Návrh nařízení Rady, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor pro zemědělce v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce /* KOM/2008/0306 konečném znení - CNS 2008/0103 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 20.5.2008 KOM(2008) 306 v konečném znění 2008/0103 (CNS) 2008/0104 (CNS) 2008/0105 (CNS) 2008/0106 (CNS) Návrh NAŘÍZENÍ RADY, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor pro zemědělce v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce Návrh NAŘÍZENÍ RADY o úpravách ve společné zemědělské politice prostřednictvím změn nařízení (ES) č. 320/2006, (ES) č. 1234/2007, (ES) č. 3/2008 a (ES) č. […]/2008 Návrh NAŘÍZENÍ RADY, kterým se mění nařízení (ES) č. 1698/2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) Návrh ROZHODNUTÍ RADY, kterým se mění rozhodnutí 2006/144/ES o strategických směrech Společenství pro rozvoj venkova (programové období 2007–2013) (předložená Komisí) {SEK(2008) 1885}{SEC(2008) 1886} DŮVODOVÁ ZPRÁVA ODůVODNěNÍ A CÍLE NÁVRHU Hlavními cíli stanovenými ve sdělení Komise „Příprava na kontrolu stavu reformy SZP“ ze dne 20. listopadu 2007 bylo posouzení toho, jak je prováděna reforma SZP z roku 2003, a zavedení takových úprav reformního procesu, které jsou považovány za nezbytné z hlediska dalšího zjednodušení politiky, využití nových tržních příležitostí a přípravy na nové úkoly, jakými jsou například změna klimatu, vodní hospodářství či bioenergie. V posledních měsících nabyl jeden z výše uvedených cílů, konkrétně využití tržních příležitostí, nového rozměru vzhledem k tomu, že došlo k prudkému zvýšení cen mnoha zemědělských produktů na výjimečnou úroveň. Stabilní růst těchto cen v roce 2006 a v prvním pololetí roku 2007 již podpořil závěry uvedené ve sdělení z listopadu, že by měly být zrušeny zbývající kontroly nabídky v rámci SZP (totiž mléčné kvóty a vynětí půdy z produkce). Kombinace faktorů, která vedla k tomuto vývoji, a nejvhodnější reakce ze strany EU na tento vývoj jsou uvedeny v samostatném sdělení Komise. Hlavní závěry listopadového sdělení o posouzení nejnovějších reforem SZP vypracovaného v rámci kontroly stavu SZP nicméně zůstávají v platnosti. Tyto reformy, které prostřednictvím režimu jednotné platby oddělily většinu přímých plateb – v roce 2003 pro odvětví plodin na orné půdě, hovězího a skopového masa a mléka a v roce 2004 pro odvětví olivového oleje, bavlny a tabáku – znamenaly v tomto procesu novou etapu. V rámci reformy z roku 2003 byla v roce 2005 dalšími finančními prostředky a reformou nástrojů politiky posílena politika rozvoje venkova. Reformní proces pak pokračoval reformami v oblasti cukru (2006), ovoce a zeleniny a vína (2007). Výše uvedené reformy odrážejí výrazný posun ve směřování společné zemědělské politiky, která tak v současnosti může lépe plnit své základní cíle. - Podpora producentů je ve značné míře (z 90 %) oddělena od rozhodnutí o produkci, což umožňuje zemědělcům v EU, aby se rozhodovali na základě tržních podnětů a při přizpůsobování se změnám hospodářského prostředí spoléhali na svůj zemědělský potenciál a své preference. Toto je nejefektivnější způsob, jak poskytovat podporu zemědělských příjmů. - Díky ukončení podpory produktů, která byla obecně považována za základ problémů s přebytky v minulosti, a snížení podpůrných cen v EU se zemědělství v Evropské unii přiblížilo světovým trhům, došlo ke zlepšení tržní rovnováhy a ke snížení rozpočtových nákladů na intervenční zásoby nebo nakládání s přebytky. - V důsledku reformního procesu se zvýšila konkurenceschopnost zemědělství Evropské unie, která se i přes pokles svého podílu na většině komoditních trhů stala největším vývozcem zemědělských produktů, zejména pak produktů s vysokou přidanou hodnotou, a současně zůstala největším světovým dovozcem zemědělských produktů a dosud největším trhem pro rozvojové země. - SZP stále více přispívá k prevenci rizik zhoršování životního prostředí a zajišťuje dodání mnoha veřejných statků, které naše společnost očekává, neboť podpora producentů je nyní prostřednictvím systému podmíněnosti závislá na dodržování norem týkajících se životního prostředí, bezpečnosti a jakosti potravin, jakož i dobrých životních podmínek zvířat. - Posílená politika rozvoje venkova podporuje ochranu životního prostředí a venkovské krajiny a podněcuje růst, vytváření pracovních míst a inovaci ve venkovských oblastech, zejména v těch odlehlých, vylidněných nebo výrazně závislých na zemědělství. Výše uvedený vývoj ukazuje, že dnešní společná zemědělská politika se od SZP v minulosti zásadně liší. Sdělení „Příprava na kontrolu stavu reformy SZP“ však také uvádí, že „aby byla SZP i nadále politikou aktuální i perspektivní, musí být schopna zhodnotit své nástroje, posoudit, zda fungují tak, jak by měly, identifikovat veškeré změny nezbytné za účelem dosažení uvedených cílů a přizpůsobit se novým výzvám“. V souladu se skutečnostmi uvedenými ve sdělení připravila Komise právní návrhy doprovázené zprávou o posouzení dopadů týkající se kontroly stavu SZP, které shrnují výsledky rozsáhlé konzultace zúčastněných stran a příspěvky dalších evropských institucí. Právní návrhy se týkají tří základních nařízení: - nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, - nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů), - nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV). Tyto návrhy nepředstavují zásadní reformu, ale mají přispět k dalšímu rozvoji společné zemědělské politiky, který bude v souladu s celkovým cílem Komise a požadavky Smluv na podporu udržitelného a tržně orientovaného odvětví zemědělství. REžIM JEDNOTNÉ PLATBY (RJP) A REžIM JEDNOTNÉ PLATBY NA PLOCHU (RJPP) Zjednodušení Zlepšování a zjednodušování právních předpisů je jednou z politických priorit Komise pro období 2004–2009. Společná zemědělská politika nastoupila cestu ke zjednodušení prostřednictvím své reformy v roce 2003 tím, že přesunula většinu přímých plateb zemědělcům do režimu jednotné platby a v roce 2007 přijala jednotnou společnou organizaci trhu. V případě režimu jednotné platby zkušenosti ukazují, že tento režim přispěl ke snížení administrativní zátěže, k zamezení zbytečných veřejných výdajů, ke zlepšení přijímání SZP ze strany veřejnosti a ke zlepšení konkurenceschopnosti v rámci SZP. Stále však existují rezervy, pokud jde o zjednodušení, zejména v oblasti podmíněnosti a stávající částečně vázané podpory. Podmíněnost Reforma SZP v roce 2003 zavedla podmíněnost v rámci jednotné platby na zemědělský podnik. To znamená, že tyto platby podléhají právním předpisům pro oblast životního prostředí, bezpečnost potravin a dobré životní podmínky zvířat a rovněž zemědělský podnik musí být udržován v dobrém zemědělském a ekologickém stavu. Praktické problémy při provádění podmíněnosti zjistily jednotlivé členské státy i Komise samotná prostřednictvím svých auditů účetních závěrek. To vedlo Komisi k přezkoumání oblasti působnosti podmíněnosti, aby mohlo dojít ke zjednodušení a zdokonalení jejích cílů. Návrhy se zaměřují zejména na zrušení některých povinných požadavků podle předpisů, které nejsou považovány za relevantní nebo jsou spojeny s odpovědností zemědělců, a na zavedení požadavků na dobrý zemědělský a ekologický stav, aby se zachovaly ekologické výhody, které představuje vynětí půdy z produkce, a řešily otázky spojené s vodním hospodářstvím. Částečně vázaná podpora V rámci reformy SZP z roku 2003 se některé členské státy domnívaly, že úplné oddělení plateb od produkce by mohlo vést ke vzniku určitých rizik, jako je ukončení produkce, nedostatečné dodávky surovin do zpracovatelských odvětví nebo sociální a ekologické problémy v oblastech, kde je jen málo ekonomických alternativ. Z toho důvodu bylo rozhodnuto zachovat v některých odvětvích určitou míru vázané podpory. Zkušenosti s oddělením plateb od produkce ukazují, že na úrovni EU obecně nedošlo k dramatickým změnám výrobních struktur a že farmáři udržitelnějším způsobem produkovali to, co si žádal trh. Rovněž je třeba zdůraznit, že paralelní zachování obou systémů (vázané a oddělené podpory) nepřispělo ke zjednodušení státní a regionální administrativy členských států. Vzhledem k tomu se navrhuje oba systémy spojit podle zásad reformy SZP z roku 2003, tj. zrušit zbývající vázanou podporu a přesunout ji do režimu jednotné platby. Výjimkou nicméně zůstávají prémie na krávy bez tržní produkce mléka a prémie na skopové a kozí maso. V těchto případech se navrhuje, aby členské státy mohly zachovat vázanou podporu (pokud v současné době existuje) za účelem udržení hospodářské aktivity v regionech, kde je málo jiných hospodářských alternativ nebo kde vůbec neexistují. Další otázky spojené se zjednodušením Návrh obsahuje také jiná opatření zaměřená na další zjednodušení SZP. Možnost větší flexibility se projevila zejména v oblasti využívání vnitrostátních rezerv a při převodu platebních nároků, v možných změnách nároků a v datech plateb. Rovněž se navrhuje zrušit nároky při vynětí půdy z produkce. Větší posun směrem k paušálním náhradám u oddělené podpory Reforma z roku 2003 zavedla jako hlavní prvek společné zemědělské politiky oddělenou podporu zemědělským podnikům. Hlavním cílem bylo poskytnout režim přímých plateb, který umožní zemědělcům zaměřit se na trh a který bude co možná nejjednodušší z administrativního hlediska a slučitelný se Světovou obchodní organizací. Členské státy dostaly pro provádění režimu k dispozici dva základní modely – historický a regionální: - historický model: v tomto modelu jsou platební nároky založeny na individuálních historických referenčních částkách na jednoho zemědělce; - regionální model: v tomto modelu jsou paušální platební nároky založeny na částkách, které obdrželi zemědělci v daném regionu v referenčním období. Stávající právní předpisy neumožňují členským státům měnit jejich rozhodnutí ohledně provádění modelu režimu jednotné platby. Zkušenosti však ukazují, že určité úpravy stávajících režimů jsou nutné nebo žádoucí. V budoucnu bude například obtížné posoudit rozdíly v míře podpory vyplývající z provádění historického modelu, neboť odstup od referenčních období pro platby bude větší. Na druhé straně poskytuje regionální model zemědělcům spravedlivější podporu i přes určité počáteční přerozdělení podpory. Z tohoto důvodu navrhla Komise, aby mohly členské státy upravit své modely režimu jednotné platby tím, že postupně dojde k většímu přesunu na paušální sazby plateb podle jednotlivých nároků, tak aby se režim jednotné platby zefektivnil a zjednodušil. Souběžně s tím obsahují návrhy řadu zjednodušení při provádění režimu jednotné platby. Rozšíření režimu jednotné platby na plochu Režim jednotné platby na plochu byl zaveden jako stupeň před zavedením režimu jednotné platby v členských státech, které přistoupily do EU od 1. května 2004, aby se mohly lépe přizpůsobit EU vzhledem k jejich specifické situaci v zemědělství. Vzhledem k tomu, že mezi celkovou úrovní hospodářství a zemědělství zemí EU-10 a EU-2 a úrovní zemí EU-15 jsou značné rozdíly, měl režim jednotné platby na plochu jakožto přechodný systém napomoci hladké integraci zemí EU-10 a EU-2. Členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu by měly přejít na režim jednotné platby v roce 2011 (2012 v případě Bulharska a Rumunska). Zdá se, že je vhodné, aby mohly tyto členské státy používat režim jednotné platby na plochu až do roku 2013. Tato možnost je v souladu s rozhodnutím přijatým pro členské státy EU-15, neboť ty mohou přezkoumat provádění režimu jednotné platby a rozhodnout se pro přechod na model paušálních náhrad. Revidovaný článek 69 nařízení (ES) č. 1782/2003 Na základě článku 69 nařízení (ES) č. 1782/2003 o režimech přímých podpor pro zemědělce si mohou členské státy uplatňující režim jednotné podpory ponechat podle odvětví až 10 % vnitrostátních rozpočtových stropů na přímé platby v dotyčném odvětví na opatření pro ochranu či zlepšení životního prostředí nebo pro zlepšení jakosti a uvedení zemědělských produktů na trh. Aby mohly členské státy pružněji reagovat na potřeby vyplývající z celkového zaměření společné zemědělské politiky, navrhuje se rozšířit článek 69 takto: - zrušit omezení, že lineární snížení uplatňované v jednom odvětví má zůstat v tomto odvětví; - zahrnout opatření na řešení nevýhod, jimž jsou v některých regionech vystaveni zemědělci, kteří se specializují na odvětví mléka a mléčných výrobků, hovězího, skopového a kozího masa a rýže; - rovněž umožnit využívat částky, které si členské státy ponechaly, na doplnění nároků v oblastech, na které se vztahují restrukturalizační nebo rozvojové programy; - za určitých podmínek rovněž poskytovat podporu na některá opatření k řízení rizik – programy pojištění úrody pro případ přírodních katastrof a vzájemné fondy pro choroby zvířat; - opatření, u nichž není jisté, že splňují podmínky „green box“ Světové obchodní organizace, by měla být omezena na 2,5 % stropů; - a konečně, toto ustanovení budou moci použít také členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu. Odlišení Odlišení je způsob převodu rozpočtových prostředků, kdy se na přímé platby zemědělcům použije procentní snížení (pilíř I) a uvolněné rozpočtové prostředky jsou znovu přiděleny na opatření pro rozvoj venkova (pilíř II). V rámci reformy z roku 2003 bylo pro všechny členské státy EU-15 schváleno povinné odlišení, a to v roce 2005 ve výši 3 %, v roce 2006 ve výši 4 % a od roku 2007 ve výši 5 %. Rovněž byla zavedena osvobozená částka ve výši 5 000 EUR, pod kterou se snižování přímých plateb neuplatňuje. Ve sdělení „Příprava na kontrolu stavu reformy SZP“ byla uvedena řada nových i současných problémů, které stojí před společnou zemědělskou politikou, jako jsou změna klimatu, řízení rizik, bioenergie, vodní hospodářství a biologická rozmanitost, a toto sdělení považuje politiku rozvoje venkova za jednu z možností, jak tyto změny řešit. Opatření, která jsou k dispozici v rámci rozvoje venkova, již nyní poskytují různé varianty, jak řešit nové problémy, a členské státy již příslušná opatření zařadily do svých programů rozvoje venkova na období 2007–2013. První zkušenosti s využíváním finančních prostředků v rámci rozvoje venkova v roce 2007 však ukazují, že rozpočtové potřeby členských států překračují jejich finanční možnosti. Aby mohly členské státy podpořit rostoucí potřeby při zvládání nových problémů prostřednictvím souboru opatření navržených v rámci rozvoje venkova, navrhuje se zvýšit povinné odlišení o 8 % a doplnit do nového systému další progresivní prvek založený na těchto zásadách: - všechny nové příjmy z odlišení zůstanou v členském státě, který je vytvořil; - v členských zemích EU-15 se základní odlišení vztahující se na všechny platby nad 5 000 EUR od roku 2009 zvýší každoročně o 2 %, dokud nedosáhne v roce 2012 výše dalších 8 % (navíc ke stávajícím 5 %); - zavádí se progresivní prvek, čímž se platby snižují v následných krocích o 3 %, a navrhuje se nový systém finančního řízení přímých podpor, který stanoví celkové stropy netto na jednotlivé členské státy; - níže uvedená tabulka ukazuje celková procenta odlišení, která mají být použita (stávající a dodatečné): Prahy | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 1 až 5 000 | 0 | 0 | 0 | 0 | 5 000 až 99 999 | 5 % + 2 % | 5 % + 4 % | 5 % + 6 % | 5 % + 8 % | 100 000 až 199 999 | 5 % + 5 % | 5 % + 7 % | 5 % + 9 % | 5 % + 11 % | 200 000 až 299 999 | 5 % + 8 % | 5 % + 10 % | 5 % + 12 % | 5 % + 14 % | nad 300 000 | 5 % + 11 % | 5 % + 13 % | 5 % + 15 % | 5 % + 17 % | - země EU-10 začnou mít rovněž nárok na odlišení v roce 2012, a to se základní sazbou ve výši 3 % (namísto 13 %). Na Bulharsko a Rumunsko se výše uvedené nevztahuje vzhledem k postupnému zavádění přímých plateb. Omezení plateb V zemích EU-25 dostává 46,6 % z celkového počtu příjemců přímé platby méně než 500 EUR. Do tohoto čísla spadají převážně drobní zemědělci, ale v některých členských státech i oprávněné osoby, pro které je výše platby nižší než příslušné správní náklady. Aby se u přímých plateb zjednodušily a snížily administrativní náklady, navrhuje se, aby členské státy buď uplatňovaly minimální částku platby 250 EUR, nebo použily minimální rozlohu plochy, na kterou lze poskytnout podporu, na jedno hospodářství, o velikosti nejméně 1 hektar, případně použily obojí. Pro ty členské státy, jejichž zemědělství tvoří převážně velmi malá hospodářství, však bylo vypracováno zvláštní ustanovení. JEDNOTNÁ SPOLEčNÁ ORGANIZACE TRHU Intervenční tržní mechanismy Komise došla na základě analýzy k závěru, že tržní kontrola nabídky by neměla sloužit ke zpomalení schopnosti zemědělců v EU reagovat na signály trhu, ale že by se z ní měla stát opravdová záchranná síť. Aby se tak stalo, navrhuje se zjednodušit a harmonizovat stávající ustanovení o veřejné intervenci prostřednictvím rozšíření nabídkového řízení. V odvětví obilovin se navrhuje zavést nabídkové řízení na pšenici obecnou, zatímco pro krmné obiloviny se bude uplatňovat stejný model jako pro kukuřici (snížit množstevní strop na nulu). U pšenice tvrdé se s ohledem na stávající a očekávané podmínky na trhu navrhuje intervenci zrušit. Ze stejných důvodů se rovněž navrhuje zrušit intervenci u rýže a vepřového masa. Ustanovení o nabídkovém řízení se budou rovněž uplatňovat u másla a sušeného odstředěného mléka. Zrušení vynětí půdy z produkce Na základě prognóz o situaci na trhu a provádění režimu jednotné platby se navrhuje zrušit vynětí půdy z produkce jako nástroje kontroly nabídky. V rámci návrhů týkajících se podmíněnosti a rozvoje venkova však mají členské státy k dispozici vhodné nástroje, aby zajistily, že současné přínosy pro životní prostředí plynoucí z vynětí půdy z produkce mohou zůstat zachovány. Přechodná opatření před ukončením mléčných kvót V roce 1984 byly v důsledku nadměrné produkce zavedeny kvóty. Současné prognózy ohledně situace na trhu ukazují, že podmínky, za nichž byly v roce 1984 mléčné kvóty zavedeny, již nadále neplatí. Vzhledem k tomu, že platnost mléčných kvót skončí v roce 2015, je vhodné pomoci danému odvětví prostřednictvím postupných přechodných opatření, aby se mohlo přizpůsobit trhu bez kvót po roce 2015. Aby mohlo odvětví mléka hladce přejít na ukončení kvót, navrhuje se postupné každoroční zvyšování. Z obecného pohledu by postupným ukončováním mléčných kvót došlo k posílení produkce, snížení cen a zvýšení konkurenceschopnosti tohoto odvětví. Nicméně existují některé regiony, zejména (ale ne pouze) horské, které zřejmě budou čelit obtížím, aby si udržely minimální úroveň produkce. Uvedené problémy se dají řešit použitím zvláštních opatření podle článku 68 nařízení o režimech přímých podpor. Zvláštní podpory v odvětví mléka Navrhuje se zrušení podpory u soukromého skladování sýrů a podpory odbytu u másla na pekařské výrobky a zmrzlinu a rovněž k přímé spotřebě. Tyto režimy již nejsou nezbytné pro podporu trhu, a měly by být proto zrušeny. U jiných výrobků, jako např. v případě podpory u soukromého skladování másla, sušeného odstředěného mléka pro krmné účely a podpory výroby kaseinu, u nichž je podle současných právních předpisů poskytována povinná podpora, bylo navrženo, aby bylo poskytování podpory nepovinné a Komise aby rozhodovala o tom, zda by měla být podpora použita, pokud to vyžaduje situace na trhu. Jiné režimy podpory V řadě menších režimů podpory se navrhuje oddělení a přesunutí do režimu jednotné platby, neboť by to přispělo ke zlepšení konkurenceschopnosti a k většímu zjednodušení. U konopí, bílkovinných plodin a skořápkového ovoce může přechod na režim jednotné platby proběhnout bez přechodného období. U rýže, sušených krmiv, brambor určených pro výrobu škrobu a dlouhých lněných vláken se navrhuje přechodné období pro přechod na úplné oddělení, které by pomohlo zemědělcům a zpracovatelskému odvětví postupně se přizpůsobit novému režimu podpory. Rovněž se navrhuje zrušit režim energetických plodin vzhledem k současné velmi silné poptávce po bioenergetických produktech. NOVÉ ÚKOLY A POLITIKA ROZVOJE VENKOVA Protože je strop pro souhrnný rozpočet společné zemědělské politiky stanoven do roku 2013, může se dodatečné financování rozvoje venkova uskutečnit pouze zvýšením povinného odlišení. Dodatečné financování je potřebné pro posílení úsilí, pokud jde o priority EU v oblasti změn klimatu, obnovitelné energie, vodního hospodářství a biologické rozmanitosti. - Klima a energie se posunuly do popředí zájmu, neboť EU přejímá vedení v budování celosvětové nízkouhlíkové ekonomiky. V březnu 2007 schválili představitelé EU návrhy Komise na snížení emisí CO2 do roku 2020 nejméně o 20 % (30 % v případě, že se podaří dohodnout se na celosvětových cílech) a na stanovení závazného cíle 20 % pro využívání obnovitelných zdrojů energie, včetně 10% podílu biopaliv na spotřebě benzínu a nafty. Zemědělství a lesnictví může významnou měrou přispět k pěstování pícnin určených na výrobu bioenergie, k odstraňování oxidu uhličitého a k dalšímu snižování emisí skleníkových plynů. - Cíle EU v oblasti vodní politiky stanoví rámcová směrnice o vodě, jejíž plné provádění započne v období 2010–2012. Zemědělství a lesnictví jakožto hlavní uživatelé vody a vodních zdrojů hrají velkou úlohu v udržitelném vodním hospodářství jak z hlediska kvantity, tak z hlediska kvality. Vodní hospodářství bude velmi důležitou součástí strategie přizpůsobování při zvládání již nevyhnutelné změny klimatu. - Členské státy se zavázaly zastavit do roku 2010 úbytek biologické rozmanitosti; tento cíl se však jeví stále více jako nesplnitelný. Značná část biologické rozmanitosti v Evropě závisí na zemědělství a lesnictví a úsilí o ochranu biologické rozmanitosti bude třeba zvýšit, zejména vzhledem k očekávaným nepříznivým účinkům změny klimatu a stoupající poptávce po vodě. Členské státy by měly plně využívat dodatečné financování, které bude k dispozici pro období 2010–2013, a následně mu přizpůsobit svou strategii a programy. Zejména podpora investic v rámci osy 1 se může zaměřit na energie, vodu a další zařízení a vybavení přinášející úsporu na vstupu a rovněž na produkci pícnin určených na výrobu obnovitelné energie pro činnosti prováděné v zemědělských podnicích nebo mimo ně. V rámci osy 2 se dá využít agroenvironmentálního opatření a opatření v lesnictví zejména v oblasti biologické rozmanitosti, vodního hospodářství a při zmírňování změny klimatu. V rámci os 3 a 4 je možno podporovat místní projekty na obnovitelnou energii. V této souvislosti přispěje k řešení nových problémů 7. rámcový program pro výzkum, který bude znamenat značnou podporu inovacím v odvětví zemědělství a při zaměřování cílů politiky. DOPAD NA ROZPOčET Společná zemědělská politika používá od rozpočtového roku 2007 mechanismus finanční kázně zavedený reformou z roku 2003, pokud hrozí, že očekávané výdaje překročí finanční strop stanovený pro tržní výdaje a přímé podpory. Návrh nemění zásady týkající se použití tohoto mechanismu, které stanovila reforma z roku 2003 a které byly pozměněny v důsledku přistoupení zemí EU-12. Většina podpory v rámci společné zemědělské politiky je nyní pevně stanovena a prognózy trhu se od roku 2003 výrazně vylepšily. V důsledku toho se riziko, že se použije finanční kázeň (tj. snížení přímé podpory), ve srovnání s předchozími očekáváními snížilo. Návrhy na odlišení v režimu jednotné platby a rozvoje venkova jsou vypracovány tak, aby neovlivnily rozpočet EU, protože se jedná o jednoduchý přesun mezi druhým a prvním pilířem SZP. Pro rozpočty jednotlivých členských států by zvýšené odlišení mohlo znamenat další výdaje vzhledem k nezbytnému spolufinancování požadovanému v rozvoji venkova. To by znamenalo, že některé členské státy se budou moci vrátit k (vyšším) vnitrostátním výdajům, s nimiž se původně počítalo před rozhodnutím o finančním rámci na období 2007–2013. Pokud jde o přesun opatření do režimu jednotné platby, mohlo by to mít mírné finanční důsledky pro rozpočet EU, ale většina přesunů rozpočet také neovlivní. Co se týče tržních opatření, vedl současný nárůst světových cen k jasnému zlepšení vyhlídek ve srovnání s tím, co se očekávalo při rozhodování o reformě v roce 2003. Reforma intervence pro kukuřici od té doby vyřešila část původně očekávaných problémů na trhu s obilovinami a současné návrhy týkající se intervence pro obiloviny situaci dále vylepšují. Určité dodatečné výdaje ke konci současného finančního rámce jsou relativně malé. V odvětví mléka se jedná spíše o dopad na načasování výdajů (před rokem 2013 nebo po něm). Ukončení platnosti kvót na mléko a mléčné výrobky vytvoří v každém případě další tlak na máslo. Tím, že zahajuje postupný proces ukončování kvót, je současný návrh přínosem nejen pro dané odvětví, ale z dlouhodobého pohledu i pro rozvoj společné zemědělské politiky. Nelze však vyloučit, že vývoz másla si vyžádá určité omezené výdaje navíc. Zda k tomu dojde, bude záviset na skutečnostech, které v současném okamžiku nejsou známy (dohoda o rozvojové agendě z Dohá, vývoj na světovém trhu). Současné návrhy proto obsahují doložku o přezkumu v roce 2012, která umožní, aby byl posouzen vývoj na trhu s mlékem a mléčnými výrobky a aby bylo stanoveno, zda budou potřebná doplňující opatření zabraňující zvyšování rozpočtu. S určitými úsporami se počítá i v důsledku zrušení stávajících opatření. Největší dopad na rozpočet v rámci ukončení mléčných kvót však bude mít ztráta rozpočtových příjmů způsobená předpokládaným snížením dávky u mléka. 2008/0103 (CNS) Návrh NAŘÍZENÍ RADY, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor pro zemědělce v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 a čl. 299 odst. 2 této smlouvy, s ohledem na akt o přistoupení Řecka, a zejména na odstavec 6 protokolu č. 4 o bavlně uvedeného aktu[1], s ohledem na návrh Komise[2], s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[3], s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru[4], s ohledem na stanovisko Výboru regionů[5], vzhledem k těmto důvodům: 1. Zkušenosti získané z provádění nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001[6], ukazují, že určité prvky mechanismu podpor je třeba upravit. Zejména by mělo být rozšířeno oddělení přímé podpory a zjednodušeno fungování režimu jednotné platby. Rovněž je třeba poznamenat, že nařízení (ES) č. 1782/2003 bylo od svého vstupu v platnost podstatně pozměněno. Na základě tohoto vývoje a v zájmu přehlednosti by mělo být zrušeno a nahrazeno novým nařízením. 2. Nařízení (ES) č. 1782/2003 stanovilo zásadu, že zemědělci, kteří nesplňují některé požadavky v oblasti veřejného zdraví, zdraví zvířat a zdraví rostlin, životního prostředí a dobrých životních podmínek zvířat, podléhají snížení přímé podpory nebo jsou z ní vyloučeni. Tento systém „podmíněnosti“ tvoří nedílnou součást podpory Společenství v rámci přímých plateb, a měl by proto být zachován. Zkušenosti však ukazují, že řada požadavků z oblasti působnosti podmíněnosti není dostatečně relevantní pro zemědělskou činnost či zemědělskou půdu nebo se týká spíše vnitrostátních orgánů než zemědělců. Je proto třeba upravit oblast působnosti podmíněnosti. 3. Aby kromě toho nedocházelo k opouštění zemědělské půdy a bylo zajištěno, že je půda udržována v dobrém zemědělském a ekologickém stavu, stanovilo nařízení (ES) č. 1782/2003 rámec Společenství, v němž členské státy přijímají normy beroucí v úvahu charakteristiky dotyčných oblastí, zejména půdní a klimatické podmínky, jakož i stávající způsoby hospodaření (využití půdy, střídání plodin, zemědělské praktiky) a strukturu zemědělských podniků. Zrušení povinného vynětí půdy z produkce v rámci režimu jednotné platby může mít v některých případech nepříznivý vliv na životní prostředí, zejména pokud jde o některé krajinné prvky. Je proto třeba posílit stávající předpisy Společenství zaměřené na případnou ochranu konkrétních krajinných prvků. 4. V některých oblastech představuje ochrana vod a vodní hospodářství v souvislosti se zemědělskou činností stále větší problém. Bylo by proto třeba i posílit stávající rámec Společenství pro dobrý zemědělský a ekologický stav za účelem ochrany vody před znečišťováním a odtékáním a řízení využívání vody. 5. Jelikož mají stálé pastviny kladný vliv na životní prostředí, je vhodné uplatňovat opatření podporující zachování stávajících stálých pastvin, aby se zabránilo jejich obecně rozšířené přeměně na ornou půdu. 6. Aby se dosáhlo lepší rovnováhy mezi politickými nástroji určenými k propagaci udržitelného zemědělství a nástroji určenými k podpoře rozvoje venkova, byl nařízením (ES) č. 1782/2003 zaveden povinný systém postupného snižování přímých plateb („odlišení“). Tento systém by měl být zachován včetně osvobození od plateb do výše 5 000 EUR. 7. Úspory vzniklé díky mechanismu odlišení zavedenému nařízením (ES) č. 1782/2003 se použijí na financování opatření v rámci politiky rozvoje venkova. Od přijetí uvedeného nařízení se odvětví zemědělství potýká s řadou nových a závažných problémů, jako jsou změna klimatu, narůstající význam bioenergie a rovněž nutnost lepšího hospodaření s vodou a účinnější ochrana biologické rozmanitosti. Evropské společenství bylo jakožto smluvní strana Kjótského protokolu[7] vyzváno, aby upravilo své politiky na základě aspektů souvisejících se změnou klimatu. Navíc by se měly v důsledku vážných problémů s nedostatkem vody a se suchem dále řešit otázky týkající se vodního hospodářství[8]. Ochrana biologické rozmanitosti zůstává hlavním úkolem a i když došlo k výraznému pokroku, bude dosažení cíle Evropského společenství pro rok 2010 v oblasti biologické rozmanitosti vyžadovat další úsilí[9]. Společenství uznává, že musí v rámci svých politik tyto nové problémy řešit. V oblasti zemědělství představují vhodný nástroj pro jejich řešení programy pro rozvoj venkova podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV)[10]. Aby mohly členské státy v souladu s tím revidovat své programy pro rozvoj venkova a nemusely snižovat své stávající činnosti v oblasti rozvoje venkova v jiných oblastech, je třeba, aby měly k dispozici dodatečné finanční prostředky. Finanční perspektivy pro léta 2007 až 2013 však nepočítají s finančními prostředky na nezbytné posílení politiky Společenství v oblasti rozvoje venkova. Za těchto okolností je třeba zmobilizovat velkou část potřebných finančních zdrojů pomocí postupně většího snižování přímých plateb prostřednictvím odlišení. 8. Pro rozdělování přímé podpory příjmů mezi zemědělce je charakteristické přidělování velkého podílu plateb spíše omezenému počtu velkých příjemců podpory. Je zřejmé, že větší příjemci nepotřebují stejnou míru celkové podpory v rámci přímých plateb, aby mohli účinně dosáhnout cíle, kterým je podpora příjmů. Díky svému potenciálu přizpůsobení navíc mohou větší příjemci fungovat s nižší mírou celkové podpory v rámci přímých plateb. Bylo by proto spravedlivé očekávat, že zemědělci, kteří dostávají vyšší částky podpor, výrazně přispějí k financování těch opatření na rozvoj venkova, která budou řešit nové problémy. Bylo by proto třeba zavést mechanismus, který by stanovil větší snížení nejvyšších plateb, přičemž zisk by měl být použit rovněž na řešení nových problémů v rámci rozvoje venkova. Aby byla zajištěna přiměřenost tohoto mechanismu, mělo by k dalšímu snižování docházet postupně podle výše dotyčných plateb. 9. Mimořádná zeměpisná poloha nejvzdálenějších regionů a rovněž jejich izolovanost, malá rozloha, hornatost a klima představují další zátěž pro jejich zemědělství. Aby se tato zátěž a omezení zmírnily, bylo by zřejmě třeba zrušit povinnost uplatňovat snižování plateb prostřednictvím odlišení na zemědělce v nejvzdálenějších regionech. 10. Je třeba, aby ty členské státy, které se rozhodnou uplatňovat systém dobrovolného odlišení, zohlednily zvýšené částky povinného odlišení. Nařízení Rady (ES) č. 378/2007 ze dne 27. března 2007 o pravidlech pro dobrovolné odlišení přímých plateb podle nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce[11], by mělo být odpovídajícím způsobem změněno. 11. Částky vyplývající z použití 5 procentních bodů odpovídajících snížením v rámci odlišení stanoveným v nařízení (ES) č. 1782/2003 by měly být rozděleny mezi členské státy podle objektivních kritérií. Je však vhodné rozhodnout, že určité procento částek by mělo zůstat v členských státech, kde byly vytvořeny. S ohledem na strukturální úpravy vyplývající ze zrušení intervence ve prospěch žita je vhodné stanovit pro některé regiony produkující žito konkrétní opatření, financovaná částí částek vytvořených odlišením. Částky získané použitím jakéhokoliv dalšího snížení v rámci odlišení by však měly být dány k dispozici těm členským státům, kde byly vytvořeny. 12. Aby se usnadnilo fungování odlišení, zejména pokud jde o postupy poskytování přímých plateb zemědělcům, a přesuny na programy rozvoje venkova, bylo by třeba pevně stanovit strop netto na jeden členský stát, který omezí platby zemědělcům po použití odlišení. Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky[12] by mělo být odpovídajícím způsobem změněno. 13. Zemědělci v nových členských státech dostávají přímé platby na základě mechanismu jejich postupného zavádění. Aby se dosáhlo potřebné rovnováhy mezi nástroji politiky určenými na podporu udržitelného zemědělství a nástroji politiky určenými na podporu rozvoje venkova, neměl by se systém odlišení uplatňovat na zemědělce v nových členských státech, dokud se úroveň přímých plateb použitelná v uvedených členských státech nevyrovná úrovni použitelné v jiných členských státech. 14. Odlišení by nemělo snížit částku netto vyplácenou zemědělci v novém členském státě pod částku, který by byla vyplacena obdobnému zemědělci v ostatních členských státech. Jakmile se odlišení začne vztahovat na zemědělce v nových členských státech, měla by se sazba snížení omezit na rozdíl mezi úrovní podle plánu postupného zavádění a úrovní v ostatních členských státech po uplatnění odlišení. Zemědělci v nových členských státech, na něž se vztahuje odlišení, by navíc dále neměli využívat doplňkových vnitrostátních přímých plateb, aby nedošlo k tomu, že míra jejich podpor překročí míru v ostatních členských státech. 15. Aby částky určené k financování společné zemědělské politiky dodržovaly roční stropy stanovené ve finančních výhledech, je vhodné stanovit finanční mechanismus, kterým by se popřípadě upravily přímé platby. O úpravě přímé podpory by mělo být rozhodnuto, pokud odhady uvádějí, že rubrika 2, s bezpečnostním rozpětím 300 milionů EUR, bude v daném rozpočtovém období překročena. S ohledem na úrovně přímých plateb zemědělcům v nových členských státech dosažené v důsledku jejich postupného zavádění je třeba stanovit, že v rámci použití mechanismu postupného zavádění na všechny přímé platby poskytované v nových členských státech by se neměl v nových členských státech používat nástroj finanční kázně, dokud se úroveň přímých plateb použitelná v nových členských státech alespoň nevyrovná úrovni použitelné v jiných členských státech. 16. Aby se pomohlo zemědělcům přizpůsobit se normám moderního a kvalitního zemědělství, je nutné, aby členské státy zavedly komplexní poradenský systém pro obchodní zemědělské podniky. Uvedený zemědělský poradenský systém by měl přispět k tomu, aby si zemědělci více uvědomili vztahy existující mezi toky surovin a zemědělskými procesy na jedné straně a normami týkajícími se životního prostředí, bezpečnosti potravin, zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat na straně druhé, aniž by jakýmkoli způsobem ovlivňoval jejich povinnosti a odpovědnosti, co se týče dodržování uvedených norem. 17. V souladu s článkem 9 nařízení (ES) č. 1290/2005 musejí členské státy přijmout opatření nezbytná k zajištění toho, že transakce financované Evropským zemědělským záručním fondem (EZZF) budou skutečně a řádně prováděny, že se bude předcházet nesrovnalostem a že se budou nesrovnalosti postihovat. Za tím účelem zavedou integrovaný správní a kontrolní systém pro přímé platby. Aby se zvýšila účinnost a kontrola podpor Společenství, měly by být členské státy oprávněny využívat uvedeného systému také v případě režimů Společenství, na které se toto nařízení nevztahuje. 18. Měly by být stanoveny hlavní prvky integrovaného správního a kontrolního systému, a zejména ustanovení týkající se počítačové databáze, systém identifikace zemědělských pozemků, žádosti zemědělců o podpory, integrovaný kontrolní systém a, co se týče režimu jednotné platby, systém identifikace a evidence platebních nároků. 19. Spravovat nízké částky je pro příslušné orgány členských států zatěžující. Aby se snížila přílišná administrativní zátěž, měly by členské státy přestat poskytovat přímé platby v případech, kdy by platba byla nižší než průměrná podpora Společenství na jeden hektar nebo kdy by plocha způsobilá pro podporu zemědělského podniku žádajícího o podporu byla menší než jeden hektar. Pro ty členské státy, struktura jejichž zemědělských podniků se výrazně liší od průměru ve Společenství, by mělo být vypracováno zvláštní ustanovení. Členské státy by měly mít možnost rozhodnout se podle vlastního uvážení pro provádění jednoho ze dvou kritérií s přihlédnutím ke zvláštnostem struktury jejich zemědělské ekonomiky. Vzhledem k tomu, že zemědělcům s tzv. zemědělskými podniky „bez půdy“ byly přiznány zvláštní platební nároky, nebylo by použití prahu založeného na hektarech efektivní. Na tyto zemědělce by se proto měla vztahovat minimální částka založená na průměrné podpoře. 20. Zkušenosti s použitím režimu jednotné platby ukazují, že oddělená podpora příjmů byla v řadě případů poskytnuta jiným příjemcům než fyzickým osobám, jejichž podnikatelská činnost se nezaměřuje na zemědělskou činnost nebo se na ni zaměřuje pouze okrajově. Aby se zabránilo tomu, že bude podpora příjmů v odvětví zemědělství poskytnuta takovýmto společnostem a firmám, a aby se zajistilo, že podpora Společenství bude využita výhradně na zajištění přiměřené životní úrovně zemědělskému obyvatelstvu, je třeba dát těm členským státům, kde k takovému přidělení podpory dochází, možnost ukončit vyplácení přímých plateb podle tohoto nařízení uvedeným příjemcům. 21. Příslušné státní orgány by měly poskytovat oprávněným osobám platby v rámci režimů podpor Společenství v plné výši, s výhradou snížení stanovených v tomto nařízení, a ve stanovených lhůtách. Aby se stalo řízení přímých plateb pružnějším, měly by mít členské státy možnost vyplácet přímé platby ve dvou splátkách za rok. 22. Režimy podpor, na něž se vztahuje společná zemědělská politika, poskytují přímou podporu příjmů, zejména s cílem zajistit zemědělskému obyvatelstvu přiměřenou životní úroveň. Tento cíl je úzce spjat se zachováním venkovských oblastí. Aby se zabránilo nepatřičnému přidělení zdrojů Společenství, je nutné, aby nebyla provedena žádná platba podpory ve prospěch zemědělců, kteří uměle vytvořili podmínky vyžadované pro vyplacení těchto plateb. 23. Aby se dosáhlo cílů společné zemědělské politiky, je třeba společné režimy podpor přizpůsobit okolnostem, a to případně v krátkých lhůtách. Oprávněné osoby tudíž nemohou počítat s neměnností podmínek pro poskytování podpor a měly by se připravit na to, že režimy budou přezkoumány zejména na základě vývoje rozpočtové situace. 24. Nařízení (ES) č. 1782/2003 stanovilo režim jednotné platby, který spojuje stávající různé mechanismy podpor do jednotného režimu oddělených přímých plateb. Zkušenosti s používáním režimu jednotné platby ukazují, že některé z jeho prvků je možné zjednodušit ku prospěchu zemědělců i správních orgánů. Navíc vzhledem k tomu, že režim jednotné platby mezitím provedly všech členské státy, které tak měly učinit, zastarala řada ustanovení, která byla spojena s jeho počátečním prováděním, a měla by být proto změněna. V této souvislosti bylo v některých případech zjištěno, že značné množství platebních nároků není využíváno. Aby k této situaci nedocházelo a s ohledem na to, že zemědělci již jsou obeznámeni s fungováním režimu jednotné platby, mělo by být období původně stanovené pro převádění nevyužitých platebních nároků do vnitrostátní rezervy zkráceno na dva roky. 25. Hlavní prvky režimu jednotné platby by měly být zachovány. Zejména pevné stanovení vnitrostátních stropů by mělo zajistit, že celková úroveň podpory a nároků nepřesáhne současná rozpočtová omezení. Členské státy by rovněž měly spravovat vnitrostátní rezervu, kterou je možno využívat pro usnadnění účasti nových zemědělců v režimu nebo pro zohlednění konkrétních potřeb určitých regionů. Aby se zabránilo spekulativním převodům a kumulaci platebních nároků, které neodpovídají zemědělské skutečnosti, je třeba stanovit pravidla týkající se převodu a využívání platebních nároků. 26. Vzhledem k postupnému začleňování nových odvětví do režimu jednotné platby je nezbytné přezkoumat definici půdy, na kterou lze poskytnout podporu v rámci režimu nebo pro kterou lze aktivovat platební nároky. Je však třeba stanovit možnost vyloučit z podpory ty plochy, na nichž se pěstuje ovoce a zelenina, v případě členských států, které se rozhodly odložit začlenění tohoto odvětví do režimu jednotné platby. Kromě toho je třeba stanovit zvláštní opatření pro konopí, aby se zabránilo poskytování podpory na nedovolené plodiny. 27. Povinné vynětí orné půdy z produkce bylo zavedeno jako mechanismus kontroly nabídky. Vývoj na trzích v odvětví plodin na orné půdě spolu ze zavedením oddělené podpory již nadále neodůvodňuje nutnost zachovat tento nástroj, a ten by proto měl být zrušen. Nároky při vynětí půdy z produkce stanovené v souladu s článkem 53 a čl. 63 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 by proto měly aktivovány na hektary podle stejných podmínek pro poskytování podpory jako u jakýchkoli jiných nároků. 28. Pokud jde o začlenění dříve vázané podpory trhu do režimu jednotné platby, byla hodnota platebních nároků v členských státech, které se rozhodly pro provádění historického modelu, založena na individuální úrovni podpory v minulosti. Spolu s narůstajícím počtem let, které uplynuly od zavedení režimu jednotné platby, a v důsledku začlenění dalších odvětví do tohoto režimu je stále obtížnější obhájit legitimitu výrazných individuálních rozdílů v úrovni podpory, které se zakládají pouze na podpoře v minulosti. Z toho důvodu by měly mít členské státy, které zvolily historický model provádění, možnost za určitých podmínek přezkoumat přiznané platební nároky s ohledem na sblížení jejich jednotkové hodnoty a při současném dodržení obecných zásad práva Společenství a cílů společné zemědělské politiky. V této souvislosti mohou vzít členské státy při stanovování bližších hodnot do úvahy zvláštnosti zeměpisných oblastí. K vyrovnání platebních nároků by mělo dojít během příslušného přechodného období a snížení by měla být omezena, aby se zemědělci mohli přiměřeně přizpůsobit měnícím se úrovním podpory. 29. Podle reformy z roku 2003 měly členské státy možnost provádět režim jednotné platby na historickém nebo regionálním základě. Od té doby měly členské státy příležitost zhodnotit účinky své volby z hlediska přiměřenosti v hospodářském i administrativním smyslu. Členské státy by proto měly mít příležitost přezkoumat svoji původní volbu na základě svých zkušeností. Z toho důvodu by kromě vyrovnání hodnoty platebních nároků měly mít ty členské státy, které použily historický model, možnost přejít na regionální model. Členské státy, které zvolily regionální model, by navíc měly mít možnost za určitých podmínek přezkoumat své rozhodnutí za účelem sblížení hodnoty platebních nároků podle předem stanovených kroků a současně musejí dodržovat obecné zásady práva Společenství a cíle společné zemědělské politiky. K těmto změnám by mělo dojít během příslušného přechodného období a rozsah snížení by měl být omezen, aby se zemědělci mohli přiměřeně přizpůsobit měnícím se úrovním podpory. 30. Nařízení (ES) č. 1782/2003 sice zavedlo oddělený režim jednotné platby, ale i umožnilo členským státům z uvedeného režimu některé platby vyloučit. Současně čl. 64 odst. 3 uvedeného nařízení stanovil revizi možností stanovených v oddílech 2 a 3 kapitoly 5 hlavy III vzhledem k tržnímu a strukturálnímu vývoji. Analýzou příslušných zkušeností se zjistilo, že díky oddělení plateb od produkce si výrobci mohou pružněji vybírat a mohou při svých rozhodnutích týkajících se produkce vycházet ze ziskovosti a reakce trhu. To se zejména týká odvětví plodin na orné půdě, chmelu a osiv, a do určité míry i odvětví hovězího masa. Částečně vázané platby v těchto odvětvích by proto měly být začleněny do režimu jednotné platby. Aby se mohli zemědělci v odvětví hovězího masa postupně přizpůsobit novému uspořádání podpor, je třeba postupně do režimu začlenit zvláštní prémii na skot samčího pohlaví a porážkovou prémii. Protože částečně vázané platby v odvětví ovoce a zeleniny byly zavedeny teprve nedávno, a to pouze jako přechodné opatření, není přezkum těchto režimů nezbytný. 31. Pokud však jde o odvětví krav bez tržní produkce mléka a odvětví skopového a kozího masa, zdá se, že bude nadále nezbytné zachovat minimální úroveň zemědělské produkce pro zemědělské ekonomiky v určitých regionech, a zejména tam, kde nemohou zemědělci využít jiné ekonomické alternativy. Na základě těchto skutečností by měly mít členské státy možnost zachovat si současnou úroveň vázané podpory. V takovém případě je třeba vypracovat zvláštní ustanovení pro dodržování požadavků na identifikaci a evidenci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000[13] a nařízení Rady (ES) č. 21/2004[14], zejména z hlediska zajištění vysledovatelnosti zvířat. 32. Členské státy by měly mít možnost využít v jasně vymezených případech až 10 % svých stropů pro poskytnutí zvláštní podpory. Takováto podpora by měla umožnit členským státům řešit otázky životního prostředí a zlepšovat jakost a uvádění zemědělských produktů na trh. Zvláštní podpora by rovněž měla být k dispozici za účelem mírnění následků postupného ukončování mléčných kvót a oddělení podpory ve zvláště citlivých odvětvích. Vzhledem k rostoucímu významu účinného řízení rizik by měly mít členské státy možnost finančně přispívat na pojistné, které zemědělci platí za pojištění úrody, a rovněž na finanční odškodnění za některé hospodářské ztráty v případě chorob zvířat. Vzhledem k tomu, že je třeba dodržovat mezinárodní závazky Společenství, měly by být finanční prostředky, které by mohly být využity na opatření spojená s vázanou podporou, omezeny na vhodnou úroveň. V souladu s tím by měly být stanoveny podmínky použitelné na finanční příspěvky na pojištění úrody a na finanční odškodnění související s chorobami zvířat. 33. Přímé platby v rámci režimu jednotné platby byly založeny na referenčních částkách přímých plateb, které zemědělci obdrželi v minulosti, nebo na částkách na hektar vyplacených na regionálním základě. Zemědělci v nových členských státech nepobírali přímé platby Společenství a nemají k dispozici historické referenční údaje za kalendářní roky 2000, 2001 a 2002. Proto byl nařízením (ES) č. 1782/2003 zaveden režim jednotné platby v nových členských státech založený na platbách na hektar na regionálním základě. Několik let po přistoupení nových členských států ke Společenství však by mohlo být zvažováno použití referenčních období u těch členských států, které dosud nepřešly na režim jednotné platby. Vzhledem k usnadnění přechodu na režim jednotné platby, a zejména proto, aby nedocházelo ke spekulativním žádostem, je proto vhodné umožnit novým členským státům, aby při výpočtu platebních nároků v rámci režimu jednotné platby započetly plochy, u nichž byla v rámci režimu jednotné platby na plochu poskytnuta podpora na historickém základě. 34. Díky možnosti regionalizace u režimu jednotné platby by měly mít nové členské státy možnost přizpůsobit hodnotu nároků na hektar na základě objektivních kritérií, aby bylo zajištěno rovné zacházení se zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu. 35. Nové členské státy by měly mít stejnou možnost jako ostatní členské státy provádět režim jednotné platby částečně. 36. Oddělení přímé podpory a zavedení režimu jednotné platby byly základními prvky v procesu reformy společné zemědělské politiky. V roce 2003 však hovořilo několik důvodů pro zachování zvláštní podpory u řady plodin. Zkušenosti získané při provádění nařízení (ES) č. 1782/2003 spolu s vývojem situace na trhu naznačují, že režimy, které zůstaly v roce 2003 zachovány mimo režim jednotné platby, lze nyní začlenit do uvedeného režimu, a podpořit tak udržitelné zemědělství, které se bude více orientovat na trh. To se týká zejména odvětví olivového oleje, kde byla použita pouze marginálně platba vázaná na produkci. Rovněž tomu tak je v případě plateb u pšenice tvrdé, bílkovinných plodin, rýže, bramborového škrobu a skořápkového ovoce, kde volbu oddělené podpory ovlivňuje klesající účinnost zbývajících vázaných plateb. V případě lnu je rovněž vhodné zrušit podporu zpracování a začlenit příslušné částky do režimu jednotné platby. Pokud jde o rýži, sušená krmiva, bramborový škrob a len, mělo by být poskytnuto přechodné období, aby bylo zajištěno, že jejich přesun do oddělené podpory proběhne co nejplynuleji. Pokud jde o skořápkové ovoce, měly by mít členské státy možnost pokračovat ve vyplácení vnitrostátní části podpory způsobem vázaným na produkci, aby se zmírnily účinky oddělení plateb. 37. V důsledku začlenění nových režimů do režimu jednotné platby je třeba stanovit výpočet nové úrovně podpory individuálních příjmů v rámci uvedeného režimu. V případě skořápkového ovoce, bramborového škrobu, lnu a sušených krmiv by mělo ke zvýšení dojít na základě podpory, kterou zemědělci obdrželi v posledních letech. V případě začlenění plateb, které byly dosud z režimu jednotné platby částečně vyloučeny, by však měly mít členské státy možnost rozhodnout se pro použití původních referenčních období. 38. Nařízení (ES) č. 1782/2003 stanovilo zvláštní podporu pro energetické plodiny s cílem napomoci rozvoji daného odvětví. Díky poslednímu vývoji v odvětví bioenergie, a zejména díky značné poptávce po těchto produktech na mezinárodních trzích a zavedení závazných cílů ohledně podílu bioenergie na celkové spotřebě paliv do roku 2020, už neexistuje dostatečný důvod pro poskytování zvláštní podpory pro energetické plodiny. 39. Při začlenění odvětví bavlny do režimu jednotné platby bylo považováno za nezbytné, aby část podpory mohla zůstat nadále spojena s pěstováním bavlny prostřednictvím zvláštní podpory na hektar, na který lze poskytnout podporu, aby se zabránilo riziku narušení organizace produkce v regionech s produkcí bavlny. Tato možnost by měla být zachována v souladu s cíli stanovenými v protokolu č. 4 o bavlně připojeného k aktu o přistoupení Řecka. 40. Aby se zmírnily účinky restrukturalizačního procesu v členských státech, které poskytly restrukturalizační podporu podle nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. prosince 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství[15], měla by se pěstitelům cukrové řepy a cukrové třtiny poskytnout podpora na maximální období pěti po sobě následujících let. 41. Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska a Akt o přistoupení Bulharska a Rumunska stanoví, že zemědělci v nových členských státech budou dostávat přímé platby v souladu s mechanismem jejich postupného zavádění. 42. Uvedené akty o přistoupení navíc stanoví přechodný zjednodušený mechanismus podpor pro poskytování přímých plateb v nových členských státech založený na ploše. Měly by být stanoveny hlavní prvky uvedeného mechanismu. Režim jednotné platby na plochu prokázal, že je účinným a jednoduchým režimem poskytování podpory příjmů zemědělcům. V zájmu zjednodušení je vhodné umožnit novým členským státům, aby jej nadále používaly až do konce roku 2013. 43. Pokud jde o reformu odvětví cukru a ovoce a zeleniny a jejich začlenění do režimu jednotné platby, měly by mít členské státy, které zvolily uplatňování režimu jednotné platby na plochu, možnost poskytovat podporu příjmů pěstitelům cukrové řepy, třtiny a čekanky a pěstitelům některého ovoce a zeleniny ve formě oddělených plateb. Podobně by měly mít tyto členské státy možnost vyplácet oddělenou zvláštní podporu za podobných podmínek, jaké se používají v ostatních členských státech. 44. V důsledku postupného zavádění přímých plateb v nových členských státech stanovily akty o přistoupení rámec, který má umožnit novým členským státům poskytovat doplňkové vnitrostátní přímé platby. Měly by být stanoveny podmínky pro poskytování těchto plateb. 45. Některé chyby v počátečním přiznání platebních nároků členskými státy vedly k vyplácení značně vysokých částek zemědělcům. Tento nesoulad by měla až do přijetí nápravných opatření obvykle řešit finanční oprava. Pro členské státy by však přijetí nezbytné opravy znamenalo vzhledem k času, který od přiznání prvních nároků uplynul, nepřiměřené právní a správní překážky. Je proto vhodné v zájmu právní jistoty uvést přiznání těchto plateb do souladu s právními předpisy. 46. V souladu s čl. 70 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 se Španělsko, Francie a Portugalsko rozhodly, že vyloučí z režimu jednotné platby přímé platby poskytnuté ve francouzských zámořských departamentech, na Azorách a Madeiře a na Kanárských ostrovech a poskytnou je za podmínek stanovených v hlavě IV uvedeného nařízení. Některé z podpor uvedených v dané hlavě byly zcela začleněny do režimu jednotné platby. V zájmu zjednodušení a zohlednění zvláštní situace nejvzdálenějších regionů se zdá vhodné spravovat poskytování takovýchto podpor v rámci podpůrných programů podle nařízení (ES) č. 247/2006. Za tím účelem by měly být příslušné finanční prostředky převedeny z vnitrostátních stropů pro přímé platby na finanční částku uvedenou v čl. 23 odst. 2 uvedeného nařízení. Nařízení (ES) č. 247/2006 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno. 47. Ustanovení tohoto nařízení, která by mohla vést k tomu, že by členský stát mohl poskytnout státní podporu, se mají vyloučit z použití pravidel o státní podpoře, pokud není stanoveno jinak, vzhledem k tomu, že dotčená ustanovení obsahují příslušné podmínky pro poskytnutí podpory nebo počítají s přijetím těchto podmínek Komisí za účelem zabránění nežádoucímu narušení hospodářské soutěže. 48. Je třeba přijmout opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi[16]. 49. Nařízení (ES) č. 1782/2003 by mělo být zrušeno. 50. Členské státy by měly mít k dispozici dostatek času k provedení ustanovení umožňujících další oddělování přímých plateb a ustanovení umožňujících jim přezkoumat rozhodnutí přijatá v souvislosti s reformou z roku 2003. Z toho důvodu by se měla příslušná ustanovení použít až od roku 2010. Nařízení (ES) č. 1782/2003 by se proto mělo během roku 2009 použít pouze na ty režimy podpor, které budou začleněny do režimu jednotné platby od roku 2010, PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ: HLAVA I OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE Článek 1 Oblast působnosti Toto nařízení stanoví: a) společná pravidla pro přímé platby; b) režim podpory příjmů pro zemědělce (dále jen „režim jednotné platby“); c) přechodný zjednodušený režim podpory příjmů pro zemědělce v nových členských státech (dále jen „režim jednotné platby na plochu“); d) režimy podpory pro zemědělce, kteří produkují rýži, brambory určené pro výrobu škrobu, bavlnu, cukr, ovoce a zeleninu, skopové a kozí maso a hovězí a telecí maso; e) rámec pro doplnění přímých plateb novými členskými státy. Článek 2 Definice Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice: a) „zemědělcem“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba či skupina fyzických nebo právnických osob nehledě na právní formu skupiny a jejích členů podle vnitrostátních právních předpisů jednotlivých členských států, jejíž zemědělský podnik se nachází na území Společenství podle článku 299 Smlouvy a která vykonává zemědělskou činnost; b) „zemědělským podnikem“ se rozumí soubor produkčních jednotek spravovaných zemědělcem, které se nacházejí na území stejného členského státu; c) „zemědělskou činností“ se rozumí produkce, chov nebo pěstování zemědělských produktů včetně sklizně, dojení, plemenářské činnosti a chovu zvířat pro zemědělské účely nebo udržování půdy v dobrém zemědělském a ekologickém stavu podle článku 6 tohoto nařízení; d) „přímou platbou“ se rozumí platba poskytnutá přímo zemědělcům v rámci jednoho z režimů podpory uvedených v příloze I tohoto nařízení; e) „platbami za daný kalendářní rok“ nebo „platbami během reprezentativního období“ se rozumějí platby, které byly poskytnuty nebo mají být poskytnuty za dotyčný rok/dotyčná léta, včetně všech plateb, které mají být poskytnuty za jiná období začínající v daném kalendářním roce/daných kalendářních letech; f) „zemědělskými produkty“ se rozumějí produkty uvedené v příloze I Smlouvy včetně bavlny, avšak s výjimkou produktů rybolovu; g) „novými členskými státy“ se rozumějí Bulharsko, Česká republika, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litva, Maďarsko, Malta, Polsko, Rumunsko, Slovinsko a Slovensko; h) „zemědělskou půdou“ se rozumí jakákoli plocha orné půdy, stálých pastvin a trvalých kultur. Článek 3 (bývalý článek 32) Financování přímých plateb Režimy podpor uvedené v příloze I tohoto nařízení jsou financovány v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1290/2005. HLAVA II OBECNÁ USTANOVENÍ O PŘÍMÝCH PLATBÁCH KAPITOLA 1 PODMÍNĚNOST Článek 4 Hlavní požadavky 1. Zemědělec, který dostává přímé platby, dodržuje požadavky podle předpisů v oblasti řízení uvedené v příloze II, jakož i dobrý zemědělský a ekologický stav podle článku 6. 2. Příslušný vnitrostátní orgán poskytne zemědělci seznam požadavků podle předpisů v oblasti řízení a dobrého zemědělského a ekologického stavu, který má být dodržován. Článek 5 Požadavky podle předpisů v oblasti řízení 1. Požadavky podle předpisů v oblasti řízení, uvedené v příloze II, jsou stanoveny právními předpisy Společenství v těchto oblastech: a) veřejné zdraví, zdraví zvířat a zdraví rostlin; b) životní prostředí; c) dobré životní podmínky zvířat. 2. Akty uvedené v příloze II se použijí v rámci tohoto nařízení, v platném znění a v případě směrnic ve znění prováděném členskými státy. Článek 6 Dobrý zemědělský a ekologický stav 1. Členské státy dbají na to, aby veškerá zemědělská půda, a zejména půda, která se již nevyužívá pro účely produkce, byla udržována v dobrém zemědělském a ekologickém stavu. Na základě rámce stanoveného v příloze III stanoví členské státy na vnitrostátní nebo regionální úrovni minimální požadavky pro dobrý zemědělský a ekologický stav, které zohledňují charakteristiky dotyčných oblastí, zejména půdní a klimatické podmínky, stávající způsoby hospodaření, využití půdy, střídání plodin, zemědělské praktiky a strukturu zemědělských podniků. 2. Jiné členské státy než nové členské státy zajistí, aby půda užívaná jako stálé pastviny ke dni žádostí o podporu na plochu v roce 2003 zůstala vyčleněna na toto použití. Nové členské státy zajistí, aby půda využívaná jako stálé pastviny k 1. květnu 2004 zůstala vyčleněna pro toto použití. Bulharsko a Rumunsko však zajistí, aby půda využívaná jako stálé pastviny k 1. lednu 2007 zůstala vyčleněna pro toto použití. Členský stát se však může v řádně odůvodněných případech odchýlit od prvního pododstavce pod podmínkou, že přijme opatření, aby zabránil značnému snížení celkové plochy, kterou věnuje na stálé pastviny. První pododstavec se nepoužije na půdu užívanou jako stálé pastviny určené k zalesnění, pokud je takové zalesnění slučitelné se životním prostředím, a s výjimkou pěstování vánočních stromků a rychle rostoucích druhů pěstovaných krátkodobě. KAPITOLA 2 ODLIŠENÍ A FINANČNÍ KÁZEŇ Článek 7 Odlišení 1. Veškeré částky přímých plateb, které mají být zemědělci poskytnuty v daném členském státě za daný kalendářní rok a které překročí částku 5 000 EUR, se až do roku 2012 každý rok snižují o tato procenta: a) 2009: 7 %, b) 2010: 9 %, c) 2011: 11 %, d) 2012: 13 %. 2. Snížení uvedená v odstavci 1 se zvyšují pro: a) částky mezi 100 000 EUR a 199 999 EUR o 3 procentní body; b) částky mezi 200 000 EUR a 299 999 EUR o 6 procentních bodů; c) částky 300 000 EUR a více o 9 procentních bodů. 3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na přímé platby poskytované zemědělcům ve francouzských zámořských departementech, na Azorách a Madeiře, na Kanárských ostrovech a na ostrovech v Egejském moři. Článek 8 Stropy netto 1. Aniž je dotčen článek 11, nesmí být celkové netto částky přímých plateb, které mohou být v daném členském státě poskytnuty na kalendářní rok, po použití článků 7 a 10 tohoto nařízení a článku 1 nařízení (ES) č. 378/2007 vyšší než stropy stanovené v příloze IV tohoto nařízení. Aby dodržely stropy stanovené v uvedené příloze IV, použijí popřípadě členské státy na přímé platby lineární snížení. 2. Komise přezkoumá postupem podle čl. 128 odst. 2 stropy stanovené v příloze IV, aby se zohlednily: a) změny maximálních částek, které mohou být poskytnuty v souladu s přímými platbami; b) změny dobrovolného odlišení uvedeného v nařízení (ES) č. 378/2007; c) strukturální změny zemědělských podniků. Článek 9 Částky vyplývající z odlišení 1. Částky vyplývající z použití snížení podle článku 7 v jiném členském státě než novém členském státě jsou vyčleněny jako doplňková podpora Společenství pro opatření v rámci programů rozvoje venkova financovaná z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), jak je stanoveno v nařízení (ES) č. 1698/2005, v souladu s podmínkami uvedenými v následujících odstavcích. 2. Částky odpovídající snížení o 5 procentních bodů jsou přiděleny dotyčným členským státům postupem podle čl. 128 odst. 2 na základě těchto kritérií: a) zemědělská plocha; b) zaměstnanost v zemědělství; c) hrubý domácí produkt (HDP) na obyvatele v paritě kupní síly. Každý dotyčný členský stát však obdrží alespoň 80 % celkových částek vytvořených v uvedeném členském státě odlišením. 3. Odchylně od odst. 2 druhého pododstavce, pokud přesáhne v členském státě podíl žita na jeho celkové produkci obilovin v průměru 5 % za období 2000–2002 a pokud jeho produkce představuje více než 50 % celkové produkce žita Společenství během téhož uvedeného období, nejméně 90 % částek vytvořených odlišením v dotyčném členském státě je znovu vyčleněno pro tento členský stát, a to až do roku 2013 včetně. V tomto případě, aniž je dotčena možnost stanovená v článku 58, je alespoň 10 % částky přidělené dotyčnému členskému státu vyčleněno na opatření podle odstavce 2 tohoto článku v regionech produkujících žito. Pro účely tohoto odstavce se „obilovinami“ rozumějí produkty uvedené v bodě I přílohy V. 4. Zbývající částka vyplývající z použití čl. 7 odst. 1 a částky vyplývající z použití čl. 7 odst. 2 se postupem podle čl. 128 odst. 2 přidělí členskému státu, v němž byly příslušné částky vytvořeny. Využijí se v souladu s čl. 69 odst. 5a nařízení (ES) č. 1698/2005. Článek 10 Zvláštní pravidla pro odlišení v nových členských státech 1. Článek 7 se vztahuje pouze na zemědělce v novém členském státě v daném kalendářním roce, pokud není úroveň přímých plateb použitelná v uvedeném členském státě na uvedený kalendářní rok podle článku 110 menší než úroveň v jiných členských státech než nových členských státech, s přihlédnutím ke snížením použitým podle čl. 7 odst. 1. 2. Jestliže se článek 7 vztahuje na zemědělce v novém členském státě, omezí se procenta použitelná podle čl. 7 odst. 1 na rozdíl mezi úrovní přímých plateb použitelnou na přímé platby podle článku 110 a úrovní v jiných členských státech než nových členských státech, s přihlédnutím ke snížením použitým podle čl. 7 odst. 1. 3. Pokud se snížení podle článku 7 vztahují na zemědělce v novém členském státě, neposkytnou se dotyčnému zemědělci žádné doplňkové vnitrostátní přímé platby podle článku 120. 4. Jakákoliv částka vyplývající z použití čl. 7 odst. 1 a 2 se postupem podle čl. 128 odst. 2 přidělí novému členskému státu, v němž byly příslušné částky vytvořeny. Využijí se v souladu s čl. 69 odst. 5a nařízení (ES) č. 1698/2005. Článek 11 Finanční kázeň 1. Stanoví se úprava přímých plateb, pokud odhady financování výše uvedených opatření v rubrice 2 přílohy I interinstitucionální dohody o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení[17] pro dané rozpočtové období, zvýšené o částky uvedené v článcích 122 a 123 tohoto nařízení a před použitím odlišení podle článků 7 a 10 tohoto nařízení a čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 378/2007, uvedou, že výše uvedený roční strop bude s ohledem na rozpětí 300 milionů EUR pod tímto stropem překročen. 2. Rada na základě návrhu předloženého Komisí nejpozději do 31. března každého kalendářního roku, pro který se použijí úpravy uvedené v odstavci 1, stanoví tyto úpravy nejpozději do 30. června téhož roku. 3. V rámci použití rozvrhu zvýšení podle článku 110 na všechny přímé platby poskytované v nových členských státech se odstavec 1 nepoužije na nové členské státy do začátku kalendářního roku, ve kterém je úroveň přímých plateb použitelná v nových členských státech alespoň rovna aktuálně použitelné úrovni těchto plateb v jiných členských státech než nových členských státech. KAPITOLA 3 ZEMĚDĚLSKÝ PORADENSKÝ SYSTÉM Článek 12 Zemědělský poradenský systém 1. Členské státy spravují poradenský systém pro zemědělce v oblasti obhospodařování půdy a řízení zemědělských podniků (dále jen „zemědělský poradenský systém“) spravovaný jedním či několika určenými orgány nebo soukromými subjekty. 2. Poradenská činnost se přinejmenším vztahuje na požadavky podle předpisů v oblasti řízení a na podmínku dobrého zemědělského a ekologického stavu podle kapitoly 1. Článek 13 Podmínky 1. Zemědělci se mohou účastnit zemědělského poradenského systému dobrovolně. 2. Členské státy dají přednost zemědělcům, kteří dostávají více než 15 000 EUR přímých plateb za rok. Článek 14 Povinnosti schválených soukromých subjektů a určených orgánů Aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy týkající se přístupu veřejnosti k informacím, členské státy dbají na to, aby soukromé subjekty a určené orgány podle článku 12 nesdělovaly žádné osobní nebo jednotlivé informace nebo údaje, které získají v rámci jejich poradenské činnosti, jiným osobám, než je zemědělec, který spravuje dotyčný zemědělský podnik, s výjimkou případu nesrovnalosti či porušení zjištěných v rámci jejich poradenské činnosti, pro kterou vnitrostátní právní předpisy nebo právní předpisy Společenství stanoví povinnost informovat veřejný orgán, zvláště v případě trestného činu. Článek 15 Přezkum Nejpozději do 31. prosince 2010 předloží Komise zprávu o používání zemědělského poradenského systému, k níž jsou v případě potřeby přiloženy odpovídající návrhy určené k tomu, aby se systém stal povinným. KAPITOLA 4 INTEGROVANÝ ADMINISTRATIVNÍ A KONTROLNÍ SYSTÉM Článek 16 Oblast působnosti Každý členský stát vytvoří a spravuje integrovaný administrativní a kontrolní systém (dále jen „integrovaný systém“). Integrovaný systém se použije pro režimy podpor uvedené v příloze I. V nezbytné míře se rovněž použije na správu a kontrolu pravidel stanovených v kapitolách 1 a 2. Článek 17 Prvky integrovaného systému 1. Integrovaný systém zahrnuje tyto prvky: a) počítačovou databázi; b) systém identifikace zemědělských pozemků; c) systém identifikace a evidence platebních nároků, jak je uveden v článku 20; d) žádosti o podporu; e) integrovaný kontrolní systém; f) jednotný systém identifikace každého zemědělce předkládajícího žádost o podporu. 2. V případě použití článků 55 a 56 tohoto nařízení integrovaný systém zahrnuje systém pro identifikaci a evidenci zvířat zavedený v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 a s nařízením Rady (ES) č. 21/2004. 3. Systém identifikace zemědělských pozemků může případně zahrnovat informační zeměpisný systém pro pěstování oliv. Článek 18 Počítačová databáze 1. Do počítačové databáze se zaznamenávají pro každý zemědělský podnik údaje získané ze žádostí o podporu. Tato databáze musí umožnit zejména přímý a bezprostřední přístup prostřednictvím příslušného orgánu členského státu k údajům za kalendářní a/nebo hospodářské roky od roku 2000. 2. Členské státy mohou vytvářet decentralizované databáze pod podmínkou, že tyto databáze, jakož i administrativní postupy pro evidenci a zpřístupňování údajů budou upraveny stejně pro celé území členského státu a budou vzájemně slučitelné, aby umožnily křížové kontroly. Článek 19 Systém identifikace zemědělských pozemků Systém identifikace zemědělských pozemků je vytvořen na základě pozemkových katastrálních map a dokumentů nebo dalších kartografických údajů. Využívá se technik počítačového systému geografických informací zahrnujících nejlépe letecké nebo družicové snímky se stejnými normami, které zaručují přesnost rovnající se alespoň přesnosti kartografie v měřítku 1:10 000. Článek 20 Systém identifikace a evidence platebních nároků 1. Systém identifikace a evidence platebních nároků je zaveden tak, aby umožnil ověřování nároků a křížové kontroly s žádostmi o podporu a systémem identifikace zemědělských pozemků. 2. Tento systém musí umožnit přímý a bezprostřední přístup prostřednictvím příslušného orgánu členského státu k údajům přinejmenším za poslední tři po sobě jdoucí kalendářní a/nebo hospodářské roky. Článek 21 Žádosti o podporu 1. Zemědělec předkládá každý rok žádost o přímé platby, v níž jsou popřípadě uvedeny: a) všechny zemědělské pozemky zemědělského podniku a v případě, že členský stát použije čl. 17 odst. 3, počet olivovníků a jejich rozmístění na pozemku; b) počet a výše platebních nároků ohlášených zemědělcem k aktivaci; c) jakékoli další informace stanovené tímto nařízením nebo dotyčným členským státem. 2. Členský stát může rozhodnout, že žádost o podporu obsahuje pouze změny ve vztahu k žádosti o podporu podané v předcházejícím roce. Členský stát rozděluje předtištěné tiskopisy na základě ploch stanovených v předcházejícím roce a poskytuje grafické dokumenty s uvedením polohy těchto ploch, případně umístění olivovníků. 3. Členský stát může rozhodnout, že jediná žádost o podporu zahrnuje několik režimů podpor nebo všechny režimy podpor, které jsou uvedeny v příloze I, nebo jiné režimy podpor. Článek 22 Kontrola podmínek pro poskytnutí podpory 1. Členské státy provádějí správní kontrolu žádostí o podporu, aby ověřily podmínky pro poskytnutí podpory. 2. Správní kontroly doplňuje systém kontrol na místě, aby se ověřily podmínky pro poskytnutí podpory. Za tím účelem stanoví členské státy plán výběru zemědělských podniků. Členské státy mohou využívat techniky dálkového průzkumu Země a globální družicový navigační systém (GNSS), aby prováděly kontroly zemědělských pozemků na místě. 3. Každý členský stát určí orgán zodpovědný za koordinaci kontrol uvedených v této kapitole. Pokud členské státy svěří některé dílčí práce, jež mají být provedeny podle této kapitoly, specializovaným agenturám nebo podnikům, určenému orgánu zůstane zachován dohled a odpovědnost za jejich plnění. Článek 23 Snížení a vyloučení v případě nedodržení pravidel pro poskytnutí podpory 1. Aniž jsou dotčena snížení a vyloučení uvedená v článku 25, pokud se zjistí, že zemědělec nedodržuje podmínky požadované pro poskytnutí podpory stanovené tímto nařízením, je platba nebo část platby, která byla poskytnuta nebo má být poskytnuta a pro kterou byly dodrženy podmínky, předmětem snížení a vyloučení stanovených postupem podle čl. 128 odst. 2. 2. Procento snížení závisí na závažnosti, rozsahu, trvání a opakování zjištěného nedodržení a může vést až k úplnému vyloučení z jednoho nebo více režimů podpor během jednoho nebo více kalendářních roků. Článek 24 Kontroly podmíněnosti 1. Členské státy provádějí kontroly na místě, aby prověřily, zda zemědělec dodržuje povinnosti podle kapitoly 1. 2. Členské státy mohou využít svých stávajících administrativních a kontrolních systémů, aby zajistily dodržování požadavků podle předpisů v oblasti řízení a dobrého zemědělského a ekologického stavu podle kapitoly 1. Tyto systémy, a zejména systém identifikace a evidence zvířat zavedený v souladu s nařízeními (ES) č. 1760/2000 a (ES) č. 21/2004 musí být ve smyslu čl. 28 odst. 1 tohoto nařízení slučitelné s integrovaným systémem. Článek 25 Snížení a vyloučení z plateb v případě nedodržení pravidel podmíněnosti 1. Pokud nejsou požadavky podle předpisů v oblasti řízení nebo podmínka dobrého zemědělského a ekologického stavu kdykoli v průběhu daného kalendářního roku (dále jen „dotyčný kalendářní rok“) dodržovány a důvodem je jednání nebo opomenutí přičitatelné zemědělci, který předložil žádost o podporu v dotyčném kalendářním roce, je celková výše přímých plateb, které mají být poskytnuty dotyčnému zemědělci, snížena nebo vyloučena po použití článků 7, 10 a 11 v souladu s prováděcími pravidly stanovenými v článku 26. První pododstavec se použije také v případech, kdy nedodržení požadavků je důsledkem určitého jednání nebo opomenutí, jež může být přímo přičítáno osobě, na kterou je zemědělská půda převáděna nebo od které je zemědělská půda převáděna. Pro účely tohoto odstavce se „převodem“ rozumí jakýkoliv druh transakce, při níž převodce přestává disponovat příslušnou zemědělskou půdou. 2. Snížení nebo vyloučení podle odstavce 1 se použijí pouze tehdy, jestliže se nedodržení týká: a) zemědělské činnosti nebo b) zemědělské půdy zemědělského podniku. 3. Aniž je dotčen odstavec 1 a v souladu s podmínkami stanovenými v prováděcích pravidlech podle čl. 26 odst. 1, mohou členské státy rozhodnout, že nepoužijí snížení nebo vyloučení maximálně do výše 100 EUR na jednoho zemědělce a kalendářní rok, a to i v případě snížení nebo vyloučení použitých na platby podle čl. 51 odst. 1 nařízení (ES) č. 1698/2005. Pokud se členský stát rozhodne využít možnosti podle prvního pododstavce, přijme příslušný orgán v následujícím roce opatření nezbytná pro zajištění toho, že zemědělec odstraní zjištěné nedostatky v dodržování požadavků. Zjištěné nedostatky a nápravná opatření, jež mají být učiněna, se oznámí zemědělci. Článek 26 Prováděcí pravidla týkající se snížení a vyloučení v případě nedodržení pravidel podmíněnosti 1. Prováděcí pravidla týkající se snížení a vyloučení podle článku 25 se stanoví postupem podle čl. 128 odst. 2. V této souvislosti je třeba vzít v úvahu závažnost, rozsah, trvalost a opakování zjištěného nedodržení, jakož i kritéria stanovená v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku. 2. V případě nedbalosti nepřesáhne míra snížení 5 % a v případě opakovaného nedodržení 15 %. V řádně odůvodněných případech mohou členské státy rozhodnout, že vzhledem k závažnosti, rozsahu a trvalosti se bude případ nedodržení požadavků považovat za nezávažný a snížení se nepoužije. Za méně závažné však nelze pokládat případy nedodržení požadavků, jež představují přímé nebezpečí pro lidské zdraví nebo zdraví zvířat. Pokud zemědělec neučiní okamžitá nápravná opatření a nezačne opět požadavky dodržovat, přijme příslušný orgán nezbytná opatření, která mohou být v případě potřeby omezena na správní kontrolu s cílem zajistit, že zemědělec nedostatky zjištěné v dodržování požadavků odstraní. Zjištění méně závažného nedodržení požadavků a nápravná opatření, jež mají být učiněna, se oznámí zemědělci. 3. V případě úmyslného nedodržení není míra snížení v zásadě nižší než 20 % a může vést až k úplnému vyloučení z jednoho či více režimů podpor a může se uplatnit za jeden či více kalendářních roků. 4. V každém případě není celková výše snížení a vyloučení za jeden kalendářní rok vyšší než celková částka podle čl. 25 odst. 1. Článek 27 Částky vyplývající z podmíněnosti Částky vyplývající z používání snížení a vyloučení v případě nedodržení požadavků podle kapitoly 1 jsou připsány ve prospěch EZZF. Členské státy si mohou ponechat 25 % uvedených částek. Článek 28 Slučitelnost s integrovaným systémem 1. Pro účely použití režimů podpor uvedených v příloze VI zajistí členské státy, aby byly administrativní a kontrolní postupy používané pro tyto režimy slučitelné s integrovaným systémem, pokud jde o tyto záležitosti: a) počítačová databáze; b) systémy identifikace zemědělských pozemků; c) správní kontroly. Za tímto účelem musí být uvedené systémy zřízeny tak, aby mohly fungovat společně nebo aby umožnily bezproblémovou a bezkonfliktní výměnu údajů. 2. Členské státy mohou začlenit jednu nebo více složek integrovaného systému do svých administrativních a kontrolních postupů, aby použily jiné režimy Společenství nebo vnitrostátní režimy, než jsou režimy uvedené v příloze VI. Článek 29 Informace a kontrola 1. Komise je pravidelně informována o používání integrovaného systému. Organizuje k tomu výměny názorů s členskými státy. 2. Poté, co o tom ve vhodnou dobu uvědomí příslušné orgány, a v souladu s článkem 37 nařízení (ES) č. 1290/2005 mohou zplnomocnění zástupci jmenovaní Komisí provádět: a) jakékoli zkoumání nebo jakoukoli kontrolu týkající se opatření přijatých k vytvoření a používání integrovaného systému; b) kontroly ve specializovaných agenturách a podnicích uvedených v čl. 22 odst. 3. 3. Aniž jsou dotčeny odpovědnosti členských států v provádění a používání integrovaného systému, může Komise využít služeb specializovaných osob nebo specializovaných organizací, aby napomohla zavedení, sledování a využívání integrovaného systému, zejména aby poskytla technické rady příslušným orgánům členských států na jejich žádost. KAPITOLA 5 OSTATNÍ OBECNÁ USTANOVENÍ Článek 30 Minimální požadavky na obdržení přímých plateb 1. Členské státy neposkytnou zemědělci přímé platby v jednom z těchto případů: a) pokud celková částka přímých plateb, o kterou bylo zažádáno nebo která má být poskytnuta za daný kalendářní rok, nepřekročí 250 EUR, nebo b) pokud plocha zemědělského podniku, na kterou lze poskytnout podporu, u níž bylo zažádáno o přímé platby nebo u níž mají být přímé platby poskytnuty, nepřekročí jeden hektar. Kypr však může stanovit minimální plochu, na kterou lze poskytnout podporu, na 0,3 ha a Malta na 0,1 ha. Na zemědělce se zvláštními nároky podle čl. 45 odst. 1 se však vztahuje podmínka podle písmene a). 2. Členské státy mohou v souladu s objektivními kritérii a nediskriminačním způsobem rozhodnout, že neposkytnou přímé platby společnostem nebo podnikům ve smyslu čl. 48 druhého pododstavce Smlouvy, jejichž hlavní předmět podnikání není zemědělská činnost. Článek 31 Platební podmínky 1. Nestanoví-li toto nařízení jinak, jsou platby v rámci režimů podpor uvedených v příloze I vyplaceny oprávněným osobám v plné výši. 2. Platby se provádějí dvakrát ročně během období, které začíná 1. prosince a končí 30. června následujícího kalendářního roku. 3. Platby v rámci režimů podpor uvedených v příloze I se neuskuteční před dokončením kontrol podmínek požadovaných pro poskytnutí podpory, které podle článku 22 provede členský stát. 4. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku a postupem podle čl. 128 odst. 2 může Komise: a) stanovit zálohy; b) oprávnit členské státy, aby s výhradou rozpočtové situace vyplatily do 1. prosince zálohy v regionech, kde z důvodu mimořádných podmínek čelí zemědělci vážným finančním obtížím: i) až do výše 50 % plateb, nebo ii) až do výše 80 % plateb, pokud již byly zálohy stanoveny. Článek 32 Doložka o obcházení Aniž jsou dotčena případná zvláštní ustanovení v jednotlivých režimech podpory, žádná platba nebude provedena ve prospěch osob, u nichž je zjištěno, že vytvořily uměle podmínky požadované pro poskytnutí takových plateb a získaly tak výhodu, která není v souladu s cíli dotyčného režimu podpor. Článek 33 Přezkum Režimy podpor uvedené v příloze I se provádějí, aniž je dotčen případný přezkum, který se provádí kdykoli s ohledem na vývoj ekonomiky a rozpočtovou situaci. HLAVA III REŽIM JEDNOTNÉ PLATBY KAPITOLA 1 OBECNÉ PROVÁDĚNÍ Článek 34 Platební nároky 1. Podpora podle režimu jednotné platby se zemědělcům poskytne, jestliže: a) jim přísluší platební nároky, které získali v souladu s nařízením (ES) č. 1782/2003; b) získají platební nároky podle tohoto nařízení: i) převodem, ii) z vnitrostátní rezervy, iii) podle přílohy VII, iv) podle čl. 68 odst. 4 písm. c) a čl. 65 odst. 2 třetího pododstavce. 2. Pro účely této hlavy se zemědělci, kterým přísluší platební nároky, rozumí zemědělci, kterým byly přiznány nebo na něž byly trvale převedeny platební nároky. Článek 35 Aktivace platebních nároků na hektar, na který lze poskytnout podporu 1. Podpora podle režimu jednotné platby se poskytne zemědělcům při aktivaci platebních nároků na hektar, na který lze poskytnout podporu. Aktivované platební nároky opravňují k vyplacení stanovených částek. 2. „Hektarem, na který lze poskytnout podporu“ se rozumí a) jakákoli zemědělská plocha zemědělského podniku, včetně ploch osázených rychle rostoucími dřevinami pěstovanými ve výmladkových plantážích (kód KN ex 0602 90 41), která je využívána k zemědělské činnosti, nebo v případě, že jsou plochy využívány rovněž k nezemědělské činnosti, která je převážně využívána k zemědělské činnosti. Postupem podle čl. 128 odst. 2 tohoto nařízení stanoví Komise prováděcí pravidla ohledně využívání půdy k nezemědělské činnosti, které bude povoleno na hektarech, na které lze poskytnout podporu; b) jakékoli plochy, na které bylo možno poskytnout podporu v roce 2007 a i) na které již podle definice nelze poskytnout podporu v důsledku provádění směrnice Rady 79/409/EHS[18] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES[19], nebo ii) které jsou po dobu trvání příslušného režimu zalesněné podle článku 31 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 nebo článku 43 nařízení (ES) č. 1698/2005. Hektary musí splňovat podmínku pro poskytnutí podpory kdykoliv během kalendářního roku. Článek 36 Ohlášení hektarů, na které lze poskytnou podporu 1. Zemědělec ohlásí pozemky odpovídající ploše, na kterou se váže platební nárok. S výjimkou případu vyšší moci nebo mimořádných okolností jsou tyto pozemky zemědělci k dispozici dnem stanoveným členským státem a toto datum nesmí být pozdější než datum stanovené v uvedeném členském státě pro změnu žádosti o podporu. Případy uznané příslušným orgánem jako vyšší moc nebo mimořádné okolnosti jsou například: a) úmrtí zemědělce; b) déletrvající pracovní neschopnost zemědělce; c) vážná přírodní katastrofa, která významně zasáhne zemědělské plochy zemědělského podniku; d) náhodné zničení budov zemědělského podniku určených k chovu zvířat; e) nákaza, která postihne část nebo všechna hospodářská zvířata zemědělce. 2. Členské státy mohou v řádně odůvodněných případech oprávnit zemědělce ke změně jeho ohlášení pod podmínkou, že dodrží počet hektarů odpovídající jeho platebním nárokům a podmínky stanovené pro poskytnutí jednotné platby na dotyčnou plochu. Článek 37 Změna platebních nároků Platební nároky na hektar se nemění, není-li stanoveno jinak. Komise stanoví postupem podle čl. 128 odst. 2 tohoto nařízení prováděcí pravidla ke změnám platebních nároků zejména v případě částí nároků. Článek 38 Kumulace podpor Plocha, odpovídající počtu hektarů, na něž lze poskytnout podporu, a pro kterou je podána žádost o jednotnou platbu, může být předmětem žádosti, pokud jde o jakoukoli jinou přímou platbu a jakoukoli jinou podporu, na kterou se toto nařízení nevztahuje, není-li stanoveno jinak. Článek 39 Využití půdy v případě odloženého začlenění odvětví ovoce a zeleniny Pokud se členský stát rozhodl pro možnost podle článku 51 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1782/2003 (dále jen „odložené začlenění odvětví ovoce a zeleniny do režimu jednotné platby“), nelze až do 31. prosince 2010 poskytnout podporu na pozemky v regionech dotčených rozhodnutím, jestliže jsou využívány pro: a) produkci ovoce a zeleniny; b) produkci konzumních brambor nebo c) školky. V případě odloženého začlenění podle prvního pododstavce mohou členské státy rozhodnout, že povolí pěstování vedlejších plodin na hektarech, na něž lze poskytnout podporu, během období nejvýše tří měsíců počínaje každoročně 15. srpnem. Na žádost členského státu však toto datum může být postupem podle čl. 128 odst. 2 změněno pro regiony, v nichž se z důvodů podnebných podmínek obiloviny obvykle sklízejí dříve. Článek 40 Využití půdy k produkci konopí 1. Na plochy využívané k produkci konopí lze poskytnout podporu pouze tehdy, pokud je obsah tetrahydrokannabinolu v použitých odrůdách nejvýše 0,2 %. Členské státy zřídí systém umožňující ověřit obsah tetrahydrokannabinolu v plodinách pěstovaných nejméně na 30 % ploch konopí. Pokud však členský stát zavede systém předběžného schválení pro uvedené pěstování, činí toto minimum 20 %. 2. V souladu s postupem podle čl. 128 odst. 2 je poskytnutí platby závislé na použití certifikovaných osiv určitých odrůd. Článek 41 Strop 1. Pro každý členský stát nesmí být celková hodnota všech platebních nároků vyšší než vnitrostátní strop uvedený v příloze VIII. V případě přiznání platebních nároků pěstitelů vína a s přihlédnutím k nejnovějším údajům, které Komisi poskytly členské státy v souladu s [čl. 4a a čl. 92 odst. 6] nařízení (ES) č. [ nařízení o víně ], upraví Komise postupem podle čl. 128 odst. 2 tohoto nařízení vnitrostátní stropy uvedené v příloze VIII tohoto nařízení. Do 1. prosince roku předcházejícího změně vnitrostátních stropů oznámí členské státy Komisi regionální průměr hodnoty nároků podle bodu B přílohy VII tohoto nařízení. 2. Členský stát popřípadě použije lineární snížení na hodnotu nároků, aby zajistil dodržování svého vnitrostátního stropu. Článek 42 Vnitrostátní rezerva 1. Členské státy spravují vnitrostátní rezervu, kterou tvoří rozdíl mezi stropem stanoveným v příloze VIII a celkovou hodnotou všech přiznaných platebních nároků. 2. Členské státy mohou použít vnitrostátní rezervu, aby přednostně a podle objektivních kritérií poskytly platební nároky zemědělcům, kteří zahajují zemědělskou činnost, a to takovým způsobem, aby bylo mezi zemědělci zajištěno rovné zacházení a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže. 3. Členské státy, které nepoužijí čl. 68 odst. 1 písm. c), mohou použít vnitrostátní rezervu, aby stanovily podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení mezi zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, platební nároky pro zemědělce v oblastech podléhajících programům restrukturalizace a/nebo rozvoje, které se týkají té či oné formy veřejné intervence, s cílem zabránit tomu, že by zemědělská půda byla opuštěna, a/nebo vyrovnat zvláštní nevýhody, jimž jsou vystaveni zemědělci uvedených oblastí. 4. Při použití tohoto článku mohou členské státy zvýšit jednotkovou hodnotu a/nebo počet nároků přiznaných zemědělcům. Článek 43 Nevyužité platební nároky Platební nárok, který nebude aktivován po dobu 2 let, se převede do vnitrostátní rezervy, s výjimkou případů vyšší moci a mimořádných okolností ve smyslu čl. 36 odst. 1. Článek 44 Převod platebních nároků 1. Převody platebních nároků se mohou provádět pouze na zemědělce ze stejného členského státu, kromě případu dědictví nebo předpokládaného dědictví. I v případě dědictví nebo předpokládaného dědictví se však mohou platební nároky využít pouze v členském státě, kde byly stanoveny. Členský stát může rozhodnout, že se platební nároky mohou převést nebo využít pouze v rámci jednoho a téhož regionu. 2. Převody platebních nároků s půdou nebo bez půdy se mohou provádět prodejem nebo jakýmkoli jiným konečným převodem. Naopak, pronájem nebo jakákoli podobná transakce jsou povoleny pod podmínkou, že převod platebních nároků je provázen převodem stejného počtu hektarů, na něž lze poskytnout podporu. 3. V případě prodeje platebních nároků s půdou nebo bez půdy mohou členské státy v souladu s obecnými zásadami práva Společenství rozhodnout, že se část prodaných platebních nároků převede zpět do vnitrostátní rezervy nebo že se jejich jednotková hodnota sníží ve prospěch vnitrostátní rezervy podle kritérií, která stanoví Komise postupem podle čl. 128 odst. 2. Článek 45 Podmínky týkající se zvláštních nároků 1. Není-li stanoveno jinak, vztahují se na platební nároky stanovené podle oddílu 2 kapitoly 3 hlavy III a článku 71m nařízení (ES) č. 1782/2003, dále jen „zvláštní nároky“, podmínky stanovené v odstavci 2 a 3 tohoto článku. 2. Odchylně od čl. 35 odst. 1 opravňuje členský stát zemědělce se zvláštními nároky k odchylce od požadavku aktivovat nároky na odpovídající počet hektarů, na něž lze poskytnout podporu, za předpokladu, že zachová alespoň 50 % zemědělské činnosti vykonávané v kalendářním roce 2000, 2001 a 2002 vyjádřeno ve velkých dobytčích jednotkách. Podmínka uvedená v prvním pododstavci se nevztahuje na Maltu. Zvláštní nároky se nesmějí měnit. 3. V případě převodu zvláštních nároků nevyužije nabyvatel odchylky uvedené v odstavci 2, s výjimkou případu dědictví nebo předpokládaného dědictví. Článek 46 Revize platebních nároků V řádně odůvodněných případech mohou členské státy v souladu s obecnými zásadami práva Společenství nejpozději do 1. srpna 2009 rozhodnout, že od roku 2010 přejdou ke sbližování hodnot platebních nároků podle kapitol I až IV hlavy III nařízení (ES) č. 1782/2003. Za tím účelem mohou platební nároky podléhat postupným změnám podle tří předem stanovených ročních kroků a objektivních a nediskriminačních kritérií. Snížení hodnoty jakéhokoliv platebního nároku nepřekročí v žádném z těchto ročních kroků 50 % rozdílu mezi svojí počáteční hodnotou a hodnotou použitelnou při provádění posledního ročního kroku. Členské státy mohou rozhodnout, že použijí předchozí pododstavce na vhodné zeměpisné úrovni, která se stanoví podle objektivních a nediskriminačních kritérií, jako je jejich institucionální nebo správní struktura a/nebo regionální zemědělský potenciál. KAPITOLA 2 REGIONÁLNÍ A ČÁSTEČNÉ PROVÁDĚNÍ ODDÍL 1 REGIONÁLNÍ PROVÁDěNÍ Článek 47 Přidělení stropu uvedeného v článku 41 na regionální úrovni 1. Členský stát, který zavedl režim jednotné platby v souladu s kapitolami 1 až 4 hlavy III nařízení (ES) č. 1782/2003, může nejpozději do 1. srpna 2009 rozhodnout, že za podmínek stanovených v tomto oddíle použije od roku 2010 režim jednotné platby na regionální úrovni. 2. Členské státy určí regiony podle objektivních a nediskriminačních kritérií, jako je jejich institucionální a správní struktura a/nebo regionální zemědělský potenciál. Členské státy, které mají méně než tři miliony hektarů, na něž lze poskytnout podporu, se mohou pokládat za jediný region. 3. Členské státy rozdělí strop uvedený v článku 41 mezi regiony podle objektivních a nediskriminačních kritérií. Článek 48 Regionalizace režimu jednotné platby 1. V řádně odůvodněných případech mohou členské státy rozdělit maximálně 50 % regionálního stropu stanoveného v souladu s článkem 47 mezi všechny zemědělce, jejichž zemědělské podniky jsou umístěny v dotyčném regionu, včetně zemědělců, kterým nepřísluší platební nároky. 2. Zemědělci využijí platební nároky, jejichž jednotková hodnota se vypočítá vydělením odpovídající části regionálního stropu stanoveného v souladu s článkem 48 počtem hektarů, na něž lze poskytnout podporu, ve smyslu čl. 35 odst. 2, stanoveným na regionální úrovni. Hodnota těchto platebních nároků se zvýší v případech, kdy zemědělci přísluší do 15. května 2010 platební nároky upravené kapitolami 1 až 4 hlavy III nařízení (ES) č. 1782/2003. Za tím účelem se regionální jednotková hodnota každého z jeho platebních nároků zvýší o částku vypočtenou na základě celkové hodnoty platebních nároků, které mu příslušely do 15. května 2010. Tato zvýšení se vypočítají v rámci zbývající části regionálního stropu po použití odstavce 1 tohoto článku. 3. Počet nároků na zemědělce se musí rovnat počtu hektarů, které zemědělec ohlásí v souladu s čl. 35 odst. 2 v roce 2010, s výjimkou případu vyšší moci nebo mimořádných okolností ve smyslu čl. 36 odst. 1. 4. Platební nároky, které zemědělcům příslušely před rozdělením podle odstavců 1 a 2, se zrušují a nahrazují novými nároky podle odstavce 3. Článek 49 Revize platebních nároků 1. V řádně odůvodněných případech mohou členské státy uplatňující článek 48 tohoto nařízení v souladu s obecnými zásadami práva Společenství nejpozději do 1. srpna 2009 rozhodnout, že od roku 2011 přejdou ke sbližování hodnot platebních nároků podle tohoto oddílu nebo podle oddílu kapitoly 5 hlavy III nařízení (ES) č. 1782/2003. Za tím účelem mohou platební nároky podrobit postupným změnám podle alespoň dvou předem stanovených ročních kroků a objektivních a nediskriminačních kritérií. 2. V řádně odůvodněných případech mohou členské státy, které zavedly v souladu s oddílem 1 kapitoly 5 hlavy III nařízení (ES) č. 1782/2003 režim jednotné platby, v souladu s obecnými zásadami práva Společenství nejpozději do 1. srpna 2009 rozhodnout, že od roku 2010 přejdou ke sbližování hodnot platebních nároků podle uvedeného oddílu tím, že podrobí tyto platební nároky postupným změnám podle alespoň tří předem stanovených ročních kroků a objektivních a nediskriminačních kritérií. Pododstavec 1 se použije, aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá členskými státy při uplatňování čl. 63 odst. 3 nařízení (ES) č. 1782/2003. 3. Snížení hodnoty jakéhokoliv platebního nároku nepřekročí v žádném z těchto ročních kroků uvedených v odstavcích 1 a 2 50 % rozdílu mezi svojí počáteční hodnotou a hodnotou použitelnou při provádění posledního ročního kroku. 4. Členské státy mohou rozhodnout, že použijí odstavce 1, 2 a 3 na vhodné zeměpisné úrovni, která se stanoví podle objektivních a nediskriminačních kritérií, jako je jejich institucionální nebo správní struktura a/nebo regionální zemědělský potenciál. Článek 50 Využití půdy Pokud členský stát uplatňující odložené začlenění odvětví ovoce a zeleniny využil odchylky stanovené článkem 60 nařízení (ES) č. 1782/2003, mohou zemědělci v souladu s uvedeným článkem využívat pozemky ohlášené v souladu s článkem 36 tohoto nařízení pro produkci ovoce a zeleniny a konzumních brambor. Článek 51 Pastviny V případě použití článku 48 mohou členské státy podle objektivních a nediskriminačních kritérií stanovit v mezích regionálního stropu nebo jeho části různé jednotkové hodnoty nároků, které mají být přiznány zemědělcům podle čl. 48 odst. 1: a) pro hektary pastvin ke dni stanovenému pro podání žádostí o podporu na plochu v roce 2008 a pro jakýkoli jiný hektar, na který lze poskytnout podporu, nebo b) pro hektary stálých pastvin ke dni stanovenému pro podání žádostí o podporu na plochu v roce 2008 a pro jakýkoli jiný hektar, na který lze poskytnout podporu. Článek 52 Podmínky týkající se nároků stanovených podle tohoto oddílu 1. Platební nároky stanovené v souladu s tímto oddílem nebo s oddílem 1 kapitoly 5 hlavy III nařízení (ES) č. 1782/2003 se mohou převést nebo využít ve stejném regionu nebo mezi regiony pouze tehdy, jsou-li v nich nároky na hektar stejné. 2. Nestanoví-li tento oddíl jinak, použijí se ostatní ustanovení této hlavy. ODDÍL 2 ČÁSTEčNÉ PROVÁDěNÍ Článek 53 Obecná ustanovení 1. Členský stát, který vyloučil platby pro skopové a kozí maso a hovězí maso z režimu jednotné platby za podmínek článků 67 a 68 nařízení (ES) č. 1782/2003, může do 1. srpna 2009 rozhodnout, že bude nadále používat režim jednotné platby od roku 2010 za podmínek stanovených v tomto oddíle a v souladu s rozhodnutím přijatým podle čl. 64 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003. Pokud členský stát vyloučil z režimu jednotné platby některé platby pro ovoce a zeleninu za použití článku 68b nařízení (ES) č. 1782/2003, použije režim jednotné platby za podmínek stanovených v tomto oddíle a v souladu s rozhodnutím přijatým podle čl. 68b odst. 1 a 2 uvedeného nařízení. 2. Na základě výběru provedeného každým členským státem stanoví Komise postupem podle čl. 128 odst. 2 strop pro každou z přímých plateb uvedených v článcích 54, 55 a 56, a to v uvedeném pořadí. Tento strop se rovná složce každého typu přímé platby ve vnitrostátních stropech uvedených v článku 41, vynásobené procenty snížení, která členské státy použijí v souladu s články 54, 55 a 56. Celková výše stanovených stropů se odečte od vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 postupem podle čl. 128 odst. 2. Článek 54 Platby pro skopové a kozí maso Členské státy si mohou ponechat až 50 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41, která odpovídá platbám pro skopové a kozí maso uvedeným v příloze VI nařízení (ES) č. 1782/2003, a na ročním základě vyplatí zemědělcům dodatečnou platbu. Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům, kteří chovají ovce a kozy, za podmínek stanovených v oddíle 7 kapitoly 1 hlavy IV tohoto nařízení a v rámci stropu stanoveného podle čl. 53 odst. 2. Článek 55 Platby pro hovězí a telecí maso 1. Členské státy, které si v souladu s čl. 68 odst. 2 písm. a) bodem i) nařízení (ES) č. 1782/2003 ponechaly část složky nebo celou složku vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 tohoto nařízení, která odpovídá prémii na krávu bez tržní produkce mléka uvedené v příloze VI nařízení (ES) č. 1782/2003, vyplatí na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům. Dodatečná platba se poskytuje pro zachování stáda krav bez tržní produkce mléka za podmínek stanovených v oddíle 8 kapitoly 1 hlavy IV tohoto nařízení a v rámci stropu stanoveného podle čl. 53 odst. 2. 2. V letech 2010 a 2011 mohou členské státy, které si v souladu s čl. 68 odst. 1, odst. 2 písm. a) bodem ii) nebo odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1782/2003 ponechaly část složky nebo celou složku vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 tohoto nařízení, která odpovídá porážkové prémii na telata, porážkové prémii na skot jiný, než jsou telata, nebo zvláštní prémii na skot samčího pohlaví, vyplatit dodatečnou platbu zemědělci. Dodatečné platby se poskytnou při porážce telat, při porážce skotu jiného, než jsou telata, a na skot samčího pohlaví za podmínek stanovených v oddíle 8 kapitoly 1 hlavy IV. Dodatečná platba se poskytuje ve výši 50 % z částky použité podle článku 68 nařízení (ES) č. 1782/2003 a v rámci omezení stanoveného v souladu s čl. 53 odst. 2 tohoto nařízení. Článek 56 Přechodné platby pro ovoce a zeleninu 1. Členské státy si ponechají do 31. prosince 2011 až 50 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 tohoto nařízení odpovídající rajčatům v souladu s rozhodnutím, které přijaly při použití čl. 68b odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003. V tomto případě a v mezích stropu stanoveného v souladu s čl. 53 odst. 2 tohoto nařízení vyplatí dotyčný členský stát na ročním základě dodatečnou platbu zemědělcům. Dodatečná platba se poskytuje zemědělcům, kteří produkují rajčata za podmínek stanovených v oddílu 5 kapitoly 1 hlavy IV tohoto nařízení. 2. Členské státy si v souladu s rozhodnutím, které přijaly při použití čl. 68b odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003, ponechají: a) do 31. prosince 2010 až 100 % složky vnitrostátních stropů uvedených v článku 41 tohoto nařízení odpovídající kulturám ovoce a zeleniny, kromě jednoletých plodin uvedených ve třetím pododstavci tohoto odstavce; a b) od 1. ledna 2011 do 31. prosince 2012 až 75 % složky vnitrostátních stropů podle článku 41 tohoto nařízení odpovídající