Obranný průmysl je závislý na zahájení programů rozvoje schopností vládami a obecněji na úrovni veřejných výdajů a investic v oblasti obrany. Vlády jako koneční uživatelé obranného vybavení přesně vymezují požadavky a vystupují jakožto veřejní zadavatelé, regulační orgány a často jakožto podporovatelé vývozu. Kromě toho se systém obrany vyvíjí v dlouhodobém horizontu a nese s sebou velká rizika, protože operační potřeby se během vývoje produktu mohou měnit. To znamená obranné společnosti nebudou investovat do vojenských technologií, aniž se veřejné orgány zavážou, že je koupí.

Vojenské výdaje Evropy jako celku jsou druhé největší na světě. Evropa však stále zaostává za USA a trpí neefektivností ve výdajích v důsledku zdvojování, nedostatečné interoperability a technologických mezer. Kromě toho se rozpočty na obranu v Evropě v posledních letech snižují, zatímco jiní globální aktéři (Čína, Rusko, Saúdská Arábie) odvětví obrany v nebývalém rozsahu modernizují. Bez trvalého investování do obrany hrozí evropskému průmyslu, že nebude technologicky s to vytvořit novou generaci zásadních obranných schopností. V konečném důsledku to ovlivní strategickou autonomii Unie a její schopnost jednat jako subjekt zajišťující bezpečnost.

Aby Evropa mohla dosáhnout pokroku, pokud jde o tyto priority týkající se schopností, musí vytvořit podmínky pro větší spolupráci v oblasti obrany s cílem maximalizovat výsledky a efektivnost výdajů na obranu. To by mělo jít ruku v ruce s pevnou, konkurenceschopnou a inovativní průmyslovou základnou obrany a mělo by být ku prospěchu širšího hospodářství: investice v odvětví obrany mají významný ekonomický multiplikační účinek v podobě vytváření osamostatněných podniků a transferů technologií do jiných odvětví, jakož i vytváření pracovních míst.

Předseda Komise Juncker ve svém projevu o stavu Unie v roce 2016 zdůraznil potřebu Evropy, která ochraňuje, dává příležitosti a brání. To, že Evropané převezmou větší odpovědnost za svou bezpečnost, znamená, že musí investovat do rozvoje klíčových obranných schopností, aby mohli odstrašovat, reagovat a chránit se před vnějšími hrozbami. Evropská unie musí prokázat, že je schopna zajišťovat „tvrdou“ i „měkkou bezpečnost“ a reagovat na výzvy k větší solidaritě v bezpečnosti a obraně. Tato priorita byla nedávno zdůrazněna v Bratislavském plánu a vyzdvihly ji rovněž Evropský parlament a Rada Evropské unie.

V období 2006–2011 vynakládaly USA na obranný výzkum a technologie v průměru 9 miliard EUR ročně a na obranný výzkum a vývoj v průměru 54,6 miliardy EUR. USA budou v tomto úsilí pokračovat, a dokonce je v důsledku 3. strategie kompenzace zvýší. V letech 2012 až 2015 se ruské výdaje na výzkum a vývoj v oblasti obrany zdvojnásobily a Čína podle dostupných údajů své investice do výzkumu a vývoje také zvyšuje.

Zvýšení investic do obranného výzkumu je nutné jak na úrovni jednotlivých členských států, tak na úrovni EU, aby byla posílena vědecká a technologická základna v oblasti obranných technologií, produktů a služeb. Komise je proto připravena uvolnit prostředky z fondů EU na podporu obranného výzkumu na úrovni EU. Tyto prostředky však musí doplňovat a podněcovat snahy jednotlivých států, nikoli je zdvojovat či nahrazovat.

Komise hodlá v roce 2017 zahájit přípravnou akci týkající se obranného výzkumu,

jak to požadovala Evropská rada, s rozpočtem 90 milionů EUR na období 2017–2019. To bude první krok, omezený časově i rozpočtově, který bude sloužit jako zkouška přidané hodnoty podpory pro obranný výzkum z rozpočtu EU. Komise zváží pověřovací dohodu s agenturou EDA o některých úkolech souvisejících s prováděním přípravné akce. Výzkumná témata budou stanovena v pracovním programu na základě zásad postupu projednávání ve výborech.

Pokud budou členské státy souhlasit s tímto akčním plánem, přípravná akce připraví půdu pro to, aby se z „okna výzkumu“ v příštím víceletém finančním rámci pro období po roce 2020 stal evropský program obranného výzkumu. Tento program by měl mít přesvědčivý rozsah. Vzhledem k významu investic do obranného výzkumu, velikosti stávajících vnitrostátních rozpočtů na obranný výzkum a vysokým nákladům na vývoj špičkových obranných technologií může toto „okno“ vyžadovat roční rozpočet odhadovaný na 500 milionů EUR, aby bylo dosaženo významných výsledků v souladu se závěry skupiny osobností o evropském obranném výzkumu, jakož i s nedávnou zprávou Evropského parlamentu k této věci. Touto částkou by se EU zařadila mezi 4 nejvýznamnější investory do obranného výzkumu a technologií v Evropě.

Program by se měl zaměřit na omezený počet klíčových výzkumných projektů souvisejících s prioritami obranných schopností, na nichž se dohodly členské státy. To zajistí efektivní alokaci zdrojů, bude odrazovat od zbytečného zdvojování a přinese úspory z rozsahu. Výzkum financovaný Evropskou unií by měl být zaměřen na zásadní obranné a inovativní technologie, založené na vynikající kvalitě.

Na správu programu se budou vztahovat rozpočtová pravidla EU a tato správa by měla zohledňovat zvláštnosti odvětví obrany. Bude prozkoumáno několik možností pro strukturu dialogu mezi Komisí, členskými státy a průmyslem o provádění budoucího „okna“, například možnosti technologických platforem. V tomto dialogu budou využívány činnosti agentury EDA v oblastech priorit výzkumu a technologií a priorit schopností, jakož i klíčové strategické činnosti. Jak uvedla skupina osobností, programový výbor by měl být složen ze zástupců členských států, měl by pracovat podle postupu projednávání ve výborech a posoudit přidanou hodnotu EU u projektů, zejména vzhledem k tomu, že konečnými uživateli v odvětví obrany jsou členské státy.

Financování bude poskytnuto zejména formou grantů, ale v konkrétním případě obranného výzkumu bude zkoumána i možnost využívat zadávání veřejných zakázek v předobchodní fázi. Tyto projekty budou vyžadovat účast výzkumných ústavů a společností z několika členských států a podporovat účast malých a středních podniků, včetně těch, které pracují na inovacích dvojího užití. S přihlédnutím ke zkušenostem s přípravnou akcí by měla být stanovena specifická práva duševního vlastnictví.

Obranné technologie vyvinuté v rámci přípravné akce a budoucího programu mohou rovněž uspokojovat civilní potřeby. Měly by být podporovány synergie, aby byly obecněji podněcovány inovace v civilním hospodářství, například u technologií kybernetické obrany, a zároveň bylo zamezeno zdvojování. Na druhé straně by civilní výzkum mohl být také užitečný pro obranný průmysl. Program Horizont 2020 může být využit k podpoře základního výzkumu a inovací, zejména prostřednictvím účinku vzájemného obohacování. Komise bude od roku 2017 organizovat setkání obranného průmyslu a civilních inovativních odvětví, které využívají financování z programu Horizont 2020, aby podpořila přebírání potenciálně průrazných technologií a nových postupů v obranném průmyslu.



„Okno schopností“: financování společného rozvoje obranných schopností

Kromě toho, že je důležité rozvíjet evropskou spolupráci v obranném výzkumu, je třeba jít ještě dále a zajistit podporu pro celý cyklus rozvoje obranných schopností. I přes zjevné ekonomické a jiné výhody spolupráce se členské státy i nadále potýkají se značnými překážkami, jež brání rozvoji programů spolupráce.

Nedostatečná koordinace a plánování společných schopností na úrovni EU snižují efektivnost veřejných výdajů a investic členských států a zároveň vedou ke zbytečnému zdvojování. Navíc nedostatečná synchronizace jednotlivých rozpočtových příspěvků vede ke značným zpožděním při zahajování a provádění programů spolupráce. Dále mohou rostoucí náklady komplexních obranných schopností bránit tomu, aby členské státy investovaly samy, a proto by sdružení vnitrostátních zdrojů na schopnosti vedlo k rozpočtovým úsporám a maximalizovalo by efektivnost investic do obrany.

Pomocí „okna schopností“ fondu by tyto překážky měly být překonány. Zajistilo by společné financování vývoje a zadávání zakázek v oblasti strategických priorit schopností. Na nich by se dohodly členské státy a mohly by zahrnovat priority dvojího užití, které jsou důležité pro provádění politik EU. Toto „okno“ by se soustředilo na fáze navazující na výzkum a technologie, včetně prototypů a vývoje a zadávání zakázek na produkty a technologie.

Podle prvních odhadů by jako cíl mohla sloužit referenční částka 5 miliard EUR. To by odpovídalo 2,5 % z celkových vnitrostátních výdajů na obranu v EU a 14 % vnitrostátních výdajů na obranné schopnosti. Odstranilo by to i nedostatek výdajů na vybavení prostřednictvím projektů spolupráce oproti cíli, na němž se dohodly členské státy EDA a kterým je na tyto projekty vynaložit 35 % výdajů na vybavení. Uvedená referenční částka by měla být upřesněna na základě na základě analýzy rozsahu působnosti uskutečněné společně s členskými státy.

Konkrétní podoba tohoto „okna schopností“ bude třeba dále rozpracovat v úzké spolupráci s členskými státy, vysokou představitelkou, a to i v její funkci vedoucí Evropské obranné agentury, a dalšími příslušnými zúčastněnými stranami. Bude se tak dít v souladu se Smlouvami a stávajícími mandáty a takovým způsobem, aby byly maximalizovány synergie a bylo zamezeno zdvojování. Zejména musí být při tom respektována práce vysoké představitelky spočívající v zkoumání potenciálu stálé strukturované spolupráce podle mandátu uděleného Radou. Stanovení priorit a vlastnictví schopností by jednoznačně zůstaly na úrovni členský států, které by rovněž tyto schopnosti provozovaly. Očekává se, že se spolupráce bude postupem času rozvíjet.

„Okno schopností“ by mohlo být založeno na dvou úrovních:

První úroveň, otevřená všem členským státům, by spočívala v „zastřešující struktuře“. Stanovila by společný rámec podpory pro členské státy a zajistila by provozní správu pro vypracování konkrétních projektů prostřednictvím společných pravidel a použitelných právních a finančních nástrojů pro provádění projektů. Mohla by rovněž napomoci dosáhnout plynulosti rozpočtových požadavků členských států a překonat nedostatek synchronizace vnitrostátních rozpočtových cyklů.

Druhá úroveň by se skládala z konkrétních projektů na rozvoj společných schopností na základě dobrovolné účasti členských států. O finančních a operačních záležitostech souvisejících s konkrétními projekty a jejich finančními podmínkami by rozhodovaly i nadále členské státy účastnící se příslušného projektu v rámci pravidel stanovených na úrovni zastřešující struktury. Jednotlivých projektů by se mohly zúčastnit různé skupiny členských států.