Středa, 20. října 2010

Zlepšení rámce správy ekonomických záležitostí a stability v Unii, zejména v eurozóně

P7_TA(2010)0377

Usnesení Evropského parlamentu ze dne 20. října 2010 obsahující doporučení Komisi ke zlepšení rámce správy ekonomických záležitostí a stability v Unii, zejména v eurozóně (2010/2099(INI))

2012/C 70 E/04

Evropský parlament,

vzhledem k tomu, že pokud je to možné, by se mělo všech 27 členských států v nejvyšší možné míře řídit všemi návrhy ve věci správy ekonomických záležitostí, přičemž je zjevné, že pro členské státy, které nejsou členy eurozóny, toto bude součástí dobrovolného procesu,

vzhledem k tomu, že má-li být zaručena finanční stabilita v případě krize v důsledku veřejného a soukromého zadlužení a zároveň ochráněna nezávislost ECB, měl by být vytvořen stálý mechanismus pro řešení krizí, jenž by zahrnoval postupy pro restrukturalizaci dluhu či pro tzv. spořádaný úpadek (orderly default),

vzhledem k tomu, že k tomu, aby mohly být cíle Unie v této oblasti dosaženy, je třeba vytvořit a uplatňovat komplexní sekundární legislativu; vzhledem k tomu, že posílení unijní správy ekonomických záležitostí na základě ustanovení Smlouvy o fungování EU má zcela zásadní význam, měl by se při podpoře vzájemně se posilujících politik naplno uplatňovat unijní postup, který by respektoval úlohu Evropského parlamentu a Komise,

vzhledem k tomu, že je třeba posílit koherenci krátkodobých, střednědobých a dlouhodobých veřejných investic, a vzhledem k tomu, že tyto investice – zejména investice do infrastruktury – je třeba účinně využívat a vyhrazovat s ohledem na plnění cílů strategie Evropa 2020, a to především pokud se týkají výzkumu a vývoje, inovací a vzdělávání, neboť je třeba posílit účinnost zdrojů a konkurenceschopnost, zvýšit produktivitu, vytvářet pracovní příležitosti a posílit vnitřní trh,

(1) Přijaté texty, P7_TA(2010)0309.

(2) Úř. věst. L 118, 12.5.2010, s. 1.

(3) Úř. věst. L 53, 23.2.2002, s. 1.

(4) Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1.

(5) Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 6.

(6) Úř. věst. L 332, 31.12.1993, s. 7.

(7) Úř. věst. C 236, 2.8.1997, s. 1.

(8) Úř. věst. C 236, 2.8.1997, s. 3.

(9) Přijaté texty, P7_TA(2010)0230.

(10) Přijaté texty, P7_TA(2010)0224.

(11) Přijaté texty, P7_TA(2010)0072.

(12) Přijaté texty, P7_TA(2010)0053.

(13) Úř. věst. C 16E, 22.1.2010, s. 8.

(14) Nová strategie pro jednotný trh – ve službách evropského hospodářství a společnosti: zpráva vypracovaná profesorem Mariem Montim pro předsedu Evropské komise, 9. května 2010.

Středa, 20. října 2010

PŘÍLOHA

PODROBNÁ DOPORUČENÍ TÝKAJÍCÍ SE OBSAHU VYŽÁDANÉHO NÁVRHU

Doporučení č. 1: Vytvoření koherentního a transparentního rámce pro mnohostranný dohled na makroekonomický vývoj v Unii a v členských státech a posílení fiskálního dohledu

Legislativní akt by měl mít formu nařízení o mnohostranném dohledu nad hospodářskými politikami a vývojem; měl by se zakládat na čl. 121 odst. 6 Smlouvy o fungování EU a měl by měnit nařízení (ES) č. 1466/97 o preventivní složce Paktu o stabilitě a růstu a doplnit je novým nařízením, jehož cílem bude vytvořit na pravidlech založený transparentní rámec dohledu pro nadměrnou makroekonomickou nerovnováhu, efekt „přelévání“ a vývoj konkurenceschopnosti. Tento legislativní akt by měl mít za cíl:

— zajistit každoroční dialog mezi Evropským parlamentem, Komisí, Radou a zástupci vnitrostátních parlamentů o programech stability, konvergenčních programech a vnitrostátních programech reforem a o hodnocení vnitrostátních hospodářských vývojů jako součásti evropského semestru;

— definovat rozsah mnohostranného dohledu založeného na nástrojích Smlouvy o fungování EU a hodnocení Komise (čl. 121, zejména odst. 5 a 6 a článek 148) za účelem začlenění růstu a jeho hospodářského dopadu na zaměstnanost podle stejného právního rámce jako je rámec stávajících nástrojů, jehož cílem bude předcházet nadměrné makroekonomické nerovnováze, neudržitelným fiskálním a jiným politikám a reagovat na problémy spojené s finanční stabilitou (např. zabránit finančním bublinám, které jsou výsledkem nadměrných přílivů úvěrů), dlouhodobými investicemi a udržitelným růstem s ohledem na dosažení cílů strategie Evropa 2020 a dalšího vývoje; pravidelné hodnocení systémového rizika prováděné Evropským výborem pro systémová rizika by mělo být nedílnou součástí každoročního postupu dohledu;

— vytvořit rozšířený rámec pro analytický dohled (včetně souboru ukazatelů se specifickými hodnotami, jež spustí včasné varování), který bude transparentní, bude disponovat vhodnými metodologickými nástroji a umožní účinný mnohostranný dohled na základě harmonizovaných ekonomických ukazatelů (reálných i nominálních), jež mohou mít vliv na stav konkurenceschopnosti nebo na nadměrnou nevyváženost; k těmto klíčovým ukazatelům mohou patřit: účinné reálné směnné kurzy, běžný účet, produktivita (včetně produktivity zdrojů a celkové produktivity faktorů), náklady na pracovní sílu, růst úvěrů a vývoj cen aktiv, (včetně finančních aktiv a trhů s nemovitostmi), růst a úroveň investic, míra nezaměstnanosti, pozice čistých zahraničních aktiv, vývoj základu daně, chudoba a sociální soudržnost a ukazatele vnějších faktorů životního prostředí; pro ukazatele zahrnuté do tohoto souboru by měly být definovány výstražné prahové hodnoty a veškerý vývoj těchto ukazatelů by měl být doplněn kvalitativním hodnocením Komise;

— provádět hloubkový dohled zaměřený na jednotlivé země, pokud výše uvedený soubor ukazatelů a související kvalitativní hodnocení uvedené výše prokážou jeho nutnost; kromě tohoto hloubkového dohledu v jednotlivých zemích musí členské státy přijmout rozhodnutí o vnitrostátních politikách zaměřených na odstraňování (předcházení a nápravu) makroekonomické nerovnováhy a měly by přitom náležitě zohledňovat konkrétní doporučení Komise a unijní rozměr těchto vnitrostátních politik, zejména pokud jde o státy eurozóny; úpravy musí směřovat na státy s nadměrným schodkem i na státy s nadměrným přebytkem a musí zohledňovat specifické podmínky každého státu, jako je demografická situace, úroveň soukromého dluhu, trendy v oblasti mezd ve srovnání s produktivitou práce, zaměstnanost, zejména zaměstnanost mladých a bilance běžného účtu;

— udělit Komisi mandát, aby vypracovala vhodné analytické nástroje a rozvinula odborné znalosti, pomocí nichž bude možné prozkoumat hlubší příčiny přetrvávajících divergentních tendencí v eurozóně, včetně dopadu společných politik na jednotlivé hospodářské systémy v eurozóně;

— zavést společná pravidla pro účinnější používání hlavních směrů hospodářských politik spolu s hlavními směry pro zaměstnanost jako klíčových nástrojů pro správu ekonomických záležitostí, dohled a specifická doporučení jednotlivým členským státům v souladu se strategií Evropa 2020, a přitom zohledňovat vzájemné sbližování i vzdalování členských států a jejich vnitrostátní konkurenční výhody včetně demografické situace s cílem posílit odolnost hospodářství vůči vnějším otřesům a dopadům rozhodnutí členských států na jiné členské státy, zejména v eurozóně;

— zřídit mechanismus na vnitrostátní úrovni, pomocí něhož bude možné posoudit provádění priorit strategie Evropa 2020 a úspěchů dosažených vzhledem k vnitrostátním cílům zahrnutých do národních programů reforem, což podpoří každoroční vyhodnocování prováděné orgány EU;

— zavést postupy umožňující Komisi vydávat včasná varování a již v rané fázi poskytovat politické poradenství přímo členským státům; v případech, kdy makroekonomická nerovnováha přetrvává a zhoršuje se, by mělo být možné přiznat členskému státu prostřednictvím transparentního a objektivního postupu status „nadměrné nerovnováhy“, což by dalo podnět k přísnějšímu dohledu;

— zavést „evropský semestr“ který by po projednání vnitrostátními parlamenty dával možnost srovnat a posoudit návrhy rozpočtů členských států (hlavních prvků a předpokladů) s cílem lépe hodnotit provádění a budoucí realizaci programů stability, konvergenčních programů a národních programů reforem. Rozpočtová pravidla a rozpočtové postupy EU a jednotlivých států by měly být dodržovány. Členské státy Komisi v dubnu předloží své programy stability, konvergenční programy a národní programy reforem, do jejichž vypracování se řádně zapojily vnitrostátní parlamenty a které zohledňují pravidla a závěry na úrovni EU; Evropský parlament může zavést systematický způsob na podporu veřejné diskuse a ke zvýšení povědomí o těchto postupech i o způsobu, jakým orgány EU provádějí dojednaná pravidla, a ke zvýšení jejich viditelnosti a odpovědnosti za ně;

— zavést „evropský semestr“, který by pomohl řešit případné jevy „přelévání“ vnitrostátních fiskálních politik i včas určit nadměrné rozpočtové schodky, a zajistit soulad mezi integrovanými hlavními směry na vnitrostátní úrovni i na úrovni EU i plnění kvantitativních a kvalitativních cílů, jako je růst a zaměstnanost, a tím umožnit opravdové a včasné zapojení všech zúčastněných subjektů, včetně vnitrostátních parlamentů a Evropského parlamentu, jakož i konzultace se sociálními partnery;

— zabezpečit, aby před jednáním v Evropské radě proběhla o každoročních politických doporučeních diskuse v Evropském parlamentu

— zajistit, aby se při stanovování hlavních předpokladů a ukazatelů používaných v odhadech, jež slouží jako podklady pro přípravu vnitrostátní programů stability, konvergenčních programů a národních programů reforem, postupovalo důkladně a důsledně, a to zejména v eurozóně; zaujmout trojstupňový přístup, který zahrnuje negativní, neutrální a pozitivní makroekonomický scénář, a zohlednit přitom nejisté mezinárodní ekonomické prostředí; metody pro výpočet hlavních rozpočtových úhrnů by měly být více harmonizovány, aby se usnadnilo srovnávání mezi členskými státy;

— posílit závazek ve vnitrostátních programech stability, konvergenčních programech a národních programech reforem, že bude dodržen střednědobý fiskální cíl zohledňující stávající míru zadlužení a implicitní pasiva členských států, zejména v souvislosti se stárnutím populace;

— posílit vazbu mezi programy stability a konvergenčními programy a národními programy reforem a vnitrostátními ročními a víceletými rozpočtovými rámci a respektovat přitom vnitrostátní pravidla a postupy;

— před přijetím politik, o nichž se uvažuje v programech stability a konvergenčních programech na vnitrostátní úrovni, zavést důkladnější hodnocení těchto programů z hlediska jejich provázanosti s cíli ostatních členských států a s cíli Unie;

— před oficiální prezentací programů stability, konvergenčních programů a národních programů reforem na úrovni EU zajistit v dohodnutém časovém rámci účinné zapojení vnitrostátních parlamentů a konzultace se sociálními partnery, např. prostřednictvím každoroční rozpravy vnitrostátních parlamentů a Evropského parlamentu, na níž by se projednávaly integrované hlavní směry a jejich příslušná rozpočtová zaměření;

— zavést následné systematičtější srovnávání plánované fiskální strategie, strategie růstu a vytváření pracovních příležitostí, jež byly stanoveny jednotlivými členskými státy v programech stability, konvergenčních programech a v národních programech reforem, se skutečně dosaženým výsledkem, které přezkoumá podstatné rozdíly mezi plánovanými a dosaženými hodnotami a bude se jimi blíže zabývat;

— zajistit navázání na každoroční politická doporučení a varování Komise týkající se plnění cílů strategie Evropa 2020 ze strany členských států a zajistit i vypracování systému odměn a sankcí, má-li být zaručeno, že členské státy tyto cíle budou plnit;

— zajistit větší odpovědnost a transparentnost vůči Parlamentu, pokud jde o posouzení programů stability, konvergenčních programů a národních programů reforem na úrovni EU s cílem zvýšit informovanost veřejnosti a vzájemný tlak;

— zavést pod záštitou Komise nezávislý, systematický a důkladný postup hodnocení programů stability, konvergenčních programů a národních programů reforem s cílem dosáhnout transparentnějšího přístupu a zvýšit nezávislost posuzování;

— stanovit přesné postupy a zavést pro členské státy, zejména pro státy v eurozóně, povinnost informovat ostatní členské státy a Komisi předtím, než přijmou rozhodnutí v oblasti hospodářské politiky, u nichž se očekává, že způsobí značné efekty „přelévání“, které mohou ohrozit hladké fungování vnitřního trhu a Hospodářské a měnové unie (HMU);

— zavést pro členské státy povinnost podávat Komisi doplňující informace, jestliže vzniknou opodstatněné obavy, že prováděné politiky mohou ohrozit růst v Unii či řádné fungování vnitřního trhu nebo HMU, případně mohou představovat riziko pro cíle stanovené na úrovni Unie, a to zejména ve strategii Evropa 2020;

— zohlednit posouzení provedené Evropským výborem pro systémová rizika v rámci mnohostranného dohledu, zejména pokud jde o finanční stabilitu, zátěžové testy, případné efekty „přelévaní směrem ven a dovnitř“ a nadměrnou kumulaci soukromého dluhu;

— vytvořit řádný a transparentní rámec dohledu, který budou tvořit dva pilíře – hospodářská politika a politika zaměstnanosti – podle článků 121 a 148 Smlouvy o fungování EU. Tento rámec by měl jako součást revidované a posílené evropské strategie zaměstnanosti v rámci pilíře zaměstnanosti umožnit hodnocení vhodnosti politiky zaměstnanosti s ohledem na její hlavní zásady, aby bylo možné formulovat řádné pokyny, jež zohledňují evropský rozměr a účinky „přelévání“, a následně je využít při tvorbě domácí politiky. Kromě toho by měla být poskytnuta včasná doporučení preventivní povahy s cílem zaměřit se na hlavní problémy a výzvy, kterým musejí politiky zaměstnanosti členských států a jejich trhy práce čelit;

— posílit roli Výboru pro zaměstnanost, jak ji definuje článek 150 Smlouvy o fungování EU, zejména při řešení otázek zaměstnanosti přeshraničního charakteru, roli Výboru pro sociální ochranu, jak je stanoveno v článku 160 Smlouvy o fungování EU;

— zajistit, aby při všech hodnoceních rozpočtu byl výslovně brán zřetel na strukturální reformy prováděné členskými státy, a to zejména na reformy důchodového systému, zdravotní péče a sociálního zabezpečení, které jsou zaměřeny na řešení demografické situace, i na reformy týkající se pomoci, vzdělávání a výzkumu, přičemž důraz bude kladen stejnou měrou na udržitelnost a přiměřenost; mělo by být provedeno hodnocení dopadu těchto reforem na zaměstnanost a sociální sféru, zejména u zranitelných sociálních skupin, tak aby žádná pravidla nebyla stanovována bez předchozího hodnocení jejich dopadů na zaměstnanost a sociální zabezpečení v členských státech;

— aktivovat horizontální sociální ustanovení Lisabonské smlouvy a přitom při vytváření nových politik EU zohledňovat sociální práva a cíle;

— přijmout opatření k tomu, aby Evropský parlament byl přiměřeně zapojen do cyklu dohledu nad hospodářskými politikami a politikami zaměstnanosti a do hodnocení sociálního dopadu těchto politik; v této souvislosti by načasování a přijímání integrovaných hlavních směrů, zejména hlavních zásad politiky zaměstnanosti, měly být navrženy tak, aby Evropskému parlamentu poskytly dostatek času k plnění jeho konzultativní úlohy podle čl. 148 odst. 2 Smlouvy o fungování EU;

— zavést řádný a transparentní rámec pro monitorování a hodnocení hlavních zásad politiky zaměstnanosti založený na hlavních cílech EU, na který se naváže přiměřenými dílčími cíli, ukazateli a srovnávacími tabulkami, které zohlední specifické rysy každého členského státu s ohledem na jejich rozdílné výchozí pozice;

— vyzývá Radu ve složení pro zaměstnanost, sociální politiku, zdraví a ochranu spotřebitele (EPSCO) a Radu ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) a jejich příslušné pracovní skupiny k posílení spolupráce mimo jiné tím, že budou dvakrát ročně pořádat společné schůze, aby bylo zajištěno skutečné propojení jejich politik;

Doporučení č. 2: posílit pravidla Paktu o stabilitě a růstu

Právní akt, který má být přijat (mj. na základě článku 126 Smlouvy o fungování EU) by měl být především zaměřen na posílení preventivní složky Paktu o stabilitě a růstu a měl by obsahovat sankce a pobídky, které by byly z hospodářského a politického hlediska promyšlenější. Zároveň by měl řádně zohledňovat strukturu státního schodku a rozpočtu (včetně implicitních závazků) a hospodářský cyklus, aby zabránil procyklické rozpočtové politice, jakož i povahu veřejných příjmů a výdajů nutných pro provedení strukturálních reforem, jež podpoří růst; všechny členské státy by měly usilovat o dosažení pokroku, ale státy s většími nedostatky by se obecně měly více podílet na plnění cílů souvisejících s výší dluhů a schodkem; při hodnocení nerovnováhy běžného účtu by rovněž měl být zohledněn demografický vývoj. Tento legislativní akt by měl mít za cíl:

— lépe začlenit kritérium „dluhu“ („hledisko udržitelnosti“) do každého kroku postupu při nadměrném schodku a zavést postup dohledu při nadměrném schodku na základě výše hrubého dluhu. Postup dohledu při nadměrném schodku by vyžadoval podrobné pravidelné zprávy o dynamice dluhu a schodku, jejich vzájemné spojitosti a vývoji, zatímco by bylo nutné zohlednit specifické podmínky každé země a poskytnout jednotlivým členským státům různé časové harmonogramy k tomu, aby se opět vypracovaly na cílové hodnoty stanovené v Paktu o stabilitě a růstu; Komise by měla v rámci postupu dohledu při nadměrném schodku vést konzultace s evropskými sociálními partnery a příslušnými sociálními partnery;

— důsledněji zohledňovat výši zadlužení, profil dluhu (včetně splatnosti) a dynamiku dluhu (posouzení udržitelnosti veřejných financí) v rychlosti sbližování vedoucímu ke specifickému střednědobému fiskálnímu cíli členského státu, který má být zapracován do programů stability a konvergenčních programů;

— jako součást postupu dohledu při nadměrném schodku vytvořit jasný, harmonizovaný rámec pro měření a sledování dynamiky dluhu, včetně implicitních a podmíněných závazků, jako jsou důchodové závazky a státní záruky (ať už např. v podobě jistiny, podílu nebo příjmu) v investicích partnerství veřejného a soukromého sektoru, a nákladů, které v souvislosti s takovýmto typem investic ponese po řadu let státní rozpočet;

— vytvořit pro každou zemi individuální časový rámec pro fiskální konsolidaci, která proběhne nejpozději do roku 2015, a zajistit tak, aby schodek veřejných financí dosáhl ve všech zemích úrovní stanovených v Paktu o stabilitě a růstu,

— zřídit mechanismus dohledu, jehož součástí budou případná varování veřejnosti a odstupňované sankce a pobídky pro ty členské státy, které nesplnily svůj střednědobý fiskální cíl ani se mu neblíží dohodnutým tempem, ale také případná ekonomická stimulace pro země, které svého střednědobého fiskálního cíle dosáhly rychleji, než se očekávalo;

— zavést minimální pravidla a pokyny týkající se rozpočtových postupů na vnitrostátní úrovni (tj. ročních a víceletých finančních rámců) s cílem plnit závazek stanovený v článku 3 Protokolu (č. 12) o postupu při nadměrném schodku; tyto vnitrostátní rámce by měly obsahovat dostatek informací jak o výdajové, tak o příjmové straně plánovaných rozpočtových aktivit, aby bylo možné vést rozumnou diskusi a kontrolovat rozpočtové plány na úrovni členských států i EU; mimoto je třeba se i nadále zabývat srovnatelností rozpočtů jednotlivých členských států, pokud jde o různé druhy výdajů a příjmů a politické priority, které odrážejí;

— podporovat zřízení mechanismů včasného varování v rámci rozpočtové kontroly na vnitrostátní úrovni;

— zavést v eurozóně předem stanovená preventivní opatření, o nichž by měla rozhodnout Komise na základě svých jasných pravomocí vztahujících se jak na preventivní, tak na korektivní složku Paktu o stabilitě a růstu, a to za účelem snazšího přijímání opatření v rámci včasného varování a jejich progresivního uplatňování;

— prosazovat a uplatňovat tyto sankce a pobídky v členských státech eurozóny jako součást nového mnohostranného dohledu a posílených nástrojů v rámci Paktu o stabilitě a růstu, zejména většího zaměření na střednědobý fiskální cíl, a zohledňovat přitom velmi těsné vazby na země vně eurozóny, především na země, u nichž se vstup do eurozóny očekává;

— s náležitým ohledem na platné zásady zakotvené ve Smlouvě o fungování EU provést nutné změny v interním rozhodovacím postupu Komise, které zajistí efektivní a rychlé zavedení sankčních mechanismů patřících jednoznačně do pravomoci Komise, a to zejména v členských státech eurozóny;

— zajistit, aby Komise přijímala svá rozhodnutí o dodržování Paktu o stabilitě a růstu členskými státy s větší nezávislostí na Radě, a aby tak byly zásady Paktu o stabilitě a růstu plně respektovány;

Doporučení č. 3: Zlepšení správy ekonomických záležitostí v eurozóně Euroskupinou, ale i v celé Evropské unii

Vzhledem k tomu, že je důležité, aby všechny členské státy Evropské unie usilovaly o dosažení hospodářské konvergence, ale také ke skutečnosti, že země eurozóny jsou v jiné situaci než ostatní členské státy, neboť nemohou využívat mechanismu směnných kurzů, potřebují-li upravit relativní ceny, a že jsou spoluodpovědné za fungování Evropské měnové unie jako celku, jsou nová pravidla vycházející z ostatních doporučení tohoto usnesení, článku 136 Smlouvy o fungování EU a Protokolu (č. 14) o Euroskupině, která by měla mít za cíl:

— vytvořit zvláštní rámec pro eurozónu, který by stanovoval intenzivnější dohled zaměřený na nadměrnou makroekonomickou divergenci, růst ekonomiky, úroveň nezaměstnanosti, cenovou konkurenceschopnost, reálné směnné kurzy, růst úvěrů a vývoj běžného účtu dotčených členských států;

— vytvořit regulační rámec, který zlepší koordinaci mezi všemi členskými státy EU s cílem monitorovat a upevnit hospodářskou konvergenci a jednat o možné makroekonomické nerovnováze v rámci Unie;

— zvýšit význam výročních zpráv o dohledu v eurozóně, které vycházejí ze čtvrtletních tematicky zaměřených zpráv věnovaných více zemím, které se zabývají na jedné straně možnými efekty „přelévání“ v důsledku celosvětového hospodářského vývoje a politik a okolností se zvláštním dopadem na určité členské státy v eurozóně, a na straně druhé způsobem, jakým hospodářská rozhodnutí přijímaná Euroskupinou mohou ovlivnit země a regiony mimo eurozónu; zvláštní pozornost by se měla věnovat určení politik, které vedou k pozitivním efektům „přelévání“, zejména v obdobích hospodářského útlumu, a podporují tak udržitelný růst v celé eurozóně;

— posílit sekretariát předsedy Euroskupiny;

— učinit opatření, aby komisař pro hospodářské a měnové záležitosti byl současně i místopředsedou Komise a byl pověřen úkolem, který bude spočívat v zajišťování soudržnosti hospodářské činnosti Unie, v dohlížení nad úkoly svěřenými Komisi v hospodářské a fiskální oblasti a v otázkách finančních trhů a v koordinaci ostatních aspektů hospodářské činnosti Unie;

— zlepšit transparentnost rozhodování a odpovědnost za rozhodnutí přijímaná Euroskupinou zavedením pravidelného dialogu s předsedou Euroskupiny v rámci příslušného výboru Parlamentu a zveřejňováním rozhodnutí Euroskupiny bezprostředně po jejich přijetí na internetové stránce této skupiny; zajistit, aby alespoň ty členské státy EU, které nejsou členy eurozóny a mají povinnost zavést společnou měnu, měly přístup k diskusím vedeným v rámci Euroskupiny;

Doporučení č. 4: Zřídit v eurozóně solidní a důvěryhodný mechanismus pro předcházení nadměrnému zadlužení a pro jeho řešení

Než bude přijat jakýkoli legislativní akt (na základě článků 122, 125, 329 (posílená spolupráce) a článku 352 Smlouvy o fungování EU nebo na jakémkoli jiném vhodném právním základě), mělo by být provedeno posouzení dopadu a vypracována studie proveditelnosti, což by mělo trvat nejdéle jeden rok, s cílem:

— po náležitém, nejvýše jednoročním zkoumání výhod a nevýhod stálého mechanismu nebo orgánu takový mechanismus nebo orgán zřídit (Evropský měnový fond) jako subjekt dohlížející na vývoj v oblasti státního dluhu a doplňující Pakt o stabilitě a růstu jako záchranný mechanismus pro případy, kdy vláda nebo členský stát potýkající se s problémy s platební bilancí již nemá k dispozici tržní financování; tento subjekt bude založen na stávajících mechanismech (evropský nástroj finanční stability, evropský mechanismus finanční stabilizace a evropský nástroj pomoci s platební bilancí) a v jeho rámci budou stanovena jasná pravidla týkající se mj. těchto aspektů: a) kritérií členství, například dodržování minimálních požadavků týkajících se vnitrostátních rozpočtových pravidel/institucí, b) rozhodovacích postupů a financování, c) podmíněnosti mimořádných úvěrů, d) dohledu, a e) zdrojů a pravomocí. Takový mechanismus by neměl omezovat pravomoci rozpočtových orgánů nezbytné k sestavení rozpočtu EU na vhodné úrovni, měl by zabránit morálnímu riziku a být v souladu se zásadami udělování státní pomoci a s důsledky v případě jejich nedodržení. Je rovněž zapotřebí pečlivě zhodnotit, zda by se členské státy vně eurozóny mohly jednotlivě a po splnění daných kritérií případně k evropskému mechanismu finanční stabilizace připojit.

— informovat Evropský parlament o odhadovaném dopadu na úvěrové hodnocení EU v důsledku: a) vytvoření evropského mechanismu finanční stabilizace b) využití celé linie;

— poskytnout dostatečné informace o pravidlech pro uplatňování evropského mechanismu finanční stabilizace s ohledem na stropy víceletého finančního rámce (VFR); vzhledem k možným dalekosáhlým rozpočtovým dopadům dále zvážit evropský mechanismus finanční stabilizace před přijetím nařízení o VFR;

— umožnit, že do rozhodnutí týkajících se dopadu, který by tento mechanismus mohl mít na rozpočet EU, budou zapojeny obě složky rozpočtového orgánu;

— podporovat stanovisko, že jakékoli případné rozpočtové požadavky související s tímto mechanismem by měly být financovány prostřednictvím revize VFR prováděné ad hoc, aby se zajistilo řádné a včasné zapojení rozpočtového orgánu.

Doporučení č. 5: Přezkoumat rozpočtové, finanční a fiskální nástroje EU

Do dvanácti měsíců by měl být přijat legislativní akt nebo studie proveditelnosti s cílem:

— vypracovat do jednoho roku posouzení proveditelnosti, aby mohl být v dlouhodobém výhledu zaveden systém, v jehož rámci se členské státy mohou zapojit do vydávání společných evropských dluhopisů a týkající se povahy, rizika a výhod tohoto systému. Hodnocení by mělo upřesnit různé právní alternativy a cíle, jako je financování dlouhodobých strategických projektů a projektů v oblasti evropské infrastruktury „dluhopisy projektů“; je zapotřebí analyzovat silné i slabé stránky všech možností a vzít přitom v úvahu případné důsledky morálního rizika pro zúčastněné členy;

— upevnit a aktualizovat, a to s ohledem na cíle strategie Evropa 2020, politiku soudržnosti Unie v úzké spolupráci s Evropskou investiční bankou (EIB), aby se tak zmenšily strukturální nedostatky, odstranily rozdíly v prosperitě a zvýšila kupní síla a konkurenceschopnost hospodářsky slabších regionů, mimo jiné tím, že se usnadní řešení finančních potřeb malých a středních podniků a jejich úspěšné působení na vnitřním trhu;

— zdůraznit význam nezávislosti Evropské centrální banky, která je základním předpokladem stability finančního a tržního hospodářství Evropské unie;

— naléhavě žádat, aby bylo zachováno jednoznačné oddělování fiskální politiky od politiky měnové, a nebyla tak ohrožena nezávislost Evropské centrální banky;

— vypracovat společné rozpočtové zásady, pokud jde o kvalitu výdajů veřejného sektoru (a to jak pro vnitrostátní rozpočty, tak pro rozpočet EU), a soubor společných politik a nástrojů na podporu strategie Evropa 2020 za současného udržení rovnováhy mezi cíli v oblasti rozpočtové kázně a snahou umožnit dlouhodobé financování udržitelné zaměstnanosti a udržitelných investic;

— vytvořit jasný rámec pro obnovené společné úsilí – s nasazením rozpočtových prostředků EU a finančních zdrojů EIB – o zvýšení efektivity využívání rozpočtových prostředků v příštím víceletém finančním rámci, o zužitkování odborných znalostí EIB v oblasti finančního inženýrství, jejího závazku vůči politikám EU a její vůdčí úlohy mezi finančními institucemi veřejného i soukromého sektoru a o posílení role EIB a fondů soudržnosti zejména v obdobích ekonomického útlumu;

— zřídit skupinu na vysoké úrovni pro daňovou politiku, jíž bude předsedat Komise a jejímž úkolem bude vypracovat do jednoho roku plán pro strategický a pragmatický přístup k otázkám daňové politiky, a současně věnovat zvláštní pozornost boji proti daňovým podvodům a daňovým rájům, oživit kodex chování pro zdaňování podniků a přitom posílit postupy proti nekalé daňové soutěži, rozšířit automatickou výměnu informací, usnadnit přijetí daňových reforem na podporu růstu a prozkoumat nové nástroje; tato skupina na vysoké úrovni by měla analyzovat program vnějších činností EU v daňových záležitostech, a to především v souvislosti se skupinou G20;

— zřídit skupinu na vysoké úrovni, jíž bude předsedat Komise a jejímž úkolem bude prozkoumat případné institucionální změny v rámci probíhajících reforem správy ekonomických záležitostí, včetně možnosti vytvořit Evropskou společnou pokladnu (ECT), jejímž prostřednictvím by Evropská unie získala vlastní zdroje financování v souladu s Lisabonskou smlouvou, čímž by se snížila její závislost na příspěvcích jednotlivých států;

— posílit vnitřní trh podporou elektronického a mezinárodního obchodu, zjednodušit platební postupy on-line a harmonizovat fiskální nástroje jako způsob, jak zvýšit důvěru spotřebitelů v evropské hospodářství;

Doporučení č. 6: Zajistit regulaci finančních trhů a dohled nad nimi s jasným makroekonomickým rozměrem

Legislativní akt, který má být přijat, by měl mít za cíl:

— zajistit, aby veškeré legislativní iniciativy týkající se finančních služeb byly v souladu s makroekonomickou politikou a mohly tak zajistit nezbytnou transparentnost a stabilitu trhu, a tím i zvýšit důvěru v trhy a hospodářský rozvoj;

— podporovat způsoby, jimiž lze v reakci na cenové bubliny na trhu se specifickými aktivy nebo na problémy souvisejícími s množstvím peněz v oběhu dosáhnout důsledného uplatňování kapitálových požadavků druhého pilíře;

— regulovat vazby mezi finančními trhy a makroekonomickou politikou, aby byla zajištěna stabilita, transparentnost a odpovědnost a aby byly omezeny pobídky k podstupování nadměrného rizika;

— zajistit pravidelné hodnocení vývoje cen aktiv a růst úvěrů v členských státech a jejich dopad na finanční stabilitu a vývoj běžných účtů, ale i reálné efektivní směnné kurzy členských států;

— svěřovat evropským orgánům dohledu výlučné pravomoci dohledu nad velkými přeshraničními finančními institucemi;

Doporučení č. 7: Zvýšit spolehlivost statistik EU

Legislativní akt, který má být přijat, by měl mít za cíl:

— zajistit důsledné plnění dojednaných politických závazků v oblasti statistiky;

— posílit vyšetřovací pravomoci Komise (Eurostatu), včetně pravomoci provádět kontroly na místě bez předchozího ohlášení a mít přístup ke všem informacím z oblasti účetnictví a rozpočtu, a to včetně schůzek s osobami či agenturami, jimž jsou tyto informace známy, jako jsou nezávislí ekonomové, obchodní organizace a odbory, za účelem posouzení kvality veřejných financí; tato opatření by v případě potřeby mělo doprovázet navýšení rozpočtových a lidských zdrojů;

— vyžadovat od členských států, aby Komisi (Eurostatu) poskytovaly údaje v souladu se statistickými zásadami stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 223/2009 ze dne 11. března 2009 o evropské statistice (1);

— vyžadovat od členských států, aby uváděly, které údaje poskytované Komisi (Eurostatu) se opírají o nezávislou auditorskou zprávu;

— zavést sankce finanční a nefinanční povahy za poskytování statistických údajů, které nejsou v souladu se statistickými zásadami stanovenými v nařízení (ES) č. 223/2009;

— zjistit, zda je zapotřebí, aby byly k dispozici harmonizovanější údaje relevantní z hlediska rámce pro správu ekonomických záležitostí, jehož návrh je uveden v této příloze; zejména zajistit vhodný kvalitativní rámec evropské statistiky, který je nutný k posílení rámce analytického dohledu, včetně souboru ukazatelů pro účinný mnohostranný dohled v souladu s doporučením č. 1;

— sladit údaje týkající se veřejných financí získané na základě standardizovaných a mezinárodně uznávaných účetních metod;

— zajistit důsledné a otevřené zveřejňování určitých podrozvahových pasiv, zejména pokud jde o budoucí výplaty důchodů státním zaměstnancům a dlouhodobé smlouvy se soukromým sektorem ohledně pronájmu nebo poskytování veřejných zařízení.

Doporučení č. 8: Zlepšit vnější zastupování Unie v oblasti hospodářských a měnových záležitostí

Legislativní akt (na základě článku 138 Smlouvy o fungování EU), který má být přijat, by měl mít za cíl:

— snažit se o shodu na zastoupení eurozóny/EU v MMF a v případě potřeby v dalších významných finančních institucích;

— přezkoumat dohody týkající se zastoupení eurozóny/EU v jiných mezinárodních orgánech působících v oblasti hospodářské, měnové a finanční stability;

— v duchu ustanovení Smlouvy o fungování EU začlenit postup, na jehož základě bude Evropský parlament ještě před přijetím rozhodnutí podle článku 138 Smlouvy o fungování EU plně informován a zapojen do jednání;

— vytvořit jasnou a cílenou mezinárodní agendu eurozóny/EU, která zajistí vyrovnané mezinárodní podmínky, pokud jde o agendu EU v oblasti fiskálních záležitostí, opatření proti podvodům, regulace financí a dohledu nad nimi;

— souběžně s opatřeními, která mohou a musí být co nejrychleji přijata v rámci stávajícího institucionálního rámce, zahájit proces reflexe, a zjistit tak omezení tohoto rámce a rozpracovat nápady na reformu Smluv, jež by umožnila zavedení mechanismů a struktur nezbytných pro soudržnou a účinnou správu ekonomických záležitostí i skutečnou makroekonomickou konvergenci členských států uvnitř i vně eurozóny.

(1) Úř. věst. L 87, 31.3.2009, s. 164.