EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 30.9.2020 SWD(2020) 310 final PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVARŮ KOMISE Zpráva o právním státu 2020





Kapitola o stavu právního státu v Chorvatsku Průvodní dokument k SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Zpráva o právním státu 2020









Stav právního státu v Evropské unii {COM(2020) 580 final} - {SWD(2020) 300 final} - {SWD(2020) 301 final} - {SWD(2020) 302 final} - {SWD(2020) 303 final} - {SWD(2020) 304 final} - {SWD(2020) 305 final} - {SWD(2020) 306 final} - {SWD(2020) 307 final} - {SWD(2020) 308 final} - {SWD(2020) 309 final} - {SWD(2020) 311 final} - {SWD(2020) 312 final} - {SWD(2020) 313 final} - {SWD(2020) 314 final} - {SWD(2020) 315 final} - {SWD(2020) 316 final} - {SWD(2020) 317 final} - {SWD(2020) 318 final} - {SWD(2020) 319 final} - {SWD(2020) 320 final} - {SWD(2020) 321 final} - {SWD(2020) 322 final} - {SWD(2020) 323 final} - {SWD(2020) 324 final} - {SWD(2020) 325 final} - {SWD(2020) 326 final}



Shrnutí Chorvatský soudní systém dosáhl pokroku při snižování počtu nevyřešených případů a zlepšování elektronické komunikace ze strany soudů, avšak stále čelí závažným výzvám v oblasti účinnosti a kvality. Míra vnímané nezávislosti soudnictví zůstává mezi nejnižšími v EU. Státní soudní rada a Rada státních žalobců jakožto autonomní a nezávislé orgány čelí problémům při adekvátním plnění svého mandátu kvůli nedostatečným zdrojům i skutečnosti, že jejich úlohy při výběru soudců a státních zástupců byly omezeny. Tyto rady rovněž postrádají modernizovaný IT systém, který by jim umožňoval efektivně ověřovat majetková prohlášení soudců a státních zástupců. Dobrým příkladem úspory prostředků ze strany soudů je centralizované poštovní doručování soudních dokumentů. V Chorvatsku již namnoze existuje právní a politický rámec pro podporu bezúhonnosti a předcházení korupci ve veřejném sektoru. K tvorbě protikorupční politiky přispívá síť orgánů napříč všemi odvětvími státní správy. Nicméně jak v právních předpisech, tak v postupech pro boj proti korupci zůstávají nedostatky. Dosud nebyly provedeny důležité iniciativy na posílení etiky a bezúhonnosti osob zastávajících vrcholné výkonné funkce a poslanců a na regulaci lobbingu. Korupce je stále považována za velký problém především na místní úrovni, a sice kvůli strukturálním nedostatkům v rámci integrity místních držitelů úřadů a vedoucích pracovníků místních státních podniků. Dne 18. září 2020 oznámil ministr spravedlnosti a veřejné správy novou protikorupční strategii na období 2021–2030. Chorvatský právní a institucionální rámec zaručuje pluralitu sdělovacích prostředků. Agentura pro elektronické sdělovací prostředky, která je regulačním orgánem pro audiovizuální sdělovací prostředky, funguje transparentně, ovšem není zcela chráněna před politickým vlivem při výběru členů svého řídícího orgánu. Pravidla pro transparentnost vlastnictví sdělovacích prostředků zajišťuje stabilní systém ohlašování vlastnictví orgánům a veřejnosti, ovšem identifikace skutečných majitelů může být problematická. V posledních letech se objevilo mnoho případů žalob na novináře, vyhrožování fyzickým útokem a obtěžování na internetu, což může ovlivnit redakční politiku mediálních společností a práci investigativních novinářů. Systému brzd a protivah napomáhají mimo jiné on-line nástroje pro potřeby konzultací veřejných a jiných zúčastněných stran, veřejný ochránce práv a komisař pro informace zodpovědný za ochranu práv veřejnosti na přístup k informacím. Účast občanů na rozhodování však zůstává relativně nízká. Ústavní přezkum provádí ústavní soud, a to včetně ústavních stížností jednotlivců. Vláda připravuje na období 2020–2026 národní plán podpory občanské společnosti. I.Soudní systém Chorvatsko má třístupňový soudní systém, zahrnující soudy s obecnou a specializovanou působností. Soudy prvního stupně s obecnou působností tvoří městské (34) a župní (15) soudy, přičemž župní soudy fungují i jako soudy druhého stupně. Mezi soudy se specializovanou působností patří devět obchodních a čtyři správní soudy prvního stupně a Nejvyšší trestní soud, Nejvyšší obchodní soud a Nejvyšší správní soud druhého stupně . Nejvyšší soud slouží jako soud druhého i třetího stupně . Autonomii a nezávislost soudnictví zajišťuje nezávislá Státní soudní rada, což je samosprávný orgán. Vybírá a jmenuje soudce a předsedy soudů a rozhoduje o jejich disciplinární odpovědnosti či odvolání. Úřad státního zastupitelství (DORH) je autonomní, nezávislý soudní orgán, který funguje především jako orgán pověřený trestním stíháním a kterému předsedá vrchní státní zástupce . Pravomoc nad jmenováním a kariérním postupem státních zástupců a řízení úřadu vykonává Rada státních žalobců a vrchní státní zástupce . Rada státních žalobců je nezávislý samosprávný orgán pověřený zajištěním autonomie a nezávislosti Úřadu státního zastupitelství. Kromě jiného vybírá a jmenuje státní zástupce a zástupce státních žalobců a rozhoduje o jejich disciplinární odpovědnosti či odvolání. Chorvatská advokátní komora je nezávislou samosprávnou profesní organizací. Nezávislost Míra vnímané nezávislosti soudnictví zůstává u podniků i široké veřejnosti velmi nízká. V roce 2020 se míra vnímané nezávislosti soudnictví u široké veřejnosti stále nacházela na posledním místě v EU (pouhých 24 % obyvatel vnímalo nezávislost soudnictví jako poměrně či velmi dobrou), přestože oproti roku 2019 došlo ke zlepšení . Ve stejném období se nadále snižovala míra vnímané nezávislosti soudnictví u podniků (podíl podniků vnímajících nezávislost soudnictví jako poměrně či velmi dobrou se snížil z 18 % na 16 %), i když se Chorvatsko v hodnocení posunulo na druhé nejhorší místo v EU . Jiný průzkum mezi podniky ukázal, že míra vnímané nezávislosti se od roku 2014–2015 soustavně snižuje a zůstává nejnižší z členských států . Podle studie Eurobarometr z roku 2020 je hlavní vnímanou příčinou nedostatečné nezávislosti soudů a soudců, již uvádí široká veřejnost, vnímání zásahů nebo tlak ze strany vlády a politiků . Hlavní vnímanou příčinou, již uvádějí podniky, je vnímání zásahů nebo tlaku na základě hospodářských nebo jiných konkrétních zájmů, po němž těsně následuje vnímání zásahů nebo tlaku ze strany vlády a politiků . Protože poslední komplexní průzkum mezi účastníky soudních řízení a právníky byl proveden v roce 2015, nejsou k dispozici žádné údaje z poslední doby podrobněji zkoumající konkrétní příčiny, které u různých zúčastněných stran způsobují trvale nízkou míru vnímané nezávislosti soudnictví v chorvatském soudním systému . Státní soudní rada a Rada státních žalobců se potýkají s problémy způsobenými změnami právních předpisů, které omezily jejich úlohu při výběru soudců a státních zástupců. Zákon o Státní soudní radě a zákon o Radě státních žalobců byly změněny v roce 2018 . Tyto změny vyvolal rozsudek z roku 2018, v němž ústavní soud rozhodl, že Státní soudní rada dostatečně neodůvodnila své rozhodnutí jmenovat soudce k jinému soudu . Pozice soudců a státních zástupců jsou obsazovány podle zásluh na základě bodovacího systému, který zohledňuje dva prvky. Prvním z nich je celková známka kandidáta z Národní školy pro soudní úředníky či státní zástupce nebo hodnocení dosavadní práce soudce v případě jeho jmenování k jinému soudu. Druhým prvkem je pohovor u příslušné rady. Jak však upozornil ústavní soud, i v případě, že kandidáti získají méně bodů, mohou být vybráni bez patřičného odůvodnění. Proklamovaným cílem změn právních předpisů provedených v roce 2018 bylo zvýšení objektivity a transparentnosti postupu jmenování, mimo jiné prostřednictvím snížení počtu bodů, které může každá rada kandidátům na základě pohovoru udělit . Změny právních předpisů však zároveň omezily možnost rad rozlišovat mezi kandidáty udělováním bodů po skončení pohovoru. Rovněž omezily výběr kandidátů, s nimiž mohou rady provádět pohovory. Kombinovaným účinkem těchto změn bylo omezení úlohy rad při výběru kandidátů o úřad soudce či státního zástupce. Důsledky změn právních předpisů bylo možné pozorovat v některých postupech jmenování v letech 2019 a 2020, kdy rady čelily problémům při pokusech zabránit tomu, aby se postup jmenování omezoval na mechanické sčítání bodů . Rozhodnutí ústavního soudu přimělo Státní soudní radu a Radu státních žalobců uvažovat o tom, jak zlepšit odůvodňování svých rozhodnutí a stanovisek, mimo jiné prostřednictvím srozumitelněji definovaných kritérií zohledňovaných při přidělování bodů za pohovor. Ovšem možnost dalšího zlepšování kvality práce obou rad, mimo jiné prostřednictvím dodržování osvědčených postupů pro jmenování soudců vypracovaných radami pro justici, je mnohem náročnější, a proto závisí na dostupnosti dostatečných finančních i lidských zdrojů . V tomto ohledu je třeba poznamenat, že se obě rady potýkají s výrazným nedostatkem prostředků a že jejich administrativní kapacita je velmi nízká, a to navzdory navýšení finančních zdrojů . Ověřování majetkových přiznání soudců a státních zástupců představuje pro Státní soudní radu i Radu státních zástupců i nadále problém. Změna zákona o Státní soudní radě z roku 2018 a nový zákon o Radě státních žalobců z téhož roku stanoví on-line systém majetkových přiznání soudních úředníků. Tato on-line platforma je zaměřena na zvýšení bezúhonnosti a transparentnosti, předcházení střetům zájmů a posílení důvěry veřejnosti v soudní systém. Zveřejnění majetkových poměrů soudců a státních zástupců, k němuž by nyní mělo dojít v průběhu roku 2020, bylo odloženo kvůli nutnosti vyhovět požadavků, na ochranu údajů, které vznesl Úřad pro ochranu údajů . Plánovaný IT systém pro automatické ověřování majetkových přiznání však zatím není v provozu. Především dosud není propojena databáze majetkových přiznání s databází daňového orgánu a katastrem nemovitostí . Proto není v současnosti ještě možné automaticky odhalovat nesrovnalosti mezi vykázaným a skutečným majetkem. Aby mohly Státní soudní rada a Rada státních žalobců tato přiznání efektivně a rychle ověřovat, pokud možno ještě před jejich zveřejněním na internetu, potřebovaly by podporu elektronických nástrojů a odpovídající lidské zdroje. Pro splnění deklarovaného cíle reformy, kterým je zvýšení důvěry veřejnosti v soudní systém, je třeba zveřejňovat pouze ověřené a opravené údaje.

Kvalita Navzdory soustavnému pokroku zůstává používání systémů elektronické komunikace a elektronické správy věcí ze strany soudů omezené. Informační a komunikační technologie (IKT) pro správu věcí a elektronickou komunikaci mezi soudy a účastníky řízení patří v EU mezi nejméně rozvinuté . Například není vždy možné předložit věc nebo obdržet předvolání elektronickou formou. V posledních letech docházelo v oblasti vyžívání systému IKT ke správě věcí k soustavnému pokroku, včetně plánů na rozšíření jednotného systému na správní soudy, jež v současnosti používají zastaralý systém IKT. Pokud jde o elektronickou komunikaci mezi soudy a účastníky řízení , byla možnost elektronického podání věcí zatím zavedena u všech obchodních, župních a městských soudů . Stále zde však existuje prostor pro zlepšení, zejména u župních a městských soudů, kde lze pozorovat pouze omezený nárůst v komunikaci s daňovým orgánem a v popularizaci těchto nástrojů v právnické obci . Za účelem snížení zátěže administrativních pracovníků soudů a rychlejšího doručování soudních rozhodnutí bylo v roce 2019 zavedeno centralizované poštovní doručování. Tento nástroj umožňuje soudům elektronicky podávat dokumenty (podepsané kvalifikovaným elektronickým podpisem)poskytovateli poštovních služeb, který je ve formě dopisu doručí účastníkům soudního řízení (stav dodání se aktualizuje on-line). V květnu 2020 se podíl centralizovaného poštovního doručování zvýšil asi na 80 % všech soudních písemností u obchodních soudů (zhruba 28 % u městských soudů), zatímco využití u župních soudů zůstalo nízké . Státní soudní rada, Rada státních žalobců i Úřad státního zastupitelství se potýkají s problémy v oblasti lidských zdrojů. Státní soudní rada i Rada státních žalobců disponují značnými pravomocemi , ale jejich administrativní možnosti zůstávají velmi omezené. Počet zaměstnanců je velmi nízký, když přihlédneme k tomu, že svých soudních povinností je z větší části (o 75 %) zproštěn pouze předseda Státní soudní rady, zatímco ostatní soudci, kteří jsou členy rady, pouze z malé části (o 20 %) . V období 2017–2019 se finanční prostředky Státní soudní rady zvýšily o 25 % a finanční prostředky Rady státních žalobců zvýšily o 28 %. Ovšem kvůli nedostatku finančních prostředků zaměstnávala Státní soudní rada v roce 2020 pouze pět úředníků, přestože personální plán jich umožňoval zaměstnat jedenáct. Rada státních žalobců měla pouze tři úředníky (personální plán jich povoluje deset). Vzhledem k tomuto nedostatku lidských zdrojů čelí Rada státních žalobců potížím při rozvoji strategického přístupu ke zlepšení celkové kvality Úřadu státního zastupitelství . Nedostatek prostředků představuje pro obě rady závažný problém, a to zejména kvůli chystanému zveřejnění majetkových poměrů a nutnosti ověřovat informace předložené 1 712 soudci a 635 státními zástupci . Pokud jde o Úřad státního zastupitelství, objem lidských zdrojů se zvýšil (noví zástupci státních žalobců a soudní čekatelé). Ovšem kvůli nekonkurenceschopným pracovním podmínkám je i nadále obtížné přilákat kvalifikované kandidáty na místa specializovaných finančních vyšetřovatelů . Nedostatek finančních specialistů má negativní dopady na schopnost Úřadu státního zastupitelství bojovat proti hospodářské a finanční kriminalitě, protože tito vyšetřovatelé měli státním zástupcům pomáhat s analýzou složitých finančních údajů. Úřad státního zastupitelství navrhl vládě, aby budoucím finančním vyšetřovatelům zvýšila platy . Následné reformy struktury soudnictví, z nichž poslední proběhly v roce 2019, napomohly rovnoměrnému rozložení pracovní zátěže soudců a zvýšení účinnosti. Reformy struktury soudnictví z roku 2015 snížily počet soudů prvního stupně a změnily způsob přidělování odvolacích věcí všem soudům druhého stupně, přičemž některé z nich se na ně začaly specializovat . V roce 2019 se všechny trestní soudy staly součástí městských soudů . Tato reforma byla odůvodněna trendem posledních let, kdy se snižoval počet méně závažných trestných činů, což vyžadovalo flexibilitu v přidělování soudců k těmto věcem. Nová reforma by mohla vést k úsporám z důvodu vyšší efektivity, protože by více soudců mohlo pracovat v oblastech potýkajících se s problémy (např. v občanskoprávních věcech). Na konci roku 2019 bylo pozdrženo vytvoření specializovaného Nejvyššího trestního soudu, a to na základě předběžného opatření ústavního soudu, který se zabývá žádostí o ústavní přezkum změn právních předpisů, na jejichž základě bylo vytvoření tohoto soudu stanoveno . Rozsudky soudů prvního a druhého stupně jsou nadále zveřejňovány jen ve velmi omezené míře. Míra zveřejňování rozsudků na internetu patří mezi nejnižší v EU . Modernizovaný systém IKT dokáže zpracovat velké množství rozsudků. Ovšem ke zveřejňování na internetu nadále dochází jen ve velmi omezené míře, protože rozsudky nejsou systematicky připravovány (např. anonymizovány) a nahrávány na příslušnou platformu. Kromě toho se na druhé nejnižší úrovni v EU nachází úroveň strojové čitelnosti zveřejněných rozsudků, která by umožňovala rozvoj služeb pro účastníky soudních řízení na základě řešení z oblasti umělé inteligence . Účinnost Navzdory pokroku dosaženému při řešení nejstarších věcí zůstává počet nevyřešených případů a délka řízení u občanskoprávních a obchodních soudů mezi nejhoršími v EU . V roce 2019 patřila průměrná délka řízení u soudů prvního stupně k nejdelším v EU, kdy činila asi 855 dnů u sporných občanskoprávních věcí a 735 u obchodních věcí, což představuje nárůst oproti roku 2018 . Průměrná délka výkonu rozhodnutí městských a obchodních soudů neustále roste a dosáhla již 797 dnů. Ovšem u župních soudů druhého stupně trvají sporné občanskoprávní věci průměrně pouhých 258 dnů . Podobně u Nejvyššího obchodního soudu druhého stupně se délka sporných obchodních věcí dále snížila na 634 dnů. U Nejvyššího soudu trvá vyřešení občanskoprávní věci v průměru 720 dnů. Se solidními výsledky pokračuje iniciativa na vyřízení nevyřešených věcí starých 10 a více let vypracovaná Ministerstvem spravedlnosti ve spolupráci s předsedy soudů, kteří dobrovolně připravují příslušné akční plány. V období 2016 až 2019 se počet těchto věcí snížil asi o 50 % . Počet nevyřešených obchodních věcí se nadále snižuje, zejména díky lepším obchodním postupům iniciovaným Nejvyšším obchodním soudem. Přestože tento soud zažívá nárůst příchozích věcí, snížil se počet nevyřešených případů na konci roku 2019 o více než 20 % v porovnání s rokem 2018. Uvedené zlepšení v oblasti vyřizování obchodních věcí je dáno tím, že procesní práce je zadávána zaměstnancům soudu, takže se soudci mohou soustředit na skutkovou podstatu věci. Reforma obchodních postupů je částečně rozšířena na obchodní soudy prvního stupně. Dalšího pokroku při snižování počtu nevyřešených případů bylo dosaženo rovněž na všech stupních občanskoprávních soudů, avšak městské soudy se nyní potýkají s výjimečným náporem věcí týkajících se půjček ve švýcarských francích a osobních bankrotů . Změny trestního řízení jsou zaměřeny na zvýšení účinnosti trestněprávního soudního systému, v němž i nadále problém představují velký počet nevyřešených případů a zdlouhavá řízení. V roce 2019 se zvýšil počet nevyřešených případů i délka řízení u prvoinstančních věcí u městských soudů v průměru na 678 dnů a u župních soudů v průměru na 930 dnů. Tento nárůst byl zčásti způsoben tím, že bylo upřednostněno řešení nejstarších věcí, což vedlo k prodloužení průměrné délky vyřešených věcí. U Nejvyššího soudu však v roce 2019 trvalo vyřešení trestní věci průměrně pouhých 138 dnů. Ke značným prodlevám často vede údajný nedostatek procesní kázně právníků u soudních řízení o schválení obžaloby . Změny trestního řádu z prosince 2019 měly za cíl řízení před obžalovacím senátem i celé trestní řízení urychlit . V roce 2019 zpracoval Úřad státního zastupitelství více trestních věcí, než kolik jich přijal (míra vyřešených případů 102 %), čímž se počet nevyřešených případů snížil o bezmála 23 % . II.Protikorupční rámec Chorvatsko vypracovalo právní a politický rámec podporující bezúhonnost a předcházející korupci ve veřejném sektoru a za tímto účelem vytvořilo síť orgánů přispívajících k tvorbě politik ve všech odvětvích státní správy. Chorvatsko má specializované státní zastupitelství pověřené stíháním korupce a organizovaného zločinu, Úřad pro potlačování korupce a organizovaného zločinu (USKOK) , a také specializovaný policejní útvar v rámci Ministerstva vnitra, Národní policejní úřad pro potlačování korupce a organizovaného zločinu (PNUSKOK). Druhý z úřadů má pravomoc zabraňovat složitým korupčním trestným činům, odhalovat je a vyšetřovat. V roce 2019 dosáhlo Chorvatsko v indexu vnímání korupce organizace Transparency International skóre 47/100, a obsadilo tak 18. místo mezi členskými státy EU a 63. místo celosvětově. Chorvatsko rovněž patří mezi nejhorší členské státy v průzkumu Eurobarometr 2020 týkajícím se vnímání korupce občany . Celkem 97 % Chorvatů má za to, že korupce je v jejich zemi široce rozšířená (průměr EU 71 %), a 54 % obyvatel se domnívá, že se jich korupce osobně dotýká v každodenním životě (průměr EU 26 %). Pokud jde o podniky, 91 % z nich považuje korupci za široce rozšířenou (průměr EU 63 %) a 57 % se domnívá, že korupce ztěžuje podnikání (průměr EU 37 %). Kromě toho se 28 % obyvatel domnívá, že trestní stíhání jsou dostatečně účinná, aby odrazovala od korupčního jednání (průměr EU 36 %), a 16 % podniků zastává názor, že osoby a podniky přistižené při podplácení vyšších úředníků jsou adekvátně potrestány (průměr v EU 31 %) . Právní rámec z větší části existuje. Trestní zákoník postihuje různé druhy korupce a stanoví zvláštní tresty, sankce a opatření, jako jsou konfiskace nebo exekuce. Avšak podle zákona o vládě nelze stíhat členy vlády pro trestný čin s trestní sazbou odnětí svobody do pěti let bez předchozího souhlasu samotné vlády . Skupina GRECO uvedla, že je zapotřebí provést revizi systému politických imunit členů vlády, protože je příliš dalekosáhlý a nesmí zahrnovat korupční trestné činy, aby nefungoval jako překážka stíhání korupce na vysoké úrovni . Vláda v červenci 2020 oznámila, že pro členy vlády navrhne zrušení režimu imunity . Protikorupční strategie 2015–2020 se zaměřuje především na předcházení korupci. Tato strategie obsahuje sedm horizontálních cílů a jedním z jeho hlavních úkolů je dosažení „integrity politického systému a státní správy“. Tuto zastřešující strategii doplňují tři podrobnější dvouleté akční plány. Ty se zaměřují zejména na iniciativy v oblasti vzdělávání a odborné přípravy a na tvorbu instruktážních příruček, jakož i na plánování specializovaných právních předpisů. Plány na období 2015–2016 a 2017–2018 byly provedeny částečně a z jejich hodnocení vyplývá, že buď zcela, nebo částečně bylo realizováno 88 % činností plánovaných na rok 2019 . Avšak některé zásadní iniciativy v oblasti legislativy a integrity byly odloženy . Vláda přijala v květnu 2019 protikorupční program pro státem vlastněné společnosti na období 2019–2020, jehož opatření se zaměřovala na posílení vnitřního a vnějšího dohledu nad společnostmi s většinovým vlastnictvím státu a stanovení transparentních kritérií pro posuzování efektivity podniků. Další opatření se zaměřují na vytvoření jasných pravidel jmenování členů vedení a dozorčích rad a posílení mechanismu předcházení střetu zájmů . Podle zpráv ovšem řada subjektů neprovedla navrhované jmenování úředníků pro kontrolu souladu a pro etické záležitosti, které mělo zvýšit transparentnost a efektivitu ve státních podnicích . Dne 18. září 2020 oznámil ministr spravedlnosti a veřejné správy novou protikorupční strategii na období 2021–2030. Za účelem tvorby protikorupčních politik byla vytvořena síť orgánů napříč všemi odvětvími státní správy. Ústředním orgánem pro předcházení korupci je Ministerstvo spravedlnosti se specializovaným odborem pro koordinaci provádění protikorupčních strategií a souvisejících akčních plánů. Slouží rovněž jako ústřední orgán pro výměnu údajů o potlačování korupce . Na provádění protikorupční strategie dohlížejí Rada pro předcházení korupci, což je poradní orgán vlády složený ze zástupců veřejných institucí a nevládních organizací, a Národní rada pro sledování provádění strategie pro boj proti korupci, které dvakrát ročně předkládají zprávu parlamentu. Kromě klíčových represivních orgánů, konkrétně USKOK a PNUSKOK, je do rámce pro předcházení korupci zapojena řada dalších orgánů. Patří mezi ně Ministerstvo veřejné správy, Státní kontrolní úřad, Úřad pro boj proti praní peněz, Komise pro předcházení střetům zájmů a Státní komise pro dohled nad postupy zadávání veřejných zakázek. Zatímco státní zaměstnanci se řídí kodexem chování, pro poslance parlamentu a osoby zastávající vrcholné výkonné funkce žádný takový kodex neexistuje. Základní etické principy jsou stanoveny v zákoně o státní službě a v etickém kodexu státních zaměstnanců (dále jen „kodex“). Kodex obsahuje pravidla chování a tvoří institucionální rámec pro jejich uplatňování. Etická komise pro státní zaměstnance je druhoinstančním orgánem řešícím stížnosti občanů a úředníků a etický odbor Ministerstva veřejné správy zajišťuje vzdělávací činnost. Zatímco pro státní zaměstnance je zaveden etický kodex, kodex chování pro poslance parlamentu neexistuje. Související doporučení skupiny GRECO požaduje vypracování a přijetí takového kodexu spolu s dohledovými a donucovacími mechanismy . Podobně žádný kodex chování nestanoví pokyny ohledně střetu zájmů a dalších otázek souvisejících s bezúhonností osob zastávajících vrcholné výkonné funkce . Právní předpisy pro předcházení střetům zájmů sice existují, avšak vyžadují pozornost z hlediska provádění a jasnou autoritu orgánu dohledu. Zákon o předcházení střetům zájmů obsahuje podrobná pravidla v oblasti střetů zájmů, neslučitelnosti, darů a finančních přiznání. Stanoví obecné zásady činností při výkonu veřejného úřadu, včetně osob zastávajících vrcholné výkonné funkce. Zákon stanoví ústřední úlohu nezávislé Komise pro řešení střetů zájmů (dále jen „komise“), která dohlíží na provádění práva, ověřuje finanční přiznání a provádí školení . Tato komise může zahajovat řízení o střetu zájmů a rozhodovat, zda konkrétní činnost představuje porušení příslušných předpisů. Může ukládat sankce, například napomenutí nebo odebrání části měsíčního platu úředníka. Plní aktivní úlohu při prosazování zákona o předcházení střetům zájmů, zejména u osob zastávajících vrcholné výkonné funkce. Přestože může ukládat správní sankce za nedodržení tohoto zákona, její schopnost ověřovat informace a vymáhat rozhodnutí se jeví jako omezená, neboť nemá přístup k úplným informacím a úředníci s ní odmítají spolupracovat. Po provedení soudního přezkumu byla rozhodnutí komise zrušena, zejména ve vztahu k osobám zastávajícím vrcholné výkonné funkce Dřívější rozhodnutí také vyvolala kritiku ze strany vlády, což vedlo k tomu, že komise a nevládní organizace oznámily Radě Evropy, že její rozhodnutí se v čím dál větší míře nedodržují . Komise je při kontrolách finančních přiznání závislá na spolupráci orgánů. Skupina GRECO však vydala několik doporučení týkajících se úlohy komise. Ta zahrnují větší možnosti získávání informací nezbytných k ověřování finančních přiznání, přezkum dostupných sankcí za porušení zákona o předcházení střetům zájmů, jež mají zajistit přiměřené důsledky, a umožnění efektivního ověřování finančních přiznání. Rovněž doporučila zavést požadavek, aby osoby zastávající vrcholné výkonné funkce podávaly přiznání ad hoc v případech, kdy dojde ke střetu soukromých zájmů s úřední funkcí . Ačkoli příslušné orgány navýšily rozpočet komise a na rok 2020 plánují změnu zákona o předcházení střetům zájmů, Evropská komise a mezinárodní hodnocení poukazují na důležitost toho, aby Komise pro řešení střetu zájmů měla dostatečné pravomoci, které jí umožní ukládat odrazující sankce a plnit její klíčovou preventivní úlohu . Chorvatsko plánuje změnu zákona o předcházení střetům zájmů a Ministerstvo veřejné správy zřídilo pracovní skupinu pověřenou vypracováním předběžného návrhu. Přestože existují opatření k předcházení korupci na místní úrovni, související dohledové a vynucovací mechanismy jsou i nadále slabé. Chorvatsko vytvořilo rámec upravující předcházení střetům zájmů státních a místních úředníků, který je tvořen několika zvláštními zákony. Zákon o státních zaměstnancích a zaměstnancích v místní a regionální samosprávě se vztahuje na místní úředníky zaměstnané v řídicích orgánech místních a regionálních samospráv. Přestože nezakazuje existenci soukromých zájmů, zakazuje zneužívání funkce na základě nevyřešených střetů zájmů a za nedodržení tohoto zákazu stanoví sankce. I přesto se naprostá většina případů korupce odehrává na místní či župní úrovni. Průzkumy Eurobarometr naznačují, že obavy týkající se střetů zájmů přetrvávají na místní úrovni i na úrovni státem vlastněných a ovládaných podniků, z nichž mnoho je vlastněno či ovládáno obcemi . Přesto současná oblast působnosti právních předpisů pro předcházení střetům zájmů nezahrnuje předsedy a členy představenstva podniků, ve kterých má většinový podíl místní správa, ani předsedy a členy představenstva podniků, které jsou těmito podniky většinově vlastněny. Chorvatsko nicméně plánuje změnu zákona o předcházení střetům zájmů a Ministerstvo veřejné správy zřídilo pracovní skupinu pověřenou vypracováním předběžného návrhu. Kromě toho současný zákon o místní a regionální samosprávě dává místním úředníkům rozsáhlé pravomoci při rozhodování o nakládání s majetkem a finančními prostředky až do výše jednoho milionu chorvatských kun (HRK) a při jmenování členů představenstva místních veřejných podniků, což ponechává výrazný prostor pro korupci. Sedmnáct žup v nedávné době ustavilo na regionální úrovni vlastní protikorupční komise a některé z nich přijaly interní akční plány pro boj proti korupci a vypracování kodexů chování pro úředníky na regionální úrovni. Přestože existují pravidla v oblasti majetkových přiznání a efektu „otáčivých dveří“, jsou v nich nedostatky. Úředníci, na něž se vztahuje zákon o předcházení střetům zájmů, musí přiznávat získaný nebo zděděný majetek a vykazovat zdroj příjmů z profesionální i neprofesionální činnosti. Rovněž musí přiznávat majetek a příjem svých manželů nebo manželek či partnerů a partnerek a všech nezletilých dětí. Komise pro předcházení střetům zájmů zveřejňuje obsah těchto přiznání na internetu . V praxi ovšem úředníci podávají svá přiznání pouze při nástupu do funkce a po odchodu z funkce nebo při přeložení na jiné místo, ale nepředkládají žádná přiznání ad hoc odrážející jakoukoliv změnu poměrů během výkonu jejich mandátu. Třebaže je komise může o k podání přiznání ad hoc vyzvat, má jen omezenou pravomoc k uložení sankcí za nepravdivá přiznání. Osoby zastávající vrcholné výkonné funkce nejsou povinny překládat pravidelná majetková přiznání, přestože se předpokládá, že budou dodržovat přísnější normy v oblasti bezúhonnosti a transparentnosti . Zákon o předcházení střetům zájmů stanoví pro úředníky jednoletou čekací lhůtu po skončení funkce. Toto období považuje skupina GRECO za příliš krátké a rovněž doporučila, aby byla Komisi pro předcházení střetům zájmů svěřena zprostředkovatelská úloha při posuzování potenciálních střetů při přechodu z veřejného sektoru do sektoru soukromého .

Neexistují žádná podrobná pravidla regulující kontakty osob zastávajících vrcholné výkonné funkce s lobbisty. Rovněž neexistují požadavky na vykazování či zveřejňování informací vztahující se na osoby, které chtějí ovlivňovat opatření a politiku státní správy. Pravidla upravující kontakt s lobbisty a dalšími třetími stranami, které se snaží ovlivňovat rozhodování státní správy, byla uznána v několika po sobě jdoucích protikorupčních plánech, přičemž cílem nejnovějšího plánu je vypracovat v roce 2020 rámec pro regulaci lobbingu. Zákonem o ochraně osob podávajících hlášení o nesrovnalostech z července 2019 byla zavedena ochrana oznamovatelů. Tento zákon má širokou oblast působnosti, která přesahuje rámec korupce a zahrnuje i případy porušování zákonů, předpisů a opatření ohrožující veřejný zájem. Za externí hlášení o nesrovnalostech odpovídá veřejných ochránce práv. Ochránce práv získal v souladu se svým novým mandátem další prostředky ze státního rozpočtu na propagační činnost . Ministerstvo spravedlnosti také školí úředníky pověřené prováděním tohoto zákona a plánuje mediální kampaň. Z celé EU byl však v Chorvatsku v roce 2019 zaznamenán nejvyšší nárůst (od roku 2017) v počtu občanů, kteří za hlavní příčinu neoznamování případů korupce označili nedostatečnou ochranu oznamovatelů (39 %, nárůst o 10 procentních bodů od roku 2017) . I přes nepříznivé vnímání jsou specializované úřady při stíhání korupce trvale úspěšné. Ministerstvo spravedlnosti zřídilo v dubnu 2019 pracovní skupinu pro změnu zákona o Úřadu pro potlačování korupce a organizovaného zločinu. Cílem těchto změn je zvýšení účinnosti stíhání organizovaného zločinu a korupce, jakož i sladění a harmonizace tohoto zákona s dalšími příslušnými chorvatskými právními předpisy . USKOK i PNUSKOK mají úspěchy s vyšetřováním a stíháním trestných činů souvisejících s korupcí na vysoké úrovni . Podle výroční zprávy státního zastupitelství bylo během roku 2019 podáno úřadu USKOK 1 365 trestních oznámení , z nichž se 1 003 (asi 73 %) týkalo korupce. Z těchto oznámení se 879 (asi 88 %) týkalo zneužívání pravomoci a úřadu a 124 (asi 12 %) korupce v užším smyslu. V roce 2019 bylo obžalováno 109 osob. Ve srovnání s rokem 2018 USKOK v roce 2019 přijal a vyřešil více případů a zaznamenal snižující se počet nevyřešených případů. V roce 2019 bylo 90 % vyšetřování vedených státními zástupci z úřadu USKOK uzavřeno během šesti měsíců, čímž se délka vyšetřování zkrátila z dvanácti měsíců v roce 2016 . I přes úspěch specializovaných útvarů a nedávné posílení kapacit je úsilí o boj proti korupci oslabováno nedostatečným počtem odsouzení a lidských zdrojů, zejména specializovaných vyšetřovatelů. Navzdory vysokému počtu vyšetřování a obvinění v případech souvisejících s organizovaným zločinem a korupcí se Úřad státního zastupitelství (DORH) i USKOK potýkají s problémy s neúčinností soudního systému, neboť zdlouhavá soudní řízení a odvolání často brzdí uzavření případů. Kromě toho zůstávají nevyřešené i ostře sledované případy stíhání bývalých nejvyšších úředníků, které jsou předmětem zdlouhavých řízení. Proto se 80 % respondentů průzkumu Eurobarometr domnívá, že případy korupce na vysoké úrovni jsou řešeny nedostatečně, a 74 % z nich považuje úsilí vlády o boj proti korupci za neefektivní (průměr v EU 53 %) . III.Pluralita sdělovacích prostředků Svoboda projevu a informací je zakotvena v ústavě a pluralitu sdělovacích prostředků zaručují různé zákony. Regulační orgán pro sdělovací prostředky (Agentura pro elektronické sdělovací prostředky) je nezávislým orgánem zřízeným zákonem. Pravidla transparentnosti požadují, aby společnosti nahlásily Agentuře pro elektronické sdělovací prostředky údaje o vlastnictví, a agentura je zveřejní v úředním věstníku. Přístup k informacím je zaručen zákonem. Ochrana novinářů není v právních předpisech konkrétně upravena; uplatňuje se mechanismus vztahující se na všechny občany . Regulační orgán pro sdělovací prostředky je ze zákona nezávislým subjektem. Zákon o elektronických sdělovacích prostředcích podrobně vymezuje pravomoci Agentury pro elektronické sdělovací prostředky, její pravomoci v oblasti ukládání sankcí a mechanismy odvolání proti jejím rozhodnutím. Regulační orgán má právní subjektivitu. Sedm členů rady agentury, včetně jejího předsedy, který agenturu řídí, jmenuje parlament na základě doporučení vlády a veřejné výzvy k vyjádření zájmu. Po pětiletém funkčním období se může člen rady opakovaně ucházet o tutéž funkci. Výkon funkce lze členovi pozastavit nebo jej z ní odvolat v důsledku jeho nevhodnosti pro výkon funkce či nekompetence nebo na základě dalších pádných důvodů týkajících se jeho osoby. Rozhodnutí přijímá parlament na návrh vlády. Skutečnost, že členové rady mohou být opakovaně jmenováni na několik funkčních období a že parlamentní většina významně ovlivňuje jmenování rozhodovacího orgánu agentury, může mít v praxi dopad na politickou nezávislost regulačního orgánu, což zdůrazňují některé zúčastněné strany i zpráva nástroje pro sledování plurality sdělovacích prostředků pro rok 2020 . Tento nástroj posoudil riziko nezávislosti a efektivitu orgánu pro sdělovací prostředky jako střední. Podle vysvětlení při návštěvě země jsou základem rozpočtu Agentury pro elektronické sdělovací prostředky příjmy z činnosti agentury, což zvyšuje její nezávislost. Agentura pro elektronické sdělovací prostředky zajišťuje vysokou úroveň transparentnosti zveřejňováním svých rozhodnutí, zápisů ze schůzí a výročních zpráv na internetu. Rozhodnutí agentury jsou navíc zveřejňována v úředním věstníku. Aby byla zajištěna transparentnost vlastnictví sdělovacích prostředků, musí poskytovatelé mediálních služeb každoročně oznamovat Agentuře pro elektronické sdělovací prostředky údaje o vlastnictví a o změnách ve vlastnictví. Podle zákona o elektronických sdělovacích prostředcích musí zprávy obsahovat údaje o přímých i nepřímých vlastnících a procentní hodnotě akcií nebo podílů . Informace o vlastnictví jsou rovněž zveřejňovány v úředním věstníku a zákon stanoví sankce v případě jejich neoznámení. Vlastnictví sdělovacích prostředků politickými stranami nebo politiky není zákonem konkrétně vyloučeno. Ve zprávě nástroje pro sledování plurality sdělovacích prostředků 2020 byly vyjádřeny obavy, že identifikace skutečných majitelů je nadále problematická, a transparentnost vlastnictví sdělovacích prostředků byla vyhodnocena jako středně riziková . Návrh nového zákona o elektronických sdělovacích prostředích počítá s tím, že informace o vlastnictví budou muset být zveřejňovány prostřednictvím výpisu z registru skutečných majitelů. Zadávání státní reklamy je pro státní správu a subjekty s většinovým vlastnictvím státu regulováno. Zákon o elektronických sdělovacích prostředcích stanoví, že státní správa musí 15 % svých ročních prostředků vyčleněných na propagaci jejích služeb nebo činností využít na reklamu v audiovizuálních a rozhlasových programech regionálních či místních provozovatelů televizního nebo rozhlasového vysílání. Státní orgány musí svou reklamní činnost každý rok hlásit Agentuře pro elektronické sdělovací prostředky . Přístup k informacím je zaručen zákonem, ovšem proces zpřístupnění se jeví jako pomalý. Komisař pro informace je nezávislým subjektem chránícím a provádějícím zákon o přístupu k informacím. Přestože zákon stanovil právo na přístup k informacím již od roku 2003, situace se zlepšila až s přijetím zákona o přístupu k informacím a se zřízením funkce komisaře pro informace v roce 2013. Komisař poskytuje právní ochranu práva na přístup k veřejným informacím a na jejich opakované použití (otevřená data), sleduje, jak práci orgánů vnímá veřejnost, a provádí osvětovou činnost. Disponuje relativně malým úřadem (o sedmnácti zaměstnancích). Zákon o přístupu k informacím stanoví, že každý veřejný orgán musí jmenovat úředníka pro informace pro vyřizování žádostí o informace . Porušování tohoto zákona by bylo možné omezit zavedením pravomoci ukládat přímé sankce. Komisař může předkládat návrhy na obžalobu a vydání příkazů v případě méně závažných trestných činů . V roce 2019 byla více než polovina odvolání ke komisaři pro informace podána kvůli tomu, že orgány nevyřídily žádost o přístup k informacím v zákonné lhůtě . Komisař pro informace vydal zprávu , v níž vyjádřil obavy o provádění zákona o právu na přístup k informacím . Podle zprávy nástroje pro sledování plurality sdělovacích prostředků pro rok 2020 je přístup k informacím „většinou realizován pomocí odvolacích mechanismů a přímého zapojení komisaře pro informace“ . Rámec pro ochranu novinářů poskytuje bezpečnostní záruky prostřednictvím několika legislativních aktů. Zákon o sdělovacích prostředcích odkazuje na svobodu projevu a pluralitu sdělovacích prostředků. V kontextu redakční svobody mají novináři právo vyjadřovat své názory a neplnit své pracovní úkoly, pokud by to bylo v rozporu s pravidly novinářské profese. V takovém případě nelze změnit pracovní smlouvu v jejich neprospěch. Kromě toho novináři nemusí zveřejňovat své zdroje, jestliže jejich zveřejnění nenařídí příslušný soud v zájmu národní bezpečnosti. To platí pro již zveřejněné informace i informace, které teprve mají být zveřejněny . Novináři čelí četným výhružkám na internetu, včetně očerňujících kampaní, nenávistných verbálních projevů a výhružek fyzickým napadením . Podle několika zpráv a zúčastněných stran na ně orgány nereagují včas . Trestní zákoník poskytuje sám o sobě jisté záruky svobody slova a novinářské svobody projevu, neboť „porušování svobody myšlení a projevu“ a „zastrašování“ považuje za trestné činy . Na novináře jsou však také často podávány žaloby, často se zastrašujícím účinkem . V roce 2019 bylo na novináře podáno více než 1 000 žalob . Zatímco ve většině případů se jednalo o občanskoprávní věci týkající se „odškodnění za údajnou nemajetkovou újmu“, některé věci byly trestní povahy. Na tuto vlnu žalob byla upozorněna příslušná platforma Rady Evropy, která ji klasifikovala jako „související s obtěžováním novinářů“ . V Chorvatsku patří k možným postihům za pomluvu i trest odnětí svobody, přičemž trestný čin zostuzování byl z trestního zákoníku v roce 2019 odstraněn . IV.Další institucionální otázky týkající se systému brzd a protivah Chorvatsko má jednokomorový parlamentní systém vládnutí, v němž může ústavní soud provádět přezkumy ex post, v konkrétních případech mimo jiné na základě ústavní stížnosti. Návrhy zákonů smí předkládat jakýkoliv člen parlamentu nebo vlády. Kromě soudního systému hrají v soustavě brzd a protivah úlohu i veřejný ochránce lidských práv, který odpovídá za podporu a ochranu lidských práv a svobod, komisař pro informace a veřejný ochránce práv pro rovnost žen a mužů, který funguje jako orgán pro rovné zacházení. I přes existenci specializovaných mechanismů je účast občanů i nadále relativně nízká. Legislativní úřad vlády koordinuje konzultace s veřejností a spravuje portál pro elektronické konzultace. Většina institucí spoléhá výhradně na on-line konzultace, než aby kombinovaly několik způsobů konzultací . Angažování subjektů přes platformu elektronických konzultací e-Savjetovanja je běžné a počet konzultací se zvyšuje . Konzultace však často postrádají kvalitu a míra zohledňování připomínek zůstává nízká. Analýza komisaře pro informace ukazuje, že v roce 2019 se počet stížností týkajících se veřejných konzultací zvýšil . K uváděným důvodům patřila skutečnost, že konzultace nebyla provedena, že byla kratší než 30 dnů nebo že nebylo zveřejněno oznámení o plánované konzultaci či zpráva o provedené konzultaci. V roce 2019 bylo analyzováno celkem 19 543 připomínek (v roce 2018 to bylo 23 035). Z nich bylo pouhých 16 % plně akceptováno, 6 % částečně, přičemž 25 % z nich bylo řádně zohledněno, 31 % bylo zamítnuto a 22 % zůstalo nezodpovězeno . Příslušné orgány jsou povinné konat on-line veřejné konzultace po dobu až 30 dnů, přičemž zákonná lhůta konzultací byla dodržena jen ve 40 % všech případů. Na nízkou míru zohlednění připomínek upozorňují rovněž partneři sociálního dialogu, kteří vnímají konzultace spíše jako formalistické než věcné . Regulatorní politika byla posílena, ovšem problémy přetrvávají. Přijetí zákona o hodnocení dopadů regulace z roku 2017 a zapojení zúčastněných stran představuje pokrok, nedostatky však přetrvávají. Chorvatsko se řadí k prostřední třetině členských států, pokud jde o využívání nástrojů založených na důkazech, a ke spodní třetině, pokud jde o kvalitu právních předpisů a o konzultace sociálních a hospodářských subjektů při přípravě politik . Zatímco hodnocení dopadů regulace provádějí zejména ministerstva, Legislativní úřad vlády poskytuje odbornou přípravu v oblasti metodiky a navrhování právních předpisů. Mandát úřadu je omezen na kontrolu posouzení dopadů primárních právních předpisů. V důsledku toho nejsou kontrolovány prováděcí předpisy. Přestože místní i regionální orgány disponují významnými pravomocemi k přijímání právních předpisů, většina postrádá lidské zdroje nebo zkušenosti k účinnému uplatňování regulační politiky. To způsobuje výrazné rozdíly v kvalitě správy a regulace na místní úrovni . Ministerstvo hospodářství, podnikání a řemesel přezkoumává dopad právních předpisů na malé a střední podniky prováděním testu dopadu na tyto podniky (u primárních a sekundárních právních předpisů). Podíl zákonů přijatých parlamentem ve stavu legislativní nouze se od roku 2016 zvýšil. Zatímco podíl těchto zákonů se snížil z přibližných 82 % v roce 2014 na 28 % v roce 2016, v roce 2019 znovu vzrostl na přibližně 56 % a v roce 2020 na 60 %, rovněž v důsledku pandemie COVID-19. Z 25 zákonů přijatých v prvním čtvrtletí roku 2020 bylo 20 považováno za zákony přijaté ve stavu legislativní nouze za účelem boje proti onemocnění COVID-19 a většina z nich zůstává v platnosti . Normy pro provádění veřejných konzultací se vztahují i na stav legislativní nouze a návrhy zákonů jsou zveřejňovány na platformě e-Savjetovanja. Veřejný ochránce práv odpovídá za podporu a ochranu lidských práv a svobod, právního státu a antidiskriminačních norem. Instituce veřejného ochránce práv získala v roce 2008 „status A“ podle pařížských zásad OSN, který jí byl znovu udělen v roce 2019 . Od roku 2013 se jeho roční rozpočet zvýšil z 1,2 milionu EUR na 1,6 milionu EUR v roce 2019 . V posledních letech jsou doporučení veřejného ochránce práv prováděna ve větší míře . Pověst této instituce se zlepšuje díky její profesionalitě, odporu vůči politizaci a dobrým výsledkům. Úřad veřejného ochránce práv ovšem postrádá kapacitu, zejména v souvislosti s novými pravomocemi ohledně oznamovatelů, a potřebuje další podporu v oblasti lidských zdrojů (úřad veřejného ochránce práv získal za tímto účelem další finanční zdroje). Veřejný ochránce práv pro rovnost žen a mužů vykonává úlohu orgánu pro rovné zacházení . Vláda se zaměřuje na podporu občanské společnosti prostřednictvím chystaného Národního plánu pro vytvoření prostředí umožňujícího rozvoj občanské společnosti v období 2020–2026. Jedním z cílů tohoto plánu je další zlepšení systému právní, finanční a institucionální podpory činností organizací občanské společnosti. To má zahrnovat konkrétní opatření, činnosti, lhůty a pravomoci pro jejich provádění a také zdroje financování a ukazatele pro měření úspěchu jejich provádění. Prostor pro občanskou společnost v Chorvatsku se považuje za zúžený.

Příloha I: Seznam zdrojů v abecedním pořadí* * Seznam příspěvků obdržených v rámci konzultace ke zprávě o právním státu pro rok 2020 najdete na adrese (internetové stránky Komise).

Centrum pro pluralitu a svobodu sdělovacích prostředků (2020), zpráva nástroje pro sledování plurality sdělovacích prostředků pro rok 2020, https://cmpf.eui.eu/media-pluralism-monitor/mpm-2020 . CIVICUS (2020), profil Chorvatska, https://monitor.civicus.org/country/croatia/ . Pracovní dokument útvarů Komise – Zpráva o Chorvatsku za rok 2019 včetně podrobného přezkumu prevence a nápravy makroekonomické nerovnováhy doprovázející sdělení Komise Evropskému parlamentu, Evropské radě, Radě, Evropské centrální bance a Euroskupině „Evropský semestr 2019: posouzení pokroku v oblasti strukturálních reforem a předcházení a nápravy makroekonomické nerovnováhy a výsledky hloubkových přezkumů podle nařízení (EU) č. 1176/2011“ (COM(2019) 150 final). Sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě o ověření plného uplatňování schengenského acquis Chorvatskem (COM(2019) 497 final). Ústavní soud Chorvatské republiky, rozhodnutí ze dne 17. prosince 2019, U-I-4658/2019 a U-I-4659/2019, https://narodne-novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/2019_12_126_2550.html . Ústavní soud Chorvatské republiky, rozsudek ze dne 22. května 2018, U-III-5074/2017. Ústavní soud Chorvatské republiky, rozsudek ze dne 17. prosince 2019, U-I-4658/2019 a U-I-4659/2019, https://narodne-novine.nn.hr/clanci/sluzbeni/2019_12_126_2550.html . Ústavní soud Chorvatské republiky, rozsudek ze dne 24. června 2020, U-III-3053/2018. Rada Evropy, Platforma Rady Evropy pro podporu ochrany žurnalistiky a bezpečnosti novinářů, https://www.coe.int/en/web/media-freedom/the-platform . Rada Evropy: Výbor ministrů (2016), doporučení CM/Rec(2016)4 Výboru ministrů členským státům o ochraně žurnalistiky a bezpečnosti novinářů a dalších mediálních aktérů. Vláda Chorvatské republiky (2019), Protikorupční program pro podniky s většinovým vlastnictvím státu na období 2019–2020. Vláda Chorvatské republiky (2016–2020), Protikorupční akční plán. Vláda Chorvatské republiky (2020), Příspěvek Chorvatska ke zprávě o právním státu pro rok 2020. Vláda Chorvatské republiky (2020), Souhrn Zprávy o provádění zákona o právu na přístup k informacím za rok 2019, https://www.pristupinfo.hr/dokumenti-i-publikacije/izvjesca-o-provedbi-zppi/ . Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) (Úř. věst. L 95, s. 1). Generální ředitelství pro komunikaci (2020), bleskový průzkum Eurobarometr 482: postoj podniků ke korupci v EU. Generální ředitelství pro komunikaci (2020), zvláštní průzkum Eurobarometr 502: korupce. Pozměňovací návrhy zákona o Státní soudní radě, https://www.sabor.hr/sites/default/files/uploads/sabor/2019-01-18/081446/PZ_301.pdf . Evropská komise (2016, 2017, 2018, 2019, 2020), Srovnávací přehled EU o soudnictví. Evropská federace novinářů (2019), Chorvatští novináři organizují protest proti zneužívání soudních procesů, https://europeanjournalists.org/blog/2019/03/05/croatian-journalists-stage-protest-against-abusive-lawsuits/ .

Evropská síť rad pro justici (2020), Příspěvek ke zprávě o právním státu 2020. Globální aliance národních institucí pro lidská práva – GANHRI (2019), Zpráva a doporučení týkající se zasedání Podvýboru pro akreditaci (SCA) – březen 2019, https://nhri.ohchr.org/EN/AboutUs/GANHRIAccreditation/Documents/SCA%20Report%20March%202019%20-%20EN%20.pdf . Gong (2019), dopis skupině GRECO: Plenković maří boj proti korupci, https://www.gong.hr/en/good-governance/anti-corruption-policy/letter-to-greco-plenkovic-undermines-the-fight-aga/ . GRECO (2014), čtvrté kolo hodnocení – hodnoticí zpráva o Chorvatsku zaměřená na předcházení korupci ve vztahu k poslancům parlamentu, soudcům a státním zástupcům. GRECO (2020), páté kolo hodnocení – hodnoticí zpráva o Chorvatsku zaměřená na předcházení korupci a podporu bezúhonnosti v ústředních vládních institucích (vrcholné výkonné funkce) a donucovacích orgánech. Komisař pro informace (2019), Zpráva o provádění zákona o přístupu k informacím za rok 2018 předložená chorvatskému parlamentu. Komisař pro informace (2020), Zpráva o provádění zákona o přístupu k informacím za rok 2019 předložená chorvatskému parlamentu, https://www.pristupinfo.hr/dokumenti-i-publikacije/izvjesca-o-provedbi-zppi/ . Ministerstvo spravedlnosti (2019), údaje o účinnosti soudů. N1 (2020), Plenković oznamuje konec imunity pro členy vlády: pozůstatek z devadesátých let, http://hr.n1info.com/Video/Info/a529417/Plenkovic-najavio-ukidanje-imuniteta-za-clanove-Vlade-To-je-relikt-devedesetih.html . OECD (2019), Regulatorní politika v Chorvatsku: provádění je klíč. Veřejná ochránkyně práv Chorvatské republiky, výroční zprávy za roky 2013, 2017, 2018 a 2019. Doporučení pro doporučení Rady k národnímu programu reforem Chorvatska na rok 2020 a stanovisko Rady ke konvergenčnímu programu Chorvatska z roku 2020 (ST 8184/20 – COM(2020) 511 final). Reportéři bez hranic, stránka země: Chorvatsko, https://rsf.org/en/croatia . Úřad státního zastupitelství (2020), Zpráva Úřadu státního zastupitelství za rok 2019. Nejvyšší soud Chorvatské republiky, rozsudek ze dne 12. února 2019, Rev 2868/2018-2, http://hr.n1info.com/Binary/245/Odluka-Vrhovnog-suda-o-kreditima-u-CHF.pdf . Ukazatele udržitelné správy (2019), platforma ukazatelů udržitelné správy za rok 2019, https://www.sgi-network.org/2019/Downloads . Virtuální návštěva Chorvatska v souvislosti se zprávou o právním státu 2020. Světová banka, celosvětové ukazatele správy, https://databank.worldbank.org/source/worldwide-governance-indicators .





Příloha II: Návštěva Chorvatska Útvary Komise uspořádaly v červnu 2020 virtuální jednání s těmito účastníky: ·akademický odborník (Viktorija Car, Ph.D., docent, Univerzita v Záhřebu, Fakulta politologie, Katedra médií a komunikace) ·Agentura pro elektronické sdělovací prostředky ·Sdružení chorvatských novinářů ·Sdružení chorvatských vydavatelů novin ·Gong ·Vládní úřad pro sdružení ·Vládní úřad pro právní předpisy ·komisař pro informace ·Ministerstvo zahraničních a evropských věcí ·Ministerstvo spravedlnosti ·Ministerstvo státní správy ·Úřad veřejné ochránkyně práv ·Rada státních žalobců ·Úřad státního zastupitelství ·Státní soudní rada * Komise se na řadě horizontálních jednání setkala rovněž s těmito organizacemi: ·Amnesty International