ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

Důvody a cíle návrhu

Subjekty SKIPCP jsou strukturované retailové investiční produkty a pojistné produkty s investiční složkou ve smyslu nařízení (EU) č. 1286/2014, které vyžaduje, aby byly všechny produkty s investiční složkou doprovázeny „sdělením klíčových informací“. Sdělení obsahuje informace o profilu rizika a výnosů produktu s investiční složkou, včetně možné maximální ztráty investovaného kapitálu a vhodných scénářů výkonnosti, nákladů, které musí retailoví investoři nést při investování do produktu, a další podrobnosti. Znovu platí, že tyto informace pomáhají retailovým investorům pochopit základní vlastnosti produktu a činit informovaná investiční rozhodnutí. Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2017/653 stanoví podrobná pravidla týkající se prezentace, obsahu, přezkumu, revize a poskytování sdělení. Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2016/1904 stanoví pravidla zásahů u produktů.

Každý subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) musí poskytovat „klíčové informace pro investory“ v souladu se směrnicí 2009/65/ES. Informace o cílech a investiční politice, profilu rizika a výnosů, poplatcích, dosavadní výkonnosti a dalších praktických údajích pomáhají investorům pochopit základní charakteristiky SKIPCP a činit informovaná investiční rozhodnutí. Články 78 až 82 a 94 směrnice upřesňují hlavní zásady klíčových informací pro investory. Nařízení Komise (EU) č. 583/2010 stanoví další pravidla týkající se jeho obsahu a formátu.

Článek 32 nařízení (EU) č. 1286/2014 stanoví přechodné opatření, podle něhož jsou správcovské společnosti, investiční společnosti a osoby, které poskytují poradenství o podílových jednotkách subjektů SKIPCP a jiných subjektů než SKIPCP nebo tyto podílové jednotky prodávají, dočasně osvobozeny od požadavku poskytovat retailovým investorům sdělení klíčových informací. Toto opatření v současné době platí do 31. prosince 2021.

Tato směrnice je doplněna dvěma dalšími opatřeními. Za prvé Komise navrhuje, aby bylo přechodné opatření uvedené v nařízení (EU) č. 1286/2014 prodlouženo do 30. června 2022. To poskytne čas potřebný k přípravě na konec přechodného opatření a k zavedení druhého opatření (které zahrnuje změny nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2017/653) od 1. července 2022. Tato tři opatření jsou proto synchronizována, pokud jde o data použitelnosti.

V současné podobě by retailoví investoři do SKIPCP dostávali od 1. července 2022 jak sdělení klíčových informací v souladu s nařízením (EU) č. 1286/2014, tak i klíčové informace pro investory v souladu se směrnicí 2009/65/ES. Je žádoucí vyhnout se situaci, kdy retailoví investoři obdrží dva různé předsmluvní informační dokumenty týkající se téhož SKIPCP. Tato směrnice zajišťuje, aby se u sdělení klíčových informací vypracovaných, poskytnutých, revidovaných a přeložených pro daný SKIPCP v souladu s nařízením mělo za to, že vyhovuje požadavkům na klíčové informace pro investory stanoveným ve směrnici 2009/65/ES.

Tato iniciativa není součástí Programu pro účelnost a účinnost právních předpisů (REFIT).
Mimo OKRUH 7

of the multiannual financial framework
Měla by být zachována stávající periodicita pořádání konference na nejvyšší úrovni každé čtyři roky nebo pět let, přičemž by se měla zachovat flexibilita pro přizpůsobení se zvláštním okolnostem nebo konkrétní situaci (např. změna situace na trhu s kávou, vnější událost, jež má na odvětví kávy dopad, atd.).

V rámci racionalizace by se mělo podporovat slučování výborů organizace, je-li to v jejich práci relevantní. Měla by se podporovat větší účast členů při práci výborů.

Předseda a místopředseda rady by měli mít roční mandát, což usnadní účast všech členů organizace v rozhodovacím procesu. Místopředseda by mohl v radě mít silnější úlohu. Místopředseda může radě vyjádřit svůj zájem stát se po prvním roce předsedou, aby tak využil nabyté zkušenosti. Rada může vyjádřit souhlas, pokud se místopředseda osvědčil.

Pokud jde o periodicitu zasedání rady, měl by být zachován stávající systém dvou zasedání ročně. Jedno ze zasedání by se mohlo konat virtuálně.

Přezkum dohody by měl zlepšit správu organizace, posoudit vyváženost systémů hlasování a příspěvků a vyřešit zapojení soukromého sektoru a občanské společnosti do práce organizace.

Metoda výpočtu hlasů a příspěvku

Zdá se, že stávající úprava založená na objemu vyvezené nebo dovezené kávy je nejjednodušším a nejspolehlivějším systémem pro výpočet hlasovacích práv a finančních příspěvků každého člena do správního rozpočtu organizace. Mohla by však být prozkoumána vhodnost jiných systémů (např. hodnota vývozu/dovozu, smíšených systémů atd.) používaných v jiných mezinárodních komoditních orgánech s uvedením důsledků jejich použití pro organizaci.

3.Účast soukromého sektoru a občanské společnosti

Mělo by dojít k lepšímu zapojení soukromého sektoru a občanské společnosti do pracovního procesu v rámci organizace. Měly by být prozkoumány různé způsoby, abychom zjistili, jak nejlépe je blíže zapojit do modernizované dohody.

Pokud jde o způsobilost soukromého sektoru, dohoda by měla uznat jeho rozmanitost, od malých výrobců až po velké nadnárodní společnosti, a jejich případné úlohy v rámci organizace.

Bylo by vhodnější podporovat účast obchodních/profesních sdružení, avšak pokud by bylo navrženo zapojení jednotlivých podniků do organizace, měly by být prozkoumány zvláštní právní záruky, jež by zajistily její nezávislost.

Schvalovací proces pro účast soukromého sektoru a občanské společnosti v případě vnitrostátních společností nebo organizací by měl proběhnout prostřednictvím dotyčného člena organizace.

Jakýkoli krok k lepší integraci soukromého sektoru by však měl zachovat mezivládní charakter organizace.
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Účelem Haagské úmluvy ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“), kterou do dnešního dne ratifikovalo 101 zemí včetně všech členských států EU, je obnovit stávající stav formou bezodkladného návratu protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí prostřednictvím systému spolupráce mezi ústředními orgány, které její smluvní strany určí.

Vzhledem k tomu, že boj proti únosům dětí je důležitou součástí politiky EU na podporu práv dítěte, Evropská unie se zasazuje na mezinárodní úrovni o zlepšení uplatňování Haagské úmluvy z roku 1980 a vyzývá třetí státy, aby k ní přistoupily.

Filipíny uložily dokument o přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980 dne 16. března 2016. Úmluva vstoupila na Filipínách v platnost dne 1. června 2016.

Ustanovení čl. 38 odst. 4 Haagské úmluvy z roku 1980 uvádí, že úmluva je účinná jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.

Výlučnou pravomoc EU v oblasti souhlasu s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě z roku 1980 potvrdil Soudní dvůr Evropské unie, který byl konzultován z podnětu Komise.

Dne 14. října 2014 Soudní dvůr Evropské unie ve svém posudku 1/13 uvedl, že souhlas s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.

Soudní dvůr zdůraznil potřebu jednotnosti v této otázce na úrovni EU, aby se zabránilo nejednotnému uplatňování mezi členskými státy.

Vzhledem k tomu, že problematika mezinárodních únosů dětí spadá do výlučné vnější pravomoci Evropské unie, musí se rozhodnutí, zda by se mělo přijmout přistoupení Filipín, na úrovni EU přijmout formou rozhodnutí Rady. Proto by členské státy Evropské unie měly uložit prohlášení, že přistoupení Filipín v zájmu Evropské unie přijímají.

Přijetím ze strany členských států Evropské unie by byla Haagská úmluva z roku 1980 použitelná mezi Filipínami a členskými státy EU s výjimkou Dánska.
Za zmínku stojí rovněž spojení s podporou využívání mediace při řešení přeshraničních rodinných sporů. Směrnice o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech se použije také na rodinné právo v rámci společného evropského soudního prostoru. Haagská úmluva z roku 1980 rovněž podporuje smírné řešení rodinných sporů. Jeden z pokynů pro správnou praxi na základě Haagské úmluvy z roku 1980 vydaný Haagskou konferencí o mezinárodním právu soukromém je věnován využívání mediace pro řešení mezinárodních rodinných sporů týkajících se dětí v případech spadajících do oblasti působnosti úmluvy. Z podnětu Evropské komise byly tyto pokyny vypracované v angličtině a francouzštině přeloženy do všech jazyků EU, jakož i do arabštiny, s cílem podpořit dialog se státy, které úmluvu dosud neratifikovaly / k úmluvě dosud nepřistoupily, a pomoci nalézt konkrétní způsoby, jak řešit problémy související s únosy dětí.

2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA

•Právní základ

•Proporcionalita

3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

•Konzultace se zúčastněnými stranami

•Sběr a využití výsledků odborných konzultací

•Posouzení dopadů

Jako v případě 18 rozhodnutí Rady, která již byla přijata v letech 2015 až 2019 a která se týkají přijetí přistoupení několika třetích států k Haagské úmluvě z roku 1980, nebylo vzhledem k povaze tohoto legislativního aktu provedeno konkrétní posouzení dopadů. Úroveň provádění úmluvy ze strany Tuniska však byla přezkoumána na zasedání odborníků dne 2. července 2019, na němž byly zastoupeny všechny členské státy EU. V návaznosti na toto zasedání Komise další vývoj v Tunisku pozorně sledovala.

Tuniské orgány původně vyjádřily názor, že prováděcí právní předpis pro uplatňování Haagské úmluvy z roku 1980 není nezbytně nutný, neboť mezinárodní úmluvy jsou v tuniském soudním systému přímo použitelné. Nicméně při několika vzdělávacích akcích a seminářích, které proběhly mimo jiné v rámci projektu EuroMed Justice a IRZ (Deutsche Stiftung für Internationale Rechtliche Zusammenarbeit – Německá nadace pro mezinárodní právní spolupráci), se ukázalo, že podle úředníků a soudců nejsou v současnosti platné vnitrostátní právní předpisy dostatečné ke splnění požadavků Haagské úmluvy.

Do tuniského právního řádu by mělo být jasně vloženo zejména řízení o navrácení dítěte do místa jeho obvyklého bydliště po únosu rodičem. Za tímto účelem byla na tuniském ministerstvu spravedlnosti zřízena komise, jejímž úkolem je připravit prováděcí zákon, který má být předložen vládě. Poté by měl být tento zákon přijat parlamentem.
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.SOUVISLOSTI NÁVRHU

•Odůvodnění a cíle návrhu

Účelem Haagské úmluvy ze dne 25. října 1980 o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí (dále jen „Haagská úmluva z roku 1980“), kterou do dnešního dne ratifikovalo 101 zemí včetně všech členských států EU, je obnovit stávající stav formou bezodkladného návratu protiprávně přemístěných nebo zadržovaných dětí prostřednictvím systému spolupráce mezi ústředními orgány, které její smluvní strany určí.

Vzhledem k tomu, že boj proti únosům dětí je důležitou součástí politiky EU na podporu práv dítěte, Evropská unie se zasazuje na mezinárodní úrovni o zlepšení uplatňování Haagské úmluvy z roku 1980 a vyzývá třetí státy, aby k ní přistoupily.

Pákistán uložil dokument o přistoupení k Haagské úmluvě z roku 1980 dne 22. prosince 2016. Úmluva vstoupila v Pákistánu v platnost dne 1. března 2017.

Ustanovení čl. 38 odst. 4 Haagské úmluvy z roku 1980 uvádí, že úmluva je účinná jen ve vztazích mezi přistupujícím státem a smluvními státy, které prohlásí, že s přistoupením souhlasí.

Výlučnou pravomoc EU v oblasti souhlasu s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě z roku 1980 potvrdil Soudní dvůr Evropské unie, který byl konzultován z podnětu Komise.

Dne 14. října 2014 Soudní dvůr Evropské unie ve svém posudku 1/13 uvedl, že souhlas s přistoupením třetího státu k Haagské úmluvě o občanskoprávních aspektech mezinárodních únosů dětí z roku 1980 spadá do výlučné pravomoci Evropské unie.

Soudní dvůr zdůraznil potřebu jednotnosti ohledně této otázky na úrovni EU, aby se zabránilo nejednotnému uplatňování mezi členskými státy.

Vzhledem k tomu, že oblast mezinárodních únosů dětí spadá do výlučné vnější pravomoci Evropské unie, musí se rozhodnutí, zda by se mělo přijmout přistoupení Pákistánu, na úrovni EU přijmout formou rozhodnutí Rady. Proto by členské státy Evropské unie měly uložit prohlášení, že přistoupení Pákistánu v zájmu Evropské unie přijímají.

Přijetím ze strany členských států Evropské unie by byla Haagská úmluva z roku 1980 použitelná mezi Pákistánem a členskými státy EU s výjimkou Dánska.
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.Předmět návrhu

Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie ve Smíšeném výboru EHP v souvislosti se zamýšleným přijetím rozhodnutí Smíšeného výboru o změně protokolu 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody

2.Souvislosti návrhu

2.1.Dohoda o EHP

Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (dále jen „Dohoda o EHP“) zaručuje občanům a hospodářským subjektům v EHP stejná práva a povinnosti na vnitřním trhu. Stanoví začlenění právních předpisů EU, které se vztahují na čtyři svobody ve všech 30 státech EHP tvořených členskými státy EU, Norskem, Islandem a Lichtenštejnskem. Dohoda o EHP se kromě toho vztahuje na spolupráci v dalších důležitých oblastech, jako je výzkum a vývoj, vzdělávání, sociální politika, životní prostředí, ochrana spotřebitele, cestovní ruch a kultura, které jsou společně označovány jako „vedlejší a horizontální“ politiky. Dohoda vstoupila v platnost dne 1. ledna 1994. Evropská unie je spolu se svými členskými státy smluvní stranou dohody.

2.2.Smíšený výbor EHP

Za správu Dohody o EHP odpovídá Smíšený výbor EHP. Jedná se o fórum pro výměnu názorů v souvislosti s fungováním Dohody o EHP. Jeho rozhodnutí jsou přijímána na základě konsensu. V souladu s Lisabonskou smlouvou odpovídá za koordinaci záležitostí EHP na straně EU Evropská služba pro vnější činnost.

2.3.Zamýšlený akt Smíšeného výboru EHP

Očekává se, že Smíšený výbor EHP přijme rozhodnutí Smíšeného výboru EHP (dále jen „zamýšlený akt“) týkající se změny protokolu 31 k Dohodě o EHP o spolupráci v některých oblastech mimo čtyři svobody.

Účelem zamýšleného aktu je umožnit státům Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), které podepsaly Dohodu o EHP, účast na přípravné akci Unie zaměřené na obranný výzkum (dále jen „přípravná akce“) i v rozpočtovém roce 2021.

Přípravná akce se uskutečnila v období 2017–2019, prostředky na závazky bylo možné do rozpočtu Unie zapisovat pouze během tohoto období. Právní závazky z předchozích let v rámci přípravné akce však dosud nebyly vypořádány. Z tohoto důvodu by se státy ESVO EHP měly i nadále účastnit.

Jelikož Lichtenštejnsko a Island neprojevily zájem účastnit se této přípravné akce, návrh rozhodnutí Smíšeného výboru EHP se týká jen Norska.

Zamýšlený akt se pro smluvní strany stane závazným v souladu s články 103 a 104 Dohody o EHP.

3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

Evropská služba pro vnější činnost spolu s útvary Komise předkládá návrh rozhodnutí Smíšeného výboru EHP Radě, aby jej Rada přijala jako postoj Unie. Evropská služba pro vnější činnost doufá, že bude moci tento postoj předložit Smíšenému výboru EHP co nejdříve.

Obsah a povaha připojeného návrhu rozhodnutí Smíšeného výboru EHP překračují rámec úprav, které lze považovat za úpravy pouze technické povahy ve smyslu nařízení Rady č. 2894/94. Postoj Unie proto zaujme Rada.

Článek 78 Dohody o EHP stanoví, že smluvní strany posilují a rozšiřují spolupráci v rámci činností EU v oblasti výzkumu a technologického rozvoje.
3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

•Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

V roce 2021 provedla Komise hodnocení ex post stávajícího protokolu a hodnocení ex ante jeho možného obnovení. Její závěry jsou shrnuty v samostatném pracovním dokumentu útvarů Komise.

Hodnocení dospělo k závěru, že odvětví rybolovu v EU mají o rybolov při pobřeží Mauricia zřejmý zájem a že obnovení protokolu je v zájmu obou stran. Obnovení protokolu by navíc pomohlo posílit monitorování, kontrolu a dohled a přispělo by k lepšímu řízení rybolovu v tomto regionu.

Pro EU je důležité zachovat nástroj umožňující úzkou odvětvovou spolupráci se strategickým aktérem na subregionální úrovni a obecněji posílit vztahy s Mauriciem. To EU rovněž pomůže budovat aliance v rámci IOTC. Pro loďstvo EU, též z nejvzdálenějších regionů v Indickém oceánu, to znamená zachovat si přístup k důležité rybolovné oblasti v jurisdikci Mauricia za účelem rozvoje strategií lovu podle víceletého mezinárodního právního rámce. K relevantnosti zamýšleného nového protokolu, a to jak pro odvětví rybolovu v EU, tak pro Mauricius, navíc přispívá význam této partnerské země, pokud jde o zpracování tuňáka uloveného v Indickém oceánu a vývoz produktů z tuňáka do EU. Cílem mauricijských orgánů je udržovat vztahy s EU, mimo jiné kvůli posilování správy oceánů a využívání zvláštní odvětvové podpory, která nabízí víceleté možnosti financování.
DŮVODOVÁ ZPRÁVA

1.Předmět návrhu

Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie v Mezinárodní radě pro cukr v souvislosti se zamýšleným přijetím rozhodnutí o prodloužení platnosti Mezinárodní dohody o cukru z roku 1992 do 31. prosince 2023

2.Souvislosti návrhu

2.1.Mezinárodní dohoda o cukru z roku 1992

Cílem Mezinárodní dohody o cukru z roku 1992 (dále jen „dohoda“) je posilovat mezinárodní spolupráci v souvislosti s celosvětovou problematikou cukru, být fórem pro mezivládní konzultace týkající se cukru a způsobů, jak zlepšit celosvětové hospodářství v oblasti cukru, usnadnit obchod shromažďováním a poskytováním informací o světovém trhu s cukrem a dalšími sladidly, jakož i stimulovat poptávku po cukru, zejména v oblastech jeho netradičního využití.

Dohoda vstoupila v platnost dne 1. ledna 1993.

Unie je smluvní stranou dohody.

2.2.Mezinárodní rada pro cukr

Mezinárodní rada pro cukr je orgánem odpovědným za plnění všech úkolů nezbytných k provádění ustanovení dohody. Přijímá pravidla a předpisy, včetně jednacího řádu rady a jejích výborů a finančních předpisů a služebního řádu Mezinárodní organizace pro cukr (ISO). Rada vede nezbytné záznamy a zveřejňuje výroční zprávu i další informace, uzná-li to za vhodné.

Členové dohody mají celkem 2 000 hlasů. Každý člen dohody má určitý počet hlasů, který se každoročně upravuje na základě předem stanovených kritérií v dohodě. Nestanoví-li dohoda jinak, přijímá rada všechna rozhodnutí zpravidla na základě konsensu. Pokud se konsensu dosáhnout nepodaří a dohoda nestanoví zvláštní hlasování, přijímají se rozhodnutí prostou většinou.

2.3.Zamýšlený akt Mezinárodní rady pro cukr

Dohoda byla uzavřena rozhodnutím Rady 92/580/EHS a vstoupila v platnost dne 1. ledna 1993. Byla uzavřena na období tří let do 31. prosince 1995 a od té doby se její platnost pravidelně prodlužovala o další dvouletá období, jak stanoví její článek 45. Naposledy byla platnost dohody prodloužena v červenci 2019, a dohoda tak zůstává v platnosti do 31. prosince 2021.

Dne 26. listopadu 2021 na svém 59. zasedání má Mezinárodní rada pro cukr přijmout rozhodnutí o prodloužení platnosti Mezinárodní dohody o cukru z roku 1992 o další dva roky (dále jen „zamýšlený akt“).

Účelem zamýšleného aktu je umožnit organizaci ISO, aby pokračovala ve své práci.

Prodloužení platnosti dohody bude pokrývat období od 1. ledna 2022 do 31. prosince 2023.

3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie

Mezinárodní dohodu o cukru z roku 1992 uzavřela Unie rozhodnutím 92/580/EHS a uvedená dohoda vstoupila v platnost 1. ledna 1993 na období tří let do 31. prosince 1995. Od té doby byla její platnost pravidelně prodlužována na další dvouletá období. Naposledy byla platnost dohody prodloužena rozhodnutím Mezinárodní rady pro cukr přijatým na jejím 55. zasedání dne 19. července 2019 a dohoda zůstává v platnosti až do 31. prosince 2021.

Unie byla vždy aktivním členem ISO a další prodloužení dohody až o dva roky je v zájmu Unie. Unie je významným výrobcem cukru a pro mnoho členů organizace ISO je v oblasti cukru předním obchodním partnerem.
3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ

•Hodnocení ex post / kontroly účelnosti platných právních předpisů

·Stávající právní předpisy týkající se zemědělské statistiky dostatečně nevyhovují novým a vznikajícím potřebám údajů, protože tato statistika není v příslušných právních aktech zahrnuta mezi požadavky. Tyto akty také nejsou dostatečně pružné a integrované, aby mohly na vznikající potřeby okamžitě reagovat.

·Evropský systém zemědělské statistiky není dostatečně flexibilní a nereaguje dostatečně rychle na vznikající potřeby. Částečně za to může povaha sestavování statistik, ale také způsob, jakým byla nařízení zavedena, a nedostatek rozpočtových a lidských zdrojů.

·Sběr údajů není dostatečně harmonizovaný nebo soudržný. Je to způsobeno tím, že vyvstávají nové potřeby údajů, že se právní předpisy po mnoho let vypracovávaly odděleně a že se v různých zemědělských oblastech používají částečně odlišné definice a pojmy.

·Tvorba statistik může být účinnější, pokud se právní předpisy upraví tak, aby zahrnovaly různé zdroje informací, a pokud se členské státy přizpůsobí moderním technologiím.

V rámci přípravy nařízení (EU) 2018/1091 byla provedena veřejná konzultace a podrobné výsledky jsou uvedeny ve zvláštní zprávě.

V související Strategii pro zemědělskou statistiku se dospělo k závěru, že zemědělská statistika musí být koncipována jako systém a že tak musí i fungovat – jednotlivé části do sebe musí zapadat a výsledkem nesmí být jejich pouhý součet. Zemědělská statistika také musí hladce zapadat do ESS jako celku a zdroje údajů je třeba diverzifikovat, aby tam, kde je to možné, byly využívány i jiné zdroje údajů. Do sběru údajů musí být integrovány informační a komunikační technologie a jiné nové technologie (např. data velkého objemu a inovace na bázi výzkumu), účelnost a efektivnost metod sběru údajů musí být posuzovány s ohledem na potřeby údajů a kritéria kvality a musí být odstraněna stávající datová sila.