Usnesení Evropského parlamentu ze dne 15. března 2007 o činnosti Společenství v oblasti přeshraničního poskytování zdravotní péče



Úřední věstník 301 E , 13/12/2007 S. 0202 - 0204



P6_TA(2007)0073 Přeshraniční poskytování zdravotní péče Usnesení Evropského parlamentu ze dne 15. března 2007 o činnosti Společenství v oblasti přeshraničního poskytování zdravotní péče Evropský parlament, - s ohledem na sdělení Komise "Konzultace o činnosti Společenství v oblasti zdravotnických služeb" (SEK(2006)1195/4), - s ohledem na článek 152 Smlouvy o ES, - s ohledem na rozsudky Soudního dvora Evropských společenství ("Evropský soudní dvůr") v případech Decker (C-120/95, 28. dubna 1998), Kohll (C-158/96, 28. dubna 1998), Geraets-Smits & Peerbooms (C-157/99, 12. července 2001), Vanbraekel (C-368/98, 12. července 2001), IKA (C-326/00, 25. února 2003), Müller-Fauré & van Riet (C-385/99, 13. května 2003), Inizan (C-56/01, 23. října 2003), Leichtle (C-8/02, 18. března 2004) a Watts (C-327/04, 16. května 2005), - s ohledem na usnesení Evropského parlamentu o pohybu pacientů a vývoji zdravotní péče v Evropské unii ze dne 9. června 2005 [1], - s ohledem na otázku k ústnímu zodpovězení B6-0013/2007, kterou položil Výbor pro životní prostředí, veřejné zdraví a bezpečnost potravin v souladu s článkem 108 jednacího řádu, - s ohledem na čl. 108 odst. 5 jednacího řádu, A. vzhledem k tomu, že zdravotnické služby jsou vyloučeny z působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu [2], B. vzhledem k tomu, že v Evropském parlamentu v současnosti probíhá diskuze o návrhu zprávy o dopadu a následcích vyloučení zdravotnických služeb z působnosti směrnice 2006/123/ES, C. vzhledem k tomu, že Evropský soudní dvůr (ESD) přijal od roku 1998 řadu rozhodnutí, která umožňují pacientům volný pohyb při vyhledávání lékařské péče a léčby, a tím uplatňují zásadu volného pohybu na hrazení zdravotní péče poskytnuté v zahraničí, D. vzhledem k tomu, že ESD nejprve rozhodl, že pokud je hrazení nákladů vzniklých v jiném členském státě podmíněno předchozím souhlasem, jedná se o překážku poskytování služeb; později však problematiku hrazení nákladů a požadavků na předchozí schvalování dále rozvinul, E. vzhledem k tomu, že zdravotnické systémy v Evropské unii jsou vystavěny na zásadách solidarity, rovnosti a univerzality, které mají zajistit, aby přiměřeně kvalitní péči dostávali všichni bez rozdílu příjmu, společenského postavení a věku, F. vzhledem k tomu, že právní úpravy poskytování zdravotní péče se v různých zemích liší, 1. vítá iniciativu Komise k zahájení postupu konzultace o nejlepší formě akce Společenství s cílem vytvořit právní rámec, který by upravoval přeshraniční aspekty poskytování zdravotní péče; 2. připomíná, že podle Smlouvy musí být ve všech politikách Společenství zajištěna vysoká úroveň ochrany lidského zdraví; dále připomíná čl. 95 odst. 3 Smlouvy o ES, který stanoví právní základ pro opatření vnitřního trhu v oblasti zdraví; považuje tedy za nutné vytvořit právní rámec upravující přeshraniční poskytování zdravotní péče, který by nejlépe zabezpečil včasný přístup pacientů k přiměřené a kvalitní zdravotní péči, rozvíjel přeshraniční poskytování zdravotní péče a zajistil udržitelnost financování zdravotní péče; 3. zdůrazňuje, že k přeshraničním aspektům poskytování zdravotní péče patří jak mobilita pacientů, tak i mobilita zdravotnických pracovníků a poskytování zdravotní péče z jiné země; dále zdůrazňuje, že rozhodnutí ESD se týkají přímo práva pacientů léčit se v zahraničí a nechat si posléze proplatit náklady ze svého vnitrostátního systému zdravotního pojištění; 4. domnívá se proto, že právní jistota ohledně proplácení nákladů za přeshraniční zdravotní péči patří k otázkám prvořadého významu jak pro pacienty, tak i pro vnitrostátní systémy zdravotního pojištění a poskytovatele zdravotní péče; zdůrazňuje, že je třeba vyjasnit postupy a podmínky pro proplácení léčebných výloh v různých případech; 5. žádá Komisi, aby vypracovala obecné zásady a základní pokyny pro zdravotní péči, aby byla zaručena bezpečnost pacientů; je rovněž toho názoru, že vývoj harmonizovaných zdravotních indikátorů (jako jsou standardy krevních zkoušek) na úrovni Společenství má velký význam pro rozvoj výměny osvědčených postupů, zejména mezi odbornými pracovníky ve zdravotnictví; 6. domnívá se, že EU musí hrát významnou roli při zlepšování dostupnosti informací pro pacienty o přeshraniční mobilitě tím, že bude koordinovat spolupráci mezi členskými státy v této oblasti; 7. domnívá se, že mobilita pacientů musí být vždy věcí jejich svobodné volby a že na tuto svobodnou volbu nesmí být vyvíjen žádný nátlak; 8. zdůrazňuje, že bezpečnost pacientů je nutné zajistit za všech okolností a bez ohledu na to, kde a jak je zdravotní péče poskytována; vyzývá k vyjasnění, které orgány odpovídají za dohled nad poskytovateli zdravotní péče, a k účinné výměně informací mezi vnitrostátními úřady o odborných pracovnících ve zdravotnictví, pokud jde o jejich licenční a disciplinární status; považuje za nezbytné, aby byl vytvořen mechanismus, který umožní odvolání v případě nesprávné léčby, pokud byla zdravotní péče poskytnuta v zahraničí; 9. zdůrazňuje, že zdravotní péče a léčba téměř vždy vyžadují další činnost, která může trvat velmi dlouho; uznává, že je třeba stanovit jasná pravidla pro rozdělení úkolů a odpovědnosti mezi poskytovateli zdravotní péče v různých fázích léčby a péče; 10. považuje zavedení legislativního rámce na úrovni Společenství za nejlepší způsob, jak zajistit právní jistotu pacientů, vnitrostátních zdravotnických systémů a soukromých poskytovatelů zdravotní péče; domnívá se, že to je současně i nejlepší cestou k optimalizaci využívání zdravotnických zdrojů a zrychlení přístupu k léčbě; 11. domnívá se, že je nezbytné začlenit společnou chartu práv pacientů do tohoto rámce, aby bylo zajištěno, že tato práva budou vykonávána v praxi v přeshraničním režimu i v domovské zemi; 12. považuje za nezbytné začlenit do tohoto právního rámce mechanismus, v jehož rámci by vnitrostátní orgány shromažďovaly údaje a vyměňovaly si informace o poskytovatelích lékařské péče, jejich licenčním a disciplinárním statusu a o jejich kvalifikacích; dále je přesvědčen, že velkým přínosem pro léčbu nemocí by bylo vytvoření sítě evropských referenčních center; 13. vyzývá členské státy, aby zavedly pro pacienty jedno správní místo pro podávání stížností; 14. považuje z hlediska bezpečnosti pacientů za nutné zanést do právního rámce povinnost vnitrostátních orgánů vyměňovat si navzájem licenční a disciplinární informace o odborných pracovnících ve zdravotnictví, kteří jsou činní v přeshraničním poskytování zdravotní péče; 15. vyzývá Komisi, aby věnovala zvláštní pozornost poskytování informací pacientům o jejich právech a povinnostech a aby do svého legislativního návrhu začlenila vhodná ustanovení v tomto smyslu; 16. je přesvědčen o tom, že chystaný právní rámec Společenství může poskytnout příležitost k posílení práv evropských občanů jako pacientů a povzbudit členské státy k rozvoji jejich zdravotnických systémů; 17. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Komisi, Radě a vládám a parlamentům členských států. [1] Úř. věst. C 124 E, 25.5.2006, s. 543. [2] Úř. věst. L 376, 27.12.2006, s. 36. --------------------------------------------------