CS Úřední věstník Evropské unie C 77/8

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o bezpečnosti hraček

KOM(2008) 9 v konečném znění – 2008/0018 (COD)

(2009/C 77/02)

Dne 17. března 2008 se Rada, v souladu s článkem 95 Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodla konzultovat Evropský hospodářský a sociální výbor ve věci

návrhu směrnice Evropského parlamentu a Rady o bezpečnosti hraček.

Specializovaná sekce Jednotný trh, výroba a spotřeba, kterou Výbor pověřil přípravou podkladů na toto téma, přijala stanovisko dne 15. července 2008. Zpravodajem byl pan J. PEGADO LIZ.

Na 447. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 17. a 18. září 2008 (jednání dne 18. září), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 49 hlasy pro, 1 hlas byl proti a 8 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 EHSV vítá iniciativu Komise, jejímž cílem je přezkoumat směrnici o bezpečnosti hraček, která však přichází se zpožděním a není dostatečně ambiciózní.

1.2 EHSV konstatuje, že posouzení dopadu, ze kterého návrh vychází, bylo vypracováno již v roce 2004, a nezohlednilo tedy všechny státy, které jsou v současné době členy EU.

1.3 Vzhledem k rostoucímu počtu varovných upozornění na některé hračky, na nějž ukázala poslední zpráva RAPEX (2007), se EHSV podivuje nad tím, že ve zmiňovaném posouzení dopadu nebyly vyvozeny závěry, a to nejen co se týče stávající souvislosti mezi směrnicí a dětskými úrazy způsobenými hračkami, ale především pokud jde o deklarovanou neznalost budoucího dopadu tohoto návrhu na počet a závažnost úrazů způsobených hračkami, což mělo být hlavním záměrem a odůvodněním této iniciativy.

1.4 Vzhledem k tomu, že Komise přiznává, že o úrazech způsobených hračkami v Evropské unii neexistují dostatečně spolehlivé a důvěryhodné statistické údaje, navrhuje EHSV, aby Komise ve spolupráci s příslušnými úřady v členských státech vytvořila vhodný systém statistických informací, který by byl přinejmenším na stejné úrovni jako ten, který již existuje v některých právních řádech a je dostupný všem účastníkům procesu výroby a uvádění výrobků na trh jako způsob předcházení úrazům (1).

1.5 Dle názoru EHSV by právním základem návrhu měl být spíše článek 153 Smlouvy, a nikoliv pouze článek 95, a to proto, že důležitějším zájmem je zde účinná ochrana dětí, jež stojí nad pouhým usnadněním přeshraničního obchodu s hračkami.

1.6 S ohledem na oblast a povahu nového navrhovaného předpisu a zkušenostem získaným při používání platné směrnice v různých členských státech se EHSV rovněž domnívá, že jakmile bude schválena plná harmonizace, vhodnějším právním nástrojem by spíše než směrnice mělo být nařízení.

1.7 EHSV vítá ucelenost a dobrou strukturu návrhu z technicko-právního hlediska a obecně souhlasí s inovujícími opatřeními, zejména pokud jde o: — rozšíření definice „hračky“ a přijetí termínu „předvídatelné“ použití s ohledem na jednání dětí; — posílení dozoru v členských státech; — vytvoření vhodných pravidel pro prevenci a informování o bezpečnosti hračky – upozornění a varování.

1.8 EHSV však lituje, že se návrh nezabývá některými velmi významnými a důležitými aspekty – nebo se jimi nezabývá v dostatečné míře – jako zejména: a) jasným upřednostněním zásady předběžné opatrnosti; b) náročnější přípravou a vzděláváním osob odpovědných za dohled nad dětmi v kontaktu s hračkami; c) ujasněním některých termínů, jež jsou příliš nejednoznačné a nedostatečně vymezené, jako např. termín hračka nebo rozsah poškození; d) nepostavením dovozců a pověřených zástupců na stejnou úroveň s výrobci, a tedy zbavením odpovědnosti osob, které se účastní distribuce a prodeje hraček, za náhradu způsobených škod; e) nepřijetím postupů pro ověřování přizpůsobených charakteru MSP.

1.9 Výbor rozhodně vyzývá Komisi, aby svůj návrh přezkoumala s ohledem na toto stanovisko s cílem učinit z něho důvěryhodnější a účinný nástroj na ochranu a zaručení bezpečnosti dětí při používání hraček.

1.10 Výbor apeluje na EP a Radu, aby přijaly předkládaná doporučení a zohlednily je v rámci legislativního procesu, který povede k přijetí nové směrnice.

2. Úvod: Shrnutí návrhu

2.1 V 70. letech Komise poprvé zveřejnila záměr právně upravit oblast bezpečnosti hraček, a to prostřednictvím různých návrhů, které byly pro neexistenci politického konsensu vždy postupně staženy. Konečně v návaznosti na rozhodnutí Rady ze dne 23. června 1986 (2) o ochraně a bezpečnosti spotřebitele bylo v novém návrhu Komise dosaženo konsensu a stanoveno, že je nezbytné na evropské úrovni harmonizovat definici „hračky“, normy pro výrobu hraček, základní požadavky na jejich bezpečnost, podmínky jejich uvádění na trh a zaručení toho, že pro děti jejich používání nebude nebezpečné.

2.2 Tehdy vydaná směrnice 88/378/ES ze dne 3. května 1988 (3) byla jednou z prvních legislativních iniciativ vzniklých na základě „nového přístupu“ v oblasti technické harmonizace a normalizace, jež vycházel z rozhodnutí Rady ze dne 7. května 1985 (4).

2.3 EHSV vydal k tehdejšímu návrhu směrnice (5) povinné stanovisko, ve kterém projekt příznivě přijal, přičemž vyslovil politování nad dlouhými prodlevami při jeho přípravě a na základě ustanovení, že všechny hračky musejí být spolehlivé a že jsou děti v případě nebezpečí zranitelné a musí se jim dostát zvláštní ochrany, zdůraznil, že otázku bezpečnosti hraček je třeba pojmout z hlediska širšího dosahu směrnice o odpovědnosti za výrobek (6).

2.4 Směrnice z roku 1988 byla mezitím několikrát upravena (7), významným způsobem pozměněna směrnicí 93/68/EHS ze dne 22. července 1993 (8) a bylo k ní rovněž vypracováno sdělení Komise týkající se jejího používání (9).

2.5 V letech 1992 a 2001 byly přijaty a zveřejněny dvě směrnice týkající se bezpečnosti výrobků obecně, jež zahrnuje i bezpečnost hraček (10), přičemž směrnice z roku 2001 obzvláště zdůrazňuje změny ve Smlouvě, zejména v článku 152, týkajícím se veřejného zdraví, a 153, týkajícím se ochrany spotřebitele, a to v kontextu zásady předběžné opatrnosti.

2.6 Dvacet let po zveřejnění směrnice z roku 1998 navrhuje Komise novou směrnici týkající se tohoto tématu; uvědomila si, že platné předpisy mezitím zastaraly, jejich oblast působnosti a v ní používané termíny bylo potřeba přeformulovat tak, aby byly jasnější, a přizpůsobit je novým skutečnostem, že bylo naléhavě nutné zajistit soulad jejich ustanovení s nedávno navrženým celkovým legislativním rámcem uvádění výrobků na trh (11), a zejména že by přejmutí a provedení směrnice v jednotlivých členských státech odhalilo závažné nedostatky a rozdíly v souvislosti s jejím používáním, a že je toto vše třeba vyřešit.

2.7 Stávající návrh vychází ze tří důležitých technických studií, jež je nutno považovat za její součásti; dvě z nich se týkají požadavků na jisté, údajně nebezpečné, chemické látky využívané při výrobě hraček, a na jejich používání, a třetí je obecné posouzení dopadů, jehož konečná zpráva je z roku 2004.

2.8 Díky stávajícímu návrhu hodlá Komise splnit tyto cíle (ve zkratce): A) Zlepšit požadavky v oblasti bezpečnosti, zejména pokud jde o: a) používání chemických látek; b) prevenci a informování spotřebitelů a uživatelů; c) nebezpečí udušení; d) kombinování hraček a potravin; e) definice obecného požadavku na bezpečnost. B) Účinnější a koherentnější používání směrnice, zejména prostřednictvím: a) posílení opatření členských států souvisejících s dozorem nad trhem; b) informace o chemických látkách v technické dokumentaci; c) připojení značky CE; d) posouzení bezpečnosti. C) Soulad směrnice s obecným rámcem pro uvádění výrobků na trh. D) Jasnější vymezení oblasti působnosti a používaných pojmů.

3. Obecné připomínky

3.1 EHSV vítá iniciativu Komise, jež však přichází se zpožděním, a to vzhledem k tomu, že směrnice, která je předmětem přezkumu, je v platnosti již více než 20 let a že v parametrech a technikách výroby hraček a jejich uvádění na trh došlo mezitím k zásadním změnám, stejně jako ve vkusu a návycích jejich přirozených uživatelů. EHSV se však domnívá, že stávající návrh by mohl mít ambicióznější cíle a zohlednit ve svých ustanoveních obavy, jež pramení z nedávných událostí, na něž bylo veřejně upozorněno, a které se odrazily nejen v naléhavých proslovech a stanoviscích komisařky pro ochranu spotřebitele, ale rovněž v usnesení EP ze září 2007, s jehož obsahem Výbor souhlasí (12). Lituje proto, že na diskusi s EHSV nebyli přítomni také zástupci generálního ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele, které pravděpodobně nebylo přímo zapojeno do přípravy směrnice.

3.2 EHSV se podivuje, že posouzení dopadu, ze kterého návrh vychází, je starší než 4 roky a nezohledňuje situaci ve všech členských státech. Dodává, že není jasné, do jaké míry byli při přípravě návrhu skutečně zapojeni a konzultováni zástupci spotřebitelů a rodin a jakým způsobem se to v návrhu odrazilo.

3.3 Vzhledem k tomu, že Komise upozorňuje na údajné nedostatky při používání směrnice, se EHSV podivuje nad tím, že směrnice není doplněna opatřeními, jimiž by Komise prosazovala řádné dodržování tohoto předpisu Společenství.

3.4 EHSV nemůže pochopit, jak může Komise vyvozovat závěry o situaci, již zamýšlí změnit, či o účinnosti navrhovaných opatření, ačkoliv sama uznává, že nemá dostatek příslušných statistických údajů. Je nicméně známo, že evropský trh s hračkami, odhadovaný na 17,3 miliard EUR v maloobchodních cenách v roce 2002 a s objemem dovozu ve výši přesahující 9 miliard EUR, je prosperujícím odvětvím, na němž se podílí přibližně 2 000 podniků, převážně malých a středních, jež přímo zaměstnávají více než 100 000 pracovníků (13).

3.5 EHSV má za to, že samotná povaha návrhu by měla vést k tomu, že za právní základ bude považován nejen článek 95, ale nutně také článek 153, jelikož znění návrhu nezdůrazňuje pouze dotvoření vnitřního trhu, ale týká se spíše kategorie spotřebitelů, která je obzvláště zranitelná a v žádném případě ji nelze považovat za „průměrného spotřebitele“.

3.6 Totiž vzhledem k tomu, že děti jsou nepřímými spotřebiteli hraček, jelikož je nenakupují ony samy, ale jejich rodiče a další dospělí lidé, kteří jim je předkládají k použití, by měla být Komise v otázkách potřeby informovat a vzdělávat tuto skupinu spotřebitelů přísnější, což by se také mělo odrazit ve znění návrhu.

3.7 EHSV rozumí, že v tomto případě Komise zvolila přístup úplné harmonizace, a opakuje, že je pevně přesvědčen o tom, že v případech, jako je tento, by bylo o mnoho výhodnější použít nástroj nařízení namísto směrnice; ten by přinesl evidentní výhody v podobě právní jistoty a předešlo by se tak nejistým výsledkům způsobeným zpožděným a chybným přejímáním směrnice a následnými rozdíly v jejím používání, k nimž docházelo v případě platné směrnice (14).

3.8 S ohledem na povahu věci, neustálý vývoj vědeckých a technických poznatků, možnost případných úrazů, jež byla prokázána případy Mattel a Fisher Price, či na znepokojující nárůst varovných upozornění na některé hračky, jenž byl prokázán v poslední výroční zprávě RAPEX (2007), a na to, že má tak tento sektor zdaleka nejvíce oznámení (31 %) (15), dalo se předpokládat, že návrh si vezme ze všech těchto událostí ponaučení, především pak z neúspěchu systému „post-market surveillance“ (sledování po uvedení na trh), a dá směrnici proveditelnější a vymahatelnější charakter – což by mohlo vést k větší bezpečnosti trhu s hračkami – a v případě pochybnosti zakáže, aby se jako dětská hračka používalo cokoliv, co by bylo možné považovat za nebezpečné, i v případě, že by nebezpečí bylo minimální a jeho pravděpodobnost nejistá, a to vzhledem k nepředvídatelnosti dětského jednání. K tomu však očividně nedošlo.

3.9 Pokud jde o značku CE, EHSV by pouze připomněl a zopakoval slova, která zazněla již v jeho dřívějším stanovisku k tématu společného rámce pro uvádění výrobků na trh, a tedy že „nedostatečná věrohodnost označení CE představuje nedostatečnou důvěru v celý systém […] a nakonec i adekvátnost právních předpisů nového přístupu.“ (16) V této situaci vyzývá EHSV Komisi, aby uvedla konečné znění tohoto návrhu do souladu se zněním přijatým v souvislosti s již zmiňovaným souborem návrhů týkajícím se společného rámce (17).

3.10 EHSV plně souhlasí s návrhem EP vytvořit evropské označení bezpečnosti pro hračky, které by přidělovaly nezávislé externí subjekty, a lituje, že návrh nezohlednil celý soubor připomínek uvedený v usnesení EP ze září 2007; EHSV nicméně sdílí obavy MSP, ne v tom smyslu, že by jimi vyrobené a na trh uvedené hračky snad byly méně bezpečné, ale spíše co se týče přiměřenosti prostředků používaných k certifikaci shody, zvláště u výrobků, které nepochází ze sériové výroby nebo byly vyrobeny v limitované sérii (18).

3.11 EHSV se domnívá, že veškeré látky, které byly řádně uznány za potenciálně nebezpečné, musí být z výroby hraček naprosto vyloučeny, a to přiměřenou a vyváženou formou, proveditelnou z hlediska zodpovědného výrobce a vymahatelnou ze strany orgánů.

3.12 EHSV vítá nedávné rozhodnutí Komise týkající se „magnetických her“, je však udiven tím, že se touto otázkou nezabývá navrhovaná směrnice; reakci Komise, jež spočívá v pouhé „výzvě“ adresované členským státům k připojení „varování“ (individuální pro každý stát), považuje za příliš laxní, vzhledem k závažnosti nebezpečí a k úrazům, které byly u těchto hraček již zaznamenány.

3.13 Co se týče sankcí, má EHSV za to, že by bylo na místě přesnější vymezení jejich stupně a charakteru, podobně jak to Komise již učinila v oblastech, kde je škodlivost zavrženíhodných jednání ze společenského hlediska o dost menší.

3.14 EHSV obecně lituje, že se tímto promarní příležitost dosáhnout v této oblasti alespoň stejného stupně ochrany evropských dětí, jakého dosahují, dokonce z iniciativy samotných výrobců, některé členské i další státy, kde jsou jisté typy hraček prostě a jednoduše zakázány, jak prokázala velmi nedávná studie zadaná Evropským parlamentem (19).

3.15 EHSV si je vědom vysoké úrovně stávající hospodářské soutěže na mezinárodní úrovni v hračkářském průmyslu. Proto žádá Evropskou komisi, Evropský parlament a Radu, aby zohlednily hospodářskou soutěž v odvětví při zavádění změn v legislativním procesu přijímání této směrnice. Nejedná se o to snížit standardy bezpečnosti hraček na úkor ochrany spotřebitele, zejména dětí, nýbrž o přísné dodržování pravidel mezinárodního obchodu, aby měly evropské firmy stejné podmínky hospodářské soutěže.

3.16 EHSV vyzývá Komisi, aby se k otázce obav panujících ve společnosti v souvislosti s výrobou hraček postavila citlivě, a to zejména pokud jde o třetí země, kde jsou k jejich výrobě využívány děti útlého věku, které pracují za odsouzeníhodných podmínek z hlediska pracovní doby i pracovního prostředí a každý den zacházejí s jedovatými a velmi nebezpečnými látkami, a aby zaujala postoj, kterým bude jasně hájit „ekologické“ a „etické“ hračky.

4. Konkrétní připomínky

4.1 Článek 1 a Příloha I – Seznam výrobků, které se nepovažují za hračky

EHSV uznává záměr Komise aktualizovat definici „hračky“ a umožnit tak, aby se vztahovala i na výrobky, které nejsou navrženy pouze za účelem hraní.

EHSV však zdůrazňuje, že stávající definice nestačí pro dosažení vytyčených cílů, protože kromě toho, že neumožňuje nezbytnou aktualizaci podle vývoje trhu s technologiemi, schvaluje také seznam výrobků, na něž se směrnice nevztahuje, o jehož patřičnosti pochybuje, zejména co se týče dekorativních předmětů určených pro slavnosti a oslavy, bižuterie, her, při kterých se používají střely s ostrými hroty, výrobků určených k použití ve školách a v jiném pedagogickém rámci pro didaktické účely, a sportovních potřeb.

Základ pro vytvoření zvláštního režimu ochrany uživatelů výrobků totiž souvisí s povahou uživatele, a konkrétně s jeho zranitelností. Uživatel nezná účel každého předloženého předmětu – výrobky jsou často považovány za hračky dětmi, rodiči nebo samotnými prodejci, kteří je mezi hračky zařadí a tak je také prodávají. Vzhledem k výše uvedenému Výbor nerozumí tomu, proč se směrnice nevztahuje například na hračky využívané za didaktickými účely ve školách, jelikož co se týče povahy uživatele, neexistuje zde žádný rozdíl.

EHSV zdůrazňuje, že je nezbytné, aby se směrnice, v souladu se zásadou předběžné opatrnosti, vztahovala na všechny dostupné potřeby a výrobky, které by mohly být potenciálně použity jako hračky dětmi mladšími 14 let.

EHSV proto vyzývá Komisi, aby přehodnotila definici uvedenou v článku 1, jakož i předložený seznam, a uvedla je v soulad.

4.2 Články 2 a 5

EHSV vyjadřuje svůj absolutní nesouhlas, pokud jde o rozlišování mezi výrobcem a dovozcem, vzhledem k tomu, že směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES o obecné bezpečnosti výrobků staví dovozce a výrobce na stejnou úroveň, v případě, že výrobce nemá v daném členském státě zastoupení. Pokud je bude tímto způsobem nadále rozlišovat, nejen že nebude řádně ochráněno právo uživatelů na náhradu škod (jelikož odpovědnost padá výhradně na výrobce), ale také to nepřispěje k řádné harmonizaci předpisů Společenství, což nutně zpochybní zásadu právní jistoty.

EHSV má za to, že pro účely používání této směrnice by měli být zástupci/pověření zástupci a dovozci (pokud výrobce nemá svého oficiálního zástupce) považováni za výrobce, což je opak toho, co obsahuje tento návrh směrnice, která je staví na stejnou úroveň pouze v případě, že se na trhu s hračkami pohybují pod stejnou značkou nebo stejným jménem, nebo v případě, že dovozci nějakým způsobem pozmění povahu výrobku, ačkoliv do samotného výrobního procesu nezasáhnou.

EHSV odmítá rozlišování mezi pověřenými zástupci a výrobci v otázkách odpovědnosti. ESHV se totiž obává, že by zachování této normy mohlo znemožnit ochranu práv spotřebitelů, konkrétně práva na náhradu škod, v situacích, kdy by měl výrobce v členském státě pouze pověřeného zástupce.

EHSV obecně podporuje zachování ustanovení platné směrnice, která kladou odpovědnost za bezpečnost hraček na všechny subjekty, jež jsou nějakým způsobem zapojeny do procesu uvádění výrobků na trh.

Co se týče definice škod, Výbor se domnívá, že byla se měla vztahovat na dlouhodobá poškození, jež jsou přímým důsledkem zaznamenaných úrazů.

4.3 Článek 9

EHSV příznivě vítá změnu týkající se článku 2 návrhu v tom smyslu, že pro účely ověření nebezpečí bude bráno v potaz předpokládané používání hračky s ohledem na dětské jednání (ačkoliv zdůrazňuje, že bod odůvodnění č. 16 umožňuje opačnou interpretaci).

EHSV se však domnívá, že předvídat méně vhodná, avšak u dětí možná použití výrobku musí jeho výrobce. Je totiž neúčelné zachovávat kritérium předvídatelnosti, když je v samotné důvodové zprávě zdůrazněna nezbytnost zohlednit při navrhování hraček často nepředvídatelné chování dětí.

EHSV nesouhlasí se zněním odstavce 3, jelikož toto ustanovení nejenže stanoví nezpochybnitelnou domněnku, ale také vágní a neurčitá kritéria, jako jsou pojmy „předvídatelný“ a „běžný“, což v konečném důsledku vyloučí povinnost výrobce aktualizovat své znalosti z oblasti vědeckého výzkumu a technik ve svém oboru, protože fakt, že je jeho výrobek dostupný na trhu, je logickým důsledkem toho, že se dodržuje obecná bezpečnost výrobků (20).

Povinnost zamezit vadám výrobku nekončí jeho uvedením na trh. Výrobce a jeho případný místní zástupce musí na hračky stále dohlížet, sledovat je a kontrolovat, což umožní odhalit neznámé a v okamžik uvedení na trh nezjistitelné nedostatky, nebo vady, které vzniknou předčasným opotřebováním, únavou materiálu nebo předčasným stárnutím hračky.

4.4 Článek 10

EHSV vítá záměr Komise vyžadovat, aby byla v místech prodeje umístěna zřetelná, čitelná a dobře viditelná upozornění s cílem zajistit, aby byl uživatel předem a účinně informován. Domnívá se nicméně, že tato upozornění by neměla být uvedena pouze na obalu, ale rovněž na samotných výrobcích.

Výbor má nicméně za to, že by na těchto upozorněních v místech prodeje měly být uvedeny nejen informace o minimálním a maximálním věku uživatelů, ale v případě některých hraček rovněž vhodná tělesná hmotnost dětí, které je budou používat, a varování, aby byly výrobky používány pouze pod dohledem.

Výbor také vyzývá k tomu, aby byla tato upozornění formulována způsobem adekvátním uživatelům a jejich zvláštní vnímavosti.

EHSV opakuje svou výzvu k podpoře vzdělávacích aktivit určených rodičům a doprovodu dětí s cílem informovat je o rizicích používání hraček a poučit o opatrnosti; je nicméně pravda, že ačkoliv je bezpečnost dětí v konečném důsledku odpovědností rodičů, opatrovníků, pedagogických pracovníků, učitelů, vychovatelů atd., nemůže tento fakt snížit odpovědnost výrobců, dovozců a maloobchodních prodejců za celkovou bezpečnost hraček.

Vzhledem k tomu, že označení výrobků je často napsáno v jiných než úředních jazycích, EHSV se domnívá, že v odstavci 3 by mělo být uvedeno, že upozornění a bezpečnostní pokyny musí být povinně napsány v úředním jazyce členského státu, kde se výrobek prodává, a nikoliv pouze možnost toto požadovat, jako tomu je nyní.

4.5 Články 12 a 26

Ačkoliv uznává, že je nezbytné zachovat předpoklady shody, má EHSV za to, že vzhledem ke stávající situaci v oblasti technických a vědeckých poznatků by bylo vhodnější pro případy úrazu či poškození zdraví zavést systém přenosu důkazního břemene.

4.6 Článek 17

EHSV zdůrazňuje, že se Komise rozhodla uložit výrobcům povinnost provést analýzu rizik, která obnáší používání hračky, a nikoliv povolit, aby předmětem analýzy byla pouze nebezpečí typická pro její používání. Výbor se však domnívá, že tuto analýzu je nutné provádět po celou dobu životnosti hračky, nezávisle na tom, zda způsobí úrazy, aby se tak předešlo takovým případům, k jakým došlo u společnosti Mattel.

4.7 Článek 18

EHSV je toho názoru, že ověřování shody by mělo být aplikováno na všechny kategorie hraček, a nikoliv pouze na případy uvedené v odstavci 3, aby se tak zajistila jednotná měřítka, a že by mělo být zavedeno evropské označení bezpečnosti, jak navrhl EP (21).

S ohledem na to, že se pohybujeme v technickém oboru, ve kterém nejsou k dispozici specifické konkrétní poznatky nebo statistiky o úrazech přivozených používáním výrobku, zdůrazňuje ESHV, že Komise musí v tomto návrhu nezbytně upřesnit zásadu předběžné opatrnosti, a to ve znění uvedeném v bílé knize o bezpečnosti potravin z ledna 2000 (22).

4.8 Příloha II – Zvláštní požadavky na bezpečnost

Část I – Fyzikální a mechanické vlastnosti

EHSV považuje za vhodné, že bod 4 odstavec 3 rozšiřuje své pole působnosti na děti mladší 60 měsíců, jelikož před dosažením tohoto věku existuje možnost, že dítě hračku použije nerozumně a neopatrně a vloží ji do úst, ačkoliv s tím výrobce při navrhování výrobku nepočítal.

Na druhou stranu se EHSV domnívá, že nebyly ošetřeny tyto otázky:

— obaly výrobků, a konkrétněji případy, kdy jsou hračky zabaleny do plastových sáčků;

— možnost, že se části hračky oddělí a děti je polknou;

— vlastnosti hraček v případě, že se poškodí.

Část III – Chemické vlastnosti

EHSV sice vítá navrhované změny, zdůrazňuje však, že co se chemických vlastností týče, je nutné okamžitě zavést zásadu předběžné opatrnosti, jelikož studie, které provedla Světová zdravotnická organizace, prokázaly, že kontakt dětí s těmito výrobky může způsobovat některé chronické nemoci, jimiž děti dále trpí i po třetím roce života.

Proto Výbor vyzdvihuje, že je nutné zakázat všechny látky CMR – včetně těch, které spadají do kategorie 3, pokud byly řádně uznány za potenciálně nebezpečné –, a to nejen v povrchové části výrobku, ale rovněž v materiálech, ze kterých je složen jejich vnitřek, což je v souladu se směrnicí o kosmetických prostředcích. Na druhou stranu EHSV Komisi varuje před přílišnou tolerancí, která v současnosti existuje, a to nejen ve vztahu k povolených migračním limitům, ale také pokud jde o endokrinní disruptory, které mohou narušit normální vývoj dítěte.

Co se týče používání alergenních látek, ESHV doporučuje Komisi, aby zakázala používání jakýchkoliv vonných či dráždivých látek, jelikož mohou obsahovat nejen alergenní složky – látky, které musí být rozhodně zakázány –, ale rovněž další látky, které přímo ovlivňují imunitní systém dítěte.

Vzhledem k daným možnostem z hlediska proveditelnosti a ke struktuře hračkářského průmyslu, ve kterém výrazně převládají MSP, a s ohledem na významné změny, jež směrnice zavádí, zejména v oblasti chemických vlastností, by EHSV doporučoval pětileté přechodné období.

EHSV vyzdvihuje, že je nutné prosazovat, aby stávající návrh a předpisy týkající se bezpečnosti potravin byly uvedeny ve shodu, zejména co se týče materiálů používaných pro výrobu hraček pro děti mladší 36 měsíců. Výbor vyzývá Komisi, aby pro povrchovou část hraček povolila pouze ty látky, které jsou povoleny pro materiály, jež jsou v přímém kontaktu s potravinami.

Část IV – Elektrické vlastnosti

EHSV má za to, že by tato příloha měla obsahovat zvláštní ustanovení, která by se týkala výrobků, jež vyžadují použití baterií – zejména baterií obsahujících rtuť.

4.9 Příloha V – Upozornění

EHSV je toho názoru, že pokud jde o děti s fyzickým či mentálním postižením, měla by existovat speciální upozornění přizpůsobená jejich situaci, aby jejich rodiče nebo doprovod byli předem informováni o nebezpečích, která používání hračky obnáší.

Co se týče vkládání hraček do potravin, domnívá se EHSV, že by mělo být zřetelně přiloženo speciální, nesmazatelné upozornění na to, že potravina obsahuje hračku, jež by měla být vidět nezávisle na tom, jaký má obal.

V Bruselu dne 18. září 2008 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Dimitris DIMITRIADIS

(1) National Electronic Injury Surveillance System (NEISS) spravovaný Consumer Product Safety Commission (CPSC) v USA.

(2) Úř. věst. C 167, 5.7.1986, s. 1.

(3) Úř. věst. L 187, 16.7.1988, s. 1. Stanovisko EHSV: Úř. věst. C 232, 31.8.1987, s. 22.

(4) Úř. věst. C 136, 4.6.1985, s. 1.

(5) KOM(1986) 541 v konečném znění (Úř. věst. C 282, 8.11.1986, s. 4).

(6) Stanovisko CESE 639/87, zpravodajkou byla členka Alma WILLIAMS (Úř. věst. C 232, 31.8.1987, s. 22).

(7) Úř. věst. L 281, 14.10.1988, s. 55; Úř. věst. L 37, 9.2.1991, s. 42.

(8) Úř. věst. L 220, 30.8.1993, s. 1. Stanovisko EHSV: Úř. věst. C 14, 20.1.1992, s. 15, a Úř. věst. C 129, 10.5.1993, s. 3.

(9) Úř. věst. C 297, 9.12.2003, s. 18.

(10) Směrnice 92/59/EHS ze dne 29. června 1992 (Úř. věst. L 228, 11.8.1992, s. 24 – stanovisko EHSV: Úř. věst. C 75, 26.3.1990, s. 1) a směrnice 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 (Úř. věst. L 11, 15.1.2002, s. 4); EHSV přijal k tomuto návrhu KOM(2000) 139 v konečném znění stanovisko CES 1008/2000 dne 20. září 2000, zpravodajkou byla členka Alma WILLIAMS (Úř. věst. C 367, 20.12.2000, s. 34). Již dříve, 8. prosince 1999, připravila tato členka stanovisko z vlastní iniciativy ke stejnému tématu, které EHSV také přijal (CES 1131/1999 – Úř. věst. C 51, 23.2.2000, s. 67).

(11) Balíček návrhů KOM(2007) 36, 37 a 53 v konečném znění ze dne 14.2.2007, jež byl předmětem stanoviska EHSV (CESE 1693/2007 ze dne 13.12.2007), zpravodajem byl člen PEZZINI.

(12) Srovnej s proslovem komisařky Kunevy ze dne 12. září 2007 v EP, jejími vystoupeními na schůzích se zástupcem výkonného ředitele společnosti Mattel International ze dne 20. září 2007 a s delegací výrobců hraček, ve které byly zastoupeny společnosti Hornby, Lego a Mattel ze dne 9. dubna 2008, a s proslovem na tiskové konferenci dne 22. listopadu 2007. Srovnej rovněž s rozhodnutím EP Doc P6-TA (2007) 0412 ze dne 26. září 2007.

(13) Údaje uvedené na internetové stránce Komise.

(14) Směrnice Rady 88/378/EHS ze dne 3. května 1988 (Úř. věst. L 187, 16.7.1988, s. 1). Je důležité zdůraznit, že na rozdíl od směrnice o kosmetických přípravcích (KOM(2008) 49 v konečném znění/2 ze dne 14.4.2008) se Komise správně rozhodla nahradit směrnici nařízením, a doplnit, že změna týkající se subsidiarity v rámci reformní smlouvy, jež ruší „upřednostňování“ směrnice, bude do budoucna dalším argumentem pro toto řešení.

(15) Podle uvedené zprávy bylo jen v létě roku 2007 z trhu staženo 18 milionů hraček, protože obsahovaly magnety, a přibližně 2 miliony hraček, jejichž nátěr obsahoval olovo.

(16) Stanovisko CESE 1693/2007 ze dne 13. prosince 2007 člena Pezziniho (INT 352/353/354), odstavec 5.2.11 a 5.2.12, kde se ještě důrazně říká:

„Nejlepší způsob, jak posílit status a význam označení CE, jak je definováno v rozhodnutí Rady 93/465/EHS, je nutno hledat prostřednictvím radikální reformy samotného označení:

— ujasnit, že se nesmí používat jako systém značení nebo etiketování pro účely spotřeby, nebo být za takový systém považován, ani jako záruka kvality, osvědčení nebo schvalování ze strany nezávislých třetích subjektů, ale pouze jako prohlášení o shodě a technické dokumentaci, které musí výrobce nebo dovozce v souladu s požadavky na výrobek s plnou odpovědností předložit úřadům a spotřebitelům,

— racionalizovat různé postupy posuzování shody,

— posílit právní ochranu označení CE jeho registrací jakožto kolektivní ochranné známky, jež veřejným orgánům umožňuje rychle zasahovat a zamezovat zneužívání, avšak zachovat možnost doplňkových vnitrostátních značek,

— posílit mechanismy dozoru nad trhem a celní kontroly na hranicích,

— z podnětu výrobců a spotřebitelů zahájit studii, která prozkoumá pozitivní a negativní hlediska případného dobrovolného kodexu chování na účinnost šíření značek jakosti a evropských i vnitrostátních etiket, ať už dobrovolných nebo povinných, a jejich vztah k označení CE.“

(17) KOM(2007) 36, 37 a 53 v konečném znění ze dne 14.2.2007.

(18) Stanovisko citované v poznámce pod čarou č. 16, odstavce 5.2.7.1 a 5.2.9. Viz také stanovisko EHSV k tématu politických opatření pro malé a střední podniky (INT/390), jehož zpravodajem byl člen Cappellini, a stanovisko EHSV k tématu kosmetických přípravků (INT/424), jehož zpravodajem byl člen Krawczyk.

(19) „Study on Safety and Liability Issues Relating to Toys“ (PE 393.523, autoři: AA Frank Alleweldt – Project Director; Anna Fielder – Lead Author; Geraint Howells – Legal Analist; Senda Kara, Kristen Schubert a Stephen Locke.

(20) V tomto smyslu viz rozsudek Soudního dvora Evropských společenství vyhlášený dne 29. května 1997 (věc C-300/95; Sbírka rozhodnutí 1997, strana I-02649).

(21) Usnesení EP ze dne 19. září 2007 o nebezpečných hračkách (Doc P6-TA (2007) 0412 ze dne 26. září 2007).

(22) KOM(1999) 719 v konečném znění ze dne 12.1.2000.