Usnesení Evropského parlamentu ke konfiskaci automobilů řeckými orgány (2005/2005(INI))



Úřední věstník 290 E , 29/11/2006 S. 0083 - 0085



P6_TA(2006)0051 Konfiskace automobilů řeckými orgány Usnesení Evropského parlamentu ke konfiskaci automobilů řeckými orgány (2005/2005(INI)) Evropský parlament, - s ohledem na početné petice ohledně konfiskací vozidel řeckými orgány předložené Evropskému parlamentu a rovněž s ohledem na značný počet oficiálních stížností přijatých Komisí, - s ohledem na článek 21 Smlouvy o ES, který uděluje každému občanu Unie právo předkládat petice Evropskému parlamentu v souladu s článkem 194 této Smlouvy, - s ohledem na článek 194 Smlouvy o ES, který uděluje každému občanu Unie a každé fyzické osobě s bydlištěm nebo právnické osobě se sídlem v některém členském státu právo předložit samostatně či společně s dalšími občany nebo osobami petici Evropskému parlamentu ve věci, která spadá do působnosti Společenství a která se jich přímo dotýká, - s ohledem na směrnici Rady 83/182/EHS ze dne 28. března 1983 o osvobození od daní, které platí v rámci Společenství pro dočasný dovoz některých dopravních prostředků do jednoho členského státu z jiného členského státu [1], - s ohledem na rozsudek Soudního dvora Evropských společenství ze dne 12. července 2001 v případu C-262/99 Louloudakis [2], - s ohledem na žalobu podanou Soudnímu dvoru Evropských společenství dne 26. března 2004 ve věci C-156/04 Komise proti Řecku [3], - s ohledem na čl. 192 odst. 1 svého jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Petičního výboru (A6-0394/2005), A. vzhledem k podstatným záležitostem a závažným problémům vzneseným ze strany navrhovatelů a s ohledem na připomínky Soudního dvora Evropských společenství týkající se dopadu práva řídit motorové vozidlo na současné vykonávání práv týkajících se volného pohybu osob v rámci Evropské unie [4], B. vzhledem k tomu, že navrhovatelé splnili podmínky stanovené ve směrnici 83/182/EHS pro osvobození, zejména od daně z obratu, spotřebitelských daní a od jakýchkoli jiných nepřímých spotřebních daní ve vztahu k dočasným dovozům motorových silničních vozidel z jiného členského státu, protože všichni navrhovatelé měli své "obvyklé bydliště", tj. místo, kde žijí po dobu alespoň 185 dnů v každém kalendářním roce kvůli svým osobním a pracovním vazbám v jiném členském státě, než je Řecko, C. vzhledem k tomu, že navrhovatelé byli schopni prokázat místo svého obvyklého bydliště vhodnými prostředky, jako je například průkaz totožnosti nebo jiný platný doklad, D. vzhledem k tomu, že uložení zvláštní administrativní sankce, a zejména pokuty stanovené paušální, jednotnou sazbou pouze na základě zdvihového objemu válců vozidla, bez ohledu na jeho stáří a zvýšené celní sazby, která může dosáhnout až desetinásobku příslušného cla, je neslučitelné se zásadou proporcionality Společenství, E. má na paměti povinnosti institucí Evropské unie a členských států vůči jejich občanům, jak je stanoveno ve Smlouvách, 1. je velmi znepokojen, že pokud jde o specifické případy uvedené v peticích, řecké orgány nepoužily výjimky uvedené ve směrnici 83/182/EHS; 2. upozorňuje, že řecké celní orgány přesto prohlašovaly, že navrhovatelé se provinili daňovým únikem nebo pokusem o daňový únik a nedodržením formalit stanovených řeckým celním kodexem; rovněž upozorňuje, že navrhovatelé museli zaplatit zvýšenou sazbu až do výše desetinásobku vyměřeného cla; 3. zastává názor, že administrativní opatření jako celek, o nichž Řecko rozhodlo jako o přiměřených opatřeních v oblasti celních přestupků a která, pokud jde o navrhovatele, měla za následek pokuty mnohonásobně převyšující původní nákupní cenu vozidla, brání volnému pohybu zboží a osob; 4. uvědomuje si skutečnost, že při absenci harmonizace právních a správních předpisů Společenství v oblasti pokut používaných při nedodržování podmínek stanovených dohodami podle těchto právních a správních předpisů jsou členské státy oprávněny zvolit pokuty, které se jim zdají být přiměřené; zastává nicméně názor, že členské státy musí tuto pravomoc vykonávat v souladu s právními předpisy Společenství a jejich obecnými zásadami, a tudíž v souladu se zásadou proporcionality; 5. uvědomuje si, že stanovení pokuty při řešení protiprávních jednání v souvislosti s dočasným dovozem určitých dopravních prostředků je věcí vnitrostátních právních předpisů stejně jako otázka určení, zda se musí vzít v úvahu dobrá víra navrhovatele; zastává nicméně názor, že za účelem podpory svobod garantovaných Smlouvami, je při stanovení pokuty navrhovateli zapotřebí vzít do úvahy jeho dobrou víru tam, kde stanovení platných pravidel způsobuje problémy; 6. poukazuje na to, že značné množství vozidel bylo zabaveno, zkonfiskováno a prodáno v dražbě, což považuje za neslučitelné se zásadami Listiny základních práv Evropské unie, a zejména s její kapitolou VI nazvanou Spravedlnost, a není to odůvodněno odkazem na převažující požadavky vymahatelnosti a prevence při zvažování závažnosti při protiprávním jednání; poznamenává, že jak ohledně "protiprávního" užívání vozidla v jiném členském státě uvedl Soudní dvůr již dříve, je možno uložit jiné tresty než konfiskaci; 7. považuje konfiskaci vozidel a to, že navrhovatelé jsou zbaveni možnosti je dlouhodobě používat, za skutečnost, která je v rozporu s právem na majetek a na volný pohyb, a má za to, že navrhovatelé mají právo na řádnou náhradu škody s přihlédnutím k újmě způsobené jejich poctivému živobytí a dobrému charakteru; 8. naléhá na řecké orgány, aby bez prodlení splnily povinnosti Řecké republiky podle Smlouvy o ES a dodržely pravidla stanovená právními a správními předpisy Společenství, a zejména směrnici 83/182/EHS tak, aby Komise mohla stáhnout soudní žalobu; 9. pokud tak řecké orgány neučiní, vyzývá Komisi, aby bez prodlení pokračovala v soudní žalobě na Řeckou republiku; 10. pověřuje svého předsedu, aby toto usnesení a zprávu příslušného výboru předal Radě, Komisi a řecké vládě a řeckému parlamentu. [1] Úř. věst. L 105, 23.4.1983, s. 59. Směrnice naposledy pozměněná aktem o přistoupení z roku 2003. [2] Sb. soud. rozh. 2001, I-5547. [3] Úř. věst. C 106, 30.4.2004, s. 47. [4] Rozsudek ve věci C-193/94 Skanavi a Chryssanthakopoulos, Sb. soud. rozh. 1996, I-929, bod 36. --------------------------------------------------