EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 24.11.2021 COM(2021) 743 final NÁVRH SPOLEČNÉ ZPRÁVY KOMISE A RADY

O ZAMĚSTNANOSTI





Obsah HLAVNÍ SDĚLENÍ PŘEHLED TRENDŮ NA TRHU PRÁCE, SOCIÁLNÍCH TRENDŮ A VÝZEV V EVROPSKÉ UNII 1.1 Trendy na trhu práce 1.2 Sociální trendy 1.3 Revidovaný srovnávací přehled sociálních ukazatelů: přehled výzev souvisejících se zásadami pilíře 1.4 Hlavní cíle EU do roku 2030 ZAMĚSTNANOST A SOCIÁLNÍ REFORMY – VÝSLEDKY A OPATŘENÍ ČLENSKÝCH STÁTŮ 2.1. Hlavní směr 5: Podpora poptávky po pracovní síle 2.1.1 Klíčové ukazatele 2.1.2 Politická reakce 2.2 Hlavní směr 6: Zlepšení nabídky práce a přístupu k zaměstnání, dovednostem a kompetencím 2.2.1 Klíčové ukazatele 2.2.2 Politická reakce 2.3 Hlavní směr 7: Zlepšení fungování trhů práce a účinnosti sociálního dialogu 2.3.1 Klíčové ukazatele 2.3.2 Politická reakce 2.4 Hlavní směr 8: Prosazování rovných příležitostí pro všechny, podpora sociálního začleňování a boj proti chudobě

2.4.1 Klíčové ukazatele 2.4.2 Politická reakce

HLAVNÍ SDĚLENÍ Společná zpráva o zaměstnanosti Evropské komise a Rady každoročně v souladu s článkem 148 SFEU monitoruje situaci v oblasti zaměstnanosti v Unii a provádění hlavních směrů politik zaměstnanosti. Poskytuje každoroční přehled klíčového vývoje zaměstnanosti a sociální situace v Evropské unii a nejnovějších opatření politik členských států v souladu s hlavními směry politik zaměstnanosti členských států . Vymezuje také související prioritní oblasti pro přijímání opatření politik. Návrh této zprávy předkládaný Komisí je součástí podzimního balíčku evropského semestru; po výměně informací mezi Komisí a jejími přípravnými orgány schválí konečné znění Rada pro zaměstnanost, sociální politiku, zdraví a ochranu spotřebitele. Vydání společné zprávy o zaměstnanosti 2022 klade větší důraz na provádění evropského pilíře sociálních práv v souladu se závazky akčního plánu z března 2021 a závazky vedoucích představitelů EU uvedených v Portském prohlášení ze dne 8. května. To posílí úsilí Unie o ekologickou, digitální a spravedlivou transformaci a přispěje k dosažení vzestupné sociální a hospodářské konvergence a k řešení demografických výzev. Přispěje také k dosažení cílů udržitelného rozvoje. Tato zpráva posiluje sledování situace ohledně sociálního pilíře, zejména prostřednictvím tematických rámečků, které se týkají klíčových výzev ve třech oblastech rovných příležitostí a přístupu na trh práce, spravedlivých pracovních podmínek a sociální ochrany a začleňování. Zpráva rovněž zahrnuje tři nové hlavní cíle EU pro rok 2030 v oblasti zaměstnanosti, získávání dovedností a snižování chudoby v rámci akčního plánu pilíře, které uvedli vedoucí představitelé EU na sociálním summitu v Portu a na červnovém zasedání Evropské rady. EU se zavázala do roku 2030 splnit tyto hlavní cíle EU: ·nejméně 78 % obyvatelstva ve věku od 20 do 64 let by mělo být zaměstnáno, ·nejméně 60 % všech osob ve věku od 25 do 64 let by se mělo každoročně účastnit vzdělávacích aktivit a ·počet osob ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením by se měl oproti roku 2019 snížit nejméně o 15 milionů. Společně s fondy soudržnosti podpoří provádění reforem a investic předpokládaných v plánech pro oživení a odolnost členských států spravedlivé, inkluzivní a udržitelné oživení. Nástroj pro oživení a odolnost podpoří hospodářskou, sociální a územní soudržnost Unie tím, že zlepší odolnost, připravenost na krize, schopnost přizpůsobení a růstový potenciál členských států. Tímto způsobem nástroj rovněž přispívá k provádění evropského pilíře sociálních práv, přičemž zvláštní pozornost věnuje řešení problémů uvedených v doporučeních pro jednotlivé země . V tomto ohledu jsou relevantní čtyři z šesti pilířů, které definují rozsah nástroje, a to: i) inteligentní, udržitelný a inkluzivní růst; ii) sociální a územní soudržnost; iii) odolnost systému zdravotní péče, ekonomická, sociální a institucionální odolnost a iv) politiky pro další generace, děti a mládež. V rámci analýzy politických reakcí obsahuje společná zpráva o zaměstnanosti také výběr opatření podporovaných Nástrojem pro oživení a odolnost a dalšími zdroji financování EU, včetně Evropského sociálního fondu plus, Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu pro spravedlivou transformaci. Z revidovaného srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů vychází analýza, která je součástí společné zprávy o zaměstnanosti 2022 a komplexněji pokrývá zásady pilíře. V rámci akčního plánu sociálního pilíře z března 2021 Komise navrhla revizi srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů s cílem umožnit lepší monitorování pilíře s revidovaným souborem hlavních ukazatelů, které Rada pro zaměstnanost, sociální politiku, zdraví a ochranu spotřebitele schválila v červnu 2021. Společná zpráva o zaměstnanosti 2022 proto posuzuje plnění revidovaného souboru hlavních ukazatelů ze strany členských států . Revidovaný soubor nyní zahrnuje ukazatele, které umožňují zachytit důležité aspekty, jako je vzdělávání dospělých, integrace osob se zdravotním postižením na trhu práce, riziko chudoby a sociálního vyloučení dětí a příliš vysoké náklady na bydlení. Důkazy z revidovaného srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů spolu s analýzou důkazů a politických souvislostí pro jednotlivé země umožňují přesněji identifikovat klíčové problémy v oblasti zaměstnanosti a získávání dovedností a v sociální oblasti v EU a v členských státech (viz graf 1). To by umožnilo podrobněji sledovat sociální vývoj a rozdíly. Poradní výbory Rady pro zaměstnanost, sociální politiku, zdraví a ochranu spotřebitele se budou zabývat návrhem Španělska a Belgie na postup při sociální nerovnováze na základě článku 148 SFEU v rámci evropského semestru. Graf 1: Zaměstnanost, dovednosti a sociální problémy v členských státech EU podle hlavních ukazatelů v revidovaném srovnávacím přehledu sociálních ukazatelů Poznámky: 1) údaje pro ukazatel účasti dospělých na vzdělávání zatím nejsou k dispozici; 2) ukazatel digitálních dovedností se vztahuje k údajům za rok 2019; 3) v některých ukazatelích chybí údaje za některé země: legendy ke všem ukazatelům jsou uvedeny v příloze zprávy. Dopad krize COVID-19 na trh práce byl zmírněn rychlými a rozhodnými politickými opatřeními na úrovni členských států a Unie. Oživení na trhu práce se začíná projevovat, zaměstnanost a celkový počet odpracovaných hodin se však ještě nevrátily na úroveň před krizí. Po dosažení nejnižší hodnoty 71,6 % ve druhém čtvrtletí roku 2020 míra zaměstnanosti částečně opět vzrostla a ve druhém čtvrtletí roku 2021 dosáhla u osob ve věku 20 až 64 let 72,8 %, což je méně než maximum 73,3 % dosažené ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019. Hospodářské oživení sice podpoří tvorbu pracovních míst, ale návrat na úroveň zaměstnanosti před krizí se neočekává dříve než v roce 2022. Vysoká úroveň zaměstnanosti začleněná též v hlavním cíli EU v oblasti míry zaměstnanosti je klíčovou prioritou pro rok 2030, která má zajistit, aby se každý mohl plně zapojit do ekonomiky a společnosti, a pomoci snížit počet lidí ohrožených chudobou. Celkově zůstává nárůst nezaměstnanosti nižší, než by se dalo očekávat s ohledem na rozsah dopadu onemocnění COVID-19 na ekonomiku. To je způsobeno opatřeními politik, která zavedly členské státy, a to i s podporou z finančních prostředků Unie (zejména z evropského nástroje pro dočasnou podporu na zmírnění rizik nezaměstnanosti v mimořádné situaci SURE a iniciativy pomoc při oživení pro soudržnost a území Evropy REACT-EU), a v menší míře i tím, že někteří lidé přešli alespoň dočasně do stavu ekonomické neaktivity, když bylo obtížnější najít práci.



Oživení na trhu práce se začíná projevovat 72,8 % míra zaměstnanosti ve druhém čtvrtletí roku 2021 (o 1,2 p.b. vyšší než o rok dříve) 6,7 % míra nezaměstnanosti v září 2021 (o 1 p.b. nižší než o rok dříve) 17,4 % míra nezaměstnanosti mladých lidí ve druhém čtvrtletí roku 2021 (o 0,6 p.b. vyšší než ve druhém čtvrtletí roku 2020) +13,3 % odpracované hodiny na pracovníka ve druhém čtvrtletí roku 2021 v porovnání se čtvrtým čtvrtletím roku 2020 (stále o 2,7 % nižší než ve druhém čtvrtletí roku 2019) Míra aktivity, nezaměstnanost a podíl mladých lidí v zemích EU-27, kteří nejsou zaměstnáni ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy, v % Celkový počet odpracovaných hodin na pracovníka a nepřítomnost pracovníků v zaměstnání v zemích EU-27 Pozn.: Přerušení řady míry nezaměstnanosti za čtvrtletí od prvního čtvrtletí roku 2021. Zdroj: Databáze Eurostatu [une_rt_q], [une_ltu_q] a šetření pracovních sil [lfsi_emp_q], [lfsq_argan], [lfsi_neet_q]. Údaje očištěné od sezónních vlivů, avšak nikoli od kalendářních vlivů.

Krize COVID-19 zastavila zvyšování míry aktivity pozorované v posledních letech. Míra aktivity v zemích EU-27 pro věkovou skupinu 20 až 64 let v důsledku pandemie mírně poklesla, ale ve čtvrtletním vyjádření již dosáhla své předkrizové hodnoty. K tomu přispěla především účast žen a věkové skupiny 55 až 64 let na trhu práce. V absolutních číslech se však počet obyvatel EU v produktivním věku v posledním desetiletí snižuje, což je rovněž jedním z faktorů zvyšujícího se nedostatku pracovních sil. V této souvislosti jsou důležité politiky, které přivedou na trh práce více lidí, umožní delší a zdravější pracovní život a zvýší produktivitu ve střednědobém až dlouhodobém horizontu. Zlepšení pracovních podmínek a jejich lepší přizpůsobení měnícím se potřebám pracovníků v průběhu jejich života by mělo pozitivní dopad na nabídku pracovních sil a tím by mohlo podpořit vyšší míru zaměstnanosti. COVID-19 má v různých odvětvích a u různých typů pracovníků různý dopad Nejvyšší míra růstu zaměstnanosti od druhého čtvrtletí roku 2020 ve stavebnictví, veřejné správě a činnostech v oblasti informačních a komunikačních technologií Nejnižší míra růstu zaměstnanosti od druhého čtvrtletí roku 2020 v odvětví velkoobchodu a maloobchodu, umění a zábavy a zemědělství o 1,6 milionu méně zaměstnanců (věková skupina 20 až 64 let) s dočasnou pracovní smlouvou ve druhém čtvrtletí roku 2021 ve srovnání s druhým čtvrtletím roku 2019 Změny zaměstnanosti podle hospodářské činnosti (domácí pojetí, sezónně a kalendářně očištěné údaje), EU-27 Zdroj: Databáze Eurostatu [tec00109]. Pozn.: *Činnosti dle NACE Rev.2. Vzhledem k tomu, že se ekonomika zotavuje z šoku způsobeného pandemií COVID-19, je pravděpodobné, že ne všechna pracovní místa budou obnovena, a podpora při přechodu mezi zaměstnáními nabývá na důležitosti. Od druhého čtvrtletí roku 2020 vidíme nejvyšší míru růstu zaměstnanosti ve stavebnictví, veřejné správě a činnostech v oblasti informačních a komunikačních technologií, zatímco nejnižší míra růstu je v odvětví velkoobchodu a maloobchodu, umění a zábavě a zemědělství. Pro některé z postižených společností bude pandemie představovat pouze přechodný šok. U jiných může vést k zásadním změnám obchodních modelů částečně vyvolaným změnou preferencí spotřebitelů (například širším využíváním elektronického obchodu) a organizace a pracovních postupů firem (včetně digitalizace a snahy o udržitelnější výrobní metody). Z tohoto pohledu se některé úkoly mohou stát nadbytečnými, což si vyžádá restrukturalizaci pracovních postupů a vstupů, přičemž je třeba, aby tvůrci politik a podniky více podporovali přechod mezi zaměstnáními podle doporučení Komise o účinné aktivní podpoře zaměstnanosti (EASE). Oživení rovněž poskytuje příležitost k vytvoření udržitelnějšího socioekonomického systému s novými obchodními modely a rozsáhlými důsledky pro typy nabízených pracovních míst a potřebné dovednosti. K řešení nedostatku pracovních sil, zvýšení produktivity, mezd a sociální soudržnosti a usnadnění ekologické a digitální transformace je zapotřebí rychlé přerozdělení pracovních sil podporované účinnými aktivními politikami na trhu práce a opatřeními na prohlubování dovedností a změnu kvalifikace. V tomto ohledu mohou hrát užitečnou roli režimy zkrácené pracovní doby, a to usnadněním a podporou restrukturalizačních procesů. Měly by zůstat součástí souboru politických nástrojů i po krizi a měly by se znovu zaměřit na pomoc při modernizaci ekonomiky (například prostřednictvím souvisejících opatření na rozvoj dovedností), aniž by se tím oddalovaly strukturální úpravy. Krize zdůraznila složitější situaci mladých lidí na trhu práce 13,7 % mladých osob NEET (věková skupina 15 až 29 let) v roce 2020 +1,3 p.b. míra nezaměstnanosti mladých lidí v letech 2019 až 2020 Oproti lidem ve věku 25 až 64 let je nedobrovolně dočasně zaměstnáno dvakrát více mladých lidí Mladí lidé, kteří nejsou zaměstnáni ani se neúčastní vzdělávání a odborné přípravy (v %, 15 až 29 let, 2020) 5,7–9,5 9,5–11,0 11,0–14,0 14,0–15,3 15,3–23,3 Pozn.: Některé správní jednotky na ostrovech a v nejvzdálenějších regionech nejsou zastoupeny. Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil [edat_lfse_35]. © EuroGeographics pro administrativní hranice. Krize COVID-19 silněji zasáhla mladé lidi, zejména ty, kteří začínají pracovat, což si vyžádalo rychlá a rozhodná politická opatření. Míra nezaměstnanosti mladých lidí (15 až 24 let) v EU vykazovala v polovině roku 2021 první známky oživení, ale ve druhém čtvrtletí roku 2021 stále dosahovala 17,4 %, což je téměř trojnásobek míry nezaměstnanosti obyvatelstva ve věkové skupině 25 až 74 let. Šok způsobený pandemií COVID-19 zvrátil šestiletý trend poklesu počtu mladých lidí, kteří nejsou zaměstnáni ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy (NEET), částečně v důsledku nejistého postavení mladých lidí na trhu práce. To vyžaduje rozhodná politická opatření, která by zabránila riziku dlouhodobějších negativních dopadů na jejich dobré životní podmínky a kariérní vyhlídky. Snížení počtu NEET je skutečně jedním z doplňkových cílů EU, které Evropská komise předložila v akčním plánu sociálního pilíře. Posílené záruky pro mladé lidi by měly zajistit, aby mladí do čtyř měsíců od ukončení formálního vzdělávání nebo od okamžiku, kdy se stali nezaměstnanými, měli možnost získat kvalitní pracovní nabídku, nabídku dalšího vzdělávání, učňovské místo nebo stáž . Iniciativa ALMA (Aim, Learn, Master, Achieve) pomůže znevýhodněným mladým NEET získat odbornou praxi v zahraničí, včetně nezbytné sociální podpory, s cílem začlenit je do vzdělávání, odborné přípravy nebo kvalitního zaměstnání. Vzhledem k nerovnoměrnému dopadu krize na různé skupiny pracovníků jsou pro zajištění inkluzivního oživení důležité aktivní politiky na trhu práce šité na míru. Silně zasaženi byli pracovníci v nestandardních pracovněprávních vztazích, zejména ti, kteří měli smlouvy na dobu určitou v členských státech s vyšším podílem dočasných pracovních poměrů . U osob narozených mimo EU došlo k většímu poklesu zaměstnanosti než u domácího obyvatelstva. Kromě toho existuje značný potenciál pro zvýšení zaměstnanosti osob se zdravotním postižením: rozdíl mezi mírou zaměstnanosti osob se zdravotním postižením a ostatních osob činil v roce 2020 v Unii 24,5 p.b. Pandemie dále poukázala na dlouhodobé problémy spojené s účastí žen na trhu práce. Ačkoli není zřetelný výraznější negativní dopad na míru zaměstnanosti žen ve srovnání s muži, u žen došlo během platnosti opatření omezujících volný pohyb osob k výraznějšímu poklesu pracovní doby než u mužů. Za tímto vývojem stojí rozdíly v zastoupení žen a mužů v odvětvích a profesích postižených krizí, genderové rozdíly ve využívání práce na dálku a skutečnost, že ženy převzaly větší podíl pečovatelských povinností. Během krize navíc svobodné ženy s dětmi zaznamenaly větší míru ztráty zaměstnání než ty bez dětí. To zdůrazňuje význam služeb péče o děti a dlouhodobé péče pro zvýšení účasti žen na trhu práce. V tomto ohledu je také cílem směrnice o rovnováze mezi pracovním a soukromým životem, kterou musí členské státy provést do 2. srpna 2022, zajistit rovný přístup a vyvážené využívání opatření v oblasti dovolených ze strany mužů a žen. To umožní rodičům s dětmi nebo zaměstnancům se závislými rodinnými příslušníky lépe vyvážit pečovatelské a pracovní povinnosti. Současně v řadě členských států daňové systémy stále odrazují od účasti na trhu práce druhé výdělečně činné osoby v domácnosti (nejčastěji ženy). Rozdíly mezi muži a ženami na trhu práce zůstávají velké Rozdíly v míře zaměstnanosti osob s dětmi do 6 let a bez dětí v roce 2020 (v p.b., podle pohlaví, věk 25 až 49 let) Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil [lfst_hheredch]. Míra zaměstnanosti žen s malými dětmi v EU je o 11,8 p.b. nižší než u žen bez dětí Počet odpracovaných hodin klesl více u žen, často v důsledku pečovatelských povinností (6,1 p.b. u žen oproti 4,3 p.b. u mužů) Mezi členskými státy přetrvávají velké rozdíly v účasti na službách péče o děti Přestože existuje potenciál pro zvýšení zaměstnanosti určitých skupin, rostoucí nedostatek pracovních sil v mnoha členských státech zdůrazňuje zásadní význam obecnější potřeby prohlubování dovedností a změny kvalifikace. Pokles hospodářské činnosti vyvolaný onemocněním COVID-19 vedl k poklesu nedostatku pracovních sil téměř ve všech členských státech. V roce 2021, po zmírnění opatření omezujících volný pohyb osob a postupném hospodářském oživení, začal ve většině členských států počet volných pracovních míst opět růst. Největší nedostatek pracovních sil, který je mimo jiné způsoben dlouhodobým nedostatkem kvalifikovaných pracovníků, hlásí odvětví jako stavebnictví a zdravotnictví a odvětví dlouhodobé péče a informačních a komunikačních technologií. V důsledku ekologické a digitální transformace lze očekávat zvýšenou poptávku po pracovní síle v odvětvích souvisejících s obnovitelnými zdroji energie, stavebnictvím, zemědělstvím a lesnictvím, a to převážně ve skupině středně kvalifikovaných pracovníků. S hospodářským oživením roste nedostatek pracovních sil 2,1% míra volných pracovních míst ve druhém čtvrtletí‑ roku 2021, což je o 0,5 p.b. více než ve druhém čtvrtletí roku 2020 a jen o 0,1 p.b. méně než ve druhém čtvrtletí roku 2019 Dlouhodobý nedostatek kvalifikovaných pracovníků se silně projevuje v odvětvích stavebnictví, zdravotnictví, dlouhodobé péče a informačních a komunikačních technologií Míra volných pracovních míst a míra nezaměstnanosti (15 až 74 let) v zemích EU-27 Pozn.: Činnosti dle NACE Rev.2 B-S. Míra nezaměstnanosti, čtvrtletní údaje, sezónně očištěné údaje. Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil [jvs_q_nace2] a [une_rt_q]. Práce není vždy zárukou důstojné mzdy. Chudoba pracujících se v zemích EU-27 zvýšila z 8,5 % v roce 2010 na 9 % v roce 2019. Obecně pracovníci s dočasnými pracovními smlouvami čelí mnohem většímu riziku chudoby pracujících než pracovníci se smlouvami na dobu neurčitou (16,2 % oproti 5,9 %); totéž platí pro pracovníky s nízkou kvalifikací v porovnání s pracovníky s vysokou kvalifikací (19 % oproti 4,9 %). Setkání s chudobou pracujících je navíc mnohem pravděpodobnější u pracovníků narozených mimo EU než u pracovníků narozených v EU. Navzdory nedávnému nárůstu minimální mzdy v mnoha členských státech zůstávají často zákonné minimální mzdy v porovnání s jinými mzdami v ekonomice i nadále nízké. V souladu s návrhem Komise na směrnici o přiměřených minimálních mzdách hraje kolektivní vyjednávání klíčovou roli při dosahování přiměřené ochrany minimální mzdy v celé Unii. Počty zaměstnání na dobu určitou se od začátku pandemie snižují, což se projevuje vyšším úbytkem pracovních míst na dobu určitou než v případě zaměstnanců na dobu neurčitou, i když v několika členských státech zůstávají počty vysoké. Dočasné pracovní smlouvy jsou nadále rozšířené zejména mezi ženami, mladými lidmi a zaměstnanci narozenými mimo EU. Dočasné smlouvy, které slouží jako „odrazový můstek“ k trvalejším pracovním místům, jsou klíčem ke zlepšení celkové kvality pracovních míst. V některých členských státech zůstává hlavním důvodem pro uzavírání pracovních smluv na dobu určitou skutečnost, že najít stálé pracovní místo je obtížné. Pracovníci s nedobrovolnými dočasnými smlouvami často uvádějí nižší míru spokojenosti s prací, což může ovlivnit jejich výkonnost a získávání dovedností. Podíl částečných úvazků v EU se v roce 2020 oproti předchozímu roku snížil, ale nedobrovolná práce na částečný úvazek se stále týká značného procenta zaměstnanců. Náhlý významný nárůst práce z domova ukázal jak výhody, tak i problémy spojené s prací na dálku. V průběhu této mimořádné zdravotní události se ukázalo, že práce na dálku je pro mnoho firem důležitá pro zajištění kontinuity provozu a ochranu zdraví zaměstnanců. Za normálních okolností také umožňuje zaměstnancům zkrátit dobu dojíždění, zvýšit flexibilitu a možnosti sladění pracovního a soukromého života zaměstnanců a zlepšit efektivitu a produktivitu firem. Práce na dálku však může někdy stírat existující hranice mezi pracovním a soukromým životem, což v některých případech znamená vyšší intenzitu práce a obtíže při zajišťování kolektivního zastoupení a účasti na rozhodování a vzdělávání na pracovišti. Digitální technologie umožnily rozšířit práci z domova a podpořily větší soulad mezi pracovní poptávkou a nabídkou, přičemž pro některé skupiny, zejména osoby s nízkou kvalifikací či starší osoby, snižuje možnost plně se podílet na trhu práce a životě společnosti. To může dále zvýšit rizika digitální propasti a vyloučení z trhu práce a sociálního vyloučení, a proto je důležité vybavit všechny digitálními dovednostmi potřebnými k tomu, aby měli z procesu všeobecné digitalizace prospěch. Pandemie urychlila probíhající trendy v oblasti digitalizace, mimo jiné tím, že se zvýšil podíl práce prostřednictvím platforem, což vyžaduje politická opatření k řízení souvisejících změn – zejména pokud jde o pracovní podmínky a přístup k sociální ochraně. Digitální technologie přinášejí nové způsoby učení a práce a také nové příležitosti pro podniky a spotřebitele. Na trhu práce vytvářejí pracovní příležitosti a mohou přispět ke zvýšení kompatibility zaměstnavatelů a zaměstnanců, které najímají. Mohou však také znamenat rizika pro stávající pracovní místa a kvalitu zaměstnání, zejména pro osoby vykonávající činnosti náročné na rutinu a pro osoby s nízkou kvalifikací. Souběžně s přerozdělením pracovních sil do profesí vyžadujících digitální dovednosti může docházet k přesunu do profesí spojených s ekonomikou digitálních pracovních platforem. Poptávka po on-line pracovní síle během pandemie rychle roste (za posledních pět let se výnosy zvýšily pětinásobně), což ještě více poukazuje na důležitost vyjasnění právního postavení a zlepšení podmínek pro osoby pracující prostřednictvím platforem. V několika členských státech má využívání částečných úvazků a nestandardních forem zaměstnání významnou nedobrovolnou složku 13,3 % zaměstnanců s dočasnou pracovní smlouvou v EU v roce 2020 (o 1,5 p.b. méně než v roce 2019; skupina 15 až 64 let) Z toho 6,8 % nedobrovolné dočasné pracovní poměry, zejména u mladých lidí 17,2 % zaměstnaných osob pracujících na částečný úvazek v EU v roce 2020 (o 1,2 p.b. méně než v roce 2019) 25 % nedobrovolných částečných úvazků v EU v roce 2020 Pracovníci s dočasnými pracovními smlouvami jako procento z celkové zaměstnanosti (15 až 64 let) v roce 2020. Nedobrovolné dočasné zaměstnání (15 až 64 let) v roce 2020, EU-27 Podíl pracovních smluv na částečný úvazek na celkové zaměstnanosti (15 až 64 let) v roce 2020. Nedobrovolná práce na částečný úvazek (15 až 64 let) v roce 2020, EU-27 Zdroj: Databáze Eurostatu [tesem190] a šetření pracovních sil [lfsi_pt_a], [lfsa_eppgai] a [lfsa_etpgan].

Přechod na zelenou ekonomiku a závazek dosáhnout do roku 2050 klimatické neutrality představují jedinečnou příležitost, jak znovu nastartovat ekonomiku EU udržitelným, inkluzivním a odolným způsobem. Budou-li zavedeny správné doprovodné politiky, přechod na klimatickou neutralitu by do roku 2030 mohl vytvořit až jeden milion dalších pracovních míst, ačkoli se očekává, že se dopady budou v různých profesích, odvětvích a regionech lišit. Vytvoří se nová pracovní místa převážně ve skupině středně kvalifikovaných pracovníků, což může přispět ke zmírnění trendů polarizace trhu práce. Ekologická transformace však nebude mít na všechny Evropany stejný dopad, některé z nich zasáhne dokonce negativně, protože s sebou ponese ztrátu pracovních míst a restrukturalizaci v některých odvětvích (zejména v odvětvích těžby surovin a v odvětvích s vysokou energetickou náročností) i rostoucí tlak na příjmy domácností. V mnoha odvětvích bude také nutné, aby si pracovníci na již existujících pozicích osvojili doplňkové dovednosti, které podpoří ekologickou transformaci. Tyto změny mohou být náročné zejména pro nejzranitelnější skupiny obyvatel a pro některé regiony, obzvláště ty, které jsou již zasaženy průmyslovou transformací nebo změnami ve spotřebních návycích, a oblasti těžby uhlí. Mnoho činností souvisejících s přechodem na vyšší míru oběhového hospodářství má zároveň významný potenciál přispět k sociální ekonomice a vytváření lokálních pracovních míst. K překonání těchto problémů bude nezbytné prohlubování dovedností, změna kvalifikace a podpora při přechodu mezi zaměstnáními. Mohou lidem poskytnout správné dovednosti a podpořit rychlé přerozdělování pracovních sil, které přispívá ke zvýšení efektivity, produktivity a mezd. Jak bylo oznámeno v rámci Evropské agendy dovedností, posílí se monitorování ekologizace profesí a určení druhu adaptace dovedností potřebné v konkrétních profesích a odvětvích. Energetická chudoba je stále častější formou chudoby, která vyžaduje cílená opatření. Energetickou chudobou dnes v EU trpí až 34 milionů lidí, přičemž přibližně každý pátý člověk s příjmem pod hranicí chudoby uvádí, že není schopen svůj domov dostatečně vytápět. V říjnu 2021 přijala Komise sdělení nazvané Řešení nárůstu cen energie , v němž zdůraznila spravedlivé systémy daní a dávek, cílená opatření na podporu příjmu a politiky inkluzivní renovace jako klíčové prvky souboru nástrojů ke zmírnění energetické chudoby a řešení bezprostředních dopadů nedávného zvýšení cen. Sociálně spravedlivá ekologická transformace vyžaduje doprovodná opatření v oblasti zaměstnanosti, získávání dovedností a sociální politiky, která tuto výzvu řeší. Komise hodlá v prosinci 2021 navrhnout doporučení Rady, které se bude zabývat sociálními a pracovními aspekty přechodu na novou klimatickou politiku. Kvalitní a účinné zapojení sociálních partnerů je předpokladem dobrého fungování evropského sociálně tržního hospodářství, které zajistí udržitelnější a inkluzivnější výsledky politiky. Více než polovina všech opatření v oblasti aktivní politiky na trhu práce a ochrany příjmů, která byla přijata po vypuknutí pandemie, byla schválena sociálními partnery nebo s nimi byla projednána. Hlavní směry politik zaměstnanosti vyzývají členské státy, aby zajistily včasné a smysluplné zapojení sociálních partnerů do přípravy a provádění reforem a politik zaměstnanosti, sociálních a případně hospodářských reforem a politik, a to i podporou jejich zvýšené kapacity. V souladu s vnitrostátními postupy a institucionálními rámci má zapojení sociálních partnerů na všech úrovních za cíl zlepšit koncepci reforem a zajistit jejich přijetí. Obecně platí, že kvalita zapojení sociálních partnerů do vnitrostátních politik zaměstnanosti a sociálních politik zůstala v posledních letech stabilní nebo se mírně zlepšila, ale stále se v jednotlivých členských státech výrazně liší. Důležité a zásadní je i zapojení organizací občanské společnosti. To obzvláště nabývá na významu v době, kdy je zapotřebí silného konsenzu k zajištění intenzivního oživení a podpory ekologické a digitální transformace. Do budoucna bude pro zajištění úspěšného plnění plánovaných opatření důležité odpovídající zapojení sociálních partnerů a organizací občanské společnosti do provádění plánů pro oživení a odolnost. Sociální partneři sehráli klíčovou roli ve strategii oživení z krize COVID-19 Forma zapojení sociálních partnerů do navrhování politických opatření realizovaných v roce 2021 Více než polovina všech opatření v oblasti kontinuity podnikání, ochrany a udržení zaměstnanosti, přizpůsobení pracovišť a ochrany příjmů přijatých v roce 2021 byla dohodnuta nebo vyjednána se sociálními partnery Kvalita zapojení se v jednotlivých členských státech zásadně liší Poznámky: Graf zobrazuje 184 případů právních předpisů nebo doporučení a tripartitních dohod v období od 1. ledna 2021 do 13. září 2021. Zdroj: Eurofound (2021), databáze COVID-19 EU Policy Watch. Výsledky vzdělávání jsou i nadále silně závislé na socioekonomickém zázemí. Pandemie COVID-19 vystavila systémy vzdělávání a odborné přípravy členských států silnému tlaku. Podíl osob, které předčasně odešly ze vzdělávání a odborné přípravy, se během pandemie nadále snižoval, i když pomaleji, a mezi jednotlivými zeměmi stále existují značné rozdíly. První studie a průzkumy z členských států naznačují, že během pandemie došlo ke značné ztrátě vzdělání, přičemž postiženi byli zejména studenti z nižších socioekonomických vrstev nebo z prostředí přistěhovalců pocházejících ze zemí mimo EU. Kromě nerovného přístupu k digitálnímu vzdělávání on-line jim v učení bránilo například méně příznivé prostředí doma. Bez souvislosti s pandemií zůstává socioekonomické nebo přistěhovalecké zázemí žáků také silným prediktorem úrovně jejich digitálních dovedností. Pokud jde o základní dovednosti, po určitém pokroku v minulosti se podíl patnáctiletých žáků s horšími výsledky opět zvyšuje. To podtrhuje význam poskytování kvalitního vzdělání od nejútlejšího věku. Navzdory nárůstu míry dosaženého terciárního vzdělání přetrvávají ve většině členských států sociální rozdíly v účasti na terciárním vzdělávání napříč generacemi. Stávající nesoulad mezi nabízenými a požadovanými dovednostmi rovněž zdůrazňuje potřebu posílit význam vzdělávání pro trh práce a dále zvýšit účast na terciárním vzdělávání, zejména v odvětvích s rostoucí poptávkou, jako jsou informační a komunikační technologie (IKT) a přírodní vědy, technologie, inženýrství a matematika (STEM). Prevence a snižování nerovností ve výsledcích vzdělávání souvisejících se socioekonomickým nebo migračním zázemím je klíčem k zajištění rovných příležitostí pro všechny, což má příznivý vliv na úroveň individuálních dovedností a růstový potenciál ekonomiky. Nerovnosti ve vzdělání mohou nastavit rozdílné výchozí pozice na trhu práce i kariérní vyhlídky Rozdíl 26,6 p.b. ve čtenářské gramotnosti mezi žáky z dolního a horního kvartilu indexu ekonomického, sociálního a kulturního statusu Sociálně-ekonomické a přistěhovalecké prostředí, z nějž žáci pocházejí, jsou silnými prediktory úrovně jejich digitálních dovedností Mladí lidé narození mimo EU téměř třikrát častěji odcházejí ze vzdělávání předčasně Předčasné odcházení ze vzdělávání a odborné přípravy (věková skupina 18 až 24 let, 2020) 2,2–5,6 5,6–7,6 7,6–8,2 8,2–12,1 12,1–16,0 Pozn.: Některé správní jednotky na ostrovech a v nejvzdálenějších regionech nejsou zastoupeny. Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil, EDAT_LFSE_02. © EuroGeographics pro administrativní hranice. Rozvoj dovedností dospělých se zdaleka nestal standardem v celé EU, mezi jednotlivými zeměmi jsou velké rozdíly a velký dopad měla na tuto oblast i pandemie; hlavní cíl EU do roku 2030 podpoří další úsilí potřebné v této oblasti. Zajištění toho, aby pracovníci měli dovednosti pro budoucí pracovní trhy, zůstává i nadále hlavní výzvou. Prognózy v oblasti dovedností poukazují na posun v kvalifikačních profilech na trhu práce v souvislosti s rychlými technologickými změnami, mimo jiné v důsledku ekologické a digitální transformace, a na další pokles počtu profesí s nízkou kvalifikací. To vytváří naléhavou potřebu prohlubování dovedností a změny kvalifikace. V této souvislosti byl (v předchozím roce) hlavní cíl EU v oblasti vzdělávání dospělých stanoven na 60 %, zatímco v roce 2016 činil 37,4 %. Účast na vzdělávání dospělých mezi osobami s nízkou kvalifikací a migranty zůstala výrazně pod průměrem. Zvyšování účasti na vzdělávání dospělých vyžaduje integrovaný přístup, který se soudržným způsobem vypořádá s různými překážkami, mimo jiné prostřednictvím poznatků o dovednostech a prognóz ve spolupráci s příslušnými zúčastněnými stranami. To zahrnuje kombinaci finanční podpory přímých nákladů, jako jsou individuální nároky na odbornou přípravu, s placeným volnem na odbornou přípravu a službami kariérního poradenství i s přehledem o možnostech odborné přípravy se zajištěnou kvalitou a informacemi o ověřování a certifikaci dovedností. Prohlubování dovedností a změna kvalifikace pracovní síly jsou klíčové pro usnadnění přechodu mezi zaměstnáními a podporu ekologické a digitální transformace pro 9,2 % dospělých v EU v roce 2020 platí, že se za poslední 4 týdny účastnili vzdělávání Z toho pouze 3,4 % tvořili dospělí s nízkou kvalifikací 89 % dospělých v EU souhlasí s tím, že lepší finanční podmínky by podpořily účast na vzdělávání Míra účasti na vzdělávání dospělých u celkové populace a nezaměstnaných v roce 2020 (v %, 25 až 64 let, poslední 4 týdny) Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil [trng_lfse_02]. Členské státy EU zaznamenaly v poskytování základních digitálních dovedností dospělým pouze omezený pokrok a v oblasti pokročilých digitálních dovedností je třeba vyvinout značné další úsilí. Pandemie výrazně zvýšila poptávku po digitálních dovednostech na všech úrovních jako průřezovém požadavku napříč mnoha profesemi a odvětvími. Z nejnovějších dostupných údajů pro hlavní ukazatel srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů od roku 2019 vyplývá, že pouze 56 % dospělých má alespoň základní digitální dovednosti. Tento ukazatel rovněž naznačuje nedostatek konvergence mezi členskými státy a velmi pomalý pokrok od roku 2014. Digitální dovednosti (na odpovídající úrovni) jsou vyžadovány na více než 90 % současných pracovních míst a téměř ve všech odvětvích hospodářství. Pokrok v této oblasti je nezbytný, má-li EU uspokojit rostoucí potřebu digitálních dovedností pro každodenní zapojení do společnosti, jakož i specifickou potřebu odborníků v oblasti informačních a komunikačních technologií v hospodářství. Navzdory krizi COVID-19 zůstaly celkové příjmy domácností v členských státech EU v roce 2020 v průměru stabilní, a to díky mimořádně rychlé politické reakci na úrovni členských států a Unie. V souvislosti s pandemií došlo ve druhém čtvrtletí roku 2020 k prudkému poklesu příjmů domácností, které však do konce roku opět vzrostly a ve srovnání let 2019 až 2020 zůstaly celkově stabilní. Nejvíce se snížily náhrady zaměstnancům a velký pokles zaznamenaly i náhrady osobám samostatně výdělečně činným a čisté příjmy z majetku. V průběhu roku 2020 se na celkových příjmech výrazně podílely čisté sociální dávky, které sehrály významnou roli při zmírňování celkového poklesu příjmů domácností ve druhém čtvrtletí, k čemuž do určité míry přispěly i úpravy daní z příjmů a majetku. Vzhledem k meziročnímu poklesu reálného HDP o 6 % svědčí tato stabilita celkových příjmů domácností v roce 2020 o účinnosti mimořádných diskrečních politik zavedených s cílem zmírnit sociální dopady krize, ale také o automatickém stabilizačním dopadu daňových systémů a systémů sociálního zabezpečení. Ve druhém čtvrtletí‑roku 2021 se skutečný HDP i kompenzace zaměstnancům rychle zvýšily, a to přibližně ve stejné míře, jako tomu bylo v předchozím roce. Celkově vzrostl reálný hrubý disponibilní příjem domácností v tomto čtvrtletí více než o rok dříve, a to i díky tomu, že čisté sociální dávky klesaly pomaleji než ostatní zdroje příjmů. Navzdory krizi COVID‑19 zůstaly celkové příjmy domácností v roce 2020 v průměru ve všech členských státech EU stabilní Příjmová nerovnost (S80/S20) se mírně snížila nebo zůstala stabilní ve většině členských států Podíl osob ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením byl v roce 2020 v EU stabilní na úrovni přibližně jedné z pěti osob Růst HDP, růst reálného hrubého disponibilního příjmu domácností a jeho hlavních složek (EU-27) Zdroj: Eurostat, Národní účty [ nasq_10_nf_tr ] and [ namq_10_gdp ]. Poznámky: viz hlavní část zprávy. Systémy sociální ochrany pomohly překonat krizi COVID-19, aniž by došlo k výraznému zvýšení rizika chudoby nebo příjmové nerovnosti. Míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením a jednotlivé její složky, jakož i celková příjmová nerovnost zůstaly v letech 2019 až 2020 ve většině členských států v podstatě stabilní. To odráží dopad systému daní a dávek, jakož i rozsáhlé veřejné podpory, včetně režimů zkrácené pracovní doby a dalších opatření na udržení pracovních míst, které byly zavedeny nebo rozšířeny během krize COVID‑19, zejména pro zranitelné skupiny. První odhady výdajů na sociální ochranu v roce 2020 pro 19 členských států ukazují na bezprecedentní úroveň a velký nárůst oproti roku 2019. Navzdory některým dočasným opatřením na zlepšení přístupu k (přiměřené) sociální ochraně přetrvávají v mnoha zemích nedostatky, zejména u pracovníků v nestandardních pracovněprávních vztazích a osob samostatně výdělečně činných. Některé strukturální reformy jsou oznámeny v národních plánech předložených členskými státy k provedení doporučení Rady z roku 2019 o přístupu pracovníků a osob samostatně výdělečně činných k sociální ochraně . Rizika chudoby a sociálního vyloučení pro některé skupiny obyvatel nicméně zůstávají vysoká, zejména pro rodiny s dětmi, osoby se zdravotním postižením, osoby narozené mimo EU a Romy. Chudoba domácností s velmi nízkou intenzitou práce se v posledním desetiletí zvýšila. Ve většině členských států jsou děti vystaveny chudobě (včetně trvalé chudoby) více než dospělá populace. Děti vyrůstající v chudobě nebo v sociálním vyloučení mají menší šanci uspět ve škole, těšit se dobrému zdraví a v pozdějším věku plně rozvinout svůj potenciál. Akční plán pro evropský pilíř sociálních práv obsahuje doplňkovou ambici k hlavnímu cíli EU pro rok 2030 v oblasti snižování chudoby, kterým je snížit do roku 2030 počet dětí ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením nejméně o 5 milionů. V některých členských státech je míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením u dětí v péči jen jednoho rodiče, v rodinách s více než 3 dětmi nebo v rodinách přistěhovalců nebo Romů až třikrát vyšší než u ostatních dětí. Doporučením Rady ze dne 14. června 2021 byla zřízena evropská záruka pro děti právě s cílem předcházet sociálnímu vyloučení dětí a bojovat proti němu tím, že bude zaručen přístup k souboru klíčových služeb. Osoby narozené mimo EU jsou také více ohroženy chudobou nebo sociálním vyloučením. Velká většina Romů žije pod vnitrostátní hranicí chudoby. Míra příliš vysokých nákladů na bydlení se před krizí v celé EU snižovala, ale situace lidí pod hranicí chudoby zůstává kritická. V roce 2020 žila přibližně desetina obyvatel EU v domácnostech, které na bydlení vynakládaly 40 % nebo více svého (ekvivalizovaného) disponibilního příjmu. U obyvatel ohrožených chudobou byla míra zatížení příliš vysokými náklady na bydlení výrazně vyšší, přičemž mezi členskými státy existovaly značné rozdíly. Dopad sociálních transferů na snižování chudoby je v zemích EU-27 od roku 2015 stabilní, ale těsně před krizí vykazoval rozptyl. Sociální transfery (s výjimkou důchodů) snížily v EU míru ohrožení chudobou v průměru přibližně o třetinu. Mezi jednotlivými členskými státy však existují značné rozdíly, které se pohybují od přibližně 16 % do více než 50 %. Mezi lety 2019 a 2020 se rozdíly mezi členskými státy prohloubily. V oblasti sociální ochrany existují značné rozdíly, zejména mezi pracovníky v nestandardních pracovněprávních vztazích nebo osobami samostatně výdělečně činnými, zatímco hodnota minimálních příjmových dávek jako procenta prahové hodnoty chudoby v roce 2019 klesla téměř ve všech členských státech. Minimální příjem se ve 12 členských státech pohybuje výrazně pod 60 % prahové hodnoty chudoby. Komise hodlá v roce 2022 navrhnout doporučení Rady o minimálním příjmu s cílem účinně podporovat a doplňovat politiky členských států. Přiměřenost záchranných sociálních sítí se v jednotlivých členských státech liší Podíl dávek zaručujících minimální příjem jako procenta prahové hodnoty chudoby se mezi lety 2018 a 2019 snížil v 16 členských státech Dávky zaručující minimální příjem na hodnotě nižší než polovina prahové hodnoty chudoby v jedné třetině členských států v roce 2019 Dopad sociálních transferů na snižování chudoby se v jednotlivých členských státech pohybuje mezi 16 % a 52 % Čistý příjem příjemců s minimálním příjmem jako procentuální podíl prahu ohrožení chudobou (rozložený do tří let) a podíl příjmů osob s nízkou mzdou (příjmový rok 2019) Zdroj: Výpočet DG EMPL z mikrodat EU-SILC. Pozn.: Údaje pro IE pro dávky zaručující minimální příjem odrážejí rok příjmu 2020. Pro IE, IT, LU a LV zatím není k dispozici statistika v oblasti příjmů a životních podmínek za rok 2020 týkající se prahových hodnot míry ohrožení chudobou. Graf se týká svobodných bezdětných osob. Čistý příjem příjemce s minimálním příjmem může zahrnovat i jiné druhy dávek (např. dávky na bydlení) než minimální příjem. Osoba s nízkými příjmy, která je uváděna jako reference, vydělává 50 % průměrné mzdy a pracuje na plný úvazek. Bez ohledu na pandemii první údaje naznačují, že v roce 2020 byly ve většině členských států hodnoty neuspokojených potřeb zdravotní péče v podstatě stabilní, ale existují mezi nimi značné rozdíly. U některých skupin, jako jsou lidé žijící v domácnostech s nízkými příjmy nebo lidé s migračním původem, je pravděpodobnost ohrožení kvůli neuspokojeným potřebám zdravotní péče vyšší, ačkoli rozsah rozdílů oproti celkové populaci se v jednotlivých členských státech liší. Mohly by se ještě vyskytnout problémy spojené s odkladem lékařských zákroků a významným přerušením běžné péče o pacienty, což souvisí i s neuspokojenými potřebami zdravotní péče, které byly na počátku krize COVID-19 významnější. V souvislosti s vypuknutím pandemie vyvstala potřeba posílit odolnost, kvalitu a dostupnost zdravotní péče.

Očekává se, že stárnutí obyvatelstva povede k výraznému nárůstu poptávky po službách dlouhodobé péče. V roce 2019 potřebovalo v EU dlouhodobou péči v průměru 26,6 % osob ve věku 65 let a více žijících v soukromých domácnostech. Posílení přístupu k formální dlouhodobé péči je důležité pro zajištění sociální spravedlnosti a rovnosti žen a mužů a je také příležitostí pro vytváření pracovních míst. Kvalitní domácí péče a komunitní služby dlouhodobé péče jsou důležité pro zajištění dostupné alternativy k pobytové péči pro všechny. Domácnosti, které potřebují dlouhodobou péči, mají často omezený přístup k formálním službám domácí péče, protože jsou cenově nedostupné nebo jednoduše nejsou k dispozici. V roce 2019 uvedlo 46,5 % osob ve věku 65 let a více s vážnými obtížemi v oblasti sebeobsluhy nebo péče o domácnost v EU, že potřebují při těchto činnostech pomoc, které se jim nedostává. Tento nedostatek pomoci byl výrazně zřetelnější u osob v nejnižším příjmovém kvintilu. Nedostatek přístupu k formální péči může mít vliv na neuspokojené potřeby péče nebo zatížení neformálních pečovatelů (většinou žen), kteří poskytují největší podíl péče. Obecně se přiměřenost sociální ochrany v souvislosti s potřebami dlouhodobé péče v jednotlivých členských státech značně liší a osoby, které ji potřebují, mohou i po obdržení sociálních dávek čelit velmi vysokým platbám za formální dlouhodobou péči z vlastních prostředků. Demografická změna představuje i nadále dlouhodobé problémy pro důchodové systémy. Přiměřenost důchodů zůstala v roce 2020 celkově stabilní. Rozdíl ve výši důchodů žen a mužů zůstává i nadále značný, a to i navzdory postupnému poklesu v posledních deseti letech. Reformy by se měly zaměřit na vybudování inkluzivních důchodových systémů a poskytovat dostatečný přístup stejně mužům jako ženám, jakož i osobám s různými typy smluv a v různých hospodářských činnostech, a zároveň zajišťovat přiměřený příjem ve stáří a zachovávat udržitelnost veřejných financí. ************* Členské státy by měly přijmout opatření s cílem řešit výzvy v oblasti zaměstnanosti, dovedností a sociální politiky uvedené v této společné zprávě o zaměstnanosti. Analýza uvedená v této zprávě zdůrazňuje řadu prioritních oblastí pro opatření politik. Cílem těchto opatření by měla být podpora inkluzivní obnovy prostřednictvím stimulace tvorby pracovních míst, usnadnění přechodu z nezaměstnanosti do zaměstnání a mezi odvětvími, zlepšení hospodářské a sociální odolnosti a zajištění spravedlivého přechodu na ekologické a digitální technologie, přičemž se bude postupovat směrem k hlavním cílům EU pro rok 2030 v oblasti zaměstnanosti, dovedností a snižování chudoby. V souladu s hlavními směry politik zaměstnanosti se členské státy vyzývají, aby: ·postupně přešly na trzích práce od nouzových opatření k opatřením na podporu oživení a přijaly opatření na podporu vyšší účasti na trhu práce a reaktivace pracovníků nejvíce postižených pandemií, ·v souladu s doporučením Komise o účinné aktivní podpoře zaměstnanosti (EASE) vypracovaly ucelené balíčky politik v oblasti pobídek pro zaměstnávání a přechod na jinou práci, opatření pro prohlubování dovedností a změnu kvalifikace a zvýšenou podporu služeb zaměstnanosti při přechodu mezi zaměstnáními, ·posílily účinnost a efektivitu aktivních politik na trhu práce a veřejných služeb zaměstnanosti, a to i prostřednictvím investic do digitální infrastruktury a služeb (při zajištění dostupnosti), predikování dovedností potřebných v budoucnu a poznatků o dovednostech (rovněž v souvislosti s ekologickou a digitální transformací), profilovacích systémů a odpovídajícího školení zaměstnanců, ·zlepšovaly vyhlídky mladých lidí na trhu práce podporou inkluzivního a kvalitního odborného vzdělávání a přípravy a terciárního vzdělávání, nabízením cílené podpory služeb zaměstnanosti (včetně mentorství, poradenství a konzultací) a podporou kvalitní učňovské přípravy a stáží (zejména v malých a středních podnicích) v souladu s posíleným systémem záruk pro mladé lidi, ·zajistily rovnost žen a mužů a posílily účast žen na trhu práce, mimo jiné prostřednictvím politik pro sladění pracovního a soukromého života, přístupu k cenově dostupné a kvalitní dlouhodobé péči a službám předškolního vzdělávání a péče, a zajistily, aby rodiče a další osoby s pečovatelskými povinnostmi měli přístup k pracovnímu volnu z rodinných důvodů a pružnému uspořádání práce, a zároveň podporovaly vyvážené využívání těchto možností mezi ženami a muži, ·zlepšily výsledky učení a snížily nerovnosti ve vzdělávání a odborné přípravě; rozšířily přístup k terciárnímu vzdělávání (zejména pro znevýhodněné skupiny); předcházely předčasnému odchodu ze vzdělávání; dále zvýšily účast na terciárním vzdělávání a jeho význam pro trh práce, se zvláštním zaměřením na odvětví, jako jsou IKT a STEM, a to i prostřednictvím mikrocertifikátů, ·investovaly do změny kvalifikace a prohlubování dovedností, zejména v oblasti digitálních dovedností dospělých, zejména do dovedností potřebných pro digitální a ekologickou transformaci, posílením ustanovení o individuálních vzdělávacích nárocích, zejména prostřednictvím individuálních vzdělávacích účtů, podpory rozsáhlých mnohostranných partnerství veřejného a soukromého sektoru v rámci Paktu pro dovednosti a koalice pro digitální dovednosti a pracovní místa, poskytování účinnějších pobídek podnikům a pracovníkům, aby se zapojili do prohlubování dovedností a změny kvalifikace, investic do infrastruktury a vybavení včetně digitálního, ·zlepšily digitální kompetence žáků a dospělých a zvýšily počet talentů v oblasti digitálních technologií na trhu práce prostřednictvím rozvoje digitálních vzdělávacích a školicích ekosystémů podporovaných klíčovými nástroji, jako je vysokorychlostní připojení škol, vybavení a školení učitelů; podporovaly instituce s know-how v oblasti digitalizace se zvláštním zaměřením na začleňování a zmenšování digitální propasti, ·reformovaly regulaci trhu práce a systémy daní a dávek s cílem zajistit snížení segmentace trhu práce a podporu tvorby kvalitních pracovních míst; zajistily, aby pracovníci v nestandardních formách zaměstnání a osoby samostatně výdělečně činné měli přístup k odpovídající sociální ochraně v souladu s doporučením Rady o přístupu k sociální ochraně, ·zajistily, aby pracovní prostředí bylo bezpečné a dobře uzpůsobené požadavkům na práci, které se v době po pandemii objevují, a aby bylo dostupné pružné uspořádání práce, ·zajistily sociálně spravedlivý proces transformace, ·podporovaly kolektivní vyjednávání, sociální dialog a zapojení sociálních partnerů, a to i v souvislosti s prováděním plánů pro oživení a odolnost, ·poskytly všem dětem ohroženým chudobou nebo sociálním vyloučením bezplatný a účinný přístup ke zdravotní péči, předškolnímu vzdělávání a péči, vzdělávání a školním aktivitám, účinný přístup ke zdravé výživě a přiměřenému bydlení v souladu s doporučením o zavedení záruky pro děti, ·investovaly do přiměřených a udržitelných systémů sociální ochrany pro všechny, včetně systémů minimálního příjmu, podporovaly reformy vedoucí k udržení a posílení úrovní ochrany a zlepšovaly ochranu těch, na něž se dosud žádná nevztahuje nebo kdo nejsou chráněni dostatečně; zlepšily přiměřenost dávek, převoditelnost práv, přístup ke kvalitním službám a podporu začlenění práceschopných osob na trh práce; posílily poskytování kvalitních, dostupných a udržitelných služeb dlouhodobé péče; posoudily distribuční dopady politik, ·zajistily inkluzivní a udržitelné důchodové systémy a poskytovaly dostatečný přístup stejně mužům jako ženám, jakož i osobám s různými typy smluv a v různých hospodářských činnostech, a zároveň zajišťovat přiměřený příjem ve stáří,

·řešily bezdomovectví jako nejextrémnější formu chudoby; podporovaly investice do renovace obytných nemovitostí a sociálních bytů; případně usnadnily přístup ke kvalitnímu a cenově dostupnému bydlení, sociálnímu bydlení nebo pomoci s bydlením, ·investovaly do kapacity systému zdravotní péče včetně primární péče, koordinace péče, zdravotnického personálu a elektronického zdravotnictví; snížily přímé výdaje domácností, zlepšily pokrytí zdravotní péče a podporovaly prohlubování dovedností a změnu kvalifikace zdravotnických pracovníků. Podporu při rozvíjení politických opatření v těchto oblastech členským státům poskytuje financování EU, mimo jiné prostřednictvím Evropského sociálního fondu plus, Evropského fondu pro regionální rozvoj a Nástroje pro oživení a odolnost. Pro zajištění účinné podpory národních plánů pro oživení a odolnost bude klíčem úplné a ambiciózní provádění reforem a investic do národních plánů pro oživení odolnost. Významně přispěje k řešení problémů v oblasti zaměstnanosti, získávání dovedností a sociální politiky, které jsou uvedeny v doporučeních pro jednotlivé země v kontextu evropského semestru. Opatření spojená s těmito oblastmi politiky v národních plánech, které již Rada schválila, dosahují hodnoty přibližně 135 miliard EUR, což je přibližně 30 % celkových finančních přídělů těchto schválených plánů, které významně přispějí k provádění evropského pilíře sociálních práv.

PŘEHLED TRENDŮ NA TRHU PRÁCE, SOCIÁLNÍCH TRENDŮ A VÝZEV V EVROPSKÉ UNII 1.1 Trendy na trhu práce Oživení na trhu práce se začíná projevovat, zaměstnanost se však ještě nevrátila na úroveň před krizí. Ve druhém čtvrtletí roku 2021 dosáhl celkový počet zaměstnaných osob v EU 207,5 milionu. To je o 4,1 milionu více než ve druhém čtvrtletí roku 2020, ale stále o 2 miliony méně než ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019. Po dosažení nejnižší hodnoty 71,6 % ve druhém čtvrtletí roku 2020 míra zaměstnanosti (ve věkové skupině 20 až 64 let) ve druhém čtvrtletí roku 2021 částečně opět vzrostla na 72,8 %, což je méně než maximum 73,3 % za čtvrté čtvrtletí roku 2019. Roční míra zaměstnanosti činila v roce 2020 v EU 72,5 %, což představuje o 0,7 p.b. méně než v roce 2019. V některých hospodářských činnostech zůstává úroveň zaměstnanosti podstatně nižší než před krizí. Zejména odvětví velkoobchodu a maloobchodu, dopravy, ubytování a stravování mají ve druhém čtvrtletí roku 2021 ve srovnání se čtvrtým čtvrtletím roku 2019 stále o 2,3 milionu zaměstnaných osob méně (pokles o 4,5 %), následuje zpracovatelský průmysl (pokles o 2,5 %). Naopak odvětví jako stavebnictví a informační a komunikační technologie již dosáhla předpandemické úrovně zaměstnanosti. Celkově se předpokládá, že zaměstnanost za rok 2021 vzroste o 0,8 %, za rok 2022 o 1 % a v roce 2023 růst mírně zpomalí na 0,6 %. Cíl EU, aby do roku 2030 bylo zaměstnáno alespoň 78 % obyvatelstva ve věku 20 až 64 let, odráží společný závazek k inkluzivnímu oživení doprovázenému tvorbou pracovních míst (viz oddíl 1.4). Současně se po počátečním poklesu v souvislosti s krizí COVID-19 na téměř rekordní úroveň zvýšila míra volných pracovních míst. Před krizí ve druhém čtvrtletí roku 2019 činila míra volných pracovních míst v zemích EU-27 2,4 %. Omezující opatření v reakci na pandemii a související zastavení nebo zpomalení hospodářské činnosti vedly k poklesu míry volných pracovních míst. Ve druhém čtvrtletí roku 2020 klesla v zemích EU-27 na 1,6 %, což je nejnižší hodnota od prvního čtvrtletí roku 2016. Od té doby roste a ve druhém čtvrtletí roku 2021 dosáhla 2,3 %, čímž téměř zcela absorbovala dopad šoku způsobeného pandemií COVID-19. I když je normální, že volná pracovní místa reagují na cyklické výkyvy rychleji než nezaměstnanost, trendy a informace z průzkumů (např. Eurofound) ukazují na potřebu pečlivě sledovat potenciální nedostatek pracovních sil (viz oddíl 2.1). Rychlá politická reakce pomohla omezit dopady na trh práce v souvislosti s krizí COVID-19. Pandemie vyvolala krizi v oblasti veřejného zdraví s rozsáhlými dopady na hospodářskou činnost, pracovní trhy a společnost. Míra nezaměstnanosti (15 až 74 let) se ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019 zvýšila z 6,6 % (nejnižší úroveň, jaká kdy byla v zemích EU-27 zaznamenána) na 7,6 % ve třetím čtvrtletí roku 2020. V eurozóně byla míra nezaměstnanosti ve třetím čtvrtletí roku 2020 mírně vyšší, a to 8,5 % (o 1,1 p.b. nad hodnotou zaznamenanou za čtvrté čtvrtletí roku 2019). Nedávné zmírnění omezujících opatření a zavedení očkovacích kampaní pomohlo znovu nastartovat ekonomiky EU a přispělo ke snížení míry nezaměstnanosti na 7,3 % ve druhém čtvrtletí roku 2021 (8 % v eurozóně). Celkově zůstal nárůst nezaměstnanosti nižší, než by se dalo očekávat s ohledem na rozsah dopadu onemocnění COVID-19 na ekonomiku. Je to díky opatřením politik, která zavedly členské státy, mimo jiné s podporou finančních prostředků EU (zejména SURE, ale také REACT-EU a investiční iniciativy pro reakci na koronavirus CRII a CRII+), a také kvůli přechodu lidí z trhu práce do stavu ekonomické neaktivity, když bylo obtížnější najít práci a mnozí raději hledání přerušili. Nejnovější měsíční údaje ukazují, že míra nezaměstnanosti se dále snížila a v září 2021 v Unii klesla na 6,7 % (v eurozóně na 7,4 %), čímž se přiblížila předkrizovým hodnotám. Mezi členskými státy však panuje značná různorodost (viz oddíl 2.1). Také míra dlouhodobé nezaměstnanosti dosáhla ve druhém čtvrtletí roku 2021 v Unii hodnoty odpovídající 2,9 % aktivního obyvatelstva a vykazuje mírný, i když trvalý nárůst ve srovnání s rekordně nízkou hodnotou dosaženou ve druhém čtvrtletí roku 2020 (2 %). Celkový počet odpracovaných hodin částečně opět vzrostl po prudkém poklesu, k němuž došlo po vypuknutí pandemie, ale stále je pod předkrizovou úrovní. Ve druhém čtvrtletí roku 2021 jejich počet činil 82,8 miliardy. To je o 9,7 miliardy hodin více, než činila rekordně nízká hodnota ve druhém čtvrtletí roku 2020 (73,1 miliardy), a to zejména díky zlepšení podmínek na trhu práce, rozšíření možností práce na dálku a snížení míry týdenní pracovní neschopnosti (z 19,4 % celkové zaměstnanosti ve druhém čtvrtletí roku 2020 na 10,5 % ve druhém čtvrtletí roku 2021). Stále je to však téměř o 2,5 miliardy hodin méně než činilo maximum dosažené v prvním čtvrtletí roku 2019, což ještě více zdůrazňuje roli, kterou pro mnoho pracovníků hrají nebo hrály režimy zkrácené pracovní doby a programy dočasného propouštění spolu s omezeními propouštění, která zavedlo několik členských států, aby pomohly zachovat zaměstnanost (viz oddíl 2.1). Počet odpracovaných hodin na jednoho zaměstnance v EU v posledním desetiletí pomalu, ale setrvale klesal, zejména z důvodu rozšiřování částečných úvazků a dalších forem pružného uspořádání práce (tj. smluv na nulový počet hodin nebo práce na zavolanou v rámci práce prostřednictvím platforem). Vypuknutí pandemie COVID-19 zastavilo zvyšování míry aktivity pozorované v posledních letech. Míra aktivity osob ve věku 20 až 64 let v Unii v roce 2020 činila 77,8 %, což je o 0,5 p.b. méně než v roce 2019. Ve druhém čtvrtletí roku 2021 však tato hodnota opět vzrostla na 78,3 %, což přibližně odpovídá hodnotám zaznamenaným před krizí. Za souhrnnou hodnotou je patrný nárůst aktivity u žen (na 72,7 %, což je o 0,3 p.b. více než ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019), zatímco u mužů byl zaznamenán pokles aktivity (na 84 %, což je o 0,3 p.b. méně než ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019). Nejpříznivější výsledky vykázala věková skupina 55 až 64 let, která na vrcholu krize zaznamenala pouze mírný pokles a ve druhém čtvrtletí roku 2021 se pohybovala nad předpandemickou úrovní. Přestože míra zaměstnanosti žen pod vlivem koronavirové krize klesla o něco méně než u mužů, výrazné rozdíly mezi pohlavími přetrvávají. V roce 2020 se míra zaměstnanosti žen (věková skupina 20 až 64 let) snížila na 66,9 %, což je o 0,5 p.b. méně než v roce 2019, zatímco u mužů klesla na 78 %, což je o 0,9 p.b. méně než v předchozím roce. Ve čtvrtletním vyjádření se míra zaměstnanosti žen snížila z 67,4 % ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019 na 66,1 % ve druhém čtvrtletí roku 2020, ale do druhého čtvrtletí roku 2021 opět vzrostla na 67,2 %. Míra zaměstnanosti mužů ve druhém čtvrtletí roku 2021 činila 78,3 %, což je o 0,8 p.b. méně než ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019. Tento vývoj se promítl do mírného snížení rozdílu v zaměstnanosti žen a mužů, který ve druhém čtvrtletí roku 2021 činil 11,1 p.b., přičemž ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019 dosáhl 11,6 p.b. (v ročním vyjádření 11,1 p.b. v roce 2020 a 11,5 p.b. v roce 2019). Krize silně ovlivnila výsledky mladých lidí na trhu práce, jejich situace se však od konce roku 2020 zlepšuje. Míra nezaměstnanosti mladých lidí (15 až 24 let) dosáhla v roce 2020 v EU 17,1 %, což je o 1,8 p.b. více než v roce 2019. Ve druhém čtvrtletí roku 2021 činila míra nezaměstnanosti mladých lidí 17,4 %, tj. o 2,6 p.b. více než ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019, ale o 1 p.b. méně než činilo maximum dosažené ve třetím čtvrtletí roku 2020. Celkem bylo v EU ve druhém čtvrtletí roku 2021 bez zaměstnání přibližně 3,2 milionu mladých lidí (15 až 24 let) nebo až 5,1 milionu, pokud bychom do tohoto počtu zahrnuli i všechny osoby, které nejsou zaměstnané ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy (NEET), a 9,4 milionu v širší věkové skupině 15 až 29 let. Čtvrtletní míra NEET v této věkové skupině činila v Unii ve druhém čtvrtletí roku 2021 13,2 % (o 0,7 p.b. více než ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019, ale o 1,5 p.b. méně než ve druhém čtvrtletí roku 2020). Starší pracovníci se s dopady koronavirové krize na trhu práce vyrovnali lépe než jiné skupiny. Míra zaměstnanosti starších pracovníků (55 až 64 let) zůstává od vypuknutí pandemie COVID-19 relativně stabilní. Ve druhém čtvrtletí roku 2021 dosáhla hodnoty 60,2 %, což je o 0,4 p.b. více než ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019, a v posledním desetiletí vykazuje setrvale rostoucí tendenci. Míra zaměstnanosti dospělých ve věku 25 až 54 let činila ve druhém čtvrtletí roku 2021 80,3 %, což je stále mírně pod úrovní před pandemií (80,8 % ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019). Míra nezaměstnanosti osob ve věku 55 až 74 let v Unii mírně vzrostla, a to ze 4,7 % ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019 na 5,3 % ve druhém čtvrtletí roku 2021. Graf 1: Dopad krize na zaměstnanost se mezi různými věkovými skupinami lišil Míra zaměstnanosti v zemích EU-27 ve skupinách podle pohlaví a věku, údaje očištěné od sezónních vlivů, avšak nikoli od kalendářních vlivů (v %)

Pozn.: Přerušení časových řad od prvního čtvrtletí roku 2021. Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil [lfsi_emp_q]. Krize se dotkla zejména pracovníků v nestandardních formách zaměstnání a osob samostatně výdělečně činných. Z celkového počtu zaměstnanců (věková skupina 20 až 64 let) v EU v roce 2020 (161,6 milionu) mělo přibližně 19,9 milionu (12,4 %) pracovní smlouvu na dobu určitou (1,3 p.b. pod hodnotou zjištěnou za rok 2019). Ve druhém čtvrtletí roku 2021 mělo dočasnou pracovní smlouvu přibližně 21,3 milionu pracovníků (20 až 64 let, sezónně očištěno), což je stále o 0,8 milionu osob méně než ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019. Tento podíl je mnohem vyšší u mladých lidí (15 až 24 let) než u zbytku populace a výrazně vyšší u osob s nízkou kvalifikací ve srovnání s osobami se střední a vysokou kvalifikací. Podíl nedobrovolného dočasného zaměstnání se oproti roku 2019 nadále snižoval (o 1,1 p.b.) a v roce 2020 dosáhl 6,8 %. Podíl pracovníků s dočasnými pracovními smlouvami na celkové zaměstnanosti (20 až 64 let) se zvýšil z nejnižší hodnoty dosažené ve druhém čtvrtletí roku 2020 (10,1 %) na 11,3 % ve druhém čtvrtletí roku 2021. Počet osob pracujících na částečný úvazek se v průběhu roku 2020 neustále zvyšoval. V důsledku toho dosáhl podíl pracovníků na částečný úvazek (20 až 64 let) na celkové zaměstnanosti ve druhém čtvrtletí roku 2021 17,7 % (o 0,6 p.b. méně než ve čtvrtém čtvrtletí roku 2019). Podíl pracovníků nedobrovolně pracujících na částečný úvazek se v roce 2020 snížil na 25 % (o 1,5 p.b. méně než v roce 2019). Od začátku pandemie v prvním čtvrtletí roku 2020 se počet osob samostatně výdělečně činných snížil o 0,7 milionu (z přibližně 25,8 milionu na 25,1 milionu ve druhém čtvrtletí roku 2021). Graf 2: Výskyt dočasných smluv se liší podle věkové skupiny a úrovně kvalifikace Podíl zaměstnanců s dočasnou pracovní smlouvou podle věku a úrovně vzdělání v zemích EU-27 (2020) Zdroj: Eurostat, šetření pracovních sil [lfsa_etgar], [lfsa_etpgan] a [lfst_r_e2tgaedcu]. Krize silně ovlivnila postavení osob narozených mimo EU na trhu práce. V roce 2020 činila míra zaměstnanosti (ve věkové skupině 20 až 64 let) osob narozených mimo EU 65,3 %, což je o 2,4 p.b. méně než v roce 2019 a o 8,2 p.b. méně než u osob narozených v EU. Míra nezaměstnanosti (15 až 74 let) osob narozených mimo EU činila v roce 2020 12,3 %, což je nárůst oproti 10,8 % v předchozím roce. Údaje o nezaměstnanosti rovněž ukazují nárůst z 13,5 % ve druhém čtvrtletí roku 2020 na 13,9 % ve druhém čtvrtletí roku 2021. 1.2 Sociální trendy Navzdory krizi COVID‑19 zůstaly příjmy domácností v roce 2020 v průměru ve všech členských státech EU díky rychlé politické reakci stabilní. V souvislosti s pandemií došlo ve druhém čtvrtletí roku 2020 k prudkému poklesu reálného hrubého disponibilního příjmu domácností, a to o 3,3 % (meziročně); do konce roku však opět vzrostl a v letech 2019–2020 zůstal celkově stabilní (s poklesem o 0,25 %). Největší pokles zaznamenaly náhrady zaměstnancům (‑5,5 %), výrazně však klesly také náhrady u osob samostatně výdělečně činných (‑1,4 %) a čisté příjmy z majetku (‑3,3 %) – viz graf 3. V průběhu roku 2020 se na celkových příjmech výrazně podílely čisté sociální dávky, které sehrály významnou roli při zmírňování celkového poklesu příjmů domácností ve druhém čtvrtletí, k čemuž do určité míry přispěly i úpravy daní z příjmů a majetku. Tento trend pokračoval i ve druhém a třetím čtvrtletí roku 2020 a v prvním čtvrtletí roku 2021, kdy růst příjmů ze sociálních dávek více než kompenzoval pokles náhrad zaměstnancům a osobám samostatně výdělečně činným (výrazně nižší oproti poklesu ve druhém čtvrtletí) a pokles čistých příjmů z majetku. Vzhledem k meziročnímu poklesu tržních příjmů a reálného HDP o 6 % svědčí tato stabilita celkových příjmů domácností o podpoře mimořádných diskrečních politik zavedených s cílem zmírnit sociální dopady krize a také o automatických stabilizačních účincích daňových systémů a systémů sociálního zabezpečení. Změny ve druhém čtvrtletí roku 2021 znamenaly zlom: rychle se zvýšil skutečný HDP i kompenzace zaměstnancům, a to přibližně ve stejné míře, jako tomu bylo v předchozím roce ve druhém čtvrtletí roku 2020. Celkově vzrostl reálný hrubý disponibilní příjem domácností více než o rok dříve, a to i díky tomu, že čisté sociální dávky klesaly pomaleji než ostatní zdroje příjmů.



Graf 3: Celková stabilita celkových průměrných příjmů domácností v EU v kontextu krize spojené s pandemií COVID‑19 byla důsledkem bezprecedentní politické reakce Růst HDP, růst reálného hrubého disponibilního příjmu domácností a jeho hlavních složek (EU-27) Poznámky: Výpočty GŘ pro zaměstnanost. Nominální hrubý disponibilní příjem domácnosti byl deflován pomocí cenového indexu výdajů na konečnou spotřebu domácností. Reálný růst hrubého disponibilního příjmu domácností v EU se odhaduje jako vážený průměr hodnot členských států, které mají k dispozici čtvrtletní údaje na základě ESA 2010 (celkem 95 % hrubého disponibilního příjmu domácností v EU). Zdroj: Eurostat, Národní účty [ nasq_10_nf_tr ] a [ namq_10_gdp ]. Údaje nejsou očištěny od sezónních vlivů. Celkově zůstala příjmová nerovnost ve většině členských států stabilní. Podle bleskových odhadů Eurostatu zůstal průměrný koeficient příjmové nerovnosti (S80/S20) v EU v roce 2020 stabilní nebo zaznamenal mírný pokles. To bylo opět výsledkem masivní veřejné podpory a silné automatické stabilizace, která zmírnila důsledky krize, zejména pro zranitelné skupiny. Přestože se odhaduje, že příjmy ze zaměstnání poklesly o 10 % u prvních příjmových kvantilů a o 2 % u pátého příjmového kvantilu, celkový dopad na disponibilní příjmy byl do značné míry omezen v celé distribuci příjmů, a to díky příznivému vyrovnávacímu účinku systému daní a dávek a fungování režimů zkrácené pracovní doby a dalších programů pro udržení zaměstnání. Podíl osob ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením zůstal v prvním roce koronavirové krize v podstatě stabilní. V roce 2020 byla v EU chudobou nebo sociálním vyloučením ohrožena přibližně jedna z pěti osob (21,9 %). Všechny tři složky ukazatele míry ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením byly ve většině členských států meziročně stabilní. Podle bleskových odhadů Eurostatu se míra ohrožení chudobou oproti roku 2019 nezměnila nejméně v polovině členských států. Tyto odhady ukazují, že nově zavedená opatření politik v kombinaci se systémem daní a dávek zmírnila dopad krize COVID-19, stabilizovala příjmy a významně přispěla k zabránění nárůstu rizika chudoby. Výsledkem byla také celková stabilita míry materiální a sociální deprivace (6,8 %, nárůst pouze o 0,2 p.b.). Podíl osob žijících v domácnostech, v nichž (téměř) žádný jejich člen nemá zaměstnání, zůstal rovněž stabilní (8,2 %, tj. nárůst pouze o 0,1 p.b.), což odráží potlačení dopadů, pokud jde o ztrátu pracovních míst, a rovněž se jedná o důsledek režimů zkrácené pracovní doby a dalších opatření k udržení pracovních míst. Stále významnější formou chudoby je energetická chudoba. Dne 13. října 2021 přijala Komise sdělení nazvané Řešení nárůstu cen energie , v němž zdůraznila spravedlivé systémy daní a dávek, cílená opatření na podporu příjmu a politiky inkluzivní renovace jako klíčové prvky souboru nástrojů ke zmírnění energetické chudoby a řešení bezprostředních dopadů zvýšení cen.

Míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením u dětí byla rovněž stabilní, ale s většími rozdíly mezi jednotlivými zeměmi a nárůstem příjmové chudoby. Míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením u dětí se v jednotlivých členských státech výrazně liší: čtyři členské státy zaznamenaly hodnoty vyšší než 30 %, zatímco v dalších čtyřech vykazují méně než 15 %. Kromě toho byla méně potlačena příjmová chudoba, neboť v roce 2020 výrazně vzrostla ve třetině členských států. Rodiče samoživitelé a vícečetné rodiny byli ohroženi chudobou nebo sociálním vyloučením výrazně více (průměr EU 42,1 %) než rodiny s 1–2 dětmi (průměr EU 29,6 %). Chudoba mezi zaměstnanými lidmi představuje i nadále problém. Chudoba pracujících v zemích EU-27 se mezi lety 2010 a 2019 zvýšila o 0,5 p.b. (z 8,5 % na 9 %). Ačkoli údaje za rok 2020 ještě nejsou plně k dispozici, nezdá se, že by se situace od roku 2019 výrazně změnila. Obecně platí, že zranitelní pracovníci čelí obtížnějším podmínkám: ti s dočasnými pracovními smlouvami čelí většímu riziku chudoby pracujících než pracovníci se smlouvami na dobu neurčitou (16,2 % oproti 5,9 %); totéž platí pro pracovníky s nízkou kvalifikací v porovnání s pracovníky s vysokou kvalifikací (19 % oproti 4,9 %) a pracovníky narozené mimo EU a v EU (20,1 % oproti 8,1 %). Navzdory celkové odolnosti sociálních systémů byly zranitelné skupiny zasaženy krizí COVID‑19 negativněji. Opatření omezující volný pohyb osob měla nepřiměřený dopad na osoby se zdravotním postižením, například pokud jde o přístup ke zdravotní péči, vzdělávání a dalším podpůrným on-line službám, a rovněž prohloubila již existující omezení v přístupu k zaměstnání. U osob s přistěhovaleckým původem je míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením někdy až dvojnásobná ve srovnání s osobami narozenými v EU. Omezení volného pohybu osob zavedená v reakci na pandemii odřízla mnoho Romů žijících v segregovaných osadách od jakéhokoli zdroje příjmů a (formální či neformální) hospodářské činnosti, což vedlo k dalšímu prohloubení jejich chudoby . 1.3 Revidovaný srovnávací přehled sociálních ukazatelů: přehled výzev souvisejících se zásadami pilíře Analýza ve společné zprávě o zaměstnanosti 2022 vychází z revidovaného souboru hlavních ukazatelů srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů schváleného Radou. Akční plán evropského pilíře sociálních práv zveřejněný v březnu 2021 představil návrh revidovaného srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů, který byl následně projednán s Výborem pro zaměstnanost a Výborem pro sociální ochranu a dne 14. června 2021 schválen Radou pro zaměstnanost, sociální politiku, zdraví a ochranu spotřebitele. Cílem revize je komplexnější pokrytí zásad pilíře a posílení role srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů jako hlavního kvantitativního nástroje pro sledování pokroku při provádění pilíře v kontextu evropského semestru. Revidovaný přehled pomůže zejména sledovat situaci v členských státech v souvislosti s měřitelnými rozměry pilíře, přičemž doplňuje stávající nástroje pro sledování, zejména monitor výsledků v oblasti zaměstnanosti a monitor výsledků v oblasti sociální ochrany. Hlavní ukazatele v revidovaném srovnávacím přehledu sociálních ukazatelů podporují sledování 18 z 20 zásad pilíře (o čtyři více než v předchozí verzi) a přispívají k posouzení klíčových problémů v oblasti zaměstnanosti a sociálních věcí v členských státech. Soubor hlavních ukazatelů byl revidován podle zásad úspornosti, dostupnosti, srovnatelnosti a statistické robustnosti. Ukazatele spojené s každou ze tří kapitol pilíře jsou následující (nové ukazatele jsou označeny **, revidované *): ·Rovné příležitosti oÚčast dospělých na vzdělávání během posledních 12 měsíců (věková skupina 25 až 64 let)** oPodíl osob předčasně odcházejících ze vzdělávání a odborné přípravy (věková skupina 18 až 24 let) oPodíl obyvatel se základními nebo vyššími celkovými digitálními dovednostmi (věková skupina 16 až 74 let) oMladí lidé, kteří nejsou zaměstnáni ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy (míra NEET) (věková skupina 15 až 29 let)* oRozdíl v míře zaměstnanosti žen a mužů (věková skupina 20 až 64 let) oPříjmová nerovnost měřená koeficientem příjmové nerovnosti (S80/S20) ·Spravedlivé pracovní podmínky oMíra zaměstnanosti (věková skupina 20 až 64 let) oMíra nezaměstnanosti (věková skupina 15 až 74 let) oMíra dlouhodobé nezaměstnanosti (věková skupina 15 až 74 let) oReálný hrubý disponibilní příjem domácností, na obyvatele ·Sociální ochrana a začleňování

oMíra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením (věková skupina od 0 let) (AROPE 0+) oMíra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením u dětí (věková skupina 0 až 17 let) (AROPE 0-17)** oVliv sociálních transferů (kromě důchodů) na snižování chudoby oRozdíly v zaměstnanosti osob se zdravotním postižením (věková skupina 20 až 64 let)** oMíra příliš vysokých nákladů na bydlení** oDěti do tří let věku ve formální péči o děti oSubjektivně neuspokojená potřeba zdravotní péče (věková skupina 16 a více let). Hlavní ukazatel „Rozdíly v zaměstnanosti osob se zdravotním postižením“ dočasně používá jako statistický zdroj EU-SILC, ale pro zvýšení přesnosti začne od roku 2023, tj. od dat za rok 2022, místo něj používat šetření pracovních sil v EU. Útvary Komise, včetně Eurostatu, budou nadále sledovat jeho kvalitu a ve střednědobém horizontu, jakmile budou k dispozici údaje založené na šetření pracovních sil (2023), tento ukazatel přezkoumají a podpoří další kroky ke zlepšení srovnatelnosti mezi zeměmi a prozkoumají vývoj dalších ukazatelů v této oblasti. Hlavní ukazatel „Účast dospělých na vzdělávání během posledních 12 měsíců“ bude také od roku 2022 využívat data z šetření pracovních sil. Komise bude tento ukazatel společně s Eurostatem sledovat, a aby zajistila kvalitu a srovnatelnost údajů, provede důkladnou analýzu údajů z obou zdrojů, až budou k dispozici (2023). Pro zajištění monitorování hlavních směrů politik zaměstnanosti 6 a 7, včetně aktivních politik na trhu práce, bude tato společná zpráva o zaměstnanosti 2022 výjimečně používat ukazatel účasti dospělých na vzdělávání v posledních 4 týdnech (věková skupina 25 až 64 let). Pro analýzu hlavních ukazatelů se používá společná metodika, kterou schválil Výbor pro zaměstnanost a Výbor pro sociální ochranu (podrobnosti jsou uvedeny v příloze 4). Touto metodikou se hodnotí situace a vývoj v členských státech sledováním úrovní a meziročních změn každého z hlavních ukazatelů, jež srovnávací přehled sociálních ukazatelů obsahuje. Úrovně a změny se klasifikují podle jejich odstupu od příslušného (neváženého) průměru EU. Hodnocení úrovní a změn u jednotlivých členských států se pak kombinují na základě dohodnutého pravidla, a každý členský stát je tak zařazen do jedné ze sedmi kategorií („nejlepší“, „lepší než průměr“, „průměrný/neutrální“, „dobrý, ale je třeba sledovat“, „slabý, avšak zlepšující se“, „je nutné sledovat“ a „kritické situace“). Na základě toho tabulka 1 podává shrnutí údajů ze srovnávacího přehledu podle nejnovějších údajů, které jsou u každého ukazatele k dispozici. Hlavní ukazatele srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů poukazují na klíčové výzvy v členských státech EU ve třech oblastech rovných příležitostí a přístupu na trh práce, spravedlivých pracovních podmínek a sociální ochrany a začleňování. Pokud jde o „kritické situace“ (červeně na grafu 4), poměrně velký počet členských států se stále potýká se značnými problémy, pokud jde o situaci žen na trhu práce a účast dětí na formální péči o děti (s pěti varovnými signály u obou ukazatelů). V poměrně velkém počtu členských států vzbuzují obavy také výsledky dalších skupin na trhu práce, přičemž v šesti zemích je alarmující mezera v zaměstnanosti osob se zdravotním postižením a ve čtyřech zemích míra NEET u mladých lidí. Pro čtyři členské státy zůstávají kritické také počty osob předčasně odcházejících ze vzdělávání a odborné přípravy. Nakonec je zde oblast sociální ochrany a začleňování a kritický dopad sociálních transferů (kromě důchodů) na snižování chudoby ve velkém počtu členských států (6), přičemž až čtyři z nich se potýkají s kritickými problémy v souvislosti s ohrožením chudobou obecně a zejména s dětskou chudobou. Ve čtyřech členských státech je na „kritické“ hodnotě rovněž i koeficient příjmové nerovnosti. Při rozšíření pohledu na kategorii „je nutné sledovat“ se vedle „kritických“ kategorií objevují další tři ukazatele: mladí NEET, dopad sociálních transferů na snižování chudoby a děti mladší tří let ve formální péči o děti, přičemž v prvních dvou případech se jedná o deset zemí a v posledním uvedeném případě o jedenáct. V kapitole 2 je předložena podrobná analýza uvedených čtrnácti ukazatelů včetně dlouhodobých trendů a případně i dalších ukazatelů. Finanční a technická podpora EU pro opatření v oblasti zaměstnanosti, získávání dovedností a sociální politiky Na podporu provádění evropského pilíře sociálních práv Unie poskytuje významné finanční prostředky prostřednictvím různých finančních nástrojů. Fondy politiky soudržnosti EU (zejména Evropský sociální fond plus, ESF+ a Evropský fond pro regionální rozvoj, EFRR), které mají na období 2021–2027 k dispozici přibližně 500 miliard EUR (včetně spolufinancování z vnitrostátních zdrojů), se zaměřují na snižování socioekonomických rozdílů, podporu vzestupné hospodářské a sociální konvergence a podporu strukturálních změn. V květnu 2020 navrhla Komise Nástroj Evropské unie na podporu oživení (807 miliard EUR v běžných cenách, které jsou součástí víceletého finančního rámce EU na období 2021–2027), aby zmírnila hospodářský a sociální dopad krize, posílila hospodářskou a sociální odolnost a zlepšila připravenost ekonomik a společností EU na výzvy a příležitosti ekologické a digitální transformace, a to i z pohledu jejich spravedlivosti. Nový nástroj pro oživení a odolnost je středobodem nástroje NextGenerationEU (podrobnější informace jsou uvedeny níže). Dopad financování EU je dále posilován prostřednictvím technické pomoci financované z Nástroje pro technickou podporu. Jejím cílem je na vyžádání pomoci vnitrostátním orgánům špičkovým politickým poradenstvím a budováním kapacit na míru v prioritních oblastech reforem, včetně trhu práce, dovedností a sociální politiky. Technická podpora může být nabízena na dvoustranné bázi nebo mezi více zeměmi. Nástroj pro oživení a odolnost (v hodnotě 723,8 miliardy EUR v běžných cenách) poskytuje rozsáhlou finanční podporu reformám a investicím v členských státech, které podporují udržitelný inkluzivní růst a tvorbu pracovních míst, přičemž zvláštní pozornost je věnována těm, které řeší výzvy uvedené v doporučeních pro jednotlivé země v kontextu evropského semestru. Pro provádění evropského pilíře sociálních práv jsou relevantní čtyři ze šesti pilířů, které vymezují působnost nástroje: inteligentní, udržitelný a inkluzivní růst; sociální a územní soudržnost; odolnost systému zdravotní péče, ekonomická, sociální a institucionální odolnost a politiky pro další generace, děti a mládež. V plánech pro oživení a odolnost předložených členskými státy a schválených Komisí a Radou je proto věnována náležitá pozornost oblastem zaměstnanosti, dovedností a sociální politiky. S rozpočtem ve výši téměř 99,3 miliardy EUR na období 2021–27 bude ESF+ podporovat, doplňovat a zvyšovat hodnotu politik členských států v oblastech zaměstnanosti, získávání dovedností a sociální politiky. Fond bude financovat opatření, která zajistí rovné příležitosti, rovný přístup na trh práce, spravedlivé a kvalitní pracovní podmínky, sociální ochranu a začleňování, zejména se zaměřením na kvalitní a inkluzivní všeobecné a odborné vzdělávání a celoživotní učení, investice do dětí a mladých lidí a přístup k základním službám. Na začátku krize COVID-19 poskytly fondy soudržnosti rychlou reakci v rámci investiční iniciativy pro reakci na koronavirus a investiční iniciativy pro reakci na koronavirus plus (CRII a CRII+), což vedlo k čistému navýšení prostředků na opatření v oblasti zaměstnanosti a zdravotní péče o více než 11 miliard EUR do listopadu 2021. Další pomoc při oživení pro soudržnost a území Evropy (REACT-EU) ve výši 50,6 miliardy EUR přispěla k posílení kapacit členských států pro zotavení z krize. V neposlední řadě byly v rámci dočasné podpory na zmírnění rizik nezaměstnanosti v mimořádné situaci (SURE) poskytnuty úvěry v hodnotě 100 miliard EUR na podporu režimů zkrácené pracovní doby a podobných opatření na udržení pracovních míst, zejména pro osoby samostatně výdělečně činné. V rámci investičního plánu Zelené dohody pro Evropu byl zřízen mechanismus pro spravedlivou transformaci, který má pomoci podpořit spravedlivý přechod ke klimatické neutralitě. Prvním pilířem je Fond pro spravedlivou transformaci (FST) zřízený v rámci politiky soudržnosti, který poskytuje 19,3 miliardy EUR na zmírnění nepříznivých dopadů procesu přechodu na klimaticky neutrální hospodářství prostřednictvím podpory nejvíce postižených území. Graf 4: Zaměstnanost, dovednosti a sociální problémy v členských státech EU podle hlavního ukazatele v revidovaném srovnávacím přehledu sociálních ukazatelů Poznámky: 1) údaje pro ukazatel účasti dospělých na vzdělávání zatím nejsou k dispozici; 2) ukazatel digitálních dovedností se vztahuje k údajům za rok 2019; 3) v některých ukazatelích chybí údaje za některé země: legendy ke všem ukazatelům jsou uvedeny v příloze.

Tabulka 1. Hlavní ukazatele srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů přehled výzev v členských státech

Rok Nejlepší Lepší než průměr Dobrý, ale je třeba sledovat Průměrný/neutrální Slabý, avšak zlepšující se Je nutné sledovat Kritické situace Rovné příležitosti Osoby předčasně odcházející ze vzdělávání a odborné přípravy (v % populace ve věku 18–24 let) 2020 EL, HR, IE, SI EE, LV, PL, PT LT AT, BE, DE, DK, FR, NL, SK ES, MT CY, CZ, FI, LU, SE BG, HU, IT, RO Úroveň digitálních dovedností jednotlivců 2019 DE, DK, FI, NL, SE AT, CZ, EE, EL, HR, IE LU BE, ES, FR, LT, MT, PT, SI, SK CY, HU, PL BG, LV, RO Míra mladých NEET (% celkového obyvatelstva ve věku 15–29 let) 2020 DE, LU, NL, SE AT, BE, DK, FI, HR, MT, SI CZ, EE, FR, LV, PL RO CY, HU, IE, LT, PT, SK BG, EL, ES, IT Rozdíl v zaměstnanosti žen a mužů 2020 FI, LT, LV, SE DE, DK, EE, FR, LU, PT, SI AT, BE, BG, CY, ES, IE, NL, SK MT CZ, HR EL, HU, IT, PL, RO Koeficient příjmové nerovnosti (S80/S20) 2020 CZ, SI, SK AT, BE, DK, FI, NL, PL, SE CY, EE, EL, FR, HR, HU, LU, PT RO ES, MT BG, DE, LT, LV Spravedlivé pracovní podmínky Míra zaměstnanosti (% obyvatelstva ve věku 20–64 let) 2020 CZ, DE, NL, SE DK, FI, LV, MT, PL EE, LT AT, CY, FR, HU, LU, SI, SK HR BE, BG, IE, PT, RO EL, ES, IT Míra nezaměstnanosti (% aktivního obyvatelstva ve věku 15–74 let) 2020 CZ, PL BG, DE, FR, HU, MT, NL, RO, SI AT, BE, CY, DK, FI, HR, IE, LU, PT, SE, SK EL, IT EE, LT, LV ES Míra dlouhodobé nezaměstnanosti (% aktivního obyvatelstva ve věku 15–74 let) 2020 CZ, DE, DK, HU, MT, NL, PL, PT, SE AT, BE, BG, CY, FI, FR, HR, IE, LV, RO, SI EL, IT EE, LT, LU, SK ES Růst hrubého disponibilního příjmu domácnosti na obyvatele (2008=100) 2020 HU, LT, PL CZ, IE, LV, MT, SI, SK DE, DK, FI, HR, LU, NL, PT, SE AT, BE CY, EL, ES, IT Sociální ochrana a začleňování Míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením 2020 CZ, SI, SK AT, CY, DK, FI, NL, PL, SE BE, EE, FR, HR, HU, LU, MT, PT LV DE, LT BG, EL, ES, RO Míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením u dětí (0 až 17 let) 2020 CZ, DK, FI, SI EE, LT, NL, PL, SE, SK AT, BE, CY, FR, HR, HU, LU, LV, MT, PT DE BG, EL, ES, RO Vliv sociálních transferů (kromě důchodů) na snižování chudoby 2020 BE, DK, FI, FR CZ, HU, LU, SE, SI, SK AT CY, EE, NL, PL DE, EL, LT, PT BG, ES, HR, LV, MT, RO Rozdíly v zaměstnanosti osob se zdravotním postižením 2020 AT, DK, EE, FI, PT ES, LT, LU, SI FR CY, CZ, EL, NL, SK MT, RO, SE BE, BG, DE, HR, HU, PL Zatížení příliš vysokými náklady na bydlení 2020 SK CY, FI, HR, LT, MT, PT, SI AT, BE, CZ, ES, HU, LU, LV, NL, PL, RO, SE EL BG, DK, EE DE Děti do tří let věku ve formální péči 2020 BE, DK, FR, LU, NL, PT, SE SI ES EE, FI, LV, MT HR AT, BG, CY, DE, EL, LT CZ, HU, PL, RO, SK Subjektivně neuspokojená potřeba zdravotní péče 2020 AT, CY, CZ, DE, ES, HU, LU, MT, NL BE, BG, DK, FR, HR, LT, PT, SE, SI, SK EE, EL FI, LV, RO PL Pozn.: aktualizace ze dne 28. října 2021. Koeficient příjmové nerovnosti, míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením, míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením u dětí, dopad sociálních transferů na snížení chudoby, příliš vysoké náklady na bydlení, děti do tří let věku ve formální péči o děti a subjektivně neuspokojená potřeba zdravotní péče nejsou pro Irsko a Itálii k dispozici. Růst hrubého disponibilního příjmu domácnosti není k dispozici pro Bulharsko, Estonsko, Francii a Rumunsko. Rozdíl v zaměstnanosti osob se zdravotním postižením není k dispozici pro Irsko, Itálii a Lotyšsko. Přerušení řad a označení jsou uvedena v přílohách 1 a 2. 1.4 Hlavní cíle EU do roku 2030 EU stanovila pro rok 2030 tři hlavní cíle v oblasti zaměstnanosti, získávání dovedností a snižování chudoby, uvedené v akčním plánu evropského pilíře sociálních práv. Hlavní cíle uvedli vedoucí představitelé EU v Portském prohlášení z 8. května a Evropská rada na svém červnovém zasedání a schválila je Rada pro zaměstnanost, sociální politiku, zdraví a ochranu spotřebitele na svém červnovém zasedání. Spolu s doplňkovými cíli, které jsou uvedeny níže, odrážejí tři kapitoly pilíře, tj. rovné příležitosti a přístup na trh práce, spravedlivé pracovní podmínky a sociální ochranu a začlenění. Tyto tři cíle pomohou směřovat opatření k modelu oživení a růstu doprovázeného tvorbou pracovních míst, přičemž celoživotní učení podpoří pracovníky v co nejlepším využití hospodářských a společenských změn a zároveň přispěje k boji proti chudobě a sociálnímu vyloučení v EU a k dosažení cílů udržitelného rozvoje. Jsou stanoveny na ambiciózní, avšak realistické úrovni s ohledem na sociálně-ekonomický kontext, širší trendy a plánované reformy a investice, mimo jiné v rámci nástroje pro oživení a odolnost. Do roku 2030 by na základě dohodnutých cílů v EU: ·Nejméně 78 % obyvatelstva ve věku od 20 do 64 let mělo být zaměstnáno. ·Nejméně 60 % dospělých osob (25 až 64 let) by se mělo každý rok účastnit odborné přípravy. ·Počet osob ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením by se měl snížit alespoň o 15 milionů. Členské státy nyní stanovují své vlastní národní cíle v souladu s ambicemi obsaženými v hlavních cílech EU. Portský sociální závazek ze dne 7. května 2021 (podepsaný předsedy Evropského parlamentu a Evropské komise, portugalským premiérem, sociálními partnery EU a Sociální platformou) vyzval členské státy, aby stanovily ambiciózní národní cíle, které s náležitým přihlédnutím k výchozí pozici každé země představují přiměřený příspěvek k dosažení evropských cílů. V červenci 2021 vyzvala Komise členské státy, aby zaslaly své první návrhy národních cílů pro rok 2030. Hlavní cíle EU i národní cíle budou sledovány v rámci evropského semestru. Vysoká úroveň zaměstnanosti začleněná též v hlavním cíli v oblasti míry zaměstnanosti je klíčovou prioritou pro rok 2030, která má zajistit, aby se každý mohl plně zapojit do ekonomiky a společnosti. Účast na trhu práce je důležitá pro podporu potenciálu udržitelného a inkluzivního růstu, pro podporu aktivní účasti ve společnosti a pro přispění k přiměřenosti a fiskální udržitelnosti systémů sociální ochrany, a to i s ohledem na stárnutí populace. Pro dosažení tohoto cíle bude důležitý pokrok v oblasti ekologické a digitální transformace na trhu práce. Míra zaměstnanosti v celé EU činila v roce 2020 72,5 %, což je o 5,5 p.b. méně než ambice 78 % do roku 2030, která je obsažena v hlavním cíli (viz graf 5). V akčním plánu evropského pilíře sociálních práv byly stanoveny doplňkové cíle, které mají zvýšit účast žen a mladých lidí na trhu práce a podpořit tak celkový cíl v oblasti zaměstnanosti. Doplňkové ambice se zaměřují na snížení rozdílu v zaměstnanosti žen a mužů na polovinu, zvýšení nabídky formálního předškolního vzdělávání a péče a snížení podílu mladých lidí (15 až 29 let), kteří nejsou zaměstnáni ani se neúčastní vzdělávání nebo odborné přípravy (NEET), na 9 %. Zvýšení účasti žen na trhu práce je důležité pro zvýšení růstového potenciálu a jako reakce na výzvy spojené se stárnutím populace a úbytkem pracovní síly. Větší účast žen na trhu práce podpořená formálním předškolním vzděláváním a péčí může díky pozitivnímu dopadu na příjmy domácností rovněž přispět ke snížení chudoby a sociálního vyloučení, a to i u dětí. Snížení míry NEET znamená také aktivaci nevyužitého potenciálu mladých lidí, což je klíčem k zajištění jejich plného zapojení do společnosti. Graf 5: Míra zaměstnanosti osob ve věku 20 až 64 let v roce 2020 Zdroj: Eurostat, ukazatel [ tesem010 ]. Hlavní cíl pro rok 2030, pokud jde o účast dospělých na vzdělávání, odráží potřebu zajistit přizpůsobení a schopnost využívat výhod v kontextu rychle se měnících potřeb trhu práce v důsledku šoku spojeného s pandemií COVID-19 a s ohledem na ekologickou a digitální transformaci. Dopad pandemie na ekonomiku a společnost, stejně jako nadcházející strukturální změny, zdůrazňují potřebu rozvíjení kvalifikace po celou dobu produktivního života a celoživotního rozvoje dovedností. To je důležitější než kdy dříve, protože se očekává, že digitální a ekologická transformace zásadně změní požadavky na dovednosti potřebné na mnohých pracovních pozicích a vytvoří nové. V této souvislosti byl hlavní cíl EU v oblasti vzdělávání dospělých stanoven na 60 %, zatímco v roce 2016 činil 37,4 % (viz graf 6). Cíl pro rok 2030 byl tedy nastaven ambiciózně, přičemž toto posílené úsilí EU a členských států bylo podpořeno Evropskou agendou dovedností a rovněž značnými dodatečnými finančními prostředky EU dostupnými na odbornou přípravu, mimo jiné v rámci nástroje pro oživení a odolnost (viz kapitolu 2.2). Dosažení cíle vzdělávání dospělých je možné pouze s pevnými základy v systémech vzdělávání a odborné přípravy, přičemž získávání dovedností musí odpovídat budoucím potřebám trhu práce. Dosažené vzdělání je důležitým faktorem, který určuje vyhlídky mladých lidí na zaměstnání a vytváří základy pro vzdělávání v průběhu života. Přesto v roce 2020 nedosáhlo alespoň vyššího sekundárního vzdělání 9,9 % mladých lidí v EU. Z tohoto důvodu byly v akčním plánu pilíře stanoveny doplňkové cíle, kterými jsou další předcházení předčasnému odchodu ze vzdělávání a zvyšování účasti na vyšším sekundárním vzdělávání. Doplňkový cíl, aby alespoň 80 % osob ve věku 16 až 74 let mělo alespoň základní digitální dovednosti, navíc uznává klíčovou roli těchto dovedností pro zajištění plného zapojení do trhů práce a budoucí společnosti. Opatření v této oblasti jsou obzvláště naléhavá vzhledem k pomalému pokroku, kterého bylo od roku 2015 v celé EU dosaženo (zvýšení z 54 % v roce 2015 na 56 % v roce 2019). Graf 6: Účast dospělých na vzdělávání během posledních 12 měsíců (v %, 2016) Zdroj: zvláštní extrakce, k dispozici on-line na stránkách Eurostatu . Dosažení ambiciózní míry snížení chudoby a sociálního vyloučení je nezbytné pro zajištění inkluzivního růstu a vzestupné sociální a hospodářské konvergence v Unii. Cíl pro rok 2030 zahrnuje snížení počtu osob ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením do roku 2030 o 15 milionů. V roce 2020 činila míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením v celé Unii 21,9 % (viz graf 7). Ke splnění mety stanovené v cíli EU týkajícího se snížení chudoby budou muset členské státy přijmout opatření ve třech dimenzích, a to podpory příjmu, přístupu ke zboží a službám a integrace na trhu práce. Akční plán evropského pilíře sociálních práv si jako doplňkový cíl stanovil snížení počtu dětí ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením. Zaměření na děti je klíčové pro prolomení mezigeneračního kruhu chudoby a přispění k rovným příležitostem v EU. Za účelem dosažení této ambice navrhuje tento doplňkový cíl snížit do roku 2030 počet dětí ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením nejméně o 5 milionů.

Graf 7: Míra ohrožení chudobou nebo sociálním vyloučením pro celou populaci v roce 2020 (v %) Zdroj: Ukazatel Eurostatu [ tepsr_lm410 ]. Cíl snížení počtu osob ohrožených chudobou nebo sociálním vyloučením o 15 milionů do roku 2030 by odpovídal míře 17,6 % podle základní hodnoty v roce 2019 a centrálního demografického scénáře Eurostatu pro 20. léta 21. století. Rámce pro referenční srovnávání podporující analýzu a tvorbu politik Ve sdělení z roku 2017 o vytvoření evropského pilíře sociálních právbylo navrženo referenční srovnávání jako nástroj na podporu strukturálních reforem a posílení vzestupné konvergence v oblasti zaměstnanosti a sociálních věcí. Rámce pro referenční srovnávání jako multidisciplinární metoda kombinují kvantitativní ukazatele (výkonnosti a výsledků) s kvalitativní analýzou prvků koncepce politik a politických pák, které ovlivňují správnou tvorbu politik. Kromě podpory tvorby politik pomáhají srovnávací rámce spolu s ukazateli srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů při analýze evropského semestru a společné zprávy o zaměstnanosti. Od roku 2017 Komise vypracovala srovnávací rámce a projednala je s členskými státy v několika oblastech v souladu se společným přístupem, na němž se dohodly Výbor pro zaměstnanost a Výbor pro sociální ochranu. Rámce se týkají oblastí 1) dávek v nezaměstnanosti a aktivní politiky na trhu práce, 2) dovedností a vzdělávání dospělých a 3) minimálního příjmu. Hlavní výsledky těchto metod byly vykázány v předchozích společných zprávách o zaměstnanosti. Komise rovněž začala pracovat na dalších rámcích, které by mohly být použity v budoucích cyklech semestru, zejména na srovnávání minimálních mezd a na mapování kolektivního vyjednávání ve spolupráci s Výborem pro zaměstnanost a na přiměřenosti důchodů a na péči o děti a podpoře dětí s Výborem pro sociální ochranu. Výbor pro sociální ochranu schválil v říjnu 2021 rámec pro péči o děti a podporu dětí. Určuje ukazatele výsledků (týkající se předškolního vzdělávání a péče, dětské chudoby a deprivace specifické pro děti) a ukazatele výkonnosti (rozdíly v docházce dětí do zařízení péče o děti podle příjmových kvintilů, dopad sociálních transferů na chudobu dětí, rozdíly v příliš vysokých nákladech na bydlení a míře deprivace v oblasti bydlení s ohledem na děti, dopad rodičovství na zaměstnanost ve věkové skupině 25 až 49 let a podíl obyvatel ve věku 25 až 49 let, kteří jsou ekonomicky neaktivní nebo pracují na částečný úvazek z důvodu pečovatelských povinností, podle pohlaví). Pro posouzení přiměřenosti podpory příjmu byly dohodnuty dva ukazatele týkající se příjmu nepracujícího páru se dvěma dětmi a příjmu páru se dvěma dětmi, v němž je výdělečně činný pouze jeden z partnerů pobírající nízkou mzdu, vyjádřeny jako procentní podíl částky odpovídající hranici chudoby. Pro lepší zohlednění situace v členských státech při sledování trendů je k dispozici řada kontextových informací. Některé oblasti jsou rovněž označeny jako oblasti, na kterých je třeba dále pracovat, zejména co se týče politických pák. Posílením společného chápání příslušných ukazatelů a politických pák v dané oblasti politiky srovnávací rámce významně přispívají k provádění evropského pilíře sociálních práv. Po přijetí akčního plánu evropského pilíře sociálních práv budou budoucí srovnávací rámce přizpůsobeny revidovanému srovnávacímu přehledu sociálních ukazatelů. Hlavní výsledky těchto metod jsou vykázány ve společné zprávě o zaměstnanosti.

ZAMĚSTNANOST A SOCIÁLNÍ REFORMY – VÝSLEDKY A OPATŘENÍ ČLENSKÝCH STÁTŮ 2.1. Hlavní směr 5: Podpora poptávky po pracovní síle V tomto oddíle se rozebírá provádění hlavního směru politik zaměstnanosti 5, který členským státům doporučuje vytvářet podmínky podporující poptávku po pracovní síle a vytváření pracovních míst v souladu se čtvrtou (aktivní podpora zaměstnanosti) a šestou (odměňování) zásadou pilíře. Pododdíl 2.1.1 se zaměřuje na klíčový vývoj na trhu práce, který odráží také dopad koronavirové krize. Pododdíl 2.1.2 informuje o opatřeních prováděných členskými státy v těchto oblastech se zvláštním důrazem na opatření, jejichž cílem je zachování zaměstnanosti v době krize COVID-19 a podpora tvorby pracovních míst. 2.1.1 Klíčové ukazatele Po počátečním šoku způsobeném koronavirovou krizí se výsledky na trhu práce v roce 2021 stabilizovaly. Navzdory meziročnímu poklesu HDP v EU o 6 % v roce 2020 se míra nezaměstnanosti ve stejném období zvýšila pouze o 0,4 p.b. z průměrných 6,7 % na 7,1 % (s nárůstem o 1,4 p.b. v měsíčních údajích z předkrizového minima 6,3 % dosaženého v březnu 2020 na maximum 7,7 % v září 2020). Podpůrná opatření v podobě zkrácené pracovní doby a dalších programů pro udržení zaměstnání přispěla k relativně omezenému nárůstu nezaměstnanosti. Nárůst míry nezaměstnanosti zmírnila také nižší účast na trhu práce, zejména v důsledku obav z nákazy a snížených šancí najít práci vzhledem k utlumené hospodářské činnosti. Hospodářské oživení sice podpoří tvorbu pracovních míst, ale návrat na úroveň zaměstnanosti před krizí se neočekává dříve než v roce 2022. A to i přesto, že se míra nezaměstnanosti za září 2021 blíží předkrizové úrovni (6,7 %). Počet pracovníků využívajících režimy zkrácené pracovní doby a podobné programy udržení zaměstnání zůstal vysoký až do poloviny roku 2021. Všechny členské státy EU zavedly nebo posílily režimy zkrácené pracovní doby a/nebo podobné systémy udržení zaměstnání v době krize COVID‑19. Během první vlny pandemie (od dubna do května 2020) dosáhlo využívání těchto systémů nebývalé úrovně (až 40 % všech zaměstnanců v až 60 % všech podniků v členských státech, jako je Francie a Itálie, viz graf 2.1.1). Využívání těchto programů dosahovalo významných, byť nižších hodnot i ve druhé polovině roku 2020 a v první polovině roku 2021. Tato podpůrná opatření významně přispěla k omezení dopadu pandemie na trh práce, zejména pokud jde o míru zaměstnanosti, a to zejména u pracovníků s nižšími příjmy (Eurostat, 2021). V některých členských státech (např. v Estonsku a Lotyšsku) byly tyto programy ukončeny a následně znovu zavedeny v souvislosti s dalšími vlnami pandemie. V rámci reakce EU na pandemii získalo v roce 2020 podporu z programu SURE 19 členských států, celkem přibližně 31 milionů lidí a 2,5 milionu firem. Bude důležité zajistit, aby režimy zkrácené pracovní doby usnadňovaly a podporovaly restrukturalizační procesy a nezdržovaly strukturální úpravy. Za tímto účelem by měla být mimořádná nouzová opatření postupně ukončena, jakmile dozraje čas.



Graf 2.1.1: Podíl zaměstnanců a společností podporovaných režimy zkrácené pracovní doby a dalšími opatřeními k udržení pracovních míst se postupně snižoval Rozsah opatření k udržení pracovních míst se v jednotlivých členských státech lišil (v %, první čtvrtletí roku 2020 až druhé čtvrtletí roku 2021)

čvc 2021 led 2021 čvc 2020 led 2020 čvc 2021 led 2021 čvc 2020 led 2020 čvc 2021 led 2021 čvc 2020 led 2020 čvc 2021 led 2021 čvc 2020 led 2020 čvc 2021 led 2021 čvc 2020 led 2020 Podíl společností Podíl zaměstnanců Pozn.: Pro Česko a Rumunsko nejsou údaje k dispozici. Zdroj: Eurostat, statistiky týkající se onemocnění COVID‑19. Nezaměstnanost se ve většině členských států Unie v roce 2020 oproti roku 2019 zhoršila. V roce 2020 se míra nezaměstnanosti oproti roku 2019 zvýšila ve všech členských státech s výjimkou čtyř (viz graf 2.1.2), přičemž nejvyšší hodnoty pro EU (7,7 %) bylo dosaženo v září 2020. Situace hodnocená v rámci srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů zůstává ve Španělsku „kritická“, v roce 2020 byl zaznamenán nárůst oproti již vysoké míře nezaměstnanosti, zatímco Řecko a Itálie se nacházejí v kategorii „slabý, avšak zlepšující se“. Situace v oblasti nezaměstnanosti v pobaltských státech se v průběhu roku 2020 výrazně zhoršila, ačkoli poslední údaje naznačují, že v roce 2021 došlo k oživení. V prvních devíti měsících roku 2021 byl největší pokles nezaměstnanosti zaznamenán v na Kypru (-3,5 p.b.), v Řecku (-3,1 p.b.) a v Rakousku (-2.1 p.b.). Irsko, Dánsko, Slovinsko, Estonsko a Španělsko vykazují za stejné období menší zlepšení, které však stále převyšuje hodnotu 1 p.b. Graf 2.1.2: Nezaměstnanost v roce 2020 vzrostla ve většině členských států Míra nezaměstnanosti (věková skupina 15 až 74 let) a meziroční změna mezi lety 2019 a 2020 (hlavní ukazatel srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů) Pozn.: Osy jsou zaměřeny na nevážený průměr EU. Legenda je uvedena v příloze. Zdroj: Eurostat, [ une_rt_a ] šetření pracovních sil. Podle srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů se zaměstnanost v roce 2020 oproti roku 2019 snížila téměř ve všech zemích EU. Jak ukazuje graf 2.1.3, Řecko, Itálie a Španělsko se podle metodiky srovnávacího přehledu sociálních ukazatelů stále nacházejí v „kritických situacích“, a to kvůli dalšímu poklesu zaměstnanosti, v jehož důsledku se míra zam