1.

rozhodl se zřídit zvláštní výbor pro terorismus s těmito přísně vymezenými povinnostmi: a) prozkoumat, analyzovat a nestranně vyhodnocovat fakta poskytnutá donucovacími orgány členských států, příslušnými agenturami EU a uznávanými odborníky a posuzovat rozsah hrozby terorismu na evropské půdě a navrhovat vhodná opatření, která by Evropské unii a jejím členským státům umožnila, aby mohly vyšetřovat a stíhat trestné činy související s terorismem a předcházet jim; b) zjišťovat a na základě přístupu založeného na důkazech nestranně analyzovat potenciální chyby a selhání, které umožnily teroristické útoky, k nimž nedávno došlo v různých členských státech, a to zejména prostřednictvím sběru, shromažďování a analýzy veškerých informací, které mají k dispozici zpravodajské služby členských států nebo donucovací a justiční orgány o pachatelích před spácháním teroristického trestného činu; c) posuzovat a hodnotit provádění stávajících opatření a uplatňování nástrojů v oblasti správy vnějších hranic, včetně nedostatečné kontroly vnějších hranic, která umožňuje jednotlivcům s padělanými doklady vstoupit na území Evropy, a posoudit příčiny toho, proč některé členské státy neplní všechny své povinnosti stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1987/2006 (1) (nařízení o Schengenském informačním systému); shromažďovat a analyzovat informace o případných nedostatcích ze strany členských států a Komise při zajišťování neomezeného uplatňování souvisejících ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/399 (2) (Schengenský hraniční kodex) a navrhnout vhodná opatření s cílem překlenout tyto odhalené nedostatky; d) zjišťovat nedostatky při sdílení informací v oblasti soudnictví, vymáhání práva a informací od zpravodajských služeb mezi členskými státy; prošetřit zejména údajné rozsáhlé nedostatky při shromažďování, analýze a sdělování informací, které by mohly pomoci zabránit útokům, a to především: — analýzou a hodnocením výkonnosti databází EU, jako je Schengenský informační systém (SIS), Vízový informační systém (VIS) a společný evropský model pro výměnu informací (EIXM) a případných nedostatků v činnosti členských států při uplatňování stávajících právních nástrojů, jako je rozhodnutí Rady 2008/615/SVV (3) nebo rámcové rozhodnutí Rady 2006/960/SVV (4); zejména analyzováním příčin, proč některé členské státy nepřispívají vkládáním informací do těchto databází, zejména s ohledem na jejich povinnosti stanovené v nařízení o Schengenském informační systému a v rozhodnutí Rady 2007/533/SVV (5); — analýzou údajného selhání členských států při plnění povinnosti, kterou jim ukládá čl. 2 odst. 3 rozhodnutí Rady 2005/671/SVV (6), aby bylo zajištěno, aby byly Europolu a Eurojustu předávány přinejmenším informace uvedené v odstavcích 4 a 5 uvedeného článku shromážděné příslušným orgánem; — shromažďováním informací a analýzou toho, jak orgány členských států dodržují tuto povinnost, která je jim uložena články 3 a 7 rámcového rozhodnutí 2006/960/SVV, za účelem zajištění zejména toho, aby v případech, kdy se dospěje k odůvodněnému závěru, že by tyto informace a zprávy mohly pomoci při odhalování, předcházení nebo vyšetřování činů uvedených v čl. 2 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV (7), příslušné donucovací orgány poskytovaly příslušným donucovacím orgánům jiných členských států zpravodajské a jiné informace; — přezkoumáním toho, zda Europol neomezeně plní svou oznamovací povinnost stanovenou v článku 17 rozhodnutí Rady 2009/371/SVV (8), zrušeném nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/794 (9); — přezkoumáním toho, zda národní jednotky členských států dodržují veškeré své povinnosti uložené v čl. 8 odst. 4 písm. a) rozhodnutí 2009/371/SVV, zrušeném nařízením (EU) 2016/794, poskytovat Europolu z vlastního podnětu zpravodajské a jiné informace nezbytné k plnění jeho úkolů; — prošetřením případných nedostatků ve výměně informací mezi agenturami EU a rovněž právních prostředků a potřeby, aby měly tyto agentury přístup do schengenského informačního systému a dalších příslušných informačních systémů EU; — hodnocením stávající neformální spolupráce mezi zpravodajskými službami členských států a posouzením míry účinnosti, pokud jde o výměnu informací a praktickou spolupráci; — přezkoumáním vztahu Evropské unie se třetími zeměmi a mezinárodními agenturami v oblasti boje proti terorismu, včetně stávající mezinárodní spolupráce a nástrojů v oblasti boje proti terorismu, mimo jiné výměny osvědčených postupů, a včetně účinnosti současné úrovně výměny informací; e) posoudit dopad právních předpisů EU v boji proti terorismu a jejich uplatňování na základní práva; f) hodnotit dostupnost a účinnost všech zdrojů přidělených příslušným orgánům, které jsou zapojeny do boje proti terorismu (policie, armáda, soudnictví, rozpočet, zpravodajství, sledování, informace, IT atd.) v členských státech a na úrovni EU; analyzovat možné nedostatky v oblasti policejní spolupráce a překážky bránící praktické přeshraniční spolupráci při vymáhání práva při vyšetřování v oblasti boje proti terorismu a zároveň určovat technická, strukturální a právní omezení vyšetřovacích kapacit; g) prošetřit nedostatky v systémech soudnictví a v oblasti soudní spolupráce na úrovni EU a také v oblasti spolupráce při přeshraničním vyšetřování, a to zejména prostřednictvím agentury Eurojust, Evropské justiční sítě, společných vyšetřovacích týmů a evropského zatýkacího rozkazu a evropského vyšetřovacího příkazu; zjistit technické, strukturální a právní omezení kapacity v oblasti vyšetřování a stíhání; h) přezkoumat současný systém výměny osvědčených postupů a spolupráce mezi orgány členských států a příslušnými orgány EU s ohledem na ochranu snadno zranitelných cílů, mimo jiné v tranzitních oblastech, jako jsou letiště a vlaková nádraží, a také ochrany kritické infrastruktury ve smyslu směrnice Rady 2008/114/ES (10), i) prozkoumat stávající mechanismy, jež jsou k dispozici obětem terorismu, zejména směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/29/EU (11), a zároveň stanovit, které stávající osvědčené postupy se mají vyměňovat; j) shromažďovat informace a analyzovat proces radikalizace a účinnost deradikalizačních programů zavedených v omezeném počtu členských států; stanovit, které stávající osvědčené postupy se mají vyměňovat, a ověřit, zda členské státy v tomto ohledu přijaly vhodná opatření; k) posoudit účinnost spolupráce mezi členskými státy a také účinnost spolupráce mezi příslušnými orgány, povinnými osobami a donucovacími orgány v boji proti praní špinavých peněz a financování terorismu podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES (12) a zajistit výměnu informací s příslušnými subjekty v bankovním sektoru a s orgány vyšetřujícími podvody a s donucovacími orgány, aby bylo možné zjistit, jaké jsou nové formy financování terorismu, včetně jeho propojení s organizovanou trestnou činností; l) vydávat veškerá doporučení, jež považuje za nezbytná ve všech výše uvedených záležitostech, a za tímto účelem navázat nezbytné kontakty, pořádat návštěvy a slyšení společně s orgány EU a příslušnými agenturami a s mezinárodními a vnitrostátními orgány, parlamenty a vládami členských států a třetích zemí a úředníky zapojenými do každodenního boje proti terorismu, jako jsou donucovací orgány, policejní orgány, zpravodajské služby, soudcové a státní zástupci a představitelé vědecké obce, podnikatelské kruhy a občanská společnost, včetně organizací sdružujících oběti;