EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 31.10.2018 COM(2018) 731 final 2018/0379(NLE) Návrh ROZHODNUTÍ RADY o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na třicátém osmém zasedání stálého výboru Úmluvy o ochraně evropských planě rostoucích rostlin, volně žijících živočichů a přírodních stanovišť, pokud jde o změny příloh II a III



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.Předmět návrhu Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Unie na třicátém osmém výročním zasedání stálého výboru Úmluvy o ochraně evropských planě rostoucích rostlin, volně žijících živočichů a přírodních stanovišť, které se bude konat ve francouzském Štrasburku ve dnech 27. až 30. listopadu 2018, pokud jde o předpokládané přijetí rozhodnutí týkajícího se dvou změn příloh II a III úmluvy stálým výborem. 2.Souvislosti návrhu 2.1.Úmluva o ochraně stěhovavých druhů volně žijících živočichů Úmluva o ochraně evropských planě rostoucích rostlin, volně žijících živočichů a přírodních stanovišť (Bernská úmluva) (dále jen „úmluva“) z roku 1979 usiluje o ochranu evropských planě rostoucích rostlin, volně žijících živočichů a jejich přírodních stanovišť, zejména těch, jejichž ochrana vyžaduje spolupráci několika států. Jde o mezivládní úmluvu uzavřenou pod záštitou Rady Evropy. Úmluva vstoupila v platnost dne 1. června 1982. Evropské společenství je smluvní stranou této úmluvy od 1. září 1982. Úmluva má v současné době 51 smluvních stran, včetně všech členských států EU. 2.2.Stálý výbor Stálý výbor je rozhodovacím orgánem úmluvy s pravomocí posuzovat stav druhů z hlediska ochrany a následně přezkoumat jejich zařazení do příloh úmluvy. Jeho funkce jsou uvedeny v článcích 13–15 úmluvy. Schází se alespoň jednou za dva roky a kdykoli o to požádá většina smluvních stran. Obvykle se schází každý rok. Postoj Unie týkající se změn příloh se stanoví rozhodnutím Rady na základě návrhu Komise. 2.3.Zamýšlený akt stálého výboru Na třicátém osmém výročním zasedání stálého výboru úmluvy, které se bude konat ve francouzském Štrasburku ve dnech 27. až 30. listopadu 2018, má být přijato rozhodnutí týkající se dvou změn příloh II a III úmluvy („zamýšlený akt“). V souladu s článkem 17 úmluvy se změna příloh přijímá dvoutřetinovou většinou smluvních stran. Změna vstoupí v platnost pro všechny smluvní strany tři měsíce po přijetí stálým výborem, pokud jedna třetina smluvních stran nevznesla námitky. Změna vstoupí v platnost pro smluvní strany, které nevznesly námitky. Účelem zamýšleného aktu je změnit přílohy II a III úmluvy, jak je stanoveno v článku 17 úmluvy. 3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie Byly navrženy následující dvě změny příloh úmluvy. 1) Švýcarsko navrhlo snížit úroveň ochrany vlka obecného (Canis lupus) jeho přesunutím z přílohy II (přísně chráněné druhy živočichů) do přílohy III (chráněné druhy živočichů – regulace je možná). Švýcarsko svůj návrh odůvodňuje tím, že od vstupu úmluvy v platnost počet vlků v Evropě výrazně vzrostl, a proto již není nutná přísná úroveň ochrany. Tato změna by umožnila regulovat a kontrolovat populace vlka obecného (rovněž prostřednictvím lovu), aniž by musely být vydány výjimky podle článku 9 úmluvy. Úroveň ochrany by tak byla nižší u všech vlčích populací na celém území smluvních stran úmluvy bez ohledu na jejich stav z hlediska ochrany a trendy v jejich vývoji. Švýcarský návrh by fakticky vedl k tomuto nejnižšímu společnému jmenovateli v případě ochrany vlčích populací v celé Evropě a není v souladu se stávajícím statusem právní ochrany vlka obecného podle směrnice o ochraně přírodních stanovišť. Podle nedávné studie jsou z devíti převážně přeshraničních vlčích populací v Unii a sousedních zemích pouze tři „méně ohrožené“, zatímco šest jich je „zranitelných“ nebo „téměř ohrožených“. Populace v Západních a Středních Alpách, kam spadá Švýcarsko, je podle hodnocení Červeného seznamu IUCN „zranitelná“. Ačkoli v důsledku nárůstu počtu vlků a rozsahu jejich výskytu nepochybně vznikají určité problémy v rámci soužití vlků a lidí, není současný návrh Švýcarska, aby se snížil status ochrany vlka v celé Evropě, z vědeckého hlediska ani z hlediska ochrany přírody opodstatněný.

Jakýkoli návrh na změnu statusu právní ochrany vlka v Evropě by měl vycházet z úplného posouzení jeho dopadů na stav vlka z hlediska ochrany v celé Evropě. Z dostupných informací vyplývá, že ve většině členských států EU, a zejména v těch, kde je vlk přísně chráněn, je stav tohoto druhu z hlediska ochrany stále nepříznivý. V roce 2019 předloží členské státy EU aktuální zprávy o stavu vlka obecného z hlediska ochrany v souladu s článkem 17 směrnice o ochraně přírodních stanovišť. Unie by proto měla se stanovením postoje k navrhované změně vyčkat, dokud nebude mít tyto informace k dispozici. 2) Norsko předložilo návrh na přesunutí bernešky bělolící (Branta leucopsis) z přílohy II (přísně chráněné druhy živočichů) do přílohy III (chráněné druhy živočichů – regulace je možná). Na podporu tohoto návrhu uvedlo, že celková velikost populace bernešky bělolící se od 80. let minulého století do roku 2010 více než zdesetinásobila (ze 110 000 na 1 319 000), a to mj. v důsledku intenzifikace zemědělství, díky níž je k dispozici velké množství potravy. Tento druh proto již nepotřebuje přísnou ochranu v celé oblasti svého výskytu. Návrh není v souladu se stávajícím statusem právní ochrany bernešky bělolící podle směrnice o ochraně ptáků, jelikož tento druh není uveden v příloze II zmíněné směrnice (druhy, které lze lovit). Zmíněný druh je uveden v příloze I směrnice o ochraně ptáků (tj. jedná se o druh vyžadující určení zvláště chráněných oblastí). Pod záštitou Dohody o ochraně africko-euroasijských stěhovavých vodních ptáků se pro bernešku bělolící připravuje návrh plánu regulace jednotlivého druhu s cílem řešit velmi rychlý nárůst její populace, a zejména následné problémy způsobené tímto druhem (škody v zemědělství a rizika pro leteckou bezpečnost). Plán bude poskytovat rámec na podporu rozhodovacího procesu ve státech, v nichž se berneška bělolící vyskytuje, pokud jde o uplatňování odchylek, včetně pravidelného hodnocení kumulativního dopadu odchylek, sledování stavu populace, jakož i vývoj škod v zemědělství nebo rizik pro leteckou bezpečnost. Bude usnadňovat výměnu informací a eventuálně také koordinaci odchylných opatření v jednotlivých státech výskytu bernešky bělolící, aby se zvýšila účinnost těchto opatření a zabránilo se nezamýšleným účinkům s ohledem na migrační trasy tohoto druhu. Plán by měl být přijat na sedmém zasedání smluvních stran dohody v prosinci 2018. Norskem navrhovanou změnu, jejímž cílem je řešit velmi rychlý nárůst populace bernešky bělolící, a zejména následné problémy způsobené tímto druhem (škody v zemědělství a rizika pro leteckou bezpečnost), by měla Unie podpořit, aby mohly smluvní strany úmluvy, které nejsou členy EU, uplatňovat opatření zaměřená na regulaci tohoto druhu, mezi něž dle potřeby patří jeho lov. Unie však bude muset zároveň uvést, že sama bude prozatím uplatňovat přísnější ochranná opatření, jak stanoví článek 12 úmluvy, jelikož v současnosti neplánuje změnit přílohy směrnice o ochraně ptáků a nutné změny v krátké lhůtě stanovené úmluvou (90 dnů) ani provést nemůže. Je proto nezbytné, aby Rada přijala rozhodnutí s cílem stanovit postoje, které mají být jménem Unie zaujaty na třicátém osmém zasedání stálého výboru s ohledem na výše uvedené návrhy změn. Předmět zamýšleného rozhodnutí stálého výboru se týká oblasti výlučné vnější pravomoci EU v souladu s čl. 3 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), neboť spadá do oblasti, na niž se již do značné míry vztahují vnitřní společná pravidla (tj. směrnice o ochraně přírodních stanovišť a směrnice o ochraně ptáků). 4.Právní základ 4.1.Procesněprávní základ 4.1.1.Zásady Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které má jménem Unie zaujmout orgán zřízený dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“. Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale mohou „rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“. 4.1.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě Stálý výbor je orgán zřízený úmluvou. Rozhodnutí, které má stálý výbor přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazný podle mezinárodního práva v souladu s článkem 6 úmluvy. Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec úmluvy. Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU. 4.2.Hmotněprávní základ 4.2.1.Zásady

Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí v první řadě na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se zaujímá postoj jménem Unie. Máli zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka. 4.2.2.Uplatnění v tomto konkrétním případě Hlavní cíl a obsah zamýšleného aktu se týká životního prostředí. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 192 odst. 1. 4.3.Závěr Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU. 5.Zveřejnění zamýšleného aktu Jelikož aktem stálého výboru budou změněny přílohy II a III úmluvy, je vhodné jej po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie. 2018/0379 (NLE) Návrh ROZHODNUTÍ RADY o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie na třicátém osmém zasedání stálého výboru Úmluvy o ochraně evropských planě rostoucích rostlin, volně žijících živočichů a přírodních stanovišť, pokud jde o změny příloh II a III RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, vzhledem k těmto důvodům: (1)Úmluva o ochraně evropských planě rostoucích rostlin, volně žijících živočichů a přírodních stanovišť (Bernská úmluva) (dále jen „úmluva“) byla uzavřena Unií rozhodnutím Rady 82/72/EHS a vstoupila v platnost dne 1. září 1982. (2)Podle článku 17 úmluvy může stálý výbor přijmout rozhodnutí o změně příloh této úmluvy. (3)Stálý výbor během svého třicátého osmého zasedání ve dnech 27. až 30. listopadu 2018 přijme rozhodnutí týkající se změn příloh II a III úmluvy. (4)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie ve stálém výboru, neboť rozhodnutí bude pro Unii závazné.