ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10.

Jak bylo uvedeno v předcházejících stanoviscích k návrhům vnitrostátních právních předpisů provádějících směrnici o zajištění, „ECB by chtěla zdůraznit, že všechny strany, které se účastní legislativního procesu, by měly důkladně prověřit možný dopad úmluvy na systémovou stabilitu a na zacházení s transakcemi v souvislosti se zajištěním s cílem zabránit oslabení stávající úrovně ochrany. To by mohlo mimo jiné zahrnovat omezení volby práva, které se uplatní na vlastnická práva týkající se cenných papírů držených na účtech u systémově důležitého systému (zejména systémů vypořádání obchodů s cennými papíry posouzených a používaných Eurosystémem), na právní řád, kterým se tento systém řídí, jakož i jiná opatření, jejichž cílem je ochrana neodvolatelnosti, jistoty a transparentnosti systému“ (12). V této souvislosti ECB rovněž upozorňuje na dokument „Standards for Securities Clearing and Settlement in the European Union“ (Standardy pro zúčtování a vypořádání obchodů s cennými papíry v Evropské unii) zveřejněný ECB a Evropským výborem regulátorů trhu s cennými papíry (CESR) (dále jen „standardy ESCB-CESR“) (13). Tyto standardy obsahují zásady pro zajištění bezpečnosti, spolehlivosti a účinnosti zúčtování a vypořádání obchodů s cennými papíry. Standard č. 1 stanoví, že „systémy zúčtování a vypořádání obchodů s cennými papíry a vztahy mezi nimi by měly mít v příslušných jurisdikcích řádný, jasný a transparentní právní základ“. Jak je uvedeno na straně 15 zprávy ESCB/CESR ze září 2004, tento standard, jenž je mimo jiné určen střediskům evidence cenných papírů a důležitým uschovatelům, znamená, že „pro účely systémového rizika by měla být podporována harmonizace pravidel s cílem minimalizovat odlišnosti vyplývající z různých vnitrostátních pravidel a právních rámců“. Jak je dále uvedeno, „uplatnění více právních řádů v rámci systému zvyšuje právní složitost a mohlo by případně nepříznivě ovlivnit systémovou stabilitu. Směrnice o neodvolatelnosti zúčtování snížila tato rizika tím, že zakotvila jasná pravidla, pokud jde o právní řád, kterým se řídí příslušný systém, a pokud jde o právní řád, kterým se v případě úpadku řídí práva a povinnosti účastníka. Ve stejném smyslu by měl být co nejvíce omezen počet právních řádů zvolených v souvislosti se systémem. Za předpokladu provedení analýzy právního rizika se může ukázat jako vhodné, aby se aspekty vlastnických práv ve vztahu ke všem cenným papírům vedeným na účtech účastníků v rámci systému řídily pouze jedním zvoleným právním systémem a aby se smluvní aspekty vztahu mezi systémem a každým z jeho účastníků podobně řídily pouze jedním právním systémem. S cílem zabezpečit neodvolatelnost, jistotu a transparentnost systému by v ideálním případě mělo být zvolené právo stejné jako právo, kterým se řídí systém.“ (viz zpráva ESCB/CESR ze září 2004, č. 37).
2.3

Za třetí, čl. 5 odst. 3 písm. c) navrhované směrnice se týká potřeby spolehlivých statistických údajů o emisi a emisním plánu „nebo jiných údajů umožňujících řádné hodnocení úvěrových rizik spojených s investicemi do takových nástrojů“. V této souvislosti je třeba poznamenat, že dostupnost spolehlivých statistik a dostupnost ostatních údajů umožňujících hodnocení úvěrových rizik jsou dvě různé charakteristiky trhu, jejichž existence je žádoucí a jež se překrývají jen částečně. Proto by se neměly považovat za ekvivalentní. Toto kritérium je navíc zčásti nadbytečné, přihlédne-li se k tomu, že již ustanovení čl. 5 odst. 1 písm. b) stanoví, že v případě finančních nástrojů uvedených v čl. 19 odst. 1 písm. h) směrnice o SKIPCP by měly být k dispozici informace „umožňující řádné hodnocení úvěrových rizik spojených s investicemi do takových nástrojů“. Z ustanovení čl. 5 odst. 3 písm. c) navrhované směrnice by se proto měla vypustit slova „nebo jiných údajů umožňujících řádné hodnocení úvěrových rizik spojených s investicemi do takových nástrojů“.
2.6

Navrhovaná směrnice stanoví, že členské státy „nestanovují žádné předběžné podmínky, co se týče výše podílu, které je třeba dosáhnout, ani nezkoumají akvizici z hlediska hospodářských potřeb trhu“ (17). Tento zákaz zohledňuje jednotnou judikaturu Soudního dvora (18), podle které musí být vnitrostátní opatření považována za omezování volného pohybu kapitálu, pokud mohou zabránit nebo omezit nabytí akcií v dotčených podnicích nebo odradit investory z jiných členských států od investování do jejich základního kapitálu (19), ledaže by bylo možné je odůvodnit na základě článku 58 Smlouvy nebo za určitých podmínek naléhavým důvodem obecného zájmu (20). V této souvislosti však Smlouva obsahuje zvláštní výjimku, která se týká opatření obezřetnostního dohledu (21), za předpokladu, že tato opatření nepředstavují prostředek svévolné diskriminace nebo zastřené omezování volného pohybu kapitálu (22). Je pravdou, že za výjimečných podmínek by mohlo být řádné fungování cílové instituce narušeno střetem velkých akcionářů, jejichž jednotlivé podíly by byly dostatečně velké na to, aby umožnily blokovat rozhodnutí, ale nepostačovaly by k nabytí kontroly nad danou institucí. Taková vlastnická struktura by mohla narušit řízení instituce s případnými nepříznivými důsledky pro účinný výkon dohledu nad touto institucí. Z hlediska dohledu by proto bylo důležité zachovat vhodné mechanismy zabraňující vzniku těchto problematických vlastnických struktur již ve fázi, kdy jsou změny v kvalifikovaných účastech v úvěrové instituci schvalovány. Z těchto důvodů by měla být navrhovaná směrnice změněna, aby se orgánům dohledu umožnilo vyslovit nesouhlas s navrhovanou akvizicí v případech, kdy nejsou s ohledem na možný vliv nabyvatele na úvěrovou instituci přesvědčeny, že systém správy a řízení cílové instituce je dostatečně spolehlivý, aby zabránil případné nefunkčnosti rozhodovacích procesů v rámci této instituce po navrhované akvizici. Zavedení tohoto dodatečného kritéria by znamenalo, že z textu navrhované směrnice bude třeba vypustit výše uvedené ustanovení, které zakazuje ukládání předběžných podmínek, co se týče výše podílu, které je třeba dosáhnout (23).
1.4

Pro statistiky eurozóny a Evropské unie, které se sestavují především z informací z jednotlivých zemí, je dále rozhodující, aby k zavedení došlo v členských státech souběžně. Nejednotný harmonogram zavádění NACE Rev. 2 v rámci EU by měl velmi nepříznivý dopad na kvalitu a dostupnost souhrnných statistik eurozóny a EU až do té doby, než by všechny členské státy v plném rozsahu přijaly novou klasifikaci a patřičně revidovaly své časové řady. ECB proto navrhuje, aby byl doplněn bod odůvodnění 9 a čl. 6 písm. c) s cílem zajistit plně koordinované zavedení NACE Rev. 2 v členských státech a soulad mezi statistickými oblastmi.
2.5

ECB by též podporovala, aby vstupy nákladů práce v tabulkách užití (tabulka č. 16 programu předávání údajů) byly měřeny také podle odpracovaných hodin a aby tyto vstupy byly rozděleny tak, aby bylo možné analyzovat důsledky vývoje v oblasti kvality práce na změny v produktivitě. ECB by rovněž preferovala, aby tabulky užití byly rovněž v základních cenách tak, aby bylo možné sestavovat symetrické tabulky vstupů a výstupů v ročních intervalech. Pokud by tyto roční tabulky byly rovněž členěny na dovozy a domácí produkci, symetrické tabulky vstupů a výstupů pro domácí produkci a pro dovozy v základních cenách (tabulky č. 18 a 19 programu předávání údajů) by nebyly pro ECB prvořadým požadavkem. Co se týče tabulky č. 16 programu předávání údajů, je na zvážení, zda neuplatnit diferencovaný přístup, pokud jde o zpravodajské povinnosti větších a menších členských států. Symetrické tabulky vstupů a výstupů v základních cenách (tabulka č. 17 programu předávání údajů) a symetrické tabulky vstupů a výstupů pro domácí produkci a pro dovozy v základních cenách (tabulky č. 18 a 19 programu předávání údajů), které se předávají v pětiletých intervalech, považuje ECB vzhledem ke zpoždění a nízké periodicitě údajů v těchto tabulkách za méně důležité.
2.2

Zadruhé definice „kritické infrastruktury “výslovně uznává závislosti napříč odvětvími, jelikož účinnost prováděcích opatření pro kterékoli z odvětví by mohla být vážně ohrožena, pokud by se k těmto závislostem mezi odvětvími řádně nepřihlédlo. Tato definice však výslovně neodkazuje pouze na majetek umístěný výlučně uvnitř EU. Není tak jasné, jak by se podle navrhované směrnice nahlíželo na majetek umístěný částečně mimo EU, jehož narušení nebo zničení by mělo dopad na evropské kritické infrastruktury. ECB by uvítala další vyjasnění této otázky.
2.2.

Dostupnost vhodného souboru zpětných údajů je klíčová pro posouzení vývoje volných pracovních míst v průběhu času, což je důležité pro analytické účely. ECB si však uvědomuje, jakou zátěž by to pro zpravodajské jednotky představovalo, pokud by musely poskytovat úplný soubor zpětných údajů, a proto souhlasí s požadavkem na omezené předávání stanoveným v článku 6 navrhovaného nařízení, přičemž tam, kde je to možné, doporučuje dlouhodobější odhady.
2.4

Navrhovaným nařízením se do čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1338/2001 doplňuje ustanovení, které požaduje, aby členské státy přijaly právní a správní předpisy k uplatňování povinnosti úvěrových a jiných institucí zajistit, že eurobankovky a euromince projdou kontrolou pravosti a že padělky budou rozpoznány v souladu s postupy, které stanoví ECB a Komise. Členské státy by byly povinny tyto právní a správní předpisy přijmout nejpozději do 31. prosince 2009 a ihned o tom uvědomit ECB a Komisi. ECB se domnívá, že jelikož za stanovení postupů v souvislosti s uvedenou povinností odpovídají ECB a Komise, měly by lhůty pro jejich provedení stanovit právě ECB a Komise, a to jak z praktických, tak z právních důvodů. Z praktického hlediska vyžaduje ukládání lhůt odbornou znalost, co se týče know-how a schopností místních provozovatelů. Je třeba rovněž přihlédnout k nákladům na výrobu a pořízení požadovaných nových detektorů a k nákladům souvisejícím s přechodem na tyto detektory. Stanovení jediné lhůty podle navrhovaného nařízení by se proto mohlo ukázat jako neflexibilní. Z právního hlediska by měl být orgán, jenž má pravomoc stanovit postupy ve vztahu ke standardům pro třídění, jak co se týče kontroly upotřebitelnosti eurobankovek nebo euromincí, tak kontroly jejich pravosti, rovněž tím orgánem, jenž stanoví lhůty pro jejich uplatňování. Navrhuje se proto vypustit tuto lhůtu z navrhovaného nařízení a namísto toho stanovit, že lhůty k uplatňování této povinnosti v souladu s postupy, které stanoví ECB a Komise, by měly být stanoveny právě v těchto postupech.
1.3

ECB dále vítá, že čl. 20 odst. 3 navrhovaného nařízení upravuje otázku výměny důvěrných údajů – jen pro statistické účely – mezi ESS a ESCB. Všeobecně se uznává, že rozšířená výměna důvěrných informací mezi ESS a ESCB je ve stále větší míře nezbytná k zajištění kvality a konzistentnosti evropské statistiky, přičemž se současně minimalizuje zatížení respondentů. Tohoto cíle lze dosáhnout tím, že se stejné údaje budou vyžadovat jen jednou a že statistické úřady, které tyto údaje potřebují, si je při dodržení přísných pravidel důvěrnosti budou navzájem vyměňovat. Na rozdíl od toho, co je nyní uvedeno v čl. 20 odst. 3, však ECB zastává názor, že by tato výměna neměla záviset na přijetí dalších sektorových právních aktů, jež by musely takovou výměnu důvěrných statistických informací výslovně povolit. S cílem zajistit účinnou a efektivní výměnu potřebných statistických informací by měl právní rámec takové předávání připustit, jestliže je nezbytné pro účinný vývoj, vypracovávání nebo šíření evropské statistiky, a to po vzoru ustanovení čl. 20 odst. 1 navrhovaného nařízení, které upravuje výměnu důvěrných statistických údajů v rámci ESS.
1.2

Vývoj standardů pro metody kvalitativního očišťování, specifických pro jednotlivé výrobky, je příslibem významných zlepšení. ECB podporuje přístup upravený v navrhovaném nařízení, který spočívá ve stanovení standardů pro kvalitativní očišťování případ od případu a v klasifikaci alternativních metod kvalitativního očišťování podle jejich vhodnosti. I přes tyto standardy však může zůstat prostor pro odlišné postupy mezi národními HISC, a proto by konečným cílem měla být plná harmonizace metod kvalitativního očišťování. Vzhledem k tomu, že provádění dohodnutých a účinných standardů má zásadní význam, ECB důrazně doporučuje, aby provádění navrhovaného nařízení bylo spojeno s pravidelným podáváním zpráv o pokroku v jeho provádění ze strany členských států a se sledováním jeho přísného dodržování ze strany Evropské komise. Cílem tohoto sledování by mělo být přimět členské státy, aby pro kvalitativní očišťování účinně uplatňovaly metody typu A, protože tím se nejlépe dosáhne zvýšení jak přesnosti HISC, tak jeho srovnatelnosti mezi členskými státy. Pokud by se ukázalo, že tato opatření nejsou dostatečná k dosažení požadovaného stupně srovnatelnosti, přivítala by ECB přijetí opatření předpokládaných v čl. 1 odst. 3 navrhovaného nařízení, na základě nichž by se standardy pro kvalitativní očišťování specifické pro jednotlivé výrobky staly právně závaznými.
2.

Ačkoli bude článek o ECB začleněn do Smlouvy o fungování Unie (2), podle mandátu pro mezivládní konferenci mají Smlouva o EU a Smlouva o fungování Unie stejnou právní hodnotu (3). To znamená, že nový článek 1 Smlouvy o fungování Unie, který by měl upravit vztah mezi Smlouvou o fungování Unie a Smlouvou o EU (4), nevytvoří hierarchii mezi těmito dvěma Smlouvami ani nezavede rozdíly v postupech pro provádění změn základních ustanovení, která se týkají ECB/ESCB a těch, která se týkají orgánů EU. Vzhledem k výše uvedenému má ECB za to, že i když bude článek o ECB začleněn do Smlouvy o fungování Unie, bude mít ECB stejné právní postavení jako orgány EU, které jsou uvedeny ve Smlouvě o EU.
4.1

Definice systému podle čl. 2 písm. a) směrnice 98/26/ES by měla být změněna. Výraz „systém“ by měl odpovídajícím způsobem odrážet celou škálu stávajících ujednání, tak aby se ochrana, již směrnice 98/26/ES poskytuje, vztahovala na co možná nejširší okruh systémů, čímž se bude minimalizovat systémové riziko. Stávající definice v první a druhé odrážce čl. 2 písm. a) především přesně nezohledňuje způsob, jakým je většina systémů založena. Ve většině případů nemá ujednání, jímž je systém založen, formu pouhé dohody mezi účastníky, ale představuje soubor pravidel týkajících se provozu systému, které přijal provozovatel systému, nebo které jsou zakotveny právním předpisem. Od účastníků se očekává, že tato pravidla budou dodržovat. Systémy založené na mnohostranném smluvním ujednání jsou výjimkou, a nikoli standardním řešením, jak jej předvídá stávající znění čl. 2 písm. a). Provozovatel systému, jako je např. centrální depozitář, burza cenných papírů nebo centrální banka, obvykle zakládá systém jednostranným úkonem. Čl. 2 písm. a) by tedy měl být formulován tak, že formální ujednání může být založeno smlouvou, prostřednictvím standardních obchodních podmínek nebo právním předpisem, tj. zákonem nebo prováděcím předpisem. Definice systému by proto měla odkazovat na formální ujednání „zahrnující“ tři nebo více účastníků (namísto „mezi“ třemi nebo více účastníky), přičemž v důsledku této změny je třeba změnit i čl. 2 písm. a) druhou odrážku.
Odůvodnění ECB má za to, že zakotvit povinnost institucí používat stroje pro třídění mincí, které úspěšně prošly detekční zkouškou, je logičtější. Stroje pro třídění mincí, které byly jednou úspěšně odzkoušeny, by tak mohlo používat několik institucí, tj. nemusela by být znovu prováděna zkouška pro každou instituci. Kromě toho by tato úprava více odpovídala článku 5 navrhovaného nařízení, který stanoví, že detekční zkoušku lze provést v zařízeních výrobce a že Komise na svých internetových stránkách zveřejní souhrnný seznam všech úspěšně odzkoušených strojů pro třídění mincí. Kromě toho ECB navrhuje omezit detekční zkoušky na typy strojů pro třídění mincí (tj. stroje, které mají stejné technické a programové vybavení a stejnou základní funkčnost), neboť takový požadavek by měl postačovat k tomu, aby se zajistilo, že všechny stroje pro třídění mincí stejného typu splňují požadavky navrhovaného nařízení. Podle čl. 2 písm. b) navrhovaného nařízení jsou euromince nezpůsobilé k oběhu definovány jako euromince odmítnuté během procesu ověřování pravosti. Znění čl. 4 odst. 1 navrhovaného nařízení by tedy mělo jasně stanovit, že stroje pro třídění mincí předané k provedení detekční zkoušky musí rovněž rozpoznat euromince nezpůsobilé k oběhu.
10.

Náležitá pozornost by rovněž mohla být věnována sjednocení některých požadavků na plnění informační povinnosti vůči příslušným orgánům (jak jsou tyto požadavky upraveny v navrhovaných článcích 21 a 24) s požadavky upravenými nařízením ECB/2007/8 ze dne 27. července 2007 o statistice aktiv a pasiv investičních fondů (5). Citované nařízení, které se v současnosti vztahuje na investiční fondy s domicilem v eurozóně, umožnuje sběr harmonizovaných rozvahových statistických údajů. Sjednocení požadavků na plnění informační povinnosti a používaní standardizovaného vzoru pro poskytování informací všemi AIF, na které se vztahuje navrhovaná směrnice, by napomohlo posuzování systémových rizik v rámci celé EU. Rovněž by minimalizovalo dodatečnou zátěž spojenou s plněním informační povinnosti pro ty AIF, které již příslušné informace poskytují. Ačkoli by navrhovaná směrnice měla vymezit základní pravidla vztahující se na obchodní modely uplatňované správci AIF, ECB by rovněž podpořila použití postupů projednávání ve výborech pro vypracování některých techničtějších a podrobnějších ustanovení, jejichž cílem by byla standardizace informací uvedených v navrhovaných článcích 21 a 24 v rámci celé EU. Položky, na něž by se vztahovala informační povinnost, by tak mohly zahrnovat např. informace o rozvaze AIF podle nařízení ECB/2007/8, výkazy zisku a ztráty, výkazy a projekce peněžních toků (včetně primárních zdrojů financování, seznamu hlavních makléřů (prime brokers) a nouzových mechanismů týkajících se likvidity v různých situacích), omezení týkající se vyplacení investorů, držená aktiva s použitím ocenění pomocí modelu, pákový efekt, derivátové pozice (včetně pomyslných částek a poskytnutého zajištění), nelikvidní aktiva a aktiva neinvestičního stupně, jakož i využívání krátkého prodeje. ECB očekává, že prováděcí opatření, která mají být v této oblasti přijata, budou konzultována s ESRB.
9.

Pokud jde o složení generální rady ESRB, podporuje ECB návrh Komise, podle něhož jsou prezident a viceprezident ECB členy generální rady ESRB, kteří mají hlasovací právo. To je v souladu se zásadou, že Generální rada ECB představuje hlavní část členů generální rady, kteří mají hlasovací právo (8). Zahrnutí viceprezidenta ECB by navíc bylo v souladu se závěry předsednictví Evropské rady z 18. a 19. června 2009, podle nichž by viceprezident mohl hlasovat při volbě předsedy ESRB jako člen Generální rady ECB. Pokud by ovšem viceprezident nebyl členem generální rady ESRB, nemohl by při této volbě hlasovat.
2.1

I přes výše uvedené umožňuje navrhované nařízení dvě různé metody nakládání se sezónními produkty, a to buď index s celoročně pevnými váhami nebo index se sezónními váhami na úrovni třídy. Ačkoli navrhované nařízení ukládá určitá omezení co do uplatnění těchto dvou druhů indexů s cílem omezit nesrovnatelnost výsledků mezi jednotlivými státy, provedené simulace ukázaly, že za určitých podmínek vedou tyto dva přístupy ke značně odlišným výsledkům. ECB by proto uvítala přísnější režim, který by umožňoval použití jen jedné z těchto dvou různých metod, aby se dále zvýšila srovnatelnost nakládání se sezónními položkami. Pokud se však nepředpokládá, že by měl výběr jedné z těchto dvou metod podstatný vliv na celkový HISC, a pokud by vypuštění jedné z metod z navrhovaného nařízení mělo za následek výrazné zpoždění jeho přijetí, uvítala by ECB, kdyby nakládání se sezónními produkty bylo omezeno jen na jednu z uvedených metod při budoucích revizích nařízení.
—

Během tohoto přechodného období by pro vykazování prováděné zcela harmonizovaným způsobem mělo být používáno jedno jediné pole platební zprávy SEPA (včetně jediného seznamu kódů a jediné metodiky použitelné pro tento seznam kódů). V členských státech, které uplatňují tento postup, budou klienti povinni poskytnout informaci vyplněním jednoho – již existujícího – zvláštního fakultativního bílého pole ve zprávě SEPA (pole „Regulatory Reporting“ (Vykazování pro regulační účely)). Banky ve všech těchto členských státech by měly uplatňovat jednotný soubor uživatelských pravidel, čímž by došlo k vytvoření společenství uživatelů doplňkové fakultativní služby. Soubor uživatelských pravidel by platil pouze mezi členskými státy, které se rozhodnou uplatnit tento postup. Evropská rada pro platby by měla být s těmito skutečnostmi obeznámena a měla by být požádána o pomoc při koordinaci provádění doplňkové fakultativní služby.
CS 
 
 
STANOVISKO EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY 
ze dne 14. z
áří 2009  
k pravomoci České národní banky v souvislosti se spot řebitelským úvě rem  
(CON/2009/71) 
 
Úvod a právní základ  
Evropská centrální banka (ECB) obdržela dne 25. srpna 2009 žádost Ministerstva pr ůmyslu a obchodu 
České republiky o stanovisko k návrhu zákona o spot řebitelském úv ěru a o zm ěně některých zákon ů (dále 
jen „návrh zákona“). 
Pravomoc ECB zaujmout stanovisko je založena na čl. 105 odst. 4 Smlouvy o založení Evropského 
společenství a na t řetí odrážce č l. 2 odst. 1 rozhodnutí Rady 98/415/ES ze dne 29. června 1998 o 
konzultacích vnitrostátních orgán ů s Evropskou centrální bankou k návrh ům právních p ředpisů1, neboť 
návrh zákona se týká Č eské národní banky ( ČNB). V souladu s čl. 17.5 první vě tou jednacího řádu 
Evropské centrální banky p řijala toto stanovisko Rada guvernér ů. 
 1.  Účel návrhu zákona 
Účelem návrhu zákona je provést sm ěrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 
23. dubna 2008 o smlouvách o spot řebitelském úv ěru a o zrušení sm ěrnice Rady 87/102/EHS
2 do českého 
právního řádu. Podle návrhu zákona3 má ČNB pravomoc vykonávat dohled nad dodržováním povinností 
při sjednávání spot řebitelského úv ěru ve vztahu k subjekt ům, jež spadají pod její dohled4. Dozor nad 
nebankovními subjekty, které podnikají na základ ě živnostenského oprávn ění, bude vykonávat Česká 
obchodní inspekce5.  
 2. Rozší ření úkolů ČNB v oblasti dohledu  
ECB chápe, že d ůvodem, pro který byly ČNB přiděleny úkoly v oblasti dohledu nad spot řebitelským 
úvěrem, je skute čnost, že ČNB již nyní má celkovou odpov ědnost za dohled nad českým finan čním 
trhem. ECB se domnívá, že nové  úkoly doplní stávající pravomoci ČNB v oblasti dohledu, a p řispějí tak 
                                                 
1  Úř. věst. L 189, 3.7.1998, s. 42.  
2  Úř. věst. L 133, 22.5.2008, s. 66. 
3  Viz § 21 a č ást pátá návrhu zákona. 
4  Podle ustanovení § 44 odst. 1 zákona č. 6/1993 Sb., o České národní bance, ve zn ění pozdějších předpisů, mezi tyto 
subjekty pat ří banky, pobo čky zahrani čních bank, spo řitelní a úv ěrní družstva, instituce elektronických pen ěz, subjekty 
kapitálového trhu, pojiš ťovny a penzijní fondy. 
5  Česká obchodní inspekce vykonává dozor nad dodr žováním podmínek uvedený ch v platném zákon ě o spotřebitelském 
úvěru, tj. v zákon ě č. 321/2001 Sb., o n ěkterých podmínkách sjednávání spot řebitelského úv ěru a o zm ěně zákona 
č. 64/1986 Sb.    
2 k upevně ní důvěry v trh. Je však t řeba zajistit, aby ČNB k plně ní těchto nových úkol ů měla dostate čné 
personální a materiální zdroje, aniž by byla dotč ena její schopnost plnit úkoly související s ESCB.  
 
Toto stanovisko bude zve řejněno na internetových stránkách ECB.  
 
 Ve Frankfurtu nad Mohanem dne 14. zá ří 2009. 
 
[podpis] 
 
Prezident ECB 
Jean-Claude TRICHET