Sdělení Komise Radě a evropskému Parlamentu o rozhodnutích Komise ze dne 20. října 2004 ohledně národních alokačních plánů pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů v Belgii, Estonsku, Finsku, Francii, Lotyšsku, Lucembursku, Portugalsku a Slovenské republice v souladu se směrnicí 2003/87/ES /* KOM/2004/0681 konecném znení */





V Bruselu dne 20.10.2004 KOM(2004) 681 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU o rozhodnutích Komise ze dne 20. října 2004 ohledně národních alokačních plánů pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů v Belgii, Estonsku, Finsku, Francii, Lotyšsku, Lucembursku, Portugalsku a Slovenské republice v souladu se směrnicí 2003/87/ES ÚVOD Boj proti změně klimatu je jedním z důležitých cílů Evropské unie. Rozhodla se jej naplnit prostřednictvím splnění svých závazků vyplývajících z Kjótského protokolu, mnohostranné dohody, jež se snaží řešit tento celosvětový problém skrze mnohostrannou spolupráci. V úzké spolupráci s členskými státy, průmyslem, občanskou společností a vzdělávacími institucemi byl vytvořen Evropský program pro změnu klimatu (EPZK) ve snaze pomoci Evropské unii nalézt efektivní způsob splnění závazků vyplývajících z Kjótského protokolu. Hlavním návrhem programu EPZK bylo vytvoření systému obchodování s emisemi v rámci EU s cílem snížit emise skleníkových plynů v EU. V roce 2003 schválila Rada a Parlament směrnici 2003/87/ES upravující obchodování s emisemi v rámci EU od ledna 2005. První fáze obchodování s emisemi v EU se týká emisí CO2 z více než 12 000 zařízení. Každý členský stát musí vypracovat národní plán přidělování obchodovatelných povolenek a předložit jej k posouzení Komisi. Tyto plány musí být založeny na objektivních a transparentních kritérií, včetně kritérií uvedených v příloze III výše zmíněné směrnice. Komise může národní plány, které tato kritéria nesplňují, úplně či zčásti zamítnout. Ve snaze pomoci členským státům při přípravě těchto plánů přijala Komise pokyny[1] k provádění kritérií uvedených v dané směrnici. Toto sdělení vychází ze sdělení KOM(2004) 500[2], které objasňuje důvody rozhodnutí Komise ohledně národních alokačních plánů Rakouska, Dánska, Německa, Irska, Nizozemí, Slovinska, Švédska a Spojeného království a předkládá hodnocení Komise týkající se dalších osmi národních plánů. Jedním z důvodů, proč je podle této směrnice Komise zodpovědná za hodnocení národních alokačních plánů, je snaha zajistit správné uplatňování kritérií této směrnice při distribuci obchodovatelných povolenek ještě před započetím obchodování. Na jednotném vnitřním trhu EU a v jednotném systému EU pro obchodování s emisemi je třeba se chránit před narušením hospodářské soutěže v důsledku nesprávného uplatňování dané směrnice nebo ustanovení Smlouvy. Je to poprvé, kdy se EU účastní obchodování s emisemi v rámci EU a první období obchodování v letech 2005-2007 má být „obdobím zaučování“. Je v zájmu všech členských států, aby tento nástroj přispěl ke splnění cílů EU týkajících se změny klimatu, a to efektivně. Pokud by však bylo členskými státy vydáno více povolenek než je pravděpodobné množství skutečných emisí z příslušných zařízení, přinesla by tato směrnice jen malý nebo vůbec žádný užitek životnímu prostředí. Zmařilo by to rozvoj čistých a nových technologií a narušilo rozvoj dynamického a likvidního trhu. POčET PřEDLOžENÝCH NÁRODNÍCH ALOKAčNÍCH PLÁNů Ke 14. říjnu 2004 předložilo svůj národní alokační plán Komisi 22 členských států. Osm z nich bylo ohodnoceno v červenci 2004 a dalších osm (Belgie, Estonsko, Finsko, Francie, Lotyšsko, Lucembursko, Portugalsko a Slovenská republika) je natolik úplných, že Komise bude moci rozhodnout o jejich slučitelnosti s danou směrnicí. Těchto dalších osm plánů představuje zhruba 15 % odhadovaného celkového množství povolenek pro první období obchodování, což je celkem téměř 60 % očekávaného objemu v oběhu. HODNOCENÍ NÁRODNÍCH ALOKAčNÍCH PLÁNů Každý obdržený národní plán byl vyhodnocen v souladu s rozhodnutími přijatými v případě prvních osmi členských států dne 7. července 2004, jak bylo vysvětleno ve sdělení KOM(2004) 500. Při analýze těchto plánů Komise opět rozdělila prvky, které podle ní odporují jednomu nebo několika z 11 kritérií dané směrnice, do těchto skupin: konzistentnost se závazky jednotlivých členských států vyplývajícími z Kjótského protokolu („cesta ke Kjótu“), dodatečné úpravy, pravidla pro převod, forma a správa rezervy pro nové účastníky. V případě některých plánů spadajících pod tuto druhou sadu rozhodnutí zjistila Komise rovněž nesrovnalosti s hodnoceními podle rozhodnutí 280/2004/ES. O těchto jednotlivých skupinách pojednávají následující odstavce. Konzistentnost s hodnoceními podle rozhodnutí 280/2004/ES V souladu s rozhodnutím 280/2004/ES[3] provádí Komise každoroční hodnocení skutečných a plánovaných emisí členských států, celkem i podle jednotlivých odvětví a plynů. Hodnocení se připravuje v úzké spolupráci s členskými státy. V dokumentu obsahujícím pokyny pro členské státy se uvádí: „Konzistentnost by nebyla zajištěna v případě, že by měl některý členský stát v úmyslu přidělit celkové množství povolenek přesahující skutečné nebo plánované emise příslušných zařízení, které byly nahlášeny v hodnocení pro dané období.“ Komise se domnívá, že plány Estonska, Lotyšska a Slovenské republiky jsou slučitelné s kritériem 2), vezme-li se v úvahu snížené celkové množství povolenek v těchto třech plánech. Konzistentnost s „cestou ke Kjótu“ Belgie a Lucembursko se chystají koupit celkem minimálně 56 miliónů kjótských jednotek[4]. Portugalsko sice oznámilo, že má v úmyslu nakoupit kjótské jednotky, ve svém plánu však neuvedlo přesné množství, takže jeho úmysl nebyl při hodnocení plánu vůbec brán v potaz. Komise založila své hodnocení na osmi prvcích uvedených ve sdělení KOM(2004) 500. Belgie má v úmyslu koupit minimálně 41 miliónů kjótských jednotek a dosáhla značného pokroku v oblasti osmi prvků zmíněných ve sdělení KOM(2004) 500. V této fázi zejména vyčlenila finanční prostředky ve výši více než 120 miliónů eur na nákup kjótských jednotek. Vzhledem ke sníženému celkovému množství povolenek se Komise domnívá, že belgický plán neodporuje kritériu 1). Lucembursko projevilo úmysl koupit 15 miliónů kjótských jednotek. Dne 6. října 2004 oznámily lucemburské orgány Komisi, že se zavazují vytvořit právní základ v zákoně provádějícím směrnici 2003/87/ES a založit zvláštní fond pro změny klimatu, vyčlenit pro tento fond finanční prostředky v rozpočtu na rok 2005, stanovit Ministerstvo pro životní prostředí jako pověřený vnitrostátní orgán a oznámit to Sekretariátu Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu. Vzhledem k výše popsaným změnám a ke sníženému celkovému množství povolenek se Komise domnívá, že lucemburský plán neodporuje kritériu 1). 3.3. Dodatečné úpravy Podniky potřebují jistotu, aby měly dostatečnou důvěru a investovaly. Dodatečné úpravy přinášejí nejistotu, a tím důvěru podrývají. Pokud se v předchozích národních alokačních plánech vyskytovaly dodatečné úpravy, nebyly rozhodnutími Komise o národních alokačních plánech ze dne 7. července 2004 povoleny. Některé členské státy navíc upravily své plány ještě před výše zmíněnými rozhodnutími o odstranění dodatečných úprav, další členské státy rovněž upravily své plány o odstranění dodatečných úprav před přijetím současných rozhodnutí. 3.4. Rezervy pro nové účastníky Komise bere na vědomí, že všechny hodnocené plány počítají s vytvořením rezerv pro nové účastníky. 3.5. Specifické problémy jednotlivých plánů Finský plán sice zahrnuje seznam příslušných zařízení, neobsahuje však objemy, které mají být přiděleny jednotlivým zařízením na Ǻlandských ostrovech. Seznam požadovaný podle kritéria 10) je tudíž neúplný. Francie oznámila, že navíc k zařízením, která původně nahlásila, přidá ještě zhruba 800 dalších. Další podrobnosti, jako např. počet povolenek, které mají být těmto zařízením přiděleny, ještě neoznámila, takže seznam je neúplný. Komise se dále domnívá, že část přídělu určená na zvláštní rezervu pro možný růst odporuje kritériu 5), neboť je založena na přehnaných odhadech růstu a poskytovala by neoprávněné výhody pro určité podniky a činnosti. Níže uvedená tabulka č. 1 shrnuje hodnocení Komise a ukazuje, která kritéria byla v jednotlivých plánech porušena. Tabulka 1 | Belgie | Estonsko | Finsko | Francie | Lotyšsko | Lucembursko | Portugalsko | Slovenská republika | |1) Kjóto | | | | | | | | | |2) Vývoj emisí | | | | | | | | | |3) Potenciál | | | | | | | | | |4) Další právní předpisy | | | | | | | | | |5) Nediskriminování | | | |ZAMÍTNUTO | | | | | |6) Noví účastníci | | | | | | | | | |7) Časné akce | | | | | | | | | |8) Čisté technologie | | | | | | | | | |9) Konzultování veřejnosti | | | | | | | | | |10) Seznam zařízení s množstvím povolenek pro každé z nich | | |ZAMÍTNUTO |ZAMÍTNUTO | | | | | |11) Hospodářská soutěž mimo EU | | | | | | | | | |Článek 10 | | | | | | | | | | [1] Sdělení o pokynech, které mají členským státům pomoci při provádění kritérií uvedených v příloze III směrnice 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, KOM(2003) 830 v konečném znění ze dne 7. ledna 2004. [2] Sdělení o rozhodnutích Komise ze dne 7. července 2004 ohledně národních alokačních plánů pro přidělení povolenek na emise skleníkových plynů v Rakousku, Dánsku, Německu, Irsku, Nizozemí, Slovinsku, Švédsku a Spojeném království v souladu se směrnicí 2003/87/ES. [3] Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu pro monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a pro provádění Kjótského protokolu, Úř. věst. L 49, 19.2.2004, s. 1. [4] Lucembursko – 15 miliónů, Belgie – přinejmenším 41 miliónů.