[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |

V Bruselu dne 7.5.2009

KOM(2009) 212 v konečném znění

SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ

Opakované použití informací veřejného sektoru – Přezkum směrnice 2003/98/ES –

[SEC(2009) 597]

SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMUPARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMUVÝBORU A VÝBORU REGIONŮ

Opakované použití informací veřejného sektoru – Přezkum směrnice 2003/98/ES –

1. ÚVOD

Cílem tohoto sdělení je přezkoumat provádění směrnice o informacích veřejného sektoru[1] a zdůraznit možnosti v oblasti opakovaného použití informací veřejného sektoru v digitálním věku. Informace veřejného sektoru jsou největším zdrojem informací v Evropě. Jedná se například o mapy a satelitní snímky, právní předpisy a judikaturu, statistiky, evidenci obyvatelstva a obchodní a patentové rejstříky. Informace veřejného sektoru se každodenně používají jako materiál pro řadu produktů a služeb, které se evropským občanům každodenně nabízejí, jako jsou automobilní navigační systémy, předpovědi počasí, finanční a pojišťovací služby.

Hodnota trhu v oblasti informací veřejného sektoru v EU se odhaduje na 27 miliard EUR,[2] což je čtyřnásobek hodnoty trhu mobilních roamingových služeb v EU[3]. To svědčí o ústřední úloze obsahu veřejného sektoru v digitálním věku jakožto hnací síle hospodářské činnosti. Další zvýšení míry využití tohoto zdroje proto přímo přispěje k dosažení cílů EU – zvýšit konkurenceschopnost a vytvořit více pracovních příležitostí.

Směrnice o informacích veřejného sektoru odstraňuje hlavní překážky opakovaného použití na vnitřním trhu, jako jsou diskriminační postupy, monopolní trhy a nedostatečná transparentnost. Od jejího přijetí bylo dosaženo pokroku, avšak členské státy musí učinit další kroky, aby uvolnily plný potenciál informací veřejného sektoru pro hospodářství EU.

Pracovní dokument útvarů Komise přiložený k tomuto sdělení podporuje jeho analýzu a závěry.

2. OPAKOVANÉ POUžITÍ INFORMACÍ VEřEJNÉHO SEKTORU PRO INOVACE A RůST

Internet radikálně změnil způsob, jakým mohou podniky a občané získat přístup k informacím veřejného sektoru a opakovaně je používat. Dostupnost obsahu v digitálním formátu umožňuje nové způsoby opakovaného používání těchto informací, kombinování informací z různých zdrojů a jejich zhodnocování. Jedná se například o navigační služby, dopravní informace v reálném čase, předpovědi počasí zasílané přímo do mobilních telefonů a služby úvěrového ratingu. Tyto produkty a služby, které jsou zcela či částečně založené na informacích veřejného sektoru, vedou ke vzniku nových podniků a pracovních příležitostí, rozšiřují nabídku pro spotřebitele a zvyšují efektivnost nákladů. Často se týkají více členských států, jelikož potřeba informací se nezastavuje na hranicích.

Po některých produktech využívajících informace veřejného sektoru, jako jsou například osobní navigační zařízení, je taková poptávka, že se prodej od roku 2006 do roku 2007 ztrojnásobil (bylo prodáno 31 milionů zařízení), a očekává se, že se jejich prodej do roku 2012 ještě více než zdvojnásobí a dosáhne 68 milionů kusů[4]. Jedná se o jednu z nejrychleji rostoucích oblastí spotřební elektroniky. Nokia, největší světový výrobce mobilních telefonů, zaplatila téměř 6 miliard EUR za společnost Navteq, která je předním světovým tvůrcem digitálních map.

Trh se stále vyvíjí a přidaná hodnota bude zvýšena integrací další vrstvy informací do základní navigace, a to např. v podobě dopravních informací, které pomohou řidičům předvídat dopravní kolony, předpovědi počasí v cíli cesty a informací o parkovacích místech či možnostech hromadné dopravy.

Ačkoli míra opakovaného použití informací veřejného sektoru roste, značná část tohoto potenciálu se stále nevyužívá kvůli tomu, jak subjekty veřejného sektoru nakládají se svými informačními zdroji. Jednou z hlavních příčin je důraz na pokrytí nákladů v krátké době místo na přínosy pro hospodářství obecně. Tento důraz je často způsoben tlakem na subjekty veřejného sektoru, aby samy financovaly část svých činností. To může vést k soutěžení mezi veřejným a soukromým sektorem, omezujícím podmínkám, co se týče podmínek udělování licencí a úhrady poplatků, a k udělování výhradních práv.

Opakovanému použití informací veřejného sektoru brání také praktické záležitosti, například nedostatek informací o dostupných informacích veřejného sektoru. V jiných případech přistupují subjekty veřejného sektoru vlažně k základní myšlence komerčního opakovaného použití svých informací nebo si neuvědomují její ekonomický potenciál.

Studie organizace Office of Fair Trading[5] naznačuje, že způsob, jakým subjekty veřejného sektoru poskytují informace veřejného sektoru, stojí ekonomiku Spojeného království každoročně 500 milionů GBP v podobě ztracených příležitostí.

Situace v EU je zcela odlišná od situace v USA, kde se opakované použití velmi podporuje. Občané a podniky mají rozsáhlá práva na informace veřejného sektoru přístupné v elektronické podobě a široké možnosti pro jejich komerční opakované použití. Informace veřejného sektoru na federální úrovni nejsou chráněny autorskými právy a pro jejich opakované použití neplatí žádné omezení. Poplatky za opakované použití navíc mohou činit nejvýše mezní náklady na reprodukci a šíření.

3. PROVEDENÍ SMěRNICE O INFORMACÍCH VEřEJNÉHO SEKTORU

Směrnice o informacích veřejného sektoru byla přijata v listopadu 2003. Harmonizuje základní podmínky pro zpřístupnění informací veřejného sektoru dalším uživatelům s cílem podporovat v celém Společenství produkty a služby založené na informacích veřejného sektoru a zabránit narušení hospodářské soutěže. Upravuje nediskriminaci, poplatky, výhradní dohody, transparentnost, udělování licencí a praktické nástroje, které usnadňují vyhledávání a opakované použití veřejných dokumentů. Pro stávající výhradní dohody bylo stanoveno přechodné období, které skončilo 31. 12. 2008. Opatření členských států mohou překračovat rámec minimálních standardů stanovených uvedenou směrnicí.

Všechny členské státy směrnici provedly, avšak lhůtu do 1. 7. 2005 dodržely jen čtyři z nich. Komise zahájila v osmnácti případech řízení vůči členským státům kvůli neplnění povinnosti[6] a Evropský soudní dvůr (ESD) vynesl čtyři rozsudky pro neprovedení uvedené směrnice[7]. Členské státy provedly směrnici různými způsoby:

1) Jedenáct členských států (BE, DE, GR, ES, IE, IT, CY, LU, MT, RO, UK) přijalo zvláštní opatření pro opakované použití informací veřejného sektoru.

2) Čtyři členské státy (DK, AT, SI, SE) použily kombinaci nových opatření specificky zaměřených na právní předpisy o opakovaném použití vydané před uvedenou směrnicí a osm členských států (BG, CZ, FI, FR, LV, LT, NL, PT) upravilo svůj právní rámec pro přístup k dokumentům tak, aby zahrnoval i opakované použití informací veřejného sektoru.

3) Čtyři členské státy (EE, HU, PL, SK) oznámily Komisi pouze opatření, která neobsahují žádná konkrétní ustanovení týkající se opakovaného použití.

Komise sleduje provádění a uplatňování směrnice prostřednictvím ucelené analýzy souladu. Rovněž se podílí na intenzivní správní spolupráci. To vedlo k rychlým změnám právních předpisů v několika členských státech, např. v DK, EL, IE, MT a SE, které původně oznámily nedostatečná prováděcí opatření.

Komise uplatňuje zásady směrnice o informacích veřejného sektoru také pro své vlastní dokumenty na základě politiky Komise týkající se opakovaného použití. Rozhodnutí Komise 2006/291/ES, Euratom [8] jde za rámec směrnice tím, že uplatňuje poplatky, které mohou činit nejvýše mezní náklady, a tím, že k dispozici pro opakované použití dává všechny dokumenty. Jde například o statistické údaje EUROSTATu, překladové paměti Komise, databázi právních předpisů ES EUR-Lex a studie. Informace Komise jsou často k dispozici v 22 nebo i 23 jazycích, a proto mají jedinečnou hodnotu, např. pro nástroje pro strojový překlad.

4. DOPAD A OBLAST PůSOBNOSTI SMěRNICE O INFORMACÍCH VEřEJNÉHO SEKTORU

4.1. Změny, které směrnice přinesla

Směrnice vyjasňuje právní rámec pro opakované použití informací veřejného sektoru na vnitřním trhu, kde v různých členských státech platila značně odlišná pravidla a postupy. O účincích uvedené směrnice vypovídají následující příklady.

1) Nové právní předpisy usnadňující opakované použití : V Belgii směrnice změnila základní přístup ke komerčnímu opakovanému použití informací veřejného sektoru, které bylo dříve zakázáno a nyní se podporuje.

2) Výhradní dohody uzavřené subjekty veřejného sektoru byly v některých členských státech ukončeny (např. v NL, SE; přičemž v posledním uvedeném případě vedla ke změně činnost Komise po podání stížnosti). Nizozemsko a Spojené království provedly rozsáhlé průzkumy zaměřené na zjištění výhradních dohod uzavřených ústřední vládou a místními orgány. Lotyšsko zřídilo postup, který má zajistit, aby případná udělená výhradní práva byla v souladu s touto směrnicí a aby podléhala předběžnému stanovisku orgánů pro hospodářskou soutěž.

3) Poplatky : Nizozemsko oznámilo, že v souladu s preambulí uvedené směrnice, která tento postup doporučuje, přechází k vyžadování úhrady pouze mezních nákladů nebo nižších poplatků. V jiných členských státech přešly jednotlivé subjekty veřejného sektoru k režimu mezních nákladů, což učinil například španělský katastr, nebo jako rakouská kartografická instituce výrazně snížily své ceny. Tyto politiky vedly k výraznému zvýšení počtu i rozmanitosti dalších uživatelů.

Rakouská kartografická instituce (BEV) snížila své ceny některých souborů údajů až o 97 %. V důsledku toho se míra využití informací prudce zvýšila, v některých případech až o 7 000 %. Noví uživatelé pocházejí z malých a středních podniků a z nových odvětví, kde se opakovaně používají informace (např. zdravotnictví a zemědělství). Snížení cen je kompenzováno obrovským růstem poptávky a celkový obrat BEV zůstává stabilní.

4) Mechanismy urovnávání sporů v oblasti informací veřejného sektoru byly zavedeny např. v FR, SI a UK a využívání těchto mechanismů poukazuje na potřebu rychlého a finančně nenáročného urovnávání sporů a zprostředkování. Francouzská CADA ( Commission d’accès aux documents administratifs ) v roce 2007 řešila 53 případů týkajících se opakovaného použití informací veřejného sektoru.

5) Např. v SI a UK byly vytvořeny internetové portály s dostupnými informacemi veřejného sektoru jako nástroj pro vyhledávání a využívání informací a obchodování s nimi.

Úřad pro informace veřejného sektoru ( Office of Public Sector Information ) ve Spojeném království v průběhu let postupně usnadňuje opakované používání informací. Spustil státní systém udělování licencí pro internetový přístup, přičemž v současné době dosahuje počet nabyvatelů licence 15 000, a provozuje systém pro obchodování s informacemi ( Information Fair Trader Scheme ) s cílem zajistit, aby subjekty veřejného sektoru splňovaly požadavky ohledně spravedlivého přístupu a transparentnosti. Jeho internetové stránky, které poskytují rozsáhlé informace o dostupných informacích veřejného sektoru a „odblokovávací službu“ pro pomoc při řešení problémů s opakovaným použitím, jsou na devátém místě v pořadí návštěvnosti v rámci stránek státní správy.

4.2. Studie a konzultace potvrzují dopad směrnice

Ve studii hodnotící dopad směrnice na tři hlavní oblasti informací veřejného sektoru (zeměpisnou, meteorologickou a právní/správní) zdůrazňují různé ukazatele sledované s cílem měřit opakované použití informací veřejného sektoru v posledních letech růst trhu a zvýšení opakovaného použití ve všech těchto odvětvích[9].

V zeměpisném odvětví se objem stažených informací veřejného sektoru od roku 2002 do roku 2007 zvýšil o přibližně 350 % a jen v Německu byla hodnota trhu odhadována na 1,5 miliardy EUR, což přestavuje nárůst o 50 % od roku 2000[10].

Vnitrostátní meteorologické úřady nahlásily zvýšení objemu stažených informací od roku 2002 do roku 2007 o 70 % a hodnota trhu s meteorologickými informacemi v EU byla v roce 2006 odhadována na 530 milionů EUR, což představuje 60% nárůst od roku 1998.

Hlavní stížnosti dalších uživatelů v zeměpisném a meteorologickém odvětví se týkaly vysokých cen, omezujících podmínek udělování licencí a diskriminace. Zejména v meteorologickém odvětví získávali další uživatelé, kteří měli problémy se získáním evropských informací veřejného sektoru, tyto informace odjinud (z USA nebo ze soukromých zdrojů) nebo dokonce zcela upustili od vývoje konkrétních služeb.

Většina držitelů obsahu v právním a správním odvětví v několika posledních letech výrazně změnila politiku přístupu ke svým údajům a nyní nabízí tyto informace zdarma na internetu. Tato změna přispívá k výraznému růstu trhu. Držitelé obsahu hlásí růst trhu o 40 % od roku 2002 a další uživatelé rovněž potvrzují neustálé zvyšování příjmů. Největší obavy dalších uživatelů v tomto odvětví vyvolává nedostatek informací o tom, které informace veřejného sektoru jsou k dispozici a kde je lze nalézt.

Ve Franci je odvětví právních informací jedním z nejdynamičtějších odvětví trhu s odbornými informacemi v digitální podobě a v důsledku vysoké přidané hodnoty zaznamenalo velký růst trhu, 17 % v roce 2007[11].

Komise v rámci tohoto přezkumu konzultovala členské státy a zúčastněné strany[12]. Respondenti jsou toho názoru, že směrnice o informacích veřejného sektoru měla pozitivní dopady na opakované používání těchto informací. Jak zúčastněné strany, tak členské státy však uvádějí, že dosud nedošlo k úplnému využití potenciálu informací veřejného sektoru. Subjekty veřejného sektoru nemají dostatečné povědomí o svých povinnostech a příležitostech a soukromé podniky mají omezené znalosti, co se týče jejich práv a dostupnosti informací veřejného sektoru.

Další uživatelé navrhují změnit směrnici tak, aby byla její ustanovení přísnější. Mimo jiné navrhují rozšířit oblast působnosti směrnice, zavést povinnost veřejných subjektů umožňovat opakované použití, stanovit možnost úhrady poplatků pouze ve výši mezních nákladů, nařídit zřízení nezávislých regulačních orgánů a/nebo mechanismů urovnávání sporů, vyjasnit definici veřejných úkolů, zřídit vnitrostátní seznamy/databáze aktiv a zavést povinnost členských států předkládat Komisi výroční zprávy. Dále také žádají o objasnění některých výrazů používaných ve směrnici, které považují za dvojznačné, jako jsou například definice dokumentů, veřejných úkolů, poplatků ve výši mezních nákladů a přiměřeného zisku.

Většina členských států, které se konzultace zúčastnily, věří, že změna směrnice by byla předčasná a že je zapotřebí poskytnout další čas k jejímu plnému provedení. Subjekty veřejného sektoru jsou toho názoru, že současný rámec, který směrnice poskytuje, funguje dobře.

4.3. Oblast působnosti směrnice

Článek 13 směrnice o informacích veřejného sektoru vyžaduje, aby Komise přezkoumala její oblast působnosti. To v praxi znamená přezkoumání, zda by měla zahrnovat kulturní, vzdělávací a výzkumné organizace a organizace pro veřejnoprávní vysílání, které jsou v současnosti z oblasti působnosti vyňaty.

Respondenti zdůrazňují potenciál opakovaného použití informací, které mají k dispozici kulturní, výzkumné organizace a organizace pro veřejnoprávní vysílání. Některé zúčastněné strany vyjadřují svou podporu rozšíření oblasti působnosti, přičemž uvádějí, že by to mělo kladný dopad na rozvoj trhu s obsahem v Evropě.

Členské státy (s výjimkou LV a LT) a zúčastněné strany zastupující vyňatá odvětví jsou však toho názoru, že by oblast působnosti neměla být v této fázi rozšířena, jelikož by potenciální přínosy nevyvážily správní zátěž a související náklady. Poukazují na to, že na značnou část materiálu, kterými tyto instituce disponují, se také vztahují práva duševního vlastnictví třetích stran, a proto by v žádném případě nespadaly do oblasti působnosti uvedené směrnice. Tento argument podporují i výsledky nedávné studie,[13] podle jejíž závěrů by se v současné době neměla oblast působnosti směrnice rozšiřovat o kulturní odvětví.

Komise vybízí vyňatá odvětví, aby se řídila zásadami směrnice o informacích veřejného sektoru, zejména pokud jde o transparentnost, nediskriminaci a neexistenci výhradních dohod, když umožňují opakované použití svých informačních zdrojů.

Oblastí zvláštního zájmu je dostupnost vědeckých informací placených z veřejných prostředků. V souladu se sdělením Komise o vědeckých informacích v digitálním věku by[14] tyto informace měly být v široké míře k dispozici a všichni by měli mít možnost je využívat, aby se co nejvýše zvýšila jejich užitečnost pro výzkum a inovace.

Další oblast zájmu se týká volného obsahu. V nedávném sdělení „Evropské kulturní dědictví na dosah jedním kliknutím“[15] Komise zdůraznila, že „dostupnost volných děl je nutné zachovat i poté, co dojde ke změně jejich formátu. Jinými slovy, měla by zůstat volnými díly i po své digitalizaci a měla by být dostupná prostřednictvím internetu.“ Mnoho kulturních institucí však má tendenci požadovat úhradu poplatků za přístup k digitalizovaným volným dílům či jejich opakované použití. To může vést k privatizaci volných děl v digitálním věku, místo toho, aby byla umožněna jejich co nejširší dostupnost a využívání ve prospěch občanů a podniků. Komise bude vývoj v této oblasti i nadále pozorně sledovat.

5. BUDOUCÍ čINNOST

Směrnici o informacích veřejného sektoru provedly mnohé státy se značným zpožděním. Zákaz výhradních dohod začal platit v plném rozsahu až 1. 1. 2009. Proto směrnice v současné podobě dosud nemá plný dopad.

Z tohoto důvodu Komise v současné době nezamýšlí navrhnout změny uvedené směrnice . Komise provede další přezkum nejpozději v roce 2012 , kdy by mělo být k dispozici více důkazů o dopadech, účincích a provádění směrnice, a výsledky sdělí Evropskému parlamentu a Radě. Legislativní změny budou zvažovány v této fázi pouze tehdy, pokud bude stále bráněno využití potenciálu opakovaného použití.

Mezitím je dostatečný prostor pro zlepšení způsobu, jakým členské státy nakládají na trhu se svými zdroji informací veřejného sektoru. Komise upozorňuje zejména na tyto oblasti:

1) Úplné provedení a uplatňování směrnice o informacích veřejného sektoru

To je první zásadní krok k odstranění překážek, jež brání opakovanému použití informací veřejného sektoru, jako jsou monopolní trhy a diskriminační přístup. Komise bude i nadále sledovat, zda členské státy plní své povinnosti a zasahují proti těm, kteří směrnici porušují.

2) Ukončení výhradních dohod

Stávající výhradní dohody musely být do 31. 12. 2008 ukončeny, pokud nelze prokázat, že jsou výjimečně nezbytné k poskytování služby ve veřejném zájmu[16]. Existují však důkazy, že v členských státech výhradní dohody stále platí. Komise dodržování této povinnosti důkladně prověří. V létě 2009 zahájí vyšetřování rozsahu těchto dohod.

3) Poplatky

Subjekty veřejného sektoru by měly být transparentní, pokud jde o základ výpočtu, který používají k uplatňování omezení poplatků stanoveného směrnicí. Výpočty by neměly být založeny na celkovém obratu subjektu veřejného sektoru, nýbrž na jednotlivých dotčených databázích či položkách.

Nedávná studie vypracovaná Cambridgeskou univerzitou je jednou z několika, které uvádějí, že nevyžadování úhrady poplatků či vyžadování úhrady poplatků pouze ve výši mezních nákladů (náklady na reprodukci a šíření dokumentů) vede k maximální míře opakovaného použití informací veřejného sektoru a že sociální a hospodářské přínosy zdaleka převažují nad bezprostředními finančními přínosy v důsledku úhrady nákladů[17]. Směrnice o informacích veřejného sektoru doporučuje tento přístup ve své preambuli. Požadování úhrady poplatků ve výši mezních nákladů je rovněž jednou z hlavních zásad doporučení ohledně rozšíření přístupu k veřejným informacím a jejich účinnějšímu užívání, které nedávno přijala OECD[18].

Dále je pro Komisi budoucí prioritou neustálá analýza ekonomických argumentů pro mezní náklady, která bude prováděna ve spolupráci s členskými státy a zúčastněnými stranami.

4) Usnadnění opakovaného použití

V souladu s článkem 3 směrnice musí subjekty veřejného sektoru zajistit, aby dokumenty, které lze používat opakovaně (tj. přístupné pro jakékoli použití nad rámec původních veřejných úkolů, pro které byly původně vytvořeny), bylo možno opakovaně používat pro komerční nebo nekomerční účely. Subjekty veřejného sektoru musí usnadnit opakované použití, avšak zároveň musí v plném rozsahu dodržovat evropské a vnitrostátní předpisy týkající se ochrany údajů.

Subjekty veřejného sektoru se vyzývají k tomu, aby určily a ochotně a neprodleně zpřístupnily své informační zdroje, a to ve stabilních formátech. Důležitými nástroji jsou v tomto ohledu rovněž rejstříky informačních zdrojů a vnitrostátní portály informací veřejného sektoru. Spolupráce mezi veřejným a soukromým sektorem je nezbytná a partnerství a inovace je nutno podporovat.

Komise bude podporovat výměnu osvědčených postupů, pokud jde o opatření usnadňující opakované použití mezi členskými státy, zejména prostřednictvím skupiny odborníků pro informace veřejného sektoru. To přispěje ke zvýšení povědomí a zavádění politik opakovaného použití prostřednictvím projektů, jako je platforma pro informace veřejného sektoru.

5) Zajištění spravedlivé hospodářské soutěže mezi subjekty veřejného sektoru a dalšími uživateli

Subjekty veřejného sektoru by měly zajistit spravedlivé podmínky udělování licencí pro soukromé další uživatele tím, že zabrání diskriminaci, křížovým dotacím a výhradním právům, i když soutěží s dalšími uživateli na trhu.

Směrnice ponechává na členských státech, aby definovaly veřejné úkoly subjektů veřejného sektoru. V některých případech však není hranice mezi veřejnými úkoly a tržními činnostmi subjektů veřejného sektoru jasně vymezena. Existují rovněž případy, ve kterých jsou veřejné úkoly definovány tak, aby pokrývaly velký rozsah činností a obsadily téměř celý trh služeb využívajících informace veřejného sektoru s přidanou hodnotou. Tyto situace mohou snadno vést ke křížovým dotacím, kdy subjekt veřejného sektoru používá své nezpracované informace pro další služby s přidanou hodnotou za podmínek, které jsou příznivější než podmínky nabízené konkurentům. Za těchto okolností je pro další uživatele velmi obtížné subjektům veřejného sektoru konkurovat.

Aby byla zajištěna spravedlivá soutěž a nediskriminace, jak stanoví čl. 10 odst. 2. směrnice, musí v případě, že veřejné subjekty opakovaně používají své vlastní dokumenty k vytváření služeb s přidanou hodnotou v soutěži s ostatními dalšími uživateli, pro všechny z nich platit stejné poplatky a další podmínky. Oddělení účtů veřejných úkolů a tržní činnosti subjektů veřejného sektoru napomáhá k dosažení tohoto cíle. Členské státy sice mohou určit veřejné úkoly subjektů veřejného sektoru, musí však vzít v úvahu některá omezení a kritéria, která stanoví právní předpisy ES vykládané ESD[19]. Komise podporuje členské státy v tom, aby definovaly veřejné úkoly tak, aby umožňovaly co nejvyšší míru opakovaného použití informací veřejného sektoru, a bude propagovat osvědčené postupy a sledovat vývoj v této oblasti.

Pravidla hospodářské soutěže mohou případně rovněž sehrávat důležitou a doplňující úlohu v přispění k uvolnění potenciálu pro opakované použití informací veřejného sektoru tím, že zajistí, aby v souladu s ustanoveními směrnice měly k opakovanému použití informací přístup všechny případné subjekty na trhu a aby nedocházelo k diskriminaci.

6) Urovnávání sporů

Další uživatelé jsou často závislí na svých zdrojích a nechtějí si stěžovat na subjekty veřejného sektoru, které mohou být jejich jedinými dodavateli informací veřejného sektoru. Formální soudní řízení mohou být zdlouhavá a nákladná. K dispozici by proto měly být účinné, finančně nenáročné a nezávislé mechanismy urovnávání sporů. Několik členských států (např. FR, SI a UK) takové mechanismy zavedlo, což vedlo ke zvýšení počtu stížností. Směrnice vyžaduje, aby byly k dispozici prostředky pro zjednání nápravy, avšak rozhodnutí o jejich konkrétní podobě ponechává na členských státech. Komise podporuje členské státy ve zřizování mechanismů pro stížnosti ohledně informací veřejného sektoru a hodlá vývoj v této oblasti sledovat.

Shrnutí klíčových bodů činnosti

Členské státy:

– zajišťují úplné a správné provedení a uplatňování směrnice,

– ukončí výhradní dohody , jak ukládá směrnice,

– používají modely udělování licencí a poplatků, které usnadňují opakované použití informací veřejného sektoru,

– zajišťují spravedlivou hospodářskou soutěž mezi subjekty veřejného sektoru a dalšími uživateli.

Kromě toho by členské státy měly podporovat zjišťování a zpřístupňování informačních zdrojů a zřízení rychlých a finančně nenáročných mechanismů urovnávání sporů.

Komise:

– pečlivě sleduje provádění a uplatňování směrnice,

– prověřuje zejména výhradní dohody (2009–2010),

– analyzuje ekonomické argumenty pro mezní náklady,

– podporuje výměnu osvědčených postupů (aktivní politiky opakovaného použití, veřejné úkoly, urovnávání sporů),

– provede do roku 2012 další přezkum , případně předloží návrh změn směrnice.

6. ZÁVĚRY

Směrnice o informacích veřejného sektoru zavedla základní podmínky pro usnadnění opakovaného použití těchto informací v celé EU. Od jejího přijetí bylo dosaženo pokroku. Bylo povoleno komerční opakované použití informací veřejného sektoru, byly rozbity monopoly, byly zavedeny spravedlivé obchodní podmínky, snížily se ceny a zvýšila transparentnost. Pokrok a provádění směrnice v členských státech však nejsou rovnoměrné.

Stále existují velké překážky. Jedná se například o snahy subjektů veřejného sektoru o co největší úhradu nákladů namísto přínosů pro hospodářství obecně, soutěžení mezi veřejným a soukromým sektorem, praktické problémy, které brání opakovanému použití, jako je nedostatek informací o dostupných informacích veřejného sektoru, a přístup subjektů veřejného sektoru, které si neuvědomují jejich ekonomický potenciál.

Než bude Komise moci zvážit změnu směrnice o informacích veřejného sektoru, je nutno nejprve sledovat a posoudit tyto problémy a pokrok členských států v zjednávání jejich nápravy.

Členské státy musí zaměřit své úsilí na plné a správné provedení a uplatňování směrnice, ukončení výhradních dohod, uplatňování modelů udělování licencí a úhrady poplatků, které usnadňují dostupnost a opakované použití informací veřejného sektoru, zajištění rovných podmínek pro veřejné subjekty, které opakovaně používají své vlastní dokumenty, a ostatní další uživatele, a na prosazování rychlých a finančně nenáročných mechanismů urovnávání sporů.

Komise provede další přezkum do roku 2012, kdy by mělo být k dispozici více důkazů o dopadech, účincích a uplatňování směrnice, a v této fázi pak zváží změny právního předpisu s ohledem na pokrok, jehož bude mezitím v členských státech dosaženo.

[1] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru (Úř. věst. L 345/90, .31.12.2003).

[2] Study on Measuring European Public Sector Information Resources (MEPSIR), Helm et al ., 6/2006.

[3] Odhadována na 6,5 miliardy EUR v roce 2007; sdělení Komise ze dne 23. 9. 2008 o přezkumu nařízení (ES) č. 717/2007, KOM(2008) 579 v konečném znění.

[4] http://www.instat.com/press.asp?ID=2343&sku=IN0804074ID, 25.6.2008.

[5] The commercial use of public information (CUPI), OFT, 12/2006 .

[6] Neinformování o provedení se původně týkalo BE, CZ, DE, GR, ES, IT, CY, LV, LT, LU, MT, NL, AT, PT a HU a nesoulad vnitrostátních prováděcích opatření se směrnicí se v současné době týká IT, PL a SE.

[7] Ohledně AT, BE, ES a LU.

[8] Úř. věst. L 107, 20.4.2006, s. 38.

[9] Assessment of the Re-use of Public Sector Information (PSI) in the Geographical Information, Meteorological Information and Legal Information sectors, MICUS, 12/2008.

[10] Tamtéž.

[11] Tisková zpráva Serda GFII, 27.1.2009.

[12] Výsledky konzultací a jednotlivé příspěvky jsou k dispozici na adrese http://ec.europa.eu/information_society/policy/psi/index_en.htm.

[13] Assessment of the Economic and Social Impact of the Public Domain in the Information Society, Rightscom, 4/2009.

[14] KOM(2007) 56 v konečném znění.

[15] KOM(2008) 513 v konečném znění.

[16] Ustanovení čl. 11 odst. 2 a 3 směrnice.

[17] Models of Public Sector Information Provision via Trading Funds, Newbery et al ., 2/2008.

[18] K(2008)36, 6/2008.

[19] Výraz veřejný úkol úzce souvisí s veřejnými službami nebo službami obecného hospodářského zájmu a lze jej v některých jazycích vzájemně zaměňovat (např. mission de service public ve francouzštině). ESD případ od případu zkoumá, zda nelze některé činnosti členských států považovat za tyto služby, a stanovuje určitá kritéria, jako je univerzálnost a kontinuita služby, jednotné celní sazby a rovné podmínky.