[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 13.11.2008 KOM(2008) 770 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ O PROVÁDĚNÍ PROGRAMU TRANSEVROPSKÝCH ENERGETICKÝCH SÍTÍ V OBDOBÍ 2002–2006 podle článku 16 nařízení (ES) č. 2236/95 ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ O PROVÁDĚNÍ PROGRAMU TRANSEVROPSKÝCH ENERGETICKÝCH SÍTÍ V OBDOBÍ 2002–2006 podle článku 16 nařízení (ES) č. 2236/95 1. ÚVOD Komise předkládá Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů v souladu s článkem 16 nařízení Rady (ES) č. 2236/95[1] ze dne 18. září 1995, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí (dále jen „finanční nařízení TEN“), zprávu o provádění programu transevropských energetických sítí (TEN-E) v období 2002–2006. Tato zpráva se zabývá projekty TEN-E spolufinancovanými z rozpočtu TEN-E v období 2002–2006 (studie a práce). Je zkoumán i konkrétní pokrok dosažený při provádění prioritních projektů TEN-E ve sledovaném období. Sledované období se řídilo hlavními směry pro transevropské energetické sítě, které byly přijaty v roce 1996[2] (dále jen „hlavní směry pro TEN-E z roku 1996“) a vztahují se na roky 2002 a 2003, hlavními směry pro transevropské energetické sítě, které byly přijaty v roce 2003[3] (dále jen „hlavní směry pro TEN-E z roku 2003“) a vztahují se na období let 2004 až 2006, a finančním nařízením TEN, které bylo přijato v roce 1995 a vztahuje se na celé období 2002–2006. V této zprávě o provádění byla vzata v úvahu změna právního rámce, k níž došlo v roce 2003. Nejdůležitější událostí v tomto období bylo přistoupení deseti nových členských států v roce 2004. Aby mohla být plně začleněna nová evropská politika sousedství, byly dne 6. září 2006 přijaty revidované hlavní směry pro transevropské energetické sítě[4]. Podle Komise bylo důležité zaměřit se v přezkumu evropské energetické strategie (SEER), o který požádala Evropská rada na svém zasedání v březnu 2006, na otázky infrastruktury. V rámci balíčku přezkumu evropské energetické strategie bylo dne 10. ledna 2007 představeno sdělení o prioritním plánu propojení[5], které vychází z hlavních směrů pro TEN-E přijatých v roce 2006. 2. PRÁVNÍ PřEDPISY PLATNÉ V OBDOBÍ 2002–2006 2.1.1. Hlavní směry pro TEN-E První hlavní směry Evropského společenství pro transevropské energetické sítě byly přijaty v roce 1996[6]. Tyto hlavní směry určovaly seznam potenciálních způsobilých projektů pro spolufinancování EU i kritéria jejich způsobilosti. Původní seznam projektů společného zájmu, které byly potenciálně způsobilé pro finanční podporu Společenství, byl změněn dvakrát, v roce 1997[7] a v roce 1999[8]. V roce 2003 byly hlavní směry pro TEN-E[9] revidovány v kontextu balíčku návrhů Komise o energetické infrastruktuře. Revize byla podrobena rozšířenému posouzení dopadů. Klíčový význam mělo dokončení výběru projektů na prioritních osách, které jsou přeshraniční povahy nebo které mají významný vliv na přeshraniční přenosovou kapacitu. Při revizi hlavních směrů byl tudíž upraven a dokončen seznam projektů společného zájmu již dříve definovaných v příloze hlavních směrů z roku 1996 (ve znění změn provedených v letech 1997 a 1999) a bylo určeno dvanáct os pro prioritní projekty. Tyto osy počítají se spojeními požadovanými pro efektivní fungování vnitřního trhu a pro dosažení vysoké úrovně bezpečnosti dodávek energie. Úkoly elektroenergetických a plynárenských sítí jsou různé: i) Stávající kapacity vzájemných elektrických propojení byly pokládány za nedostačující z hlediska dalšího nárůstu výměny a obchodu. V březnu 2002 se proto na barcelonském zasedání Evropské rady hlavy států a vlád dohodly na stanovení orientačního cíle pro členské státy, podle kterého by se kapacita vzájemného elektrického propojení měla rovnat přinejmenším 10 % instalované výrobní kapacity příslušné země, které bylo dosaženo do roku 2005, ii) Pokud jde o zemní plyn, očekává se, že v příštích 20 až 30 letech vzroste v důsledku vyčerpání domácích zdrojů v EU závislost na dovozu. Reálným cílem v rámci politiky TEN-E bylo vytvořit do roku 2013 dodatečnou dovozní kapacitu plynu o objemu 70 miliard metrů krychlových ze zdrojů v Rusku, v severní Africe, v oblasti Kaspického moře a na Středním východě. Hlavními dodavateli zemního plynu jsou v současnosti Norsko, Rusko a severní Afrika. V budoucnosti se dalšími důležitými dodavateli díky vývoji zkapalněného zemního plynu (liquefied natural gas, dále jen „LNG“) přepravovaného na lodích stanou oblasti Kaspického moře, Středního východu a Perského zálivu. Tyto zdroje vymezují přirozené tranzitní trasy a potřebu terminálů LNG a kapacit pro znovuzplynování. 2.1.2. Finanční nařízení TEN Pokud jde o energii, bylo finanční nařízení TEN přijaté v roce 1995 změněno nařízeními Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 788/2004[10] a 807/2004[11] ze dne 21. dubna 2004. Stanovuje podmínky, za kterých jsou projekty TEN-E uvedené v hlavních směrech pro TEN-E způsobilé pro spolufinancování. Specifikuje zejména míry financování studií (až 50 % nákladů na studie) a prací (až 10 % projektových nákladů). Článek 5 finančního nařízení TEN ve znění nařízení (ES) č. 807/2004 představoval skutečný pokrok, jelikož u projektů nacházejících se na prioritní ose podle hlavních směrů pro TEN-E z roku 2003 byla povolena vyšší míra financování prací až ve výši 20 %. Tato možnost však byla i nadále podmíněna prováděcími pravidly, která vyžadovala zjednodušení, a omezována limitovanými rozpočtovými zdroji. 3. POKROK U KONKRÉTNÍCH PROJEKTů Pokrok projektů společného zájmu definovaných v příloze hlavních směrů pro TEN-E z roku 1996 na období do roku 2003 a v příloze III hlavních směrů pro TEN-E z roku 2003 na období od roku 2003 byl popsán ve zprávě o provádění hlavních směrů pro transevropské energetické sítě v období 2002 až 2004[12] zveřejněné v roce 2006 a ve studii „Provádění projektů TEN-E (2004–2006), hodnocení a analýza“[13], kterou v roce 2006 provedli nezávislí odborníci pro GŘ pro energetiku a dopravu. V období 2002–2006 bylo dokončeno 57 elektroenergetických projektů společného zájmu a 23 plynárenských projektů společného zájmu[14]. Z těchto 80 projektů se 68 nacházelo na prioritní ose definované v hlavních směrech přijatých v roce 2003. Tyto výsledky jsou shrnuty v tabulce 1. Tabulka 1: Projekty společného zájmu dokončené v období 2002–2006. Prioritní projekty | 14 | 20 | 6 | 9 | 5 | 54 | Plyn | 4 | 4 | 3 | 9 | 3 | 23 | Prioritní projekty | 2 | 3 | 1 | 7 | 1 | 14 | CELKEM | 19 | 25 | 9 | 18 | 9 | 80 | Prioritní projekty | 16 | 23 | 7 | 16 | 6 | 68 | Z 80 projektů dokončených ve sledovaném období bylo 17 spolufinancováno z rozpočtu TEN-E (v období 1995 až 2006). Podrobný seznam dokončených projektů společného zájmu v období 2002–2006 je uveden v příloze. 4. FINANCOVÁNÍ TEN-E 4.1. Soukromý sektor Hlavními finančními zdroji prováděných projektů jsou vlastní zdroje provozovatelů přenosové soustavy (PPS). Přesné nebo významné údaje pro celkové investice PPS do projektů transevropských energetických sítí se získávají obtížně, a to zejména u projektů, pro které nebylo žádáno financování TEN-E. 4.2. Financování členskými státy Členské státy se ve většině případů na financování projektů transevropských energetických sítí nepodílejí přímo, jelikož většinou tyto projekty provádějí PPS. 4.3. Program financování TEN-E Financování TEN-E transevropských energetických sítí představuje ve většině případů spíše omezený podíl celkových nákladů. Úkolem financování TEN-E je působit jako katalyzátor pro vyvážení jiných investičních zdrojů a/nebo pro usnadnění provádění projektu pomocí označení TEN-E. V období 2002–2006 obdržela Komise 132 žádostí o financování TEN-E, přičemž finanční podporu využilo 72[15] z nich: 42 se týkalo elektrárenských projektů a 30 plynárenských projektů. Kromě toho se 3 ze 72 rozhodnutí o financování týkaly prací (dvě v elektrárenství a jedno v plynárenství), ostatní financované projekty se týkaly studií. Podrobné informace o výběrovém řízení jsou uvedeny v tabulce 2. Tabulka 2: Podrobné výsledky výběru v rámci přidělování finančních prostředků TEN-E v období 2002–2006 Elektřina Studie Práce | 13 10 3 | 24 14 10 | 15 13 2 | 12 10 2 | 10 10 0 | 74 57 17 | Plyn Studie Práce | 15 11 4 | 13 12 1 | 20 17 3 | 6 6 0 | 4 3 1 | 58 49 9 | Vydaná rozhodnutí o financování | 12 | 13 | 18 | 16 | 13 | 72 | Elektřina Studie Práce | 6 6 0 | 7 7 0 | 10 9 1 | 10 9 1 | 9 9 0 | 42 40 2 | Plyn Studie Práce | 6 6 0 | 6 6 0 | 8 8 0 | 6 6 0 | 4 3 1 | 30 29 1 | V období 2002–2006 byla poskytnuta podpora v rámci rozpočtové linie TEN-E zhruba v celkové výši 93 726 000 EUR (viz tabulka 3). Tato částka byla z 57 % vynaložena na plynárenství a ze 43 % na elektrárenství. Z 94 % byla vynaložena na spolufinancování studií (až 50 %) a z 6 % na spolufinancování prací (až 10 %). Podrobné informace o závazcích TEN-E v období 2002–2006 jsou uvedeny v tabulce 3. Tabulka 3: Závazky TEN-E v období 2002–2006 (mil. EUR) Závazky Elektřina Studie Práce Plyn Studie Práce | 14,505 3,427 3,427 0 11,078 11,078 0 | 18,498 6,133 6,133 0 12,365 12,365 0 | 20,106 10,205 9,199 1,006 9,901 9,901 0 | 20,585 9,042 6,042 3,000 11,543 11,543 0 | 20,032 11,223 11,223 0 8,809 7,089 1,720 | 93,726 40,030 36,024 4,006 53,696 51,976 1,720 | V roce 2002 byla většina obdržených návrhů ve výběrovém řízení zamítnuta z důvodu nesplnění kritérií způsobilosti, nedostatečné propracovanosti a/nebo neúplnosti návrhu. V důsledku toho mohlo být přiděleno pouze 70 % dostupného rozpočtu. V roce 2003 činila podpora TEN-E pro vybrané projekty téměř 100 % dostupného rozpočtu. Avšak z důvodu stažení jednoho z vybraných projektů předkladatelem bylo možné přidělit pouze 86 % dostupného rozpočtu. V roce 2004 činila podpora TEN-E pro vybrané projekty 21 484 260 EUR, což je téměř 100 % dostupného rozpočtu. Nicméně návrh vybraný v roce 2004 žadatel rovněž stáhl, a tak mohlo být přiděleno 94 % dostupného rozpočtu. V roce 2005 mohlo být přiděleno 96 % dostupného rozpočtu. V roce 2006 byl obdržen omezený počet návrhů, z nichž nesplnil kritéria způsobilosti jeden. Všechny způsobilé návrhy prošly hodnotícím procesem a související podpora TEN-E činila 20 032 000 EUR. V důsledku toho mohlo být přiděleno pouze 93 % dostupného rozpočtu. Pokud jde o částku vynaloženou na prioritní projekty definované v hlavních směrech pro TEN-E z roku 2003 a vybrané pro účely financování v období 2004–2006, téměř 61 % dostupného rozpočtu bylo přiděleno projektům na prioritní ose a 39 % bylo přiděleno projektům společného zájmu. Elektrárenské sítě obdržely 47 % a plynárenské sítě 53 % rozpočtu, který byl použit na prioritní projekty, a 55 %, respektive 45 % rozpočtu, který byl použit na projekty společného zájmu. Program TEN-E se zaměřuje hlavně na spolufinancování studií v počátečním stadiu vývoje projektů, které je charakteristické vyšším rizikem stažení nebo zrušení projektů jejich potenciálními předkladateli. Navýšení rozpočtu TEN-E by umožnilo rozšířit spolufinancování projektů na pozdější stadium vývoje (fázi výstavby), zejména tam, kde je v sázce bezpečnost dodávek. 4.4. Úvěry od Evropské investiční banky (EIB) Od začátku iniciativy transevropských sítí v 90. letech minulého století zůstávají transevropské sítě důležitou prioritou EIB při poskytování úvěrů. Úvěry EIB v souvislosti s energetickou infrastrukturou zahrnují projekty zařazené do hlavních směrů pro transevropské energetické sítě[16] i projekty v oblasti energetické infrastruktury, které do hlavních směrů zařazeny nejsou, ale splňují kritéria specifikovaná v přílohách I a II hlavních směrů TEN-E. Úvěry EIB poskytnuté v období 2002–2006 dosahují 831 mil. EUR pro energetiku a 2 185 mil. EUR pro plynárenství. Přibližně 36 % z celkové částky bylo poskytnuto prioritním projektům, téměř 50 % projektům společného zájmu a asi 14 % jiným projektům TEN, které nejsou uvedeny na seznamu v příloze III hlavních směrů pro TEN-E, ale nacházejí se na prioritní ose definované v přílohách I a II hlavních směrů pro TEN-E (viz tabulka 4). Tyto úvěry podpořily velké přeshraniční projekty (elektrická propojení, zásobovací plynovody), rozšiřování a/nebo posilování přenosových sítí včetně úložišť a terminálů LNG. Tabulka 4: Poskytnuté úvěry EIB pro energetickou infrastrukturu transevropského zájmu v období 2002–2006 (mil. EUR) Prioritní projekty TEN | 0 | 0 | 0 | 125 | 0 | 125 | Projekty TEN společného zájmu | 50 | 140 | 0 | 330 | 0 | 520 | Jiné projekty TEN | 0 | 0 | 0 | 160 | 26 | 186 | Plyn (částky) | 155 | 273 | 1 272 | 277 | 208 | 2 185 | Prioritní projekty TEN | 0 | 230 | 705 | 0 | 22 | 957 | Projekty TEN společného zájmu | 0 | 43 | 500 | 277 | 186 | 1 006 | Jiné projekty TEN | 155 | 0 | 67 | 0 | 0 | 222 | CELKOVÉ ČÁSTKY | 205 | 413 | 1 272 | 892 | 234 | 3 016 | Prioritní projekty TEN | 0 | 230 | 705 | 125 | 22 | 1 082 | Projekty TEN společného zájmu | 50 | 183 | 500 | 607 | 186 | 1 526 | Jiné projekty TEN | 155 | 0 | 67 | 160 | 26 | 408 | 4.5 Politika soudržnosti Energetická infrastruktura získává významnou podporu ze strukturálních fondů. Značná část této podpory je často věnována energetické infrastruktuře obecně, včetně distribučních sítí, a nikoli pouze propojovacím vedením. V období 2000–2006 činila přímá finanční podpora, kterou politika soudržnosti poskytovala energetické infrastruktuře (výroba a dodávky), 293 283 755 EUR v rámci cíle 1 a 26 306 822 EUR v rámci cíle 2[18]. 4.6. Financování infrastruktury ve třetích zemích 4.6.1. PHARE Program přeshraniční spolupráce prováděný v rámci programu PHARE v zemích střední a východní Evropy financoval opatření, mezi něž patří zlepšení infrastruktury a zajišťování místních dodávek vody, plynu a elektřiny a opatření v oblasti energie a dopravy zaměřená na rozvoj transevropských sítí. 4.6.2. CARDS Na konci roku 2001 bylo rozhodnuto o regionální strategii a strategiích jednotlivých zemí (Albánie, Bosna a Hercegovina, Chorvatsko, Bývalá jugoslávská republika Makedonie a Svazová republika Jugoslávie) pro období 2002–2006. Jedním z konkrétních cílů regionální spolupráce regionální strategie CARDS bylo „ opětovné začlenění zemí SAP [proces stabilizace a přidružení] do evropských infrastrukturních sítí, konkrétně pro účely dopravy, správy hranic a energie“ tím, že bude poskytnuta pomoc „při rozvoji konzistentních strategií pro infrastrukturu s mezinárodním rozměrem v oblasti dopravy a energie“. Na tento rámec lze pohlížet jako na přípravné opatření k začlenění těchto zemí – v procesu přistoupení – do sítí TEN-E a k zajištění provázanosti mezi sítí Evropské unie a sousedními zeměmi. 4.6.3. ISPA Oblasti působnosti nástroje předvstupních strukturálních politik pro kandidátské země ze střední a východní Evropy v období 2000–2006 energetickou politiku neobsahovaly. 4.6.4. TACIS V období 2000–2006 se program TACIS vztahoval na země z východní Evropy a střední Asie a na výdaje na infrastrukturní sítě, zejména potrubí a energetické přenosové sítě[19]. 4.6.5. MEDA Program MEDA zahrnoval Alžírsko, Kypr, Egypt, Izrael, Jordánsko, Libanon, Maltu, Maroko, Sýrii, Tunisko, Turecko a okupovaná území Gazy a západního břehu Jordánu a výdaje na zlepšení hospodářské infrastruktury, včetně energetického odvětví[20]. Podpora Společenství v rámci programu MEDA věnovaná vybudování euroarabského trhu s plynem v regionu Mašrek (projekt EAMGM) v roce 2005 činila 6 mil. EUR. Tento projekt přispívá mimo jiné k dokončení klíčových propojovacích infrastruktur v regionu (arabský plynovod a další) a podporuje využívání plynu. Projektu se účastní Egypt, Jordánsko, Libanon a Sýrie. Podle plánu má být dokončen koncem roku 2008. Programy MEDA a TACIS jsou od roku 2007 nahrazeny novým evropským nástrojem sousedství a partnerství. 5. HODNOCENÍ 5.1. Hodnocení v polovině období V roce 2004 provedli nezávislí odborníci pro Komisi hodnocení[21] programu TEN-E v polovině období za léta 2000–2006. Dvěma hlavními cíli hodnocení v polovině období bylo zhodnotit vliv studií a projektů financovaných programem TEN-E a vydat praktická doporučení pro zlepšení celkové efektivnosti programu. Hodnocení dospělo k tomu, že realizace projektů, které byly uvedeny již v hlavních směrech pro TEN-E přijatých v červnu 2003, má pozitivní vliv, a zdůraznilo klíčová témata pro nové hlavní směry: - soudržnost – začleněním energetických sítí nových členských států, - životní prostředí – usnadněním propojení produkce obnovitelné energie, - vnitřní trh s energií – zvýšením kapacity výměny, - bezpečnost dodávek energie – zvýšením kapacity a diverzifikací zdrojů a tras, - spolupráce se sousedními zeměmi. Na základě doporučení uvedených v hodnotící zprávě byly podniknuty tyto kroky: - vztahy s členskými státy byly za účelem lepšího pochopení jejich potřeb a politik v oblasti energetických sítí zintenzivněny, - Komise se při financování více soustředila na nejdůležitější projekty (projekty evropského zájmu a prioritní projekty); - prohloubila se spolupráce s jinými souvisejícími nástroji, tj. strukturálními fondy, EIB apod., s cílem propojit vnitřní synergie a plně zužitkovat síť TEN-E jako referenční síť. 5.2. Hodnocení ex post V souladu s článkem 15 nařízení Rady (ES) č. 2236/95[22] ze dne 18. září 1995, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí, provedou nezávislí odborníci v roce 2008 pro Komisi hodnocení ex post u projektů spolufinancovaných programem TEN-energie v období 2000–2006. 5.3. Sledování rozhodnutí o financování Sledování smluv a rozhodnutí se opírá v první řadě o povinnost příjemce oznámit pokrok spolufinancované studie či prací a řádně odůvodnit jakoukoli žádost o změnu smlouvy či rozhodnutí. Komisi bylo zasláno 28 žádostí o prodloužení týkajících se 20 ze 72 rozhodnutí o financování vypracovaných v období 2002–2006, přičemž Komise jich schválila 26 (11 pro elektrárenství a 15 pro plynárenství). Hlavní důvody pro zpoždění byly tyto: zpoždění při povolovacích řízeních, vývoj trhu, který může vést k úpravám strategie, převod činností na nového příjemce v souladu se směrnicí 2003/55/ES[23] a směrnicí 2003/54/ES[24], potřeba překonat technické potíže a změny v podniku. 6. VNěJšÍ VZTAHY Revize hlavních směrů pro TEN-E, které byly provedeny v letech 2003 a 2006, posílily vnější rozměr transevropských energetických sítí tím, že rozšířily propojení s přistupujícími a sousedními zeměmi. Zejména revize z roku 2006 posoudila potřebu plného začlenění nových členských států a přistupujících a kandidátských zemí do těchto hlavních směrů a případně dalšího přizpůsobení takových hlavních směrů nové politice sousedství Evropské unie. Hlavní směry pro TEN-E tudíž zajišťují upřednostnění nových potrubí z nalezišť zemního plynu v Rusku, Alžírsku a v Kaspickém moři do Evropské unie, doplněných o terminály LNG a podzemní úložiště plynu. Zaměřují se i na elektrické propojení mezi středomořskými členskými státy a zeměmi jižního Středomoří, zejména synchronním připojením k Unii pro účely systému koordinace přenosu elektřiny (Union for the Co-Ordination of the Transmission of Electricity, dále jen „UCTE“) tím, že se rozšíří spojení s jihovýchodní Evropou včetně propojení s Tureckem a že se pobaltské státy lépe připojí k trhům střední a východní Evropy a Evropy severní. V roce 2001 byl zahájen dialog mezi Evropskou unií a Ruskem v oblasti energetiky, jehož cílem je podpořit vztahy mezi oběma zeměmi v této oblasti. Hlavní úspěchy tohoto dialogu byly zveřejněny v několika zprávách o pokroku[25]. V roce 2006 byly ustaveny tři tematické skupiny, které se mají zabývat: i) energetickou účinností, ii) rozvojem trhu s energií a iii) prognózami a scénáři. V rámci skupiny pro rozvoj trhu s energií vznikla podskupina pro energetickou infrastrukturu, která se má zabývat energetickými propojeními mezi Ruskem a Evropskou unií. Zkoumá se především provádění projektů společného zájmu pro Rusko a Evropskou unii. Z rozpočtové linie TEN-E na rok 2004 je finančně podporována studie, která zkoumá možnost synchronního propojení systému UCTE a pobaltských států a dále ruského systému IPS/UPS a na kterou je navazují činnosti výše uvedené podskupiny. Ukrajina a Moldavsko podaly společnou žádost o plné členství v UCTE. V rámci UCTE byl zřízen zvláštní technický výbor, jehož úkolem je příprava studie opatření, která Ukrajina a Moldavsko budou muset učinit, aby se mohly připojit k evropské elektrizační soustavě. 7. DALšÍ POLITIKY UNIE S ROZMěREM TEN-E 7.1. Životní prostředí Priority TEN-E odrážejí závěry stockholmské Evropské rady ze dne 23. a 24. března 2001 ohledně rozvoje infrastruktury potřebné pro fungování trhu s energií. Mělo by být vynaloženo zvláštní úsilí o dosažení cíle spočívajícího ve větším využívání obnovitelných zdrojů energie jakožto přínosu pro politiku udržitelného rozvoje. Zdůrazňuje se, že právní předpisy Evropské unie o životním prostředí mají značný vliv. Musí být dodržovány zejména směrnice o ochraně volně žijících ptáků[26] a o přírodních stanovištích[27], směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí (EIA)[28], směrnice o strategickém posuzování vlivů na životní prostředí (SEA)[29] a rámcová směrnice o vodě[30]. Úřady členských států nesou odpovědnost za postupy plánování a schvalování a musí zajistit splnění právních předpisů v oblasti životního prostředí. Konečné rozhodnutí přijímá územní samospráva. Při přidělování rozpočtu TEN-E se zvláštní pozornost věnuje souladu spolufinancovaných opatření s právními předpisy Společenství v oblasti životního prostředí. Zejména v závislosti na povaze opatření navržených pro financování byly požadovány dokumenty z oblasti životního prostředí, jako jsou: – informace o opatřeních, která pravděpodobně budou (nebo nebudou) mít významné negativní účinky na lokality Natura 2000 (osvědčení Natura 2000), – netechnická shrnutí studií dopadu na životní prostředí provedených pro dané opatření, – informace o konzultacích s orgány pro životní prostředí, se zúčastněnou veřejností a případně s jinými členskými státy. Po (pozitivní) analýze, kterou vyhotovily útvary Komise, bylo financování TEN-E schváleno. 7.2. Výzkum a vývoj Evropská unie podporuje výzkum a vývoj v energetické oblasti v rámci různých programů financování, jako jsou rámcové programy a program Inteligentní energie – Evropa. Tyto programy podporují také některé cíle transevropských energetických sítí, jako je zvýšená bezpečnost a různorodost dodávek energie. V rámci šestého rámcového programu pro období 2002–2006 bylo podpořeno několik studií zahrnujících rozměr TEN-E, například: - IRED – začlenění obnovitelných zdrojů energie a decentralizované výroby do evropské distribuční soustavy (šestý rámcový program), - FENIX – flexibilní elektroenergetické sítě, které mají obsáhnout očekávaný „energetický vývoj“ (šestý rámcový program), - ENCOURAGED – optimalizace energetického koridoru pro evropské trhy s plynem, elektřinou a vodíkem (šestý rámcový program). Kromě toho program Inteligentní energie – Evropa podpořil tyto projekty: - RESPOND – dodávky ze zdrojů obnovitelné energie – interakce s konvenční výrobou elektřiny, s konvenčními sítěmi a poptávkou, - TRADEWIND – začlenění větrné energie a výměna na transevropských trzích s elektřinou. 7.3. Hospodářská soutěž Při přidělování financování TEN-E se věnuje zvláštní pozornost souladu vybraných projektů v oblasti plynovodů s režimem přístupu třetích osob definovaným ve směrnici 2003/55/ES[31] o plynu, a zejména s článkem 22. Režim přístupu třetích osob platí podle směrnice 2003/54/ES[32] o elektřině i pro projekty v oblasti elektřiny. [1] Úř. věst. L 228, 23.9.1995, s. 1–7. [2] Rozhodnutí č. 1254/96/ES ze dne 5. června 1996, Úř. věst. L 161, 29.6.1996, s. 147. [3] Rozhodnutí č. 1229/2003/ES ze dne 26. června 2003, Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 11. [4] Rozhodnutí č. 1364/2006/ES ze dne 6. září 2006, Úř. věst. L 262, 22.9.2006, s. 1. [5] KOM(2006) 846. [6] Rozhodnutí č. 1254/96/ES, Úř. věst. L 161, 29.6.1996, s. 147. [7] Rozhodnutí č. 1047/97/ES, Úř. věst. L 152, 11.6.1997, s. 12. [8] Rozhodnutí č. 1741/99/ES, Úř. věst. L 207, 6.8.1999, s. 1. [9] Rozhodnutí č. 1229/2003/ES, Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 11. [10] Úř. věst. L 138, 30.4.2004, s. 17. [11] Úř. věst. L 143, 30.4.2004, s. 46. [12] KOM(2006) 443a SEK(2006) 1059 – pracovní dokument útvarů Komise, 7.8.2006. [13] Závěrečná zpráva je k dispozici na internetové stránce http://ec.europa.eu/ten/energy/studies/index_en.htm. [14] Projekty společného zájmu uvažovanými v tomto odstavci a v tabulce 1 se rozumí projekty specifikované v příloze III hlavních směrů pro TEN-E z roku 2003, které upravují a doplňují seznam projektů společného zájmu specifikovaných v hlavních směrech pro TEN-E z roku 1996. [15] Seznam financovaných projektů je k dispozici na internetové adrese http://ec.europa.eu/ten/energy/studies/index_en.htm. [16] Hlavními směry pro TEN-E se v případě tohoto odstavce a tabulky 4 rozumějí ty hlavní směry, které byly zveřejněny v roce 1996 pro projekty podporované v roce 2002, a hlavní směry, které byly zveřejněny v roce 2003 pro projekty podporované od roku 2003. [17] Žádný z projektů podporovaných EIB v roce 2002 se nenacházel na prioritní ose definované v hlavních směrech pro TEN-E přijatých v roce 2003. [18] SEK(2007) 1456, příloha pracovního dokumentu útvarů Komise ke zprávě Komise „18. výroční zpráva o provádění strukturálních fondů“ (2006). [19] Nařízení Rady (ES) č. 99/2000 ze dne 29. prosince 1999, Úř. věst. L 12, 18.1.2000, s. 1–9. [20] Nařízení Rady (ES) č. 1488/96 ze dne 23. července 1996, Úř. věst. L 189, 30.7.1996, s. 1–9. [21] Závěrečná zpráva hodnocení v polovině období je k dispozici na internetové adrese http://ec.europa.eu/ten/energy/studies/index_en.htm. [22] Úř. věst. L 228, 23.9.1995, s. 1–7. [23] Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 57–78. [24] Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 37–56. [25] Zprávy o pokroku jsou k dispozici na internetové adrese http://ec.europa.eu/energy/russia/joint_progress/index_en.htm. [26] Směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979, Úř. věst. L 103, 25.4.1979, s. 1–18. [27] Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992, Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7–50. [28] Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985, Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40–48. [29] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001, Úř. věst. L 197, 21.7.2001, s. 30–37. [30] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1–73. [31] Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 57–78. [32] Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 37–56.