Návrh obsahuje jasný model správy podporovaný členskými státy a orgány EU a zároveň poskytuje zúčastněným stranám příležitost vyjádřit své názory a obavy prostřednictvím konzistentních postupů, které v konečném důsledku přispějí ke společným řešením interoperability. Účinná politika interoperability by spojovala klíčové iniciativy v rámci inovativní architektury spolupráce, byla by otevřená, bezpečná a inkluzivní a podporovala by realizaci výsledků.

V krátkodobém horizontu povede tento návrh k nákladům, které ponese Komise při vytváření mechanismu strukturované spolupráce mezi správními orgány v EU a členských státech. V dlouhodobějším horizontu vzniknou Komisi náklady na usnadnění řízení interoperability a vypracování pokynů a společných řešení. Členským státům vzniknou také náklady spojené s vypracováním a zaváděním společných řešení interoperability na základě pokynů a nástrojů usnadněných mechanismem spolupráce. Tyto náklady by byly v dlouhodobém horizontu kompenzovány přínosy plynoucími ze zlepšené spolupráce a vytváření, zavádění a opakovaného používání společných opatření interoperability u veřejných služeb, čímž by se omezilo zdvojování úsilí a zbytečná zátěž.

Opatření EU s cílem zlepšit interoperabilitu veřejného sektoru – zřízením správní struktury, která by řídila rozvoj přeshraniční interoperability sítí a informačních systémů používaných k poskytování nebo správě veřejných služeb ve veřejném sektoru EU – by pomohlo k další integraci jednotného trhu, neboť by odstranilo překážky pohybu informací v rámci EU a podpořilo hospodářskou, sociální a územní soudržnost. SFEU dává EU za tímto účelem pravomoc určit vhodná ustanovení pro zřizování a rozvoj transevropských sítí v oblasti telekomunikačních infrastruktur (článek 170 SFEU).

Předpokládá se, že jednotné řízení přeshraniční interoperability v EU podpoří mezi klíčovými zúčastněnými stranami v členských státech spolupráci zdola nahoru a odpovědnost shora dolů, což povede k vytvoření sdíleného ekosystému interoperability. Usnadní to zapojení se do tvorby politiky v rané fázi a určení potřeby (společných) investic a zlepší provádění politiky. Z těchto důvodů nepředstavuje možnost 2 hrozbu, nýbrž je nástrojem pro umožnění subsidiarity, posílení odolnosti veřejné správy a digitální suverenity.

Posouzení dopadů určilo jako upřednostňovaný scénář možnost 2. Očekává se, že rozhodnutí o vytvoření strukturovaného mechanismu spolupráce poskytne členským státům stabilitu a (právní) předvídatelnost, kterou potřebují, a zároveň umožní nutnou pružnost pro další vývoj sdílených řešení interoperability v reakci na měnící se politické potřeby. Možnost 2 se rovněž zaměřuje na rozvoj participačních postupů. Tyto postupy jsou pro rychlejší technologický pokrok relevantnější. Jsou také méně narušující, pokud jde o dopad na starší systémy, protože přímo nestanovují (minimální) požadavky na kompatibilitu v právních předpisech (jako by tomu bylo u možnosti 3). K dnešnímu dni je méně pravděpodobné, že možnost 3 získá politickou podporu, a to kvůli svému širokému záběru a vysoké míře citlivosti vůči subsidiaritě (zejména v případě starších systémů EU a členských států). Proto se předpokládá, že možnost 2 bude mít menší dopad na zajištění pružné a pohotové reakce na rychle se měnící technologické a politické požadavky. Možnost 2 může také postupem času vést k možnosti 3.

Podle posouzení očekávaných dopadů možnost 1 ani základní možnost nebudou účinně řešit nedostatky, které odhalilo hodnocení Evropského rámce interoperability. Kvůli nedostatečné motivaci ke spolupráci nenaplňuje ani jedna z těchto možností politická a operativní očekávání zúčastněných stran, zejména členských států. Stejně tak je méně pravděpodobné, že možnost 3 získá politickou podporu, a to kvůli svému širokému záběru a vysoké míře citlivosti vůči subsidiaritě (např. v případě starších systémů EU a členských států). Ačkoli se očekává, že zakotvení přímo použitelných minimálních požadavků na interoperabilitu do práva Unie bude účinné, půjde o zdlouhavý postup, který si vyžádá značné náklady a úsilí na jeho provedení. Proto se předpokládá, že bude mít menší dopad na zajištění pružné a pohotové reakce na rychle se měnící technologické a politické požadavky.

Zúčastněné strany dále vyzvaly k tomu, aby se politika interoperability stala praktičtější a soudržnější s ostatními politikami EU, a to prostřednictvím zavedení myšlenky referenčních provádění. Tato provádění doprovázejí návrhy politik nezávaznými „zlatými standardy“ týkajícími se toho, jak by mohlo fungovat interoperabilní provádění na různých správních úrovních, a ukazují, jak lze tyto návrhy provádět.

Většina zúčastněných stran výslovně zmínila potřebu dohodnutých a otevřených norem a specifikací. Někteří z nich navíc zdůraznili potřebu koordinovanějšího zapojení veřejného sektoru do normalizačních organizací. Většina zúčastněných stran měla podobný názor na motivaci ke sdílení nákladů na návrh souvisejících s uživatelsky přívětivými, důvěryhodnými a bezpečnými řešeními (včetně sdílení mezi veřejnými a soukromými zúčastněnými stranami) a na podporu celounijního sdílení a opětovného použití vyspělých, opakovaně použitelných, interoperabilních řešení s otevřeným zdrojovým kódem pro orgány veřejné správy. Zmínili také, že tato řešení by měla být doprovázena jasnými pokyny k používání otevřených standardů a otevřeného zdrojového kódu (včetně jasných definic) a že je nutné zajistit technickou pomoc na všech úrovních (včetně příslušných zdrojů odborné přípravy).

Nařízení zřizuje nástroj pro koordinaci veřejných investic do řešení interoperability: agendu pro Interoperabilní Evropu. Tento nástroj by měl poskytnout ucelený přehled o možnostech financování a finančních závazcích v této oblasti a v příslušných případech integrovat související programy Unie, například program Digitální Evropa, Evropský fond pro regionální rozvoj, nástroje pro oživení a odolnost, Nástroj pro technickou podporu, program Horizont Evropa a další programy.

Návrh se týká zejména práva na řádnou správu, jak je definováno v článku 41 Listiny základních práv. Tento článek deklaruje, že řádná správa je základním právem, a to prohlášením, že každý jednotlivec má právo na to, aby orgány a instituce EU nebo členské státy, které uplatňují právo Unie, spravovaly jeho záležitosti určitým způsobem. Právo na řádnou správu zdůrazňuje význam transparentnosti v éře rostoucí digitalizace. Iniciativy na podporu digitalizace veřejných služeb lze považovat za nástroje usnadňující právo na řádnou správu, neboť mohou usnadnit základní aspekty řádné správy, například neutralitu, nestrannost a schopnost předvídat při řešení různých záležitostí. Žádná další opatření týkající se Evropského rámce interoperability a souvisejících zásad by nemohla mít negativní důsledky, například pro článek 8 Listiny základních práv Evropské unie – právo na ochranu osobních údajů, nebo pro článek 22 Listiny základních práv Evropské unie – právo na jazykovou rozmanitost. Pokud jsou osobní údaje zpracovávány v „regulačních pískovištích“, návrh obsahuje vhodná ochranná opatření na ochranu údajů s cílem zajistit, že budou chráněna práva subjektů údajů.

(5)Přeshraniční interoperabilitu neumožňují pouze centralizované digitální infrastruktury členských států, ale také decentralizovaný přístup. Patří do něj výměna údajů mezi místními správními orgány v různých členských státech, aniž by nutně procházela přes vnitrostátní uzly. Proto je nutné vyvinout společná řešení pro všechny správní úrovně, zejména pro specifikace a aplikace. Potřeba přeshraničních digitálních interakcí roste, což vyžaduje řešení, které tuto potřebu dokážou naplnit. Záměrem tohoto nařízení je usnadnit a podpořit výměnu mezi všemi úrovněmi správy.

(4)V zájmu jednotného přístupu k interoperabilitě veřejného sektoru v celé Unii, podpory zásady řádné správy a volného pohybu osobních a neosobních údajů v rámci Unie je co nejvíce sladit pravidla pro všechny veřejné sektory, které jsou správci nebo poskytovateli sítí a informačních systémů, jež se využívají k usnadnění nebo správě veřejných služeb. Tento cíl zahrnuje Komisi a další orgány, instituce nebo jiné subjekty Unie, jakož i subjekty veřejného sektoru v členských státech na všech úrovních správy: celostátní, regionální a místní. Důležitou roli při shromažďování dat pro vykazování pro regulatorní účely z členských států hrají agentury. Proto by se toto nařízení mělo vztahovat i na interoperabilitu těchto dat.

(3)Nová správní struktura by měla mít právní mandát k dalšímu rozvoji Evropského rámce interoperability a dalších společných řešení interoperability, například specifikací a aplikací. Kromě toho by toto nařízení mělo stanovit jasné a snadno rozpoznatelné označení pro některá řešení interoperability. Mělo by se podporovat vytváření dynamické komunity kolem technologických řešení pro otevřenou veřejnou správu.

(2)Členské státy a Unie již více než dvě desetiletí pracují na podpoře modernizace veřejné správy prostřednictvím digitální transformace a na podpoře úzkého propojení, které je nezbytné pro vytvoření skutečného evropského digitálního prostoru. Sdělení Komise „Digitální kompas 2030: Evropské pojetí digitální dekády“ (COM(2021) 118) zdůrazňuje potřebu urychlit digitalizaci veřejných služeb do roku 2030, a to i zajištěním interoperability na všech úrovních veřejné správy a napříč veřejnými službami. Kromě toho pandemie COVID-19 zvýšila rychlost digitalizace a přiměla orgány veřejné správy, aby se přizpůsobily online modelu, včetně přeshraničních digitálních veřejných služeb, jakož i inteligentnějšího a ekologičtějšího využívání technologií v souladu s klimatickými a energetickými cíli stanovenými v Zelené dohodě pro Evropu a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2021/1119. Cílem tohoto nařízení je k těmto cílům Unie významně přispět vytvořením strukturovaného rámce spolupráce v oblasti přeshraniční interoperability mezi členskými státy a Komisí za účelem podpory zřízení digitálních veřejných služeb.

(1)Je nezbytné posílit rozvoj přeshraniční interoperability sítí a informačních systémů, které se používají k poskytování nebo správě veřejných služeb v Unii, aby orgány veřejné správy v Unii mohly spolupracovat a zajistit přeshraniční fungování veřejných služeb. Stávající neformální spolupráce by měla být nahrazena jasným právním rámcem, který by umožnil interoperabilitu mezi různými správními úrovněmi a odvětvími a zajistil plynulý přeshraniční tok dat pro skutečně evropské digitální služby. Interoperabilita veřejného sektoru má významný dopad na právo na volný pohyb zboží a služeb stanovené ve Smlouvách, neboť náročné administrativní postupy mohou vytvářet značné překážky, zejména pro malé a střední podniky.

(25)Určení společných inovačních potřeb a priorit a zaměření společného úsilí v oblasti GovTech a experimentování přes hranice by pomohlo subjektům veřejného sektoru Unie sdílet rizika, získané zkušenosti a výsledky projektů na podporu inovací. Tyto činnosti budou využívat zejména široké základny začínajících a malých a středních podniků v oblasti technologií v Unii. Úspěšné projekty v oblasti GovTech a inovační opatření, jež byly testovány v rámci inovačních opatření Interoperabilní Evropy, by měly pomoci rozšířit nástroje v oblasti GovTech a řešení interoperability pro opakované použití.

(24)Všechny úrovně veřejné správy by měly při navrhování, vývoji a provozování veřejných služeb spolupracovat s inovativními organizacemi, ať už se jedná o podniky nebo neziskové subjekty. Podpora spolupráce v oblasti GovTech mezi subjekty veřejného sektoru a začínajícími a inovativními malými a středními podniky nebo spolupráce zahrnující především organizace občanské společnosti („CivicTech“) je účinným prostředkem pro podporu inovací ve veřejném sektoru a propagaci využívání nástrojů interoperability mezi partnery ze soukromého a veřejného sektoru. Podpora otevřeného ekosystému GovTech v Unii, který sdružuje veřejné a soukromé subjekty přes hranice a zahrnuje různé úrovně veřejné správy, by měla umožnit rozvoj inovativních iniciativ zaměřených na navrhování a zavádění řešení interoperability v oblasti GovTech.

(23)Je nezbytné zřídit správní mechanismus, který usnadní provádění politik Unie způsobem, jež zajistí interoperabilitu. Tento mechanismus by se měl zaměřit na interoperabilní digitální provádění politik poté, co byly přijaty ve formě právních aktů, a měl by sloužit k rozvoji řešení interoperability na základě potřeb. Měl by podporovat subjekty veřejného sektoru. Projekty na podporu subjektů veřejného sektoru by měl Komisi navrhovat Sbor pro Interoperabilní Evropu a Komise by měla rozhodovat o jejich zavedení.

(22)V současné době jsou elektronicky poskytované nebo spravované veřejné služby Unie v mnoha případech závislé na poskytovatelích mimo Unii. Strategickým zájmem Unie je zajistit, aby si zachovala a rozvíjela základní technologické kapacity pro zabezpečení svého jednotného digitálního trhu, a zejména pro zajištění poskytování služeb, ochranu kritických sítí a informačních systémů a poskytování klíčových služeb. Podpůrná opatření pro Interoperabilní Evropu by měla pomoci veřejné správě, aby se rozvíjela a byla schopna začlenit nové úkoly a nové oblasti do přeshraničních souvislostí. Interoperabilita je podmínkou k tomu, aby nedošlo k technologickému ustrnutí, přičemž umožňuje technický rozvoj a podporuje inovace, což by mělo zvýšit globální konkurenceschopnost Unie.

(21)Portál Interoperabilní Evropa by měl zpřístupnit veřejně dostupná řešení, která dodržují zásady otevřenosti, technické neutrality a bezpečnosti Evropského rámce interoperability. Vzhledem k tomu, že otevřený zdrojový kód umožňuje uživatelům aktivně posuzovat a kontrolovat interoperabilitu a bezpečnost řešení, je důležité, aby otevřený zdrojový kód podporoval zavádění řešení interoperability. V této souvislosti by se mělo podporovat používání licencí s otevřeným zdrojovým kódem s cílem zvýšit právní jasnost a vzájemné uznávání licencí v členských státech.

(20)Měl by být zřízen portál Interoperabilní Evropa jako referenční rámec pro řešení interoperability, znalosti a sdružení. Portál by měl být zřízen jako odkaz na oficiální zdroje, ale měl by být také otevřen příspěvkům ze Sdružení pro Interoperabilní Evropu.

(19)Mnoho specifikací interoperability používaných veřejným sektorem by mohlo být odvozeno ze stávajících právních předpisů Unie. Proto je nutné vytvořit vazbu mezi všemi specifikacemi pro sítě a informační systémy veřejného sektoru, které se v důsledku právních předpisů Unie povinně používají. Pro prováděcí orgány není vždy snadné najít požadavky v nejnovějším a strojově čitelném formátu. Jednotné kontaktní místo a jasná pravidla pro metadata těchto informací by měly subjektům veřejného sektoru pomoci, aby jejich infrastruktury digitálních služeb byly v souladu se stávajícími i budoucími pravidly.

(18)Interoperabilita je přímo spojena s otevřenými specifikacemi a normami a je závislá na jejich používání. Veřejný sektor Unie by proto měl mít možnost dohodnout se na průřezových otevřených specifikacích a dalších řešeních na podporu interoperability. Nový rámec by měl stanovit jasný postup pro vytváření a podporu těchto dohodnutých řešení interoperability v budoucnosti. Tímto způsobem bude mít veřejný sektor koordinovanější hlas, který nasměruje potřeby veřejného sektoru a veřejné hodnoty tak, aby se staly předmětem širších diskusí.

(17)Specializované rámce interoperability vydané jako doplněk k Evropskému rámci interoperability by měly zohledňovat stávající odvětvové rámce vytvořené na úrovni Unie (například v odvětví zdravotnictví) a neměly by je ovlivňovat.

(16)Evropský rámec interoperability by měl vyvíjet Sbor pro Interoperabilní Evropu, složený mimo jiné z jednoho zástupce každého členského státu. Členské státy jsou tak spolu s ostatními členy Sboru pro Interoperabilní Evropu v centru vývoje a provádění Evropského rámce interoperability. Sbor pro Interoperabilní Evropu by měl v případě potřeby Evropský rámec interoperability aktualizovat.

(15)Evropský rámec interoperability (EIF) by měl zajistit soudržnost a být uznáván jako jednotný referenční rámec pro přístup Unie k interoperabilitě v odvětví veřejných služeb. Kromě toho mohou specializované rámce interoperability řešit potřeby konkrétních odvětví, oblastí nebo správních úrovní. Tyto rámce by měly dále podporovat zavádění řešení interoperability.

(13)Pokud se orgány veřejné správy rozhodnou sdílet svá řešení s jinými orgány veřejné správy nebo s veřejností, jednají ve veřejném zájmu. Ještě důležitější je to u inovativních technologií: například díky otevřenému zdrojovému kódu jsou algoritmy transparentní a je tak umožněn nezávislý audit a reprodukovatelné stavební prvky. Sdílení řešení interoperability mezi veřejnou správou by mělo vytvořit podmínky pro vytvoření otevřeného ekosystému digitálních technologií pro veřejný sektor, což může přinést řadu výhod.

(12)Subjekty veřejného sektoru nebo orgány, instituce nebo jiné subjekty Unie, které hledají řešení interoperability, by měly mít možnost vyžádat si od jiných subjektů veřejného sektoru nebo orgánů, institucí nebo jiných subjektů Unie softwarový kód, který tyto organizace používají, spolu se související dokumentací. Sdílení by se mělo mezi subjekty veřejného sektoru a orgány, institucemi nebo jinými subjekty Unie stát standardem, zatímco nesdílení by muselo být právně odůvodněno. Kromě toho by subjekty veřejného sektoru nebo orgány, instituce nebo jiné subjekty Unie měly usilovat o vývoj nových řešení interoperability nebo o další rozvoj stávajících řešení interoperability.

(11)Organizace by měla zveřejnit výsledek posouzení interoperability na svých internetových stránkách. Zveřejnění výsledku by nemělo ohrozit práva duševního vlastnictví ani obchodní tajemství a mělo by být omezeno, je-li to odůvodněno veřejným pořádkem nebo bezpečností. Měla by být dodržována ustanovení práva Unie upravující ochranu osobních údajů.

(10)Posouzení interoperability by mělo vyhodnotit dopady plánované akce na přeshraniční interoperabilitu sítí a informačních systémů, například s ohledem na původ, povahu, zvláštnosti a rozsah těchto dopadů. Výsledek tohoto posouzení by měl být zohledněn při stanovení vhodných opatření, která je třeba přijmout za účelem zřízení nebo úpravy sítí a informačních systémů.

(8)Pro zavedení přeshraničních interoperabilních veřejných služeb je důležité zaměřit se v procesu tvorby politiky co nejdříve na aspekt interoperability. Proto by veřejná organizace, která zamýšlí zřídit novou síť a informační systém, nebo stávající síť a informační systém změnit, přičemž toto zamýšlené zřízení nebo změna pravděpodobně významně ovlivní přeshraniční interoperabilitu, měla provést posouzení interoperability. Toto posouzení je nezbytné k pochopení rozsahu dopadu plánované akce a k navržení opatření k využití přínosů a k řešení případných nákladů. Posouzení interoperability by mělo být povinné ve třech případech, které spadají do oblasti přeshraniční interoperability. V jiných situacích se mohou veřejné organizace rozhodnout, že provedou posouzení interoperability dobrovolně.

(7)Aby se zabránilo roztříštěnosti v oblasti interoperability v Unii, je třeba v Unii prosazovat společnou koncepci interoperability a holistický přístup k jejímu řešení. Strukturovaná spolupráce by měla podporovat opatření na podporu standardního nastavení politiky připravenosti na digitalizaci a interoperability. Dále by měla podporovat účinné řízení a využívání infrastruktur digitálních služeb a jejich příslušných složek ze strany subjektů veřejného sektoru a orgánů, institucí a jiných subjektů Unie, což umožní zřízení a provozování udržitelných a účinných přeshraničních veřejných služeb.

(26)Opatření na podporu Interoperabilní Evropy by mohla těžit z bezpečného prostoru pro experimentování a zároveň zajistit odpovědné inovace a začlenění vhodných opatření ke zmírnění rizik a záruk. Aby byl zajištěn právní rámec, který je vstřícný k inovacím, schopný obstát v budoucnosti a odolný vůči narušení, mělo by být umožněno provádět tyto projekty v „regulačních pískovištích“. „Regulační pískoviště“ by měla spočívat v kontrolovaných zkušebních prostředích, která usnadňují vývoj a zkoušky inovativních řešení předtím, než jsou tyto systémy integrovány do sítí a informačních systémů veřejného sektoru. Cílem „regulačních pískovišť“ by mělo být podpořit interoperabilitu prostřednictvím inovativních řešení, a to vytvořením kontrolovaného experimentálního a zkušebního prostředí s cílem zajistit soulad řešení s tímto nařízením a dalšími příslušnými právními předpisy Unie a členských států, zvýšit právní jistotu inovátorů a příslušných orgánů a zlepšit chápání příležitostí, vznikajících rizik a dopadů nových řešení. Pro zajištění jednotného provádění v celé Unii a úspor z rozsahu je vhodné pro zavádění „regulačních pískovišť“ stanovit společná pravidla. Evropský inspektor ochrany údajů může orgánům a institucím Unie uložit v souvislosti s „regulačními pískovišti“ správní pokutu podle čl. 58 odst. 2 písm. i) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725.

(27)Je nezbytné poskytnout právní základ pro použití osobních údajů, které byly shromážděny pro jiné účely, a to s cílem vývoje určitých řešení interoperability ve veřejném zájmu v rámci „regulačního pískoviště“ v souladu s čl. 6 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 a článkem 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725. Cílem nařízení je pouze stanovit právní základ pro zpracování osobních údajů v rámci „regulačního pískoviště“ jako takového. Jakékoli jiné zpracování osobních údajů, které spadá do oblasti působnosti tohoto nařízení, by vyžadovalo samostatný právní základ.

(28)Je třeba zlepšit chápání otázek interoperability, zejména mezi zaměstnanci veřejného sektoru. V tomto ohledu je klíčová průběžná odborná příprava, přičemž v této oblasti by měla být podporována spolupráce a koordinace. Kromě odborné přípravy týkající se řešení pro Interoperabilní Evropu by všechny iniciativy měly v příslušných případech vycházet ze sdílení zkušeností a řešení a z výměny a podpory osvědčených postupů nebo by je měla tato sdílení a výměny doprovázet.

(29)Pro vytvoření mechanismu usnadňujícího proces vzájemného učení mezi subjekty veřejného sektoru a sdílení osvědčených postupů při zavádění řešení pro Interoperabilní Evropu v členských státech je nezbytné určit ustanovení týkající se postupu vzájemného hodnocení. Vzájemná hodnocení mohou poskytnout cenné poznatky a doporučení pro subjekt veřejného sektoru, který je předmětem hodnocení. Zejména by mohla přispět k usnadnění přenosu technologií, nástrojů, opatření a postupů mezi členskými státy, které jsou do vzájemného hodnocení zapojeny. Představují funkční způsob, jak sdílet osvědčené postupy mezi členskými státy s různou úrovní vyspělosti v oblasti interoperability. Aby se zajistilo, že proces vzájemného hodnocení bude nákladově efektivní a přinese jasné a přesvědčivé výsledky, a aby se zároveň zabránilo zbytečné zátěži, může Komise na základě vzniklých potřeb a po konzultaci se Sborem pro Interoperabilní Evropu přijmout pokyny pro nejlepší uspořádání těchto vzájemných hodnocení.

(30)Pro rozvoj obecného směřování strukturované spolupráce v rámci Interoperabilní Evropy při podpoře digitálního propojení a interoperability veřejných služeb v Unii a pro dohled nad strategickými a prováděcími činnostmi souvisejícími s touto spoluprací by měl být zřízen Sbor pro Interoperabilní Evropu. Sbor pro Interoperabilní Evropu by měl plnit své úkoly s přihlédnutím k pravidlům přeshraniční interoperability a k již zavedeným řešením pro stávající sítě a informační systémy.

(31)Byly zřízeny určité orgány Unie, například Evropský sbor pro datové inovace a Rada pro evropský prostor pro zdravotní data, jejichž úkolem je mimo jiné zvyšovat interoperabilitu na úrovni konkrétních oblastí nebo politik. Žádný ze stávajících orgánů však nemá za úkol řešit přeshraniční interoperabilitu sítí a informačních systémů, které se používají k poskytování nebo správě veřejných služeb v Unii. Sbor pro interoperabilitu v Evropě zřízený tímto nařízením by měl podporovat orgány Unie, které pracují na politikách, akcích a řešeních týkajících se přeshraniční interoperability sítí a informačních systémů, které se používají k poskytování nebo správě veřejných služeb v Unii, například v oblasti sémantické interoperability pro přenositelnost a opakované použití datových prostorů. Sbor pro Interoperabilní Evropu by měl spolupracovat se všemi příslušnými orgány Unie s cílem zajistit soulad a synergie mezi opatřeními v oblasti přeshraniční interoperability a opatřeními v jednotlivých odvětvích.

(32)Pokrok v interoperabilitě veřejného sektoru vyžaduje aktivní zapojení a angažovanost odborníků, odborníků z praxe, uživatelů a zainteresované veřejnosti napříč členskými státy, na všech úrovních veřejné správy a za účasti mezinárodních partnerů a soukromého sektoru. Aby bylo možné využít jejich odborných znalostí, dovedností a kreativity, mělo by specializované otevřené fórum („Sdružení pro Interoperabilní Evropu“) pomoci směrovat zpětnou vazbu, uživatelské a provozní potřeby, určit oblasti dalšího rozvoje a pomoci stanovit priority spolupráce v oblasti interoperability v EU. Založení Sdružení pro Interoperabilní Evropu by mělo podpořit koordinaci a spolupráci mezi strategickými a operativními klíčovými aktéry v oblasti interoperability.

(33)Sdružení pro Interoperabilní Evropu by mělo být otevřeno všem zúčastněným stranám. Přístup do Sdružení pro Interoperabilní Evropu by měl být co nejjednodušší, bez zbytečných překážek a zátěže. Sdružení pro Interoperabilní Evropu by mělo sdružovat veřejné a soukromé zúčastněné strany, včetně občanů, s odbornými znalostmi v oblasti přeshraniční interoperability, jež pocházejí z různých oblastí, jako je například akademická sféra, výzkum a inovace, vzdělávání, normalizace a specifikace, podniky a veřejná správa na všech úrovních.

(34)S cílem zajistit účinné provádění pravidel stanovených tímto nařízením je nezbytné určit příslušné vnitrostátní orgány, které budou za jejich provádění odpovědné. V řadě členských států již některé subjekty úlohu rozvíjení interoperability plní. Tyto subjekty by mohly v souladu s tímto nařízením převzít úlohu příslušného orgánu.

(35)Jako hlavní nástroj Unie pro koordinaci veřejných investic do řešení interoperability by měla být vytvořena agenda pro Interoperabilní Evropu. Měla by poskytovat ucelený přehled o možnostech a závazcích financování v dané oblasti a v příslušných případech začlenit související programy Unie. Tato činnost by měla přispět k vytváření synergií a koordinaci finanční podpory související s rozvojem interoperability a zamezit zdvojování.

(36)Měly by být shromážděny údaje za účelem posouzení účinnosti tohoto nařízení ve vztahu k cílům, které sleduje, a poskytnutí zpětné vazby pro hodnocení tohoto nařízení v souladu s bodem 22 interinstitucionální dohody ze dne 13. dubna 2016 o zdokonalení tvorby právních předpisů. Komise by proto měla provádět monitorování a hodnocení tohoto nařízení. Hodnocení by mělo být založeno na pěti kritériích, kterými jsou účinnost, účelnost, relevance, soudržnost a přidaná hodnota EU. Toto hodnocení by také mělo být podkladem pro posuzování dopadů možných dalších opatření. Monitorování by mělo integrovat stávající zdroje údajů a postupy monitorování.

(37)Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci ke stanovení pravidel a podmínek pro zřízení a provoz „regulačních pískovišť“.

(38)Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž interoperability v rámci veřejné správy v celé Unii, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale z důvodu jeho rozsahu a účinků, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v tomtéž článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů Smluv, zejména pokud jde o posílení jednotného trhu.

(39)Použití tohoto nařízení by mělo být odloženo o tři měsíce po datu jeho vstupu v platnost, aby měly členské státy a orgány, instituce nebo jiné subjekty Unie dostatek času se na toto použití připravit. Tato doba je nezbytná pro zřízení Sboru pro Interoperabilní Evropu a Sdružení pro Interoperabilní Evropu a pro jmenování příslušných vnitrostátních orgánů a koordinátorů interoperability.

(40)V souladu s čl. 42 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2018/1725 byl konzultován evropský inspektor ochrany údajů, který vydal stanovisko dne …,

PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:

Kapitola 1

Obecná ustanovení

Článek 1

Předmět a oblast působnosti

1.Toto nařízení stanoví opatření na podporu přeshraniční interoperability sítí a informačních systémů, které se používají k poskytování nebo správě veřejných služeb v Unii, stanovením společných pravidel a rámce pro koordinaci interoperability veřejného sektoru s cílem podpořit rozvoj interoperabilní transevropské infrastruktury v oblasti digitálních veřejných služeb.