[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |

V Bruselu dne 9.12.2008

KOM(2008) 821 v konečném znění

SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ

CENY POTRAVIN V EVROPĚ

{SEK(2008) 2970} {SEK(2008) 2971} {SEK(2008) 2972}

(PřEDLOžENÁ KOMISÍ)

SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ

CENY POTRAVIN V EVROPĚ

1. ÚVOD

Ve druhé polovině roku 2007 rychle rostly ceny zemědělských komodit a na začátku roku 2008 dosáhly mimořádně vysokých úrovní. Tento nárůst cen měl za následek i prudký vzestup spotřebitelských cen potravin, čímž došlo ke snížení kupní síly domácností v EU zhruba o jedno procento. Domácnosti s nízkými příjmy byly zasaženy ještě více.

Komise[1] proto navrhla, že bude podrobněji sledovat vývoj cen zemědělských komodit a potravin, analyzovat dopady spekulací na ceny zemědělských komodit a zkoumat fungování potravinového řetězce. Evropská rada v červnu 2008 Komisi požádala, aby do prosince o těchto tématech vypracovala zprávu. Toto sdělení je odpovědí na výše uvedenou žádost.

V posledních měsících ceny zemědělských komodit prudce klesaly. Strukturální příčiny strmého nárůstu cen, jako je růst celosvětové poptávky po potravinách a pokles růstu produktivity potravinářských plodin, však nezmizely. Pro udržení rovnováhy mezi celosvětovou nabídkou potravin a poptávkou po nich je třeba podporovat politiku otevřeného trhu a vyvinout další úsilí, kterým se zajistí, že zemědělská produkce reaguje na signály trhu. Schválením „kontroly stavu“ SZP učinila Evropská unie rozhodné kroky k tomu, aby zemědělci mohli lépe reagovat na měnící se tržní podmínky. Kromě toho cílem kola odchodních jednání WTO v Dohá je otevření zemědělských trhů rozvojovým zemím. K zajištění dostatečného množství potravin v celosvětovém měřítku by rovněž mohly přispět pomoc a pobídky ke zvýšení výrobního potenciálu rozvojových zemí.

Zároveň rostou obavy z dalšího kolísání cen. Výkyvy cen zemědělských komodit doprovázel příliv investic do souvisejících finančních derivátů. To vyvolává otázku, jakou roli při určování cen hrály spekulace a zda nedošlo k odchylce, jež nemá ekonomické opodstatnění. Je třeba i nadále dohlížet na trhy se zemědělskými komoditami, aby se posoudilo, jakým způsobem by bylo možné zabránit nadměrnému kolísání a nárůstu skupinových spekulativních pozic, a tedy i potenciálním škodám, které by mohly způsobit.

V souvislosti s hospodářským zpomalením je důležitější než kdy jindy zajistit, aby se pokles cen komodit neprodleně projevil na spotřebitelských cenách a aby se zvýšila konkurenceschopnost zemědělství, potravinářského průmyslu a distribučního odvětví. Je to v naprostém souladu s plánem evropské hospodářské obnovy, který Komise předložila dne 26. listopadu 2008 a ve kterém je zdůrazněna potřeba rychlé stimulace poptávky a posílení důvěry spotřebitelů a podniků. Pro dosažení tohoto cíle je klíčové, aby byly identifikovány a vyřešeny problémy týkající se fungování hospodářské soutěže a regulace v potravinovém řetězci.

Sdělení má následující strukturu. Oddíl 2 obsahuje přehled vývoje cen zemědělských komodit a střednědobé vyhlídky. V oddílu 3 je rozebrán vliv spekulací na vývoj cen zemědělských komodit. Oddíl 4 se zabývá fungováním potravinového řetězce. V oddíle 5 je navržen plán řešení zjištěných problémů a oddíl 6 obsahuje závěry.

2. VÝVOJ CEN ZEMěDěLSKÝCH KOMODIT A POTRAVIN

2.1. Vývoj tržních cen zemědělských produktů

Prudký nárůst cen zemědělských komodit byl výsledkem kombinace několika strukturálních a přechodných faktorů. Strukturální faktory, jakými jsou například růst světové populace, stoupající příjmy v nově se rozvíjejících ekonomikách a vznik nových odbytišť, přispěly k postupnému růstu celosvětové poptávky. Celosvětová nabídka nebyla schopna s touto poptávkou udržet krok kvůli pomalejšímu růstu výnosů obilovin a povaze světových zemědělských trhů, které jsou nepružné a specificky omezené sezónností produkce. Kromě toho se na cenách zemědělských komodit odrazil i růst výrobních nákladů způsobený mimo jiné zvýšením cen energie. Dopad těchto strukturálních faktorů byl umocněn poklesem produkce, k němuž přispělo jak špatné počasí, tak obchodní omezení zavedená několika vyvážejícími státy. Na vývoji cen zemědělských komodit se podepsal rovněž vývoj směnných kurzů, rostoucí spekulace na trhu s komoditními deriváty a úzké propojení trhů se zemědělskými a jinými komoditami, např. ropou. Podíl těchto faktorů se v jednotlivých sektorech různí. Například změny v cenách pšenice a rýže lze z velké části přičíst faktorům na straně nabídky, zatímco trhy s kukuřicí a sójou byly ovlivněny mohutným nárůstem celosvětové poptávky jak v případě spotřeby masa, tak v případě průmyslového využití.

V posledních měsících ceny komodit prudce klesly a vrátily se na úrovně před nárůstem, nebo dokonce poklesly na úrovně ještě nižší. Celková ekonomická nejistota navíc vyvolává obavy z případného dalšího kolísání cen. Vliv některých krátkodobých faktorů, které přispěly ke zvýšení zemědělských cen ve druhé polovině minulého roku, se snížil díky příznivějšímu počasí, klesajícím cenám energie a zrušení vývozních omezení. Kromě toho na zvýšení cen rychle a výrazně zareagovala celosvětová nabídka, k čemuž přispělo i uvolnění výrobních omezení v SZP, zejména zrušení povinného vynětí orné půdy z produkce a zvýšení kvót na mléko od roku 2008. Předpokládá se například, že celosvětová produkce pšenice dosáhne v roce 2008 vůbec nejvyšší zaznamenané úrovně, což povede ke značnému poklesu její ceny.

2.2. Vývoj spotřebitelských cen potravin

Jelikož zemědělské komodity představují pouze malou část celkových nákladů na produkci potravin, spotřebitelské ceny potravin rostly pomaleji než zemědělské ceny. Například cena pšenice v bochníku chleba představuje v průměru méně než 10 % konečné spotřebitelské ceny.

Přesto byl nárůst spotřebitelských cen potravin během léta roku 2007 a až do začátku roku 2008 značný. Pohyby cen zemědělských komodit na mezinárodním trhu spolu s nárůstem cen ropy měly v minulém roce významný dopad na inflaci v EU. Od srpna 2007 do července 2008 představovala inflace cen potravin (kromě alkoholu a tabáku) přibližně 1,0 procentního bodu z celkové inflace. Toto číslo lze z velké části připsat vývoji cen v kategorii zpracovaných potravin (jednalo se hlavně o produkty ve skupinách „chléb a ostatní výrobky z obilovin“ a „mléčné výrobky“).

Rozdíly ve vývoji cen zpracovaných a nezpracovaných potravin vznikají většinou v důsledku „skládání“. Kategorie „zpracované potraviny“ zahrnuje potraviny vyrobené z komodit, které byly nejvíce zasaženy nárůstem cen na světových trzích, zejména obilovin a mléčných výrobků. Náklady na vstupy u kategorie „nezpracované potraviny“ – včetně masa a ryb – se zvýšily mnohem méně. Kromě toho měl prudký nárůst cen paliv pravděpodobně větší vliv na ceny zpracovaných potravin.

Podíl inflace cen potravin na celkové inflaci není ve všech členských státech stejný, nejvyšší podíly byly zaznamenány v nových členských státech. Tento rozdíl lze částečně vysvětlit rozdílným podílem potravin na spotřebitelských výdajích, protože tento podíl bývá vyšší ve státech s nižším HDP na obyvatele. Nejvíce zřejmě zvýšení cen potravin zasáhlo 16 % Evropanů, kteří žijí pod hranicí chudoby, jelikož jejich výběr v oblasti potravin je omezený a výdaje na potraviny tvoří podstatnou část jejich rozpočtu.

2.3. Předpověď vývoje zemědělských trhů a cen potravin

Prudký pokles cen zemědělských komodit v posledních měsících by měl vyvolat pokles inflace cen potravin a v následujících dvou letech by měl významně snížit podíl cen potravin na celkové inflaci. Z toho vyplývá, že podíl inflace cen potravin na celkové inflaci v EU se během roku 2009 vrátí na obvyklou úroveň a bude v roce 2009 představovat přibližně 0,6 procentního bodu z celkové inflace v EU a 0,5 procentního bodu v roce 2010.

Přestože budoucí vývoj cen obklopuje velká nejistota, strukturální faktory, jakými jsou například růst celosvětové poptávky po potravinách, vývoj nových odbytišť a dlouhodobý pokles růstu produktivity potravinářských plodin, budou pravděpodobně ve střednědobém horizontu ceny zvyšovat. To bude motivací ke zvýšení produkce potravin, a to i v rozvojových zemích. Očekává se, že ceny budou méně stabilní než v minulých desetiletích, protože úrovně zásob zůstávají relativně nízké. Jakákoli výrazná změna poptávky nebo nabídky by tedy mohla rychle vyvolat větší kolísání cen.

Aby mohli zemědělci lépe reagovat na nestabilnější tržní podmínky, je nutné poskytnout jim větší prostor pro změny produkce, které by byly více zaměřeny na trh, a podpořit je přiměřenou záchrannou sítí. V tomto směru učinila Evropská unie rozhodné kroky schválením „kontroly stavu“ SZP, a to zejména zrušením vynětí orné půdy z produkce, postupným odstraňováním kvót na mléko a přeměnou tržní intervence v opravdovou záchrannou síť. To všechno pomůže zemědělcům lépe reagovat na signály trhu a využívat nových příležitostí.

2.4. Zvýšení celosvětové produkce a odstranění obchodních bariér

Pro obnovení rovnováhy mezi celosvětovou nabídkou potravin a poptávkou po nich je třeba, aby zemědělská produkce reagovala na signály trhu a aby se podporovala politika otevřeného trhu. Omezení vývozu zemědělských produktů, které v minulém roce zavedly některé státy, přineslo více škody než užitku, protože utlumilo signály trhu a odradilo zemědělce od zvýšení produkce, které by uspokojilo rostoucí poptávku. Kolo obchodních jednání WTO v Dohá by mohlo vést k otevření zemědělských trhů rozvojovým zemím. EU nadále usiluje o uzavření dohody ohledně ambiciózního a vyváženého výsledku rozvojové agendy z Dohá a přijme opatření, která přispějí k jeho dosažení.

Podmínkou pro zvýšení výrobního potenciálu rozvojových zemí je zlepšení podnikatelského prostředí, například lepší přístup zemědělců k úvěrům, zdrojům a informacím. Je proto nutné investovat do infrastruktury na venkově a provést reformy zemědělské politiky, institucí a systémů správy půdy. Aby byl zajištěn dostatek potravin i v budoucnosti, je nutné využívat půdu a vodu udržitelnějším způsobem a zavést zemědělské postupy přizpůsobené změně klimatu. Pro udržení rovnováhy mezi nabídkou zemědělských produktů a dlouhodobými trendy celosvětové poptávky je rovněž nutné nadále usilovat o zvýšení růstu produktivity v zemědělství, mimo jiné podporou zemědělského výzkumu a inovací. EU podpoří toto úsilí v rozvojových zemích svou rozvojovou pomocí. Očekává se, že pozitivní vliv na nabídku by se měl projevit ve střednědobém až dlouhodobém horizontu.

Evropská komise rovněž přijala významnou iniciativu tím, že navrhla zřízení nástroje rychlé reakce, který by disponoval 1 miliardou EUR[2]. Tento nástroj, jehož schválení Radou a Evropským parlamentem se očekává v nadcházejících týdnech, se zaměří na podporu nabídky zemědělských produktů v rozvojových zemích v krátkodobém až střednědobém horizontu.

3. VLIV SPEKULACÍ NA CENY ZEMěDěLSKÝCH KOMODIT

V minulém desetiletí zažily finanční trhy se zemědělskými komoditami nevídaný růst, který se projevil zvýšenou likviditou, rozsáhlejší účastí, konsolidací a vznikem nových burz a platforem pro elektronické obchodování. Souběžně s tím se rozšířil počet strategií používaných při obchodování s komoditami a objevily se nové derivátové produkty. Zájem investorů o tyto deriváty se postupně zvyšoval.

Na termínových trzích se zemědělskými komoditami působí dvě hlavní skupiny účastníků: obchodníci, kteří jsou hlavními účastníky trhu a kteří se zabývají nákupem a prodejem konkrétních aktiv, a finanční investoři, například zajišťovací fondy, investiční fondy a státní investiční fondy. Zatímco ekonomicky opodstatněná spekulace přispívá k lepšímu řízení rizik a určování cen, významný nárůst aktivit účastníků z druhé skupiny v posledních letech zvýšil na uvedených trzích riziko vzniku spekulativních bublin.

Od začátku roku 2006 se výrazně zvýšil příliv investic na tyto trhy, což se odrazilo v celkovém počtu nevyrovnaných termínových smluv držených účastníky trhu. Kromě růstu na trhu s komoditními deriváty došlo od roku 2007 k podstatnému nárůstu derivátové aktivity i na mimoburzovním trhu (v řádu 30 %), který je mnohem méně transparentní než burzy zemědělských komodit. Příliv investic na termínový trh se zemědělskými komoditami je pravděpodobně způsoben odchodem investorů z jiných trhů, zejména z trhů se strukturovanými produkty, který se po vypuknutí finanční krize v polovině roku 2007 výrazně urychlil. Podobně i nedávný prudký odliv investic z termínových trhů se zemědělskými komoditami by mohl být náznakem splasknutí spekulativní bubliny, protože investoři museli kvůli celkové finanční krizi najít dodatečné likvidní prostředky.

Mezi růstem termínových a okamžitých cen však byl s ohledem na krátké období zjištěn pouze slabý kvantitativní vztah. Podrobná analýza rozpětí mezi okamžitými cenami a cenami dvanáctiměsíčních termínových smluv nepřináší jasné důkazy o tom, že by rostoucí ceny termínových smluv tlačily vzhůru okamžité ceny.

V každém případě byly v posledních letech u některých komodit (zejména u pšenice, sóji a kukuřice) zaznamenány podstatné rozdíly mezi okamžitými a termínovými cenami, což mohlo vést k tomu, že pro obchodní subjekty bylo obtížnější využívat termínové trhy k tradičnímu zajišťování, a což zároveň vyvolává otázky o efektivitě trhů z hlediska určování cen a zajišťovacích příležitostí.

Závěrem lze říci, že i když je souběžnost růstu cen komodit a přílivu investic do souvisejících derivátů zarážející, ne všechny analýzy podporují názor, že spekulace hrály v procesu utváření cen významnou úlohu. Proto se zdá, že je vhodné pokračovat v následujícím období ve sledování termínových trhů se zemědělskými komoditami a aktivně zjišťovat, jakým způsobem by bylo možné zabránit nadměrnému kolísání a nárůstu skupinových spekulativních pozic s ohledem na případné škody, které by mohly způsobit. S ohledem na výše uvedené Komise zváží možnost přijetí regulačních iniciativ v této oblasti.

4. FUNGOVÁNÍ POTRAVINOVÉHO řETěZCE

Přestože jedním z hlavních faktorů rychlého nárůstu cen potravin byl vývoj celosvětové nabídky a poptávky, důležitou roli hrály i problémy s fungováním potravinového řetězce, pokud jde o míru hospodářské soutěže či regulaci. V současné hospodářské situaci je proto obzvlášť důležité analyzovat, jak zlepšit fungování potravinového řetězce a zejména lépe porozumět mechanismům mezi cenami komodit a výrobními a spotřebitelskými cenami. Přispělo by to k nalezení vhodných opatření na podporu kupní síly spotřebitelů a konkurenceschopnosti příslušných odvětví.

Potravinový řetězec spojuje tři hospodářsky významná odvětví: zemědělství, potravinářský průmysl a distribuční odvětví. Tato odvětví v EU vytváří 6 % přidané hodnoty a 12 % pracovních míst. Vzhledem k tomu, že potravinářský průmysl a distribuční odvětví jsou propojeny s řadou dalších sektorů, může mít selhání trhu na kterémkoli místě potravinového řetězce významné důsledky. Nízký růst produktivity ve výše uvedených odvětvích (ve srovnání s USA) poukazuje na existenci prostoru pro zvýšení efektivity. K takovému zvýšení by mohla přispět aktivní politika konkurenceschopnosti, o níž v současné době jedná skupina na vysoké úrovni pro konkurenceschopnost zemědělsko-potravinářského průmyslu[3], stejně jako politiky výzkumu a inovací financované rámcovými programy Společenství.

S otřesy, které v poslední době vyvolalo náhlé zvýšení cen zemědělských komodit a energie, se jednotlivé členské státy vypořádaly různě, jak dokazují rozdílné úrovně zvýšení cen v jednotlivých státech. Tato skutečnost je dokladem přetrvávající roztříštěnosti trhu EU s potravinami. Zatímco ve Francii, Polsku a Spojeném království změny cen účtovaných producenty zhruba kopírovaly změny cen vstupů, přestože se projevily s určitým časovým odstupem, v ostatních větších členských státech EU tomu tak zřejmě není, což poukazuje na vyjednávací sílu některých výrobců potravin.

Pokud jde o navazující trhy, obecně se zvýšení cen účtovaných producenty rychleji přeneslo na spotřebitelské ceny v nových členských státech. Ve většině zemí eurozóny se od poloviny roku 2007 začal růst spotřebitelských cen opožďovat za růstem cen producentů (viz graf č. 1). Pravděpodobně je to známka toho, že konkurenční tlaky v odvětví maloobchodního prodeje potravin v eurozóně částečně absorbovaly nárůst cen účtovaných producenty. Podobné rozdíly lze pozorovat i z hlediska stability cen. Zdá se, že v zemích eurozóny se spotřebitelské ceny potravin po posledním poklesu zemědělských cen snížily poměrně rychle, zatímco ceny v nových členských státech reagovaly pomaleji. Graf č. 1: Změna spotřebitelských a výrobních cen potravin

[pic]

Zdroj: Eurostat, srpen 2007 – červenec 2008 (meziroční změna).

Rovněž se zdá, že rozdíly v regulačním rámci jednotlivých zemí přispěly k rozdrobenosti jednotného trhu v rámci celého potravinového řetězce a bránily jeho řádnému fungování. K vyšším cenám a nižší produktivitě mohla vést zejména omezení vstupu na trh pro velké maloobchodní společnosti. Podobně i omezení týkající se prodeje pod náklady měla tendenci stanovit minimální cenu, která omezuje cenovou konkurenci a zvyšuje náklady na řízení zásob, i když tyto předpisy měly především zabránit bezohlednému chování na úkor menších subjektů na trhu. Dále předpisy, které omezují otvírací dobu, zvyšují náklady maloobchodníků, protože omezují možnost prodeje zboží a zvyšují náklady velkých maloobchodních center na provoz, logistiku a infrastrukturu. Je však třeba mít na paměti, že tyto různé předpisy mohly sloužit k dosažení jiných politických cílů, které při posuzování jejich celkového dopadu nesmějí být opomenuty.

Pokud jde o konkurenční prostředí, stupeň vyjednávací síly podniků v jednotlivých odvětvích řetězce se liší podle kategorie výrobků. Výrobci potravin, kteří nabízejí (mezinárodně známé) značky, mívají při vyjednávání s maloobchodními prodejci lepší postavení, protože jejich výrobky se považují za produkty, které obchod musí nabízet. Výrobci produktů, u nichž není povědomí o značkách tak vysoké, mívají naopak mnohem slabší pozici.

Asymetrie vyjednávací síly mezi zemědělci a ostatními články řetězce udržuje marže v zemědělství pod silným tlakem. Zemědělci proto přijali řadu strategií, mezi něž patří vytváření skupin producentů a družstev, zlepšování smluvních ujednání se zpracovateli a maloobchodníky a vývoj kvalitních produktů s vysokou přidanou hodnotou, například díky účasti na dobrovolných systémech certifikace. Tyto systémy pomáhají producentům vyvážit asymetrii vyjednávacích sil v potravinovém řetězci a jsou výhodné pro spotřebitele i životní prostředí. Skutečnost, že mezi některými systémy vyžadovanými ze strany maloobchodníků nefunguje vzájemné uznávaní, však může bránit vstupu na trh, pokud přistoupení do několika systémů představuje zejména pro malovýrobce nadměrnou finanční a administrativní zátěž.

V celém potravinovém řetězci probíhá konsolidace. Zatímco v některých zpracovatelských odvětvích, například v odvětví zpracovaného ovoce a zeleniny, zůstává produkce vysoce roztříštěná, v jiných odvětvích, například škrobu, cukru a mléčných výrobků, je koncentrovanější. Maloobchodní sektor čím dál tím více ovládají velké maloobchodní firmy a mezinárodní maloobchodní řetězce. Konsolidace může zvýšit efektivitu díky úsporám z rozsahu a množstevním úsporám, které vyplývají například z nižších nákladů na logistiku, což by mohlo vyvíjet tlak na snížení cen.

Orgány pro hospodářskou soutěž musí zároveň dbát na to, aby pokračující konsolidační proces nezhoršil podmínky hospodářské soutěže na předcházejících a navazujících trzích na místní úrovni, což by poškodilo spotřebitele i podniky. Podrobnějšímu posouzení by mohly být podrobeny – případ od případu a s přihlédnutím k souvislostem – následující praktiky:

- Kartely a vážná omezení hospodářské soutěže. Zkušenosti z poslední doby ukazují, že kartely mohou vznikat i v odvětví potravin a že mají různý teritoriální rozsah. Kartely představují velice závažné antikonkurenční jednání a po jejich odhalení by se na ně příslušné orgány měly prioritně zaměřit.

- V celé EU se výrazně zvýšil počet a velikost „nákupních aliancí“ v potravinářství, což vyvolává značné obavy producentů potravin. Tyto dohody mohou na jedné straně přinášet úspory z rozsahu a zvyšovat tak efektivitu na jednotném trhu. Na druhou stranu je možné tyto dohody využívat jako nástroj, kterým se konkurentům brání v přístupu k základním vstupům za konkurenčních podmínek, a/nebo jako nástroj, díky němuž se konkurenti mohou dohodnout na svém jednání na navazujících trzích.

- Na vertikální úrovni se praktiky, které se týkají stanovení cen pro další prodej, považují za vážné omezení hospodářské soutěže. V důsledků těchto praktik, jež omezují možnosti odběratele rozhodnout o prodejní ceně, již distributoři nemohou soutěžit v oblasti cen, což vede k naprostému zrušení cenové konkurence mezi značkami.

- Další vertikální dohody, například povinnost nákupu jedné značky, jež zavazuje maloobchodníky k prodeji jediného produktu, nebo praktiky vázání produktů, při nichž nákup jednoho produktu je podmíněn nákupem dalšího produktu, mohou mít jak pozitivní, tak negativní dopady na hospodářskou soutěž. Pokud jde o negativní dopady, hlavním rizikem pro hospodářskou soutěž by bylo uzavření trhu konkurenčním nebo potenciálním dodavatelům nebo omezení hospodářské soutěže mezi značkami uvnitř obchodu. Rovněž rostoucí využívání vlastních značek maloobchodními prodejci by mohlo vést k uzavření trhu pro současné a potenciální konkurenční dodavatele. Mohlo by dojít k omezení počtu prodávaných výrobků, a tím pádem i výběru pro spotřebitele.

- Dohody o výhradních dodávkách, které zavazují dodavatele k prodeji zboží uvedeného v dohodě pouze jednomu odběrateli, mohou vést k vyloučení jiných odběratelů/maloobchodníků působících v potravinovém řetězci. Mezi dohody, které dodavatele nepřímo nutí prodávat pouze jednomu odběrateli, patří i systémy certifikace.

Tabulka č. 1 podává přehled výše popsaných praktik, které by mohly být z hlediska hospodářské soutěže problematické. Tabulka č. 1: Přehled hlavních praktik, které by mohly být z hlediska hospodářské soutěže problematické

Praktika | Popis | Hlavní rizika pro hospodářskou soutěž |

Kartely | Dohody mezi konkurenty, které se týkají mimo jiné stanovení cen, omezení produkce a rozdělení trhu | Udržování vysokých cen a zpomalení inovace na úkor spotřebitelů. Kartely představují velice závažné antikonkurenční jednání |

Dohody o koupi | Dohody uzavírané mezi konkurenčními odběrateli za účelem společného nákupu některých vstupů | Za určitých podmínek se jedná o nástroj, kterým se konkurentům brání v přístupu k nezbytným vstupům za konkurenčních podmínek; smluvené jednání mezi konkurenty na navazujících trzích |

Stanovení cen pro další prodej | Je omezena možnost odběratele rozhodnout o ceně, za jakou produkt prodá konečným spotřebitelům | Snížení cenové konkurence |

Nákup jedné značky | Povinnost nebo systém motivací, které vedou k tomu, že odběratel nakupuje prakticky všechny produkty určitého trhu během určitého období pouze od jednoho dodavatele | Možné omezení soutěže mezi značkami uvnitř obchodu a/nebo uzavření trhu pro konkurenční nebo potenciální dodavatele |

Produkty pod vlastní značkou | Produkty, které vyrobily třetí strany v horní části potravinového řetězce, ale které maloobchodník prodává pod svou značkou | Možné uzavření trhu pro zboží konkurenčních dodavatelů; omezení hospodářské soutěže mezi značkami uvnitř obchodu |

Vázané obchody | Nákup určitého produktu (hlavního produktu) je podmíněn nákupem jiného (vedlejšího) produktu | Možné uzavření trhu s vedlejšími produkty a nepřímo i s hlavními produkty |

Dohody o výhradních dodávkách | Přímá nebo nepřímá povinnost, podle níž smí dodavatel prodávat určitý produkt pouze jednomu odběrateli | Možné uzavření trhu pro ostatní odběratele / maloobchodní prodejce |

Systémy certifikace | Požadavek splňovat řadu podmínek, které stanovují jednotliví odběratelé | Potenciální rizika uzavření trhu pro konkurenční odběratele |

5. PLÁN NA ZLEPšENÍ FUNGOVÁNÍ POTRAVINOVÉHO řETěZCE

Na úrovni Společenství, členských států i na místní úrovni je nutno společně usilovat o zavedení rámcových podmínek, které by zlepšily fungování potravinového řetězce. Toto úsilí je nezbytné proto, aby se zajistilo, že integrace a konsolidace sektorů v celém potravinovém řetězci přinese spravedlivé platby pro zemědělce, konkurenceschopné ceny a lepší konkurenceschopnost potravinářského průmyslu i větší výběr, lepší dostupnost a vyšší kvalitu potravin pro evropské spotřebitele. Kromě toho je nutné odstranit neopodstatněná regulační omezení, která brzdí efektivitu a omezují hospodářskou soutěž.

V tomto sdělení je na základě výše uvedené analýzy navržen plán na zlepšení fungování potravinového řetězce. Tento plán obsahuje řadu iniciativ a měl by se postupně vyvíjet souběžně s prohlubováním poznatků o potravinovém řetězci. Měl by být rovněž důkladně projednán se subjekty, jichž se týká. Navrhovaný plán má čtyři hlavní složky.

5.1. Podpora konkurenceschopnosti potravinového řetězce

Proaktivní politika konkurenceschopnosti by pomohla zvýšit efektivitu v celém potravinovém řetězci. Doporučení skupiny na vysoké úrovni pro konkurenceschopnost zemědělsko-potravinářského průmyslu, jejichž vydání se očekává na začátku roku 2009, by měla potravinovému řetězci pomoci zlepšit jeho celkovou konkurenceschopnost, a tedy i jeho odolnost vůči cenovým otřesům.

5.2. Zajištění energického a důsledného vymáhání pravidel na ochranu hospodářské soutěže a spotřebitelů na trzích s potravinami jak Evropskou komisí, tak vnitrostátními orgány pro ochranu hospodářské soutěže a ochranu spotřebitelů

Ve snaze zjistit a řešit všechny typy praktik, jež mohou omezovat hospodářskou soutěž a vést k selhání potravinového řetězce, bude Komise v rámci evropské sítě pro hospodářskou soutěž pokračovat v dlouhodobém dialogu s vnitrostátními orgány pro ochranu hospodářské soutěže a takto v zájmu evropských spotřebitelů zajišťovat soudržné a dobře koordinované vymáhání pravidel hospodářské soutěže v EU. Prošetření, založené na analýze vývoje trhu, by mělo být zaměřeno na praktiky omezující hospodářskou soutěž a/nebo na další konkrétní praktiky, které by mohly nejvíce narušit hospodářskou soutěž na úkor spotřebitelů (viz orientační přehled v tabulce č. 1).

V době, kdy ceny potravin výrazně kolísají, roste také riziko klamavé cenové reklamy. Spotřebitelé mohou být oklamáni například tím, že dodavatelé změní velikost balíčku nebo objem, aby zdánlivě zachovali u určitého produktu stejnou cenu. Je velice důležité, aby spotřebitelé mohli přesně srovnávat jednotkové ceny. Vnitrostátní orgány pro ochranu spotřebitelů by proto měly věnovat zvláštní pozornost prosazování směrnic o nekalých obchodních praktikách a o uvádění jednotkových cen.

5.3. Přezkum vnitrostátních, případně evropských právních předpisů, jež byly shledány jako potenciálně problematické pro fungování potravinového řetězce

Za potenciálně problematické bylo označeno několik typů předpisů. Za prvé je třeba přezkoumat, případně zrušit předpisy omezující vstup nových společností na trh, přičemž se v potaz budou brát jejich cíle v oblasti životního prostředí a v sociální oblasti. Přezkum předpisů by se měl provádět v rámci sledování maloobchodního trhu a provedení směrnice o službách. Za druhé by na vnitrostátní úrovni měly být přezkoumány předpisy omezující možnost podniků soutěžit v oblasti cen. Dále je třeba potírat praktiky narušující vztah mezi dodavateli a maloobchodními prodejci. Jedná se například o pozdní platby, neodůvodněné nebo nepřiměřené poplatky placené dodavateli za služby poskytované maloobchodníky nebo klamavé nabídky pro spotřebitele. V této souvislosti by zavedení kodexů chování bylo přijato jako výraz sociální odpovědnosti maloobchodníků; vnitrostátní kodexy chování by měly být revidovány. V neposlední řadě a v obecnější rovině by si na vnitrostátní úrovni možná zasloužily přezkum předpisy týkající se otevírací doby obchodů, a to s ohledem na jejich vliv na ceny potravin, na základě konzultací se sociálními partnery a s přihlédnutím k dopadům, které tyto předpisy mají na sociální oblast a životní prostředí.

5.4. Lepší informovanost spotřebitelů, veřejných orgánů a tržních subjektů prostřednictvím zavedení stálého evropského sledování cen potravin a dodavatelského řetězce

Výše uvedený nástroj byl měl být odpovědí na nedostatečnou transparentnost cen a měl by zlepšit poznatky o dopadu regulace na potravinový řetězec.

Nepřetržité sledování výrobních a spotřebitelských cen skupiny vybraného a srovnatelného spotřebního zboží by ukázalo, jaké rozdíly v Evropě existují, a pomohlo by zjistit, kde je trh rozdrobený. Zdá se, že neexistuje dostatečné množství srovnávacích informací o cenách a kvalitě, díky nimž by se spotřebitelé mohli lépe rozhodovat. Proto by bylo vhodné vyhodnotit a rozvinout pilotní projekt sběru podrobných údajů o spotřebitelských cenách, který v současné době provádí Eurostat a vnitrostátní statistické úřady.

Komise v rámci sledování trhů posuzuje předpisy, které mají vliv na fungování maloobchodních trhů. Výše zjištěné problémy pravděpodobně ovlivňují i další maloobchodní pododvětví, než jen obchod s potravinami, a bude pro ně proto navrženo obecnější řešení. Podrobná pravidla provádění a fungování tohoto nástroje budou vypracována v roce 2009 v návaznosti na současné aktivity. Při přípravě tohoto nástroje by se měly brát v potaz služby a informace nabízené existujícími veřejnými i soukromými, vnitrostátními i mezinárodními subjekty zabývajícími se sledováním cen.

5.5. Přezkum opatření k zabránění spekulacím, které poškozují obchodní subjekty na trzích se zemědělskými komoditami

Komise se domnívá, že je třeba zabránit účinkům, které mají nadměrné spekulace na ceny potravin. Komise je zejména přesvědčena, že stupeň nestability zaznamenaný v posledních měsících nesvědčí ani výrobcům, ani spotřebitelům. Komise proto společně s orgány, které regulují komoditní trhy, a v úzké spolupráci s dalšími regulačními orgány ze zemí mimo EU (zejména z USA, kde se nacházejí nejvýznamnější burzy), posoudí, jaká opatření by bylo možné přijmout ke snížení kolísavosti cen na trzích se zemědělskými komoditami. Komise při této činnosti přiměřeně zohlední výsledky probíhajícího podrobného přezkumu kontrolního a regulačního rámce, který se vztahuje na všechny významné subjekty trhu, včetně zajišťovacích fondů a soukromého kapitálu, přičemž se zvláště zaměří na kapitálové požadavky, řízení rizik a transparentnost. Komise tuto iniciativu předloží do poloviny roku 2009.

6. ZÁVěR

Velké kolísání cen zemědělských komodit a potravin v období výrazné ekonomické nejistoty ukazuje, že je nutné zlepšit fungování evropského potravinového řetězce za účelem zvýšení jeho efektivnosti a konkurenceschopnosti. Lepší právní předpisy a zajištění energického a důsledného vymáhání pravidel na ochranu hospodářské soutěže a ochranu spotřebitelů přispějí k omezení cenových nárůstů, což bude přínosem pro evropské spotřebitele a zejména domácnosti s nižšími příjmy. Pomohou rovněž překonat současnou rozdrobenost potravinového řetězce a odstranit umělé překážky, které brání producentům ve vstupu na trh, což evropským spotřebitelům přinese větší nabídku kvalitních potravin. Mimoto by v rámci potravinového řetězce přispěly k vyvážení vyjednávacích sil.

Toto sdělení obsahuje plán, který by se měl provádět jak na úrovni členských států, tak na úrovni EU, a měly by se do něj aktivně zapojit všechny relevantní subjekty. Komise na základě tohoto pracovního programu a souvisejících opatření posoudí možnost přijetí dalších opatření a navrhuje, aby se Evropská rada k tomuto tématu vrátila v prosinci 2009.

Pro obnovení rovnováhy mezi celosvětovou nabídkou potravin a poptávkou po nich by se mělo více usilovat o stimulaci zemědělského výzkumu a otevření mezinárodních trhů. Aby mohli zemědělci lépe reagovat na nestabilnější tržní podmínky, je nutné poskytnout jim větší prostor pro změny zemědělské produkce, které by byly více zaměřeny na trh, a podpořit je přiměřenou záchrannou sítí. Schválením kontroly stavu SZP učinila Evropská unie tomto směru rozhodné kroky, jež zemědělcům pomohou lépe reagovat na signály trhu a využívat nových příležitostí. S ohledem na nejistý vývoj cen zemědělských komodit, bude v nadcházejícím období nutné chování a výkonnost trhů dále sledovat.

[1] Sdělení Komise „Řešení problému rostoucích cen potravin – Pokyny k opatřením EU“, KOM(2008) 321.

[2] Návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady, kterým se zřizuje nástroj rychlé reakce na rostoucí ceny potravin v rozvojových zemích, KOM(2008) 450.

[3] Skupina na vysoké úrovni pro konkurenceschopnost zemědělsko-potravinářského průmyslu, která sdružuje zástupce Komise, členských států, Evropského parlamentu, potravinářského průmyslu, zemědělství, maloobchodníků a spotřebitelů, byla zřízena rozhodnutím Komise dne 28. dubna 2008. Jejím posláním je posuzovat témata, která se týkají současné a budoucí konkurenceschopnosti zemědělsko-potravinářského průmyslu Společenství, a předkládat pro politické rozhodování na úrovni Společenství doporučení pro jednotlivá odvětví.