ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Výroční zpráva Evropskému parlamentu a Radě o činnostech ústřední jednotky systému Eurodac za rok 2012 /* COM/2013/0485 final */





ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RADĚ Výroční zpráva Evropskému parlamentu a Radě o činnostech ústřední jednotky systému Eurodac za rok 2012 1. Úvod 1.1. Oblast působnosti Nařízení Rady (ES) č. 2725/2000 ze dne 11. prosince 2000 o zřízení systému „Eurodac“ pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy (dále jen „nařízení o Eurodacu“)[1] stanoví, že Komise předkládá Evropskému parlamentu a Radě výroční zprávu o činnostech ústřední jednotky[2]. Tato desátá výroční zpráva obsahuje informace o řízení a výkonu systému v roce 2012. Posuzuje výsledky a nákladovou efektivnost systému Eurodac, jakož i kvalitu služeb poskytovaných ústřední jednotkou. Jedná se o poslední výroční zprávu, kterou předkládá Komise – další výroční zprávy bude předkládat eu-LISA (IT agentura). 1.2. Právní a politický vývoj Komise připravila a 30. května 2012 předložila nový návrh, který umožňuje nahlížet do systému Eurodac pro účely vymáhání práva[3]. Komise nejprve v roce 2008 přijala přepracované znění nařízení o Eurodacu[4], které přístup k systému Eurodac pro tyto účely neumožňovalo. V roce 2009 byly přijaty pozměněné návrhy[5], jejichž cílem bylo umožnit přístup k systému za účelem vymáhání práva (a které v důsledku vstupu Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) v platnost zastaraly); v roce 2010[6] byl předložen návrh, z něhož je umožnění přístupu k systému za uvedeným účelem vyňato. Jasně se pak ukázalo, že přístup k systému Eurodac za účelem vymáhání práva bude pro Radu zásadním prvkem společného evropského azylového systému, a proto Komise v roce 2012 přijala další návrh. ÚSTŘEDNÍ JEDNOTKA SYSTÉMU EURODAC[7] 1.3. Řízení systému Článek 38 nařízení týkajícího se IT agentury[8] stanoví, že nová agentura převezme řízení systému Eurodac dne 1. prosince 2012. Aby však byl v souladu s uvedeným nařízením zajištěn plynulý provoz, je k dokončení přesunu řízení tohoto systému z jeho stávajících ústředí v Bruselu (Belgie) a Lucemburku do nových ústředí ve Štrasburku (Francie) a Sankt Johann im Pongau (Rakousko) zapotřebí přechodného období. Proto se očekává, že uvedená agentura převezme řízení systému Eurodac během roku 2013. Proces převzetí řízení v roce 2013 vyžaduje, aby zaměstnanci agentury byli proškoleni; vyžaduje rovněž, aby se vytvořilo propojení umožňující agentuře řídit ze Štrasburku stávající IT infrastrukturu systému Eurodac, která se nachází v Lucemburku, a to než bude ve Štrasburku zřízena identická ústřední jednotka a v Sankt Johann im Pongau záložní ústřední jednotka; a nakonec vyžaduje vyřazení z provozu IT infrastruktury původní ústřední jednotky a záložní ústřední jednotky v Lucemburku. 1.4. Kvalita služeb a nákladová efektivnost Komise se v nejvyšší míře snaží poskytovat členským státům, které jsou koncovými uživateli ústřední jednotky Eurodac, vysoce kvalitní služby. Ústřední jednotka Eurodac sama o sobě nevykázala v roce 2012 žádnou nečinnost. Celkem byla v uvedeném roce dostupná po 99,98 % času. Údržba a provoz ústřední jednotky si v roce 2012 vyžádaly výdaje ve výši 421 021,75 EUR, čímž došlo ke snížení výdajů oproti předchozím rokům (1 040 703,82 EUR v roce 2011, 2 115 056,51 EUR v roce 2010 a 1 221 183,83 v roce 2009). Za tímto snížením stálo především zdokonalení systému Eurodac (Eurodac Plus). Účinné využívání stávajících zdrojů a infrastruktury spravované Komisí, např. využívání sítě s-TESTA[9], umožnilo určité úspory. Komise (prostřednictvím programu ISA[10]) poskytovala rovněž komunikační a zabezpečovací služby při výměně údajů mezi ústřední jednotkou a vnitrostátními jednotkami. Tyto náklady, které měly podle čl. 21 odst. 2 a 3 nařízení původně nést členské státy, nakonec uhradila Komise tím, že využila společné dostupné infrastruktury. Pokud jde o nákladovou efektivnost, systém Eurodac umožňuje členskému státu porovnat údaje, které původně předaly jiné členské státy, s údaji, které sám tento členský stát původně předal, za účelem zjištění, zda určitý žadatel již dříve žádal o azyl (buď v jiném členském státě, nebo v dotčeném členském státě). To vede k významným úsporám ve vnitrostátních rozpočtech, neboť členské státy nemusí pro účely srovnání otisků prstů žadatelů o azyl na svém území disponovat státním automatizovaným daktyloskopickým systémem (AFIS). Vzhledem k tomu, že v roce 2012 bylo ústřední jednotce zasláno 411 236 úspěšných transakcí a výdaje na údržbu a provoz ústřední jednotky dosáhly v témže roce výše 421 021,75 EUR, náklady na jednu transakci představují přesně 1,02 EUR. 1.5. Ochrana a bezpečnost údajů Ustanovení čl. 18 odst. 2 nařízení o Eurodacu stanoví kategorii transakcí, která umožňuje provádět tzv. zvláštní vyhledávání („kategorie 9“) na žádost osoby, jejíž údaje jsou uchovávány v ústřední databázi, v zájmu zaručení jejích práv jakožto subjektu údajů na přístup k údajům o své osobě. Jak bylo uvedeno v předchozích výročních zprávách, v prvních letech fungování systému Eurodac vzbudil vysoký objem zvláštních vyhledávání obavy, zda nedochází ke zneužívání účelu této funkce ze strany vnitrostátních orgánů. V roce 2012 bylo provedeno 111 těchto vyhledávání, což představuje pokles o 50,9 % ve srovnání s rokem 2011 (226), jde však stále o číslo mnohem vyšší než v roce 2010 (66) nebo 2009 (42). Z toho 51 případů zvláštního vyhledávání (46 %) bylo v roce 2012 provedeno ze strany Francie. Naopak v roce 2011 připadlo 79 % případů zvláštního vyhledávání na Španělsko. Komise za účelem dokonalejšího monitorování tohoto jevu zapracovala do svého návrhu na změnu nařízení o Eurodacu požadavek, aby členské státy zasílaly kopii žádosti subjektu údajů o přístup do databáze příslušnému vnitrostátnímu dozorčímu orgánu. 2. Číselné údaje a zjištění Příloha této výroční zprávy obsahuje tabulky s faktickými údaji, které ústřední jednotka zpracovala za období od 1. 1. 2012 do 31. 12. 2012. Statistiky systému Eurodac vycházejí ze záznamů 1) otisků prstů všech fyzických osob ve věku nejméně 14 let, které v členských státech požádaly o azyl („kategorie 1“); 2) otisků prstů osob, jež byly zadrženy při neoprávněném překročení vnější hranice členského státu („kategorie 2“), nebo 3) u kterých byl zjištěn nelegální pobyt na území členského státu (v případě, že příslušné úřady považují za nezbytné zkontrolovat případnou dřívější žádost o azyl) („kategorie 3“). Údaje Eurodacu o žádostech o azyl nejsou srovnatelné s údaji předkládanými Eurostatem, jež vycházejí z měsíčních statistických údajů poskytovaných ministerstvy spravedlnosti a vnitra. Pro tyto rozdíly existuje řada metodologických důvodů. Za prvé, údaje Eurostatu zahrnují všechny žadatele o azyl, tj. libovolného věku, a za druhé, při shromažďování údajů se rozlišuje mezi osobami, které žádají o azyl v průběhu referenčního měsíce (což může zahrnovat rovněž opakované žádosti), a osobami, které žádají o azyl poprvé. 2.1. Úspěšné transakce „Úspěšnou transakcí“ je transakce, která byla náležitě zpracována ústřední jednotkou a nebyla zamítnuta z důvodu ověření údajů, chyb v otiscích prstů nebo jejich nedostatečné kvality[11]. V roce 2012 ústřední jednotka zaznamenala celkem 411 236 úspěšných transakcí, což v porovnání s rokem 2011 (412 303 úspěšných transakcí) představuje pokles o 0,26 %. Na první pohled se ve srovnání s rozdíly v předchozích letech jedná o pozoruhodnou stabilitu. V případě některých členských států se však čísla opravdu značně liší od čísel v přecházejícím roce. Nejmarkantnější byl případ Itálie, kde počet transakcí poklesl v roce 2012 o 68,33 % (30 616 transakcí) oproti roku 2011 (96 685 transakcí). Toto číslo se mnohem více blíží předchozím letům a opět podtrhuje vliv arabského jara v roce 2011 na počet žadatelů o poskytnutí mezinárodní ochrany i na počet nelegálních migrantů zadržených při překročení hranice. Další velký pokles byl konstatován v Lotyšsku a ve Finsku, k výraznému snížení došlo rovněž na Maltě. Naopak Německo, Švédsko, Bulharsko, Polsko a Řecko zaznamenaly určitý nárůst transakcí. V Řecku došlo k největšímu procentnímu nárůstu (o 175 %) z 12 469 transakcí v roce 2011 na 34 294 transakcí. Značný nárůst v Řecku spadal do případů v kategorii 2, u níž došlo v předchozím roce k výraznému poklesu. Počet transakcí s údaji žadatelů o azyl („kategorie 1“) v roce 2012 mírně vzrostl na 285 959, a to z 275 857 (o 3,66 %) v roce 2011 a 215 463 v roce 2010. Bez ohledu na rostoucí tendenci v Řecku došlo k všeobecnému snížení počtu osob zadržených v souvislosti s neoprávněným překročením vnější hranice („kategorie 2“) z 57 693 v roce 2011 na 39 300 v roce 2012 (o 31,88 %). Jak je uvedeno výše, největší změny zaznamenalo Řecko, kde došlo k nárůstu počtu případů o 4042 % (z pouhých 530 v roce 2011 na 21 951 v roce 2012), Bulharsko s nárůstem o 198 % (z 509 v roce 2011 na 1 518 v roce 2012), Maďarsko se snížením o 71,3 % (z 906 v roce 2011 na 260 v roce 2012) a Itálie se snížením o 77 % (z 50 555 v roce 2011 na 11 272 v roce 2012). V roce 2011 čtyři státy (Česká republika, Island, Lotyšsko, Švédsko) nezaslaly žádnou transakci kategorie 2 a dalších devět členských států zaslalo méně než deset transakcí (Belgie, Švýcarsko, Dánsko, Estonsko, Irsko, Litva, Lucembursko, Portugalsko, Rumunsko). Jak je vysvětleno ve zprávě z roku 2009, je otázka rozdílu mezi počtem údajů kategorie 2 zaslaných do systému Eurodac a ostatními zdroji statistických údajů o počtu neoprávněných překročení hranice v členských státech, která byla zdůrazněna ve statistikách Eurodac, s největší pravděpodobností zapříčiněna nejasnou definicí v čl. 8 odst. 1 nařízení o Eurodacu[12]. Tento problém bude vyjasněn v rámci probíhající revize nařízení o Eurodacu. Celkový počet transakcí kategorie 3 (údaje o zadržených osobách nelegálně pobývajících na území členského státu) v roce 2011 vzrostl o 9,17 % na 85 976, z 78 753 v roce 2011 a 72 840 v roce 2010. Jediným členským státem, který nezaslal žádné transakce kategorie 3, je, stejně jako v minulých letech, Irsko. Přestože podle nařízení o Eurodacu není vyhledávání v rámci kategorie 3 povinné, Komise vyzývá členské státy, aby tuto možnost využívaly před zahájením řízení o navrácení podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí[13]. V případech uvedených v nařízení o Eurodacu[14] by takové vyhledávání mohlo pomoci zjistit, zda státní příslušník třetí země nepožádal o azyl v jiném členském státě, kam by měl být navrácen na základě dublinského nařízení. Největší počet transakcí kategorie 3 pocházel v roce 2012 z Německa (24 621 čili 29 %), Nizozemska (11 172 čili 13 %) a Spojeného království (10 279 čili 12 %). Tyto údaje jsou v souladu s vývojem v roce 2010 a 2011. 2.2. „Shody“ 2.2.1. Vícenásobné žádosti o azyl (shody údajů kategorie 1 v porovnání s údaji kategorie 1) Z celkového počtu 285 959 žádostí o azyl, které byly v roce 2012 zaevidovány v systému Eurodac, bylo 27,48 % žádostí „vícenásobných žádostí o azyl“ (tj. druhých nebo více), což znamená, že v 78 591 případech byly otisky prstů téže osoby již zaznamenány jako transakce kategorie 1 v tomtéž nebo jiném členském státě. V roce 2011 tomu tak bylo v 61 819 případech (22,4 %). Praxe některých členských států snímat otisky prstů při přijetí zpět podle dublinského nařízení však statistiky o vícenásobných žádostech zkresluje: snímání otisků prstů žadatele a jejich opětovné předávání při příjezdu poté, co bylo provedeno přemístění podle dublinského nařízení, nesprávně vypovídá, že žadatel znovu požádal o azyl. Komise hodlá tento problém vyřešit a do svého návrhu na změnu nařízení o Eurodacu zapracovala požadavek, aby přemístění nebyla evidována jako nové žádosti o azyl. Tabulka č. 3 v příloze uvádí u každého členského státu počet žádostí, jež korespondují s žádostmi o azyl, které byly již dříve zaevidovány buď v jiném členském státě („cizí shody“) nebo v tomtéž členské státě („místní shody“)[15]. V roce 2012 byla u celkem 34,4 % všech vícenásobných žádostí zjištěna místní shoda (pokles z 38,6 % v roce 2011). V mnoha členských státech (Belgie, Bulharsko, Kypr, Česká republika, Španělsko, Řecko, Irsko, Itálie, Nizozemsko, Polsko, Spojené království) tento údaj dokonce přesahuje 50 %. V Belgii případy místní shody dosahují počtu 10 037 z 14 883 žádostí (67,4 %) a na Kypru počtu 139 z 148 žádostí (93,9 %). Místní shoda označuje případy, kdy osoba, která požádala o azyl v členském státě, podá v tomto státě novou žádost, a vlastně tak odpovídá pojmu následná žádost podle článku 32 směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka[16]. Cizí shody naproti tomu poukazují na sekundární pohyb žadatelů o azyl v EU. Jako v předcházejících letech statistiky potvrzují, že pozorovaný sekundární pohyb ne vždy sleduje „logické“ cesty mezi sousedními členskými státy. Například Francie nadále zaznamenává nejvyšší počet cizích shod u žadatelů o azyl, kteří předtím podali žádost o azyl v Polsku (2 498). Německo a Švýcarsko přijaly velký počet žadatelů o azyl, kteří dříve podali žádost ve Švédsku (2 567 v Německu a 1 050 ve Švýcarsku). Statistiky cizích shod, stejně jako v minulých letech, nepoukazují na existenci jednosměrného toku ze zemí s vnější pozemní hranicí nebo ze zemí hraničících se Středozemním mořem do severněji položených členských států. Statistiky, které udávají sekundární pohyb do zemí s vnější pozemní hranicí nebo do zemí hraničících se Středozemním mořem, však lze do značné míry přičíst praxi některých členských států, jež snímají otisky prstů při přijetí zpět podle dublinského nařízení. 2.2.2. Shody údajů kategorie 1 v porovnání s údaji kategorie 2 Tyto shody ukazují, jaké cesty využily osoby, jež neoprávněně vstoupily na území členských států dříve, než požádaly o azyl. V roce 2012 bylo zaznamenáno nejvíce shod s údaji zaslanými z Řecka (8 097), Itálie (7 171), Španělska (1 385), Maďarska (291) a Bulharska (134) (viz tabulka č. 5). Je však zarážející, že v případě Bulharska se ve většině případů jednalo o místní shody (84,9 %). V Itálii se v roce 2011 v 85,9 % shod jednalo o místní shody, avšak v roce 2012 se jednalo jen o 46 %. Při srovnání let 2012 a 2011 lze pozorovat zvýšení z 21 % na 65,3 %, pokud jde o případy osob zadržených v souvislosti s neoprávněným překročením hranice, které se později rozhodly požádat o azyl. To odpovídá nárůstu v absolutních hodnotách ze 7 384 v roce 2011 na 17 319 v roce 2012. Většina osob, které nelegálně vstoupily na území EU přes Itálii a cestovaly dále, mířila do Švýcarska (2 978), Německa (1 359) nebo Švédska (881). Osoby, které nelegálně vstoupily na území EU přes Řecko, většinou dále mířily do Německa (2 168), Švédska (1 612) nebo Rakouska (1 216). Z osob, které vstoupily na území EU přes Španělsko, většina mířila dále do Francie (410), Německa (284), Belgie (259) nebo Švýcarska (242), a osoby, jež dále cestovaly po sejmutí otisků prstů v Maďarsku, pak mířily především do Německa (61) nebo sousedního Rakouska (59). 2.2.3. Shody údajů kategorie 3 v porovnání s údaji kategorie 1 Tyto shody ukazují, kde nelegální migranti poprvé požádali o azyl před odcestováním do jiného členského státu. Je však třeba mít na paměti, že zasílání transakcí kategorie 3 není povinné a ne všechny členské státy využívají možnost této kontroly systematicky. Dostupné údaje ukazují, že toky zadržených osob nelegálně pobývajících na území jiného členského státu, než ve kterém požádali o azyl, většinou končí jen v několika málo členských státech, zejména v Německu (10 798 oproti 7 749 v roce 2011), Nizozemsku (3 742), Švýcarsku (3 682), Norsku (2 382), Francii (2 165) a Rakousku (2 111) (viz tabulka č. 7). 2.3. Prodlevy při transakcích Nařízení o Eurodacu v současné době stanovuje jen velmi neurčitou lhůtu pro předávání otisků prstů, což může v praxi způsobovat značné prodlevy. Jedná se o zásadní otázku, jelikož prodleva při předávání může vést k výsledkům, které budou v rozporu se zásadami odpovědnosti stanovenými v dublinském nařízení. Otázka nadměrných prodlev mezi sejmutím otisků prstů a jejich zasláním ústřední jednotce Eurodac byla zdůrazněna již v předchozích výročních zprávách a v hodnotící zprávě byla označena jako problém při provádění uvedeného nařízení. Stejně jako v roce 2011 byl i v roce 2012 průměr prodlev při předávání, tj. času, který uplyne mezi sejmutím otisků prstů a zasláním těchto otisků ústřední jednotce Eurodac, poměrně nízký. Prodleva při předávání otisků prstů do ústřední jednotky Eurodac se ve většině členských států a přidružených zemí pohybuje v rozmezí 0–4 dny. Výjimky z tohoto průměru byly zaznamenány u těchto členských států: Kypr, kategorie 2 (15,00); Finsko, kategorie 1 (10,16); Řecko, kategorie 1 (5,00) a kategorie 2 (10,43); Spojené království, kategorie 2 (6,01); Německo, kategorie 1 (5,19); Španělsko, kategorie 1 (4,41). Komise musí znovu zopakovat, že prodlevy v předávání mohou způsobit nesprávné určení členského státu, a to dvěma způsoby, které byly popsány v předchozích výročních zprávách: „nesprávnou shodou“[17] a „neuskutečněnou shodou“[18]. Celkový počet shod neuskutečněných z důvodu prodlevy při předávání otisků prstů se zdvojnásobil (9 v roce 2011, 18 v roce 2012), je však třeba poznamenat, že jde stále o velké zlepšení oproti roku 2010, kdy neuskutečněné shody dosáhly počtu 362. Osmnáct neuskutečněných shod v roce 2012 připadlo na Řecko (12), Španělsko (4) a Slovensko (2). Počet nesprávných shod se snížil z 89 v roce 2011 na 65 v roce 2012. Z těchto shod připadlo 13 na Finsko a 10 na Belgii. Dánsko snížilo počet nesprávných shod z 28 v roce 2011 na 7 v roce 2012. Komise nadále apeluje na členské státy, aby vyvinuly veškeré úsilí a zasílaly své údaje neprodleně v souladu s články 4 a 8 nařízení o Eurodacu. Aby se vyřešil problém prodlev při předávání údajů, zahrnula Komise do přepracovaného znění nařízení o Eurodacu nové lhůty. 2.4. Kvalita transakcí V roce 2012 se průměrný podíl zamítnutých transakcí[19] všech členských států a přidružených zemí mírně zvýšil z 5,87 % v roce 2011 na 6,63 %. U následujících členských států byl podíl zamítnutých transakcí 10 % nebo více: Estonsko (22,4 %), Francie (10,51 %), Irsko (18,28 %), Lichtenštejnsko (13,7 %), Malta (30,47 %), Portugalsko (19,37 %) a Spojené království (11,28 %). Celkem devět členských států mělo nadprůměrný podíl zamítnutých transakcí. Podíl zamítnutých transakcí nezávisel na technologii nebo nedostatcích systému. Byl zejména zapříčiněn nedostatečnou kvalitou otisků prstů předložených členskými státy, lidským faktorem nebo nesprávnou konfigurací technického vybavení zasílajícího členského státu. Na druhé straně obsahovaly tyto číselné údaje někdy opakované pokusy zaslat stejné otisky prstů poté, co je systém odmítl kvůli nedostatečné kvalitě. Ačkoli Komise uznává, že k určité prodlevě může dojít kvůli dočasné nemožnosti sejmout otisky prstů (poškozené konečky prstů nebo jiný zdravotní stav, který okamžité sejmutí otisků prstů znemožňuje), znovu upozorňuje na problém obecně vysokého podílu zamítnutých transakcí zdůrazněný již v předchozích výročních zprávách a vyzývá členské státy, aby vnitrostátním provozovatelům systému Eurodac poskytly specifické školení a aby náležitě konfigurovaly své technické vybavení tak, aby se podíl zamítnutých transakcí snížil. 3. Závěry Práce ústřední jednotky systému Eurodac měla po celý rok 2012 dobré výsledky, pokud jde o rychlost, výstupy, bezpečnost a nákladovou efektivnost. V roce 2012 celkový objem transakcí klesl o 0,26 % na 411 236 transakcí. Počet transakcí kategorie 1 vzrostl o 3,66 % na 285 959; počet transakcí kategorie 2 se snížil o 31,88 % na 39 300 (bez ohledu na masivní nárůst v Řecku o 4042 % na 21 951); počet transakcí kategorie 3 vzrostl o 9,17 % na 85 976. V roce 2012 se průměrný podíl zamítnutých transakcí všech členských států zvýšil na 6,63 % oproti 5,87 % v roce 2011. Došlo k dalšímu globálnímu zlepšení, pokud jde o prodlevy při předávání údajů do ústřední jednotky Eurodac, i když prostor pro další zlepšování stále existuje. PŘÍLOHA Tabulka č. 1: Ústřední jednotka Eurodac, obsah databáze ke dni 31. 12. 2012 || KATEGORIE 1 || KATEGORIE 2 || Blokované KATEGORIE 1 || || AT || 125 192 || 235 || 8 475 || || BE || 155 203 || 8 || 3 584 || || BG || 4 720 || 1 796 || 12 || || CH || 66 087 || 2 || 4 207 || || CY || 29 445 || 18 || 0 || || CZ || 14 455 || 0 || 371 || || DE || 297 966 || 61 || 19 533 || || DK || 17 629 || 0 || 0 || || EE || 204 || 1 || 31 || || ES || 34 672 || 7 363 || 545 || || FI || 24 455 || 29 || 758 || || FR || 358 241 || 738 || 0 || || GR || 114 615 || 21 329 || 0 || || HU || 16 998 || 954 || 302 || || IE || 26 880 || 5 || 1 671 || || IS || 381 || 2 || 0 || || IT || 177 342 || 61 776 || 2 502 || || LI || 50 || 0 || 0 || || LT || 1 864 || 5 || 47 || || LU || 8 134 || 2 || 17 || || LV || 620 || 0 || 0 || || MT || 5 924 || 6 || 1 || || NL || 87 154 || 25 || 5 012 || || NO || 80 713 || 17 || 8 || || PL || 44 056 || 23 || 441 || || PT || 1 373 || 1 || 37 || || RO || 7 317 || 46 || 410 || || SE || 201 864 || 0 || 5 821 || || SI || 3 599 || 57 || 31 || || SK || 15 878 || 43 || 1 || || UK || 277 619 || 478 || 32 747 || || || || || || || Celkem || 2 200 650 || 95 020 || 86 564 || || 2 295 670 Tabulka č. 2: Úspěšné transakce zaslané ústřední jednotce Eurodac v roce 2012 Tabulka č. 3: Rozdělení shod – údaje kategorie 1 v porovnání s údaji kategorie 1 v roce 2012 Tabulka č. 4: Rozdělení shod – údaje kategorie 1 v porovnání s údaji kategorie 2 v roce 2012 Tabulka 5: Shody kategorie 1 v porovnání se soubory údajů kategorie 2 || Celkem || Místní shody || Cizí shody (celkem minus místní shody) || Místní shody (v %) AT || 74 || 46 || 28 || 62,16 BE || 3 || 2 || 1 || 66,67 BG || 888 || 754 || 134 || 84,91 CH || 2 || 1 || 1 || 50,00 CY || 1 || 1 || 0 || 100,00 CZ || 0 || 0 || 0 || DE || 39 || 38 || 1 || 97,44 DK || 0 || 0 || 0 || EE || 1 || 1 || 0 || 100,00 ES || 1 797 || 412 || 1385 || 22,93 FI || 30 || 28 || 2 || 93,33 FR || 335 || 212 || 123 || 63,28 GR || 9 479 || 1 382 || 8 097 || 14,58 HU || 380 || 89 || 291 || 23,42 IE || 1 || 1 || 0 || 100,00 IS || 0 || 0 || 0 || IT || 13 282 || 6 111 || 7 171 || 46,01 LI || 0 || 0 || 0 || LT || 7 || 2 || 5 || 28,57 LU || 2 || 2 || 0 || 100,00 LV || 0 || 0 || 0 || MT || 1 || 0 || 1 || 0,00 NL || 20 || 11 || 9 || 55,00 NO || 3 || 3 || 0 || 100,00 PL || 5 || 2 || 3 || 40,00 PT || 0 || 0 || 0 || RO || 18 || 3 || 15 || 16,67 SE || 1 || 0 || 1 || 0,00 SI || 29 || 6 || 23 || 20,69 SK || 53 || 36 || 17 || 67,92 UK || 50 || 39 || 11 || 78,00 Tabulka č. 6: Rozdělení shod – údaje kategorie 3 v porovnání s údaji kategorie 1 v roce 2012 Tabulka č. 7: Údaje kategorie 3 v porovnání s údaji kategorie 1 (toky zadržených osob nelegálně pobývajících na území jiného členského státu, než ve kterém požádali o azyl) || Místní shody || Celkem || Celkem minus místní shody AT || 1 544 || 3 655 || 2 111 BE || 2 367 || 4 343 || 1 976 BG || 96 || 202 || 106 CH || 3 685 || 7 367 || 3 682 CY || 30 || 30 || 0 CZ || 131 || 416 || 285 DE || 1 709 || 12 507 || 10 798 DK || 163 || 1 112 || 949 EE || 0 || 64 || 64 ES || 24 || 115 || 91 FI || 24 || 118 || 94 FR || 293 || 2 458 || 2 165 GR || 18 || 19 || 1 HU || 309 || 906 || 597 IE || 0 || 0 || 0 IS || 2 || 37 || 35 IT || 166 || 297 || 131 LI || 0 || 0 || 0 LT || 6 || 82 || 76 LU || 36 || 213 || 177 LV || 3 || 26 || 23 MT || 0 || 10 || 10 NL || 2 891 || 6 633 || 3 742 NO || 1 410 || 3 792 || 2 382 PL || 532 || 1 838 || 1 306 PT || 2 || 44 || 42 RO || 152 || 197 || 45 SE || 73 || 192 || 119 SI || 36 || 195 || 159 SK || 47 || 183 || 136 UK || 770 || 1 514 || 744 || || || Celkem || 16 519 || 48 565 || 32 046 Tabulka č. 8: Zamítnuté transakce v roce 2012 (v procentech) Tabulka č. 9: Průměrná doba mezi sejmutím otisků prstů a jejich zasláním ústřední jednotce Eurodac v roce 2012 Tabulka č. 10: Nesprávné shody při porovnání údajů kategorie 1 s údaji kategorie 1 v roce 2012 Tabulka č. 11: Rozdělení neuskutečněných shod v porovnání údajů kategorie 1 s údaji kategorie 2 z důvodu zpoždění při zasílání údajů kategorie 2 v roce 2012 Tabulka č. 12: Rozdělení shod v porovnání s blokovanými případy (článek 12 nařízení (ES) č. 2725/2000) v roce 2012 Tabulka č. 13: Počet transakcí kategorie 9 „zvláštní vyhledávání“ na členský stát v roce 2012 [1] Úř. věst. L 316, 15.12.2000, s. 1. [2] Ustanovení čl. 24 odst. 1 nařízení o Eurodacu. [3] COM(2012) 254 final. [4] KOM(2008) 825 v konečném znění. [5] KOM(2009) 342 v konečném znění a KOM(2009) 344 v konečném znění. [6] KOM(2010) 555 v konečném znění. [7] Nařízení o Eurodacu zřizuje ústřední jednotku spravovanou Evropskou komisí, která zahrnuje automatizovaný daktyloskopický systém (AFIS), jenž bude získávat údaje a předávat vnitrostátním jednotkám v členských státech (vnitrostátní přístupová místa) odpovědi v systému shoda/bez shody. Nařízení o Eurodacu a prováděcí pravidla stanovují odpovědnost za shromažďování, předávání a porovnávání údajů o otiscích prstů, způsoby předávání údajů, statistické úkoly ústřední jednotky a normy pro předávání údajů. [8] Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1077/2011 ze dne 25. října 2011, kterým se zřizuje Evropská agentura pro provozní řízení rozsáhlých informačních systémů v prostoru svobody, bezpečnosti a práva (Úř. věst. L 286, 1.11.2011, s. 1). [9] Síť s-TESTA (Zabezpečené transevropské služby pro telematiku mezi správními orgány) poskytuje obecnou infrastrukturu pro pracovní potřeby a výměnu informací mezi evropskými a vnitrostátními orgány. [10] ISA (řešení interoperability pro evropské orgány veřejné správy) je novým programem na zlepšení elektronické spolupráce mezi orgány veřejné správy v členských státech EU. Navazuje na předcházející program IDA II (Výměna dat mezi správními orgány) a IDABC (Interoperabilní poskytování celoevropských služeb elektronické správy (eGovernment) orgánům veřejné správy, podnikům a občanům). [11] Tabulka č. 2 v příloze podrobně uvádí úspěšné transakce na členský stát, s rozdělením podle kategorií, v období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012. [12] „Každý členský stát v souladu se zárukami stanovenými Evropskou úmluvou o lidských právech a Úmluvou Organizace spojených národů o právech dítěte neprodleně sejme otisky všech prstů každého cizince staršího 14 let, zadrženého příslušnými kontrolními orgány v souvislosti s neoprávněným překročením hranice daného členského státu po zemi, po moři nebo vzduchem, ze třetí země, který nebyl vrácen zpět.“ [13] Úř. věst. L 348, 24.12.2008, s. 98. [14] Článek 11: „[...] Obecně platí, že existují důvody pro ověření, zda cizinec již dříve podal žádost o azyl v jiném členském státě, pokud a) cizinec prohlašuje, že již podal žádost o azyl, aniž by označil členský stát ve kterém žádost podal; b) cizinec nežádá o azyl, ale namítá, že návratem do země původu by byl vystaven nebezpečí, nebo c) cizinec se snaží jinak zabránit svému navrácení odmítáním spolupráce při zjišťování jeho totožnosti, zejména tím, že nepředloží žádné nebo předloží padělané doklady totožnosti.“ [15] Statistiky týkající se místních shod uvedené v tabulkách nemusí zcela odpovídat výsledkům shod zaslaným ústřední jednotkou a zaznamenaným členskými státy. Je to zapříčiněno skutečností, že členské státy nevyužívají pokaždé možnosti vyplývající z čl. 4 odst. 4, který vyžaduje, aby ústřední jednotka údaje porovnávala s údaji, které již byly uloženy v ústřední databázi. I když členské státy tuto možnost nevyužívají, ústřední jednotka musí z technických důvodů vždy provést porovnání se všemi údaji (vnitrostátními i cizími), které jsou v ní uloženy. V těchto konkrétních případech, i když existuje shoda s vnitrostátními údaji, ústřední jednotka jednoduše odpoví „bez shody“, protože členský stát nepožádal o porovnání předložených údajů s jeho vlastními údaji. [16] Úř. věst. L 326, 13.12.2005, s. 13. [17] Pokud jde o tzv. „nesprávnou shodu“, státní příslušník třetího státu předloží žádost o azyl v členském státě A, jehož orgány této osobě sejmou otisky prstů. Zatímco se čeká, až budou tyto otisky zaslány ústřední jednotce (transakce kategorie 1), tatáž osoba se může přesunout do jiného členského státu B a také tam požádat o azyl. Pokud členský stát B zašle otisky prstů jako první, budou otisky prstů zaslané členským státem A zaevidovány v ústřední databázi později než otisky prstů zaslané členským státem B. Výsledkem bude shoda údajů zaslaných členským státem B s údaji zaslanými členským státem A. Za odpovědný by proto byl považován členský stát B místo členského státu A, kde byla žádost o azyl podána dříve. [18] Pokud jde o tzv. neuskutečněnou shodu, státní příslušník třetího státu je zadržen v souvislosti s neoprávněným překročením hranice a jeho otisky jsou sejmuty v členském státě A, na jehož území vstoupil. Zatímco se čeká, až budou tyto otisky zaslány ústřední jednotce (transakce kategorie 2), tatáž osoba se může přesunout do jiného členského státu B a požádat tam o azyl. Při této příležitosti jí orgány členského státu B sejmou otisky prstů. Pokud členský stát B zašle otisky prstů jako první (transakce kategorie 1), ústřední jednotka zaeviduje nejprve transakci kategorie 1 a žádost bude vyřizovat členský stát B místo členského státu A. Pokud transakce kategorie 2 dorazí později, ke shodě nedojde, protože v údajích kategorie 2 nelze vyhledávat. [19] Transakce může být zamítnuta z důvodu ověření údajů, chyb v otiscích prstů nebo jejich nedostatečné kvality (viz výše oddíl 2.1).