SPOLEČNÝ POSTOJ (ES) č. 17/2008

přijatý Radou dne 6. června 2008

s ohledem na přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/…/ES ze dne …, kterou se stanoví základní zásady pro vyšetřování nehod v odvětví námořní dopravy a kterou se mění směrnice 1999/35/ES a 2002/59/ES

(Text s významem pro EHP)

(2008/C 184 E/03)

EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,

s ohledem na návrh Komise,

s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),

s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),

v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy (3),

vzhledem k těmto důvodům:

V námořní dopravě v Evropě by měla být udržena vysoká všeobecná úroveň bezpečnosti a mělo by být vynaloženo veškeré úsilí ke snížení počtu námořních nehod a mimořádných událostí.

Článek 2 Úmluvy OSN o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (dále jen „úmluva UNCLOS“) stanoví právo pobřežních států vyšetřovat příčiny jakýchkoli námořních nehod v jejich teritoriálních mořích, které by mohly představovat ohrožení života nebo životního prostředí, vyžadovat zásah pátracích a záchranných orgánů pobřežního státu nebo by se mohly pobřežního státu jinak týkat.

Měl by být zohledněn předpis pro vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí obsažený v příloze rezoluce shromáždění IMO A.849 (20) ze dne 27. listopadu 1997 (dále jen „předpis IMO pro vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí“), který stanovíuplatňování společného přístupu k vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí a spolupráci mezi státy při určení faktorů, které přispívají k námořním nehodám a mimořádným událostem. Měla by být také zohledněna rezoluce shromáždění IMO A.861(20) ze dne 27. listopadu 1997 a rezoluci výboru pro námořní bezpečnost IMO MSC.163(78) ze dne 17. května 2004, kterými se stanoví definice pojmu „záznamník cestovních údajů“.

Členské státy by měly vynaložit veškeré úsilí, aby nepožadovaly úhradu nákladů za výpomoc vyžádanou v rámci bezpečnostních vyšetřování týkajících se dvou nebo více členských států. V případech, kdy se vyžaduje pomoc od členského státu, kterého se netýkí bezpečnostní vyšetřování, by se měly členské státy dohodnout na úhradě vzniklých nákladů.

Údaje ze záznamníku cestovních údajů a dalších elektronických zařízení lze využívat jak zpětně po námořní nehodě nebo mimořádné události k vyšetřování jejich příčin, tak preventivně k získání zkušeností o okolnostech, které by mohly k takovým událostem vést. Členské státy by měly zajistit, aby byly tyto údaje, pokud jsou dostupné, řádně využívány k oběma uvedeným účelům.

PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:

Článek 1

Předmět

1. Cílem této směrnice je zvýšit bezpečnost na moři a předejít znečištění z lodí, a tím snížit nebezpečí námořních nehod:

2. Předmětem vyšetřování prováděných podle této směrnice není určení míry odpovědnosti nebo zavinění. Členské státy nicméně zajistí, aby se vyšetřovací orgán nebo subjekt (dále jen „vyšetřovací orgán“) nezdráhal podat úplnou zprávu o příčinách nehody nebo mimořádné události z toho důvodu, že by z nálezů mohlo být vyvozeno zavinění nebo odpovědnost.

Článek 2

Oblast působnosti

1. Tato směrnice se vztahuje na námořní nehody a mimořádné události,:

2. Tato směrnice se nevztahuje na námořní nehody a mimořádné události, které se týkají pouze:

Článek 3

Definice

Pro účely této směrnice se:

Článek 4

Právní povaha bezpečnostních vyšetřování

1. Členské státy vymezí v souladu se svými příslušnými vnitrostátními právními systémy právní povahu bezpečnostního vyšetřování tak, aby tato vyšetřování mohla být prováděna co nejúčinněji a co nejrychleji.

Členské státy zajistí v souladu se svými právními předpisy a případně ve spolupráci s orgány odpovědnými za soudní šetření, aby bezpečnostní vyšetřování:

2. Pravidla, která členské státy stanoví, zahrnují v souladu s rámcem stálé spolupráce uvedeném v článku 10 ustanovení, která umožní:

Článek 5

Povinnost provést vyšetřování

1. Každý členský stát zajistí, že vyšetřovací orgán uvedený v článku 8 provede bezpečnostní vyšetřování po velmi vážných námořních nehodách,:

2. Vyšetřovací orgán navíc rozhodne, zda se provede bezpečnostní vyšetřování jakékoli jiné námořní nehody nebo mimořádné události.

Ve svém rozhodnutí zohlední vyšetřovací orgán vážnost nehody nebo mimořádné události, druh dotčeného plavidla nebo nákladu a to zda nálezy bezpečnostního vyšetřování mohou vést k předcházení budoucím nehodám nebo mimořádným událostem.

3. Rozsahu a praktické provedení bezpečnostního vyšetřování určí vyšetřovací orgán členského státu vedoucího vyšetřování ve spolupráci s rovnocennými orgány členských států s významným zájmem, a to způsobem, který považuje pro dosažení cílů této směrnice za nejúčelnější, a s cílem předcházet budoucím nehodám a mimořádným událostem.

4. Bezpečnostní vyšetřování se řídí společnou metodikou vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí vypracovanou podle čl. 2 písm. e) nařízení (ES) č. 1406/2002. Komise přijme nebo změní tuto metodiku pro účely této směrnice.

Tato opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, včetně jejím doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 18 odst. 3.

Komise a členské státy vypracují pokyny týkající se procesů a osvědčených postupů při bezpečnostních vyšetřováních, které se použijí při provádění společné metodiky. Tyto pokyny jsou pravidelně aktualizovány, aby se zohlednily zkušenosti získané při provádění bezpečnostních vyšetřování.

5. Bezpečnostní vyšetřování se zahájí co nejdříve po tom, co došlo k námořní nehodě nebo mimořádné události.

Článek 6

Oznamovací povinnost

Členské státy v rámci svých právních systémů vyžadují, aby jejich vyšetřovací orgány byly bezodkladně informovány odpovědnými orgány nebo dotčenými stranami o námořních nehodách a mimořádných událostech, které spadají do oblasti působnosti této směrnice.

Článek 7

Vedení bezpečnostních vyšetřování a účast na nich

1. Členské státy se zdrží souběžných bezpečnostních vyšetřování týchž námořních nehod nebo mimořádných událostí. Členské státy se zdrží všech opatření, která by mohla znemožnit, pozastavit nebo pozdržet provádění bezpečnostního vyšetřování, které spadá do oblasti působnosti této směrnice.

V případě bezpečnostních vyšetřování, která se týkají dvou nebo více členských států, tyto členské státy spolupracují za účelem rychlého dosažení dohody o tom, který z nich má být členským státem, jenž povede vyšetřování. Vynaloží veškeré úsilí k dosažení dohody o postupech vyšetřování. V rámci této dohody mají jiné státy s významným zájmem stejná práva a přístup ke svědkům a důkazům jako členský stát, který provádí bezpečnostní vyšetřování. Mají rovněž právo aby jejich postoj byl zohledněn členských státem, který vede vyšetřování.

2. Bez ohledu na odstavec 1 zůstává každý členský odpovědným za bezpečnostní vyšetřování a koordinaci s ostatními státy s významným zájmem, dokud se vzájemně nedohodnou, který z nich má být státem vedoucímvyšetřování.

3. Aniž jsou dotčeny povinnosti členského státu podle této směrnice a mezinárodního práva, může členský stát v jednotlivých případech pověřit po vzájemné dohodě jiný členský stát vedením bezpečnostního vyšetřování nebo určitými úkony v souvislosti s prováděním takového vyšetřování.

4. Jestliže se loď typu ro-ro nebo vysokorychlostní osobní plavidlo účastní námořní nehody nebo mimořádné události, zahájí bezpečnostní vyšetřování stát, v jehož teritoriálních mořích nebo vnitřních vodách podle definice v úmluvě UNCLOS k nehodě nebo mimořádné události došlo, nebo členský stát naposledy navštívený lodí nebo plavidlem, jestliže k ní došlo v jiných vodách. Tento stát zůstává odpovědným za bezpečnostní vyšetřování a koordinaci s ostatními státy s významným zájmem až do doby, kdy je vzájemně dohodnuto, který z nich má být státem vedoucím vyšetřování.

Článek 8

Vyšetřovací orgány

1. Členské státy zajistí, aby bezpečnostní vyšetřování bylo prováděno nestrannými stálými vyšetřovacími orgány a náležitě kvalifikovanými vyšetřovateli, kteří jsou způsobilí v záležitostech týkajících se námořních nehod a mimořádných událostí.

Aby mohl vyšetřovací orgán provádět bezpečnostní vyšetřovaní nepodjatým způsobem, musí být nezávislý, pokud jde o jeho organizaci, právní strukturu a rozhodování, na jakékoli straně, jejíž zájmy by mohly být ve střetu s tímto úkolem.

Vnitrozemské členské státy, které nemají lodě ani plavidla plující pod jejich vlajkou, určí nezávislé kontaktní místo pro spolupráci při vyšetřování podle čl. 5 odst. 1 písm. c).

2. Vyšetřovací orgán zajistí, aby jednotliví vyšetřovatelé měli znalosti a praktické zkušenosti v oblastech patřících k jejich běžným vyšetřovacím povinnostem. Kromě toho vyšetřovací orgán zajistí v případě nutnosti snadný přístup k příslušným odborným znalostem.

3. Činnosti, jimiž je vyšetřovací orgán pověřen, mohou být rozšířeny o sběr a analýzu údajů týkajících se námořní bezpečnosti, a to zejména k preventivním účelům, pokud se tyto činnosti nedotknou jeho nezávislosti ani nezakládají jeho odpovědnost v záležitostech regulačních, správních nebo normalizačních.

4. Členské státy v rámci svých vnitrostátních právních systémů, ve vhodných případech ve spolupráci s orgány odpovědnými za soudní vyšetřování, zajistí, aby vyšetřovatelé jejich vyšetřovacího orgánu nebo jakéhokoli jiného vyšetřovacího orgánu, na které bylo přeneseno bezpečnostní vyšetřování, byli oprávněni

5. Vyšetřovacím orgánům se umožní okamžitě a kdykoli reagovat na oznámení námořní nehody a získat dostatečné zdroje k nezávislému výkonu svých funkcí. Vyšetřovatelé těchto orgánů požívají postavení poskytující jim nezbytné záruky nezávislosti.

6. Vyšetřovací orgán může spojit své úkoly vyplývající z této směrnice s prací na vyšetřování jiných událostí, než jsou námořní nehody, za podmínky, že tato další vyšetřování neohrozí jeho nezávislost.

Článek 9

Důvěrnost

Členské státy zajistí v rámci svých právních systémů, že nedojde ke zpřístupnění níže uvedených záznamů k jiným účelům, než je bezpečnostní vyšetřování, pokud se příslušný orgán v dotyšném státě nerozhodne, že zájem na jejich odtajnění převažuje nad negativními vnitrostátními a mezinárodními dopady, jež takové opatření může mít na dotyčné bezpečnostní vyšetřování nebo na jakékoli budoucí vyšetřování:

Článek 10

Rámec stálé spolupráce

1. Členské státy zavedou v úzké spolupráci s Komisí rámec stálé spolupráce, který umožní jejich vnitrostátním vyšetřovacím orgánům vzájemně spolupracovat v rozsahu nezbytném ke splnění cílů této směrnice.

2. O jednacím řádu a potřebném organizačním uspořádání rámce stálé spolupráce se rozhodne regulativním postupem podle čl. 18 odst. 2.

3. Vyšetřovací orgány členských států se v rámci stálé spolupráce dohodnou zejména na nejlepších způsobech spolupráce s cílem:

Článek 11

Náklady

1. U bezpečnostních vyšetřování, do nichž jsou zapojeny dva nebo více států, se příslušné činnosti provádějí bezplatně.

2. Je-li vyžadována pomoc od členského státu, který není zapojen do bezpečnostního vyšetřování, dohodnou se členské státy na úhradě vzniklých nákladů.

Článek 12

Spolupráce s třetími zeměmi s významným zájmem

1. Členské státy spolupracují při bezpečnostních vyšetřováních co nejvíce s třetími zeměmi s významným zájmem.

2. Třetím zemím s významným zájmem se po vzájemné dohodě umožní připojit se k bezpečnostnímu vyšetřování vedenému příslušným členským státem podle této směrnice v kterékoli fázi vyšetřování.

3. Spoluprací členského státu na bezpečnostním vyšetřování prováděném třetí zemí s významným zájmem nejsou dotčeny požadavky na provádění bezpečnostího vyšetření a podávání zpráv podle této směrnice. V případě, že třetí země s významným zájmem vede bezpečnostní vyšetřování, do něhož je zapojen jeden nebo více členských států, mohou se členské státy rozhodnout neprovádět souběžné bezpečnostní vyšetřování, je-li bezpečnostní vyšetřování vedené třetí zemí v souladu s předpisem IMO pro vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí.

Článek 13

Ochrana důkazů

Členské státy přijmou opatření, kterými zajistí, že strany, jichž se týkají nehody nebo mimořádné události spadající do oblasti působnosti této směrnice, vynaloží veškeré úsilí k:

Článek 14

Zprávy o nehodách

1. Na základě bezpečnostních vyšetřování prováděných podle této směrnice se vyhotoví a zveřejní zpráva ve formě vymezené příslušným vyšetřovacím orgánem a v souladu s odpovídajícími oddíly přílohy I.

Vyšetřovací orgány mohou rozhodnout o tom, že na základě bezpečnostního vyšetřování, jehož předmětem není velmi vážná námořní nehoda a jehož nálezy nemohou vést k předcházení budoucím nehodám nebo mimořádným událostem, se vyhotoví zjednodušená zpráva, která se zveřejní.

2. Vyšetřovací orgány vynaloží veškeré úsilí ke zveřejnění zpráv uvedených v odstavci 1 do dvanácti měsíců ode dne nehody. Pokud v této lhůtě nelze závěrečnou zprávu vydat, zveřejní se do dvanácti měsíců od data nehody prozatímní zpráva.

3. Vyšetřovací orgán členského státu vedoucího vyšetřování zašle kopii závěrečné, zjednodušené nebo prozatímní zprávy Komisi. Vezme v úvahu možná vyjádření Komise k závěrečným zprávám s ohledem na zlepšení jejich redakční úrovně, jak je to pro dosažení cílů této směrnice nejúčelnější.

Článek 15

Bezpečnostní doporučení

1. Členské státy zajistí, aby byla bezpečnostní doporučení předložená vyšetřovacími orgány náležitě zohledněna těmi, kterým jsou určena, a aby byla případně na jejich základě přijata příslušná opatření v souladu s právem Společenství a mezinárodním právem.

2. Vyšetřovací orgán nebo Komise v případě potřeby formuluje bezpečnostní doporučení na základě obecné analýzy údajů.

3. Bezpečnostní doporučení nemá za žádných okolností určovat míru zavinění nebo odpovědnost za nehodu.

Článek 16

Systém včasné výstrahy

Aniž je dotčeno právo vyšetřovacího orgánu členského státu vydat včasnou výstrahu, dospěje-li tento orgán v jakékoli fázi bezpečnostního vyšetřování k názoru, že je nutné učinit naléhavé opatření na úrovni Společenství, aby se předešlo nebezpečí nových nehod, bezodkladně informuje Komisi o nutnosti vydat včasnou výstrahu.

Komise v případě nutnosti vydá varování určené odpovědným orgánům všech členských států, odvětví námořní dopravy a všem dalším dotčeným stranám.

Článek 17

Evropská databáze pro námořní nehody

1. Údaje o námořních nehodách a mimořádných událostech se uchovávají a analyzují prostřednictvím evropské elektronické databáze vytvořené Komisí a nazvané Evropská informační platforma pro námořní nehody (European Marine Casualty Information Platform – EMCIP).

2. Členské státy oznámí Komisi oprávněné orgány, které budou mít k této databázi přístup.

3. Vyšetřovací orgány členských států oznámí Komisi námořní nehody a mimořádné události v souladu s formulářem v příloze II. Dále Komisi poskytnou údaje vyplývající z bezpečnostního vyšetřování v souladu se systémem uspořádání databáze EMCIP.

4. Komise a členské státy vyvinou strukturu databáze a metodu pro oznamování údajů v odpovídajících lhůtách.

Článek 18

Výbor

1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 (10).

2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.

Doba uvedená ve čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.

3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se čl. 5a odst. 1 až 4 a článek 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.

Článek 19

Zmocnění k provádění změn

Komise může aktualizovat definice v této směrnici a odkazy na právní předpisy Společenství a nástroje IMO, aby je uvedla do souladu s opatřeními Společenství nebo IMO, která vstoupila v platnost, s výhradou dodržování rámce této směrnice.

Uvedená opatření, jež mají za účel změnit jiné než podstatné prvky této směrnice, včetně jejím doplněním, se přijímají regulativním postupem s kontrolou podle čl. 18 odst. 3.

Komise může týmž postupem pozměnit rovněž přílohy této směrnice.

V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2099/2002 mohou být z působnosti této směrnice vyloučeny změny předpisu IMO pro vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí.

Článek 20

Dodatečná opatření

Tato směrnice nebrání členskému státu přijmout dodatečná opatření týkající se námořní bezpečnosti, na která se nevztahuje tato směrnice, za předpokladu, že tato opatření nejsou v rozporu s touto směrnicí, ani žádným způsobem nepříznivě neovlivňují dosažení jejího cíle.

Článek 21

Sankce

Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich provádění. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.

Článek 22

Změny stávajících aktů

1. Článek 12 směrnice 1999/35/ES se zrušuje.

2. Článek 11 směrnice 2002/59/ES se zrušuje.

Článek 23

Provedení

1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do … (11).

Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.

2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.

Článek 24

Vstup v platnost

Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.

Článek 25

Určení

Tato směrnice je určena členským státům.

(1) Úř. věst. C 318, 23.12.2006, s. 195.

(2) Úř. věst. C 229, 22.9.2006, s. 38.

(3) Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 25. dubna 2007 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku), společný postoj Rady ze dne 6. června 2008 a postoj Evropského parlamentu ze dne … (dosud nezveřejněný v Úředním věstníku).

(4) Úř. věst. C 104E, 30.4.2004, s. 730.

(5) Úř. věst. L 138, 1.6.1999, s. 1. Směrnice ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/84/ES (Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 53).

(6) Úř. věst. L 208, 5.8.2002, s. 10.

(7) Úř. věst. L 208, 5.8.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1891/2006 (Úř. věst. L 394, 30.12.2006, s. 1).

(8) Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. Rozhodnutí ve znění rozhodnutí 2006/512/ES (Úř. věst. L 200, 22.7.2006, s. 11).

(9) Úř. věst. C 321, 31.12.2003, s. 1.

(10) Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 93/2007 (Úř. věst. L 22, 31.1.2007, s. 12).

(11) 24 měsíců po vstupu této směrnice v platnost.

Tato část uvádí základní skutečnosti námořní nehody nebo mimořádné události: co se stalo, kdy, kde a jak se to stalo; a uvádí, zda v důsledku toho došlo ke ztrátám na životech, zraněním, poškození lodi, nákladu, třetích stran nebo životního prostředí.

(Zpráva by neměla odkazovat na svědecké výpovědi, ani by neměla spojovat nikoho, kdo je ve zprávě uveden, s žádnou osobou, která v průběhu bezpečnostního vyšetřování poskytla důkazy.)

ODŮVODNĚNÍ RADY

I. ÚVOD

Dne 7. června 2007 Rada dosáhla v rámci postupu spolurozhodování (článek 251 Smlouvy o ES) politické dohody o návrhu směrnice, kterou se stanoví základní zásady pro vyšetřování nehod v odvětví námořní dopravy a kterou se mění směrnice 1999/35/ES a 2002/59/ES (1). Po provedení revize právníky-lingvisty Rada přijala společný postoj dne 6. června 2008.

Při vypracování postoje Rada přihlédla ke stanovisku Evropského parlamentu v prvním čtení ze dne 25. dubna 2007 (2) a ke stanoviskům Hospodářského a sociálního výboru (3) a Výboru regionů (4). Rovněž zohlednila studii dopadu provedenou Komisí během posuzování navrhované směrnice.

Návrh je zaměřen na zlepšení bezpečnosti, a to tím, že zavede v celém Společenství jasná pravidla nezávislého technického vyšetřování prováděného v návaznosti na námořní nehody a mimořádné události. Cílem tohoto technického vyšetřování není určit občanskoprávní nebo trestněprávní odpovědnost, nýbrž zjistit okolnosti a vypátrat příčiny námořních nehod či mimořádných událostí, aby z nich byla vyvozena veškerá možná ponaučení. Návrh je vypracován v souladu s pravidly mezinárodního námořního práva i definicemi a doporučeními předpisu IMO pro vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí.

II. ANALÝZA SPOLEČNÉHO POSTOJE

Rada souhlasí s cílem a s většinou hlavních prvků návrhu Komise, jimiž se stanoví patřičný mechanismus pro zajištění odpovídajícího využití zkušeností z nehod a mimořádných událostí za účelem předcházení dalším nehodám. Přístup přijatý Radou však vyžadoval určité změny znění, zejména v zájmu zajištění nezávislosti vyšetřujícího orgánu a jeho pravomoci jednat na základě volného uvážení.

Za obzvlášť důležité byly během posuzování navrhované směrnice v útvarech Rady považovány následující otázky, které jsou zohledněny ve společném postoji Rady:

Rada se domnívá, že v souladu s povahou právního aktu by členským státům, a zejména jejich příslušným vyšetřovacím orgánům, měla být v souvislosti s prováděním bezpečnostních vyšetřování ponechána určitá pružnost a prostor pro volné uvážení. Povinnost bezpečnostních vyšetřování je oproti původnímu návrhu, který stanovil povinná bezpečnostní vyšetřování v případě velmi závažných a závažných námořních nehod a mimořádných událostí, ve znění dojednaném Radou omezena na velmi závažné námořní nehody nebo mimořádné události a ve všech dalších případech námořních nehod či mimořádných událostí je na vyšetřovacím orgánu, aby rozhodl, zda bezpečnostní vyšetřování provést, a to zejména s ohledem na závažnost nehody či mimořádné události a na možné ponaučení. Rada je rovněž toho názoru, že není třeba výslovně uvádět nouzové signály jakožto zvláštní kategorii mimořádných událostí, u nichž se vyžaduje bezpečnostní vyšetřování.

Podle příkladu železničního odvětví (5) Rada dále považuje za vhodné vyzdvihnout, že pokud jde o uspořádání, právní strukturu a rozhodování vyšetřovacího orgánu, je tento orgán v zájmu provádění bezpečnostních vyšetřování nepodjatým způsobem nezávislý na jakékoli straně, jejíž zájmy by mohly být ve střetu úkolem mu svěřeným. Každý členský stát proto zřídí v souladu se svým právním uspořádáním vyšetřovací orgán s co největší nezávislostí, co se týče vnitřní činnosti, jakožto veřejnou strukturu. Tato struktura může být napojena na větší subjekt, jako je ministerstvo či správa, bude však podléhat ustanovením zaručujícím její nezávislost, a to zejména na jiných správních orgánech, jež by se mohly případnou námořní nehodou zabývat. Členské státy, jež nemají lodě ani plavidla plující pod jejich vlajkou, určí z důvodu přiměřenosti nezávislé kontaktní místo pro spolupráci při bezpečnostních vyšetřováních, které se dotýkají jejich významného zájmu.

Rada souhlasí s Evropským parlamentem, že v souladu s požadavky stanovenými v právních předpisech Společenství týkajících se bezpečnostních vyšetřování v odvětví letecké dopravy a v železničním odvětví je bezpečnostní vyšetřování třeba odlišit od trestních vyšetřování či jiných řízení, jejichž cílem je určit míru odpovědnosti nebo zavinění. Znění společného postoje stanoví, že jediným cílem vyšetřování podle této směrnice je určit příčiny nehod. Zároveň v souladu s předpisem IMO pro vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí stanoví, že by vyšetřovací orgán měl za tímto účelem podat úplnou zprávu, neboť by z nálezů mohlo být vyvozeno zavinění nebo odpovědnost. Pokud vnitrostátní právní předpisy jasně nerozlišují mezi bezpečnostním vyšetřováním a trestním či jiným správním řízením, musí členské státy vymezením právního postavení bezpečnostních vyšetřování zajistit, aby tato vyšetřovaní byla prováděna co nejúčinněji a nejrychleji a aby nebyla nepatřičným způsobem znemožněna nebo pozastavena jinými vyšetřováními.

Pokud jde o oblast působnosti směrnice, Rada ve svém společném postoji zahrnuje malá rybářská plavidla o délce nad 15 metrů, nejen plavidla delší než 24 metrů jako v původním návrhu. Důvodem je soulad se společným postojem Rady k návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady, kterou se mění směrnice 2002/59/ES, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel. Podle tohoto návrhu směrnice musí být uvedená plavidla povinně vybavena systémem AIS (automatický identifikační systém) za účelem zlepšení možnosti v oblasti sledování těchto lodí a zvýšení úrovně jejich bezpečnosti v případě vzájemného přiblížení při plavbě. Měla by se tedy na ně rovněž vztahovat směrnice o vyšetřování nehod.

Pokud jde o metodiku vyšetřování námořních nehod a mimořádných událostí, Rada považuje za vhodné stanovit větší pružnost a zároveň vytvořit základy pro stálou výměnu zkušeností. Ve srovnání s původním návrhem mají členské státy větší volnost při provádění zásad společné metodiky, jež je vypracovávána za pomoci Evropské agentury pro námořní bezpečnost a přijímána regulativním postupem s kontrolou. Na základě zkušeností s vedením bezpečnostních vyšetřování Komise a členské státy vypracují zároveň i pokyny týkající se procesů a osvědčených postupů, které se použijí při provádění společné metodiky.

III. ZMĚNY

Když se Rada dohodovala na společném postoji, zohlednila stanoviska Evropského parlamentu v prvním čtení návrhu. Ve společném postoji se odráží tyto prvky stanoviska Evropského parlamentu, některé z části či v zásadě: změny 3, 9, 10, 11, 22 a 23.

Řada dalších změn však nebyla pro Radu přijatelná. Co se týče změn 2 a 19, Rada se domnívá, že předmětem společné metodiky by neměly být výsledky bezpečnostních vyšetřování, nýbrž procedurální aspekty. Změny 5 a 8 nejsou podle Rady slučitelné s jejím přístupem k zásadě rozlišování mezi vyšetřováním trestním a technickým. Změny 7 a 20 nebylo možné přijmout, protože se Rada domnívá, že není vhodné upřesňovat v této směrnici pravomoci Evropské agentury pro námořní bezpečnost (EMSA). Změny 12 a 13 by mohly omezit pracovní metody vyšetřovacího orgánu nebo jsou příliš normativní. Změny 14 a 26 nebylo možné přijmout vzhledem k tomu, že Rada přikládá velký význam zásadě nestrannosti vyšetřovacího orgánu a je toho názoru, že každý členský stát by měl zřídit uvedený orgán v souladu s vlastní správní strukturou. Změna 16 není slučitelná s nutností dodržovat vnitrostátní právní předpisy.

Soubor dalších změn (4, 6, 15, 17, 18 a 24) byl zamítnut, jelikož změny nebyly zcela jasné, nebo neodpovídaly zájmu Rady, aby znění bylo stručné.

IV. ZÁVĚRY

Rada se domnívá, že znění společného postoje je přiměřené a vyvážené. Sdílí s Evropským parlamentem cíl zřídit rámec zajišťující rychlá bezpečnostní vyšetřování námořních nehod nebo mimořádných událostí. Společný postoj zahrnuje některé změny Evropského parlamentu přijaté v prvním čtení.

Rada znovu zdůrazňuje své odhodlání zahájit jednání o tomto znění s Evropským parlamentem v zájmu co nejrychlejšího dosažení dohody.

(1) Komise předložila návrh dne 13. února 2006.

(2) Dokument 8724/07 CODEC 389 MAR 28 ENV 206 (dosud nezveřejněn v Úředním věstníku).

(3) CESE 1177/2006, 13.9.2006 (Úř. věst. C 318, 23.12.2006, s. 195–201).

(4) CdR 43/2006, 15.6.2006 (Úř. věst. C 229, 22.9.2006, s. 38).

(5) Článek 21 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/49/ES ze dne 29. dubna 2004 o bezpečnosti železnic Společenství a o změně směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům a směrnice 2001/14/ES o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (směrnice o bezpečnosti železnic) (Úř. věst. L 164, 30.4.2004).