ZPRÁVA KOMISE VÝROČNÍ ZPRÁVA ZA ROK 2011 O VZTAZÍCH EVROPSKÉ KOMISE S VNITROSTÁTNÍMI PARLAMENTY /* COM/2012/0375 final */





ZPRÁVA KOMISE VÝROČNÍ ZPRÁVA ZA ROK 2011 O VZTAZÍCH EVROPSKÉ KOMISE S VNITROSTÁTNÍMI PARLAMENTY 1. ÚVOD Sedmá výroční zpráva o vztazích Evropské komise s vnitrostátními parlamenty se zaměřuje na politický dialog s vnitrostátní parlamenty v širším slova smyslu. Zahrnuje veškeré relevantní interakce a výměny informací a názorů mezi Komisí a vnitrostátní parlamenty. Zvláštní aspekty týkající se mechanismu kontroly subsidiarity (který umožňuje vnitrostátním parlamentům přezkoumat, zda jsou návrhy legislativních aktů v souladu se zásadou subsidiarity) jsou předmětem výroční zprávy o subsidiaritě a proporcionalitě, která se zveřejňuje současně[1], a měla by být tedy považována za doplněk této zprávy. Politický dialog mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty probíhá formou průběžných diskusí o pracovním programu Komise a politických prioritách EU; formou písemné výměny názorů o konkrétních dokumentech Komise (legislativních a jiných) a formou diskusí o celé řadě politických otázek v rámci Konference výborů pro evropské záležitosti (COSAC), společných parlamentních setkání, meziparlamentních setkání výborů a společných schůzí výborů. Zahrnuje rovněž stále více bilaterálních kontaktů na správní a politické úrovni, včetně četných návštěv komisařů ve vnitrostátních parlamentech. Od roku 2011 vysílají prakticky všechny vnitrostátní parlamenty stálé zástupce do Bruselu, což je klíčovým krokem v prohlubování tohoto zvláštního aspektu politického dialogu. V roce 2010 byly vztahy Komise s vnitrostátními parlamenty stále ještě výrazně poznamenány vstupem Lisabonské smlouvy v platnost. Pozornost byla věnována provádění nových ustanovení smlouvy, zejména nového mechanismu kontroly subsidiarity. Vnitrostátní parlamenty upravily své postupy parlamentního přezkumu a svou politickou orientaci. V roce 2011 byla zaznamenána rostoucí nestabilita hospodářské, sociální a politické povahy. V okamžiku propuknutí celosvětové hospodářské krize v eurozóně se vnitrostátní politické debaty stále více zaměřovaly na podstatu evropských politik. Z politického dialogu s vnitrostátními parlamenty v roce 2011 celkově vyznělo, že se od Komise hodně očekává. Předmětem politického dialogu v širším slova smyslu se přirozeně stala řada otázek a oblastí politiky. V roce 2011 nicméně vyvstaly dvě významné otázky společného zájmu. Nejenže vnitrostátní parlamenty vydaly řadu stanovisek a podílely se na výměně názorů ohledně četných legislativních opatření navržených v reakci na hospodářskou a finanční krizi (například v souvislosti s finančním nařízením, jednotným trhem a správou ekonomických záležitostí), ale podílely se rovněž na diskusích, které se obecně týkaly víceletého finančního rámce na období 2014–2020 a konkrétně pak odvětvových návrhů. 2. Pracovat na společném přístupu k výzvám V roce 2011 bylo stále jasnější, že kromě pravidelného parlamentního přezkumu evropských záležitostí ve čtyřiceti národních komorách je třeba zavést strukturovanou výměnu názorů s vnitrostátními parlamenty i mezi nimi, a to v zájmu vymezení společné perspektivy v oblasti stěžejních evropských otázek a výzev. Kromě různých meziparlamentních konfigurací vedených Evropským parlamentem a parlamentem členského státu předsedajícího Radě EU se metodologie, jež byla v rámci COSAC doposud používána, zaměřila na kontrolu subsidiarity na základě koordinovaného průzkumu pracovního programu Komise. V roce 2010 se však tato orientace začala měnit. V květnu 2010 zazněl na konferenci COSAC v Madridu návrh, aby na prvním pololetním zasedání konference COSAC předseda Komise předložil pracovní program Komise týkající se právě probíhajícího roku a aby byl na druhém zasedání vyzván k prezentaci přehledu o způsobu, jakým je tento pracovní program Komise prováděn. Na základě těchto úvah vystoupil předseda Barroso na zasedání COSAC, které se konalo v říjnu 2010 v Bruselu. Opětovně zde zdůraznil přesvědčení Komise, že by mělo předložení jednotlivých stanovisek vnitrostátních parlamentů nebo kolektivní příspěvky prostřednictvím COSAC posloužit jakožto základ pro přípravu pracovního programu Komise a doplňovat formální strukturovaný dialog Komise s Evropským parlamentem. Vnitrostátní parlamenty by tak mohly přispět ke skutečné shodě ohledně zaměření politik a zdrojů EU v nadcházejících letech. Během první poloviny roku 2011 maďarské předsednictví COSAC sdílelo tuto perspektivu a odpovídajícím způsobem orientovalo i téma diskusí. Na konferenci COSAC konané v květnu 2011 v Budapešti se dospělo k závěru, že by Komise měla v druhé polovině každého roku předložit svůj pracovní program pro následující rok, a v zásadě byl vysloven souhlas s myšlenkou všeobecné politické diskuse, která by ovlivnila proces strategického plánování – přestože několik parlamentů stále ještě pochybovalo o proveditelnosti takové předběžné diskuse v rámci COSAC vzhledem k neexistenci dokumentu, který by mohl být základem pro diskusi. Místopředseda Šefčovič již při této příležitosti znovu vyjádřil přesvědčení Komise, že by vnitrostátní parlamenty mohly udělat první krok tímto směrem a zaměřit se na hlavní otázky správy ekonomických záležitostí. Vnitrostátní parlamenty a Evropský parlament by mohly být prostřednictvím kolektivní účasti na evropském semestru vyzvány k vedení společné diskuse o hlavních směrech politiky EU, které byly vymezeny ve strategii Evropa 2020 a které se promítly v národních programech reforem a v doporučeních pro jednotlivé země či roční analýze růstu za daný rok. Místopředseda Komise rovněž uvedl, že rozpočet je dalším jasným příkladem toho, jak by mohlo společné posouzení přispět k získání širšího pohledu na danou situaci. Přidaná hodnota meziparlamentní spolupráce, tedy konkrétně přehled o dění v jiných členských státech, výměna osvědčených postupů a zvýšení vzájemného tlaku potřebného k dosažení dobrých výsledků, by tak mohla být nejlépe využita. Během druhé poloviny roku 2011 polské předsednictví COSAC orientovalo pozornost vnitrostátních parlamentů na návrh víceletého finančního rámce Komise na období 2014–2020. Polské předsednictví Rady společně s Evropským parlamentem a Komisí poté v říjnu roku 2011 zorganizovalo první konferenci na vysoké úrovni věnovanou víceletému finančnímu rámci po roce 2013. Konkrétně se zaměřilo na vnitrostátní parlamenty, jež se této konference aktivně zúčastnily. Jednou z nejvíce projednávaných otázek byla problematika vlastních zdrojů. Vnitrostátní parlamenty, Evropský parlament a Komise během posledních dvou let usilovaly o koordinaci priorit na evropské úrovni a očekává se, že v tomto úsilí budou i nadále pokračovat. Správa ekonomických záležitostí a příští víceletý finanční rámec budou pravděpodobně i nadále představovat dvě hlavní společné politické výzvy (viz kapitola 5). 3. Stanoviska vnitrostátních parlamentů (politický dialog) Angažovanost Během posledních šesti let lze zaznamenat stále intenzivnější písemnou výměnu názorů a odpovědí mezi vnitrostátními parlamenty a Komisí, kterou v roce 2006 zahájil předseda Barroso. Celkový počet stanovisek obdržených od vnitrostátních parlamentů v roce 2011, včetně odůvodněných stanovisek zaslaných v rámci mechanismu kontroly subsidiarity, dosáhl číslo 622. To představuje zhruba 60% nárůst ve srovnání s rokem 2010 (387), ve kterém činil nárůst 55 % oproti roku 2009 (250). Tento vzestupný trend pokračoval v roce 2012 s více než 400 stanovisky obdrženými do června 2012. Velká většina z 622 stanovisek obdržených v roce 2011 obsahovala věcné připomínky a dotazy týkající se obsahu návrhů a iniciativ Komise. Podíl odůvodněných stanovisek (64) ve smyslu protokolu č. 2, kterými bylo oznámeno porušení zásady subsidiarity, byl stejně jako v předchozích letech poměrně malý. Došlo k obzvláště výraznému zvýšení počtu stanovisek, která zaslal portugalský parlament, obě rumunské komory, švédský parlament, Senát České republiky a bulharský parlament[2]. V roce 2011 se politického dialogu naprosto nezúčastnily pouze čtyři komory (ve srovnání s desíti komorami v roce 2010). Politický dialog přispěl od samého počátku k tomu, že se evropské rozhodovací postupy staly transparentnějšími a že evropská politická opatření více pronikla do veřejných rozprav v členských státech, čímž se zvýšilo povědomí veřejnosti o některých klíčových otázkách týkajících se evropské politiky. Komise nadále propaguje účast v uvedeném politickém dialogu u těch parlamentů, jež se z různých důvodů do přímé výměny s Komisí ohledně obsahu jejích návrhů a strategických iniciativ doposud aktivně nezapojily. Tento dialog zahrnuje výměny v předlegislativní fázi, například v rámci veřejných konzultací a cílených kontaktů a diskusí na politické a odborné úrovni. Z několika konkrétních příkladů je patrné, že se jedná o obzvláště účinný způsob, jak mohou vnitrostátní parlamenty konstruktivně přispět k utváření budoucích iniciativ a právních předpisů EU. Komise uvedla, že je nakloněna provedení přezkumu, který se týká možnosti systematického upozorňování vnitrostátních parlamentů na veškeré veřejné konzultace v okamžiku jejich zahájení a možnosti konkrétnějšího zdůrazňování významu příspěvků vypracovaných vnitrostátními parlamenty. V návaznosti na sdělení Komise nazvané Inteligentní regulace v Evropské unii (KOM(2010) 543) nyní Komise provádí přezkum své politiky v oblasti konzultací. Přezkum se mimo jiné zaměří na potřebu a způsoby rozšíření dosahu uvedených konzultací a posílení kvality a transparentnosti informací o výsledcích konzultací. Oblast působnosti Stanoviska vnitrostátních parlamentů se i nadále zaměřují na různé oblasti. Uvedených 622 stanovisek obdržených v roce 2011 se týkalo velkého množství dokumentů Komise, převážně dokumentů legislativních, přičemž k většině návrhů a iniciativ bylo předloženo pouze jedno až tři stanoviska. Počet dokumentů Komise, k nimž byly zaslány připomínky z více než čtyř komor (67) se nicméně v porovnání s rokem 2010 (25) podstatně zvýšil. Návrhy, které byly nejvíce připomínkovány v roce 2011[3], byly rovněž návrhy, které se staly předmětem nejvyššího počtu odůvodněných stanovisek v rámci mechanismu kontroly subsidiarity. Jedná se například o návrhy týkající se společného konsolidovaného základu daně z příjmu právnických osob[4] (17 stanovisek, včetně devíti odůvodněných stanovisek); dočasného znovuzavedení ochrany vnitřních hranic v mimořádných situacích[5] (11 stanovisek v roce 2011, z toho šest odůvodněných stanovisek); příslušnosti, rozhodného práva, uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech majetkových důsledků registrovaného partnerství[6] (osm stanovisek, z toho čtyři odůvodněná stanoviska); a společné evropské právní úpravy prodeje[7] (sedm stanovisek v roce 2011, včetně pěti odůvodněných stanovisek). V roce 2011 se více než polovina stanovisek obdržených v rámci politického dialogu týkala pěti oblastí politiky – vnitřního trhu a služeb, spravedlnosti, zemědělství, vnitřních věcí a zdanění. Přestože Komise vnitrostátní parlamenty vyzvala, aby její pracovní program považovaly za strategický nástroj, který napomáhá k dosažení konsensu ohledně orientace politiky EU v příštím roce či v příštích letech, svůj názor na pracovní program Komise pro rok 2011 v kontextu politického dialogu vyjádřilo jen velmi málo vnitrostátních parlamentů. Politický dialog o hlavních tématech Kromě četných spisů týkajících se správy ekonomických záležitostí a víceletého finančního rámce věnovaly vnitrostátní parlamenty v roce 2011 zvláštní pozornost následujícím iniciativám a návrhům: · směrnice o energetické účinnosti[8] V desíti stanoviscích předložených v roce 2011 (další čtyři počátkem roku 2012) vyjádřily parlamentní komory zhruba obdobný postoj. Na jedné straně je znepokojila finanční a administrativní zátěž; na straně druhé prosazovaly přístup, který respektuje specifiku jednotlivých zemí a který vnitrostátním a místním orgánům poskytuje větší volnost pro rozhodování. Obávaly se toho, že opatření EU na administrativní úrovni neponechá prostor pro řešení, která jsou přizpůsobena vnitrostátním a regionálním podmínkám. Dva vnitrostátní parlamenty vydaly v této souvislosti odůvodněné stanovisko, ve kterém se dovolávají porušení zásady subsidiarity. Vnitrostátní parlamenty se však shodly, že dosažení 20% úspory primární energie je klíčovým cílem strategie Evropa 2020. · zdanění energetických produktů a elektřiny[9] V pěti stanoviscích z desíti předložených v roce 2011 bylo uvedeno, že posouzení dopadu připojené k návrhu nebylo dostatečně důkladné a neposkytlo dostatečné kvalitativní a kvantitativní ukazatele prokazující soulad návrhu se zásadou subsidiarity. V několika stanoviscích bylo zdůrazněno, že ustanovení návrhu mohou ohrozit konkurenceschopnost hospodářství EU. Obavy vyvolaly rovněž možné administrativní, finanční a daňové zátěže a potenciálně negativní sociální dopady. · sdělení o způsobech kontroly činností Europolu Evropským parlamentem, do které jsou zapojeny vnitrostátní parlamenty[10] Komise obdržela devět stanovisek, v nichž bylo toto sdělení Komise uvítáno. Velká většina komor byla příznivě nakloněna tomu, aby se stávajících meziparlamentních setkání výborů využilo spíše k zajištění řádné kontroly Europolu než k organizaci nových fór či konferencí. Komory prosazovaly větší účinnost a flexibilitu a navrhovaly použití stejných struktur pro parlamentní kontrolu Eurojustu. Vnitrostátní parlamenty rovněž prosazovaly vyvážený přístup při vymezování velikosti parlamentních delegací nového kontrolního orgánu. Pod pojmem vyváženost si však každý nepředstavuje totéž. 4. Kontakty a návštěvy Stejně jako v předchozích letech doplnila výměnu písemných stanovisek a odpovědí mezi vnitrostátními parlamenty a Komisí také široká škála osobních kontaktů a setkání, jak na politické, tak na administrativní úrovni. Maroš Šefčovič, místopředseda Evropské komise pro interinstitucionální vztahy a administrativu, nadále pravidelně navštěvoval vnitrostátní parlamenty v souladu se svým cílem, jímž byla návštěva každého z vnitrostátních parlamentů nejméně jednou během jeho funkčního období. V průběhu roku 2011 členové Komise navštívili 24 z 27 vnitrostátních parlamentů. Komise byla zastoupená na politické úrovni na všech hlavních meziparlamentních setkáních konaných v průběhu roku 2011, včetně setkání v rámci COSAC a společných parlamentních setkání. Baronka Ashtonová, vysoká představitelka Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku / místopředsedkyně Komise, se zúčastnila setkání COFACC a CODACC[11], nebo byla na těchto setkáních zastoupena. Konference o reformě společné rybářské politiky, kterou Komise uspořádala v říjnu roku 2011, a první konference na vysoké úrovni o víceletém finančním rámci na období 2014–2020 organizovaná společně předsednictvím Rady, Evropským parlamentem a Evropskou komisí ve dnech 20.–21. října 2011 byly konkrétně zaměřené na vnitrostátní parlamenty, jejichž členové se konferencí aktivně zúčastnili. Také úředníci Komise na požádání nadále vypovídali před výbory vnitrostátních parlamentů a pravidelně se scházeli se stálými zástupci vnitrostátních parlamentů působícími v Bruselu, aby diskutovali o různých nadcházejících iniciativách nebo projednávaných spisech. V roce 2011 se stálí zástupci vnitrostátních parlamentů sešli dvakrát s místopředsedou Šefčovičem a jednou s místopředsedou Kallasem a s komisařkou Georgievou. V roce 2011 také došlo k zintenzivnění kontaktů mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty v rámci příprav nového nařízení o demokratické kontrole Europolu. Setkání zúčastněných stran, včetně zástupců vnitrostátních parlamentů, bylo příležitostí k první výměně názorů na toto téma v lednu 2011. 5. Výhled: Společné politické výzvy V popředí politického programu EU v roce 2012 se nadále nachází řešení dopadů hospodářské krize, podpora růstu a vytváření pracovních míst, zejména pro mladé lidi, a další posílení evropské správy ekonomických záležitostí. Meziparlamentní setkání výboru o správě ekonomických záležitostí, které se konalo v únoru 2012 v Bruselu, potvrdilo, že vnitrostátní parlamenty a Komise mají velký zájem o intenzivnější výměnu názorů zejména z toho důvodu, že evropský semestr je stále relativně nový a vyvíjející se mechanismus. Finanční a hospodářská krize, jakož i krize státního dluhu ukázaly, proč je zapotřebí užší koordinace mezi členskými státy. Při vyvinutí tohoto úsilí je však třeba zohlednit skutečnost, že mnohé aspekty hospodářské politiky zůstávají v pravomoci jednotlivých států. Pokud mají zúčastněné strany jednotlivých států, a zejména vnitrostátní parlamenty, přijímat zcela informovaná rozhodnutí v oblasti hospodářské politiky, musí dokonale ovládat problematiku EU a eurozóny. V tomto ohledu bylo zavedení evropského semestru v roce 2011 důležitým krokem vpřed. Roční analýza růstu vypracovaná Komisí, kterou se každoročně evropský semestr zahajuje, stanoví průřezové politické pokyny s rozměrem zahrnujícím EU a eurozónu, který musí být členskými státy při vypracovávání vnitrostátních politik zohledněn. Úspěch evropského semestru je úměrný tomu, v jakém rozsahu se doporučení pro jednotlivé země promítnou do vnitrostátních politik během druhé poloviny roku – během národního semestru, v jehož průběhu vlády navrhují rozpočty a programy reforem a parlamenty je poté přijímají. Úloha vnitrostátních parlamentů při objasňování často obtížných politických rozhodnutí s přeshraničním dopadem je velmi důležitá, neboť k vytvoření politických podmínek, které povedou k úspěchu reforem, je nutná vysoká míra odpovědnosti jednotlivých států. V této souvislosti je Komise, jak již bylo zdůrazněno v průběhu roku 2011, plně odhodlána posílit svůj politický dialog s vnitrostátními parlamenty, zejména pokud jde o správu ekonomických záležitostí. Konkrétněji a v souladu s tím, co bylo řečeno na kodaňském zasedání konference COSAC v dubnu 2012, podle Komise existují v evropském semestru dva zvláštní momenty, kdy by intenzivní dialog s vnitrostátními parlamenty mohl přinést skutečnou přidanou hodnotu: první přidaná hodnota by vznikla poté, co Komise zveřejní roční analýzu růstu, která stanovuje obecné priority pro EU jako celek v nadcházejícím roce; a ta druhá by vznikla v okamžiku, kdy Komise předloží pokyny pro jednotlivé země a kdy je Evropská rada schválí na základě národních programů reforem členských států, programů stability a konvergenčních programů. V těchto klíčových fázích je Komise připravena a ochotna projednat s vnitrostátními parlamenty průřezové otázky i otázky specifické pro jednotlivé země týkající se správy ekonomických záležitostí a poskytnout další objasnění. Dne 30. května 2012 Komise předala Radě doporučení pro jednotlivé země v rámci evropského semestru 2012, přičemž zohlednila situaci každého členského státu. Komise rovněž vydala doporučení pro eurozónu jako celek a stanovila svou vizi politických kroků na úrovni EU potřebných k doplnění vnitrostátních opatření, jejichž cílem je realizovat ambiciózní dvoustupňovou iniciativu růstu EU[12]. Kromě otázky správy ekonomických záležitostí se v roce 2012 do pokročilé fáze dostanou také diskuse a jednání o víceletém finančním rámci na období 2014–2020. Druhá konference o víceletém finančním rámci, která se uskutečnila v březnu 2012, potvrdila potřebu úzké a účinné komunikace mezi Komisí a vnitrostátními parlamenty o podobě příštího víceletého finančního rámce, a tedy i o budoucí oblasti působnosti a dopadech politik EU. Příprava nadcházejícího legislativního návrhu týkajícího se demokratické kontroly Europolu na základě článku 88 SFEU v roce 2012 zintenzívní. Poté, co vnitrostátní parlamenty zareagovaly na sdělení Komise z listopadu 2010 (viz kapitola 3), proběhlo v dubnu 2012 konstruktivní setkání na vysoké úrovni mezi Komisí, vnitrostátními parlamenty a Evropským parlamentem a Komise bude i nadále obě strany úzce zapojovat do probíhajících úvah a předlegislativních diskusí. Vzhledem k tomu, že rozhodování na evropské úrovni je stále složitější a že je pro hluboké a často náročné reformy, které nás čekají, nutná veřejná podpora, je Komise i nadále odhodlána podporovat všechny iniciativy, které pomohou posílit demokratickou kontrolu politických postupů EU a odpovědnost jednotlivých států za naše společná politická rozhodnutí. Příloha 1 Celkový počet stanovisek obdržených za zemi/komoru (politický dialog a mechanismus kontroly subsidiarity) Vnitrostátní parlament || Komora || Celkový počet stanovisek (politický dialog) || Odůvodněná stanoviska (protokol 2) Portugalsko || Assembleia da República || 184 || 1 Itálie || Senato della Repubblica || 76 || 3 Česká republika || Senát || 43 || 0 Švédsko || Riksdag || 42 || 11 Rumunsko || Camera Deputaţilor || 40 || 2 Rumunsko || Senatul || 33 || 2 Německo || Bundesrat || 33 || 1 Itálie || Camera dei Deputati || 28 || 2 Bulharsko || Narodno Sabranie || 19 || 2 Spojené království || House of Lords || 16 || 1 Dánsko || Folketing || 14 || 1 Lucembursko || Chambre des Députés || 14 || 7 Spojené království || House of Commons || 8 || 3 Rakousko || Nationalrat || 7 || 0 Německo || Bundestag || 6 || 1 Nizozemsko || Eerste kamer || 6 || 0 Polsko || Sejm || 5 || 5 Česká republika || Poslanecká sněmovna || 5 || 0 Polsko || Senat || 4 || 4 Litva || Seimas || 4 || 0 Belgie || Chambre des Représentants || 4 || 1 Francie || Sénat || 4 || 1 Řecko || Vouli ton Ellnion || 4 || 0 Rakousko || Bundesrat || 3 || 1 Nizozemsko || Obě komory || 3 || 2 Španělsko || Obě komory || 2 || 2 Finsko || Eduskunta || 2 || 1 Belgie || Sénat || 2 || 1 Francie || Assemblée nationale || 2 || 1 Malta || Kamra tad-Deputati || 2 || 2 Slovensko || Národná Rada || 2 || 2 Irsko || Dail Eireann || 1 || 1 Rumunsko || Obě komory || 1 || / Nizozemsko || Tweede kamer || 1 || 1 Kypr || Vouli ton Antiprosopon || 1 || 1 Lotyšsko || Saeima || 1 || 0 Estonsko || Riikikogu || 0 || 0 Slovinsko || Državni svet || 0 || 0 Slovinsko || Državni zbor || 0 || 0 Maďarsko || Országgyülés || 0 || 0 || Celkem || 622 || 64 Příloha 2 Návrhy a iniciativy Komise, k nimž byl obdržen nejvyšší počet stanovisek v kontextu politického dialogu (2011) Dokument Komise || Název || Celkový počet stanovisek (politický dialog) || Odůvodněná stanoviska (protokol 2) KOM(2011) 121 || Společný konsolidovaný základ daně z příjmů právnických osob || 17 || 9 KOM(2011) 560 || Dočasné znovuzavedení ochrany vnitřních hranic v mimořádných situacích || 11[13] || 6 KOM(2011) 370 || Energetická účinnost || 10[14] || 2 KOM(2011) 169 || Rámcové předpisy Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny || 10 || 2 KOM(2011) 32 || Jmenná evidence cestujících || 9[15] || / KOM(2010) 776 || Kontrola činností Europolu Evropským parlamentem, do které jsou zapojeny vnitrostátní parlamenty || 9 || / KOM(2011) 127 || Příslušnost, rozhodné právo, uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech majetkových důsledků registrovaného partnerství || 8 || 4 KOM(2010) 608 || Na cestě k Aktu o jednotném trhu – pro vysoce konkurenceschopné sociálně tržní hospodářství || 8 || / KOM(2011) 608 || Fond pro přizpůsobení se globalizaci || 7[16] || 3 KOM(2011) 635 || Společná evropská právní úprava prodeje || 7[17] || 5 KOM(2011) 594 || Daň z finančních transakcí || 7[18] || 3 [1] COM(2012) 373. [2] Viz tabulka v příloze 1. [3] Viz příloha 2. [4] KOM(2011) 121. [5] KOM(2011) 560. [6] KOM(2011) 127. [7] KOM(2011) 635. [8] KOM(2011) 370. [9] KOM(2011) 169. [10] KOM(2010) 776. [11] Konference předsedů výborů pro zahraniční věci a Konference předsedů výborů pro obranu. [12] Sdělení s názvem Akce pro stabilitu, růst a zaměstnanost (KOM (2012) 299) [13] Do poloviny května 2012 Komise obdržela k tomuto návrhu celkem 12 stanovisek. [14] Do poloviny května 2012 Komise obdržela k tomuto návrhu celkem 12 stanovisek. [15] Do poloviny května 2012 Komise obdržela k tomuto návrhu celkem 10 stanovisek. [16] Do poloviny května 2012 Komise obdržela k tomuto návrhu celkem 9 stanovisek. [17] Do poloviny května 2012 Komise obdržela k tomuto návrhu celkem 11 stanovisek. [18] Do poloviny května 2012 Komise obdržela k tomuto návrhu celkem 11 stanovisek.