Sdělení komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru - Nanověda a nanotechnologie: Akční plán pro Evropu 2005–2009. První zpráva o provádění 2005–2007 /* KOM/2007/0505 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 6.9.2007 KOM(2007) 505 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE RADĚ, EVROPSKÉMU PARLAMENTU A EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU Nanověda a nanotechnologie: Akční plán pro Evropu 2005–2009. První zpráva o provádění 2005–2007 SDĚLENÍ KOMISE RADĚ, EVROPSKÉMU PARLAMENTU A EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU Nanověda a nanotechnologie: Akční plán pro Evropu 2005–2009. První zpráva o provádění 2005–2007 Nanotechnologie poskytují významný potenciál pro posílení kvality života a průmyslové konkurenceschopnosti v Evropě. Jejich rozvoj a využití by se neměly odkládat, narušovat nebo ponechat náhodě. Evropská komise (EK) hraje v rozvoji nanověd a nanotechnologií (NaN) dvojí významnou úlohu: jakožto tvůrce politik a orgán financující výzkum a inovace. „Integrovaný, bezpečný a odpovědný přístup“ navržený EK v roce 2004[1] byl zúčastněnými stranami schválen a nyní představuje jádro politiky EU v oblasti nanotechnologií. Jak požadovala EK, byly zmobilizovány zdroje a řešeny důležité problémy. Akční plán[2] představoval hybnou sílu rozvoje, přičemž v téměř všech oblastech byl zjištěn pokrok. Ačkoli je obtížné získat veškeré kvantitativní ukazatele pro období 2005–2007, lze sledovat jeho pozitivní dopad. Během posledních dvou let těžil evropský výzkum v oblasti NaN ze značné finanční podpory a zvýšené koordinace a soudržnosti v příslušných oblastech politiky. Orgány EU, členské státy, průmysl, výzkumní pracovníci a jiné zúčastněné strany spolupracovaly prostřednictvím sdílení informací a pravidelných vzájemných konzultací na tom, aby Evropa „hovořila stejným hlasem“. Bylo také vyvinuto úsilí na to, aby Evropa úžeji spolupracovala s mezinárodními partnery, a to na dvoustranném i vícestranném základě. Během let 2005–2007 značně vzrostla mezinárodní konkurence, což postavilo evropský pokrok před náročné úkoly. V Evropě se nyní projevují některé slabé stránky, zejména nedostatek soukromých investic do výzkumu a průmyslových inovací, nedostatek vedoucích mezioborových infrastruktur a rostoucí nebezpečí duplikace a roztříštění výzkumného úsilí z důvodu rostoucích investic členských států. Této možné duplikaci a roztříštění bychom se měli vyhnout a měli bychom zajistit, aby hlavním rysem všech akcí EU byla součinnost a subsidiarita. Kromě toho mohou nanotechnologie, jimž je vlastní mezioborová a novátorská povaha, zpochybnit zavedené přístupy ve výzkumu, vzdělávání, patentování a legislativě. V nadcházejících letech bychom měli sjednotit činnosti, přičemž bychom měli vycházet z nynějšího rozmachu, a věnovat zvláštní pozornost rozvoji mezioborových infrastruktur, odpovídajícím podmínkám pro bezpečné a účinné využití nanotechnologií a sdílení chápání odpovědnosti výzkumných pracovníků v etickém rámci. Tato zpráva shrnuje opatření přijatá v období 2005–2007 a související pokrok s ohledem na klíčové oblasti stanovené v Akčním plánu pro Evropu 2005–2009 v oblasti NaN. 1. VÝZKUM, VÝVOJ A INOVACE: EVROPA POTŘEBUJE ZNALOSTI Podpora výzkumu a technologického vývoje (VaV) vyšla jak z EK, tak z členských států EU, přičemž zvláštní důraz byl položen na koordinaci politik, programů a projektů. V rámci 6. rámcového programu pro výzkum (RP6, 2002–2006) bylo na financování projektů v oblasti NaN poskytnuto téměř 1,4 mld. EUR. Pro srovnání, příspěvek EK v rámci RP4 (1994–1998) činil 120 mil. EUR a v rámci RP5 (1998–2002) 220 mil. EUR. Během své existence představoval RP6 téměř třetinu celkových veřejných výdajů na NaN v Evropě. Celkové náklady, veřejné i soukromé, na NaN v období 2004–06 představovaly okolo 24 mld. EUR. Evropa představuje více než čtvrtinu této celkové celosvětové hodnoty, přičemž přímé finance EK představují 5 – 6 %. Z hlediska veřejného financování se Evropa stala největším investorem na světě. Z hlediska soukromého financování však Evropa výrazně zaostává za USA a Japonskem. EU stanovila cíl investovat 3 % svého HDP do VaV, přičemž dvě třetiny této částky pocházejí z průmyslu. Soukromé výdaje na VaV však v současnosti představují okolo 55 % a tento trend lze sledovat také v odvětví nanotechnologií. Soukromý sektor na druhou stranu zaznamenává v této oblasti pokrok díky svým aktivitám v různých evropských technologických platformách (ETP) a různým příspěvkům popsaným podrobněji na jiných místech tohoto dokumentu. Očekává se, že financování NaN v rámci RP7 výrazně vzroste. Průměrné roční finance budou pravděpodobně představovat dvojnásobek financí v rámci RP6, a to díky nárůstu v rámci specifického programu „Spolupráce“ a výraznému posílení akcí „zdola nahoru“ ve specifických programech „Myšlenky“ a „Lidé“. Financování v posledně zmiňovaném případě je téměř čtyřikrát vyšší než v odpovídajících aktivitách v rámci RP6 (NEST a Marie Curie). Kromě tohoto celkového růstu může rostoucí zájem o NaN zvýšit podíl financování z akcí „zdola nahoru“. Další finance budou pravděpodobně pocházet z mezitematických přístupů rozvinutých v RP7, jelikož nano-, bio- a informační technologie mají mezioborovou povahu a mohou znamenat přínos pro různá průmyslová odvětví a politické cíle (např. zdravotnictví, potravinářství, energetika, životní prostředí a doprava). První výzvy k předkládání návrhů v rámci RP7, zveřejněné v prosinci 2006, zahrnovaly téměř 60 požadavků a témat přímo se vztahujících k NaN v širokých oblastech nanověd, technologického rozvoje, posouzení dopadů, společenských problémů, nanomateriálů, nanoelektroniky, nanomedicíny, jakož i školení a grantů Evropské rady pro výzkum (European Research Council – ERC). Kromě toho byla do víceletého pracovního programu Společného výzkumného střediska Komise (DG JRC) začleněna přímá opatření v oblasti VaV vztahující se k NaN, a to v oblastech jako nanomateriály, nanobiotechnologie, posouzení rizika a metrologie. Byl posílen výzkum možného dopadu nanotechnologií na zdraví a životní prostředí, přičemž důraz byl položen na budování kapacit. Asi 28 mil. EUR z RP5 a RP6 bylo věnováno projektům výslovně zaměřeným na environmentální a zdravotní hlediska NaN. Tento výzkum se v RP7 výrazně zvýší, a to jak s ohledem na velikost, tak s ohledem na rozsah, s přihlédnutím na absorpční kapacitu. Příslušná témata zvolená po veřejné konzultaci v roce 2006 byla zahrnuta do prvních výzev. Nanotechnologickým aplikacím je věnováno několik evropských technologických platforem (ETP) jako nanoelektronika (ENIAC)[3], nanomedicína[4] a udržitelná chemie, které vypracovaly výhledové dokumenty a strategické programy výzkumu. Mezi další ETP zvláště související s NaN patří moderní strojírenské materiály a technologie, technologie vodíkových a palivových článků, bezpečnost práce (nanobezpečnostní uzel) a platforma Photonics21, která zahrnuje nanofotoniku a nanobiofotoniku. S prioritami ETP se počítá ve výzvách k předkládání návrhů v rámci RP7. Program RP6 ERA-NET podporuje koordinaci vnitrostátních programů výzkumu, např. nanověda Evropa (Nanoscience Europa - NanoSci-ERA), mikro a nanotechnologie (Micro and Nanotechnology - MNT ERA-Net) a věda o materiálech a technologii (Materials Science and Technology - MATERA). Tento program bude pokračovat v rámci RP7 a bude posílen zavedením programu ERA-NET Plus.[5] První výzvy zahrnují ERA-NET Plus pro nanovědy. COST, mezivládní síť pro spolupráci ve vědě a technologiích, hrála také cennou roli při koordinaci nanověd, jak prokazuje Evropské fórum pro nanovědy pořádané v říjnu 2006 Evropskou komisí, sítí COST, ESF, programem STOA (Posouzení vědeckých a technologických možností) Evropského parlamentu a Nanoscience Europe. 2. INFRASTRUKTURA A EVROPSKÉ PÓLY EXCELENCE Dostupnost infrastruktur excelence, kritické množství a mezioborová povaha je pro budoucí pokrok VaV a průmyslových inovací v Evropě nejnáročnějším úkolem. EK podpořila výzkumné infrastruktury NaN v rámci RP6 (částkou 40 mil. EUR) a bude je podporovat i nadále v rámci RP7 prostřednictvím specifického programu „Kapacity“. Tato podpora se vztahuje na přístup ke stávajícím infrastrukturám a na rozvoj budoucích infrastruktur, nezahrnuje však jejich výstavbu. Ta je především odpovědností členských států. V září 2006 přijalo Evropské strategické fórum pro infrastruktury výzkumu (ESFRI) program, který představuje základní plán pro EK a členské státy. Tento plán stanovil 35 projektů ve všech oblastech, včetně Celoevropské infrastruktury pro nanostruktury a nanoelektroniku (PRINS). Prošetřuje se vhodnost nové infrastruktury v nanobiotechnologiích. Začlenění stávajících zdrojů a odborných znalostí také značně těžilo z ETP a projektů spolupráce v oblasti VaV, zejména sítí excelence, což může vést k novým evropským infrastrukturám (např. sítě Nanoquanta[6] a Nano2Life[7]). Očekává se, že tento nepřímý vliv na budování kapacit bude pokračovat i v RP7, ve specifickém programu „Spolupráce“. 3. MEZIOBOROVÉ LIDSKÉ ZDROJE: EVROPA POTŘEBUJE TVOŘIVOST NaN často těží z mezioborových přístupů, což může otřást tradičnějšími výchovnými a vzdělávacími schématy. Nové zboží, služby a výrobní metody určí poptávku po nových a odlišných pracovních místech. V dubnu 2005 se v Bruselu konalo pracovní setkání věnované potřebám výchovy a vzdělávání ve výzkumu v oblasti NaN. Komise se této oblasti aktivně účastnila prostřednictvím svých vzdělávacích programů (řízeno GŘ pro vzdělávání a kulturu) i programů pro mobilitu a vzdělávání výzkumných pracovníků (řízeno GŘ pro výzkum). Očekává se, že tyto formy podpory v následujících letech vzrostou. V rámci Erasmus Mundus došlo v některých oblastech NaN ke vzniku nových magisterských programů.[8] Vzdělávání v oblasti NaN se dostalo významné podpory také prostřednictvím akcí Marie Curie v rámci RP6, a to formou grantu ve výši 161 mil. EUR, což činí asi 8 % z jejich celkového rozpočtu. Pokud jde o ceny za práci v oblasti NaN, tři ze 20 ocenění Marie Curie v rámci RP6 (každé 50 000 EUR) získali výzkumní pracovníci za práci v oblasti NaN. V některých členských státech (např. Německo a Itálie) byla zavedena zvláštní ocenění. EK proto nepovažuje za nutné vytvořit zvláštní ocenění. Očekává se, že vzdělávací aktivity v oblasti NaN budou dotovány v rámci programu „Lidé“ RP7 (např. Sítě zaškolování), jak tomu bylo v rámci RP6. Vzdělávání a odborná příprava se také často řeší jako součást kolektivních projektů VaV a sítí excelence (např. Nanobeams vytvořil evropskou školu s doktorandským studiem, která se zaměřuje na techniky charakterizace za využití iontů a elektronů). Na úlohu žen v NaN se zaměřuje zvláštní projekt RP6. NaN přilákaly také zájem mladých lidí, jak dokládá jejich velká účast v aktivitách financovaných EK a v jiných aktivitách EU, jako je německý NanoTruck (Nanokamion). Komise také dosud vydala soubor diapozitivů ve 20 jazycích, jež získaly ve školách oblibu jako nástroj pro vysvětlení NaN. 4. PRŮMYSLOVÁ INOVACE: OD ZNALOSTÍ K TRHU Zvláštním cílem akcí Komise v oblasti NaN je zvýšit konkurenceschopnost evropského průmyslu. Toho se dosahuje zejména vytvářením znalostí s cílem posunout se od průmyslu založeného na zdrojích k průmyslu založenému na znalostech. Dosahuje se toho také uskutečňováním postupných změn prostřednictvím výzkumu a podporováním vývoje nových aplikací plynoucích ze vzájemné souhry různých technologií a disciplín. Průmyslová inovace prokazuje určitou setrvačnost, přičemž jedním z úkolů orgánů veřejné správy je zavést opatření, s jejichž pomocí bude možno ji překonat. Komise podporuje účast průmyslu, a zejména MSP, na kolektivních projektech VaV v rámci RP7, jak tomu bylo v RP6. RP6 zaznamenal nárůst účasti průmyslu v projektech NMP vztahujících se k NaN, a to z 18 % v období let 2003–2004 na 37 % v roce 2006. RP7 klade větší důraz na naplnění potřeb průmyslu pro VaV, a to například přijetím prvků strategických plánů výzkumu ETP. V případě výroby nanočipů byla navržena společná technologická iniciativa (JTI), která vychází z práce ENIAC v oboru nanoelektroniky. Na posílení průmyslové inovace se zavádějí nová důležitá opatření: Finanční nástroj pro sdílení rizik provozovaný Evropskou investiční bankou za podpory RP7 zlepší účastníkům projektů v oblasti VaV přístup k dluhovému financování. Záruční fond (v kombinaci s novými pravidly o finanční odpovědnosti) v rámci RP7 usnadní zejména účast MSP. „Program pro konkurenceschopnost a inovace 2007–2013“ (CIP) s rozpočtem okolo 3,6 mld. EUR podpoří inovace také prostřednictvím zvláštních programů, z nichž všechny se budou potenciálně vztahovat k inovacím vycházejícím z NaN (Program pro podnikání a inovace, Program na podporu politiky informačních a komunikačních technologií a program Inteligentní energie – Evropa). Konsorciím se nabízejí další služby jako semináře v oblasti strategií využití pro projekty financované v rámci priority NMP, které jim pomohou zužitkovat výsledky jejich výzkumu. V celé Evropě bylo zorganizováno několik akcí, jejichž cílem bylo podnítit zájem průmyslu. Mezi tyto akce patří EuroNanoForum 2007 konané v Düsseldorfu, či pracovní setkání Nano2Business konaná ve Varšavě a Helsinkách. Obě akce organizoval projekt Nanoforum. RP6 podpořil vývoj plánů vedoucích k průmyslovým aplikacím (např. nanomateriály) prostřednictvím šíření jejich zjištění mezi evropský průmysl (např. NanoRoadSME a NanoRoadMap). Tato činnost podpořila práci ETP, např. ARTEMIS (vestavěné výpočetní systémy), ENIAC (nanoelektronika), EPoSS (integrace inteligentních systémů), FTC (textilie a oděvy budoucnosti), ManuFuture (výrobní technologie budoucnosti), NanoMedicine, Industrial Safety a SusChem (udržitelná chemie). Mezi další příklady patří pracovní skupina pro mikro- a nanovýrobu (MINAM) a MNT ERA-Net ve stejné oblasti. Koordinační akce CONCORDE-NSOCRA v oblasti nanostrukturovaných oxidových katalyzátorů jasně ukázala kladný dopad NaN na energetickou účinnost průmyslových procesů a na životní prostředí. Je třeba porozumět příležitostem a rizikům budoucího vývoje NaN v Evropě. Za tímto účelem je třeba přezkoumat trhy nanotechnologických výrobků, složení dotčených průmyslových odvětví, konkurenceschopnost evropského průmyslu, dopady sociálních a bezpečnostních rozměrů a překážky bránící vývoji. Společné výzkumné středisko (SVS) koordinuje socioekonomickou studii vztahující se k těmto oblastem. Tato studie bude vycházet z výsledků projektů RP6 a dalších činností uvedených výše. Normalizace hraje důležitou úlohu na evropské a mezinárodní úrovni. Komise (zejména prostřednictvím SVS) hraje úlohu průvodce v činnostech normalizačních orgánů, jmenovitě CEN a ISO. Komise také udělila mandát evropským normalizačním orgánům CEN, CENELEC a ETSI. Pro zajištění transparentnosti a koordinovaného postavení mezi vnitrostátními orgány EU přijala EK v dubnu 2007 mandát vyzývající tyto orgány k předložení normalizačního programu. Normalizační program by měl být předložen do konce roku 2007 a měl by přihlédnout k potřebě přezkumu stávajících norem nebo k vyvinutí nových norem v souvislosti se zdravím, bezpečností a ochranou životního prostředí. Pro zajištění slučitelnosti vědeckých údajů a mezinárodní harmonizace vědeckých metod používaných pro účely regulace vyžadují některá hlediska (např. vývoj nomenklatury, standardních zkušebních metod) mezinárodní spolupráci. Tento mandát tudíž jasně vyjadřuje myšlenku vyvinout evropské normy ve spolupráci s ISO, mezinárodním normalizačním orgánem. RP6 (např. Nanostrand a Nanotransport) podpořil prenormativní VaV (tj. VaV podporující normy a metrologii) a RP7 poskytne další podporu (např. koordinace nanometrologie). Tato koordinace na evropské úrovni se bude rozšiřovat a harmonizovat prostřednictvím celosvětových fór jako VAMAS (prenormativní) a CIPM (metrologie). Evropský patentový úřad (EPO) čelí problémům, které představuje registrace nanotechnologických aplikací a zavedl „nanoznačkování“. Spolupráce mezi komisí a EPO se zvýšila, což vedlo ke společně zorganizovanému pracovnímu setkání „Práva k duševnímu vlastnictví v nanotechnologiích“ konanému v dubnu 2007. Pokud jde o patenty, předběžné srovnání RP5 a RP6 naznačuje, že počet přihlášek patentů vzniklých z projektů NaN (Growth a NMP) se během prvních dvou let RP6 více než zdvojnásobil. RP7 podpoří rozšíření slibných technologických řešení, jako jsou nanotechnologické pilotní linky, prostřednictvím k tomu účelu zvlášť vyhrazených financí. 5. INTEGRACE SPOLEČENSKÉHO ROZMĚRU: OČEKÁVÁNÍ A OBAVY Přijetí společností je klíčovým hlediskem vývoje nanotechnologií. Úlohou Komise, jakožto tvůrce politik, je zohlednit očekávání a obavy obyvatel. Nanotechnologie by neměly být pouze bezpečně používány a vést k výsledkům ve formě užitečných produktů a služeb, měly by také představovat veřejný konsensus týkající se jejich celkového dopadu. Očekávané přínosy nanotechnologií, jakož i možná rizika a jakákoli nutná opatření, musí být plně a přesně představeny veřejnosti, přičemž je potřeba podpořit veřejnou debatu a pomoci lidem vytvořit si nezávislý názor. V této oblasti hrála Komise ústřední úlohu. Komise financovala vydávání nebo přímo vydávala množství informačních materiálů, včetně filmů, v mnoha jazycích a určených různým věkovým skupinám. Úmyslem je, aby v jazycích EU byly k dispozici alespoň základní informace. V této oblasti hrají nepochybnou roli vědci, kteří mohou vysvětlit zásady a použití nanotechnologií široké veřejnosti a tisku. Na podporu při šíření informací mezi veřejnost jim Komise dala k dispozici příručku „Zprostředkování vědy, balíček pro přežití pro vědce“. Užitečným zdrojem jsou tyto dvě webové stránky: http://ec.europa.eu/nanotechnology/ a http://www.nanoforum.org. V rámci zvláštních projektů RP6 byly provedeny studie sociální přijatelnosti. Projekt Nanologue ve své zprávě „Budoucnost nanotechnologií: musíme mluvit“ vyvinul tři možné scénáře budoucího vývoje nanotechnologií a vypracoval „nanometr“, který poskytne vodítko v otázkách možných etických a sociálních problémů. Projekt NanoDialogue zorganizoval v osmi zemích výstavy věnované nanotechnologiím, čímž podpořil informovanost společnosti a dialog ve formě cílových skupin a veřejných debat. Výsledky a doporučení byly představeny na otevřené závěrečné konferenci v únoru 2007. V tomto veřejném dialogu pokračují další projekty jako NanoBio-RAISE. V rámci RP7 se počítá s podporou dalších akcí v této oblasti. Metodika veřejného dialogu v oblasti nanotechnologií byla přezkoumána na mezinárodním pracovním setkání konaném v únoru 2007 za účasti osob zabývajících se informováním o vědě. Bude vydána závěrečná zpráva, která přihlíží k získaným informacím. U všech projektů VaV zvažovaných v rámci RP6 byly posouzeny možné etické otázky a případně provedeny etické přezkumy. Tyto přezkumy budou pokračovat i v RP7. Evropská skupina pro etiku ve vědě a nových technologiích (EGE), poradní orgán předsedy EK, vydala v lednu 2007 stanovisko k nanomedicíně.[9] Toto stanovisko uznává potenciál nanomedicíny ve vývoji nových diagnostických, léčebných a preventivních metod. Zdůrazňuje zkoumání jak bezpečnostních, tak etických, právních a společenských hledisek nanomedicíny. Navrhuje ustanovit evropskou síť pro etiku v nanomedicíně a další monitorování současné právní situace, v tomto stádiu však nepožaduje zvláštní právní předpisy. Tato témata budou řešena v rámci RP7. Průzkumy Komise[10] a jiné průzkumy dokládají, že většina evropské veřejnosti stále není o NaN dostatečně informována. Tyto průzkumy však také dokládají důvěru veřejnosti v to, že schopnost evropských orgánů veřejné správy zajistit dobré právní předpisy v oblasti nanotechnologií je v Evropě větší než kdekoli jinde. Na tomto poli byly aktivní také členské státy a mezinárodní organizace a proběhly různé iniciativy organizované např. Greenpeace a Demos ve Spojeném království a Vivagora ve Francii. S úmyslem posílit kulturu zodpovědnosti EK zahájila veřejné konzultace, které mají přispět k vymezení některých základních zásad odpovědného řízení nanotechnologického výzkumu. Tento záměr se již odráží v „Augsburgském prohlášení o materiálech“ a ve stanovisku přijatém společností Degussa GmbH. 6. VEŘEJNÉ ZDRAVÍ, BEZPEČNOST, OCHRANA ŽIVOTNÍHO PROSTŘEDÍ A OCHRANA SPOTŘEBITELŮ Ačkoli NaN nabízejí mnoho prospěšných aplikací, stále není zcela znám možný dopad některých „nanomateriálů“ a „nanovýrobků“ na životní prostředí a lidské zdraví. Celkovým cílem práce Komise v oblasti zdraví, bezpečnosti a životního prostředí je umožnit bezpečný rozvoj a využití NaN a zajistit, aby veřejnost mohla využívat inovací, které mohou NaN přinést, a přitom byla chráněna před možnými nepříznivými dopady. Za tímto účelem existují různé regulační i neregulační přístupy: - Posouzení, zda současné legislativní rámce poskytují dostatečnou ochranu, nebo zda je potřeba je pozměnit nebo vytvořit nové právní předpisy. - Zdokonalení znalostní základny prostřednictvím výzkumu, vědeckých výborů, sdílení informací a spolupráce, a to i na mezinárodní úrovni. - Začlenění veřejnosti prostřednictvím dialogů se zúčastněnými stranami, dobrovolných iniciativ, atd. 6.1. Přezkum předpisů Komise dokončuje přezkum současných předpisů, aby mohla stanovit, zda je potřeba přijmout nové předpisy, které by se týkaly rizik souvisejících s nanomateriály. Jejím prvním zjištěním je, že se současné předpisy zabývají zejména obavami souvisejícími s dopady na zdraví a životní prostředí. Na základě vědeckého vývoje nebo regulačních potřeb v určitých oblastech lze navrhnout změny předpisů. Během tohoto šetření EK přihlédne ke zprávám o mezerách v úpravě vypracovaným v různých členských státech. V této souvislosti je hlavním prostředkem ochrany zdraví, bezpečnosti a životního prostředí zdokonalení provádění stávajících předpisů. Vnitrostátní orgány a Komise se proto musí nejdříve ujistit o tom, zda je nutné aktualizovat stávající předpisy, jako jsou prováděcí právní předpisy, normy a technické pokyny, a to zejména s ohledem na posouzení rizika. Během pokračujícího získávání nových údajů se budou případ od případu i nadále používat stávající metody. Pokud to bude nutné, měly by se v souvislosti s limity, povolením látek a složek, označováním odpadu jakožto nebezpečného, posilováním postupů posuzování souladu, zaváděním omezení uvádění na trh a použitím chemických látek a přípravků, atd. používat stávající regulační mechanismy. Zvláštní pozornost je třeba věnovat různým mechanismům, které orgánům a agenturám odpovídajícím za provádění právních předpisů umožňují zasahovat prostřednictvím opatření jako ochranné doložky a varovné systémy v případě zjištění nebezpečí u látek, které již jsou na trhu. Orgány budou muset zaručit zahrnutí regulačních priorit do výzev k předkládání návrhů v rámci RP7 a přezkoumání regulační užitečnosti výsledků výzkumu. 6.2. Řešení mezer ve znalostech Od roku 2005 došlo k celosvětovému konsensu v souvislosti s naléhavou potřebou vědeckých znalostí o hlediscích bezpečnosti vyráběných nanomateriálů. Na úrovni států, EU i na mezinárodní úrovni byly stanoveny priority, kterými se zabývalo několik iniciativ: - Údaje o možném nebezpečí pro člověka a životní prostředí, jakož i zkušební metody, jak ho zjišťovat. - Údaje o vystavení v průběhu životního cyklu nanomateriálů nebo výrobků obsahujících nanomateriály a metody posuzování vystavení. - Měření, charakterizační metody pro nanomateriály, referenční materiály a metody odběru vzorků a analýz za účelem řešení vystavení. Dne 10. března 2006 přijal na výzvu Komise Vědecký výbor pro vznikající a nově zjištěná zdravotní rizika (SCENIHR) na základě veřejných konzultací stanovisko o posuzování rizik souvisejících s nanotechnologiemi.[11] SCENIHR má za to, že ačkoli jsou stávající toxikologické a ekotoxikologické metody pro posouzení nebezpečí souvisejících s nanočásticemi vhodné, nemusí být dostačující k tomu, aby se zaměřily na veškerá rizika. Současné postupy posuzování rizika musí být z důvodu nejistoty s ohledem na nanočástice pozměněny. V oblastech jako jsou charakterizace, zjišťování a měření nanočástic, výskyt a přetrvávání nanočástic v člověku a životním prostředí a veškerá hlediska související s toxikologií a ekotoxikologií, byly potvrzeny znalostní mezery. Ty by měly být řešeny tak, aby bylo možno zajistit uspokojivé posuzování rizika pro člověka a ekosystémy. EK proto požádala SCENIHR, aby provedl podrobnější analýzu současné metodiky posuzování rizika, jak je stanovena v Technických pokynech pro chemikálie. SCENIHR přijal své stanovisko po veřejné konzultaci ve dnech 21.–22. června 2007[12]. SCENIHR došel k závěru, že zatímco je pravděpodobné, že současné metodiky mohou zjistit rizika související s nanočásticemi, bude potřeba provést změny ve stávajících pokynech. SCENIHR také určil problematické oblasti, které vyžadují zlepšení technických pokynů a metodik, a navrhnul stupňovou strategii pro posuzování rizika nanomateriálů. Pokud jde o kosmetiku, vyzvala EK Vědecký výbor pro spotřební výrobky (SCCP), aby přezkoumal a případně pozměnil své Poznámky k pokynům pro testování složek a zhodnotil bezpečnost kosmetických složek ve formě nanočástic.[13] Dne 19. června 2007 SCCP schválil stanovisko k veřejné konzultaci[14] a došel k závěru, že je nutné přezkoumat bezpečnost nanomateriálů používaných v současnosti v opalovacích krémech ve světle současných informací a podtrhnul možný vliv fyziologicky abnormálního kožního a mechanického působení na pronikání pokožkou. 6.3. Výzkum v oblasti hledisek bezpečnosti Výzkumem v oblasti bezpečnosti se EK výslovně zabývá prostřednictvím financování NaN (část 1). Obecným cílem je podpořit vědecké posouzení možných zdravotních a bezpečnostních rizik a rizik pro životní prostředí souvisejících s nanotechnologickými materiály a výrobky v co nejranějším stádiu, aby bylo možno zaplnit znalostní mezery a poskytnout základ pro splnění regulačních požadavků. Pokud by bylo třeba, mohl by tento výzkum přispět k vývoji nových požadavků na bezpečný, odpovědný a udržitelný rozvoj NaN. Témata v první výzvě k předkládání návrhů v rámci RP7 zahrnují přenosná zařízení se snadným použitím, vliv umělých nanočástic na zdraví a životní prostředí s kritickým přezkumem údajů, komentovanou databázi o vlivu nanočástic, koordinaci při studiu vlivu nanotechnologických materiálů a výrobků a alternativní strategie toxikologického posouzení nanočástic používaných v lékařské diagnostice. SVS se mezitím zaměřuje na vývoj a harmonizaci metod pro charakterizaci a testování toxicity vyrobených nanomateriálů (např. měření velikosti částic, testování reprezentativního souboru nanomateriálů na kritických buněčných řadách in vitro), související studie referenčních materiálů a dozimetrie, studie použitelnosti výpočetních metod pro posuzování vlastností nanočástic, včetně toxicity, a vývoj databází. V souvislosti s ETP pro udržitelnou chemii (SusChem)[15] bylo vypracováno několik dokumentů, jako je kodex chování pro nanotechnologii, pokyny pro bezpečnou výrobu a činnosti zahrnující nanočástice na pracovištích a podrobné informace o charakterizaci nanomateriálů. Akce Nanosafety Hub konaná v Bruselu v březnu 2007 Evropskou technologickou platformou pro průmyslovou bezpečnost (ETPIS)[16] se zaměřila na monitorovací technologie v souvislosti s toxicitou nanočástic a průmyslovou a environmentální bezpečnost v souvislosti s nanomateriály. V této souvislosti je také důležité se zmínit o dobrovolných přístupech průmyslových podniků[17] při vydávání pokynů k bezpečné výrobě a manipulaci s nanomateriály na pracovištích. 6.4. Mezinárodní spolupráce v oblasti zdraví a životního prostředí Několik bezpečnostních hledisek vyžaduje mezinárodní spolupráci, např. vývoj společné nomenklatury, norem a zkušebních metod, které umožní zajistit globální porovnání dat a mezinárodní harmonizaci metod používaných pro regulační účely. Základní fórum pro koordinaci činností na mezinárodní úrovni poskytla pracovní skupina pro vyrobené nanomateriály OECD.[18] Její pracovní program zahrnuje šest zvláštních projektů, které se zabývají mj. znalostními mezerami s ohledem na dopad na zdraví a životní prostředí, databázemi, zkušebními systémy, pokyny, metodikami posuzování rizika a výměnou informací o dobrovolných programech a regulačních přístupech. Předpokládá se, že Komise, za podpory vědeckých výborů, jakož i evropských orgánů, bude i nadále přispívat k tomuto mezinárodnímu úsilí. Důležité jsou také činnosti v rámci ISO/TC 229 na vývoj standardních metod a nomenklatury, kterých se EK a členské státy již aktivně účastní. Financování v rámci RP7 je otevřeno výzkumným týmům prakticky ze všech zemí světa. Proběhly intenzivní diskuse s různými federálními agenturami USA o možnosti koordinované výzvy, která by sloučila výzkumné úsilí na obou stranách Atlantického oceánu. Je proto vítanou skutečností, že americké agentury EPA, NSF a DoE samy zahájily společné kroky podněcující výzkumné pracovníky ve Spojených státech, aby spolupracovali s evropskými týmy.[19] V první výzvě k předkládání návrhů RP7 bylo zahrnuto doporučení určené evropským výzkumným pracovníkům, aby spolupracovali s americkými týmy. Komise společně s Agenturou pro ochranu životního prostředí USA (EPA) a mezinárodní centrum Woodrow Wilson International Centre for Scholars zorganizovaly v říjnu 2006 pracovní setkání na téma posouzení životního cyklu nanotechnologických výrobků.[20] 7. MEZINÁRODNÍ SPOLUPRÁCE Na základě mandátu uděleného Radou EU v září 2004 Komise prohloubila v souladu se zásadou subsidiarity dialog o nanotechnologiích na mezinárodní, dvoustranné i vícestranné úrovni. Dialogu se účastní jak hospodářsky a průmyslově vyspělé země (v zájmu sdílení poznatků a využití kritického množství zdrojů), tak méně rozvinuté země (v zájmu zajištění jejich přístupu ke znalostem a odstranění nebezpečí vzniku „nanopropasti“). V rámci VaV se jeví zvláště slibnou spolupráce v oblasti nanověd a nanomateriálů, a stejně tak vypadá slibně spolupráce ve vybraných cílových oblastech jako bezpečnost nanočástic nebo kroky na cestě k rovným podmínkám pro nanotechnologické výrobky na globalizovaném trhu (např. prenormativní výzkum). EK věnovala pozornost vstupům neevropských či mezinárodních zúčastněných stran, jakými byla iniciativa Meridian Institute „Nanotechnologie a chudí: příležitosti a rizika“. RP7 je v ještě větším rozsahu než RP6 otevřen výzkumným pracovníkům mimo země EU, přičemž většina případů je financována EU. Byly zahájeny zvláštní pilotní akce jako NanoForum EU – Latin America a EuroIndiaNet. Pozornost se věnuje také mobilitě výzkumných pracovníků a vzájemnému přístupu k nejlepším infrastrukturám. Na mezinárodní úrovni byla přezkoumána možnost „kodexu dobrého chování“ pro odpovědný vývoj a využití NaN, návrhy Komise se však neshledaly s jednohlasným celosvětovým souhlasem. Jak bylo uvedeno výše, Komise zahájila veřejné konzultace věnující se hlavním zásadám odpovědného řízení nanotechnologického výzkumu, přičemž zájem o účast na těchto konzultacích by mohly projevit i třetí země. Na setkáních v Alexandrii (USA) v roce 2004 a v Tokiu v roce 2006 a na dvou přípravných setkáních v Bruselu a v Kapském Městě byl zahájen vyhrazený mezinárodní dialog. Třetí mezinárodní dialog se plánuje na rok 2008 v Evropě. Mezi akce Komise patří: - Účast v CEN a ISO, kde došlo k vytvoření nových skupin pro normy v oblasti NaN (CEN/TC 352 a ISO/TC 229) a kdy stávající skupiny převzaly specifické související dílčí práce (např. ISO/TC 24, ISO/TC 146). - Účast v OECD, kde byly ustanoveny dvě nové pracovní skupiny: OECD-WP pro vyrobené nanomateriály v rámci společného setkání o chemikáliích (oddíl 6) a OECD-CSTP-WP pro nanotechnologie.[21] - Věnování se výzkumu dopadu nanočástic na zdraví a životní prostředí v rámci RP7 na základě konzultací a/nebo spolupráce s federálními agenturami USA; EK a Agentura pro ochranu životního prostředí uzavřely prováděcí dohodu, která zahrnuje nanotechnologie. - Poskytnutí podpory pro vytváření sítě mezi výzkumnými pracovníky ze třetích zemí v oblasti nanotechnologií v rámci RP7 a vytvoření volného elektronického archivu publikací z oblasti NaN s cílem zabránit možné „nanopropasti“. - Vytvoření pracovní skupiny ad-hoc se zástupci členských států, jejímž úkolem bylo prověřit pokrok a náročné úkoly mezinárodních aktivit týkajících se nanotechnologií. 8. PROVÁDĚNÍ SOUDRŽNÉ A VIDITELNÉ STRATEGIE NA EVROPSKÉ ÚROVNI Účelem akčního plánu je zajistit co nejlepší řízení vývoje a využití nanotechnologií. Jeho účinné provádění proto vyžaduje účinnou strukturu a koordinaci na základě podrobných a pravidelných konzultací s členskými státy a všemi zúčastněnými stranami. Komise spolupracovala s předsednictvími EU na organizování konferencí poskytujících příležitosti k ověření pokroku. V roce 2005 se ve Spojeném království konala konference EuroNanoForum. Předsednictví Spojeného království zorganizovalo také pracovní setkání členských států s cílem prodiskutovat a zhodnotit počáteční pokrok při provádění akčního plánu. Po této akci následovalo v červnu 2006 rakouské předsednictví a v září 2006 finské předsednictví s konferencí „Nanotechnologie: bezpečnost pro úspěch“.[22] Německé předsednictví zorganizovalo konferenci EuroNanoForum v červnu 2007 a portugalské předsednictví plánuje zorganizovat oficiální akci v listopadu 2007. Byla zřízena mezirezortní skupina EK věnující se všem hlediskům práce popsané v této zprávě. Komise také vyzvala k vytvoření observatoře, která má provádět dynamická posouzení vývoje a použití nanotechnologií. To by mělo zúčastněným stranám pomoci pochopit možné a kritické problémy a poskytnout institucím a členským státům funkci „včasného varování“. Nové webové stránky portálu Europa seznamují s prací všech zúčastněných útvarů Komise při provádění akčního plánu: http://ec.europa.eu/nanotechnology/. V širším smyslu má akční plán také zajistit, aby NaN přispívaly k realizaci Evropského výzkumného prostoru (ERA)[23]. V tomto ohledu lze uvést následující úspěchy: - Rozsáhlá evropská strategie pro NaN a skutečnost, že financování EK představuje třetinu evropských veřejných prostředků investovaných do NaN, vedly k účinné koordinaci a minimalizaci přesahů. Dalším užitečným faktorem bylo včasné spuštění těchto iniciativ, a to často ještě před jakýmikoli strukturovanými iniciativami členských států (část 1 výše). - Financované projekty věnované vzdělávání a mobilitě výzkumných pracovníků a další projekty VaV v oblasti NaN přispěly k vytvoření vysoce kvalitního lidského potenciálu v NaN (část 3 výše). - RP6 zaznamenal rostoucí účast průmyslu na projektech VaV v oblasti NaN a vytvoření několika ETP posílilo spolupráci mezi veřejným a soukromým sektorem v oblasti NaN. Očekává se, že RP7 povede k dalšímu pokroku (část 4 výše). - Bylo provedeno několik strategických aktivit pro začlenění veřejnosti (část 5 výše). - Proběhly vybrané strategické aktivity zaměřující se na mezinárodní spolupráci (část 7 výše). Existuje také malá, avšak rostoucí účast mezinárodních partnerů na projektech VaV v oblasti NaN. - Tyto činnosti doplňovalo rozsáhlé úsilí, které mělo umožnit bezpečný vývoj a využití nanotechnologií (část 6 výše). V nadcházejících letech by se měla věnovat zvláštní pozornost rozvoji mezioborových infrastruktur, vhodným podmínkám pro bezpečné a účinné použití nanotechnologií a sdílení chápání odpovědnosti výzkumných pracovníků v etickém rámci. Na podporu bezpečného a odpovědného nanotechnologického výzkumu a pro přípravu cesty k bezpečným a odpovědným aplikacím a použití nanotechnologií má Komise v plánu přijmout kodex chování pro odpovědný výzkum v oblasti NaN. Po svém přezkumu současných právních předpisů Komise pravděpodobně navrhne úpravu předpisů, a to na základě vědeckého vývoje, nebo potřebu úprav ve specifických oblastech, ve kterých bude tato potřeba zjištěna. Komise hodlá předložit další zprávu o provádění akčního plánu v oblasti NaN do konce roku 2009. [1] Na cestě k evropské strategii pro nanotechnologie , KOM(2004)338 [2] Nanověda a nanotechnologie : Akční plán pro Evropu 2005-2009 , KOM(2005)243 [3] http://www.eniac.eu/. [4] http://cordis.europa.eu/nanotechnology/nanomedicine.htm. [5] Prostřednictvím tohoto programu EK přispívá jak ke koordinaci, tak ke společnému transnárodnímu financování, a to až 1/3 celkových příspěvků. [6] http://www.nanoquanta.eu/ http://www.etsf.eu/. [7] http://www.nanotolife.com/. [8] http://www.emm-nano.org/.http://www.u-picardie.fr/mundus_MESC/.http://www.ens-cachan.fr/monabiphot/. [9] http://ec.europa.eu/european_group_ethics/avis/index_en.htm. [10] http://www.ec.europa.eu/research/press/2006/pdf/pr1906_eb_64_3_final_report-may2006_en.pdf. [11] http://ec.europa.eu/health/ph_risk/committees/04_scenihr/docs/scenihr_o_003b.pdf. [12] http://ec.europa.eu/health/ph_risk/committees/04_scenihr/docs/scenihr_o_010.pdf. [13] http://ec.europa.eu/health/ph_risk/committees/04_sccp/docs/sccp_nano_en.pdf. [14] http://ec.europa.eu/health/ph_risk/committees/04_sccp/docs/sccp_o_099.pdf. [15] www.suschem.org. [16] www.industrialsafety-tp.org. [17] Např. BASF a Bayer. [18] http://www.oecd.org/about/0,3347,en_2649_37015404_1_1_1_1_37465,00.html. [19] http://es.epa.gov/ncer/rfa/2007/2007_star_nanotech.html. [20]ftp://ftp.cordis.europa.eu/pub/nanotechnology/docs/lca_nanotechnology_workshopoct2006_proceedings_en.pdf. [21] www.oecd.org/sti/nano. [22] http://www.fmnt.fi/ntss/. [23] Na cestě k evropskému výzkumnému prostoru , KOM(2000)6.