Potřebné změny rámcového rozhodnutí 2009/315, které umožňují výměnu těchto informací o státních příslušnících třetích zemí prostřednictvím systému ECRIS, jsou už zahrnuty do návrhu Komise z ledna 2016. To znamená, že oba návrhy se vzájemně doplňují: zatímco tento návrh je zaměřen na zřízení nového centralizovaného systému, návrh z roku 2016 na změny rámcového rozhodnutí z roku 2009 se soustřeďuje na zajištění, aby se výměna úplných informací z rejstříku trestů mohla provádět pro státní příslušníky třetích zemí stejně jako pro státní příslušníky EU. Na technické úrovni bude software rozhraní pro používání ústředního systému ECRIS-TCN plně začleněn do existujícího referenčního provedení ECRIS, aby uživatelé systému používali pouze jeden počítačový program pro propojení obou systémů s ústředním systémem ECRIS-TCN a s orgány, které vedou rejstřík trestů v jiných členských státech. Software referenčního provedení ECRIS vyvinula Komise k provedení rozhodnutí Rady 2009/316. V současné době ho pro výměnu informací z rejstříku trestů v souladu s rámcovým rozhodnutím 2009/315 používá 24 členských států.

Za třetí, v průběhu roku 2016 se vyjasnilo, že decentralizovaný systém navržený v lednu 2016 vykazuje technické problémy, zejména pokud jde o decentralizovanou výměnu pseudonymizovaných otisků prstů. Tyto technické problémy by centralizovaný systém neměl vzhledem k tomu, že otisky prstů by se shromažďovaly pouze v jedné databázi pod vedením Evropské agentury pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (dále jen „eu-LISA“) a dohled nad ní by vykonával evropský inspektor ochrany údajů.

Za druhé, sdělení „Silnější a inteligentnější informační systémy pro ochranu hranic a bezpečnost“ obsahuje konkrétní a praktická doporučení pro další rozvoj existujících nástrojů, ale také konkrétní návrhy a nápady na nové formy interoperability. Komise vyzývá k vyšší efektivnosti a interoperabilitě existujících evropských databází a elektronických systémů pro výměnu informací, včetně systému ECRIS-TCN. Práci prováděnou v návaznosti na sdělení vedla expertní skupina na vysoké úrovni pro interoperabilitu a zde navržený systém ECRIS-TCN je jedním ze systémů, které jsou součástí této iniciativy v oblasti interoperability. Tato interoperabilita by nebyla možná, pokud by se sledovalo decentralizované řešení navržené v lednu 2016.

Za prvé, další hrozné teroristické útoky v evropských městech vedly k tomu, že otázky bezpečnosti se stávají ještě důležitější. Politický postoj k systematickému používání otisků prstů pro bezpečné zjištění totožnosti a obecně přístup k výměně údajů a bezpečnosti se změnil a zaměřuje se na efektivnost, účinnost a potřebu využít synergie mezi různými evropskými systémy pro výměnu informací. Vytvoření centralizovaného systému ECRIS-TCN, který obsahuje jak otisky prstů, tak i jiné informace o totožnosti, může podpořit tento přístup, protože by umožnil vytvořit sdílenou službu pro porovnávání biometrických údajů a společné úložiště údajů o totožnosti zajišťující interoperabilitu informačních systémů, pokud o tom v budoucnosti zákonodárci rozhodnou. Decentralizované řešení by nevytvořilo stejné příležitosti pro budoucí synergie.

Ačkoli je již nyní prostřednictvím ECRIS možné provádět výměnu informací o odsouzeních státních příslušníků třetích zemí a osob bez státní příslušnosti (dále jen: „TCN“ – third country nationals), neexistuje žádný postup či mechanismus, jak tuto výměnu účinně provádět. Jak vyplývá ze statistické zprávy Komise o používání systému ECRIS, která byla přijata ve stejný den jako tento návrh, členské státy se zdráhají používat současný systém v případě státních příslušníků třetích zemí. Jedním z důvodů, proč se tento systém používá ve vztahu ke státním příslušníkům třetích zemí v tak malém rozsahu, je skutečnost, že členské státy, které chtějí obdržet takové informace, musí zaslat „plošné“ žádosti všem členským státům, včetně členských států (a těch je většina), které požadované informace nemají. Administrativní zátěž způsobená nutností odpovědět na „plošné“ žádosti byla určena jako nejnákladnější prvek (odhadnutý na 78 milionů EUR) celkového fungování ECRIS, pokud by členské státy soustavně zasílaly takové žádosti. Jelikož systém ERIC je v praxi ve vztahu k státním příslušníkům třetích zemí neefektivní, členské státy se často spoléhají pouze na informace uchovávané v jejich vlastních vnitrostátních rejstřících trestů. Úplné informace o trestní minulosti odsouzených státních příslušníků třetích zemí tedy nejsou vždy k dispozici pro soudy, orgány pro vymáhání práva a jiné oprávněné orgány.

Ve srovnání s návrhem Komise z roku 2016 na vytvoření decentralizovaného systému se proporcionalita navrženého řešení odlišuje, pouze pokud jde o centrální zpracovávání osobních údajů. Co se týče nediskriminace mezi státními příslušníky EU a třetích zemí, navržené řešení centralizuje údaje o totožnosti státních příslušníků třetích zemí na úrovni EU, poněvadž údaje o státních příslušnících EU se uchovávají a zpracovávají na úrovni členských států. Je to zdůvodněné a přiměřené, protože rozdíl v zacházení nevede k žádným podstatným nevýhodám pro státní příslušníky třetích zemí a cílů iniciativy by nebylo možné dosáhnout stejně dobře decentralizovaným způsobem.

Účinná výměna informací z rejstříků trestů představuje nástroj k boji proti přeshraniční trestné činnosti a významným způsobem přispívá k zavedení zásady vzájemného uznávání rozsudků a soudních rozhodnutí ve společném prostoru práva a bezpečnosti, kde se lidé volně pohybují, do praxe. Akce na úrovni EU je tudíž přiměřená cílům iniciativy. Navrhované změny nepřekračují rámec toho, co je nezbytné k dosažení cíle přeshraniční justiční spolupráce a vycházejí z již existujících postupů uplatňovaných v systému ECRIS pro státní příslušníky EU.

Jak je uvedeno ve sdělení o efektivnější návratové politice v Evropské unii (C(2017) 200 final), příslušné orgány členských států by měly zohlednit také předcházející odsouzení ve vztahu k rozhodnutím o ukončení legálního pobytu, navrácení a zamítnutí vstupu státních příslušníků třetích zemí, kteří představují hrozbu pro veřejnou politiku, veřejnou bezpečnost nebo státní bezpečnost. Záznamy založené na těchto rozhodnutích by se případně měly vkládat do Schengenského informačního systému (SIS) v souladu s článkem 24 nařízení (ES) č. 1987/2006 [návrh Komise COM(2016) 882 final] [a článek 3 návrhu Komise COM(2016) 881 final].

Kromě toho napomáhá výměna informací z rejstříku trestů lepšímu uplatňování rámcového rozhodnutí Rady 2008/675/SVV, které stanoví, že soudní orgány členských států by měly během trestního řízení přihlédnout k předchozím odsouzením vyneseným vůči stejné osobě za jiné skutky v jiných členských státech, a to bez ohledu na státní příslušnost dotčené osoby.

Z důvodů vysvětlených výše v současné době vyhledávají členské státy státní příslušníky třetích zemí v ECRIS jen v 5 % případů. Očekává se, že přínosem navrhovaného řešení bude větší využití ECRIS. Pokud by členské státy zasílaly „plošné“ žádosti systematicky, byla by administrativní zátěž na jejich vyřizování nejnákladnějším prvkem celkového fungování ECRIS (odhadem až 78 milionů EUR); tyto náklady navrhované řešení ušetří.

Vliv na rozpočet EU a národní rozpočty bude následující: jednorázové náklady pro EU ve výši přibližně 13 002 000 EUR, pro členské státy přibližně 13 344 000 EUR (celkem přibližně 26 346 000 EUR); průběžné náklady pro EU přibližně 2 133 000 EUR; očekává se, že průběžné náklady pro členské státy se budou léty postupně zvyšovat, přičemž na počátku budou činit 6 087 000 EUR a zvýší se maximálně až na 15 387 000 EUR. To znamená, že by se celkové průběžné náklady měly léty postupně zvyšovat, a to z počátečních 8 220 000 EUR až na maximálně 17 520 000 EUR.

Během téhož setkání odborníků Komise rovněž uskutečnila konzultace s členskými státy o tom, jaké případné dopady na zpracovávané právní předpisy bude mít práce expertní skupiny na vysoké úrovni pro informační systémy a interoperabilitu. Podle členských států by se měl důraz klást na rychlé vytvoření systému ECRIS-TCN. Ačkoli ostatní koncepce byly zajímavé a systém by se měl vytvořit, aby se zohlednila případná budoucí vzájemná propojení, členské státy potvrdily, že jeden prvek, který by ihned podpořily, je používání sdílené služby pro porovnávání biometrických údajů. Členské státy kromě toho uvedly, že možnost ukládat zobrazení obličeje by se měla vytvořit od samého začátku, aby se později mohl zavést software pro rozeznávání obličejů za účelem ještě účinnějšího zjišťování totožnosti.

Evropský inspektor pro ochranu údajů ve svém stanovisku č. 3/2016 k návrhu Komise ze dne 19. ledna 2016 ocenil pseudonymizaci jako vhodnou záruku k omezení zásahů do práva na soukromý život a práva na ochranu osobních údajů dotčených osob. Kladně hodnotil rovněž decentralizovaný přístup zvolený Komisí v jejím návrhu ze dne 19. ledna 2016, aniž by vyloučil centralizovanou možnost. Na setkání odborníků ve dnech 10. a 11. ledna 2017 členské státy podpořily ústřední systém obsahující údaje o totožnosti odsouzených státních příslušníků třetích zemí, odmítly však další soustřeďování údajů, jako jsou údaje o totožnosti státních příslušníků EU a začlenění údajů o odsouzeních do ústřední databáze.

Tyto zúčastněné strany také zdůraznily, že zavedení systému specifického pro státní příslušníky třetích zemí, který by s nimi zacházel odlišně než se státními příslušníky EU, je možné z hlediska zásady rovnocennosti v míře, v jaké respektuje podstatu této zásady a v jaké je objektivně zdůvodněno jako nutné a přiměřené. Musí se zde zohlednit faktory specifické pro státní příslušníky třetích zemí, jelikož vytvoření centralizovaného systému znamená určité riziko nepříznivých dopadů na jejich základní práva, které by se mělo snížit. Zúčastněné strany upozornily na záruky, jež jsou v souvislosti s migrací zapotřebí k řešení specifické situace státních příslušníků třetích zemí, na používání otisků prstů, na práva dítěte a také na práva subjektů údajů a na účinnou nápravu.

Názory zúčastněných stran v oblasti základních práv, s nimiž se konzultace uskutečnila před návrhem Komise z ledna 2016, jsou i nadále platné. Zúčastněné strany v oblasti základních práv obecně uznaly pozitivní vliv budoucího mechanismu ECRIS-TCN z celkového hlediska soudnictví tím, že přispívá k ukládání přiměřených trestů a ochraně dětí před zneužíváním a má také kladný dopad na právní jistotu osob s čistým rejstříkem trestů. V zásadě obhajovaly zásadu decentralizovaného systému, který by podle jejich názoru znamenal menší zasahování do práva na ochranu osobních údajů ve srovnání s ústředním systémem na úrovni EU.

Tímto návrhem nejsou dotčeny povinnosti členských států podle jejich vnitrostátního práva, včetně pravidel o zanesení odsouzení nezletilých osob a dětí do vnitrostátních rejstříků trestů. Podobně to nebrání provádění ústavního práva nebo mezinárodních dohod členských států, jimiž jsou vázány, zejména těch plynoucích z Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jejímiž smluvními stranami jsou všechny členské státy.

Členské státy jsou povinny zajistit, aby byla tato ustanovení provedena a aby byla současně plně respektována základní práva a zásady stanovené v Listině, kromě jiného i co se týče jejich povinností při shromažďování a používání údajů. Členské státy musí rovněž zajistit, aby měly subjekty údajů právo na přístup k údajům tak, aby je mohly nechat opravit, a aby byly zavedeny účinné mechanismy nápravy, jež subjektům údajů umožní upozornit na nepřesné záznamy v rejstříku trestů, a to plně v souladu s normami plynoucími z práva na účinnou nápravu, i pokud jde o dostupnost právní pomoci, tlumočení a překladatelských služeb.

Článek 3 obsahuje seznam definic, které nařízení používá. I když některé definice už v příslušném acquis existují, jiné pojmy jsou zde definovány poprvé.

Byla přidána definice „státního příslušníka třetí země“, jež objasňuje, že pro účely tohoto nařízení do této skupiny osob patří rovněž osoby bez státní příslušnosti a osoby, jejichž státní příslušnost není odsuzujícímu členskému státu známa. Tato definice by měla být stejná jako definice používaná v rámcovém rozhodnutí ve znění směrnice, kterou Komise navrhla v roce 2016.

V souvislosti s uplatňováním tohoto nařízení se „příslušnými orgány“ rozumí ústřední orgány členských států a rovněž Eurojust a Europol [a Úřad evropského veřejného žalobce].

V článku 4 se popisuje technická architektura systému ECRIS-TCN. Používanou komunikační infrastrukturou by měly být zabezpečené transevropské služby pro telematiku mezi správními orgány (sTESTA) nebo jejich další generace. Článek rovněž vysvětluje, že software rozhraní pro nový systém bude začleněno do existujícího referenčního provedení ECRIS, aby se zabezpečilo jeho bezproblémové a pohodlné používání.

V článku 5 se stanoví povinnost odsuzujícího členského státu pořídit v ústředním systému ECRIS-TCN datový záznam o každém odsouzeném státním příslušníkovi třetí země, a to co nejdříve po vložení odsouzení do vnitrostátního rejstříku trestů.

Systém ECRIS-TCN by měl obsahovat pouze informace o totožnosti státních příslušníků třetích zemí odsouzených trestním soudem v Evropské unii. Tyto informace o totožnosti by měly obsahovat alfanumerické údaje, údaje o otiscích prstů v souladu s rámcovým rozhodnutím 2009/315/SVV ve znění směrnice, kterou Komise navrhla v roce 2016, a zobrazení obličeje, pokud jsou zaznamenána ve vnitrostátních databázích rejstříků trestů členských států.

V zájmu zabezpečení maximální efektivnosti systému tento článek také zavazuje členské státy, aby v systému ECRIS-TCN pořídily „historické“ záznamy o odsouzeních státních příslušníků třetích zemí, tj. o odsouzeních vynesených před vstupem nařízení v platnost. Podle článku 25 by členské státy měly tento postup uskutečnit do 24 hodin po vstupu tohoto nařízení v platnost. Členské státy by však neměly být povinny získávat za tímto účelem informace, které už nebyly vloženy do jejich rejstříku trestů před vstupem tohoto nařízení v platnost.

Článek 6 se zabývá používáním zobrazení obličeje. V současné době mohou být zobrazení obličeje uložená v systému ECRIS-TCN použita pouze za účelem ověření totožnosti. V budoucnosti není vyloučeno, že po vývoji softwaru pro zobrazení obličeje by se zobrazení obličeje mohla používat pro automatické porovnávání biometrických údajů, pokud budou splněny technické požadavky na něj.

V článku 7 jsou stanovena pravidla pro používání systému ECRIS-TCN za účelem zjišťování členských států, které mají informace z rejstříku trestů, aby se prostřednictvím Evropského informačního systému rejstříku trestů zřízeného rámcovým rozhodnutím Rady 2009/315/SVV získaly informace o předcházejících odsouzeních. Účelová omezení zahrnutá do rámcového rozhodnutí změněného směrnicí navržené v roku 2016 se budou vztahovat na veškeré následné změny informací z rejstříků trestů.

Článek stanoví povinnost členských států používat systém ECRIS-TCN ve všech případech, kdy obdrží žádost o informace týkající se předchozích odsouzení státních příslušníků třetích zemí v souladu s vnitrostátním právem, a sledovat veškeré nalezené záznamy zjištěné u členských států prostřednictvím systému ECRIS. Tato povinnost by se měla týkat žádostí o informace za účelem trestního řízení a rovněž pro jiné odpovídající účely.

Členský stát, který chce zjistit členské státy, jež mají informace z rejstříku trestů o konkrétním státním příslušníkovi třetí země, může tak učinit vyhledáváním na základě systému výskytu shody / bez výskytu shody v ústředním systému státních příslušníků třetích zemí s použitím buď jejich alfanumerických údajů, nebo otisků prstů, v závislosti na tom, jaké údaje jsou k dispozici. V případě „výskytu shody“ se název členských států, které poskytly údaje, oznámí spolu s referenčními údaji a veškerými souvisejícími údaji o totožnosti. Členským státům to umožní využít existující systém ECRIS k ověření totožnosti dotyčných osob ještě před výměnou informací z rejstříku trestů.

Výskyt shody zjištěný systémem ECRIS-TCN by neměl automaticky znamenat, že dotyčný státní příslušník třetí země byl ve zjištěných členských státech odsouzen, ani že zjištěné členské státy mají o něm informace z rejstříku trestů. Existence předcházejících odsouzení by měla být potvrzena pouze na základě informací obdržených z rejstříku trestů příslušných členských států.

Článek 8 se týká doby uchovávání uložených údajů.

Vnitrostátní předpisy o uchovávání údajů v rejstřících trestů a systémech otisků prstů se od sebe v členských státech značně liší a cílem toho návrhu není jejich harmonizace. Na údaje předávané do ústředního systému se vztahuje také ustálená zásada dodržování dob uchovávání údajů platných v odsuzujícím členském státě. Konec konců, pokud se údaje o odsouzeních uchovávají v rejstříku trestů členských států, měly by být rovněž k dispozici orgánům jiných členských států, aby je tyto mohly zohlednit. To také znamená, že během této doby by se měly uchovávat veškeré údaje týkající se odsouzené osoby, i když otisky prstů, které pocházejí z jiné databáze než rejstříku trestů, by už byly z vnitrostátní databáze otisků prstů vymazány. A naopak, i kdyby se otisky prstů nadále uchovávaly na vnitrostátní úrovni, musí být vymazány z ústředního systému, pokud jsou z vnitrostátního rejstříku trestů vymazány všechny informace o odsouzeních. Uplatňuje se zde stejný přístup bez ohledu na to, zda se jedná o odsouzení státních příslušníků třetích zemí, či odsouzení státních příslušníků EU oznamovaných členským státům státní příslušnosti podle rámcového rozhodnutí.

Článek 9 obsahuje povinnost členských států ověřit přesnost údajů zasílaných do ústředního systému a opravit je a také změnit údaje zasílané do ústředního systému v případě jakékoli následné změny ve vnitrostátním rejstříku trestů. V takovémto případě se opět uplatňuje logika rámcového rozhodnutí pro státní příslušníky EU.

V článku 10 se Komisi svěřují prováděcí pravomoci, aby byly zajištěny jednotné podmínky pro fungování systému ECRIS-TCN. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011. Jako postup projednávání ve výboru byl zvolen přezkumný postup. Postup stanovený v článku 10 je doplněn článkem 34.

V článku 11 se agentuře eu-LISA ukládá úkol vývoje a provozního řízení systému ECRIS-TCN vzhledem k jejím zkušenostem s řízením jiných rozsáhlých centralizovaných systémů v oblasti spravedlnosti a vnitřních věci. Agentuře eu-Lisa je rovněž svěřen úkol dalšího vývoje a údržby referenčního provedení ECRIS, aby se zajistilo plynulé fungování systému ECRIS-TCN a systému ECRIS jako takového. Referenčním provedením je realizován propojovací software nyní uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. a) rozhodnutí Rady o ECRIS.

V článku 12 se uvádějí povinnosti členských států ve vztahu k systému ECRIS-TCN. Jedině členské státy jsou nadále odpovědné za své vnitrostátní databáze rejstříku trestů.

Článek 13 se zabývá odpovědností za používání údajů.

V článku 14 je Eurojust jmenován jako kontaktní místo pro třetí země a mezinárodní organizace, které chtějí požádat o informace týkající se odsouzení státních příslušníků třetích zemí. Účelem je zamezit tomu, aby třetí země a mezinárodní organizace musely zasílat žádosti více členským státům. Eurojust by neměl poskytovat žádné informace žádajícímu třetímu státu nebo mezinárodní organizaci, včetně informací o členských státech, které mají údaje o odsouzeních – dotyčné členské státy by měl pouze informovat v případě výskytu shody. Bylo by ponecháno na rozhodnutí dotčených členských států, zda kontaktují třetí stát nebo mezinárodní organizaci, aby jim oznámily, že jim v souladu s vnitrostátními právními předpisy poskytnou informace o předcházejících odsouzeních státních příslušníků třetích zemí.