Úřední věstník 304 E , 01/12/2005 S. 0128 - 0132



P6_TA(2005)0034 Hlavní zaměření hospodářských politik Legislativní usnesení Evropského parlamentu o situaci evropského hospodářství — přípravná zpráva o hlavních směrech hospodářských politik (2004/2269(INI)) Evropský parlament, - s ohledem na doporučení Komise ze dne 24. dubna 2003 o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Společenství (pro období 2003-2005) (KOM (2003)0170), - s ohledem na doporučení Komise ze dne 7. dubna 2004 o aktualizaci hlavních směrů hospodářských politik členských států a Společenství pro rok 2004 (období 2003-2005) (KOM (2004)0238), - s ohledem na hospodářské odhady pro podzim 2004 vypracované Komisí pro eurozónu a Evropskou unii (2004-2006), - s ohledem na sdělení Komise ze dne 2. února 2005 jarnímu zasedání Evropské rady "Spolupráce pro růst a zaměstnanost — nový začátek lisabonské strategie" (KOM(2005)0024), - s ohledem na závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000, ze zasedání Evropské rady v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001 a ze zasedání Evropské rady v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002, - s ohledem na závěry předsednictví Evropské rady ze zasedání v Bruselu ve dnech 20. a 21. března 2003, 16. a 17. října 2003, 25. a 26. března 2004 a 4. a 5. listopadu 2004, - s ohledem na zprávu "Tvaří v tvář výzvám" skupiny na vysoké úrovni pod vedením Wima Koka, - s ohledem na sdělení Komise ze dne 11. listopadu 2003 nazvané "Evropský podnět pro podporu růstu — investice do sítí a znalostí pro podporu růstu a zaměstnanosti — závěrečná zpráva Evropské radě" (KOM (2003)0690), - s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru ze dne 30. října 2003 k "Hodnocení zkušenosti, jež Výbor získal, pro vyhodnocení dopadu strukturálních reforem v EU na hospodářství, sociální oblast a zaměstnanost [1]", - s ohledem na své usnesení ze dne 12. března 2003 o stavu evropského hospodářství — přípravnou zprávu k doporučení Komise o hlavních směrech hospodářských politik [2], své usnesení ze dne 15. května 2003 k doporučení Komise o hlavních směrech hospodářských politik členských států a Společenství (pro období 2003-2005) [3] a na své usnesení ze dne 23. října 2003 o výsledcích zasedání Evropské rady ve dnech 16. a 17. října 2003 v Bruselu [4], - s ohledem na své usnesení ze dne 26. února 2004 o stavu evropského hospodářství — přípravnou zprávu o hlavních směrech hospodářských politik [5] a na své usnesení ze dne 22. dubna 2004 o doporučení Komise o aktualizaci hlavních směrů hospodářských politiy členských států a Společenství na rok 2004 (pro období 2003-2005) [6], - s ohledem na své usnesení ze dne 26. února 2004 k přípravě jarního summitu 2004 [7], - s ohledem na čl. 99 odst. 2 Smlouvy o ES, - s ohledem na článek 45 a čl. 112 odst. 2 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Hospodářského a měnového výboru (A6-0026/2005), A. vzhledem k tomu, že hospodářský růst v eurozóně a v 25 státech Evropské unie nedosahuje v udržitelné míře své potenciální úrovně a zůstává na nízké úrovni; že spotřeba domácností je stále málo podporována a hospodářské výhledy na roky 2005 a 2006 jsou průměrné, což přispívá k udržení vysoké míry nezaměstnanosti, která bude klesat jen pomalu; že navzdory nejnižším úrokovým sazbám od druhé světové války je jen malá ochota investovat a neočekává se žádná změna, alespoň ne v brzké době; že strukturální reformy, které jsou nakonec obecně pokládány za nezbytné, nebyly ve všech členských státech uskutečněny s náležitou péčí a že reformy na úrovni Společenství pokračují pouze pomalu, B. vzhledem k tomu, že Lisabonská strategie vyžaduje mobilizaci všech stávajících nástrojů, zejména hlavních směrů hospodářské politiky a přiměřené uskutečnění finančního výhledu, C. vzhledem k tomu, že úsilí o udržitelný růst musí být založeno na sociální politice a politice zaměstnanosti a životního prostředí, které zohledňují odpovědnost vůči budoucím generacím, a potřebě posílit sociální soudržnost; že sociální soudržnost může být posílena pouze tehdy, pokud je zachována přiměřená úroveň sociální ochrany a vysoká míra zaměstnanosti podle cílů stanovených Smlouvou, a že udržitelnost důchodových systémů lze zajistit pouze tehdy, jestliže se zlepší konkurenceschopnost evropského průmyslu tak, aby vytvářelo růst, investice a nové podniky, D. vzhledem k tomu, že nadměrné rozpočtové schodky v některých členských státech jsou příznakem nedostatku strukturálních reforem, a že ukazují na souvztažnost mezi růstem a rozpočtovou kázní; že nízké úrokové sazby, které tato kázeň umožňuje, vytvářejí nezbytnou důvěru hospodářských subjektů v dlouhodobou cenovou stabilitu, a tím vytvářejí základ potřebný pro růst a zaměstnanost, E. vzhledem k tomu, že historicky nízké úrokové sazby nedodaly podnikům důvěru v prospěšnost investic; 1. lituje podstatného zpoždění při uskutečňování Lisabonské strategie, zejména s ohledem na strukturální reformy a reformy veřejných financí v mnoha členských státech, které lze částečně připsat velkému počtu cílů; vítá proto, že skupina, které předsedá Wim Kok, vymezila klíčové priority; vyzývá členské státy, aby tyto klíčové priority aktivně uskutečňovaly; vyzývá Komisi, aby své úsilí zaměřila na tyto oblasti; domnívá se, že obecné směry vymezené jako hlavní směry hospodářské politiky pro období 2003-2005 nebyly zařazeny do hospodářských politik členských států; vyzývá Komisi k analýze nejlepších výkonů členských států a k tomu, aby z toho vyvodila ponaučení; doporučuje klást větší váhu na růst a vytváření pracovních míst pomocí zvýšené hospodářské soutěže a konkurenceschopnosti v rámci lisabonské strategie; 2. poukazuje na to, že finanční stabilita, reforma veřejných financí a nízké úrokové sazby, které přinesla politika stability Evropské centrální banky, jsou jasnými pilíři lisabonské strategie; sdílí stanovisko Výboru pro hospodářskou politiku uvedené v její "Výroční zprávě o strukturálních reformách pro rok 2005", "že makroekonomický rámec podporující stabilitu a růst je nezbytný" a že "vlády mohou těžit maximální užitek ze strukturálních reforem v oblastech růstu a zaměstnanosti pouze ve vhodném makroekonomickém prostředí"; 3. doporučuje zjednodušení a zlepšení vztahů mezi různými nástroji, které má k dispozici Evropská unie; doporučuje snížit počet zpráv nebo programů, jak na úrovni Společenství, tak i na vnitrostátní úrovni s cílem zajistit větší zapojení členských států; žádá Komisi, aby zvýšila své úsilí na dotvončení vnitřního trhu v odvětvích, kde dosud existují ochranné bariéry a obchodní omezení; žádá rovněž Komisi, aby nepolevila ve svém úsilí zajistit korektní hospodářskou soutěž ve všech odvětvích; 4. plně podporuje nezávislost Evropské centrální banky a je toho názoru, že jakýkoli vliv na měnovou politiku ze strany subjeků určujících hospodářské politiky by byl v rozporu se Smlouvami, protože by to tuto nezávislost ukončilo; navrhuje harmonizaci hospodářských hypotéz použitých jako základ pro návrh rozpočtu a rozpočtových časových plánů členských států eurozóny s ohledem na časový plán pro návrh hlavních směrů hospodářských politik a hlavních směrů zaměstnanosti; 5. opakuje svůj požadavek na uskutečnění reformy trhu práce ve smyslu zajištění rovnováhy mezi pružností a bezpečností; připomíná svou podporu provádění politik, které podporují obchodního ducha a iniciativu, inovaci a průmyslovou konkurenceschopnost a v této souvislosti připomíná svoji podporu cílům zjednodušení administrativy a odstranění překážek souvisejících se zdaněním právnických osob prostřednictvím zavedení takzvaného "balíčku Monti" týkajícího se daňové harmonizace; zdůrazňuje konečně, že vytvoření kvalitních pracovních míst bude doprovázet zlepšení produktivity práce v Evropě; 6. domnívá se, že zvýšená produktivita nebude sama o sobě dostatečná na vytvoření růstu potřebného na pokrytí všech hospodářských a sociálních potřeb a na zmírnění důsledků demografické změny, zejména z hlediska důchodového systému a systému zdravotnictví; a že zavedení strukturálních reforem nemůže nahradit makroekonomickou politiku; 7. je znepokojen přetrvávající vysokou mírou nezaměstnanosti a nedostatečnými výhlídkami na zvýšení zaměstnanosti jak v eurozóně, tak i v celé Unii; naléhá na to, aby bylo vyvinuto zvláštní úsilí na poskytování poradenství a přeškolení všem, kteří jsou nezaměstnaní déle než šest měsíců; poukazuje na klíčovou úlohu malých a středních podniků při vytváření pracovních míst a v tomto ohledu je znepokojen vysokým počtem těchto podniků v úpadku v roce 2004, přičemž lituje, že tyto podniky nejsou schopny na rozdíl od velkých podniků plně využívat příznivých finančních podmínek posledních několika let; 8. zdůrazňuje potřebu vytvořit prostředí, které podporuje obchodního ducha a kulturu riskovat, což podporuje vytváření nových podniků, ulehčením administrativní zátěže kladené na malé a střední podniky, zjednodušením regulačního prostředí a snížením obecné úrovně zdanění v Evropské unii a zlepšením přístupu malých a středních podniků ke zdrojům financování, zejména rizikovému kapitálu; navrhuje reformy zaměřené na zvýšení příležitostí pro malé a střední podniky; upozorňuje na rozhodující úlohu, kterou mohou hrát mikropůjčky při pomoci vytváření podniků a pracovních míst; žádá podrobné prozkoumání těchto nástrojů a žádá rovněž, aby byly brány v úvahu a podporovány na úrovni Společenství; 9. znovu vyjadřuje své přání, aby Unie postupně dosáhla z energetické soběstačnosti prostřednictvím podpory obnovitelných zdrojů energie a podporou rozvoje alternativ k ropě, například vodíku; poznamenává, že zvýšení cen ropy v roce 2004 by nemělo způsobit trvalý růst inflace, ale bude narušena důvěra, především přímým snížením kupní síly domácností a pokračováním nejistoty ve vztahu k investicím, přičemž zároveň je třeba počítat se zpomalením vnější poptávky; zastává názor, že je nutno zvýšit účinnost tradičních forem energie, zejména těch, které neohrožují cíle Kjótského protokolu; 10. zaznamenává, že ve všech vyspělých zemích ve spotřebě domácností pokles podílu zboží denní spotřeby a výrobků, dokonce i zboží levnějšího a kvalitnějšího, ve prospěch výdajů zejména na zdraví, komunikace a volný čas a také významný podíl odvětví služeb na evropském hrubém domácím produktu a v zaměstnanosti; považuje zpomalení produktivity v tomto odvětví za určující faktor oslabení evropského hospodářského růstu; vyzývá proto, aby v tomto odvětví byly upřednostňovány investice a inovace do informačních a komunikačních technologií, které hrají důležitou úlohu při zvyšování produktivity; doporučuje otevřít toto odvětví ve větší míře soukromým subjektům a povzbuzovat v něm obchodního ducha; 11. vyzývá členské státy, aby rozhodně podporovaly investice do budoucnosti, zejména investice a soutěživost ve výzkumu, včetně základního výzkumu, a ve vývoji, ve špičkových technologiích, technologiích šetrných k životnímu prostředí, transevropských sítích a infrastruktuře, jakož i ve výchově a celoživotním vzdělávání; doporučuje zvýšit veřejné financování vědy a výzkumu; zdůrazňuje důležitost prostředí napomáhajícího podpoře výzkumu a vývoje a integraci trhů s výrobky a důležitost vstřícnějšího přístupu finančních trhů k rizikovým formám investic; domnívá se také, že investice do sociálních služeb a zejména do péče o dítě jsou základní podmínkou skutečné rovnoprávnosti mužů a žen a zvýšení podílu zaměstnanosti žen; upozorňuje Komisi na nedostatečné využití mnoha latentních kvalifikovaných pracovních míst v oblasti služeb, které jsou o to cennější, že jsou skutečně místní, a to jak v soukromém sektoru, tak i ve veřejném sektoru; zdůrazňuje potřebu investovat do pracovních míst a služeb a poskytnout jim podporu, zejména v oblasti vzdělávacích služeb, místních sociálních služeb, péče o dítě, péče o staré osoby a v oblasti pomoci v domácnosti; je také přesvědčen, že je třeba brát v úvahu stárnutí obyvatelstva, protože to nezbytně povede i ke stárnutí pracujícího obyvatelstva; je si vědom, že starší pracovníci mají často problémy s profesním vývojem a jsou často považováni za příliš staré a příliš drahé na to, aby byli povýšeni nebo jim bylo poskytnuto školení; je proto toho názoru, že je nezbytné poskytnout podněty přizpůsobené dané situaci, které budou poskytovat těmto osobám poradenství a zvláštní školicí systémy; 12. poznamenává, že obchod uvnitř Společenství tvoří hlavní část zahraničního obchodu Unie, a proto považuje za nezbytné dotvončit vnitřní trh tak, aby přispěl k hospodářskému růstu, a tedy i k sociálnímu rozvoji Unie; mimoto poznamenává, že většina obchodu se třetími zeměmi se uskutečňuje se zeměmi vyspělými, ve kterých je úroveň kvalifikace a mezd srovnatelná s členskými státy; poznamenává však, že vzrůstající počet soutěžitelů včetně Číny, Indie a Brazílie je často schopen dodávat zboží a služby stejné kvality za konkurenceschopnější ceny; 13. domnívá se, že rozvoj volného a spravedlivého mezinárodního obchodu založeného na rovných příležitostech na základě závazků z Dohá přispěje k rozvoji chudých zemí a zároveň umožní vytvářet nové trhy pro vyspělé země a že jen růst rozvojových zemí umožní zvýšit příjmy obyvatelstva a zvýšit úroveň v oblasti sociální a životního prostředí; vyzývá Komisi, aby tyto důvody zohlednila v příštích hlavních směrech hospodářských politik, 14. opakuje své přání, aby jak národní parlamenty, tak i Evropský parlament byly lépe zapojeny do diskuse o hlavních směrech hospodářských politik; domnívá se, že výsledkem této spolupráce bude nejen lepší demokratická odpovědnost, ale hlavně jejich lepší přijetí členskými státy, a proto i lepší zapojení při jejich provádění; 15. domnívá se, že vedení hospodářské politiky vyžaduje spolehlivé a srovnatelné statistiky a vyzývá Komisi k navýšení prostředků pro práci Eurostatu, která spočívá ve shromažďování a kontrole statistických údajů členských států, a v rámci OECD a jiných příslušných mezinárodních organizací vyžadovat zlepšení spolehlivosti a srovnatelnost statistických údajů na mezinárodní úrovni; věří, že administrativní zátěž a náklady na shromažďování statistických údajů by neměly být brzdou konkurenceschopnosti podniků; vyzývá k tomu, aby se pozornost zaměřila na klíčové ukazatele pro měření obchodního ducha; 16. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru, vládám, parlamentům členských zemí a sociálním partnerům. [1] Úř. věst. C 32, 5.2.2004, s. 103. [2] Úř. věst. C 61 E, 10.3.2004, s. 294. [3] Úř. věst. C 67 E, 17.3.2004, s.295. [4] Úř. věst. C 82 E, 1.4.2004, s. 592. [5] Úř. věst. C 98 E, 23.4.2004, s. 162. [6] Přijaté texty, P5_TA(2004)0378. [7] Úř. věst. C 98 E, 23.4.2004, s. 156. --------------------------------------------------