit, aby se ujistily, že tento plán nebo projekt nebude mít nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality. Odpovídající posouzení se proto zaměřuje konkrétně na druhy a/nebo stanoviště, pro něž je daná lokalita sítě Natura 2000 určena. Příručka k článku 6 – oddíl 4.6.1.

Odpovídající posouzení se vztahuje jak na projekty, tak na plány. Může být koordinováno s jinými posouzeními životního prostředí, jako je posuzování vlivů na životní prostředí (EIA) u projektů, strategické posuzování vlivů na životní prostředí (SEA) u plánů a programů a posouzení provedená v souvislosti s rámcovou směrnicí o vodě (viz oddíl 5.2).

Podobně jako v procesech EIA a SEA předkládá předkladatel plánu nebo projektu příslušnému orgánu zprávu o odpovídajícím posouzení k přezkoumání. Pokud posouzení zjistí nepříznivé dopady nebo pravděpodobnost takových účinků, může předkladatel v této fázi rovněž navrhnout zmírňující opatření k omezení těchto dopadů.

Pak je na zodpovědnosti příslušného orgánu, aby zjistil, zda plán nebo projekt nepříznivě ovlivní celistvost dané lokality, či nikoli, a zda tedy může být tento plán nebo projekt schválen, či nikoli. Příslušný orgán může rovněž stanovit podmínky pro schválení a případně předem získat stanovisko široké veřejnosti. Další informace o konzultaci v souvislosti s odpovídajícím posouzením jsou uvedeny v oddíle 3.2.7.

Proces posouzení bude zahrnovat shromažďování a posuzování informací od více zúčastněných stran včetně vnitrostátních, regionálních a místních orgánů ochrany přírody, vědeckých pracovníků a nevládních organizací. Informace předložené předkladatelem projektu nebo plánu může příslušný orgán použít rovněž pro konzultace s interními a externími odborníky a dalšími zúčastněnými stranami.

V určitých případech si příslušný orgán může vyžádat další informace, aby zajistil, že konečné posouzení bude co nejkomplexnější a nejobjektivnější. Je třeba připomenout, že odpovídající posouzení musí být dostatečně podrobné a odůvodněné, aby prokazovalo neexistenci nepříznivých účinků na základě nejlepších stávajících vědeckých poznatků v dané oblasti.

Stručně řečeno, odpovídající posouzení zahrnuje tyto kroky:

1. shromáždění informací o daném projektu a dotčené lokalitě sítě Natura 2000;

2. posouzení důsledků plánu nebo projektu pro danou lokalitu z hlediska cílů její ochrany, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty;

3. zjištění, zda daný plán nebo projekt může mít nepříznivé účinky na celistvost lokality;

4. uvážení zmírňujících opatření (včetně jejich monitorování).

Tyto kroky může být nutné provádět opakovaně, přičemž některé z nich se budou opakovat v reakci na výsledky pozdějších kroků. V následujících oddílech jsou jednotlivé kroky dále rozepsány. Závěr této kapitoly pak pojednává o dalších aspektech, jako je veřejná konzultace a zajištění kvality odpovídajících posouzení.

3.2.1. Krok 1: shromáždění informací o daném projektu a dotčených lokalitách sítě Natura 2000

Informace požadované pro odpovídající posouzení zahrnují popis lokalit sítě Natura 2000, které by mohly být zasaženy, druhů a stanovišť, které jsou v dané lokalitě přítomny ve významné míře (tzv. určující znaky), a jejich cíle ochrany, jakož i popis plánu nebo projektu a jeho možných účinků na cíle ochrany dotčené lokality. Část těchto informací již mohla být shromážděna během fáze předběžného šetření, ale pro odpovídající posouzení je obvykle nutné tyto informace upřesnit.

Podle čl. 5 odst. 2 směrnice EIA a čl. 5 odst. 4 směrnice SEA by měl příslušný orgán na žádost oznamovatele záměru stanovit rozsah posuzování vlivů na životní prostředí (scoping). Účelem stanovení rozsahu je určit prvky, které by měly být zahrnuty do zprávy o posouzení vlivů na životní prostředí vypracované předkladatelem (oznamovatelem záměru) a předloženy příslušnému orgánu. Stanovení rozsahu by zejména mělo pomoci určit nejdůležitější prvky, které je třeba prostudovat, aby mohly být podrobněji řešeny (23).

Stanovení rozsahu se bude lišit v závislosti na plánu nebo projektu a na dotčených lokalitách. Obvykle však obsahuje popis lokality, popis plánu nebo projektu a určení jeho možných dopadů na danou lokalitu z hlediska cílů její ochrany. Bez ohledu na to, zda je odpovídající posouzení začleněno do EIA nebo SEA či nikoli, mělo by stanovení rozsahu naznačovat základní podmínky v rámci lokality (tj. podmínky chráněných stanovišť a druhů, které jsou v lokalitě významnou měrou přítomny, cíle ochrany specifické pro tuto lokalitu, jakož i další prvky, které určují celistvost a význam lokality pro soudržnost sítě), které bude v průběhu odpovídajícího posouzení potřeba určit a prostudovat, úroveň podrobnosti analýzy, metody, kritéria pro hodnocení významnosti, typy zmírňujících opatření a alternativy, které mají být analyzovány atd.

Ustanovení čl. 5 odst. 2 směrnice EIA (směrnice 2011/92/EU ve znění směrnice 2014/52/EU) Na žádost oznamovatele příslušný orgán s přihlédnutím k informacím poskytnutým oznamovatelem, jež se týkají zejména zvláštní povahy záměru, včetně jeho umístění a technické kapacity, a jeho možných vlivů na životní prostředí, vydá stanovisko, v němž určí rozsah a míru podrobnosti informací, které musí oznamovatel podle odstavce 1 uvést v dokumentaci vlivů záměru na životní prostředí. Příslušný orgán před vydáním svého stanoviska projedná záměr s orgány uvedenými v čl. 6 odst. 1. Členské státy mohou rovněž požadovat, aby příslušné orgány vyjádřily své stanovisko uvedené v prvním pododstavci bez ohledu na to, zda o ně žádá oznamovatel. Ustanovení čl. 5 odst. 4 směrnice SEA (směrnice 2001/42/ES) Při rozhodování o oblasti působnosti a úrovni podrobnosti informací, které musí být obsaženy ve zprávě o vlivech na životní prostředí, jsou konzultovány orgány uvedené v čl. 6 odst. 3.

Rozsah a míra podrobnosti požadované pro sběr údajů, průzkumy a šetření se budou lišit v závislosti na projektu a dotčené lokalitě (dotčených lokalitách). Proto se o nich musí rozhodnout případ od případu. Rozhodnutí může záviset například na složitosti projektu a lokality, stejně jako na významu lokality pro druhy a stanoviště, pro něž je tato lokalita určena. Záležet bude rovněž na již dostupných údajích o lokalitě a o druzích a stanovištích, které jsou v ní významnou měrou zastoupeny, jakož i na informacích z předchozích posouzení atd.

Práci předkladatelů, orgánů a zúčastněných stran obvykle usnadňují harmonizované a vysoce kvalitní zeměpisné informace, které mají obzvláštní význam v souvislosti s přeshraničními projekty a dopady. Například v případě projektu, který zasahuje přeshraniční řeku, nebo zařízení, které může potenciálně vytvořit přeshraniční znečištění, je velmi důležité, aby byly ke zjištění, posouzení a zmírnění těchto dopadů použity společné standardy. Zpřístupnění a používání těchto standardizovaných údajů je cílem směrnice EU INSPIRE (Infrastruktura pro prostorové informace v Evropě) (24).

Tabulka 3 poskytuje orientační kontrolní seznam základních informací požadovaných pro odpovídající posouzení, zatímco tabulka 4 uvádí příklad informací, které je potřeba shromáždit při posuzování vlivů plánů a projektů na síť Natura 2000.

Tabulka 3

Orientační kontrolní seznam základních informací požadovaných pro odpovídající posouzení

Základní informace o lokalitách sítě Natura 2000 a jejich charakteristických prvcích Informační zdroje Kde jsou k dispozici Cíle ochrany lokalit sítě Natura 2000. Ochranná opatření stanovená pro dané lokality. Využívání půdy, zakázané a povolené činnosti v těchto lokalitách. Hlavní hrozby a tlaky zjištěné v lokalitách. Mapy lokalit sítě Natura 2000 (zobrazující hranice lokality a polohu příslušných prvků). Standardní formuláře údajů o lokalitách sítě Natura 2000 Právní akty k vyhlášení SAC nebo SPA Plány péče a další dokumenty/nástroje pro správu lokalit (předpisy, smlouvy, dohody) Vnitrostátní/regionální online portály Úřední věstníky Orgány/agentury pro ochranu přírody Prohlížeč sítě Natura 2000 (25) Databáze sítě Natura 2000 (26) Vnitrostátní databáze Typy přírodních stanovišť a druhy přítomné v daných lokalitách a jejich stav: stupeň ochrany, reprezentativnost atd. Význam lokalit pro stanoviště a druhy, které se v nich vyskytují. Hlavní ekologické požadavky, zranitelnost a citlivost typů stanovišť a druhů. Standardní formuláře údajů o lokalitách sítě Natura 2000 Plány péče o lokalitu Ustanovující akty Zákonné plány a politiky ochrany přírody na vnitrostátní/regionální/místní úrovni Akční plány na ochranu druhů a stanovišť Aktuální a historické mapy, průzkumy atd. Odborné informace Vnitrostátní/regionální online portály Prohlížeč sítě Natura 2000 Databáze sítě Natura 2000 Vnitrostátní databáze Příslušné orgány Dostupná literatura Vědecké instituce Stav ochrany stanovišť a druhů, trendy, hlavní hrozby a tlaky na ně (v biogeografické oblasti a na vnitrostátní úrovni). Vnitrostátní zprávy o stavu ochrany podle článku 17 směrnice o stanovištích a článku 12 směrnice o ptácích Zprávy online (27) Základní informace o projektu/plánu Informační zdroje Kde jsou k dispozici Úplné charakteristiky plánu nebo projektu: celková plocha zasažená projektem, projektové činnosti, emise, využívání přírodních zdrojů, etapy, časový plán atd. Vztah (např. klíčové vzdálenosti nebo cesty) mezi plánem nebo projektem a lokalitou sítě Natura 2000. Dokumentace týkající se plánu nebo projektu (výkresy, mapy atd.) Mapy, geografické informační systémy (GIS) Předkladatel projektu/plánu Prohlížeč sítě Natura 2000 Charakteristiky jiných plánů nebo projektů (provedených, schválených nebo navrhovaných), které spolu s posuzovaným projektem mohou mít za následek kombinační nebo kumulativní účinky na lokality sítě Natura 2000. Databáze, např. týkající se SEA, EIA, odpovídajících posouzeních plánů/projektů, plánů na regionální nebo místní úrovni, žádostí místních orgánů o povolení plánovaného záměru Příslušné orgány Online platformy Informace o dalších posouzeních vyžadovaných pro odsouhlasení projektu nebo schválení plánu. Vnitrostátní právní předpisy Příslušné orgány Úřední věstníky Organizace spojené s odvětvím/působností daného plánu nebo projektu, nebo tímto plánem či projektem dotčené. Odvětvové organizace/sdružení Předkladatel plánu/projektu Příslušné orgány Posouzení podobných plánů nebo projektů. Prohlášení EIA a SEA, zprávy o odpovídajících posouzeních a jiná dokumentace z podobných plánů nebo projektů posuzovaných v minulosti Úřední věstníky Příslušné orgány, příslušné agentury a ostatní subjekty





Tabulka 4

Informace, které je třeba shromáždit při posuzování vlivu plánů a projektů na lokality sítě Natura 2000 (pokyny ve Španělsku)

Prvky Oblast působnosti Shromažďované informace Lokality sítě Natura 2000 Stanoviště Obecně — kód, název, prioritní znak, — charakteristické druhy, — relevantní proměnné faktory struktury a funkce a ekologické požadavky. Biogeografická oblast (na úrovni zemí) — stav ochrany stanoviště v biogeografické oblasti (vnitrostátně), — úloha a význam lokality pro zachování přírodních stanovišť. Lokalita sítě Natura 2000 — stupeň ochrany a reprezentativnost stanoviště v lokalitě, — cíle ochrany stanovené pro stanoviště v lokalitě, — oblast rozšíření stanovišť v lokalitě (včetně mapování), % celkové plochy (země/oblast), — tlaky, hrozby a dopady ovlivňující stanoviště v lokalitě, — zranitelnost vůči potenciálním dopadům projektu. Druh Obecně — kód, název, prioritní znak, status ochrany v regionu/zemi, — ekologické požadavky a faktory, které ovlivňují populační dynamiku druhu. Biogeografická oblast (na úrovni zemí) — stav ochrany druhu v biogeografické oblasti (vnitrostátně), — úloha a význam lokality pro zachování druhu. Lokalita sítě Natura 2000 — stav ochrany druhu v lokalitě, — cíl ochrany stanovený pro daný druh v lokalitě, — oblast rozšíření druhu a využití lokality (včetně mapování), — populace a trendy v lokalitě, % z celkové populace v zemi/regionu, — stávající tlaky a hrozby pro druhy v lokalitě, — zranitelnost druhů vůči potenciálním dopadům (např. citlivost na vyrušování) Krajinné prvky, které jsou důležité pro soudržnost sítě Natura 2000 Biogeografická oblast (na úrovni zemí) — typ (ekologický koridor, překlenovací můstek atd.), — Natura 2000 a další spojené nebo ekologicky související oblasti (včetně mapování), — druhy (nebo stanoviště), pro které je to důležité, a význam pro jejich zachování, — tlaky, hrozby a dopady ovlivňující daný prvek, — zranitelnost vůči projektu a potenciální dopad.

Upraveno na základě: Doporučení ohledně informací, které mají být zahrnuty do odpovídajícího posouzení projektů sítě Natura 2000 v dokumentech EIA státní správy ve Španělsku (Ministerio de Agricultura y Pesca, Alimentación y Medio Ambiente, 2018). K dispozici na: https://www.miteco.gob.es/es/calidad-y-evaluacion-ambiental/temas/evaluacion-ambiental/guias-directrices/

3.2.2. Krok 2: posouzení důsledků plánu nebo projektu pro danou lokalitu z hlediska cílů její ochrany, a to buď samostatně, nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty

Odpovídající posouzení by mělo zahrnovat komplexní určení všech možných účinků plánu nebo projektu, které budou v dané lokalitě pravděpodobně významné, s přihlédnutím ke kumulativním a jiným účinkům, jež se pravděpodobně objeví v důsledku společného působení předmětného plánu nebo projektu s jinými plány nebo projekty. (Příručka k článku 6 – oddíl 4.6.2)

Odpovídající posouzení by mělo zajistit, aby všechny strukturální a funkční aspekty, které přispívají k celistvosti lokality, byly plně zohledněny jak v definici základních podmínek, tak ve fázích vedoucích k určení možných dopadů, zmírňujících opatření a jakýchkoli zbytkových dopadů, které mohou nastat i po uplatnění zmírňujících opatření.

Krok 2 zahrnuje tyto činnosti:

— určení cílů ochrany lokalit sítě Natura 2000, na něž má plán nebo projekt vliv,

— určení a posouzení dopadů plánu nebo projektu z hlediska cílů ochrany lokality,

— zvážení kumulativních účinků, které mohou nastat v kombinaci s jinými plány a projekty.

a) Určení cílů ochrany lokalit sítě Natura 2000 ovlivněných plánem nebo projektem

V rámci odpovídajícího posouzení se musí posoudit vliv plánu nebo projektu na cíle ochrany stanovené pro chráněná stanoviště a druhy, které se nacházejí v lokalitách sítě Natura 2000.

Příslušné orgány musí stanovit cíle ochrany pro každou lokalitu. Cíle ochrany musí být stanoveny pro všechny druhy a typy stanovišť v zájmu Společenství uvedené ve směrnici o stanovištích a pro druhy ptáků uvedené v příloze I směrnice o ptácích, jež jsou v lokalitě sítě Natura 2000 přítomny ve významné míře, jakož i pro pravidelně se vyskytující druhy stěhovavých ptáků.

Cíle ochrany na úrovni lokality tvoří soubor specifických cílů, které mají být splněny v dané lokalitě, aby bylo možné zajistit, že lokalita co nejlépe přispívá k dosažení příznivého stavu z hlediska ochrany na příslušné úrovni (s přihlédnutím k přirozenému areálu rozšíření příslušných druhů nebo typů stanovišť). Cíle ochrany na úrovni lokality by měly stanovit požadovaný stav ochrany druhů a typů stanovišť v dané lokalitě s cílem maximalizovat její přínos k dosažení příznivého stavu ochrany na příslušné úrovni. Někdy jsou stanoveny jako soubor dílčích cílů, jichž má být dosaženo v určitém období. Tyto dílčí cíle by měly být stanoveny v závislosti na posouzení stavu ochrany u každého druhu a typu stanoviště v dané lokalitě, jak je uvedeno ve standardním formuláři údajů. Další podrobnosti naleznete v příručce k článku 6 – oddíle 2.3.1, a v oznámení Komise týkajícím se stanovení cílů ochrany (k dispozici na adrese: https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm)

Cíle ochrany pro lokalitu sítě Natura 2000 jsou obvykle stanoveny v plánech péče nebo příslušných nástrojích řízení nebo v jiných dokumentech zveřejněných pro dané lokality (např. ustanovující akty zveřejněné v úředních věstnících). Měly by být rovněž veřejně přístupné.

Cíle ochrany pro jednotlivé typy stanovišť a druhy vyskytující se v dané lokalitě by měly souviset s jejich ekologickými požadavky a měly by být stanoveny s ohledem na parametry používané pro stanovení jejich stavu ochrany v této lokalitě (např. jejich plocha, struktura a funkce nebo populace). Měly by specifikovat cíle, kterých má být dosaženo u každého z těchto atributů/parametrů. Měly by rovněž zahrnovat cíle/limity pro ekologické funkce a procesy, na nichž stanoviště a druhy závisejí (např. definování požadované kvality a množství vody pro vodní druhy).

Cíle ochrany musí být: — konkrétní – tj. musí se týkat konkrétního prvku (druhu nebo typu stanoviště) a musí stanovit podmínku (podmínky) nezbytnou (nezbytné) k splnění cíle ochrany, — měřitelné a vykazovatelné – tj. musí zahrnovat kvantitativní cíle (případně doplněné kvalitativními cíli, jako je popis dobrého stavu stanoviště nebo populační struktury), které umožňují monitorování pro účely posouzení, zda jsou plněny cíle ochrany, a pro účely článku 17 směrnice o stanovištích, — realistické – tj. musí být stanoven přiměřený časový rámec a využívání prostředků, — konzistentní v přístupu – tj. struktura cílů ochrany by měla být pokud možno stejná ve všech lokalitách a v lokalitách podporujících stejný prvek by se k popisu příznivých podmínek měly používat podobné atributy a cíle, a dále — komplexní – tj. atributy a cíle by se měly týkat vlastností prvku nezbytných pro popis jeho stavu, ať již příznivého, či nepříznivého. Cíle musí rovněž specifikovat, zda jejich smyslem je „obnovit“, nebo „zachovat“ stav ochrany daného prvku lokality (úroveň ambicí, která předurčuje nezbytná ochranná opatření). Upraveno na základě oznámení Komise týkajícího se stanovení cílů ochrany (dostupné na adrese: https://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/management/guidance_en.htm)

Nedostatek cílů ochrany specifických pro danou lokalitu nebo stanovení cílů ochrany, které nejsou v souladu s výše popsanou normou, ohrožuje soulad s požadavky čl. 6 odst. 3.

V rámečku 9 jsou uvedeny příklady cílů ochrany lokality.

Rámeček 9 Příklady cílů ochrany pro typy stanovišť a druhy v lokalitách sítě Natura 2000 Útesy (podmořské nebo obnažované za odlivu) (1170) — trvalá plocha stanoviště (xx ha) je stabilní nebo se zvětšuje, je vystavena přirozeným procesům, — rozšíření útesů je stabilní nebo se zvyšuje (je poskytnuta mapa), — tyto druhy společenstev jsou zachovány v přirozeném stavu: komplex exponovaných intertidálních společenstev (xx ha); komplex exponovaných subtidálních společenstev (xx ha) (je uveden popis jednotlivých druhů společenstev). Pohyblivé duny podél pobřeží s porosty Ammophila arenaria („bílé duny“) (2120) — plocha stanoviště (xx ha) je stabilní nebo se zvětšuje a nedochází k žádnému poklesu v jeho rozšíření (je poskytnuta mapa), je vystavena přirozeným procesům, — je zachována přirozená cirkulace sedimentu a organické hmoty bez jakýchkoli fyzických překážek (např. fyzických bariér), — je zachována přítomnost druhově chudých společenstev, jimž dominuje Ammophila arenaria, — negativní indikátorové druhy (včetně nepůvodních druhů, druhů svědčících o změnách stavu živin a druhů, které nejsou považovány za charakteristické pro dané stanoviště) představují pokryvnost méně než 5 %. Evropská suchá vřesoviště (4030) — aktuální plošná výměra (xx ha) a rozšíření stanoviště v lokalitě se zvýší o x % (je k dispozici mapa), — je zachována hojnost typických druhů (je uveden seznam), — udržuje se nízká pokryvnost rozptýlených původních stromů a křovin (< 10 %), — holá půda zaujímá nejméně 1 %, avšak nejvýše 10 % plochy stanoviště, — ukládání dusíku je udržováno pod kritickými hodnotami zatížení definovanými pro danou lokalitu (např. 10–20 kgN/ha/rok). Bezkolencové louky (Molinia spp.) na vápenitých, rašelinných nebo hlinitosiltových těžkých půdách (Molinion caeruleae) (6410) — aktuální plošná výměra (xx ha) a rozšíření stanoviště v lokalitě se zvýší o x % (je k dispozici mapa), — zlepší se vegetační skladba: přítomno je nejméně xx pozitivních indikátorových druhů, včetně jednoho druhu „vysoké kvality“, pokryvnost negativních indikátorových druhů činí dohromady nejvýše 20 %, přičemž jednotlivé druhy mají pokryvnost méně než 10 %, a nepůvodní druhy nejvýše 1 %, — zlepší se vegetační struktura: pokryvnost dřevin a kapradin (Pteridium aquilinum) činí nejvýše 5 %, vegetační složka širokolistých bylin zaujímá 40 až 90 %. Nejméně 30 % travinných porostů má výšku 10 až 80 cm, — fyzická struktura je zachována: holá půda zaujímá nejvýše 10 % plochy. Aktivní vrchoviště (7110) — plocha stanoviště v lokalitě se zvětší (např. zvětšení stávající plochy o 10 % – z xx ha na yy ha) a jeho stav se zlepší (např. zvýšením úrovně pokryvnosti charakteristických rašeliníků – druhu Sphagnum na minimálních x %), — v celé lokalitě se obnoví vhodné hladiny vody (střední hladina vody po většinu roku dosahuje povrchu rašeliništních porostů nebo se udržuje nad ním, sezónní výkyvy by neměly překročit 20 cm a měly by být pouze 10 cm pod povrchem, s výjimkou velmi krátkých časových období), — udržuje se pH půdy a odpovídající úrovně živin (pro danou lokalitu jsou stanoveny příslušné živiny a jejich přirozené rozsahy), — pokryvnost rozptýlených původních stromů a křovin je méně než 10 %. Bučiny typu Luzulo-Fagetum (9110) — je zachován současný stav ochrany (příznivý), — aktuální plošná výměra stanoviště v lokalitě: xx ha je udržována, — jsou zachovány charakteristické druhy stromů: nejméně 70 % úrovně porostu se skládá z Picea abies, Fagus sylvatica ssp. sylvatica, Abies alba v různých poměrech, s řídkým zastoupením Betula pendula, Sorbus aucuparia, přičemž smrky a jedle dosahují výšky 22–30 m a pokryvnosti 80–90 % a stoleté buky dorůstají výšky 18–24 m, — jsou zachovány charakteristické druhy bylinného patra: bylinné patro s nejméně třemi druhy na 1 000 m2 je složeno z těchto acidofilních druhů: Calamagrostis arundinacea, Luzula luzuloides, Vaccinium myrtillus, Hieracium rotundatum, Athyrium filix-femina, Digitalis grandiflora, Dryopteris filix-mas, Festuca drymeia, Galium odoratum, Galium schultesii, Lamium galeobdolon, Luzula luzuloides, Oxalis acetosella, Poa nemoralis, Pteridium aquilinum, Veronica officinalis, — invazní a alochtonní druhy stromů, včetně neodpovídajících ekotypů, pokrývají méně než 20 % plochy, stromy ponechané na místě: nejméně tři stromy na hektar, objem mrtvého dřeva: nejméně 20 m3/ha. Bučiny typu Asperulo-Fagetum (9130) — aktuální plošná výměra (xx ha) a rozšíření stanoviště v lokalitě se zvýší o x % (je k dispozici mapa), — kvalita stanoviště (z hlediska ekologické struktury a funkce) se zlepšuje díky zajištění těchto cílů: nejméně 95 % stromů tvořících porost je místně původních druhů, jako je buk, jasan a dub, přičemž nejméně 50 % zaujímá Fagus sylvatica, přibližně 10 % porostu zahrnuje dynamickou posuvnou soustavu mezer, která podporuje přirozenou regeneraci druhů stromů všech věkových kategorií, alespoň X vzrostlých stromů na hektar a alespoň X odpovídajících druhů bylinného patra na hektar (je poskytnut seznam příslušných druhů), — objem mrtvého dřeva, stojícího i padlého, se podle možností zvyšuje, což poskytne stanoviště pro bezobratlé, houby a jiné lesní druhy (popadané stromy a větve, odumřelé větve na živých stromech nebo stojící mrtvé stromy, vše o průměru > 20 cm, je uveden minimální objem). Vydra (Lutra lutra) — současná populace (xx jedinců) se zachová, — zlepší se ekologická kvalita sladkovodního (říčního) stanoviště (více než xx km), — udržuje se počet doupat a nor (uveden počet) a nedochází k významnému poklesu dostupné rybí biomasy (xx kg), — zlepší se propojenost s dalšími vydřími populacemi na dané řece. Sviňucha obecná (Phocoena phocoena) — současná populace druhu v lokalitě se zachová (xx jedinců), — maximální úroveň hluku pod vodou je omezena na xx dB, — areál rozšíření druhů v rámci lokality se zachová tím, že se zajistí absence umělých překážek, které by mohly omezit využívání lokality, — zachová se dostupnost a hustota kořisti v lokalitě (včetně např. smačků, tresek, sleďů a šprotů), — v lokalitě je zabráněno vedlejším úlovkům sviňuchy obecné v lovných zařízeních. Vrápenec malý (Rhinolophus hipposideros) — populace je zachována, s minimálním počtem xx netopýrů pro letní úkryt, — počet a stav letních a pomocných úkrytů je zachován, — rozsah potenciálního potravního stanoviště (xx ha) a lineární prvky xx (km) jsou zachovány bez významného poklesu nebo ztráty do 2,5 km od úkrytu (je poskytnuta mapa), — v blízkosti úkrytu nebo podél tras letů ve vzdálenosti do 2,5 km od úkrytu nedochází k výraznému zvýšení intenzity umělého světla.

Nejsou-li cíle ochrany stanoveny (28), odpovídající posouzení by mělo přinejmenším předpokládat, že cílem je zajistit, v souladu s požadavky čl. 6 odst. 2, aby se typy stanovišť nebo stanoviště druhů, které jsou v lokalitě významnou měrou přítomny, nezhoršovaly pod stávající úroveň (v době posouzení) a aby nedocházelo k významnému vyrušování druhů (29).

Ačkoli by se hodnocení mělo zaměřit na ptáky a druhy a typy stanovišť v zájmu Společenství, které se v dané lokalitě vyskytují ve významné míře, nemělo by se zapomínat, že tyto cílové prvky na sebe vzájemně působí s jinými druhy a typy stanovišť i s přírodním prostředím, a to komplexním způsobem. V tomto ohledu tak mohou pro posouzení možných účinků na chráněná stanoviště být důležité i jiné druhy, pokud představují typické rostlinné a živočišné druhy daného stanoviště (30) nebo pokud hrají významnou roli v potravním řetězci, na němž jsou cílové prvky dané lokality Natura 2000 závislé. To se promítne do cílů ochrany lokality a tam, kde je to relevantní, by se odpovídající posouzení mělo rovněž zabývat možnými dopady plánu nebo projektu na tyto další druhy.

Při posuzování vlivu plánů a projektů na síť Natura 2000 by se měly zohlednit také krajinné prvky, které přispívají k ekologické soudržnosti sítě, včetně její propojitelnosti (viz tabulka 4).

b) Určení a posouzení dopadů plánu nebo projektu z hlediska cílů ochrany lokality

Všechny stránky plánu nebo projektu, které mohou samostatně nebo v kombinaci s jinými plány nebo projekty ovlivnit cíle ochrany dané lokality, musí být určeny s přihlédnutím k nejlepším vědeckým poznatkům v dané oblasti. Posouzení účinků musí být založeno na objektivních a pokud možno měřitelných kritériích. Dopady je nutno předvídat co nejpřesněji, přičemž základ těchto prognóz by měl být jasný a měl by být zaznamenán ve zprávě o odpovídajícím posouzení. Další podrobnosti naleznete v příručce k článku 6 – oddílu 4.6.

Posouzení musí obsáhnout dopad celého předmětného plánu nebo projektu, včetně všech činností, z nichž se tento plán nebo projekt skládá, a ve všech jeho etapách (příprava, výstavba, provoz a případně vyřazení z provozu či renovace). Posouzení musí identifikovat a rozlišovat různé druhy dopadu včetně přímých a nepřímých účinků, dočasných nebo trvalých vlivů, krátkodobých a dlouhodobých vlivů a kumulativních účinků.

Součástí posouzení je obvykle analýza těchto možných dopadů:

— Přímá ztráta: snížení pokrytí stanoviště v důsledku jeho fyzického zničení (tj. v důsledku jeho odstranění nebo uložení stavebních materiálů nebo sedimentů); úbytek oblastí hnízdění, hledání potravy a odpočinku jednotlivých druhů.

— Znehodnocení: zhoršení kvality stanoviště, které má za následek snížení četnosti charakteristických druhů nebo změnu struktury společenstev (druhové skladby). To může být způsobeno změnami abiotických podmínek (např. změnou hladiny vod nebo zvýšením suspendovaných usazenin, znečišťujících látek nebo depozice prachu); zhoršení oblastí rozmnožování, hledání potravy a odpočinku jednotlivých druhů.

— Vyrušování: změna stávajících environmentálních podmínek (např. zvýšený hluk nebo mírné znečištění, větší frekvence osob a vozidel). Vyrušování může mít mimo jiné za následek vytlačení jedinců druhů, změny v chování druhů nebo riziko morbidity či úmrtnosti.

— Fragmentace: vede ke změně distribučních oblastí příslušných stanovišť a druhů, např. vytvořením fyzických nebo ekologických překážek v oblastech, které jsou fyzicky nebo funkčně propojeny, nebo jejich rozdělením na menší izolovanější jednotky.

— Jiné nepřímé účinky: nepřímá změna kvality životního prostředí (vyplývající například ze změny dostupnosti živin a světla nebo zvýšení zranitelnosti lokality vůči jiným novým hrozbám, jako jsou invazní nepůvodní druhy, pronikání lidí a zvířat).

Tyto účinky by měly být analyzovány s ohledem na cíle ochrany specifické pro danou lokalitu, z čehož vyplývá, že analýzu je třeba provést nejen ve vztahu k současnému stavu stanovišť a druhů, které jsou v dané lokalitě významnou měrou přítomny, ale také ve vztahu k jejich požadovanému stavu definovanému v cílech ochrany (např. zvýšení velikosti populace nebo rozlohy stanovišť o x %).

Analýza účinků s ohledem na cíle ochrany specifické pro danou lokalitu musí být proto provedena rovněž na základě specifických atributů nebo parametrů, které určují stav ochrany chráněných prvků (např. areál rozšíření, stanoviště, struktura a funkce, velikost populace, budoucí vyhlídky).

Jednotlivé aspekty plánu nebo projektu by se měly postupně přezkoumat a jejich potenciální účinky by měly být posouzeny z hlediska cílů ochrany dané lokality. Poté by se účinky na všechna zasažená stanoviště a druhy měly posoudit společně a ve vzájemném vztahu tak, aby bylo možno zohlednit i jejich vzájemné působení.

Pro odhad potenciálního dopadu plánu nebo projektu lze použít různé metody. V rámečku 10 je uvedeno několik příkladů metod, které lze použít k předvídání dopadů, jakož i rozsahu daného dopadu.

Rámeček 10 Příklady metod pro předvídání dopadů Přímá měření, například rozlohy ztracených nebo poškozených stanovišť, mohou určit poměrnou ztrátu populací jednotlivých druhů, stanovišť a společenstev. Vývojové diagramy, síťové grafy a systémová schémata identifikují řetězce dopadu vyplývající z přímých a nepřímých dopadů v souladu se způsoby jejich vzniku, přičemž znázorňují vzájemné vztahy a procesní cesty. Kvantitativní prediktivní modely poskytují matematicky odvozené předpovědi na základě údajů a předpokladů o síle a směru dopadu. Modely mohou extrapolovat predikce, které jsou v souladu s minulými a současnými údaji (analýza trendů, scénáře, analogie, které přenášejí informace z jiných relevantních míst) a intuitivní prognózování. Některé běžně používané modely předpovídají rozptýlení znečišťujících látek v ovzduší, erozi půdy, zatěžování toků sedimenty a pokles objemu kyslíku ve znečištěných řekách. Geografické informační systémy (GIS) lze použít k vytváření modelů prostorových vztahů, například vzájemného překrývání různých omezení, nebo k mapování citlivých oblastí a míst, kde dochází ke ztrátě stanovišť. Systémy GIS jsou kombinací počítačové kartografie, která slouží k ukládání mapových údajů, a systému správy databází, který slouží k ukládání takových atributů, jako jsou typy využití území nebo svažitost terénu. Systémy GIS umožňují rychlé zobrazení, kombinování a analýzu uložených proměnných. Informace z předchozích podobných projektů mohou být užitečné, zejména pokud byly nejprve vypracovány kvantitativní predikce a jejich výsledky byly monitorovány v reálném provozu. Odborné stanovisko a úsudek lze odvodit z předchozích zkušeností a konzultací.

V tabulce 5 je uveden příklad systematické křížové analýzy mezi složkami projektu a chráněnými prvky v lokalitě sítě Natura 2000.

Tabulka 5

Příklad systematické křížové analýzy mezi složkami projektu a chráněnými prvky v lokalitě sítě Natura 2000 – zjednodušený příklad pro rybí farmu

Fáze projektu Složka projektu Stanoviště 1 Řeka Stanoviště 2 Lužní lesy Stanoviště 3 Vlhká vřesoviště Druh 1 Ryby Druh 2 Bezobratlí Druh 3 Ptáci Výstavba Rybníky Úprava říčního koryta a průtoku řeky (xx m – délka) Ztráta plochy (xx m2) Ztráta plochy (xx m2) Změny společenstev druhů Vyrušování, vytlačení jedinců Ztráta stanoviště pro rozmnožování Budovy Ztráta plochy (xx m2) Ztráta a poškození stanoviště Silnice Místní změny v průtoku vody Ztráta plochy (xx m2) Ztráta a poškození stanoviště Provoz Krmení a ošetřování ryb Znečištění vody organickými a chemickými produkty Změna kvality stanoviště v důsledku znečištění vody Vyrušování, vytlačení jedinců Odběr vody Přeměna stanoviště v důsledku snížení průtoku Znehodnocení stanoviště v důsledku snížení průtoku Znehodnocení stanoviště v důsledku snížení průtoku Osvětlení Vyrušování, vytlačení jedinců Vyrušování, vytlačení jedinců Hluk Vytlačení jedinců

Posouzení musí být založeno na nejlepších dostupných vědeckých poznatcích v dané oblasti. To znamená, že informace musí být úplné a aktuální. Z tohoto důvodu je často nutné provádět průzkumy v terénu, aby se vyplnily mezery v informacích a shromáždily se přesné údaje. To může zahrnovat například prozkoumání oblasti (za použití metod odběru vzorků, sčítání, soupisů atd.) za účelem zjištění nebo potvrzení přesného umístění a rozšíření přírodních prvků ve vztahu k plánovaným činnostem posuzovaného plánu nebo projektu a s ohledem na stav jejich ochrany.

Pro kontrolu dostupných poznatků a zjištění informačních potřeb, které vyžadují další průzkumnou práci v terénu, může být užitečná předběžná studie. To může být užitečnou praxí například v situacích, kdy předběžná studie ukazuje, že se vyskytují velmi citlivá stanoviště, která mají přidružené vzácné seskupení flóry a/nebo fauny, nebo že oblast, která má být zasažena, hostí druhy kritické pro cíle ochrany dané lokality.

Údaje získané z terénních průzkumů by měly poskytnout objektivní základ pro proces posouzení, který musí být proveden s ohledem na cíle ochrany specifické pro danou lokalitu. Aby byly údaje z terénu úplné, musí být stanoven dostatečný časový rámec, např. jednoletá či víceletá studie, která zahrnuje celý vegetační cyklus a přihlíží k sezónnosti života v přírodě, nebo průzkumy fauny, které bude možná nutno opakovat, aby se v průběhu určitého období potvrdily populace a trendy.

U velkých rozvojových záměrů, jako jsou dálnice, železnice, větrné parky, přístavy, vodní cesty atd., u kterých se očekává, že vzhledem ke svému rozsahu a povaze budou mít významný vliv na lokalitu, jsou studie v terénu téměř vždy nutné. Budou muset zahrnovat podrobné mapování chráněných stanovišť nebo míst k rozmnožování či odpočinku druhů atd. (ledaže již některé z těchto průzkumů a studií byly v nedávné době provedeny, například během přípravy nebo aktualizace plánu péče nebo při posuzování jiného významného rozvojového projektu v oblasti).

Dopad by měl být kvantifikován nebo zaznamenáván pomocí parametrů, které umožňují posoudit rozsah a závažnost dopadu na specifické cíle ochrany stanovišť a druhů, které jsou v dané lokalitě významnou měrou přítomny (viz též rámeček 7 v oddíle 3.1.4, kde jsou uvedeny ukazatele významnosti). Mezi tyto parametry by mohly patřit například:

— trvale ztracená plocha přírodního stanoviště nebo stanoviště druhu (např. vymýcením vegetace nebo odstraněním vhodných míst pro rozmnožování/hnízdění) posouzená vůči ploše stanoviště v dané lokalitě na regionální, vnitrostátní a biogeografické úrovni (procentní podíl ztracené plochy stanovišť) a vůči cíli ochrany specifickému pro danou lokalitu (kterým může být mimo jiné cíl obnovy),

— zasažená plocha přírodního stanoviště nebo stanoviště druhu (např. znečištěním, hlukem, zhoršením ostatních ekologických podmínek) posouzená vůči procentu plochy stanoviště v dané lokalitě na regionální, vnitrostátní a biogeografické úrovni (procentní podíl zasažené plochy stanovišť) a vůči cíli ochrany specifickému pro danou lokalitu (kterým může být mimo jiné cíl obnovy),

— velikost zasažených populací trvale usazených a stěhovavých druhů, posouzená vůči místním, regionálním, celostátním a mezinárodním populacím (procento zasažené populace) a vůči cíli ochrany specifickému pro danou lokalitu (kterým může být mimo jiné cíl zvýšení velikosti populace v dané lokalitě),

— rozsah dopadu (např. znečištěním, hlukem, zhoršením jiných ekologických podmínek) na kvalitu přírodního stanoviště nebo stanoviště druhu nebo na přežití dotčených druhů, a to s ohledem na jejich ekologické požadavky v lokalitě definované v cíli ochrany specifickém pro danou lokalitu (kterým může být mimo jiné cíl obnovy).

Jak již bylo uvedeno v bodech výše, při posuzování možných nepříznivých účinků by posouzení mělo zohlednit nejen negativní změny současného stavu, ale také změny, které mohou bránit dosažení cílů ochrany do té míry, že si vyžádají zlepšení stávajících podmínek.

c) Posouzení kumulativních účinků v kombinaci s jinými plány a projekty

Kumulativní dopady mohou vyplývat z následných, přírůstkových a/nebo kombinovaných účinků rozvojového záměru (plánu, projektu), pokud se přičtou k jinému stávajícímu, plánovanému a/nebo rozumně očekávanému rozvojovému záměru (viz též oddíl 3.1.4, tabulka 2 o klíčových krocích pro posouzení kumulativních účinků na lokalitu sítě Natura 2000). Mezi kumulativní dopady lze zařadit například:

— zvýšené koncentrace znečišťujících látek (zejména ve vodě a v půdě) nad úroveň, která je slučitelná s ekologickými požadavky stanoviště nebo druhů chráněných v lokalitě,

— snížení průtoku vody v řečišti v důsledku četných odběrů, pod úroveň, která je slučitelná s ekologickými požadavky stanoviště nebo druhů chráněných v lokalitě,

— zasahování do migračních tras nebo pohybu volně žijících živočichů,

— zvýšený tlak na stanoviště a druhy v ekosystému od různých rozvojových záměrů.

Kumulativní dopady zahrnují široké spektrum dopadů v různé zeměpisné škále a různých časových rámcích. V některých případech dochází ke kumulativním dopadům z toho důvodu, že vzniká řada projektů stejného typu. Typické příklady jsou:

— je-li několik hydroelektrických projektů postaveno nebo naplánováno na stejné řece nebo v témže povodí,

— pokud se v těsné blízkosti rozvíjí více projektů těžby ropy a zemního plynu nebo těžby nerostných surovin, nebo

— pokud je ve stejné dráze letu nebo ve stejném regionu vybudováno nebo plánováno několik větrných parků.

V jiných případech se kumulativní dopady vyskytují v důsledku kombinovaných účinků různých typů projektů ve stejné oblasti, jako je budování místa těžby nerostných surovin, přístupových cest, přenosových linek a další využití přilehlého území. V některých situacích se různé složky téhož rozvojového záměru provádějí a posuzují samostatně, což znamená, že kumulativní dopady těchto složek by měly být rovněž předmětem posouzení kumulativních dopadů.

Při odpovídajícím posouzení je nutno vzít v úvahu ostatní plány nebo projekty, které by mohly v kombinaci s předmětným zkoumaným plánem nebo projektem mít významný vliv na lokalitu. Například navrhovaná silnice bude vést v určité vzdálenosti od lokality sítě Natura 2000 a vyrušování, které bude generovat (např. hluk), nebude mít na druhy ptáků chráněné v této lokalitě významný vliv. Pokud však existují jiné stávající nebo navrhované projekty nebo plány (např. silnice na druhé straně lokality sítě Natura 2000), pak mohou celkové hladiny hluku ze všech těchto projektů dohromady způsobit značnou míru vyrušování uvedených druhů ptáků (hladiny hluku nad úrovní, která je slučitelná s ekologickými požadavky daného druhu).

Rovněž je třeba poznamenat, že kumulativní dopady mohou nastat i v místech, kde na sebe dotčené oblasti vzájemně působí. Příkladem může být situace, kdy navrhovaný projekt pravděpodobně sníží hladinu vody v lokalitě sítě Natura 2000. Toto snížení zdrojů samo o sobě ještě nemusí být významné, ale pokud se do lokality dostanou stávající zbytky hnojiv a pesticidů z blízké oblasti intenzivního zemědělství a dojde-li k odtoku, pak se při nižších hladinách vody mohou tvořit vyšší koncentrace znečišťujících látek, a to do té míry, že se tento kombinovaný účinek stane významným, tj. koncentrace znečišťujících látek překročí úrovně, které jsou slučitelné s ekologickými požadavky stanoviště nebo druhů chráněných v této lokalitě.

Kombinace účinků by se měla zkoumat již ve fázi předběžného šetření (oddíl 3.2) a měly by být určeny veškeré další plány a projekty, které mohou působit v kombinaci. Toto posouzení ve fázi předběžného šetření by se mohlo zjednodušit, ale ve fázi odpovídajícího posouzení by se zjištěné dopady jiných projektů nebo plánů, které mohou působit v kombinaci s posuzovaným plánem nebo projektem, měly řádně vyhodnotit. To vyžaduje kvantifikaci a/nebo kvalifikaci závažnosti těchto dalších dopadů a určení postižených prvků lokalit sítě Natura 2000.

Jak je uvedeno v oddíle 3.1.4, ustanovení o kombinaci se týká jiných plánů nebo projektů, které již byly dokončeny, nebo byly schváleny, ale dosud nebyly dokončeny, nebo byly předloženy ke schválení.

Kromě účinků plánů nebo projektů, které jsou hlavním předmětem posouzení, může být vhodné uvážit účinky již dokončených plánů a projektů, včetně plánů a projektů předcházejících dni provedení směrnice nebo dni vyhlášení dotyčné lokality. Účinky takovýchto již dokončených plánů a projektů obvykle tvoří součást základních podmínek lokality, které se posuzují v této fázi. Do oblasti působnosti ustanovení o kombinaci by měly spadat i plány a projekty, které byly schváleny v minulosti, dosud však nebyly provedeny nebo dokončeny. Co se týká jiných navrhovaných plánů nebo projektů, v zájmu právní jistoty je vhodné omezit působnost ustanovení o kombinaci na plány, které jsou skutečně navrhovány, tj. pro něž byla podána žádost o povolení nebo schválení. Současně musí být zřejmé, že při posuzování navrhovaného plánu nebo projektu nevytvoří členské státy domněnku ve prospěch jiných, dosud nenavržených plánů či projektů v budoucnu. Další podrobnosti naleznete v příručce k článku 6 – oddíle 4.5.3.

Zeměpisná působnost, která se má použít při zvažování kumulativních účinků, bude záviset na typu plánu nebo projektu a na stanovištích a druzích, které jsou v lokalitě přítomny ve významné míře. Mohla by to být například oblast o určitém poloměru, oblast povodí nebo oblast podél migrační trasy ptáků. Měla by však zahrnovat celou zeměpisnou oblast, v níž budou mít všechny činnosti obsažené v plánu nebo projektu a jejich kumulativní účinky pravděpodobně dopad na cíle ochrany dotčených lokalit sítě Natura 2000.

Posouzení na úrovni plánů jsou zvláště vhodná pro hodnocení kumulativních a synergických účinků, neboť mohou předjímat problémy v dalších etapách projektu, např. v případě plánů pro specifická odvětví, jako je doprava, energetika, vodní hospodářství, jakož i regionálních plánů a strategií, územních plánů, atd. V této souvislosti může být zvláště užitečné nahlédnout do posouzení vlivu na životní prostředí vypracovaných pro jiné stávající plány a projekty, které ovlivňují stejnou oblast (SEA a odpovídající posouzení, jsou-li k dispozici).

Odpovídající posouzení těchto plánů může rovněž stanovit oblast působnosti odpovídajícího posouzení jednotlivých složek daného plánu (projektů), pokud jde o jejich kumulativní účinky. Například při stanovení rozsahu (oblasti působnosti) odpovídajícího posouzení plánu těžby nerostných surovin může být užitečné určit rozsah nebo míru, v rámci nichž může širší síť přístupových cest k místům těžby přispět ke kumulativním dopadům, např. ve vztahu k fragmentaci stanovišť, která ovlivňuje populace druhů.

Tabulka 3 znázorňuje zdroje, jež mohou poskytnout informace o jiných plánech a projektech, které mohou vyvolat kumulativní účinky. Nástroje pro shromažďování informací o kumulativních dopadech, jako jsou databáze zaznamenávající projekty a plány, které je třeba zvážit, pomáhají zefektivnit proces posouzení kumulativních účinků. Například získání přehledu o různých činnostech je značně usnadněno, pokud existuje aktuální celostátní nebo regionální databáze, nejlépe včetně dynamické mapy, která uživatelům umožňuje vyhledávat ve všech projektech, včetně těch, které jsou ještě ve fázi plánování. Aby byly tyto databáze užitečné pro odpovídající posouzení, měly by příslušné orgány usilovat o on-line uchovávání příslušných dokumentů (např. posouzení dopadů, zavedená zmírňující opatření nebo podmínky stanovené pro schválení), a to i po udělení povolení.

Za účelem shromáždění informací o dalších plánech/projektech, které by měly být při posouzení zohledněny, by se mělo konzultovat s příslušnými orgány (v oblasti ochrany přírody, odvětvovými). Příslušné orgány mohou k posouzení kumulativních dopadů rovněž přispět nebo při něm být nápomocné, neboť mají nejlepší přehled a poznatky o jiných činnostech v širších oblastech. Mohou též shromažďovat všechny relevantní informace a poskytovat je předkladatelům a konzultantům projektu.

Posouzení kumulativních dopadů může vycházet z informací čerpaných z různých zdrojů, včetně studií a programů v oblasti životního prostředí, strategických, odvětvových a regionálních posuzování vlivů na životní prostředí, posouzení vlivů na životní prostředí na úrovni projektů, posouzení kumulativních dopadů v podobných situacích a cílených studií zabývajících se konkrétními otázkami. Dobrým zdrojem informací o kumulativních účincích může být rovněž odborné poradenství.

K posouzení kumulativních dopadů lze použít širokou škálu metod a nástrojů, které obvykle zahrnují i stanovení rozsahu (scoping) a fázi hodnocení (viz obrázek 2 níže).

Zdroj: Evropská komise, 1999. Pokyny pro posouzení nepřímých a kumulativních dopadů, jakož i vzájemných působení dopadů (Guidelines for the Assessment of Indirect and Cumulative Impacts as well as Impact Interactions).

Vhodnými nástroji při vymezování rozsahu, který určí potenciální dopady, na něž je třeba dále pohlížet při posouzení kumulativních dopadů, mohou být konzultace, kontrolní seznamy, překryvné mapy, síťová analýza a systémová analýza.

— Síťová analýza a systémová analýza vycházejí z představy, že mezi jednotlivými prvky životního prostředí existují vazby a relace a že když je konkrétně ovlivněn jeden prvek, bude to mít vliv i na další prvky, které jsou s ním ve vzájemném působení.

— Prostorové analýzy používají geografické informační systémy (GIS) a překryvné mapy ke zjištění oblastí, kde se mohou vyskytnout kumulativní dopady řady různých akcí, a k určení vzájemného působení dopadů. Mohou také zobrazit překryvnou vrstvu vyznačující vliv projektu na vybrané receptory, prvky nebo zdroje, aby bylo možné určit, kde by byl dopad největší.

— Mapování citlivosti může být také užitečné, protože s jeho pomocí lze předvídat potenciální kumulativní dopady určitých činností na přírodní prvky, které jsou vůči účinkům těchto činností zranitelné (viz další podrobnosti v oddíle 4.2.2 těchto pokynů) (31).

— Expertní panely (skupiny odborníků) lze ustavit pro určení a posouzení kumulativních dopadů. Matice lze použít k vyhodnocení dopadů a k posouzení kumulativních dopadů několika akcí na lokalitu nebo prvek, jakož i interakcí mezi dopady.

— Modelování poskytuje analytický nástroj pro kvantifikaci příčinných vztahů simulací environmentálních podmínek. To může sahat od kvality ovzduší nebo modelování hluku, až po použití modelu představujícího komplexní přírodní systém.

— Analýzy únosnosti (32) se zabývají kumulací dopadů v porovnání s prahovými hodnotami. Ne vždy je však možné nastavit práh nebo únosnost pro konkrétní prvek nebo receptor.

Ať už se zvolí jakákoli z metod, měla by se přizpůsobit informacím dostupným pro analýzu a měla by pokud možno poskytnout kvantitativní odhad kumulativního dopadu. Mají-li být vypracovány kvalitativní odhady kumulativního dopadu, měly by být založeny spíše na konsensuálním odhadu skupiny nezávislých odborníků, než na stanovisku jednotlivého odborníka. Expertní panel může být také užitečný a dokonce nezbytný, pokud například kumulativní účinky, které mají být posouzeny, pocházejí z různých projektů, např. výstavby vodní elektrárny, bagrování a zavlažování na stejné řece.

Zvolená metoda nemusí být složitá. Cílem by mělo být představení výsledků způsobem, který může snadno pochopit předkladatel projektu, subjekt přijímající rozhodnutí (tj. příslušný orgán) i veřejnost. Vlády mohou hrát významnou roli tím, že poskytnou a zavedou podpůrné rámce, které by tuto práci usměrňovaly a pomohly určit a řídit kumulativní dopady.

V rámečku 11 je uveden příklad postupných kroků prováděných při posouzení kumulativních dopadů. Tento