[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 30.7.2009 KOM(2009) 410 v konečném znění Návrh SMĚRNICE RADY, kterou se provádí revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená mezi organizacemi BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS a zrušuje se směrnice 96/34/ES (Text s významem pro EHP) DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU 1.1. Odůvodnění a cíle návrhu Cílem návrhu je udělit právní účinek revidované rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi evropskými mezioborovými sociálními partnery (BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS) dne 18. června 2009, která nahrazuje jejich předchozí dohodu ze dne 14. prosince 1995. Směrnice 96/34/ES, která udělila právní účinek první dohodě, bude proto zrušena. Tato revidovaná dohoda prodlužuje individuální právo na rodičovskou dovolenou přiznané pracujícím mužům i ženám ze tří na čtyři měsíce a zavádí několik zlepšení a objasnění týkajících se uplatňování tohoto práva. Pracovníci budou chráněni proti veškeré diskriminaci z důvodu žádosti o rodičovskou dovolenou nebo čerpání rodičovské dovolené. Návrat do práce po čerpání této dovolené bude usnadněn zejména tím, že pracovníkům bude zaručeno právo na žádost o pružnou pracovní dobu. Tato dohoda a tento návrh přispějí k lepšímu souladu mezi prací a soukromým a rodinným životem a k podpoře rovnosti žen a mužů na trhu práce. 1.2. Obecné souvislosti V plánu pro dosažení rovného postavení žen a mužů 2006–2010[1] přijatém v březnu 2006 se Komise zavázala, že přezkoumá stávající právní předpisy EU v oblasti rovného postavení žen a mužů, které nebyly předmětem přepracování v roce 2005, s cílem tyto předpisy případně aktualizovat, modernizovat a přepracovat. Přepracování se netýkalo směrnice 96/34/ES. V prosinci 2007[2] vyzvala Rada Komisi, aby zhodnotila právní rámec na podporu sladění pracovního, rodinného a soukromého života a případnou potřebu jeho zlepšení. Evropský parlament se soustavně vyslovuje pro opatření, která by umožnila lepší sladění pracovního, soukromého a rodinného života, a zejména pro zlepšení platných právních předpisů o rodičovské dovolené. Ve svém usnesení ze dne 3. září 2008[3] zastával Parlament názor, že rámcovou dohodu o rodičovské dovolené lze zlepšit pomocí pobídek pro otce, aby této rodičovské dovolené využívali, zlepšení zaměstnaneckých práv pracovníků, kteří využijí rodičovské dovolené, pružnější organizace dovolené, prodloužení rodičovské dovolené a zvýšení odměny po dobu této dovolené. Dne 3. října 2008 předložila Komise dva návrhy právních předpisů s cílem zlepšit sladění pracovního, rodinného a soukromého života, které se vztahovaly k mateřské dovolené[4] a k situaci samostatně výdělečně činných žen a pomáhajících manželů a manželek[5]. Tento „slaďovací balíček“ byl doplněn hodnotící zprávou o poskytování péče o děti v EU[6] a sdělením[7], ve kterém Komise oznámila, že přijme nezbytná opatření, pokud o to sociální partneři požádají, aby dala právní sílu nové dohodě o dovolené z rodinných důvodů v podobě návrhu směrnice. 1.3. Platné předpisy vztahující se na oblast návrhu Směrnice 96/34/ES, která uděluje právní účinek dohodě sociálních partnerů ze dne 14. prosince 1995, přiznává pracujícím mužům a ženám individuální právo na rodičovskou dovolenou po dobu nejméně tří měsíců z důvodu narození nebo osvojení dítěte. Toto právo by mělo být v zásadě udělováno jako právo nepřenosné; řada členských států však umožnila přenositelnost práva na rodičovskou dovolenou z jednoho rodiče na druhého, což v praxi znamenalo, že matky čerpaly delší rodičovskou dovolenou než otcové. Směrnice také stanoví ochranu pracovníků čerpajících rodičovskou dovolenou před propuštěním, právo vrátit se na stejné nebo rovnocenné pracovní místo a zachování práv vyplývajících z pracovní smlouvy v průběhu rodičovské dovolené. Stanoví podmínky rodičovské dovolené a prováděcí pravidla, která mohou členské státy nebo sociální partneři určit na vnitrostátní úrovni. Konečně tato směrnice stanoví právo pracovníků čerpat pracovní volno z naléhavých rodinných důvodů v případě nemoci nebo úrazu, při kterých je okamžitá přítomnost pracovníka nepostradatelná. 1.4. Soulad s ostatními politikami a cíli Unie Cíl tohoto návrhu je v souladu s politikami EU, zejména s Lisabonskou strategií pro růst a zaměstnanost. Podpora vyváženějšího rozdělení rodinných povinností matek a otců pomocí zlepšení podmínek pro čerpání rodičovské dovolené pomůže překlenout rozdíly v zaměstnanosti mezi muži a ženami, což je jedním z cílů Lisabonské strategie. Přispívá rovněž k politikám, které se zabývají demografickými problémy Evropy. 2. KONZULTACE ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů 2.1. Konzultace V souladu s článkem 138 Smlouvy o ES konzultovala Komise s evropskými sociálními partnery otázku lepšího sladění pracovního, soukromého a rodinného života. První fáze konzultačního procesu[8] byla zahájena dne 12. října 2006 vzhledem k potřebě dalších opatření na úrovni EU. Všichni sociální partneři, kteří zareagovali, uznali význam této otázky, a většina organizací vyjádřila názor, že jsou potřebná další opatření. Názory na to, co je třeba učinit a na jaké úrovni, se však lišily. Ve druhé fázi konzultačního procesu[9], která byla zahájena dne 30. května 2007, Komise zkoumala různé možnosti zlepšení stávajících právních předpisů o ochraně v mateřství a rodičovské dovolené, a poukázala především na nové druhy dovolené z rodinných důvodů (otcovská dovolená, dovolená v případě osvojení, dovolená na péči o rodinné příslušníky). V případě rodičovské dovolené definoval dokument Komise několik způsobů možného zlepšení stávající směrnice, pokud jde o: pobídky pro otce, aby rodičovské dovolené využívali, ochranu zaměstnaneckých práv a zákaz diskriminace, dobu trvání rodičovské dovolené, pružnost ve využívání rodičovské dovolené, věk dítěte a příjmy během rodičovské dovolené. Konzultační dokument vyžadoval, aby sociální partneři: 1) předali své stanovisko k cílům a obsahu návrhů, 2) informovali Komisi o svém případném úmyslu zahájit jednání v souladu s čl. 138 odst. 4 a článkem 139 Smlouvy o ES a 3) zhodnotili ustanovení rámcové dohody o rodičovské dovolené s cílem ji přezkoumat a podat zprávu o pokroku do března 2008. Ve společném dopise ze dne 11. července 2007 odpověděly organizace EKOS, BUSINESSEUROPE, CEEP a UEAPME, že mají v úmyslu vyhodnotit předpisy týkající se rodičovské dovolené ve vztahu k jiným ujednáním podporujícím rodiče a rovnováhu mezi pracovním a soukromým životem, jako je například pružná úprava pracovní doby a péče o děti, stejně jako jiné formy dovolené s cílem určit, zda je nezbytné přijmout společné opatření. Na trojstranné sociální vrcholné schůzce dne 13. března 2008 byla předložena zpráva o pokroku, ve které se evropští mezioboroví sociální partneři shodli na „přijetí společného opatření s cílem lepšího dosažení cílů směrnice o rodičovské dovolené v rámci rozsáhlejší práce v oblasti slaďování pracovního a rodinného života.“ Dne 11. září 2008 informovali sociální partneři Komisi, že zahájí formální jednání s cílem revidovat směrnici Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS. Tato formální jednání byla zahájena dne 17. září 2008 a ukončena dne 23. března 2009 po šesti měsících a sedmi kolech jednání. Dne 18. června 2009 podepsali generální tajemníci organizací BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS jménem těchto organizací revidovanou rámcovou dohodu o rodičovské dovolené a požádali Komisi, aby tuto dohodu předložila Radě k rozhodnutí o její závaznosti ve všech členských státech. Při přípravě „slaďovacího balíčku“ Komise rovněž konzultovala s členskými státy a s evropskými nevládními organizacemi činnými v této oblasti stejné možnosti, jako se sociálními partnery. 2.2. Sběr a využití výsledků odborných konzultací Evropští sociální partneři konzultovali své členy na vnitrostátní úrovni pomocí dotazníku rozeslaného v listopadu 2007 za účelem vyhodnocení pokroku v provádění směrnice o rodičovské dovolené v členských státech více než 10 let od jejího přijetí a dalších nástrojů v oblasti rovnováhy mezi pracovním, rodinným a soukromým životem. Ad hoc pracovní skupina pro sladění pracovního a rodinného života, vytvořená za účelem vyhodnocení získaných informací, se sešla dvakrát, v lednu a v únoru 2008. Zpráva o pokroku předložená v březnu 2008 na trojstranné sociální vrcholné schůzce obsahuje analýzu sociálních partnerů a zkoumá úpravu dovolené, organizaci práce a infrastrukturu péče. Při přípravě svého „slaďovacího balíčku“ si Komise nechala vypracovat studii nákladů a přínosů opatření pro lepší sladění profesního a soukromého života (dokončena v červnu 2008), která zahrnovala několik možností změny stávajících předpisů o rodičovské dovolené. Síť nezávislých odborníků Komise na právo v oblasti rovnosti žen a mužů vypracovala v roce 2007 zprávu o těhotenství, mateřství a rodičovských a otcovských právech[10] v členských státech. 2.3. Posouzení dopadů Komise provedla posouzení dopadů[11] na základě legislativních možností popsaných v dokumentu z roku 2007 o druhé fázi konzultací, který byl zaslán sociálním partnerům. Toto posouzení dopadů, které doprovázelo návrh o mateřské dovolené, rovněž zvažovalo možnost změny ustanovení o rodičovské dovolené. Vydalo kladné stanovisko týkající se možnosti poskytnout další měsíc rodičovské dovolené za předpokladu, že by výše odměňování po dobu rodičovské dovolené činila 66 % posledního platu a že tento další měsíc by byl poskytnut pouze tehdy, pokud oba rodiče již dříve vyčerpali nejméně jeden měsíc. Vzhledem k tomu, že sociální partneři tento předpoklad nepodpořili, závěr se bude lišit. Na jedné straně se mohou snížit přímé náklady vzhledem k tomu, že platba není povinná. Na druhé straně se také méně projeví přínosy pro pracující rodiče vzhledem k tomu, že nelze očekávat příliš rozsáhlé čerpání neplacené rodičovské dovolené, zejména ze strany otců. Komise nevypracovala konkrétní posouzení dopadů tohoto návrhu vzhledem k tomu, že v případě návrhu udělit právní účinek dohodě sociálních partnerů v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy o ES není povinna takové posouzení vypracovat. 3. PRÁVNÍ HLEDISKA NÁVRHU 3.1. Právní základ Návrh vychází z čl. 139 odst. 2 Smlouvy o ES. Podle čl. 139 odst. 2 se dohody uzavřené sociálními partnery na úrovni Společenství v záležitostech týkajících se článku 137 Smlouvy o ES mohou provádět „rozhodnutím Rady na návrh Komise na základě společné žádosti smluvních stran“. Dále se zde uvádí, že „Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou s výjimkou případů, kdy dotyčná dohoda obsahuje jedno nebo více ustanovení vztahujících se k některé z oblastí, v nichž je na základě čl. 137 odst. 2 vyžadována jednomyslnost. V takovém případě rozhoduje Rada jednomyslně.“ Cílem dohody uzavřené mezi organizacemi BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS je zlepšit sladění pracovního, soukromého a rodinného života, které je prostředkem dosažení „rovnosti příležitostí mezi muži a ženami na trhu práce a rovného zacházení na pracovišti“ v oblasti upravené článkem 137 Smlouvy o ES. V této oblasti může Rada rozhodovat kvalifikovanou většinou. Ustanovení čl. 139 odst. 2 Smlouvy o ES je proto vhodným právním základem pro návrh Komise. V čl. 139 odst. 2 Smlouvy o ES není stanoveno zapojení Parlamentu do legislativního postupu. Komise však bude ve shodě s předchozími závazky informovat Parlament o svém návrhu, aby mohl, pokud si to bude přát, zaslat Komisi a Radě své stanovisko. Totéž platí pro Evropský hospodářský a sociální výbor. 3.2. Analýza dohody Podle sdělení Komise[12], kterým se stanoví prováděcí pravidla dohod podle článku 139 Smlouvy o ES, „bude Komise připravovat návrhy rozhodnutí Rady po zvážení reprezentativnosti smluvních stran, jejich mandátu a zákonnosti každého ustanovení kolektivní smlouvy ve vztahu k právu Společenství a ustanovení týkajících se malých a středních podniků podle čl. [137 odst. 2 písm. b) Smlouvy o ES].“ Toto předběžné posouzení je uvedeno níže. 3.2.1. Reprezentativnost smluvních stran a jejich mandát Právo sociálních partnerů být konzultováni a vyjednávat dohody, které mají být provedeny rozhodnutím Rady, je založeno na jejich reprezentativnosti. V roce 1995 podepsali evropští mezioboroví sociální partneři EKOS, CEEP a UNICE (dnes „BUSINESSEUROPE“) rámcovou dohodu o rodičovské dovolené. Ze studií, které si Komise nechala vypracovat v roce 1999[13] a 2004[14], vyplývalo, že jejich reprezentativnost se zásadním způsobem nezměnila a že jejich členská základna nyní zahrnuje hlavní mezioborové sociální partnery z nových členských států. BUSINESSEUROPE (Konfederace evropských podniků) je i nadále nejreprezentativnější organizací zaměstnavatelů v Evropské unii, jejíž členové pocházejí ze všech členských států a která pokrývá všechna průmyslová odvětví a všechny kategorie podniků. V naprosté většině členských států jsou hlavní národní konfederace zaměstnavatelů a průmyslu přidruženy k BUSINESSEUROPE. Její členové hrají přímou nebo nepřímou úlohu v kolektivním vyjednávání. CEEP (Evropské středisko podniků s veřejnou účastí) zastupuje podniky veřejného sektoru nebo podniky obecného zájmu ve většině členských států, a proto posiluje reprezentativnost zaměstnavatelů, zejména ve veřejném sektoru na místní úrovni a v odvětvích obecného ekonomického zájmu. EKOS (Evropská konfederace odborových svazů), která zahrnuje nejreprezentativnější konfederace odborových svazů ve všech členských státech, je i nadále zdaleka největší evropskou mezioborovou organizací odborových svazů. Její členové hrají klíčovou úlohu v kolektivním vyjednávání v členských státech a zastupují všechna průmyslová odvětví. Na jednáních byl rovněž zastoupen kontaktní výbor Eurocadres/CEC, který byl součástí delegace EKOS. Eurocadres (Rada evropských řídících pracovníků) a CEC (Evropská manažerská konfederace), dvě mezioborové organizace EU zastupující odborné a řídící pracovníky, jsou pravidelnými členy delegace EKOS v evropském sociálním dialogu a posilují tedy jeho reprezentativnost. Nová dohoda byla vyjednána a podepsána stejnými smluvními stranami jako v roce 1995, tj. uvedenými třemi uznávanými obecnými mezioborovými organizacemi. Jednání se navíc zúčastnila a dohodu podepsala i organizace UEAPME (Evropské sdružení řemesel a malých a středních podniků). Organizace UEAPME je uznávána jako evropská mezioborová organizace sociálních partnerů, zastupující určitou kategorii podniků. Je hlavní evropskou organizací zastupující zájmy malých a středních podniků se členy ve většině členských států, z nichž někteří se aktivně účastní kolektivního vyjednávání na vnitrostátní úrovni. Tato organizace proto posiluje reprezentativnost zaměstnavatelů. Komise podotýká, že všechny tyto čtyři organizace měly od svých členů z jednotlivých států specifický mandát k jednání o rodičovské dovolené a uzavřely dohodu v zastoupení svých členů. Všechny čtyři organizace schválily výsledek jednání v souladu se svými interními rozhodovacími postupy. Podmínky reprezentativnosti byly tedy splněny. 3.2.2. Zákonnost ustanovení dohody Komise prozkoumala všechna ustanovení rámcové dohody a nezjistila, že by některé z nich bylo v rozporu s právem Společenství. Povinnosti členských států vyplývají spíše z opatření, kterými se dohoda provádí v souladu se směrnicí, než přímo z dohody samotné. Podstata dohody spadá do oblasti působnosti článku 137 Smlouvy o ES a do oblasti působnosti, která je popsána v dokumentu Komise z druhé fáze konzultace. Zavádí některé úpravy při současném zachování hlavních zásad stávající dohody. Stanoví minimální požadavky a umožňuje členským státům zavádět nebo zachovat příznivější opatření v souladu s článkem 137 Smlouvy o ES. Komise se proto domnívá, že dohoda splňuje podmínky zákonnosti. 3.2.3. Ustanovení týkající se malých a středních podniků Podle čl. 137 odst. 2 Smlouvy o ES by právní předpisy v sociální oblasti neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků. Stejně jako předcházející dohoda i tato dohoda věnuje zvláštní pozornost situaci malých a středních podniků. Ustanovení 3 bod 1 písm. d) konkrétně upravuje „zvláštní opatření k uspokojení provozních a organizačních požadavků malých podniků“. Jiná ustanovení upravují flexibilnější řízení rodičovské dovolené a umožňují přihlédnout ke zvláštním potřebám zaměstnavatelů v malých podnicích (viz ustanovení 3 bod 1 písm. a) a c), ustanovení 3 bod 2 a ustanovení 6 bod 1). Žádné ustanovení pravděpodobně nepředstavuje neúměrnou zátěž pro malé a střední podniky. Jednání se rovněž zúčastnila a dohodu schválila organizace UEAPME, která zastupuje zvláštní zájmy malých a středních podniků na úrovni EU. 3.3. Subsidiarita a proporcionalita Cílem tohoto návrhu je aktualizovat stávající společné minimální evropské normy v oblasti poskytování rodičovské dovolené pracovníkům s malými dětmi a jejich ochrany v rámci pracovního poměru, a vytvořit tak rovné možnosti v tomto zásadním aspektu slaďování pracovního, soukromého a rodinného života. Toho lze dosáhnout pouze opatřením na úrovni Společenství, nikoli pouze na úrovni členských států. Evropští sociální partneři i Komise jsou přesvědčeni o nezbytnosti opatření Společenství v této oblasti. Tato dohoda však stanoví pouze obecné zásady upravující rodičovskou dovolenou a rozhodnutí o pravidlech použití těchto zásad ponechává na členských státech. Častými odkazy na pravomoc volného uvážení členských států a vnitrostátních sociálních partnerů v řadě konkrétních oblastí se dohoda a návrh snaží předejít přílišné normativnosti a ponechat dostatečný prostor pro přizpůsobení těchto ustanovení trhu práce dotčeného členského státu. Další zárukou zachování zásady subsidiarity je skutečnost, že zásadní ustanovení návrhu (tj. taková, kterých se nejvíc dotýkají různá praktická opatření) navrhli legitimní zástupci pracovníků a zaměstnavatelů, a nikoli Komise. V oblasti proporcionality návrh nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení cílů nezbytné. Stanoví základní minimální standardy, přičemž umožňuje členským státům zavést přísnější požadavky. Tento návrh, který je přijat na náležité úrovni a nezachází dále, než je na úrovni EU nezbytně nutné pro dosažení daných cílů, je tedy v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality. 3.4. Volba nástrojů Cílem návrhu je nahrazení stávající směrnice. Termín „rozhodnutí Rady“ v čl. 139 odst. 2 Smlouvy o ES je nutno chápat v obecném významu jako právně závazné nástroje podle článku 249 Smlouvy o ES. Je úkolem Komise, aby rozhodla a navrhla, který z těchto tří závazných nástrojů (směrnice, nařízení nebo rozhodnutí) je nejvhodnější. Cílem této dohody je stanovit minimální požadavky, u nichž bude vzhledem k typu a podstatě dohody nejvhodnější, pokud je členské státy nebo sociální partneři uplatní nepřímo, a to prostřednictvím ustanovení, která provedou do svého vnitrostátního práva. Vhodným nástrojem je tedy směrnice Rady, k níž se připojuje tato dohoda. 3.5. Srovnávací tabulka Členské státy jsou povinny zaslat Komisi znění vnitrostátních předpisů, kterými se směrnice provádí, a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a ustanoveními směrnice. 3.6. Evropský hospodářský prostor Vzhledem k tomu, že dohoda se týká Evropského hospodářského prostoru, bude směrnice použitelná v členských státech Evropského hospodářského prostoru mimo EU na základě rozhodnutí Smíšeného výboru EHP. 4. ROZPOčTOVÉ DůSLEDKY Návrh nemá dopad na rozpočet Společenství. 5. PODROBNOSTI O KONKRÉTNÍCH USTANOVENÍCH 5.1. Text směrnice Článek 1 Tento článek učiní dohodu mezi sociálními partnery, připojenou ke směrnici, právně závaznou v celé Evropské unii, což je účelem rozhodnutí Rady přijatého podle čl. 139 odst. 2 Smlouvy o ES. Článek 2 Navrhovaný článek je standardní článek o sankcích. Předpokládá se, že podstatně přispěje k účinnému provádění rámcové dohody. V souladu s judikaturou Evropského soudního dvora[15] se v tomto článku o sankcích stanoví, že by neměly existovat žádné horní meze, pokud jde o náhradu škody, která se vyplácí v případech porušení zásady rovného zacházení. Toto ustanovení nevyžaduje zavádění trestních sankcí. Kodifikuje stávající judikaturu a uvádí tuto směrnici do souladu s ostatními směrnicemi v oblasti rovného zacházení. Články 3, 5 a 6 Tyto články obsahují obvyklá ustanovení týkající se provedení do vnitrostátního práva členských států a konkrétní ustanovení týkající se možnosti provedení prostřednictvím kolektivních smluv. Tato konkrétní ustanovení stanovili sociální partneři v dohodě a jsou rovnocenná ustanovením stávající směrnice. Článek 4 Z tohoto článku vyplývá, že tato směrnice zrušuje a nahrazuje stávající směrnici o rodičovské dovolené. 5.2. Text dohody v příloze směrnice Následující vysvětlení se týkají pouze těch ustanovení dohody, kterými se mění ustanovení stávající směrnice . Ustanovení 1: Účel a oblast působnosti Odstavec 1 uvádí, že cílem ustanovení dohody je zohlednit větší rozmanitost v uspořádání rodiny (včetně domácností s jedním rodičem, nesezdaných párů a párů stejného pohlaví), aniž by zpochybňoval pravomoc členských států v oblasti rodinného práva. Z odstavce 3 vyplývá, že dohoda se vztahuje na všechny formy pracovní smlouvy nebo pracovního poměru včetně práce na částečný úvazek, pracovního poměru na dobu určitou nebo agenturního zaměstnávání. Ustanovení 2: Rodičovská dovolená Nárok pracujících rodičů na rodičovskou dovolenou se zvyšuje ze tří na čtyři měsíce na dítě. Obecná zásada, že rodičovská dovolená je individuálním právem a neměla by být přenosná z jednoho rodiče na druhého, je zachována. Dohoda navíc s cílem podpořit rovnoměrnější čerpání rodičovské dovolené otci a matkami stanoví, že nejméně jeden z těchto čtyř měsíců není přenosný za žádných okolností (a proto propadne, pokud bude rodičovskou dovolenou čerpat jen jeden z rodičů). Ustanovení 3: Pravidla používání Z odst. 1 písm. a) vyplývá, že o pružném čerpání rodičovské dovolené je nutno rozhodnout v souladu se zájmy pracovníků i zaměstnavatelů. Odst. 1 písm. b) zachovává minimální odpracovanou dobu v délce až jednoho roku, jíž je podmíněn nárok na rodičovskou dovolenou, ale jasně uvádí, že v případě po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou s týmž zaměstnavatelem bude při výpočtu této doby brána v úvahu celková doba trvání těchto smluv. Orientační seznam okolností, za kterých lze poskytnutí rodičovské dovolené odložit, uvedený v odst. 1 písm. c) se zrušuje, aniž by to představovalo obsahovou změnu tohoto ustanovení. Odstavec 2 stanoví, že lhůty pro oznámení dané zaměstnavateli pracovníkem, který uplatňuje své právo na rodičovskou dovolenou, jsou na vnitrostátní úrovni povinné. Při určování délky těchto lhůt je nutno vzít v úvahu zájmy pracovníků i zaměstnavatelů. Odstavec 3 vyzývá členské státy a vnitrostátní sociální partnery, aby posoudili nezbytnost přizpůsobení podmínek rodičovské dovolené potřebám rodičů dětí se zdravotním postižením nebo s dlouhodobým onemocněním. Ustanovení 4: Přijetí Toto ustanovení upravuje posouzení nezbytnosti dalších opatření s cílem řešit zvláštní potřeby adoptivních rodičů na vnitrostátní úrovni. Obecné právo adoptivních rodičů na rodičovskou dovolenou v ustanovení 2 bodě 1 je zachováno. Ustanovení 5: Zaměstnanecká práva a nediskriminace Odstavec 4 nyní zakazuje všechny formy méně příznivého zacházení, nejen propuštění z důvodů žádosti o rodičovskou dovolenou nebo čerpání rodičovské dovolené. V důsledku toho jsou pracovníci čerpající rodičovskou dovolenou lépe chráněni před tímto typem diskriminace. Odstavec 5 (druhá věta) stanoví, že rozhodování o odměnách nebo příjmech při rodičovské dovolené náleží členským státům nebo sociálním partnerům na vnitrostátní úrovni, a zdůrazňuje významnou úlohu příjmu při skutečném čerpání rodičovské dovolené. Ustanovení 6: Návrat do práce Odstavec 1 stanoví právo pracovníků požádat při návratu z rodičovské dovolené o změnu délky a/nebo rozvržení pracovní doby na určitou dobu. Zaměstnavatelé jsou povinni tyto žádosti o pružnou pracovní dobu zvážit a zareagovat na ně s ohledem na své vlastní potřeby i na potřeby svých zaměstnanců. Cílem tohoto opatření je podporovat lepší sladění pracovního a soukromého života pracujících rodičů i po ukončení jejich rodičovské dovolené. Odstavec 2 vyzývá pracovníky a zaměstnavatele, aby v průběhu dovolené udržovali kontakty a aby učinili opatření vedoucí k vhodnému opětovnému zapojení do práce po jejím ukončení. Cílem tohoto doporučení je usnadnit návrat do práce po rodičovské dovolené. Ustanovení 7: Pracovní volno z důvodů vyšší moci Toto ustanovení nezavádí žádné nové body. Ustanovení 8: Závěrečná ustanovení Toto ustanovení zachovává obecná závěrečná ustanovení stávající dohody včetně ustanovení o „minimálních standardech“, které stanoví, že členské státy mohou uplatňovat nebo zavést příznivější ustanovení, než která jsou stanovena v této dohodě, a ustanovení o „zabránění zhoršení“. Návrh SMĚRNICE RADY, kterou se provádí revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená mezi organizacemi BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS a zrušuje se směrnice 96/34/ES (Text s významem pro EHP) RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 139 odst. 2 této smlouvy, s ohledem na návrh Komise[16], vzhledem k těmto důvodům: (1) Článek 137 Smlouvy umožňuje Společenství podporovat a doplňovat aktivity členských států, mimo jiné v oblasti rovnosti příležitostí mezi muži a ženami na trhu práce a rovného zacházení na pracovišti. (2) Sociální dialog na úrovni Společenství může v souladu s čl. 139 odst. 1 Smlouvy vést ke smluvním vztahům včetně uzavírání dohod, pokud si to sociální partneři přejí. Sociální partneři mohou v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy společně žádat, aby byly dohody uzavřené na úrovni Společenství v záležitostech podle článku 137 Smlouvy prováděny rozhodnutím Rady na návrh Komise; (3) Rámcová dohoda o rodičovské dovolené byla uzavřena evropskými mezioborovými sociálními partnery (EKOS, UNICE a CEEP) dne 14. prosince 1995 a byl jí udělen právní účinek směrnicí Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS.[17] Tato směrnice významně přispěla ke zlepšení možností pracujících rodičů v členských státech lépe sladit pracovní a rodinné povinnosti prostřednictvím ustanovení o dovolené. (4) V souladu s čl. 138 odst. 2 a 3 Smlouvy Komise konzultovala v letech 2006 a 2007 evropské sociální partnery ohledně způsobů, jak dále zlepšit sladění pracovního, soukromého a rodinného života, a zejména stávající právní předpisy Společenství týkající se ochrany v mateřství a rodičovské dovolené, a ohledně možnosti zavést nové druhy dovolené z rodinných důvodů (např. otcovská dovolená, dovolená v případě osvojení a dovolená na péči o rodinné příslušníky). (5) Tři evropské mezioborové organizace sociálních partnerů všeobecného zaměření (EKOS, CEEP a BUSINESSEUROPE, původně zvaná UNICE) a evropská mezioborová organizace sociálních partnerů zastupující určitou kategorii podniků (UEAPME) informovaly Komisi dne 11. září 2008 o svém úmyslu zahájit jednání v souladu s čl. 138 odst. 4 a článkem 139 Smlouvy s cílem revidovat rámcovou dohodu o rodičovské dovolené uzavřenou v roce 1995. (6) Dne 18. června 2009 tyto organizace podepsaly revidovanou rámcovou dohodu o rodičovské dovolené a zaslaly Komisi společnou žádost o předložení návrhu rozhodnutí Rady, kterým se tato rámcová dohoda provádí. (7) V průběhu svých jednání evropští sociální partneři rámcovou dohodu o rodičovské dovolené z roku 1995 kompletně revidovali. Směrnice 96/34/ES by tedy měla být zrušena a nahrazena novou směrnicí, a nikoli pouze pozměněna. (8) Jelikož cílů opatření, jež mají být přijata, tj. lepšího sladění pracovního a rodinného života pracujících rodičů a zlepšení v oblasti rovných příležitostí mezi muži a ženami na trhu práce a rovného zacházení na pracovišti na celém území Evropského společenství, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může jich tudíž být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů. (9) Při vypracovávání návrhu směrnice Komise přihlížela k reprezentativnosti podepsaných stran, jejich mandátu a zákonnosti ustanovení rámcové dohody a k souladu rámcové dohody s příslušnými ustanoveními týkajícími se malých a středních podniků. (10) Komise uvědomila o svém návrhu Evropský parlament a Evropský hospodářský a sociální výbor. (11) Ustanovení 1 bod 1 rámcové dohody v souladu s obecnými zásadami práva Společenství v sociální oblasti uvádí, že tato dohoda stanoví minimální požadavky. (12) Ustanovení 8 bod 1 uvádí, že členské státy mohou přijmout nebo zachovat příznivější ustanovení, než která jsou stanovena v této dohodě. (13) Ustanovení 8 bod 2 uvádí, že provádění této dohody neodůvodňuje snížení obecné úrovně ochrany pracovníků v oblasti působnosti této dohody. (14) Členské státy by měly zavést účinné, přiměřené a odrazující sankce v případě jakéhokoli porušení povinností vyplývajících z této směrnice. (15) Členské státy mohou sociální partnery na základě jejich společné žádosti pověřit prováděním této směrnice, pokud učiní všechny nezbytné kroky, aby zajistily, že mohou kdykoli zaručit výsledky dané touto směrnicí, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Touto směrnicí se provádí revidovaná rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená dne 18. června 2009 mezi organizacemi evropských mezioborových sociálních partnerů (BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS), jak je uvedeno v příloze. Článek 2 Členské státy stanoví pravidla ohledně sankcí, která se použijí v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých podle této směrnice, a podniknou veškerá nezbytná opatření pro zajištění jejich uplatňování. Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Mohou zahrnovat náhradu škody, jež nesmí být omezena předchozím stanovením horní hranice. Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi nejpozději do dne uvedeného v článku 3 a neprodleně oznámí jakékoli následné změny těchto ustanovení. Článek 3 1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nebo zajistí, aby sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou nejpozději do [dva roky po datu přijetí]. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. 2. Členským státům může být poskytnuto další období nejvýše jednoho roku pro dosažení souladu s touto směrnicí, je-li to nezbytné s přihlédnutím ke zvláštním obtížím nebo k provádění prostřednictvím kolektivní smlouvy. Sdělí to Komisi nejpozději do [lhůta pro provedení] s uvedením důvodů, proč je nezbytné prodloužit poskytnuté období. 3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Článek 4 Směrnice 96/34/ES se zrušuje s účinkem ode dne [lhůta pro provedení bude doplněna]. Článek 5 Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Článek 6 Tato směrnice je určena členským státům. V Bruselu dne […]. Za Radu předseda / předsedkyně […] PŘÍLOHA RÁMCOVÁ DOHODA O RODIČOVSKÉ DOVOLENÉ (REVIDOVANÁ) 18. červNA 2009 PREAMBULE Tato rámcová dohoda mezi evropskými organizacemi sociálních partnerů BUSINESSEUROPE, UEAPME, CEEP a EKOS (a kontaktní výbor Eurocadres/CEC) reviduje rámcovou dohodu o rodičovské dovolené ze dne 14. prosince 1995, která stanoví minimální požadavky na rodičovskou dovolenou jakožto důležitý prostředek sladění pracovních a rodinných povinností a podpory rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy. Evropské organizace sociálních partnerů žádají Komisi, aby předložila tuto rámcovou dohodu Radě k rozhodnutí, které učiní tyto minimální požadavky závaznými v členských státech Evropské unie. I – Obecné odůvodnění 1. S ohledem na Smlouvu o ES, a zejména na články 138 a 139 této smlouvy, 2. s ohledem na čl. 137 odst. 1 písm. c) a článek 141 Smlouvy o ES a zásadu rovného zacházení (články 2, 3 a 13 Smlouvy o ES) a sekundární právo, které je na této zásadě založeno, zejména směrnici Rady 75/117/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy[18]; směrnici Rady 92/85/EHS o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň[19]; směrnici Rady 96/97/ES, kterou se mění směrnice 86/378/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků[20]; a směrnici 2006/54/ES o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) [21], 3. s ohledem na Listinu základních práv Evropské unie ze dne 18. prosince 2000 a její články 23 a 33 týkající se rovnosti žen a mužů a souladu mezi pracovním, soukromým a rodinným životem, 4. s ohledem na zprávu Komise z roku 2003 o provádění směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, 5. s ohledem na cíl Lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost zvýšit celkovou míru zaměstnanosti na 70 %, míru zaměstnanosti žen na 60 % a míru zaměstnanosti starších pracovníků na 50 %, na barcelonské cíle týkající se zařízení péče o děti a na přínos politik zaměřených na lepší sladění pracovního, soukromého a rodinného života v EU k dosahování těchto cílů, 6. s ohledem na akční rámec pro rovnost žen a mužů schválený evropskými sociálními partnery dne 22. března 2005, v němž je podpora rovnováhy mezi pracovním a soukromým životem jednou z prioritních oblastí činnosti, přičemž se uznává, že pro další zlepšení v oblasti slaďování pracovního a soukromého života je nutno zavést vyvážený, souvislý a integrovaný soubor opatření zahrnující úpravu dovolené a pracovní doby a infrastruktury péče, 7. vzhledem k tomu, že opatření zaměřená na lepší sladění pracovního a rodinného života jsou součástí širšího politického programu, který reaguje na potřeby zaměstnavatelů a pracovníků a zvyšuje přizpůsobivost a zaměstnatelnost v rámci přístupu flexikurity, 8. vzhledem k tomu, že rodinné politiky by měly přispívat k dosažení rovnosti žen a mužů a je třeba na ně pohlížet v souvislosti s demografickými změnami, následky stárnutí obyvatelstva, sbližováním generačních rozdílů, podporou účasti žen v pracovním procesu a rozdělením rodinných povinností mezi ženami a muži, 9. vzhledem k tomu, že Komise v letech 2006 a 2007 vedla s evropskými sociálními partnery první a druhou fázi konzultace o sladění pracovního, soukromého a rodinného života a mimo jiné řešila otázku aktualizace regulačního rámce na úrovni Společenství a vyzvala evropské sociální partnery, aby vyhodnotili ustanovení rámcové dohody o rodičovské dovolené s cílem její revize, 10. vzhledem k tomu, že rámcová dohoda evropských sociálních partnerů z roku 1995 o rodičovské dovolené dala impuls k příznivým změnám, zajistila společný základ pro rovnováhu mezi pracovním a soukromým životem v členských státech a sehrála významnou úlohu v pomoci pracujícím rodičům při dosahování lepšího souladu mezi těmito dvěma oblastmi; evropští partneři se však na základě společného hodnocení domnívají, že některé prvky této dohody je nutno přizpůsobit nebo revidovat, aby bylo možno lépe dosáhnout jejích cílů, 11. vzhledem k tomu, že některé aspekty je nutno přizpůsobit s ohledem na zvyšující se rozmanitost pracovní síly a společenský vývoj zahrnující vzrůstající rozmanitost uspořádání rodiny, při současném dodržování vnitrostátních právních předpisů, kolektivních smluv nebo zvyklostí, 12. vzhledem k tomu, že v mnoha členských státech nevedla podpora toho, aby se muži podíleli na rodinných povinnostech vyváženou měrou, k dostatečným výsledkům a proto by měla být přijata účinnější opatření vedoucí k rovnoměrnějšímu rozdělení rodinných odpovědností mezi muži a ženami, 13. vzhledem k tomu, že v mnoha členských státech již existuje široká škála politických opatření a zvyklostí týkajících se dovolené, zařízení péče o děti a pružného uspořádání pracovní doby, které jsou přizpůsobeny potřebám pracovníků a zaměstnavatelů a jejichž cílem je podpora rodičů při dosahování souladu mezi pracovním, soukromým a rodinným životem, přičemž tyto skutečnosti je třeba vzít při provádění této dohody v úvahu, 14. vzhledem k tomu, že tato rámcová dohoda stanoví jeden prvek opatření evropských sociálních partnerů v oblasti slaďování pracovního a rodinného života, 15. vzhledem k tomu, že tato dohoda je rámcovou dohodou stanovící minimální požadavky a ustanovení pro rodičovskou dovolenou, odlišnou od mateřské dovolené, a pro pracovní volno z důvodů vyšší moci a obrací se na členské státy a sociální partnery, aby zavedli podmínky přístupu a prováděcí pravidla za účelem přihlédnutí k situaci v každém členském státě, 16. vzhledem k tomu, že právo na rodičovskou dovolenou v této dohodě je právem individuálním a v zásadě nepřenositelným, ačkoli členské státy mohou umožnit jeho přenositelnost, přičemž ze zkušenosti plyne, že nepřenositelnost této dovolené může fungovat jako kladná pobídka jejího čerpání ze strany otců, a evropští sociální partneři se proto dohodli na nepřenositelnosti části této dovolené, 17. vzhledem k tomu, že je důležité zohlednit zvláštní potřeby rodičů dětí se zdravotním postižením nebo s dlouhodobým onemocněním, 18. vzhledem k tomu, že by členské státy měly zajistit, aby nároky na věcné dávky v rámci nemocenského pojištění zůstaly během minimální doby rodičovské dovolené zachovány, 19. vzhledem k tomu, že při provádění této dohody by členské státy také měly tam, kde je to vhodné podle vnitrostátních podmínek, a s přihlédnutím k rozpočtové situaci zvážit, zda mají nároky na dávky sociálního zabezpečení zůstat stejné i během minimální doby rodičovské dovolené, a rovněž úlohu příjmů jako jednoho z faktorů určujících čerpání rodičovské dovolené, 20. vzhledem k tomu, že ze zkušeností členských států vyplývá, že výše příjmů při rodičovské dovolené je jedním z faktorů, který ovlivňuje její čerpání ze strany rodičů, zejména otců, 21. vzhledem k tomu, že dostupnost pružného uspořádání pracovní doby usnadňuje rodičům sloučení pracovních a rodičovských povinností a usnadňuje opětovné zapojení do práce, zejména po návratu z rodičovské dovolené, 22. vzhledem k tomu, že úprava rodičovské dovolené má podpořit pracující rodiče v určitém období s cílem udržet a podpořit jejich průběžnou účast na trhu práce, a proto by měla být věnována větší pozornost udržování kontaktů se zaměstnavatelem v průběhu této dovolené nebo ujednáním týkajícím se návratu do práce, 23. vzhledem k tomu, že tato dohoda přihlíží k potřebě zlepšit požadavky sociální politiky, zvýšit konkurenceschopnost ekonomiky Evropské unie a vyhnout se ukládání správních, finančních a právních omezení bránících zakládání a rozvoji malých a středních podniků, 24. vzhledem k tomu, že sociální partneři mají nejlepší předpoklady k nalezení řešení, která odpovídají potřebám zaměstnavatelů i pracovníků, a proto jim musí být přidělena zvláštní úloha při provádění, uplatňování, sledování a hodnocení této dohody v širším kontextu dalších opatření, jejichž cílem je zlepšit sladění pracovních a rodičovských povinností a podporovat rovné příležitosti a rovné zacházení pro muže a ženy. II – OBSAH Ustanovení 1: Účel a oblast působnosti 1. Tato dohoda stanoví minimální požadavky usnadňující sladění rodičovských a pracovních povinností pracujících rodičů s přihlédnutím ke vzrůstající rozmanitosti v uspořádání rodiny, při současném dodržování vnitrostátních právních předpisů, kolektivních smluv nebo zvyklostí. 2. Tato dohoda se vztahuje na všechny pracovníky, muže i ženy, kteří mají pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru vymezeném právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi platnými v každém členském státě. 3. Členské státy nebo sociální partneři nevyjmou z oblasti působnosti této dohody pracovníky, pracovní smlouvy nebo pracovněprávní vztahy pouze na základě skutečnosti, že se jedná o zaměstnance na částečný pracovní úvazek, zaměstnance se smlouvou na dobu určitou nebo osoby, které uzavřely pracovní smlouvu nebo jsou v pracovněprávním vztahu s agenturou zprostředkovávající dočasnou práci. Ustanovení 2: Rodičovská dovolená 1. Tato dohoda přiznává pracujícím mužům a ženám individuální právo na rodičovskou dovolenou z důvodu narození nebo osvojení dítěte, aby mohli o toto dítě pečovat do dosažení stanoveného věku, nejvýše osmi let, který definují členské státy nebo sociální partneři. 2. Právo na dovolenou bude přiznáno na dobu nejméně čtyř měsíců a v zájmu podpory rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy by mělo být v zásadě udělováno jako právo nepřenosné. Pro podporu rovnoměrnějšího čerpání dovolené oběma rodiči bude nepřenosný alespoň jeden z těchto čtyř měsíců. Prováděcí pravidla ohledně tohoto nepřenosného období budou stanovena na vnitrostátní úrovni právními předpisy nebo kolektivními smlouvami s přihlédnutím ke stávajícím ustanovením v členských státech týkajícím se dovolené. Ustanovení 3: Prováděcí pravidla 1. Podmínky přístupu k rodičovské dovolené a prováděcí pravidla vymezuje zákon nebo kolektivní smlouva v jednotlivých členských státech při dodržení minimálních požadavků této dohody. Členské státy nebo sociální partneři mohou zejména: a) rozhodnout, zda se rodičovská dovolená přiznává na celou pracovní dobu nebo na část pracovní doby, po částech nebo systémem časových úvěrů s přihlédnutím k potřebám zaměstnavatelů i pracovníků; b) podmínit právo na rodičovskou dovolenou splněním podmínky odpracované doby nebo doby trvání pracovního poměru, která nesmí přesáhnout jeden rok. Členské státy nebo sociální partneři při uplatňování tohoto ustanovení zajistí, že v případě po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou vymezených ve směrnici Rady 1999/70/ES o pracovních poměrech na dobu určitou u téhož zaměstnavatele bude pro účely výpočtu rozhodné doby zohledněn souhrn těchto smluv; c) vymezit podmínky, za kterých je po projednání v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi zaměstnavateli dovoleno odložit poskytnutí rodičovské dovolené z ospravedlnitelných důvodů spojených s provozem organizace. Jakékoli obtíže vyplývající z uplatňování tohoto ustanovení by měly být řešeny v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi; d) navíc k případům uvedeným v písmenu c) tohoto ustanovení schvalovat zvláštní opatření k uspokojení provozních a organizačních požadavků malých podniků. 2. Členské státy nebo sociální partneři stanoví lhůty pro oznámení dané zaměstnavateli pracovníkem, který uplatňuje své právo na rodičovskou dovolenou, upřesňující zahájení a skončení doby dovolené. Členské státy nebo sociální partneři při stanovení délky těchto lhůt zohlední zájmy pracovníků a zaměstnavatelů. 3. Členské státy nebo sociální partneři vyhodnotí potřebu přizpůsobit podmínky přístupu a prováděcí pravidla týkající se rodičovské dovolené potřebám rodičů dětí se zdravotním postižením nebo s dlouhodobým onemocněním. Ustanovení 4: Osvojení dítěte 1. Členské státy nebo sociální partneři vyhodnotí nezbytnost doplňujících opatření, která řeší zvláštní potřeby adoptivních rodičů . Ustanovení 5: Zaměstnanecká práva a nediskriminace 1. Po skončení rodičovské dovolené mají pracovníci právo vrátit se na stejné pracovní místo, nebo není-li to možné, na rovnocenné nebo podobné pracovní místo odpovídající jejich pracovní smlouvě nebo pracovnímu poměru. 2. Práva pracovníka, která má nebo která nabývá v den začátku rodičovské dovolené, zůstávají zachována až do skončení této rodičovské dovolené. Po skončení rodičovské dovolené jsou tato práva uplatnitelná včetně všech změn vyplývajících z vnitrostátních právních předpisů, kolektivních smluv nebo zvyklostí. 3. Členské státy nebo sociální partneři vymezí postavení pracovní smlouvy nebo pracovního poměru po dobu trvání rodičovské dovolené. 4. K zajištění toho, aby pracovníci mohli uplatňovat své právo na rodičovskou dovolenou, přijmou členské státy nebo sociální partneři nezbytná opatření na ochranu pracovníků před méně příznivým zacházením nebo propuštěním z důvodů žádosti o rodičovskou dovolenou nebo čerpání rodičovské dovolené v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi. 5. Všechny otázky týkající se sociálního zabezpečení ve vztahu k této dohodě musí být přezkoumány a rozhodnuty členskými státy nebo sociálními partnery v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo kolektivními smlouvami, s přihlédnutím k důležitosti kontinuity nároků na dávky sociálního zabezpečení v rámci různých systémů, zejména v oblasti zdravotní péče. Všechny otázky týkající se příjmů ve vztahu k této dohodě musí být přezkoumány a rozhodnuty členskými státy nebo sociálními partnery v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi, s přihlédnutím k úloze příjmů jako jednomu z faktorů čerpání rodičovské dovolené. Ustanovení 6: Návrat do práce 1. Za účelem podpory lepšího sladění pracovního a rodinného života přijmou členské státy nebo sociální partneři nezbytná opatření s cílem zajistit, aby pracovníci při návratu z rodičovské dovolené mohli požádat o změnu délky a/nebo rozvržení pracovní doby na určité období. Zaměstnavatelé tyto žádosti zváží a budou na ně reagovat s přihlédnutím k potřebám zaměstnavatelů i pracovníků. Podmínky uplatňování tohoto odstavce budou vymezeny v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi. 2. Pro usnadnění návratu do práce po rodičovské dovolené se pracovníci i zaměstnavatelé vyzývají, aby v průběhu rodičovské dovolené udržovali kontakty a aby učinili opatření vedoucí k vhodnému opětovnému zapojení do práce po ukončení dovolené, o kterých mezi sebou rozhodnou zúčastněné strany s přihlédnutím k vnitrostátním právním předpisům, kolektivním smlouvám nebo zvyklostem. Ustanovení 7: Pracovní volno z důvodů vyšší moci 1. Členské státy nebo sociální partneři přijmou v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi nezbytná opatření povolující pracovníkům pracovní volno z důvodů vyšší moci v důsledku naléhavých rodinných důvodů v případech nemoci nebo úrazu, při kterých je okamžitá přítomnost pracovníka nepostradatelná. 2. Členské státy nebo sociální partneři mohou upřesnit podmínky přístupu a prováděcí pravidla k ustanovení 7 bodu 1 a omezit toto právo na určitou dobu za rok nebo na jednotlivý případ. Ustanovení 8: Závěrečná ustanovení 1. Členské státy mohou uplatňovat nebo zavést příznivější ustanovení, než která jsou stanovena v této dohodě. 2. Provádění této dohody neodůvodňuje snížení obecné úrovně ochrany poskytované pracovníkům v oblasti působnosti této dohody. Tím není dotčeno právo členských států nebo sociálních partnerů vypracovat odlišné právní nebo správní předpisy nebo smluvní ustanovení s ohledem na vývoj situace (včetně zavedení nepřenositelnosti práva), pokud jsou dodrženy minimální požadavky stanovené v této dohodě. 3. Touto dohodou není dotčeno právo sociálních partnerů uzavírat na vhodné úrovni, včetně evropské úrovně, dohody upravující nebo doplňující ustanovení této dohody způsobem, který přihlíží ke zvláštním okolnostem. 4. Členské státy uvedou v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s rozhodnutím Rady nejpozději do dvou let od jeho přijetí, nebo zajistí, aby do konce uvedeného období sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou. Členským státům může být poskytnuto další období nejvýše jednoho roku pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím, je-li to nezbytné s přihlédnutím ke zvláštním obtížím nebo k provádění prostřednictvím kolektivní smlouvy. 5. Předcházení a urovnávání sporů a stížností vyplývajících z uplatňování této dohody se řeší v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi. 6. Aniž jsou dotčeny příslušné úlohy Komise, vnitrostátních soudů a Evropského soudního dvora, měly by být veškeré záležitosti spojené s výkladem této dohody na evropské úrovni nejprve postoupeny Komisí podepsaným stranám, které zaujmou stanovisko. 7. Podepsané strany přezkoumají tuto dohodu pět let po dni rozhodnutí Rady, jestliže o to požádá některá ze stran této dohody. V Bruselu dne 18. června 2009 Za EKOS John Monks generální tajemník Za odborovou delegaci Za BUSINESSEUROPE Philippe de Buck generální ředitel Za UEAPME Andrea Benassi generální tajemník Za CEEP Ralf Resch generální tajemník [1] KOM(2006) 92. [2] Závěry Rady: Vyvážené úlohy žen a mužů v oblasti zaměstnání, růstu a sociální soudržnosti (SOC 385). [3] Usnesení Evropského parlamentu ze dne 3. září 2008 o rovnosti žen a mužů — 2008 (2008/2047(INI)), bod 28 [4] Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice Rady 92/85/EHS o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (KOM(2008) 637 v konečném znění). [5] Návrh směrnice Evropského parlamentu a Rady o uplatňování zásady rovného zacházení pro muže a ženy samostatně výdělečně činné a o zrušení směrnice 86/613/EHS (KOM(2008) 636 v konečném znění). [6] Zpráva „Provádění barcelonských cílů týkajících se zařízení péče o děti předškolního věku“ (KOM(2008) 638 v konečném znění; technická příloha, SEK(2008) 2597). [7] Sdělení Komise „Lepší rovnováha mezi pracovním a soukromým životem: silnější podpora pro sladění profesního, soukromého a rodinného života“, KOM(2008) 635 v konečném znění [8] SEK(2006) 1245. [9] SEK(2007) 571. [10] Viz http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=641&langId=en&moreDocuments=yes. [11] SEK(2008) 2526/2 [12] Sdělení Komise o provádění Dohody o sociální politice (KOM(1993) 600 v konečném znění ze dne 14. prosince 1993). [13] Zpráva o reprezentativnosti evropských organizací sociálních partnerů, část 1, Institut des Sciences du Travail — Université Catholique de Louvain, září 1999. [14] Monografie o situaci sociálních partnerů v přistupujících a kandidátských zemích, meziodvětvová úroveň, Institut des Sciences du Travail — Université Catholique de Louvain, březen 2004. [15] Věc C-180/95, Draehmpaehl , [1997], Sb. rozh. I-2195, věc C-271/91, Marshall [1993] Sb. rozh. I-4367. [16] Úř. věst. ..., ..., s. ... [17] Úř. věst. L 145, 19.6.1996, s. 4. [18] Úř. věst. L 45, 19.2.1975, s. 19. [19] Úř. věst. L 348, 28.11.1992, s. 1. [20] Úř. věst. L 46, 17.2.1997, s. 20. [21] Úř. věst. L 204, 26.7.2006, s. 23.