EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 6.9.2016 COM(2016) 553 final ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ o provádění směrnice 2006/21/ES o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES



1.ÚVOD Odpady vznikající při provozu lomů a v těžebním průmyslu představují značný podíl celkového množství odpadů vyprodukovaného v Evropské unii (v roce 2012 činily přibližně 30 % – viz tabulka v příloze této zprávy). Nesprávné nakládání s takovými odpady může mít škodlivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí a může vést k závažným haváriím. Účelem směrnice 2006/21/ES o nakládání s odpady z těžebního průmyslu (dále jen „směrnice“) je předcházet nepříznivým vlivům na životní prostředí způsobeným nakládáním s odpady z těžebního průmyslu a z toho plynoucím rizikům ohrožení lidského zdraví nebo v nejvyšší možné míře takové vlivy omezit, zejména pokud jde o vodu, ovzduší, půdu, rostliny, živočichy a krajinu. Směrnice se vztahuje na nakládání s odpady vznikajícími přímo při vyhledávání, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů. Členské státy měly během dvou po sobě jdoucích období zahrnutých do této zprávy (od 1. května 2008 do 30. dubna 2011 a od 1. května 2011 do 30. dubna 2014) uvést v účinnost a provést právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí. Směrnice měla být provedena do 1. května 2008. Hodnocení prováděcích opatření provedené Komisí odhalilo celou řadu případů, kdy byla směrnice provedena nesprávně nebo pouze částečně. Ve dvaceti dvou případech Komise položila formální dotazy. V současnosti probíhají v souvislosti s neplněním požadavků směrnice čtyři soudní řízení. Komise podle článku 22 směrnice přijala rozhodnutí, která obsahují pokyny či výklady vztahující se na některé aspekty směrnice nebo blíže vysvětlují další technické otázky. Ještě je třeba dokončit technické pokyny pro kontroly. Komise a Evropský výbor pro normalizaci (CEN) rovněž vytvořily standardizované metody odběru vzorků a analýzy, zejména ve smyslu čl. 22 odst. 2 směrnice. V roce 2008 Komise přijala shrnutí Referenčního dokumentu o nejlepších dostupných technikách pro nakládání s hlušinou a odpadní horninou z těžební činnosti. 2.PŘEDKLÁDÁNÍ ZPRÁV A HODNOCENÍ Podle čl. 18 odst. 1 mají členské státy povinnost každé tři roky předložit Komisi zprávu o provádění směrnice, která bude vypracována na základě údajů získaných prostřednictvím dotazníku. Čl. 18 odst. 1 dále ukládá Komisi, aby zveřejnila zprávu o provádění směrnice, která bude vycházet ze zpráv předložených členskými státy. Předkládaná zpráva se vztahuje na první dvě období, za která se zprávy podávají, tedy na období od 1. května 2008 do 30. dubna 2011 a období od 1. května 2011 do 30. dubna 2014. Podle čl. 18 odst. 2 mají dále členské státy povinnost každý rok předložit informace o všech událostech oznámených provozovateli, které by mohly ovlivnit stabilitu zařízení pro nakládání s odpady, a o jakémkoli nepříznivém vlivu zařízení na životní prostředí zjištěném při kontrole nebo monitorování prováděných v zařízeních. Podle čl. 7 odst. 5 musí být rovněž příslušným vnitrostátním statistickým orgánům a statistickým orgánům EU poskytnuty informace obsažené v povoleních vydaných podle směrnice, pokud jsou požadovány pro statistické účely. V rámci hodnocení informací poskytnutých členskými státy za první období, za něž se zprávy předkládaly, bylo poukázáno na nedostatky stávajícího schématu podávání zpráv každé tři roky, které je zaměřeno na to, jak členské státy přijímají opatření umožňující provádět ustanovení směrnice. Informace uvedené ve zprávách členských států Komisi neumožnily zhodnotit, jak jsou tato opatření prováděna v praxi. Aby tedy bylo možné získat ucelenější přehled, byly kromě národních zpráv použity i další zdroje informací. Zejména byly využity informace, které měla Komise k dispozici o opatřeních, jež musí být přijata po haváriích nebo stavech blízkých haváriím, a informace z všeobecných zdrojů, například výzkumných projektů a internetových stránek národních agentur. Komise při přezkumu dostupných informací využila služeb nezávislých poradců. U zpráv obdržených od členských států za uvedená dvě období, za něž se zprávy podávaly, byla jednak posouzena jejich úplnost a jednak bylo ověřeno, zda popsaná opatření tvoří ucelený soubor, aniž by byly činěny předčasné závěry o jejich souladu se směrnicí nebo jejich praktickém provádění. 3.PŘEDKLÁDÁNÍ ZPRÁV O PROVÁDĚNÍ SMĚRNICE V ČLENSKÝCH STÁTECH 3.1.Zařízení kategorie A: hlavní ustanovení Vzhledem ke skutečnosti, že nebezpečí pro životní prostředí nebo lidské zdraví představuje pouze malá část těžebního odpadu vznikajícího v EU, zavádí směrnice pro zařízení systém rozdílných povinností v oblastech nakládání s tímto odpadem a postupů udělování povolení. Směrnice zavádí přísnější povinnosti pro zařízení, u nichž hrozí větší nebezpečí, že případné havárie budou mít dopad na životní prostředí a lidské zdraví. Tato zařízení se řadí do kategorie A. Jedenáct členských států ve zprávě uvedlo, že se na jejich území žádná zařízení kategorie A nenacházejí.

Hodnocení bylo zaměřeno především na ustanovení, která se týkají této kategorie zařízení. Stupeň provedení těchto ustanovení je považován za vhodný ukazatel při hodnocení provádění směrnice jako celku. Byla posuzována zejména ustanovení, jež se vztahují na opatření týkající se plánů pro nakládání s odpady a prevence závažných havárií a souvisejících informací, praktická opatření přijatá k zajištění předávání informací, postup pro identifikaci zařízení kategorie A (včetně zařízení s přeshraničními účinky) a přípravu vnějších plánů pro nakládání s odpady v případě havárie a kontroly. Celkovým závěrem je, že ve většině členských států byla přijata všeobecná opatření k provedení směrnice. Zejména se jednalo o plány pro nakládání s odpady, prevenci závažných havárií a související informace a praktická opatření k zajištění předávání informací. Ze srovnání obou období, za něž byly zprávy předloženy, je navíc patrné, že v oblasti opatření přijímaných v souvislosti s těmito ustanoveními došlo k celkovému zlepšení. Naproti tomu hodnocení zdůraznilo potřebu zlepšit praktické uplatňování určitých ustanovení. Několik členských států by proto například mělo uplatnit kritéria uvedená v rozhodnutí 2009/337/ES a dokončit identifikaci zařízení kategorie A. O tom, že tento úkol stále ještě zbývá dokončit, svědčí podstatné rozdíly v počtech zařízení, která jednotlivé členské státy označily jako zařízení kategorie A, a nesrovnalosti mezi uvedenými počty zařízení a množstvím vyprodukovaných nebezpečných těžebních odpadů (viz tabulka v příloze této zprávy). Další oblastí, již je zapotřebí v několika členských státech přednostně řešit, je vydání povolení všem zařízením kategorie A. Kromě toho ještě musí být dokončeny vnější havarijní plány pro všechna zařízení kategorie A: podle informací předložených členskými státy tyto plány zřejmě dosud nezavedlo 25 % těchto zařízení. Informace poskytnuté členskými státy naznačují, že ustanovení týkající se kontrol nejsou všemi členskými státy vykládána a prováděna totožným způsobem. Navíc se značně liší počty kontrol uvedené jednotlivými členskými státy. Jelikož informace předložené členskými státy svědčí o tom, že se v jednotlivých státech používají odlišné postupy, má jejich srovnání jen malou hodnotu. 3.2.Další ustanovení Některé údaje uvedené členskými státy týkající se počtu zařízení, u nichž bylo shledáno, že spadají do oblasti působnosti směrnice, se nejeví věrohodně (viz tabulka v příloze této zprávy). U jednotlivých členských států se tyto hodnoty podstatně liší a ve srovnání s údaji o produkci těžebního odpadu na vnitrostátní úrovni dostupnými z jiných zdrojů jsou poměrně nízké. Oblast působnosti směrnice stanoví článek 2, jenž současně vymezuje položky, které lze z oblasti působnosti vyloučit. Počty zařízení uvedené členskými státy v národních zprávách však naznačují, že toto ustanovení není všemi členskými státy vykládáno a uplatňováno totožným způsobem. Šest členských států například uvedlo, že se na jejich území nenacházejí žádná zařízení, na něž by se směrnice vztahovala. Z jiných zdrojů informací nicméně vyplývá, že v několika z těchto zemí probíhají těžební práce, při nichž odpady, a v některých případech i odpady nebezpečné, vznikají. Stejně tak se nápadně liší uvedené počty zařízení pro nakládání s inertním odpadem, které jsou u některých členských států ve srovnání s ostatními státy velmi nízké (Francie například uvedla 4 100 zařízení na svém území a Maďarsko 604, avšak ostatní země udávají mnohem menší počet). Povolení vydávaná podle této směrnice mohou být sloučena s povoleními požadovanými jinými právními předpisy EU (např. směrnicí 2012/18/EU Evropského parlamentu a Rady, tzv. směrnice Seveso), aby se zamezilo zbytečnému zdvojování informací a opakování činností. Jako zařízení pro nakládání s těžebním odpadem bylo zjevně nahlášeno jen malé množství zařízení, na něž se tato směrnice vztahuje. V čl. 17 odst. 1 se stanoví povinnosti v oblasti kontrol. Členské státy mají povinnost zajistit, aby v zařízeních pro nakládání s odpady zahrnutých do povolení uděleného podle této směrnice byla provedena kontrola před zahájením ukládání odpadu a poté v pravidelných časových odstupech, včetně období po ukončení provozu, aby bylo zajištěno, že zařízení splňuje příslušné podmínky povolení. Směrnice podrobně neurčuje, z čeho by kontroly měly sestávat, ani jak by měly probíhat. Článek 22 však Komisi ukládá, aby pro kontroly vypracovala a přijala technické pokyny. Velké rozdíly zjištěné ve vztahu k přijatým opatřením týkajícím se kontrol, a zejména pak jejich přípravy, povahy, odpovědných orgánů a jejich četnosti, stejně jako počtu kontrol provedených během druhého období, za něž se zprávy podávaly, naznačují, že členské státy vždy nevykládaly ustanovení týkající se kontrol obsažená ve směrnici totožným způsobem. Pouze sedm zemí uvedlo, že se během druhého období, za něž se zprávy podávaly, na vnitrostátní úrovni vyskytly případy nesouladu se směrnicí. K hlavním udaným příčinám nesouladu přitom patřily nesplnění podmínek stanovených v povolení a provoz zařízení bez platného povolení. Směrnice povoluje, aby u určitých zařízení byla ustanovení v závislosti na povaze daných odpadů upravena nebo aby od nich bylo upuštěno. Vymezení takových druhů odpadů by bylo možné provést na základě vnitrostátních seznamů inertních odpadních materiálů vytvořených v souladu s rozhodnutím Komise 2009/359/ES. Této možnosti využilo pouze osm členských států. Ohledně provádění dalších ustanovení směrnice (vztahujících se na veškerá zařízení) lze tedy učinit obdobné závěry jako u zařízení kategorie A: zatímco většina členských států zavedla obecný rámec, stále ještě zbývá vyřešit celou řadu otázek. Z rozdílů mezi jednotlivými členskými státy je zřejmé, že je zapotřebí vyvinout další úsilí, aby se zajistilo, že všechny členské státy budou vykládat a uplatňovat základní principy směrnice totožným způsobem a účinnost jejích ustanovení tak bude zaručena v celé EU. 4.PŘEDKLÁDÁNÍ ZPRÁV O BEZPEČNOSTI Podle informací obdržených Komisí došlo během uvedených dvou období zahrnutých do této zprávy celkem k pěti haváriím ve dvou zemích. Komise však o těchto haváriích neobdržela žádné oficiální oznámení ve smyslu čl. 18 odst. 2 směrnice. Dané informace byly získány z jiných zdrojů. Členské státy byly rovněž vyzvány, aby potvrdily, že během uvedených dvou období, za něž se zprávy podávaly, k žádným haváriím nedošlo. Většina členských států tuto skutečnost potvrdila. Ke zhodnocení toho, zda byly splněny cíle vytyčené ve směrnici v oblasti snížení nebezpečí havárií, by bylo zapotřebí podrobnějších informací.

5.OBECNÉ OTÁZKY TÝKAJÍCÍ SE PŘEDKLÁDÁNÍ ZPRÁV A POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ Kvalita informací předložených členskými státy kolísá. Všechny členské státy předložily národní zprávy podle článku 18. Mnoho jich poskytlo velmi podrobné, úplné a aktualizované informace a u všech členských států dosahuje úplnost informací alespoň přijatelné úrovně. Nesrovnalosti mezi informacemi poskytnutými jednotlivými členskými státy a skutečnost, že mohlo dojít k nesprávnému výkladu některých ustanovení, nastolují pochybnosti ohledně porovnatelnosti předložených informací a ztěžují hodnocení toho, nakolik se členským státům daří směrnici provádět. Komise se během přípravy této zprávy celkově utvrdila v tom, že informace předložené členskými státy podle článku 18 samy o sobě nemohou poskytnout jasný, dostatečně podrobný a spolehlivý přehled o provádění směrnice v praxi. Požadavky na předkládání zpráv stanovené v uvedeném článku jsou zaměřeny na přijímání opatření, ale nijak konkrétně se nedotýkají informací o provádění těchto opatření v praxi. Ačkoli Komise použila i další zdroje, podařilo se jí získat pouze omezené množství informací, kterými by doplnila a ověřila informace předložené členskými státy, zejména pak pokud jde o informace vztahující se k právním a správním aspektům (včetně havárií). Hlavním tématem dostupných informací jsou především technické a vědecké otázky, ale neexistuje například žádný veřejný soupis zařízení pro nakládání s těžebním odpadem. 6.ZÁVĚRY A DALŠÍ POSTUP Z hodnocení Komise lze učinit závěr, že většina členských států přijala opatření nezbytná k provedení ustanovení směrnice. Hodnocení však rovněž ukázalo, že stále ještě zbývá vyřešit celou řadu otázek, aby se zajistilo, že provedením směrnice se docílí požadované úrovně ochrany. Zprávy členských států svědčí o tom, že několik důležitých ustanovení, například ustanovení týkající se identifikace zařízení pro nakládání s odpady nebo udělování povolení a kontrol, není členskými státy vykládáno a prováděno totožným způsobem. Aby se provádění směrnice sjednotilo, hodlá Komise: –vydat obecné pokyny k provádění ustanovení směrnice a –vypracovat pokyny pro kontroly podle čl. 22 odst. 1 písm. c). Komise rovněž zváží, jak by členské státy mohly zlepšit předkládání zpráv o provádění, včetně hlášení havárií, jak by Komise mohla účinněji šířit výsledky svého hodnocení informací poskytnutých členskými státy a jak by mohla být podpořena výměna informací o těžebních pracích včetně osvědčených postupů. Lze například využít jiný postup shromažďování informací v souladu s čl. 7 odst. 5. Získáváním dalších informací o provádění směrnice v praxi bude Komise podpořena v činnostech, jejichž cílem je: –podpořit provádění směrnice a zvýšit s ní soulad, zejména účinnějším zjišťováním nedostatků současného provádění směrnice a navrhováním možných opatření k jejich nápravě, –určit osvědčené postupy provádění směrnice a –prozkoumat nové možnosti, jak organizovat předkládání zpráv a zjednodušit postupy, a případně v souladu s cíli kontroly účelnosti monitorování a podávání zpráv v oblasti životního prostředí připravit změnu ustanovení obsažených v rozhodnutí Komise 2009/358/ES o předávání informací. Aby Komise dostála svému závazku přijatému v akčním plánu EU pro oběhové hospodářství, věnuje se přípravě pokynů a prosazuje začleňování osvědčených postupů do plánů pro nakládání s těžebním odpadem. Mimoto bude Komise i nadále shromažďovat informace, jež v budoucnu umožní úpravu důležitých aspektů směrnice, aby byla zajištěna ochrana lidského zdraví a životního prostředí, přičemž zvláštní důraz bude kladen na oblasti, jako je nakládání s nebezpečnými odpady, bezpečnost hrází a odkališť a prevence znečištění. Údaje uvedené členskými státy

Celkové množství odpadů v roce 2012 I Celkové množství odpadů vzniklých při provozu lomů a těžební činnosti v roce 2012 II Minerální a solidifikované odpady vzniklé při provozu lomů a těžební činnosti III Nebezpečné minerální a solidifikované odpady vzniklé při provozu lomů a těžební činnosti IV Podíl nebezpečných odpadů na celkovém množství minerálních a solidifikovaných odpadů vzniklých při provozu lomů a těžební činnosti (v %) Uvedený počet zařízení v provozu V Počet zařízení kategorie A v provozu VI Úplnost (předkládání zpráv) VII Počet kontrol (celkem) VIII Počet kontrol (zařízení kategorie A) IX Evropská unie (28) 2 514 220 000 733 980 000 731 950 000 13 460 000 1,84 Belgie 67 630 317 115 137 30 245 9 0,03 3 0 n. X Bulharsko 161 252 166 141 082 596 141 061 523 13 266 720 9,4 n. 2 n. n. Česká republika 23 171 358 167 422 88 585 1 359 1,53 7 0 0 Dánsko 16 332 249 18 005 5 704 45 0,79 0 0 0 Německo 368 022 172 8 625 187 8 488 645 7 705 0,09 27 2 1 073 46 Estonsko 21 992 343 9 354 964 9 346 454 5 0,00 4 0 53 Irsko 13 421 334 2 024 984 1 984 284 508 0,03 22 2 154 49 Řecko 72 328 280 47 831 627 47 822 445 90 0,00 2 343 1 n. n. Španělsko 118 561 669 22 509 144 22 495 556 368 0,00 1 558 25 n. n. Francie 344 731 922 2 477 408 2 196 522 1 644 0,07 4 152 1 3 401 1 Chorvatsko 3 378 638 5 034 2 729 257 9,42 n. n. n. n. Itálie 162 764 632 719 666 345 842 1 990 0,58 213 126 349 n. Kypr 2 086 469 217 888 217 311 0 0,00 13 1 13 1 Lotyšsko 2 309 581 1 968 1 478 0 0,00 0 0 Litva 5 678 751 25 911 7 171 25 0,35 0 0 Lucembursko 8 397 228 131 314 121 034 0 0,00 0 0 Maďarsko 16 310 151 91 218 81 827 30 852 37,7 862 6 932 115 Malta 1 452 496 45 103 45 103 0 0,00 0 0 Nizozemsko 123 612 767 179 164 139 670 3 280 2,35 0 0 Rakousko 34 047 465 51 339 34 687 7 830 22,57 33 0 60 Polsko 163 377 949 68 035 432 67 599 891 1 301 0,00 99 0 116 Portugalsko 14 184 456 242 598 227 253 5 0,00 8 3 18 28 Rumunsko 266 975 602 223 292 741 223 173 154 125 458 0,06 74 2 743 Slovinsko 4 546 506 14 448 10 936 0 0,00 n. n. 0 0 Slovensko 8 425 384 310 580 299 913 203 0,07 119 3 102 15 Finsko 91 824 193 52 880 000 52 880 000 0 0,00 90 9 166 41 Švédsko 156 306 504 129 480 919 129 455 408 162 0,00 22 15 75 Spojené království 241 100 639 24 043 977 23 787 471 8 233 0,03 601 4 43 4