DŮVODOVÁ ZPRÁVA SOUVISLOSTI NÁVRHU Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu obsahuje ustanovení, která se úzce dotýkají koordinace vnitrostátních ustanovení týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejich rámce dohledu (např. ustanovení upravující povolení podnikat, výkon svobody usazování, pravomoci orgánů dohledu domovských a hostitelských členských států v tomto ohledu a dohled a kontrolu nad úvěrovými institucemi). Uvedená směrnice, směrnice 2006/49/ES, a především jejich přílohy však také stanoví pravidla obezřetnosti. S cílem dále přiblížit ustanovení právních předpisů, které jsou výsledkem zavádění směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES do vnitrostátních právních řádů, a s cílem zajistit, aby se na ně stejná pravidla obezřetnosti vztahovala přímo, což je nezbytné pro fungování vnitřního trhu, jsou tato pravidla obezřetnosti předmětem návrhu nařízení [vloží OP], spolu s nímž tento návrh tvoří balíček. Tento návrh obsahuje tyto nové prvky: ustanovení o sankcích, účinné správě a řízení společnosti a ustanovení, která brání nadměrnému spoléhání na externí úvěrový rating. Proto se tato zpráva bude výlučně zabývat těmito novými prvky. Ostatní prvky této směrnice buď opakují stávající legislativu nebo jsou přizpůsobením návrhu nařízení. Aby nedošlo k pochybnostem, tento návrh rovněž sjednocuje ustanovení o úvěrových institucích a investičních podnicích, přičemž investiční podniky jsou upraveny směrnicí 2006/49/ES. To je podrobněji upraveno v kapitole 5 níže. Změny související s dohodou „Basel III“ upravuje návrh nařízení s výjimkou ustanovení o kapitálových rezervách, která jsou součástí tohoto návrhu směrnice. Proto jsou součástí této důvodové zprávy pouze cíle a právní prvky týkající se kapitálových rezerv. Obecné souvislosti dohody „Basel III“ včetně výsledků posouzení dopadů a veřejných konzultací jsou podrobně vysvětleny v návrhu nařízení. Odůvodnění a cíle návrhu Sankce Účinné, přiměřené a odrazující sankční režimy jsou klíčové pro zajištění souladu s bankovními předpisy EU, pro ochranu uživatelů bankovních služeb a pro zajištění bezpečnosti, stability a celistvosti bankovních trhů. Analýza vnitrostátních sankčních režimů v oblastech, na které se vztahuje tato směrnice a nařízení, odhalila rozdíly a nedostatky v právním rámci sankčních pravomocí a ve vyšetřovacích pravomocech vnitrostátních orgánů. Hrozí, že sankce, které jsou rozdílné a příliš slabé, nedokážou účinně zabránit porušování této směrnice a nařízení a zajistit účinný dohled a vytvoření rovných podmínek pro všechny. Proto Komise navrhuje posílit a sblížit právní rámec členských států, pokud jde o správní sankce a opatření, stanovením dostatečně odstrašujících správních sankcí vztahujících se na klíčová porušení této směrnice a nařízení, vhodného personálního okruhu platnosti správních sankcí, zveřejnění sankcí a mechanismů, které podporují oznamování porušení. Správa a řízení společnosti Zhroucení finančních trhů na podzim 2008 a úvěrovou krizi, která následovala, lze přisoudit více faktorům na makroekonomické i mikroekonomické úrovni, často vzájemně propojeným, jak je uvedeno ve zprávě skupiny na vysoké úrovni pro finanční dohled v EU zveřejněné dne 25. února 2009, a zejména nahromadění nadměrného rizika ve finančním systému. Toto nadměrné nahromadění rizika bylo částečně důsledkem nedostatků správy a řízení finančních institucí, zvlášť v bankách. Ačkoliv ne všechny banky trpěly systémovými nedostatky mechanismů pro správu a řízení společnosti, odkázal Basilejský výbor pro bankovní dohled na „řadu selhání a pochybení při správě a řízení podniku“. Potřeba změny v této oblasti byla široce uznána. Firmy, příslušné orgány a mezinárodní subjekty (OECD, Rada pro finanční stabilitu a Basilejský výbor pro bankovní dohled) přezkoumaly nebo právě přezkoumávají své stávající postupy a pokyny. Posílení správy a řízení společnosti je pro Komisi prioritou, zvlášť v souvislosti s její reformou finančních trhů a s programem pro předcházení krizím. Nadměrné spoléhání na externí rating K nadměrnému spoléhání na externí rating dochází, když se finanční instituce a institucionální investoři výhradně nebo mechanicky spoléhají na ratingy vydávané ratingovými agenturami a přitom zanedbají vlastní povinnosti, které se týkají hloubkové analýzy ( due diligence ) a interního řízení rizik. Nadměrné spoléhání na rating může vést k davovému chování finančních subjektů, např. k paralelnímu odprodeji dluhových nástrojů poté, co bylo hodnocení uvedeného nástroje sníženo pod požadovaný investiční stupeň, což může ovlivnit finanční stabilitu – zejména když se těch několik málo velkých ratingových agentur ve svém hodnocení kolektivně zmýlí. Procykličnost úvěrů Procyklické účinky jsou účinky, které mají tendenci sledovat výkyvy hospodářského cyklu a posilovat je. Jedním z rysů současných kapitálových požadavků vycházejících z rizik je to, že se v průběhu hospodářského cyklu mění. Pokud by je úvěrové instituce mohly splňovat, neexistuje explicitně regulační omezení, pokud jde o míru rizika, které mohou podstoupit, a tudíž ani pokud jde o pákové operace. Obecné souvislosti Sankce Ve svém sdělení z roku 2010 „Posílení sankčních režimů v odvětví finančních služeb“[1] Komise navrhla legislativní opatření EU s cílem stanovit minimální společné normy u klíčových aspektů sankčních režimů, které by se přizpůsobily specifikům různých odvětví. Za prvé, sankce ukládané za klíčová porušení směrnice o kapitálových požadavcích, jako jsou požadavky na získání povolení, obezřetnostní povinnosti a oznamovací povinnost, se v jednotlivých členských státech liší a nezdá se, že by vždy byly dostatečně účinné, přiměřené a odrazující. Za druhé existují určité rozdíly v úrovni ukládání sankcí v různých členských státech, včetně států s podobně velkými bankovními sektory, a v některých členských státech nebyly žádné sankce uloženy víc než jeden rok, což by mohlo být příznakem nedostatečného vynucování pravidel EU. Správa a řízení společnosti Ve svém sdělení ze dne 4. března 2009[2] Evropská komise oznámila, i) že posoudí ve světle finanční krize pravidla a praxi finančních institucí z hlediska správy a řízení společnosti a ii) že podle toho předloží doporučení či navrhne regulační opatření k zabránění případným selháním systému správy a řízení podniku v tomto významném odvětví hospodářství. V červnu 2010 zveřejnila Komise zelenou knihu o správě a řízení podniku ve finančních institucích a politice odměňování[3] a průvodní pracovní dokument útvarů Komise[4], které analyzovaly nedostatky v mechanismech pro správu a řízení společnosti v odvětví finančních služeb a navrhly další možný postup. Výsledky této veřejné konzultace prokázaly značnou shodu na zjištěných nedostatcích a získaly podporu různých orgánů veřejné moci a členských států. Také Evropský parlament uznal význam posílení norem a praktik správy a řízení společnosti ve finančních institucích ve své zprávě o odměňování členů správních orgánů společností kotovaných na burze a o politikách odměňování v odvětví finančních služeb[5]. Hospodářský a sociální výbor ve svém stanovisku k zelené knize Správa a řízení podniku ve finančních institucích a politika odměňování[6] vítá zelenou knihu Komise a podporuje navrhovaná opatření. Nadměrné spoléhání na externí rating Na mezinárodní úrovni Rada pro finanční stabilitu nedávno vydala zásady, jak snížit spoléhání orgánů a finančních institucí na externí rating[7]. Zásady vyzývají k odstranění nebo nahrazení odkazů na tento rating v právních předpisech, jsou-li dostupná vhodná alternativní měřítka úvěruschopnosti, a požadují, aby si banky vytvořily vlastní úvěrová hodnocení. Navrhovaná ustanovení jsou v souladu se zásadami Rady pro finanční stabilitu. Kapitálové rezervy: Rezervy na zachování kapitálu a především proticyklické rezervy mají za cíl zmírnit riziko procykličnosti a riziko nadměrných pákových operací, jak je uvedeno výše v bodě 1.1.4. Stávající ustanovení Společenství v oblasti návrhu Směrnice 2006/48/ES o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu požaduje, aby úvěrové instituce měly spolehlivé řídicí systémy. Nespecifikuje však přesně, jak by řídicí systémy měly vypadat. S cílem snížit spoléhání na externí rating byla do směrnice 2006/48/ES zavedena povinnost bank provádět vlastní hloubkovou analýzu podkladových aktiv u sekuritizačních expozic. Soulad s ostatními politikami V souvislosti s reformou evropské architektury dohledu, se zvýšením kapitálových požadavků a s řízením a řešením krizí je navrhovaná reforma správy a řízení společnosti v úvěrových institucích nedílnou součástí celkové reformy odvětví finančních služeb. Reforma správy a řízení společnosti by měla být také vnímána v souvislosti s nedávným sdělením Komise o posílení sankčních režimů v odvětví finančních služeb. Komise přišla s horizontální iniciativou, která by měla pobízet podniky ke zvyšování zastoupení žen ve vedení podniků. Po roce Komise zhodnotí, zda měly tyto nezávazné iniciativy požadovaný účinek, a v opačném případě zváží legislativní přístup. Vzhledem k tomu, že z posouzení dopadů vyplývá, že tato otázka je relevantní i pro bankovní sektor, je přístup přijímaný v této fázi v souladu s přístupem zdola nahoru. Pokud se však v rámci širšího hodnocení po roce ukáže, že je potřebná legislativní úprava, bude třeba upravit i přístup v bankovním sektoru. VÝSLEDKY KONZULTACÍ ZÚčASTNěNÝCH STRAN A POSOUZENÍ DOPADů Konzultace zúčastněných stran Sankce Komise provedla veřejnou konzultaci, která skončila dne 19. února 2011, o opatřeních, jež mají posílit a sblížit sankční režimy ve finančním sektoru[8], včetně otázek týkajících se bankovního sektoru; uvedená opatření byla určena na základě studie provedené Evropským výborem orgánů bankovního dohledu (dále jen „CEBS“), která se zabývala vnitrostátními sankčními režimy v tomto odvětví[9]. Komise obdržela připomínky od různých respondentů, včetně významného počtu zainteresovaných subjektů v bankovním sektoru (orgány dohledu, centrální banky, banky a sdružení bankéřů), kteří předložili připomínky k nutnosti opatření EU v této oblasti, k úrovni požadované harmonizace, ke zvláštním navrhovaným opatřením a k jejich potenciálním výhodám a nevýhodám. Opatření, která mají sblížit a posílit sankční režimy, byla také projednána s členskými státy na zasedání Výboru pro finanční služby konaném dne 17. ledna 2011. Správa a řízení společnosti Iniciativa a posouzení dopadu jsou výsledkem obsáhlého a nepřetržitého dialogu se všemi hlavními zúčastněnými stranami, včetně regulátorů trhů s cennými papíry, účastníků trhu (emitentů, zprostředkovatelů a investorů) a spotřebitelů. Dotazníky o praktikách správy a řízení společnosti byly zaslány rozmanitému průřezu deseti významných bank nebo pojišťoven kotovaných na burze a usazených v EU. Dotazníky byly rozšířeny o 30 následných rozhovorů s členy správních rad, jednateli společností, finančními řediteli, řediteli pro rizika a vnitřními kontrolory. Dotazník o jejich názorech a úloze v souvislosti se správou a řízením finančních institucí byl také zaslán evropským orgánům bankovního dohledu. Obdobně obdržel dotazník o praktikách a očekáváních v souvislosti se správou a řízením finančních institucí průřez významných evropských institucionálních investorů a sdružení akcionářů. Dne 2. února 2010 se konala následná schůzka s přibližně 30 investory. Zelená kniha zahájila veřejnou konzultaci od 2. června 2010 do 1. září 2010 o dalším možném postupu při řešení selhání správy a řízení ve finančních institucích. Odpovědi a jejich analýza jsou k nahlédnutí na internetové stránce Komise[10]. Nadměrné spoléhání na externí rating Komise provedla veřejnou konzultaci o otázkách externího ratingu, které zahrnovaly také nadměrné spoléhání na uvedený rating. Konzultace skončila dne 7. ledna 2011 a přinesla 93 odpovědí. Bylo navrženo několik možností od motivace k využívání interních modelů po požadavek, aby firmy prováděly vlastní řízení rizik a nespoléhaly se výlučně nebo mechanicky na externí rating. Odpovědi a jejich analýza jsou k nahlédnutí na internetové stránce Komise[11]. Kapitálové rezervy Kapitálové rezervy představují součást dohody Basilejského výboru pro bankovní dohled z roku 2010 a byly předmětem rozsáhlých diskuzí v rámci Basel i během zvláštních konzultací Komise. Sběr a využití výsledků odborných konzultací Sankce Studie provedená Evropským výborem orgánů bankovního dohledu v roce 2008[12] poskytla informace o správních sankcích stanovených ve vnitrostátních právních předpisech a o skutečném využívání sankcí orgány bankovního dohledu. V roce 2011 shromáždila Komise další informace o sankcích stanovených ve vnitrostátních právních předpisech za klíčová porušení směrnice o kapitálových požadavcích. Navrhovaná opatření vycházejí z těchto informací a z odpovědí na veřejnou konzultaci. Správa a řízení společnosti V rámci procesu konzultace a během přípravy zelené knihy uspořádaly útvary Komise dne 12. října 2009 také veřejnou konferenci, které se zúčastnila řada zainteresovaných subjektů. Diskuse se zaměřila na úlohu a kompetence správní rady, na otázky řízení týkající se vnitřní kontroly a řízení rizik a na příslušnou úlohu akcionářů, orgánů dohledu a statutárních auditorů. Zelená kniha také vychází z analýzy a studií, které byly nebo jsou prováděny veřejnými či soukromými organizacemi na mezinárodní, evropské i vnitrostátní úrovni. Při své práci využívaly útvary Komise poradenství Evropského fóra pro správu a řízení společnosti a ad hoc poradní skupiny pro správu a řízení společnosti složené z některých členů uvedeného fóra a jiných renomovaných specialistů na správu a řízení společností. Nadměrné spoléhání na externí rating Komise se aktivně podílí na práci Rady pro finanční stabilitu uvedené výše. Dále se účastní Basilejského výboru pro bankovní dohled, který také pracuje na snížení spoléhání na rating ve svých pracovních skupinách pro likviditu a pro rating a sekuritizaci. Kapitálové rezervy Podskupiny pracovní skupiny pro směrnici o kapitálových požadavcích, jejichž členy jmenoval Evropský bankovní výbor, se rovněž zabývaly tématem kapitálových rezerv na technické úrovni. Posouzení dopadů Sankce Sdělení o posílení sankčních režimů ve finančním sektoru doprovázelo posouzení dopadů, které analyzovalo hlavní možnosti politiky při sbližování a posilování sankčních režimů pro případ porušení pravidel v oblasti finančních služeb, včetně bankovního sektoru. Tento návrh doprovází druhé posouzení dopadů, které se podrobněji zabývá konkrétními problémy v oblasti kapitálových požadavků. Hlavním cílem navrhovaných opatření je zajistit lepší dodržování bankovních předpisů EU zvýšením účinnosti vnitrostátních sankčních režimů a jejich schopnosti odrazovat od porušování. To vyžaduje dosažení těchto operativních cílů: - Posílení a sblížení právního rámce, který se týká sankcí, zajištěním - vhodných správních sankcí za klíčová porušení směrnice o kapitálových požadavcích, - vhodného personálního okruhu platnosti správních sankcí, - zveřejňování sankcí. - Posílení a sblížení mechanismů, které usnadňují odhalení porušení, zajištěním - účinných mechanismů, které podporují oznamování porušení. Správa a řízení společnosti Překlenovacím cílem této iniciativy je zajistit, aby se účinněji zvládalo riziko v evropských úvěrových institucích a investičních podnicích. Navrhovaná opatření by měla pomoci předcházet podstupování nadměrných rizik jednotlivými úvěrovými institucemi a v konečném důsledku nahromadění nadměrného rizika ve finančním systému. Za účelem dosažení tohoto záměru se iniciativa zaměřuje na tyto operativní cíle: - zvýšení účinnosti kontrolních opatření správních rad v oblasti rizik, - zlepšení postavení funkce správy rizik a - zajištění účinného sledování zvládání rizika orgány dohledu. Za účelem dosažení těchto cílů se Komise rozhodla zlepšit stávající právní rámec. Požadavky na složení správní rady a výběr členů správní rady zajistí vhodnější chování, kompetence, časový závazek a větší odpovědnost. Dobře informované a kompetentní správní rady a výrazná funkce správy rizik zvýší schopnost úvěrových institucí rozpoznat a řídit objevující se rizika, a tak omezit podstupování nadměrného rizika. Požadavky na zveřejnění podpoří větší průhlednost, což povede k informovanějšímu trhu a k lepší tržní disciplíně. Otevření správní rady rozmanitějším kandidátům by mohlo poskytnout příležitost lidem, kteří zatím nejsou v zasedacích síních správních rad přítomni, stát se členy správní rady. Rozšířil by se tak okruh vhodných kandidátů na členství ve správní radě a zlepšily by se její odborné znalosti. Proto by jakýkoliv potenciální nepříznivý dopad návrhu na okruh vhodných kandidátů neměl být výrazný. Přísnější požadavky na evropské úrovni by mohly mít nepříznivý dopad na konkurenceschopnost evropských úvěrových institucí na mezinárodní úrovni. Případné snížení konkurenceschopnosti kvůli přísnějším požadavkům by však měl zmírnit příznivý dopad na investory, vkladatele a jiné zainteresované subjekty. Lepší zvládání rizika by přispělo k odolnosti bankovního sektoru. Návrh by nepřinesl výrazné náklady pro úvěrové instituce ani by neměl významný dopad na oblast půjček. Nadměrné spoléhání na externí rating Obecná část o nadměrném spoléhání, která se týká navrhovaných prvků, bude zahrnuta do nadcházejícího posouzení dopadů nové iniciativy o ratingových agenturách (očekává se počátkem července 2011). Kapitálové rezervy Protože jsou kapitálové rezervy součástí dohody Basel, provádí se posouzení jejich dopadů spolu s posouzením dopadů všech dalších opatření a je podrobně rozvedeno v nařízení doprovázejícím tuto směrnici. DOPAD NA ROZPOčET Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet EU. PRÁVNÍ PRVKY NÁVRHU Právní základ Právním základem tohoto návrhu je čl. 53 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES, které by byly nahrazeny touto směrnicí a navrhovaným nařízením [vloží OP], představují základní nástroj pro dosažení vnitřního trhu v oblasti činnosti úvěrových institucí a investičních podniků z hlediska svobody usazování i volného poskytování finančních služeb. Tento návrh nahrazuje směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES, pokud jde o koordinaci vnitrostátních ustanovení upravujících udělování povolení k podnikání, nabytí kvalifikovaného podílu, výkon svobody usazování a svobody poskytovat služby, pravomoci orgánů dohledu domovských a hostitelských členských států v tomto ohledu a ustanovení upravujících počáteční kapitál a dohled nad úvěrovými institucemi a investičními podniky. Hlavním cílem a předmětem tohoto návrhu je koordinovat vnitrostátní ustanovení týkající se přístupu k činnosti úvěrových institucí a investičních podniků, způsobů jejich řízení a rámce dohledu. Právním základem tohoto návrhu je proto čl. 53 odst. 1 Smlouvy o fungování EU. Tento návrh doplňuje návrh nařízení [vloží OP], kterým se stanoví jednotné a přímo aplikovatelné obezřetnostní požadavky pro úvěrové instituce a investiční podniky, neboť tyto požadavky úzce souvisejí s fungováním finančních trhů, pokud jde o objem aktiv, které úvěrové instituce a investiční podniky vlastní, a je založen na článku 114 Smlouvy o fungování EU. Subsidiarita V souladu se zásadou subsidiarity a proporcionality ve smyslu článku 5 Smlouvy o fungování EU nelze cílů navrhovaného opatření uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, a proto jich lze lépe dosáhnout na úrovni EU. Ustanovení návrhu nepřekračují rámec toho, co je nezbytné pro dosažení zamýšlených cílů. Pouze opatření EU mohou zajistit, že úvěrové instituce a investiční podniky, které působí ve více než jednom členském státě, budou podléhat týmž požadavkům, a tak se zajistí rovné podmínky pro všechny, sníží se složitá regulace, předejde se neoprávněným nákladům na plnění požadavků u přeshraničních činností, podpoří se další integrace na trhu EU a přispěje se k odstranění příležitostí k regulatorní arbitráži. Opatření na úrovni EU také zajišťuje vysokou míru finanční stability v Unii. Soulad s články 290 a 291 Smlouvy o fungování EU Dne 23. září 2009 Komise přijala návrhy nařízení, jimiž se zakládají EBA, EIOPA a ESMA[13]. V tomto ohledu má Komise v úmyslu připomenout prohlášení v souvislosti s články 290 a 291 TFEU, která učinila při přijímání nařízení, jimiž se zakládají evropské orgány dohledu, podle nichž: „Pokud jde o postup přijímání regulačních norem, zdůrazňuje Komise jedinečný charakter odvětví finančních služeb, který vyplývá z Lamfalussyho struktury a který je výslovně uznán v prohlášení 39 ke Smlouvě o fungování EU. Komise má však závažné pochybnosti o tom, zda omezení její úlohy při přijímaní aktů v přenesené pravomoci a prováděcích opatření jsou v souladu s články 290 a 291 Smlouvy o fungování EU.“ PODROBNÉ VYSVěTLENÍ Vzájemné působení a soulad mezi prvky balíčku Tato směrnice tvoří balíček spolu s navrhovaným nařízením [vloží OP]. Tento balíček by nahradil směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES. To znamená, že jak směrnice, tak nařízení by se jednotlivě zabývaly úvěrovými institucemi i investičními podniky. V současnosti jsou investiční podniky ke směrnici 2006/48/ES jen „připojeny“ směrnicí 2006/49/ES. Její velká část obsahuje pouze odkazy na směrnici 2006/48/ES. Spojení ustanovení platných pro oba druhy podniků do jednoho balíčku by tedy zlepšilo srozumitelnost ustanovení, která je upravují. Rozsáhlé přílohy obou směrnic by navíc byly integrovány do normativní části, což by dále zjednodušilo jejich používání. Obezřetnostní předpisy přímo použitelné na banky a investiční podniky jsou stanoveny v návrhu nařízení. V návrhu směrnice zůstávají ustanovení o povolování úvěrových institucí, výkonu svobody usazování a volném pohybu služeb. To by se netýkalo investičních podniků, jelikož odpovídající práva a povinnosti upravuje směrnice 2004/39/ES (dále jen „MiFID“). Ve směrnici by také zůstaly obecné zásady dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, které jsou určeny členským státům a jejich příslušným orgánům. Ty zahrnují zejména výměnu informací, rozdělení úkolů mezi orgány dohledu domovské a hostitelské země a výkon sankčních pravomocí (který by byl zaveden nově). Směrnice by stále obsahovala ustanovení, která upravují dohled nad úvěrovými institucemi a investičními podniky ze strany příslušných orgánů členských států. Tato ustanovení doplňují obecné obezřetnostní požadavky stanovené v nařízení pro úvěrové instituce a investiční podniky o jednotlivé mechanismy, o kterých rozhodují příslušné orgány v důsledku svého průběžného dohledu nad každou jednotlivou úvěrovou institucí a investičním podnikem. Škála těchto požadavků na dohled by byla stanovena ve směrnici, neboť příslušné orgány by měly mít možnost uplatnit vlastní úsudek v souvislosti s tím, které požadavky by měly být uloženy. Patří sem interní postupy v rámci úvěrové instituce nebo investičního podniku, které se týkají zejména řízení rizik a požadavků na správu a řízení společnosti, jež jsou zavedeny nově. Sankce Členské státy by měly stanovit, že za porušení bankovních právních předpisů lze uložit vhodné správní sankce a opatření. Za tímto účelem bude směrnice požadovat, aby splňovaly následující minimální pravidla. Za prvé, správní sankce a opatření by se měly ukládat fyzickým nebo právnickým osobám, které jsou zodpovědné za porušení. To by zahrnovalo úvěrové instituce, investiční podniky i případně jednotlivce. Za druhé, v případě porušení klíčových ustanovení této směrnice a nařízení by měly mít příslušné orgány k dispozici minimální seznam správních sankcí a opatření. Patří sem odnětí povolení, příkazy ke zdržení se určitého chování, veřejné oznámení, propuštění vedení a finanční správní sankce. Za třetí, maximální výše správních finančních sankcí stanovených ve vnitrostátních právních předpisech by měla překročit výhody získané porušením, lze-li je určit, a v každém případě by neměla být nižší než výše stanovená směrnicí (10 % celkového ročního obratu dotčené instituce v případě právnické osoby, 5 milionů eur nebo 10 % ročního příjmu jednotlivce v případě fyzické osoby). Za čtvrté, kritéria, ke kterým příslušné orgány přihlíží při určování typu a výše sankce, jež má být v konkrétním případě uložena, by měla zahrnovat přinejmenším kritéria uvedená ve směrnici (např. výhody získané porušením nebo ztráty způsobené třetím stranám, kooperativní chování zodpovědné osoby atd.). Za páté, uložené sankce a opatření by měly být vždy zveřejněny, jak je stanoveno v této směrnici. A konečně, měl by být zaveden vhodný mechanismus na podporu oznamování porušení v rámci úvěrových institucí a investičních podniků. Trestněprávní sankce tento návrh neřeší. Správa a řízení společnosti Řídicí orgán úvěrové instituce nebo investičního podniku by si jako celek měl vždy vyhradit dostatek času a měl by mít adekvátní vědomosti, dovednosti a odborné znalosti, aby dokázal pochopit činnost úvěrové instituce a hlavní rizika, kterým je vystavena. Všichni členové řídicího orgánu by měli mít dostatečně dobrou pověst a měli by se vyznačovat osobnostními kvalitami a nezávislým myšlením, které jim umožní konstruktivně zpochybňovat a dohlížet na rozhodnutí vedení. S cílem předejít skupinovému myšlení a usnadnit kritický pohled na příslušné otázky by správní rady úvěrových institucí měly být dostatečně rozmanité co do věku, pohlaví, zeměpisného původu, vzdělání a profesních zkušeností, aby představovaly různé názory a zkušenosti. Zvlášť významné je vyvážené zastoupení žen a mužů, má-li být zajištěno adekvátní zastoupení demografické skutečnosti. Za účelem účinného dohledu a kontroly v oblasti rizik by řídicí orgán měl být zodpovědný za celkovou strategii rizika úvěrové instituce nebo investičního podniku a za přiměřenost systémů řízení rizik s ohledem na rizikový profil úvěrové instituce. Vzhledem k významu řádného řízení rizik v úvěrových institucích by měl řídicí orgán ve své dozorčí funkci zřídit samostatný výbor pro rizika, který se bude konkrétně zabývat otázkami rizik a bude připravovat rozhodnutí řídicího orgánu o otázkách rizik. Výbor pro rizika by měl pomáhat řídicímu orgánu v jeho úloze kontrolních opatření v oblasti rizik, ale za strategii rizika by měl v konečném důsledku zůstat odpovědný řídicí orgán. S cílem poskytnout vyššímu vedení a řídicímu orgánu úplný pohled na riziko by úvěrové instituce a investiční podniky měly mít nezávislou funkci správy rizik, která by měla být schopná vytvořit účinný a ucelený pohled na celou řadu rizik v úvěrové instituci. Funkce správy rizik by měla mít dostatečné postavení a oprávnění ovlivňovat strategická rozhodnutí o řízení rizik a měla by mít přímý přístup k řídicímu orgánu. Nadměrné spoléhání na externí rating Úvěrové instituce a investiční podniky musí mít vlastní řádná kritéria poskytování úvěrů a procesy rozhodování o úvěrech. To platí bez ohledu na to, zda instituce poskytují půjčky zákazníkům nebo jim vznikají sekuritizační expozice. Externí rating lze v tomto procesu použít jako jeden faktor, neměl by však převládat. Zejména interní metodiky se nesmí výhradně nebo mechanicky spoléhat na externí rating. Pro zvláštní účely výpočtu regulativních kapitálových požadavků bank se hodnocení ratingových agentur v některých případech používají jako základ pro diferenciaci kapitálových požadavků podle rizik, nikoliv k určování minimálního požadovaného množství samotného kapitálu. Rámec směrnice o kapitálových požadavcích jako celek poskytuje bankám pobídku, aby i pro účely výpočtu regulativních kapitálových požadavků využívaly interní, nikoliv externí rating. Navrhované ustanovení by požadovalo, aby úvěrové instituce a investiční podniky s významnou expozicí úvěrového rizika nebo s výrazným počtem protistran vypracovaly a používaly interní modely, a nikoliv normalizovaný přístup, který se opírá o externí rating. Kromě toho se navrhuje, aby Evropský orgán pro bankovnictví (dále jen „EBA“) každoročně veřejně sděloval informace o krocích přijatých institucemi a orgány dohledu pro snížení nadměrného spoléhání na externí rating a zprávy o stupni sbližování dohledu v této souvislosti. Kapitálové rezervy Na základě dohody „Basel III“ tento návrh zavádí kromě požadavků i dvě kapitálové rezervy: rezervu na zachování kapitálu a proticyklickou kapitálovou rezervu. Rezerva na zachování kapitálu představuje 2,5 % rizikově vážených aktiv, je vždy použitelná a musí sestávat ze základního kapitálu nejvyšší kvality. Má za úkol zajistit schopnost institucí absorbovat ztráty v „zátěžových“ obdobích, která mohou trvat řadu let. Očekávalo by se, že instituce by tento kapitál vytvářely v době hospodářsky příznivých podmínek. Úvěrové instituce, které si nevybudují rezervu, budou až do dosažení požadované úrovně rezervy omezeny při rozdělování zisku. Proticyklická kapitálová rezerva je určena na dosažení širšího makroobezřetnostního cíle ochrany bankovního sektoru a reálné ekonomiky před systémovými riziky způsobenými prudkým růstem a následným úpadkem v souhrnném růstu úvěrů a obecněji před jakýmikoli jinými strukturálními proměnnými a před expozicí bankovního sektoru vůči jiným rizikovým faktorům souvisejícím s riziky ohrožujícími finanční stabilitu. Jak vysoká proticyklická kapitálová rezerva se má použít, se bude určovat podle rezervy na zachování kapitálu v rozsahu dalších 2,5 %. Proticyklickou kapitálovou rezervu stanoví vnitrostátní orgány pro půjčky poskytnuté v jejich členském státě fyzickým a právnickým osobám. Může se pohybovat mezi 0 % a 2,5 % rizikově vážených aktiv a musí ji rovněž tvořit kapitál nejvyšší kvality. V odůvodněných případech mohou orgány stanovit i vyšší rezervu než 2,5 %. Proticyklická kapitálová rezerva bude vyžadována v obdobích přílišné úvěrové expanze a uvolňována v obdobích útlumu. ESRB by mohla vydat doporučení pro stanovení rezervy vnitrostátními orgány a pro její sledování, včetně případů, kdy bude rezerva vyšší než 2,5 %. Pokud bude proticyklická kapitálová rezerva stanovena pod 2,5 %, musí členské státy vzájemně uznávat kapitálový požadavek a uplatňovat jej na banky ve svém státě. Pokud jde o části rezervy vyšší než 2,5 %, mohou si orgány vybrat, zda akceptují rozhodnutí jiných příslušných orgánů a rovněž použijí vyšší rezervu nebo ji ponechají pro instituce na svém území na 2,5 %. Úvěrové instituce a investiční podniky, které nesplní požadavky na rezervu, budou podléhat omezením, pokud jde o rozdělování zisků, platby na dodatečné nástroje Tier 1 a vyplácení pohyblivých složek odměny a zvláštní penzijní výhody. Tyto instituce budou muset navíc orgánům dohledu předložit plány zachování kapitálu, aby bylo zajištěno rychlé vybudování rezervy. 2011/0203 (COD) Návrh SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky a o změně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu (Text s významem pro EHP) EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 53 odst. 1 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky[14], s ohledem na stanovisko evropského inspektora ochrany údajů[15], v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: 1. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [16] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí („instituce“) [17] byly při několika příležitostech výrazně pozměněny. Mnoho ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES se vztahuje na úvěrové instituce i investiční podniky. Za účelem jasnosti a s cílem zajistit soudržné uplatňování uvedených ustanovení by bylo žádoucí spojit tato ustanovení do nové legislativy, která by upravovala jak úvěrové instituce, tak investiční podniky. Za účelem lepšího přístupu by bylo žádoucí integrovat ustanovení příloh těchto směrnic do normativní části těchto nových právních předpisů. 2. Nové právní předpisy by měly tvořit dva různé právní nástroje. Tato směrnice by měla obsahovat ustanovení upravující udělování povolení k podnikání, nabytí kvalifikovaného podílu, výkon svobody usazování a svobody poskytovat služby, pravomoci orgánů dohledu domovských a hostitelských členských států v tomto ohledu a ustanovení upravující počáteční kapitál a dohled nad úvěrovými institucemi a investičními podniky. Hlavním cílem a předmětem této směrnice je koordinovat vnitrostátní ustanovení týkající se přístupu k činnosti úvěrových institucí a investičních podniků, způsobů jejich řízení a rámce dohledu. Kromě těchto ustanovení obsahovaly směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES i obezřetnostní požadavky na úvěrové instituce a investiční podniky. Tyto požadavky by měly být stanoveny v nařízení, kterým se stanoví jednotné a přímo aplikovatelné obezřetnostní požadavky pro úvěrové instituce a investiční podniky, neboť tyto požadavky úzce souvisejí s fungováním finančních trhů, pokud jde o objem aktiv, které úvěrové instituce a investiční podniky vlastní. Tato směrnice by tedy měla být vykládána společně s uvedeným nařízením. Oba právní nástroje by společně měly tvořit právní rámec upravující bankovní činnosti a obezřetnostní pravidla pro úvěrové instituce a investiční podniky. 3. Obecné obezřetnostní požadavky stanovené v nařízení [vloží OP] doplňují jednotlivé mechanismy, o kterých rozhodují příslušné orgány v důsledku svého průběžného dohledu nad každou jednotlivou úvěrovou institucí a investičním podnikem. Škála těchto požadavků na dohled by měla být stanovena v této směrnici a příslušné orgány by měly mít možnost uplatnit vlastní úsudek v souvislosti s tím, které požadavky by měly být uloženy. Pokud jde o tyto jednotlivé mechanismy, které se týkají likvidity, měly by příslušné orgány brát v úvahu zásady stanovené v pokynech k likviditě zveřejněných Evropským výborem orgánů bankovního dohledu[18]. 4. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů[19] umožňuje investičním podnikům povoleným příslušnými orgány v jejich domovském členském státě a kontrolovaným těmito orgány, aby zřizovaly své pobočky a volně poskytovaly služby v jiných členských státech. Uvedená směrnice zároveň stanoví koordinaci pravidel, kterými se řídí povolování a výkon činnosti investičních podniků. Nestanoví však výši počátečního kapitálu těchto podniků nebo společný rámec pro sledování rizik, která podstupují; to by měla upravovat tato směrnice. 5. Tato směrnice by z hlediska svobody usazování i z hlediska volného pohybu služeb v bankovnictví měla být základním nástrojem pro dosažení vnitřního trhu. 6. Hladké fungování vnitřního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale též úzkou a pravidelnou spolupráci a podstatně zdokonalenou konvergenci regulačních postupů a postupů dohledu mezi příslušnými orgány členských států. 7. Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro bankovnictví)[20] zřídilo orgán EBA. Tato směrnice by rovněž měla zohledňovat úlohu a funkci orgánu EBA uvedené v daném nařízení a postupy, kterými je třeba se řídit při svěřování úkolů tomuto orgánu. 8. Z důvodů ochrany úspor i za účelem vytvoření rovných podmínek hospodářské soutěže mezi úvěrovými institucemi by se měla koordinační opatření týkající se dohledu nad úvěrovými institucemi vztahovat na všechny tyto instituce. Mělo by se však náležitě přihlížet k objektivním rozdílům v jejich statutech a k jejich úkolům, jak je stanoví vnitrostátní právní předpisy. 9. Proto by měla být oblast působnosti opatření co nejširší, aby se vztahovala na všechny instituce, jejichž činnost spočívá v přijímání splatných peněžních prostředků od veřejnosti ve formě vkladů i v jiných formách, jako je soustavné vydávání dluhopisů a obdobných cenných papírů a poskytování úvěru na vlastní účet. Měly by se stanovit výjimky pro některé úvěrové instituce, na něž se tato směrnice nevztahuje. Tato směrnice by se neměla dotýkat použití vnitrostátních právních předpisů, které stanoví zvláštní doplňková povolení umožňující úvěrovým institucím vykonávat určité činnosti nebo provozovat určité druhy operací. 10. Je vhodné provést nezbytnou harmonizaci, dostatečnou k zajištění vzájemného uznávání povolení a systémů obezřetnostního dohledu, což umožní vydávat jednotné povolení pro celou Unii a uplatňovat zásadu, že obezřetnostní dohled vykonává domovský členský stát. 11. Zásada vzájemného uznávání a zásada kontroly domovským členským státem vyžadují, aby příslušné orgány každého členského státu nevydaly povolení nebo je odňaly v případech, kdy z okolností, např. z obchodního plánu, z rozmístění činností nebo ze skutečně provozované činnosti, zřetelně vyplývá, že si úvěrová instituce zvolila právo jednoho členského státu s úmyslem vyhnout se přísnějším normám jiného členského státu, na jehož území hodlá provozovat nebo provozuje převážnou část své činnosti. Pokud to z okolností nevyplývá zřetelně, ale většina aktiv subjektů bankovní skupiny se nachází v jiném členském státě, jehož příslušné orgány provádějí dohled na konsolidovaném základě, měla by se změnit příslušnost pro dohled na konsolidovaném základě pouze se souhlasem těchto příslušných orgánů. 12. Příslušné orgány by neměly povolit nebo zachovat povolení úvěrové instituci, mohou-li jim úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými nebo právnickými osobami bránit účinně vykonávat jejich dohlížecí funkce. Již povolené úvěrové instituce by měly rovněž z hlediska tohoto úzkého propojení vyhovět příslušným orgánům. 13. Odkaz na účinný výkon dohlížecích funkcí orgány dohledu se vztahuje i na dohled na konsolidovaném základě, který by měl být vykonáván nad úvěrovými institucemi nebo investičními podniky, pokud to stanoví právní předpisy Unie. V těchto případech by orgány, kterým se podává žádost o povolení, měly mít možnost určit, které orgány jsou příslušné k výkonu dohledu nad danou úvěrovou institucí nebo investičním podnikem na konsolidovaném základě. 14. Úvěrové instituce povolené v domovském členském státě by měly být oprávněny provozovat v celé Unii některé nebo všechny činnosti uvedené v příloze I této směrnice tím způsobem, že zřídí pobočky nebo poskytují služby. 15. Je vhodné rozšířit vzájemné uznání na činnosti uvedené v příloze I této směrnice, pokud jsou provozovány finanční institucí, jež je dceřiným podnikem úvěrové instituce, pokud se na tento dceřiný podnik vztahuje konsolidovaný dohled nad jeho mateřským podnikem a pokud splňuje určité přísné podmínky. 16. U institucí, které nebyly ve svém domovském členském státě povoleny jako úvěrové instituce, a u činností neuvedených v příloze I této směrnice by měl mít hostitelský členský stát v souvislosti s výkonem práva usazování a volného pohybu služeb možnost vyžadovat dodržení zvláštních ustanovení svých vnitrostátních právních předpisů, nejsou-li tyto předpisy již upraveny nařízením [vloží OP] a jsou-li slučitelné s právem Unie a odůvodněny obecným zájmem a nepodléhají-li tyto instituce nebo činnosti srovnatelným pravidlům obsaženým v právních předpisech svých domovských členských států. 17. Kromě nařízení [vloží OP], jímž se stanoví přímo aplikovatelná pravidla obezřetnosti pro úvěrové instituce a investiční podniky, by členské státy měly zajistit, aby činnosti, jež jsou předmětem vzájemného uznávání, bylo možno bez překážek provozovat stejným způsobem jako v domovském členském státě, nejsou-li v rozporu s právními předpisy hostitelského členského státu na ochranu obecného zájmu. 18. Předpisy upravující činnost poboček úvěrových institucí se skutečným sídlem mimo Unii by měly být obdobné ve všech členských státech. Je důležité zajistit, aby tyto předpisy nebyly příznivější než ty, jež se vztahují na pobočky úvěrových institucí z jiného členského státu. Unie by měla mít možnost uzavírat dohody se třetími zeměmi o použití ustanovení, která poskytnou pobočkám stejné zacházení na celém jejím území. Na pobočky úvěrových institucí povolených mimo Unii by se neměl vztahovat volný pohyb služeb ani svoboda usazování v jiných členských státech než těch, kde jsou usazeny. 19. Mezi Unií a třetími zeměmi by mělo být dosaženo dohody o umožnění praktického výkonu dohledu na konsolidovaném základě v co nejrozsáhlejší zeměpisné oblasti. 20. Odpovědnost za dohled nad finančním zdravím úvěrových institucí a zvláště nad jejich platební schopností by měla spočívat na jejich domovských členských státech. Dohled nad tržními riziky by měl být předmětem úzké spolupráce mezi příslušnými orgány hostitelského a domovského členského státu. 21. Orgány hostitelského členského státu by si měly opatřit informace o činnosti prováděné na jejich území. Opatření v oblasti dohledu by měly přijmout orgány domovského členského státu, pokud hostitelské orgány nemusí přijmout předběžná nouzová opatření. 22. Hladké fungování vnitřního bankovního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale též úzkou a pravidelnou spolupráci a podstatně zdokonalenou konvergenci regulačních postupů a postupů dohledu mezi příslušnými orgány členských států. Za tímto účelem by se mělo posuzování otázek týkajících se jednotlivých úvěrových institucí a vzájemná výměna informací uskutečňovat prostřednictvím EBA. Tato vzájemná výměna informací by v žádném případě neměla nahradit dvoustrannou spolupráci. Příslušné orgány hostitelských členských států by vždy měly mít možnost v naléhavých případech z vlastního podnětu nebo na základě podnětu příslušných orgánů domovského členského státu ověřovat, zda je činnost úvěrové instituce usazené na jejich území vykonávána v souladu s právními předpisy a se zásadami řádných správních a účetních postupů a přiměřené vnitřní kontroly. 23. Je vhodné umožnit výměnu informací mezi příslušnými orgány a orgány nebo subjekty, jež ze své funkce pomáhají posilovat stabilitu finančního systému. Pro zachování důvěrné povahy těchto informací musí být přísně vymezen okruh jejich příjemců. 24. Určitá protiprávní jednání, jako například podvody nebo zneužívání vnitřních informací, mohou ovlivnit stabilitu i integritu finančního systému. Je nutné stanovit podmínky, na jejichž základě je výměna informací v takových případech přípustná. 25. Je-li stanoveno, že informace lze poskytnout pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, měly by tyto orgány mít možnost podmínit svůj souhlas splněním přísných podmínek. 26. Měla by být také schválena výměna informací mezi příslušnými orgány a centrálními bankami a jinými subjekty s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové úřady, případně dalšími veřejnými orgány odpovědnými za dohled nad platebními systémy a odbory ústřední státní správy. 27. Za účelem posílení obezřetnostního dohledu nad institucemi a ochrany klientů úvěrových institucí by auditoři měli mít povinnost bezodkladně informovat příslušné orgány ve všech případech, kdy při výkonu své činnosti zjistí určité skutečnosti, které mohou mít vážný dopad na finanční situaci nebo na správní a účetní organizaci instituce. Z téhož důvodu by členské státy měly také stanovit, že se tato povinnost vztahuje na všechny případy, kdy auditor zjistí uvedené skutečnosti při výkonu své činnosti v podniku, který má úzké vazby na některou úvěrovou instituci. Povinnost auditorů oznamovat příslušným orgánům, je-li to vhodné, některé skutečnosti a rozhodnutí týkající se instituce, které zjistí při výkonu svých povinností v jiném než finančním podniku, by sama o sobě neměla měnit povahu jejich činnosti v daném podniku ani způsob, kterým by měli své úkoly v tomto podniku vykonávat. 28. S cílem zajistit, aby instituce, které vykonávají efektivní kontrolu nad svým podnikáním, a členové řídícího orgánu instituce dodržovali povinnosti vyplývající z této směrnice a z nařízení [vloží OP] a aby se s nimi v celé Unii zacházelo stejně, měly by členské státy stanovit správní sankce a opatření, která jsou účinná, přiměřená a odrazující. Správní sankce a opatření stanovená členskými státy by tedy měly splňovat určité základní požadavky, pokud jde o jejich určení, o kritéria, která by měla být zohledněna při ukládání sankce nebo opatření, o zveřejňování sankcí či opatření, o klíčové sankční pravomoci a o výši finančních správních sankcí. 29. Příslušné orgány by měly být zejména oprávněny ukládat peněžité sankce, které jsou dostatečně vysoké na to, aby vyvážily výhody, jež je možné očekávat, a aby odradily i větší instituce a jejich manažery. 30. S cílem zajistit konzistentní uplatňování sankcí ve všech členských státech by při určování typu správních sankcí anebo opatření a výše peněžitých správních sankcí členské státy měly mít povinnost zajistit, aby příslušné orgány zohledňovaly všechny příslušné okolnosti. 31. S cílem zajistit odrazující účinek sankcí pro širokou veřejnost by sankce měly obvykle být zveřejňovány, kromě některých přesně stanovených situací. 32. S cílem odhalit potenciální porušení by příslušné orgány měly mít příslušné vyšetřovací pravomoci a měly by zavést účinné mechanismy na podporu ohlašování potenciálních či skutečných porušení. Tyto mechanismy by však neměly narušovat příslušné pojistky sloužící obviněným. 33. Tato směrnice by měla odkazovat na správní sankce i na opatření, která zahrnují všechny úkony provedené v reakci na porušení právních předpisů a která mají odradit od dalšího takového jednání bez ohledu na to, zda se kvalifikují jako sankce nebo opatření podle vnitrostátního práva. 34. Tato směrnice by se neměla dotýkat ustanovení právních předpisů členských států, pokud jde o trestněprávní sankce. 35. Členské státy by měly zajistit, aby úvěrové instituce a investiční podniky měly takový vnitřně stanovený kapitál, který je s ohledem na rizika, jimž jsou nebo mohou být vystaveny, přiměřený množstvím, kvalitou i rozložením. Členské státy by proto měly zajistit, aby úvěrové instituce a investiční podniky zavedly strategie a postupy pro hodnocení a udržování přiměřenosti svého vnitřně stanoveného kapitálu. 36. Příslušné orgány by měly být pověřeny zajištěním toho, že instituce jsou dobře organizovány a disponují přiměřeným kapitálem s ohledem na rizika, kterým jsou nebo by mohly být vystaveny. V této souvislosti mohou příslušné orgány členských států rovněž přihlédnout k rizikům, jimž je část rozvahy institucí vystavena, aby bylo možno stanovit přiměřený kapitál. 37. S cílem zajistit, aby úvěrové instituce, které působí v několika členských státech, nebyly neúměrně zatěžovány v důsledku ponechání odpovědnosti za povolování a dohled na příslušných orgánech jednotlivých členských států, je zásadní výrazně posílit spolupráci mezi příslušnými orgány. V této souvislosti by měla být posílena úloha orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě. Tuto spolupráci by měl podporovat a posílit orgán EBA. 38. Za účelem zajištění tržní disciplíny komplexně v celé Unii je vhodné, aby příslušné orgány zveřejňovaly informace o tom, jak vykonávají úvěrové instituce a investiční podniky svoji činnost. Tyto informace by měly být takové, aby umožnily srovnání přístupů přijatých různými příslušnými orgány členských států a doplnily požadavky stanovené v nařízení, které se týkají zveřejňování technických údajů institucemi. 39. Dohled nad institucemi na konsolidovaném základě je zaměřen na ochranu zájmů vkladatelů a investorů institucí a na zajištění stability finančního systému. Aby byl účinný, měl by být dohled na konsolidovaném základě uplatňován vůči všem bankovním skupinám včetně těch, jejichž mateřské podniky nejsou úvěrovými institucemi nebo investičními podniky. Členské státy by měly příslušným orgánům poskytnout potřebné právní nástroje, které jim umožní vykonávat tento dohled. 40. V případě skupin s diverzifikovanou činností, ve kterých mateřský podnik kontroluje alespoň jeden dceřiný podnik, by příslušné orgány měly být schopny posoudit finanční situaci úvěrové instituce nebo investičního podniku v rámci takové skupiny. Příslušné orgány by měly mít přinejmenším prostředky k získání informací potřebných k plnění svých úkolů ode všech podniků ve skupině. V případě skupin podniků zabývajících se různými finančními činnostmi by měla být zavedena spolupráce mezi orgány příslušnými k dohledu nad jednotlivými finančními odvětvími. 41. Členské státy by měly mít možnost nevydat nebo odejmout bankovní povolení v případě některých skupinových struktur, jež považují za nevhodné pro provozování bankovních činností proto, že nad těmito strukturami nelze vykonávat účinný dohled. Za tímto účelem by příslušné orgány měly mít pravomoci potřebné k zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrových institucí. 42. V mandátech příslušných orgánů by měla být vhodně zohledněna dimenze Unie. Příslušné orgány by tudíž měly řádně zvážit účinek svých rozhodnutí na stabilitu finančního systému ve všech ostatních dotčených členských státech. S výhradou vnitrostátních právních předpisů by tato zásada měla sloužit k podpoře finanční stability v celé Unii a neměla by příslušné orgány právně zavazovat k dosažení konkrétního výsledku. 43. Nedostatky ve správě a řízení společnosti v řadě institucí přispěly k nadměrnému a neopatrnému riskování v bankovním sektoru, které vedlo k selhání jednotlivých institucí a k systémovým problémům v členských státech i na celém světě. Samotná obecná ustanovení o řízení institucí a nezávazná povaha podstatné části rámce správy a řízení společnosti založeného v podstatě na dobrovolných kodexech jednání neusnadnily účinné zavádění praktik řádné správy a řízení podniku institucemi. Neexistence účinných brzd a protivah v rámci institucí vyústila v nedostatečně účinný dohled nad rozhodováním vedení, což vedlo ke krátkodobé a nadměrně riskantní řídicí strategii. Nejasná úloha příslušných orgánů v rámci dohledu nad systémy správy a řízení společnosti v institucích neumožnila dostatečný dohled nad účinností postupů vnitřní správy a řízení. 44. S cílem řešit potenciálně škodlivý účinek nevhodně navržených mechanismů správy a řízení společnosti na řádné řízení rizika by členské státy měly zavést zásady a normy, které zajistí účinný dohled řídicího orgánu, podpoří kulturu řádného zvládání rizika na všech úrovních úvěrových institucí a investičních podniků a umožní příslušným orgánům sledovat přiměřenost vnitřních mechanismů pro správu a řízení. Tyto zásady a normy by měly platit s ohledem na povahu, rozsah a složitost činností institucí. 45. Aby bylo možno účinně sledovat akce a rozhodnutí vedení, měl by být řídicímu orgánu instituce ponechán dostatečně dlouhý čas na výkon jeho funkcí a tento orgán by měl mít možnost pochopit činnost instituce, hlavní rizika, kterým je vystavena, a důsledky strategie činnosti a rizik. Kombinování příliš velkého počtu funkcí člena v řídicím orgánu současně by členovi řídicího orgánu neumožnilo věnovat dostatečný čas své kontrolní roli. Proto je třeba omezit počet mandátů, které může člen řídicího orgánu instituce zastávat současně v různých subjektech. 46. Nedostatečný dohled správních rad nad rozhodnutími vedení je částečně způsoben skupinovým myšlením. Skupinové myšlení je kromě jiného způsobeno i nedostatečnou různorodostí ve složení správních rad. Aby se usnadnila nezávislá stanoviska a kritický pohled, měly by být řídicí orgány institucí dostatečně rozmanité co do věku, pohlaví, zeměpisného původu, vzdělání a profesních zkušeností, aby představovaly různé názory a zkušenosti. Zvlášť významné je vyvážené zastoupení žen a mužů, má-li být zajištěno adekvátní zastoupení populace. Různorodější správní rady by měly účinněji sledovat vedení, a tudíž přispívat k lepším kontrolním opatřením a odolnosti institucí. Různorodost by tedy měla být jedním z kritérií složení rady. 47. Politika odměňování, která vybízí k nadměrně rizikovému chování, může podkopat řádné a účinné řízení rizik úvěrových institucí a investičních podniků. Skupina G 20 se zavázala uplatňovat zásady politiky odměňování a prováděcí normy Rady pro finanční stabilitu (dále jen „zásady a normy Rady pro finanční stabilitu“), které se zabývají potenciálně škodlivým účinkem nevhodně navržených struktur odměňování na řádné řízení rizik a kontrolu rizikového chování jednotlivců. Cílem této směrnice je uplatňovat mezinárodní zásady a normy na evropské úrovni zavedením výslovné povinnosti úvěrových institucí a investičních podniků stanovit a dodržovat u kategorií zaměstnanců, jejichž pracovní činnosti mají podstatný vliv na celkový rizikový profil úvěrových institucí a investičních podniků, zásady a postupy odměňování, které jsou v souladu s účinným řízením rizik. 48. S cílem zajistit, aby úvěrové instituce a investiční podniky měly řádnou politiku odměňování, je vhodné specifikovat jasné zásady správy a řízení a struktury politiky odměňování. Politika odměňování by měla být v souladu zejména s ochotou úvěrové instituce nebo investičního podniku riskovat a s jejich hodnotami a dlouhodobými zájmy. Za tímto účelem by posouzení výkonnostních složek mělo vycházet z dlouhodobějších výsledků a zohledňovat současná i budoucí rizika spojená s těmito výsledky. S cílem zajistit, aby návrh politiky odměňování byl integrován do řízení rizik úvěrové instituce, by řídicí orgán v rámci své kontrolní funkce měl přijmout a pravidelně přezkoumávat zásady odměňování. Ustanovení o odměňování odrážejí rozdíly mezi různými druhy úvěrových institucí a investičních podniků přiměřeně podle jejich velikosti, vnitřního uspořádání a povahy, rozsahu a složitosti jejich činností; zejména pro některé typy investičních podniků by nemuselo být přiměřené dodržovat všechny zásady. 49. Jelikož špatně navržené zásady odměňování a systémy pobídek mohou na nepřijatelnou míru zvýšit rizika, kterým jsou úvěrové instituce a investiční podniky vystaveny, měla by se urychleně přijmout nápravná a případně i vhodná korigující opatření. Je tudíž vhodné zajistit, aby příslušné orgány měly pravomoc ukládat příslušným subjektům kvalitativní či kvantitativní opatření, jejichž cílem je řešit problémy zjištěné v zásadách odměňování v rámci postupu dohledu. 50. Ustanoveními o odměňování by neměl být dotčen plný výkon základních práv zakotvených v čl. 153 odst. 5 Smlouvy o fungování EU, obecné zásady vnitrostátního smluvního a pracovního práva, právní předpisy týkající se práv a zapojení akcionářů a obecné povinnosti řídicích orgánů dotyčných institucí, jakož ani případná práva sociálních partnerů uzavírat a prosazovat kolektivní smlouvy v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi. 51. Kapitálové požadavky na úvěrové riziko a tržní riziko by měly vycházet z externího ratingu pouze v nezbytně nutné míře. Je-li úvěrové riziko závažné, měly by se instituce obecně snažit uplatňovat přístupy založené na interním ratingu nebo interní modely. Normalizované přístupy, které se opírají o externí rating, však lze použít, je-li úvěrové riziko méně závažné, což je obvykle případ méně složitých institucí, u nevýznamných kategorií expozic nebo v situacích, kdy by používání interních přístupů představovalo nadměrnou zátěž. 52. Pokud jde o dohled nad likviditou, odpovědnost by měl nést domovský členský stát, jakmile platí podrobná kritéria pro požadavek krytí likvidity. Proto je nezbytné dosáhnout koordinace dohledu v této oblasti, aby byl do uvedeného termínu zaveden dohled domovským členským státem. S cílem zajistit účinný dohled by orgány domovské a hostitelské země měly v oblasti likvidity dále spolupracovat. 53. Pokud v rámci skupiny likvidní aktiva jedné instituce budou za podmínek zátěže odpovídat potřebě likvidity jiného člena dané skupiny, příslušné orgány by měly tuto instituci zbavit povinnosti dodržovat požadavky na krytí likvidity a namísto toho aplikovat tyto požadavky konsolidovaně. 54. Opatření přijatá podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí[21] by neměla být v rozporu s opatřeními přijatými na základě této směrnice. Opatření v oblasti dohledu by neměla vést k diskriminaci mezi věřiteli z různých členských států. 55. Ve světle finanční krize a procyklických mechanismů, které přispěly k jejímu vzniku a zhoršily její působení, vypracovaly Rada pro finanční stabilitu, Basilejský výbor pro bankovní dohled a G 20 doporučení na zmírnění procyklických účinků finanční regulace. V prosinci 2010 vydal Basilejský výbor pro bankovní dohled celosvětové regulační standardy pro kapitálovou přiměřenost bank, včetně pravidel týkajících zachování rezerv na zachování kapitálu a proticyklických kapitálových rezerv. 56. Je proto vhodné vyžadovat od úvěrových institucí a investičních podniků, aby měly kromě jiných kapitálových požadavků i rezervu na zachování kapitálu a proticyklickou kapitálovou rezervu, aby bylo zajištěno, že úvěrové instituce a investiční podniky nashromáždí během období hospodářského růstu dostatečný kapitálový základ, aby mohly absorbovat ztráty v zátěžových obdobích. Proticyklická kapitálová rezerva by se vytvářela, pokud by se zdálo, že souhrnný růst úvěru je spojen s akumulací systémového rizika ve finančním systému, a čerpala by se v zátěžových obdobích. 57. Aby bylo možno zajistit, že proticyklické rezervy řádně odrážejí riziko přílišné úvěrové expanze pro bankovní sektor, měly by úvěrové instituce a investiční podniky vypočítat své konkrétní rezervy jako vážený průměr proticyklických sazeb rezerv, které se aplikují na země, kde mají své úvěrové expozice. Každý členský stát by proto měl určit orgán odpovědný za čtvrtletní stanovování sazby proticyklické kapitálové rezervy pro expozice nacházející se v daném členském státě. Tato sazba rezervy by měla zohledňovat růst úrovní úvěru a vývoj poměru úvěru k HDP v daném členském státě a kterékoli jiné proměnné související s riziky ohrožujícími finanční stabilitu. 58. V zájmu jednotného mezinárodního postupu při stanovování sazeb proticyklických kapitálových rezerv vypracoval Basilejský výbor pro bankovní dohled metodiku na základě poměru mezi úvěry a HDP. Měla by sloužit jako společný výchozí bod pro rozhodování příslušných vnitrostátních orgánů o sazbách rezerv, ale neměla by znamenat automatické určování rezerv ani být pro pověřený orgán závazná. Pověřené orgány by rovněž mohly brát do úvahy zejména strukturální proměnné a expozici bankovního sektoru vůči jakýmkoli jiným rizikovým faktorům souvisejícím s riziky ohrožujícími finanční stabilitu. 59. V zájmu dosažení jednotného použití a zajištění makroobezřetnostního dohledu v celé Unii je vhodné, aby Evropská rada pro systémová rizika (ESRB) vypracovala zásady přímo pro ekonomiku Unie a aby odpovídala za sledování jejich uplatňování. Tato směrnice by neměla bránit ESRB v přijetí jakýchkoli opatření, která považuje za nutná podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1092/2010 ze dne 24. listopadu 2010 o makroobezřetnostním dohledu nad finančním systémem na úrovni Evropské unie a o zřízení Evropské rady pro systémová rizika[22]. 60. Je vhodné v co největší míře koordinovat rozhodnutí členských států týkající se sazeb proticyklických rezerv. V tomto ohledu by ESRB na požádání vnitrostátních orgánů mohla napomoci vzájemným jednáním o navrhovaných sazbách. V zájmu jednotného přístupu k faktorům, z nichž pověřené orgány při svém rozhodování vycházejí, a v zájmu zajištění toho, aby bylo určování sazeb proticyklických rezerv v souladu se základními zásadami vnitřního trhu, by měly být pověřené orgány rovněž povinny oznamovat ESRB a EBA, že přihlédly k jiným proměnným než k odchylce poměrů úvěrů k HDP od dlouhodobých trendů vývoje tohoto ukazatele a souvisejícím doporučením ESRB, a v důsledku toho stanovily sazbu rezervy vyšší, než by tomu bylo bez zohlednění uvedených proměnných. Na základě tohoto oznámení by měly mít ESRB a EBA možnost posoudit tyto proměnné a to, zda je určení sazeb rezerv v souladu se zásadami vnitřního trhu. 61. Pokud úvěrová instituce nebo investiční podnik nedodrží v plné míře požadavky týkající se rezervy na zachování kapitálu a případně dodatečné proticyklické rezervy, měla by se na ně vztahovat opatření zajišťující, aby se daný subjekt včas postaral o úroveň svého kapitálu. V zájmu zachování kapitálu je vhodné uložit přiměřená omezení na rozdělování zisku, včetně plateb dividend a pohyblivých složek odměny. Tyto instituce a podniky by měly být v zájmu zajištění své důvěryhodné strategie na zachování úrovně kapitálu povinny vypracovat plán zachování kapitálu, v němž bude uvedeno, jakým způsobem se budou uplatňovat omezení týkající se rozdělování zisku a jiná opatření, která hodlá instituce nebo podnik přijmout pro zajištění úplného souladu s požadavky týkajícími se rezervy, a nechat tento plán schválit příslušnými orgány. 62. Technické normy v oblasti finančních služeb by měly zajistit soulad a přiměřenou ochranu vkladatelů, investorů a spotřebitelů v celé Unii. Vzhledem k vysoce odborným znalostem, jimiž EBA disponuje, by bylo účinné a vhodné pověřit tento orgán vypracováním návrhů regulačních a prováděcích technických norem bez politických rozhodnutí a jejich předložením Komisi. 63. Komise by měla přijmout návrhy regulačních technických norem vypracované orgánem EBA v oblastech udělování povolení, nabytí podílu v úvěrových institucích, výměny informací mezi příslušnými orgány, výkonu svobody usazování a svobody poskytovat služby, spolupráce při dohledu, řízení, zásad odměňování a vnitřních kontrolních mechanismů úvěrových institucí a investičních podniků, dohledu nad smíšenými finančními holdingovými společnostmi, dohledu prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci podle článku 290 Smlouvy o fungování EU a v souladu s články 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010. 64. Komise by měla být zmocněna přijmout prováděcí technické normy v oblastech udělování povolení, nabytí podílu v úvěrových institucích, výměny informací mezi příslušnými orgány, spolupráce při dohledu, konkrétních obezřetnostních požadavků, poskytování informací orgány dohledu prostřednictvím prováděcích aktů podle článku 291 Smlouvy o fungování EU a v souladu s článkem 15 nařízení (EU) č. 1093/2010. EBA by měl být pověřen vypracováním návrhů prováděcích technických norem a jejich předložením Komisi. 65. V zájmu zajištění jednotných podmínek pro provádění této směrnice by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být prováděny v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí[23]. 66. S cílem specifikovat požadavky stanovené v této směrnici by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU v souvislosti s objasněním definic a terminologie používané v této směrnici, s rozšířením seznamu činností podléhajících vzájemnému uznání uvedeného v příloze, se zlepšením výměny informací o pobočkách úvěrových institucí a s úpravou ustanovení, jež se zabývají vnitřními opatřeními, postupy a mechanismy. Je zvlášť důležité, aby Komise během svých přípravných prací vedla náležité konzultace, včetně konzultací na odborné úrovni. 67. Až bude Komise připravovat a vypracovávat akty v přenesené pravomoci, měla by zajistit souběžné, včasné a náležité předávání příslušných dokumentů Evropskému parlamentu a Radě. 68. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/138/ES ze dne 25. listopadu 2009 o přístupu k pojišťovací a zajišťovací činnosti a jejím výkonu (Solventnost II)[24] se uplatňuje při nabytí kvalifikovaného podílu v úvěrové instituci. 69. Odkazy ve stávajících vnitrostátních právních a správních předpisech na ty směrnice, které tato směrnice zrušuje, by se měly považovat za odkazy na tuto směrnici. 70. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES[25], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/65/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP)[26], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/110/ES ze dne 16. září 2009 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností, o změně směrnic 2005/60/ES a 2006/48/ES a o zrušení směrnice 2000/46/ES[27], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu[28] a směrnice Evropského parlamentu a Rady o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES odkazují na ustanovení směrnic 2006/48/ES a 2006/49/ES, jež se týkají požadavků na kapitál a jsou nyní upraveny v nařízení [vloží OP]. Odkazy uvedených směrnic na směrnice 2006/48/ES a 2006/49/ES by se tedy měly považovat za odkazy na ustanovení o požadavcích na kapitál obsažené v uvedeném nařízení. 71. S cílem umožnit vypracování technických norem, které zajistí, že instituce, které jsou součástí finančního konglomerátu, uplatní při stanovení požadovaného kapitálu na konsolidovaném základě příslušné metody výpočtu, je nutné příslušným způsobem změnit směrnici 2002/87/ES. 72. S cílem zajistit, aby vnitřní bankovní trh fungoval stále efektivněji a aby občanům Unie byla zaručena příslušná míra transparentnosti je nezbytné, aby příslušné orgány zveřejňovaly způsob provádění této směrnice, a to způsobem, jež umožňuje smysluplné srovnání. 73. Pokud jde o dohled nad likviditou, měla by existovat lhůta, během níž členské státy uskuteční přechod na regulační režim, podle něhož budou platit podrobná kritéria pro požadavek krytí likvidity. 74. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů[29] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů[30] by měly být plně použitelné na zpracování osobních údajů pro účely této směrnice. 75. Vzhledem k tomu, že cílů této směrnice, zejména zavádění pravidel týkajících se přístupu k činnosti úvěrových institucí a obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, a z důvodů rozsahu a účinků navrhovaných kroků jich může být lépe dosaženo na úrovni Evropské unie (dále jen „Unie“), může Unie přijmout opatření, v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku je působnost této směrnice omezena na opatření nezbytně nutná pro dosažení uvedených cílů. 76. Povinnost provést tuto směrnici do vnitrostátního práva by se měla týkat pouze těch ustanovení, která ve srovnání s předchozími směrnicemi představují podstatnou změnu. 77. Směrnice 2006/48/ES o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 by tedy měly být zrušeny, PŘIJALY TUTO SMĚRNICI: OBSAH Hlava I Předmět, oblast působnosti a definice 28 Hlava II Příslušné orgány 31 Hlava III Podmínky přístupu k činnosti úvěrových institucí 33 Kapitola 1 Obecné podmínky přístupu k činnosti úvěrových institucí 33 Kapitola 2 Kvalifikovaná účast v úvěrové instituci 38 Hlava IV Počáteční kapitál investičních podniků 43 Hlava V Ustanovení týkající se svobody usazování a volného pohybu služeb 46 Kapitola 1 Obecné zásady 46 Kapitola 2 Právo úvěrových institucí na usazování 47 Kapitola 3 Volný pohyb služeb 49 Kapitola 4 Pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu 50 Hlava VI Vztahy se třetími zeměmi 53 Hlava VII Obezřetnostní dohled 55 Kapitola 1 Zásady obezřetnostního dohledu 55 Oddíl I Pravomoc domovského a hostitelského členského státu 55 Oddíl II Výměna informací a profesní tajemství 59 Oddíl III Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek 65 Oddíl IV Pravomoci dohledu, pravomoc ukládat sankce a právo na odvolání 66 Kapitola 2 Přezkumné procesy 71 Oddíl I Interní postup pro hodnocení kapitálové přiměřenosti 71 Oddíl II Uspořádání, postupy a mechanismy institucí 72 Pododdíl 1 Obecné zásady 72 Pododdíl 2 Technická kritéria pro organizaci a řízení rizik 74 Pododdíl 3 Správa a řízení 79 Oddíl III Proces dohledu a hodnocení 86 Oddíl IV Opatření v oblasti dohledu 91 Oddíl V úroveň použití 93 Kapitola 3 Dohled na konsolidovaném základě 95 Oddíl I Zásady provádění dohledu na konsolidovaném základě 95 Oddíl II Finanční holdingové společnosti a smíšené finanční holdingové společnosti 104 Kapitola 4 Kapitálové rezervy 108 Oddíl I Rezervy na Zachování kapitálu a proticyklické kapitálové rezervy 108 Oddíl II Stanovení a výpočet proticyklických kapitálových rezerv 109 Oddíl III Opatření na zachování kapitálu 116 Hlava VIII Zveřejňování údajů příslušnými orgány 121 Hlava IX Akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty 124 Hlava X Změny směrnice 2002/87/ES 126 Hlava XI Přechodná a závěrečná ustanovení 127 Kapitola 1 Přechodná ustanovení o dohledu nad úvěrovými institucemi využívajícími svobodu usazování a svobodu poskytovat služby 127 Kapitola 2 Přechodné ustanovení o kapitálových rezervách 131 Kapitola 3 Závěrečná ustanovení 132 Příloha I Seznam činností podléhajících vzájemnému uznání 135 Příloha II Srovnávací tabulka 137 Hlava IPředmět, oblast působnosti a definice Článek 1 Předmět Tato směrnice stanoví pravidla, jež členským státům ukládají povinnost dosáhnout společných výsledků v následujících oblastech: a) přístup k činnosti úvěrových institucí a investičních podniků (dále jen „instituce“); b) pravomoci dohledu a nástroje obezřetnostního dohledu nad institucemi příslušnými orgány; c) obezřetnostní dohled nad institucemi příslušnými orgány v souvislosti s riziky, která neřeší jednotná pravidla stanovená v nařízení [vloží OP]; d) požadavky na zveřejňování informací pro příslušné orgány zodpovědné za obezřetnostní regulaci a dohled nad institucemi. Článek 2Oblast působnosti 78. Článek 34 a hlava VII kapitola 3 se vztahují na finanční holdingové společnosti, smíšené finanční holdingové společnosti a smíšené holdingové společnosti se skutečným sídlem v Unii. 79. Instituce, na něž se tato směrnice podle odstavce 3 tohoto článku nevztahuje, s výjimkou centrálních bank, se pro účely článku 34 a hlavy VII kapitoly 3 považují za finanční instituce. 80. Tato směrnice se nevztahuje na: 1) přístup k činnosti investičních podniků, pokud je upraven směrnicí 2004/39/ES; 2) centrální banky; 3) žirové instituce poštovních úřadů; 4) v Belgii: na činnost „Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut“; 5) v Dánsku: na činnost „ Dansk Eksportfinansieringsfond “, „ Danmarks Skibskredit A/S “ a „ KommuneKredit “; 6) v Německu: na činnost „ Kreditanstalt für Wiederaufbau “, podniků uznávaných na základě „ Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz “ (zákona o neziskovém užívání bytů) za orgány státní bytové politiky, které se nezabývají především bankovními operacemi, a podniků uznávaných podle uvedeného zákona za neziskové bytové podniky; 7) v Řecku: na činnost „ Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων “ ( Tamio Parakatathikon kai Danion ); 8) ve Španělsku: na činnost „ Instituto de Crédito Oficial “; 9) ve Francii: na činnost „ Caisse des dépôts et consignations “; 10) v Irsku: na činnost úvěrových sdružení a dobročinných společností („ credit unions “ a „ friendly societies “); 11) v Itálii: na činnost „ Cassa depositi e prestiti “; 12) v Lotyšsku: na činnost „ krājaizdevu sabiedrības “, to znamená podniků, které jsou podle „ krājaizdevu sabiedrību likums “ uznávány za družstevní podniky, jež poskytují finanční služby jen svým členům; 13) v Litvě: na činnost „ kredito unijos “ kromě „ Centrinė kredito unija “; 14) v Maďarsku: na činnost „ Magyar Fejlesztési Bank Rt .“ a „ Magyar Export-Import Bank Rt .“; 15) v Nizozemsku: na činnost „ Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV “, „ NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij “, „ NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering “ a „ Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV “; 16) v Rakousku: na činnost podniků uznávaných za stavební sdružení ve veřejném zájmu a „ Österreichische Kontrollbank AG “; 17) v Polsku: na činnost „ Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo – Kreditowe “ a „ Bank Gospodarstwa Krajowego “; 18) v Portugalsku: na činnost „ Caixas Económicas “ existujících k 1. lednu 1986, s výjimkou těch, které mají formu akciových společností, a s výjimkou „ Caixa Económica Montepio Geral “; 19) ve Finsku: na činnost „ Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB “ a „ Finnvera Oyj/Finnvera Abp “; 20) ve Švédsku: na činnost „ Svenska Skeppshypotekskassan “; 21) ve Spojeném království: na činnost „ National Savings Bank “, „ Commonwealth Development Finance Company Ltd “, „ Agricultural Mortgage Corporation Ltd “, „ Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd “, na činnost zmocněnců Koruny pro zámořské vlády a správní orgány („ Crown Agents for overseas governments and administrations “), úvěrových sdružení („ credit unions “) a obecních bank („ municipal banks “); 22) ve Slovinsku: na činnost „ SID-Slovenska izvozna in razvojna banka, d. d. Ljubljana “. Článek 3Zákaz přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti podniky jinými než úvěrovými institucemi 81. Členské státy zakáží osobám nebo podnikům, které nejsou úvěrovými institucemi, vykonávat podnikatelskou činnost spočívající v přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti. 82. Odstavec 1 se nevztahuje na přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků členským státem nebo orgány regionální či místní samosprávy členského státu nebo veřejnými mezinárodními subjekty, jichž jsou jeden či více členských států členy, nebo na případy výslovně stanovené vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Unie, za podmínky, že tyto činnosti podléhají předpisům a kontrolním opatřením určeným k ochraně vkladatelů a investorů, které se vztahují na tyto případy. Článek 4Definice 83. Použijí se definice uvedené v článku 4 nařízení [vloží OP]. 84. Pro účely této směrnice se rovněž rozumí: a) „podnikem pomocných služeb“ podnik, jehož hlavní činností je vlastnictví nebo správa nemovitostí, řízení služeb zpracování dat nebo jiné podobné činnosti, kterými napomáhá hlavní činnosti jedné nebo více úvěrových institucí; b) „rizikem nadměrných pákových operací“ riziko, které vyplývá ze zranitelnosti instituce kvůli pákovému efektu nebo podmíněným pákovým operacím, jež mohou vyžadovat nezamýšlenou korekci jejího obchodního plánu, včetně prodeje aktiv v tísni, který by mohl vést ke ztrátám či k úpravám ocenění jejích zbývajících aktiv; c) „interními přístupy“ přístupy uvedené v čl. 138 odst. 1, v článcích 216, 220, v čl. 301 odst. 2, v článcích 277, 352 a v čl. 254 odst. 3 nařízení [vloží OP]. Hlava II Příslušné orgány Článek 5 Určení a pravomoci příslušných orgánů 85. Členské státy určí orgány příslušné k plnění úkolů stanovených v této směrnici. Uvědomí o tom Komisi a EBA, přičemž uvedou případné rozdělení jejich působnosti. 86. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány sledovaly činnost institucí, aby mohly posoudit plnění požadavků této směrnice a nařízení [vloží OP]. 87. Členské státy dále zajistí, aby byla přijata vhodná opatření umožňující příslušným orgánům získat údaje nezbytné k posouzení toho, zda instituce tyto povinnosti plní. 88. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány měly odborné znalosti, zdroje, provozní kapacitu a nezávislost potřebnou k provádění funkcí dohledu a vyšetřování stanovených v této směrnici a v nařízení [vloží OP]. Příslušné orgány musí mít veškeré dohlížecí a vyšetřovací pravomoci, které jsou pro výkon jejich úkolů nezbytné. 89. Členské státy požadují, aby instituce poskytovaly příslušným orgánům svého domovského členského státu veškeré informace potřebné pro posouzení, zda dodržují pravidla přijatá v souladu s touto směrnicí a s nařízením [vloží OP]. Členské státy rovněž zajistí, aby interní kontrolní mechanismy a správní a účetní postupy institucí za všech okolností umožňovaly ověření dodržování těchto pravidel. 90. Členské státy zajistí, aby instituce vedly záznamy o všech svých operacích a zdokumentovaly své systémy a postupy, které podléhají této směrnici a nařízení [vloží OP], takovým způsobem, který umožní příslušným orgánům kdykoli ověřit plnění požadavků podle této směrnice a nařízení [vloží OP]. Článek 6Koordinace v rámci členských států Je-li v některém členském státě více orgánů příslušných k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými institucemi, investičními podniky a finančními institucemi, přijme daný členský stát opatření nezbytná k zavedení koordinace mezi těmito orgány. Článek 7Spolupráce s orgánem EBA Při výkonu svých povinností vezmou příslušné orgány v úvahu sbližování v oblasti nástrojů dohledu a postupů dohledu při uplatňování požadavků právních a správních předpisů přijatých podle této směrnice. Pro tento účel členské státy zajistí: a) aby se příslušné orgány podílely na činnosti orgánu EBA; b) aby příslušné orgány vyvinuly veškeré úsilí, aby byly dodrženy obecné pokyny a doporučení vydané orgánem EBA v souladu s článkem 16 nařízení (EU) č. 1093/2010; c) aby vnitrostátní mandáty příslušných orgánů nebránily těmto orgánům v plnění povinností plynoucích z členství v orgánu EBA nebo podle této směrnice a nařízení [vloží OP]. Článek 8Evropský rozměr dohledu Příslušné orgány jednoho členského státu při výkonu svých obecných povinností řádně zváží potenciální důsledky svých rozhodnutí pro stabilitu finančních systémů všech ostatních dotčených členských států, zejména v naléhavých situacích, a to na základě informací, které mají v příslušnou dobu k dispozici. Hlava IIIPodmínky přístupu k činnosti úvěrových institucí Kapitola 1 Obecné podmínky přístupu k činnosti úvěrových institucí Článek 9Povolení 91. Členské státy stanoví, že úvěrové instituce musí před zahájením své činnosti získat povolení. Aniž jsou dotčeny články 10 až 14, stanoví členské státy podmínky pro vydání tohoto povolení a sdělí je orgánu EBA. 92. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem pro tyto oblasti: a) specifikaci informací poskytovaných příslušným orgánům v žádostech o povolení úvěrových institucí, včetně plánu činností uvedeného v článku 10; b) stanovení podmínek pro splnění požadavků uvedených v článku 13; c) stanovení požadavků na akcionáře a společníky s kvalifikovanou účastí; d) upřesnění překážek, jež mohou bránit účinnému výkonu dohledu ze strany příslušného orgánu podle článku 14. Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci písm. a) až d) postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010. 93. EBA vypracuje návrhy prováděcích technických norem, které stanoví standardní formuláře, šablony a postupy uvedeného poskytování informací. Komisi je svěřena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1093/2010. 94. EBA předloží Komisi návrhy technických norem uvedené v odstavcích 2 a 3 do 31. prosince 2015. Článek 10Plán činností a organizační struktura Členské státy vyžadují, aby byl k žádostem o povolení přiložen plán činností, z nějž budou vyplývat druhy zamýšlené činnosti a organizační struktura dané úvěrové instituce. Článek 11Hospodářské potřeby Členské státy nevyžadují, aby žádost o povolení byla zkoumána z hlediska hospodářských potřeb trhu. Článek 12Počáteční kapitál 95. Aniž jsou dotčeny jiné obecné podmínky stanovené vnitrostátními právními předpisy, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, má-li úvěrová instituce samostatný kapitál nebo počáteční kapitál činí nejméně 5 milionů EUR. 96. Počáteční kapitál zahrnuje kapitál a rezervy uvedené v čl. 24 písm. a) až e) nařízení [vloží OP]. 97. Členské státy mohou rozhodnout, že úvěrové instituce existující k 15. prosinci 1979, které nesplňují požadavky týkající se samostatného kapitálu, mohou pokračovat ve své činnosti. Mohou tyto úvěrové instituce osvobodit od požadavku stanoveného v čl. 13 odst. 1 prvním pododstavci. 98. Členské státy mohou za níže uvedených podmínek vydat povolení určitým kategoriím úvěrových institucí s počátečním kapitálem nižším, než je částka uvedená v odstavci 1: a) počáteční kapitál není nižší než jeden milion EUR; b) dotyčné členské státy sdělí Komisi a orgánu EBA důvody využití uvedené možnosti. Článek 13Skutečné řízení činnosti a skutečné správní ústředí 99. Příslušné orgány vydají úvěrové instituci povolení pouze tehdy, řídí-li její činnost skutečně nejméně dvě osoby. Příslušné orgány nevydají povolení, pokud tyto osoby nepožívají dostatečně dobré pověsti nebo nemají dostatek znalostí, dovedností a zkušeností pro výkon svých funkcí. 100. Každý členský stát vyžaduje, aby a) každá úvěrová instituce, která je právnickou osobou a která má podle vnitrostátního práva, kterým se řídí, sídlo, měla skutečně správní ústředí v členském státě, kde má své sídlo; b) každá jiná úvěrová instituce měla skutečně sídlo v členském státě, který jí vydal povolení a ve kterém skutečně vykonává svou činnost. Článek 14Akcionáři a společníci 101. Příslušné orgány vydají povolení k zahájení činnosti úvěrové instituci až poté, co jim je sdělena totožnost jejích přímých nebo nepřímých akcionářů nebo společníků, kteří v nich mají jako fyzické nebo právnické osoby kvalifikovanou účast, a výše jejich účastí. Při určování toho, zda jsou splněna kritéria pro kvalifikovanou účast, se berou v úvahu hlasovací práva uvedená v článcích 9 a 10 směrnice 2004/109/ES[31] a podmínky týkající se jejich sčítání stanovené v čl. 12 odst. 4 a 5 zmíněné směrnice. Členské státy neberou v úvahu hlasovací práva ani účasti, které investiční podniky nebo úvěrové instituce případně drží v důsledku upsání finančních nástrojů nebo umístění finančních nástrojů na základě pevného závazku převzetí, zahrnutého v příloze I oddílu A bodě 6 směrnice 2004/39/ES, pokud tato práva nejsou vykonávána ani jinak využívána k zasahování do řízení emitenta a pokud jsou zcizena do jednoho roku od nabytí. 102. Příslušné orgány nevydají povolení, nejsou-li přesvědčeny, že akcionáři nebo společníci vyhovují nárokům kladeným v zájmu zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce. 103. Existují-li úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými či právnickými osobami, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, nebrání-li tato propojení účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí. Příslušné orgány nevydají povolení, pokud účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí brání právní nebo správní předpisy třetí země, jimiž se řídí jedna či více fyzických nebo právnických osob, s nimiž má úvěrová instituce úzké propojení, anebo obtíže související s uplatňováním těchto právních a správních předpisů. Příslušné orgány vyžadují od úvěrové instituce předkládání údajů, jež potřebují ke sledování toho, zda jsou trvale dodržovány podmínky uvedené v tomto odstavci. Článek 15Odmítnutí vydat povolení Rozhodne-li se příslušný orgán nevydat povolení, musí být rozhodnutí odůvodněno a oznámeno žadateli do šesti měsíců od obdržení žádosti, nebo byla-li žádost neúplná, do šesti měsíců ode dne, kdy žadatel zaslal údaje nezbytné k rozhodnutí. V každém případě však musí být rozhodnuto do dvanácti měsíců od doručení žádosti. Článek 16Předchozí konzultace s příslušnými orgány ostatních členských států 104. Před vydáním povolení úvěrové instituci příslušné orgány konzultují příslušné orgány druhého zúčastněného členského státu v případě, že: a) dotčená úvěrová instituce je dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v jiném členském státě; b) dotčená úvěrová instituce je dceřiným podnikem mateřského podniku úvěrové instituce povolené v jiném členském státě; c) dotčená úvěrová instituce je kontrolována týmiž fyzickými nebo právnickými osobami, které kontrolují úvěrovou instituci povolenou v jiném členském státě. 105. Před vydáním povolení úvěrové instituci příslušný orgán konzultuje příslušný orgán zúčastněného členského státu pověřený dohledem nad pojišťovnami nebo investičními podniky v případě, že: a) dotčená úvěrová instituce je dceřiným podnikem pojišťovny nebo investičního podniku povoleného v Unii; b) dotčená úvěrová instituce je dceřiným podnikem mateřského podniku pojišťovny nebo investičního podniku povoleného v Unii; c) dotčená úvěrová instituce je kontrolována toutéž fyzickou či právnickou osobou, která kontroluje pojišťovnu nebo investiční podnik povolený v Unii. 106. Dotyčné příslušné orgány uvedené v odstavcích 1 a 2 se vzájemně konzultují zejména při hodnocení vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností členů řídicího orgánu zúčastněných na řízení jiného podniku ze stejné skupiny. Vzájemně si vyměňují jakékoliv informace týkající se vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností členů řídicího orgánu, pokud tyto informace mají význam pro vydávání povolení i pro průběžné kontroly dodržování provozních podmínek. Článek 17Pobočky úvěrových institucí povolených v jiných členských státech Hostitelské členské státy nevyžadují další povolení nebo poskytnutí kapitálu pro pobočky úvěrových institucí povolených v jiných členských státech. Zřizování poboček a dohled nad nimi se řídí článkem 35, čl. 36 odst. 1 až 3 a články 37, 40 až 46, 49, 73 a 74. Článek 18Odnětí povolení Příslušné orgány mohou odejmout povolení vydané úvěrové instituci pouze v případě, že tato instituce: a) nevyužije své povolení do dvanácti měsíců, výslovně se jej zřekne nebo neprovozuje činnost po dobu více než šesti měsíců, nestanoví-li daný členský stát, že v takových případech povolení zaniká; b) získala povolení na základě nepravdivých prohlášení nebo jinými nedovolenými prostředky; c) nadále již nesplňuje podmínky, za nichž bylo povolení vydáno; d) nadále nevlastní dostatečný kapitál nebo již nadále není schopna plnit své závazky vůči svým věřitelům, a zejména pokud již nezajišťuje bezpečnost jí svěřených majetkových hodnot; e) spadá pod některý jiný případ, kdy lze podle vnitrostátních právních předpisů povolení odejmout; f) dopustí se jednoho z porušení uvedených v čl. 67 odst. 1. Článek 19Názvy úvěrových institucí Úvěrové instituce mohou při výkonu své činnosti bez ohledu na předpisy hostitelského členského státu o používání slov „banka“, „spořitelna“ nebo jiných obdobných označení užívat na celém území Unie týž název, jaký užívají v členském státě, kde mají své skutečné sídlo. Při nebezpečí záměny může hostitelský členský stát z důvodu ujasnění požadovat, aby byl název doplněn vysvětlujícím dodatkem. Článek 20Oznámení povolení a odnětí povolení orgánu EBA 107. Příslušné orgány oznámí každé povolení vydané podle článku 9 orgánu EBA. 108. Seznam, který obsahuje název každé úvěrové instituce, jíž bylo vydáno povolení, je zveřejněn na internetové stránce orgánu EBA a je pravidelně aktualizován. 109. Orgán vykonávající dohled na konsolidovaném základě poskytne dotčeným příslušným orgánům a orgánu EBA veškeré informace o skupině institucí v souladu s čl. 14 odst. 3, čl. 73 odst. 1 a čl. 104 odst. 2, zejména o právní a organizační struktuře skupiny a o její správě a řízení. 110. Název úvěrové instituce, která nedosahuje kapitálu uvedeného v čl. 12 odst. 1, je uveden v příslušném seznamu. 111. Příslušné orgány oznámí každé odnětí povolení orgánu EBA spolu s odůvodněním rozhodnutím. Článek 21 Výjimky pro úvěrové instituce trvale přidružené k ústřednímu subjektu 112. Příslušné orgány mohou osvobodit úvěrovou instituci, která splňuje podmínky stanovené v článku 9 nařízení [vloží OP], od plnění článků 10, 12 a čl. 13 odst. 1 této směrnice za podmínek stanovených v článku 9 uvedeného nařízení. 113. V případě výjimek uplatněných příslušnými orgány v souladu s článkem 9 nařízení [vloží OP] se články 17, 33, 34 a 35, čl. 36 odst. 1 až 3 a články 39 až 46 této směrnice vztahují na celek tvořený ústředním subjektem společně s přidruženými institucemi. Kapitola 2 Kvalifikovaná účast v úvěrové instituci Článek 22Oznamování a posuzování navrhovaných nabytí 114. Členské státy stanoví, že každá fyzická či právnická osoba nebo takové osoby jednající ve vzájemné shodě (dále jen „navrhovaný nabyvatel“), které přijaly rozhodnutí přímo nebo nepřímo nabýt kvalifikovanou účast v úvěrové instituci nebo přímo nebo nepřímo takovou účast zvýšit, což by vedlo k tomu, že by podíl na hlasovacích právech nebo na základním kapitálu, který drží, dosáhl jedné z prahových hodnot 20 %, 30 % nebo 50 % nebo ji překročil anebo že by se úvěrová instituce stala jejich dceřiným podnikem (dále jen „navrhované nabytí“), to musí písemně oznámit příslušným orgánům dané úvěrové instituce, ve které zamýšlejí nabýt nebo zvýšit kvalifikovanou účast, a uvést výši své zamýšlené účasti a významné informace, jak je uvedeno v čl. 23 odst. 4. Členské státy nemusí uplatňovat prahovou hodnotu 30 %, pokud v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/109/ES uplatňují prahovou hodnotu ve výši jedné třetiny. 115. Příslušné orgány obratem a v každém případě do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení a od případného následného obdržení informací uvedených v odstavci 3 písemně potvrdí jejich přijetí navrhovanému nabyvateli. Příslušné orgány ve lhůtě nejvýše šedesáti pracovních dnů počínaje dnem písemného potvrzení o přijetí oznámení a všech dokumentů, které mají být podle požadavku členského státu k oznámení přiloženy na základě seznamu uvedeného v čl. 23 odst. 4 (dále jen „lhůta pro posouzení“), provedou posouzení stanovené v čl. 23 odst. 1 (dále jen „posouzení“). Příslušné orgány uvědomí navrhovaného nabyvatele při potvrzení přijetí o konci lhůty pro posouzení. 116. Pokud je to nutné, mohou příslušné orgány během lhůty pro posouzení, a nejpozději v její padesátý pracovní den, požádat o další informace nezbytné pro dokončení posouzení. Tato žádost je písemná a upřesňuje, které doplňující informace jsou třeba. Na dobu mezi dnem žádosti příslušných orgánů o informace a obdržením odpovědi na tuto žádost od navrhovaného nabyvatele se lhůta pro posouzení přeruší. Přerušení nepřesáhne dvacet pracovních dnů. Příslušné orgány mohou podle svého uvážení vznést jakoukoliv další žádost o doplnění nebo objasnění informací, to však nesmí vést k přerušení lhůty pro posouzení. 117. Příslušné orgány mohou přerušení uvedené v odst. 3 druhém pododstavci prodloužit až na třicet pracovních dnů, jestliže se navrhovaný nabyvatel nachází nebo je-li regulován mimo Unii či je-li fyzickou nebo právnickou osobou, která nepodléhá dohledu podle této směrnice či směrnic 2009/65/ES, 2009/138/ES nebo 2004/39/ES. 118. Pokud se příslušné orgány po ukončení posuzování rozhodnou vyjádřit nesouhlas s navrhovaným nabytím, vyrozumí o tom písemně do dvou pracovních dnů a před uplynutím lhůty pro posouzení navrhovaného nabyvatele a své rozhodnutí zdůvodní. S výhradou vnitrostátního práva je možné náležité odůvodnění takového rozhodnutí na žádost navrhovaného nabyvatele zveřejnit. To nebrání členským státům, aby příslušnému orgánu umožnily zveřejnit tyto informace bez žádosti navrhovaného nabyvatele. 119. Pokud příslušné orgány nevyjádří písemně nesouhlas s navrhovaným nabytím ve lhůtě pro posouzení, považuje se navrhované nabytí za schválené. 120. Příslušné orgány mohou stanovit a v případě potřeby prodloužit maximální lhůtu pro dokončení navrhovaného nabytí. 121. Členské státy nesmějí pro oznamování přímých nebo nepřímých nabytí hlasovacích práv nebo základního kapitálu příslušným orgánům a pro jejich schvalování těmito orgány stanovit požadavky přísnější, než jsou stanoveny v této směrnici. 122. EBA vypracuje návrhy regulačních technických norem ke stanovení seznamu všech informací uvedených v čl. 23 odst. 4, jež musí navrhovaní nabyvatelé zahrnout do svého oznámení, aniž je dotčen odstavec 3 tohoto článku. Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat regulační technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článků 10 až 14 nařízení (EU) č. 1093/2010. 123. Evropský orgán pro bankovnictví vypracuje návrhy prováděcích technických norem pro společné postupy, formuláře a šablony ke konzultačnímu procesu mezi příslušnými orgány uvedenými v článku 24. Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat prováděcí technické normy uvedené v prvním pododstavci postupem podle článku 15 nařízení (EU) č. 1093/2010. 124. EBA předloží Komisi návrh technických norem uvedený v odstavcích 9 a 10 do 31. prosince 2015. Článek 23Kritéria posouzení 125. S ohledem na možný vliv navrhovaného nabyvatele na úvěrovou instituci posuzují příslušné orgány při posuzování oznámení uvedeného v čl. 22 odst. 1 a informací uvedených v čl. 22 odst. 3 za účelem zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce, v níž je navrhováno nabytí, vhodnost navrhovaného nabyvatele a finanční rozumnost navrhovaného nabytí podle těchto kritérií: a) pověst navrhovaného nabyvatele; b) pověst a zkušenost všech osob, které budou v důsledku navrhovaného nabytí řídit činnosti úvěrové instituce; c) finanční zdraví navrhovaného nabyvatele, zejména ve vztahu k vykonávané a plánované činnosti v úvěrové instituci, v níž je navrhováno nabytí; d) skutečnost, zda bude úvěrová instituce schopna dodržet a nadále dodržovat obezřetnostní požadavky na základě této směrnice, nařízení [vloží OP] a jiných směrnic, zejména směrnic 2009/110/ES a 2002/87/ES, a zejména zda má skupina, jejíž součástí se úvěrová instituce stane, strukturu umožňující výkon účinného dohledu, účinnou výměnu informací mezi příslušnými orgány a vymezení působnosti mezi příslušnými orgány; e) skutečnost, zda existuje důvodné podezření, že ve spojení s navrhovaným nabytím dochází nebo došlo k praní peněz nebo k financování terorismu nebo k pokusům o ně ve smyslu článku 1 směrnice 2005/60/ES[32] nebo že by navrhované nabytí mohlo zvýšit riziko takového jednání. 126. Příslušné orgány mohou vyjádřit nesouhlas s navrhovaným nabytím pouze tehdy, pokud je to na základě kritérií stanovených v odstavci 1 důvodné nebo pokud informace předložené navrhovaným nabyvatelem nejsou úplné. 127. Členské státy nestanoví žádné předběžné podmínky co do výše podílu, kterého je třeba dosáhnout, ani neumožňují svým příslušným orgánům posuzovat navrhované nabytí z hlediska hospodářských potřeb trhu. 128. Členské státy zveřejní seznam informací, jež jsou nutné k provedení posouzení a jež je třeba poskytnout příslušným orgánům spolu s oznámením uvedeným v čl. 22 odst. 1. Požadované informace musí být přiměřené a musí odpovídat povaze navrhovaného nabyvatele a navrhovaného nabytí. Členské státy nepožadují informace, které pro obezřetnostní posuzování nemají význam. 129. Bez ohledu na čl. 22 odst. 2, 3 a 4, pokud byly příslušnému orgánu oznámeny dva nebo více návrhů na nabytí nebo zvýšení kvalifikované účasti ve stejné úvěrové instituci, přistupuje příslušný orgán ke všem navrhovaným nabyvatelům nediskriminačním způsobem. Článek 24Spolupráce mezi příslušnými orgány 130. Příslušné orgány se při posuzování navzájem plně konzultují, pokud je navrhovaným nabyvatelem: a) úvěrová instituce, životní pojišťovna, pojišťovna, zajišťovna, investiční podnik nebo správcovská společnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 2009/65/ES (dále jen „správcovská společnost SKIPCP“) s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí; b) mateřský podnik úvěrové instituce, životní pojišťovny, pojišťovny, zajišťovny, investičního podniku nebo správcovské společnosti SKIPCP s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí; c) fyzická nebo právnická osoba, která kontroluje úvěrovou instituci, životní pojišťovnu, pojišťovnu, zajišťovnu, investiční podnik nebo správcovskou společnost SKIPCP s povolením v jiném členském státě nebo v odvětví jiném, než ve kterém je navrhováno nabytí. 131. Příslušné orgány si bez zbytečného odkladu vzájemně poskytují veškeré informace, které jsou podstatné nebo relevantní pro posouzení. K tomuto účelu si na požádání vzájemně sdělují veškeré užitečné informace a z vlastního podnětu sdělují veškeré podstatné informace. V rozhodnutí příslušného orgánu, který vydal povolení úvěrové instituci, v níž je navrhováno nabytí, se uvedou veškeré názory nebo výhrady příslušného orgánu pověřeného dohledem nad navrhovaným nabyvatelem. Článek 25Oznámení v případě odprodeje Členské státy stanoví, že každá fyzická nebo právnická osoba, která přijala rozhodnutí přímo nebo nepřímo zcizit kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, to musí nejprve písemně oznámit příslušným orgánům a uvést výši své zamýšlené účasti. Tato osoba musí rovněž oznámit příslušným orgánům každé rozhodnutí snížit svou kvalifikovanou účast tak, že by podíl na hlasovacích právech nebo na základním kapitálu, který drží, klesl pod 20 %, 30 % nebo 50 % anebo tak, že by úvěrová instituce přestala být jejím dceřiným podnikem. Členské státy nemusí uplatňovat prahovou hodnotu 30 %, pokud v souladu s čl. 9 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/109/ES uplatňují prahovou hodnotu ve výši jedné třetiny. Článek 26Informační povinnosti a sankce 132. Jakmile úvěrová instituce zjistí, že v ní došlo k nabytí nebo zcizení kapitálové účasti, na jejichž základě došlo k překročení prahových hodnot nebo poklesu pod prahové hodnoty uvedené v čl. 22 odst. 1 a v článku 25, uvědomí o tom příslušné orgány. Alespoň jednou ročně úvěrové instituce kotované na regulovaném trhu uvedeném v seznamu zveřejněném Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy podle článku 47 směrnice 2004/39/ES sdělí příslušným orgánům jména akcionářů a společníků držících kvalifikované účasti a výši těchto účastí, jak vyplývá například z informací získaných na výroční valné hromadě akcionářů a společníků nebo z plnění předpisů vztahujících se na společnosti kotované na burzách cenných papírů. 133. Jestliže by vliv osob uvedených v čl. 22 odst. 1 mohl mít nepříznivý dopad na řádné a obezřetné řízení instituce, stanoví členské státy, že příslušné orgány učiní opatření nezbytná k ukončení tohoto stavu. Tato opatření mohou, s výhradou článků 65 až 69, spočívat v soudních příkazech, v sankcích proti členům řídicího orgánu a manažerům nebo pozastavení hlasovacích práv spojených s podíly drženými dotyčnými akcionáři nebo společníky úvěrové instituce. Obdobná opatření se použijí vůči fyzickým nebo právnickým osobám, které nesplní povinnost předběžného hlášení podle čl. 22 odst. 1 a s výhradou článků 65 až 69. Dojde-li k nabytí účasti přes nesouhlas příslušných orgánů, stanoví členské státy, aniž jsou dotčeny jiné uplatnitelné sankce, že výkon dotyčných hlasovacích práv je pozastaven nebo že odevzdané hlasy jsou neplatné nebo mohou být prohlášeny za neplatné. Článek 27Kritéria pro kvalifikované účasti Při zjišťování, zda jsou splněna kritéria pro kvalifikovanou účast v souvislosti s články 22, 25 a 26, se berou v úvahu hlasovací práva uvedená v článcích 9 a 10 směrnice 2004/109/ES a podmínky týkající se jejich sčítání stanovené v čl. 12 odst. 4 a 5 zmíněné směrnice. Při zjišťování, zda jsou splněna kritéria pro kvalifikovanou účast uvedená v článku 26, neberou členské státy v úvahu hlasovací práva ani podíly, které investiční podniky nebo úvěrové instituce případně drží v důsledku upsání finančních nástrojů nebo umístění finančních nástrojů na základě pevného závazku převzetí, zahrnutého v příloze I oddílu A bodě 6 směrnice 2004/39/ES, pokud tato práva nejsou vykonávána ani jinak využívána k zasahování do řízení emitenta a pokud jsou zcizena do jednoho roku od nabytí. Hlava IVPočáteční kapitál investičních podniků Článek 28 Počáteční kapitál investičních podniků 134. Počáteční kapitál investičních podniků tvoří pouze položky uvedené v čl. 24 písm. a) až e) nařízení [vloží OP]. 135. Investiční podniky jiné než ty, které jsou uvedeny