Bodem 8 článku 1 se zavádí nový článek 280a, v němž jsou stanoveny definice různých konceptů, které jsou nutné k tomu, aby bylo možno uplatňovat ustanovení zvláštního režimu uvedeného hlavě XII kapitole 1 směrnice o DPH.

Definice „malých podniků“ pomáhá tato ustanovení objasnit a zvýšit právní jistotu daňových poplatníků. Vztahovala by se na všechny podniky, jejichž roční obrat v Unii na jednotném trhu nepřesahuje 2 000 000 EUR. Ve vztahu k režimu DPH platnému pro tyto podniky umožňuje zavedení této definice zjednodušit opatření zaměřená na podniky, které jsou z hospodářského hlediska malé, byť jejich obrat překračuje prahovou hodnotu pro osvobození. Šířeji pojatá kategorie malých podniků tedy zahrnuje kromě podniků osvobozených od DPH i podniky způsobilé pro na osvobození, které se rozhodly uplatňovat běžný režim, nebo jejichž obrat přesahuje prahovou hodnotu pro osvobození, a které jsou tudíž zdaňovány podle běžného režimu.

Rovněž existují dvě definice obratu, které byly zavedeny k usnadnění uplatňování vnitrostátních prahových hodnot pro osvobození („roční obrat v členském státě“) a podmínky způsobilosti platné pro neusazené malé podniky („roční obrat v Unii“).

Body 9, 10 a 16 článku 1 stanoví změny vyplývající z odstranění odstupňovaných daňových úlev, které se ukázaly být zdrojem komplikací a jež ke zmírňování zátěže malých podniků spojené s dodržováním předpisů přispívají jen málo. Proto by toto opatření mělo být odstraněno.

Bodem 11 článku 1 se mění ustanovení čl. 283 odst. 1, pokud jde o vyloučení neusazených podniků z osvobození. Tato změna je nezbytná pro zpřístupnění osvobození podnikům v EU, které nejsou usazeny v členském státě, kde uskutečňují dodávky podléhající DPH.

Bodem 12 článku 1 se mění článek 284, který definuje novou oblast působnosti osvobození malých podniků, jež pro členské státy zůstane i nadále nepovinným. Členské státy, které se rozhodnou osvobození malých a středních podniků zavést, budou mít možnost nastavit vlastní prahovou hodnotu na úroveň nejlépe vystihující jejich konkrétní hospodářský a právní kontext. Aby se však zajistilo omezení oblasti působnosti osvobození na nejmenší podniky a omezily se případné rušivé účinky osvobození, stanoví směrnice o DPH maximální úroveň prahové hodnoty pro osvobození, která platí pro všechny členské státy. Osvobození bude dostupné všem způsobilým podnikům v EU, ať už jsou, či nejsou usazeny na území členského státu, v němž uskutečňují dodávky podléhající DPH.

Aby mohly malé podniky tohoto osvobození využívat v členském státě, kde nejsou usazené, musí splnit dvě podmínky: i) jejich roční obrat v tomto členském státě („roční obrat v členském státě“) by měl být pod zde platnou prahovou hodnotou pro osvobození; a ii) jejich celkový obrat na jednotném trhu („roční obrat v Unii“) by neměl přesahovat 100 000 EUR. Druhá z podmínek způsobilosti by měla zabránit zneužívání ze strany velkých podniků, které by v případě neexistence prahová hodnota pro celkový obrat v EU mohly využívat osvobození malých a středních podniků v několika členských státech (např. pokud by jejich obrat v žádném ze členských států nedosahoval platné prahové hodnoty pro osvobození MSP), ačkoli by měly vysoký obrat.

Aby se zajistila účinná kontrola uplatňování podmínek osvobození, musí členský stát, v němž je usazen podnik využívající osvobození v jiném členském státě, shromáždit všechny relevantní údaje o obratu tohoto podniku. Pokud tedy malý podnik využívá osvobození v jiném členském státě, než ve kterém je usazený, musí členský stát usazení zajistit, aby příslušný malý podnik přesně vykázal roční obrat v Unii a roční obrat v členském státě, a musí informovat správce daně jiných dotčených členských států, v nichž příslušný malý podnik uskutečňuje dodávky.

Bodem 14 článku 1 se mění článek 288, aby se upřesnilo, jaké transakce se při výpočtu ročního obratu mají započítávat, a stanovilo se tak východisko pro uplatňování osvobození malých podniků.

Bodem 15 článku 1 se vkládá nový článek 288a, který zavádí přechodné období pro malé podniky využívající osvobození pro malé a střední podniky, jejichž obrat v daném roce přesahuje prahovou hodnotu pro osvobození. Takovým podnikům bude povoleno po dobu daného jednoho roku nadále využívat osvobození malých a středních podniků, jestliže jejich obrat v tomto roce nepřesáhne příslušnou prahovou hodnotu pro osvobození malých a středních podniků o více než 50 %. Ustanovení zohledňuje pro toto přechodné období dva cílové ukazatele, které fungují jako ochrana proti zneužití tohoto opatření: první se váže k době (1 rok) a druhý k obratu (překročení prahové hodnoty uplatňované pro osvobození o více než 50 %).

Bodem 18 článku 1 se zavádí nový oddíl 2a, v němž jsou uvedena zjednodušující opatření platná pro osvobozené i neosvobozené podniky. Nový pododdíl 1 sjednocuje řadu zjednodušených povinností osvobozených podniků do jediného režimu osvobození (registrace, fakturace, vedení účtů a přiznání k DPH). Navíc je členským státům ponechána možnost zprostit osvobozené malé podniky dalších povinností uvedených v článcích 213 až 271.

Nový pododdíl 2 stanoví soubor zjednodušených povinností platných pro podniky, které osvobození malých a středních podniků nevyužívají. Mezi takové podniky mohou patřit jak podniky, které si zvolily zdanění na základě obecných pravidel, byť jsou pro osvobození způsobilé, tak podniky, jejichž obrat prahovou hodnotu pro osvobození přesahuje, avšak nedosahuje částky 2 000 000 EUR, a které jsou tedy podle nově zavedené definice hodnoceny jako malé podniky. Protože osvobozené podniky nemohou odpočíst DPH odváděnou na vstupu, nemůže možnost osvobození účinně řešit problémy všech způsobilých podniků. Zejména malé podniky dodávající zboží a poskytující služby jiným osobám povinným k dani mohou upřednostňovat možnost zdanění na základě obecných pravidel. Snížení nákladů spojených s dodržováním povinností v oblasti DPH je tedy u těchto podniků spíše než s osvobozením samotným spjato se zjednodušením jejich povinností v oblasti DPH.

Členské státy by proto rovněž měly definovat soubor zjednodušených povinností v oblasti DPH pro neosvobozené malé podniky. Tento soubor by měl zahrnovat zjednodušenou registraci, zjednodušené vedení záznamů a delší zdaňovací období, která by umožňovala méně časté podávání daňových přiznání. Neosvobozené malé podniky by také měly mít možnost rozhodnout se pro uplatňování běžných zdaňovacích období.

2018/0006 (CNS)

Návrh

SMĚRNICE RADY,

kterou se mění směrnice 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty, pokud jde o zvláštní režim pro malé podniky

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 113 této smlouvy,

s ohledem na návrh Evropské komise,