Doporučení pro stanovisko Rady v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému stabilizačnímu programu Finska na období 2005-2009 /* SEK/2006/0023 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 11.1.2006 SEK(2006) 23 v konečném znění Doporučení pro STANOVISKO RADY v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému stabilizačnímu programu Finska na období 2005–2009 (předložená Komisí) DŮVODOVÁ ZPRÁVA Souvislosti Pakt o stabilitě a růstu, který vstoupil v platnost dne 1. července 1998, je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku k posílení podmínek pro cenovou stabilitu a pro silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst. Poprvé byl pakt pozměněn v roce 2005. Tato reforma potvrdila užitečnost paktu pro upevňování fiskální disciplíny, usiluje však také o posílení účinnosti a hospodářských základů paktu i o zajištění dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí. Nařízení Rady (ES) č. 1466/97 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[1], které je součástí paktu, ukládá členským státům, aby předkládaly Radě a Komisi stabilizační nebo konvergenční programy jakož i jejich každoroční aktualizace (členské státy, které již přijaly jednotnou měnu, předkládají (aktualizované) stabilizační programy a členské státy, které jednotnou měnu dosud nepřijaly, předkládají konvergenční programy).První stabilizační program Finska byl předložen v září 1998. V souladu s nařízením vydala Rada na základě doporučení Komise a po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem dne 12. října 1998 své stanovisko. Stejný postup použije Komise pro hodnocení stabilizačních a konvergenčních programů, výše uvedený výbor pro jejich kontrolu a Rada pro jejich případné přezkoumání. Členské státy musí v těchto programech upřesnit svůj střednědobý cíl ohledně stavu rozpočtu a stanovit politická opatření vedoucí k jeho dosažení a udržení, včetně hospodářských předpokladů. V návaznosti na reformu paktu je třeba rozlišovat střednědobý cíl jednotlivých členských států s ohledem na hospodářskou a rozpočtovou různorodost v Unii i s ohledem na fiskální riziko udržitelnosti veřejných financí. Reforma rovněž předpokládá symetričtější přístup k fiskální politice v průběhu ekonomického cyklu prostřednictvím přísnější rozpočtové kázně v hospodářsky příznivých obdobích, přičemž v případě dočasné odchylky od střednědobého cíle nebo v případě změny cesty vedoucí k tomuto cíli je zapotřebí zohlednit „významné strukturální reformy“ s ověřitelným dopadem na dlouhodobou udržitelnost. S přihlédnutím k prognóze útvarů Komise z podzimu roku 2005, ke kodexu chování[2], k všeobecně dohodnuté metodice odhadování potenciálního výstupu a cyklicky očištěných sald a k hlavním směrům hospodářské politiky obsažených v integrovaných pokynech na období 2005-2008, Komise přezkoumala nedávno předloženou aktualizaci stabilizačního programu Finska a na základě svého níže uvedeného hodnocení přijala doporučení ke stanovisku Rady k tomuto programu. Hodnocení 1. Aktualizovaný finský stabilizační program byl předložen 24. listopadu 2005. Program zahrnuje období 2005–2009. Program zhruba dodržuje modelovou strukturu stabilizačních a konvergenčních programů uvedených v novém kodexu chování. Určité nedostatky jsou u povinných a nepovinných údajů, které předepisuje nový kodex chování (zvláště chybí údaje o vnějších předpokladech pro období 2007–2009). Aktualizace rovněž výslovně neuvádí střednědobé cíle stavu rozpočtu, jak vyžaduje kodex chování. 2. Po zotavení z výjimečně hluboké recese na počátku devadesátých let se finské hospodářství v období 1995–2004 rychle vyvíjelo a dosáhlo průměrné roční míry růstu 3,5 %, což představuje 1,5 procentního bodu nad průměrnou úrovní eurozóny. Silný růst pomohl ke zvýšení míry zaměstnanosti ve výši 60 % po recesi na 68 % v roce 2004. S průměrnou roční mírou inflace ve výši 1,5 % byla inflace v období 1995–2004 o 0,5 procentního bodu pod úrovní eurozóny. Makroekonomický scénář, na němž se program zakládá, předpokládá zpomalení reálného růstu HDP z 2,7% v období 2005 –2006 na průměrných 2,3 % po zbývající programové období. Míru růstu HDP v letech 2005 a 2006 výrazně ovlivnily odstávky výroby v papírenském a celulózovém průmyslu způsobené pracovním sporem, které vysvětlují rychlý pokles v roce 2005 a následný rychlý vzestup v roce 2006. Obě krátkodobé i střednědobé prognózy uvedené v programu jsou opatrnější než prognózy útvarů Komise. Inflace předpokládaná v programu se jeví reálně a je v souladu s odhady útvarů Komise. 3. Ve svém stanovisku ze dne 17. února 2005 k předchozímu aktualizovanému stabilizačnímu programu na období 2004–2008 Rada rozpočtovou strategii uvedenou v programu schválila. Přebytek veřejných financí na rok 2005 je na základě prognózy útvarů Komise odhadován na 1,9 % HDP, což více méně odpovídá cílovému přebytku v předchozí aktualizaci stabilizačnho programu. 4. Klíčový cíl vlády v této aktualizaci je dosáhnout vyrovnaných financí ústřední vlády za normálních podmínek hospodářského růstu a zajistit dlouhodobou udržitelnost veřejných financí s ohledem na nežádoucí dopady stárnutí obyvatelstva. Jsou navržena opatření ke zlepšení finančních účtů místních správ, která by jim měla umožnit dosáhnout vyrovnaného stavu koncem programového období. Přebytek veřejných financí bude mít lehce klesající tendenci a koncem programového období dosáhne 1,5 % HDP. Příjmy i výdaje v poměru k HDP se v období od roku 2005 do roku 2007 sníží (obojí asi o 1 procentní bod HDP), poté se předpokládá, že oba ukazatele, a tím I míra čistých půjček, zůstanou stabilní. Profil primárního přebytku ukazuje poněkud prudší pokles díky předpokládanému snížení podílu úrokových nákladů na HDP. Snížení přebytku odráží postupné zavádění daňových škrtů. Výdaje je nutné udržet pod kontrolou pomocí výdajových stropů vládního rozpočtu a snížením úrokových nákladů. V porovnání s předchozí aktualizací byl přebytek odhadovaný na období 2006–2009 díky daňovým škrtům a opatrnějšímu výhledu finančních prostředků na sociální zabezpečení a pro místní správy opraven o zhruba 0,5 % HDP směrem dolů. 5. Ze strukturálního hlediska se očekává, že přebytek s v příštích třech letech mírně sníží ze zhruba 2 % HDP v roce 2005 na 1,75 % v období 2006-2008, v roce 2009 by však měl opět vzrůst. Tento růst je nicméně plně výsledkem očekávaného rozevření mezery výstupu na cca -1 % HDP ke konci programového období. Koncem programového období (2009)[3] program předpokládá snížení strukturálního přebytku na cca 1,5 % HDP. Pro účely tohoto hodnocení se to považuje za střednědobý cíl. Jelikož je střednědobý cíl programu náročnější než minimální orientační cíl (odhadovaný schodek kolem 1 % HDP), jeho dosažením by měl být splněn cíl v podobě zajištění bezpečné rezervy proti výskytu nadměrného schodku. Pokud jde o přiměřenost, je střednědobý cíl programu v rozmezí stanoveném pro eurozónu a pro členské státy ERM II (mechanismus směnných kursů) v Paktu o stabilitě a růstu a kodexu chování a je výrazně náročnější, než dlouhodobě předpokládá míra zadlužení a průměrný růst potenciálního produktu. Udržení střednědobého cíle nad minimální požadovanou úrovní je v programu motivováno zajištěním dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí. 6. Rizika zatěžující rozpočtové cíle v aktualizaci se jeví jako víceméně vyrovnaná. Cíle do roku 2007 jsou v souladu s hospodářskou prognózou útvarů Komisse z podzimu 2005, přičemž tato prognóza je mírně optimističtější. Víceleté výdajové stropy ústřední vlády jsou prozatím dostatečné k udržení výdajů pod kontrolou, zatímco daňové předpoklady vznikly na základě opatrnějšího posouzení. Pokud jde o hospodářský růst, poukazuje stabilizační program na nebezpečí, že nežádoucí dopady stárnutí obyvatelstva a snižující se nabídka pracovních sil by mohly být podceněny. Vezme-li se do úvahy, že předpoklad růstu je v porovnání s prognózami útvarů Komise opatrný, zdá se být riziko budoucího růstu vyrovnané. 7. Vzhledem k tomuto hodnocení rizika se zdá, že přístup k rozpočtu uvedený v programu je dostatečný k udržení střednědobého cíle v průběhu programového období. Navíc je při běžných makroekonomických výkyvech zajištěno dostatečné bezpečnostní pásmo proti překročení referenční hodnoty 3 % HDP . Rozpočet je obecně zdravý a přístup k němu dává dobrý příklad souladu fiskální politiky s paktem. 8. Předpokládá se, že úroveň hrubého státního dluhu zůstane v průběhu programového období dostatečně pod hranicí referenční hodnoty ve výši 60 %. Aktualizace počítá s tím, že se míra dluhu sníží z odhadovaných 42,7 % HDP v roce 2005 na 40,1 % do roku 2009. Pokles míry dluhu v důsledku výrazného primárního přebytku zmírňují úpravy stavových a tokových veličin zvyšujících dluh, které jsou odrazem akumulace aktiv do finančních prostředků na sociální zabezpečení. 9. Pokud jde o udržitelnost veřejných financí, zdá se, že Finsku hrozí jen malé riziko vzhledem k očekávaným rozpočtovým nákladům na stárnoucí obyvatelstvo. Míra hrubého dluhu je v současné době pod hranicí refereční hodnoty 60 % HDP a očekává se, že pod touto hodnotou zůstane v průběhu větší části období výhledu, který je prodloužen do roku 2050. Dostatek finačních prostředků na sociální zabezpečení a současný příznivý stav rozpočtu přispívají k omezení dopadu stárnutí obyvatelstva na rozpočet. V dlouhodobém výhledu by se však mohlo objevit riziko udržitelnosti veřejných financí související se zvýšením výdajů na důchody. Udržení výdajů spojených se stárnutím obyvatelstva na přiměřené úrovni, včetně úspěšného provedení nedávných reformních opatření směřujících ke zvýšení věkové hranice pro odchod do důchodu a současné zachování zdravého stavu rozpočtu by měly být klíčovými prvky pro snižování rizik udržitelnosti veřejných financí[4]. 10. Plánovaná opatření v oblasti veřejných financí jsou obecně v souladu s hlavními směry hospodářské politiky obsaženými v integrovaných pokynech pro období 2005–2008. Opatření jsou zejména zaměřena na zajištění hospodářské a fiskální udržitelnosti a na podporu růstu a vytváření pracovních míst. Mezi ně patří například hlavní důchodová reforma, která je v současnosti postupně prováděna. 11. Program vnitrostátní reformy Finska předložený 14. října 2005 v souvislosti s obnovenou lisabonskou strategií pro růst a zaměstnanost uvádí tyto hlavní úkoly, které mají výrazný dopad na veřejné finance: (i) udržitelnost veřejných financí a (ii) fungování trhu práce. Rozpočtové dopady tohoto reformního programu jsou zcela v souladu s rozpočtovými výhledy stabilizačního programu. Opatření v oblasti veřejných financí, která předpokládá stabilizační program, jsou v souladu s kroky plánovanými v rámci vnitrostátního programu reforem. Stabilizační program uvádí zejména opatření ke zlepšení účinnosti ústřední vlády i místních vlád a potvrzuje záměr pokračovat v uplatňování výdajových stropů rozpočtu centrální vlády i po skončení období současné legislativy. Doporučení pro STANOVISKO RADY v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 k aktualizovanému stabilizačnímu programu Finska na období 2005–2009 RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1466/97 ze dne 7. července 1997 o posílení dohledu nad stavy rozpočtů a nad hospodářskými politikami a o posílení koordinace hospodářských politik[5], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení, s ohledem na doporučení Komise, po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem, VYDALA TOTO STANOVISKO: 12. Dne 24. ledna 2006 Rada přezkoumala aktualizovaný stabilizační program Finska, který zahrnuje období 2005–2009. Program zhruba dodržuje modelovou strukturu pro udržení stabilizačních a konvergenčních programů uvedenou v novém kodexu chování. Určité nedostatky jsou u povinných a nepovinných údajů, které předepisuje nový kodex chování (zvláště chybí údaje o vnějších předpokladech pro období 2007–2009). Program rovněž výslovně neuvádí střednědobé cíle stavu rozpočtu, jak vyžaduje kodex chování. 13. Po zotavení z výjimečně hluboké recese na počátku devadesátých let se finské hospodářství v letech 1994–2004 rychle vyvíjelo a dosáhlo průměrné roční míry růstu 3,5 %. Rychlé tempo vývoje vedlo ke zvýšení míry zaměstnanosti; inflace však zůstala pod průměrem eurozóny. Makroekonomický scénář, na němž se program zakládá, předpokládá zpomalení reálného růstu HDP z 2,7% v období 2005–2006 na průměrných 2,3 % po zbývající programové období. Na základě posouzení údajů, které jsou v současné době k dispozici, se scénář zdá být založen na hodnověrných předpokladech růstu. Předpovědi míry inflace uvedené v programu se jeví reálně. 14. Ve svém stanovisku ze dne 17. února 2005 k předchozímu aktualizovanému stabilizačnímu programu na období 2004–2008 Rada rozpočtovou strategii uvedenou v programu schválila. Přebytek veřejných financí na rok 2005 je na základě prognózy útvarů Komise odhadován na 1,9 % HDP, což více méně odpovídá cílovému přebytku v předchozím stabilizačním programu. 15. Klíčovým cílem vlády je dosáhnout vyrovnaných financí ústřední vlády za normálních podmínek hospodářského růstu a zajistit dlouhodobou udržitelnost veřejných financí. Očekává se, že přebytek veřejných financí bude mít mírně klesající tendenci a ke konci období 2008–2009 dosáhne 1,5 % HDP. Pokles primárního přebytku je poněkud prudší díky předpokládanému snížení úrokových nákladů. Snížení přebytku se řídí příjmy odrážejícími postupné uzákoňování daňových škrtů. Výdaje by měly být udrženy pod kontrolou pomocí výdajových stropů vládního rozpočtu a snížením úrokových nákladů. V porovnání s předchozí aktualizací, byl přebytek odhadovaný na období 2006–2009 díky daňovým škrtům a opatrnějšímu výhledu finančních prostředků na sociální zabezpečení a pro místní správy opraven o zhruba 0,5 % HDP směrem dolů. 16. Během programového období se očekává, že strukturální přebytek (tj. cyklicky očištěné saldo bez jednorázových a jiných prozatímních opatření) vypočítaný podle obecně odsouhlasené metodiky se v příštích třech letech lehce sníží ze zhruba 2 % HDP v roce 2005 na 1,75 % v období 2006-2008, aby se v roce 2009 opět zvýšil v důsledku předpokládaného rozvírání mezery výstupu. Program předpokládá, že strukturální přebytek dosáhne ke konci programového období[6] 1,5 % HDP, což lze považovat za střednědobý cíl a což je v souladu se zásadami pro střednědobý cíl stanovenými v Paktu o stabilitě a růstu a v kodexu chování. Jelikož je střednědobý cíl programu náročnější než minimální orientační cíl (odhadovaný schodek kolem 1 % HDP), jeho dosažením by měl být splněn cíl v podobě zajištění bezpečné rezervy proti výskytu nadměrného schodku. Pokud jde o přiměřenost, je střednědobý cíl programu v rozmezí stanoveném pro eurozónu a pro členské státy ERM II (mechanismus směnných kursů) v Paktu o stabilitě a růstu a kodexu chování a je výrazně náročnější, než dlouhodobě předpokládá míra zadlužení a průměrný růst potenciálního produktu. Udržení střednědobého cíle nad minimální požadovanou úrovní je v programu motivováno zajištěním dlouhodobé udržitelnosti veřejných financí. 17. Rizika zatěžující rozpočtové výhledy se v programu jeví jako víceméně vyrovnané. Daňové předpoklady vznikly na základě opatrnějšího posouzení a rámec pro výdajové stropy je prozatím velmi účinný. Stabilizační program poukazuje na nebezpečí, že nežádoucí dopady stárnutí obyvatelstva a snižující se nabídka pracovních sil by mohly být v současných výpočtech podceněny. Jak je však shora zmíněno, prognózy hospodářského růstu v aktualizaci lze považovat za opatrné. 18. S ohledem na toto posouzení rizik se stav rozpočtu uvedený v programu jeví jako dostatečný pro dosažení střednědobých cílů programu v průběhu programového období tak, jak program předpokládá. Navíc je v průběhu celého období při běžných makroekonomických výkyvech zajištěno dostatečné bezpečnostní pásmo proti překročení referenční hodnoty 3 % HDP. Rozpočet je obecně zdravý a přístup k němu dává dobrý příklad souladu fiskální politiky s paktem. 19. Odhaduje se, že míra zadlužení dosáhla v roce 2005 hodnoty 42,7% HDP, což je výrazně pod referenční hodnotou 60 % HDP stanovenou ve Smlouvě. Program předpokládá pokles míry dluhu o 2,6 procentního bodu v období pokrytém programem. 20. Zdá se, že Finsku hrozí malé riziko vzhledem k očekávaným rozpočtovým nákladům na stárnoucí obyvatelstvo. Míra hrubého dluhu je v současné době pod hranicí refereční hodnoty 60 % HDP a očekává se, že pod touto hodnotou zůstane v průběhu větší části období výhledu, který je prodloužen do roku 2050. Dostatek finačních prostředků na sociální zabezpečení a současný příznivý stav rozpočtu přispívají k omezení dopadu stárnutí obyvatelstva na rozpočet. V dlouhodobém výhledu by se však mohlo objevit riziko udržitelnosti veřejných financí související se zvýšením výdajů na důchody. Udržení výdajů spojených se stárnutím obyvatelstva na přiměřené úrovni, včetně úspěšného provedení nedávných reformních opatření směřujících ke zvýšení věkové hranice pro odchod do důchodu a současné zachování zdravého stavu rozpočtu by měly být klíčovými prvky pro snižování rizik udržitelnosti veřejných financí[7]. 21. Plánovaná opatření v oblasti veřejných financí jsou obecně v souladu s hlavními směry hospodářské politiky obsaženými v integrovaných pokynech pro období 2005–2008. Opatření jsou zejména zaměřena na zajištění hospodářské a fiskální udržitelnosti a na podporu růstu a vytváření pracovních míst. Mezi ně patří například hlavní důchodová reforma, která je v současnosti postupně prováděna. 22. Program vnitrostátní reformy Finska předložený 14. října 2005 v souvislosti s obnovenou lisabonskou strategií pro růst a zaměstnanost uvádí tyto hlavní úkoly, které mají výrazný dopad na veřejné finance: (i) udržitelnost veřejných financí a (ii) fungování trhu práce. Rozpočtové dopady tohoto reformního programu jsou zcela v souladu s rozpočtovými výhledy stabilizačního programu. Opatření v oblasti veřejných financí, která předpokládá stabilizační program, jsou v souladu s kroky plánovanými v rámci vnitrostátního programu reforem. Stabilizační program uvádí zejména opatření ke zlepšení účinnosti ústřední vlády i místních vlád a potvrzuje záměr pokračovat v uplatňování výdajových stropů rozpočtu centrální vlády i po skončení období současné legislativy. Srovnání základních makroekonomických a rozpočtových předpovědí 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Reálný HDP (změna v %) | SP list 2005 | 3.6 | 2.1 | 3.2 | 2.6 | 2.3 | 2.1 | KOM list 2005 | 3.6 | 1.9 | 3.5 | 3.1 | neuv. | neuv. | SP pros 2004 | 3.2 | 2.8 | 2.4 | 2.2 | 2.0 | neuv. | Inflace HISC (%) | SP list 2005 | 0.2 | 1.0 | 1.3 | 1.5 | 1.8 | 1.8 | KOM list 2005 | 0.1 | 1.0 | 1.4 | 1.3 | neuv. | neuv. | SP pros 2004 | 0.2 | 1.4 | 1.8 | 1.8 | 1.8 | neuv. | Mezera výstupu (% potenciálního HDP) | SP list 20051 | 0.0 | -0.7 | -0.2 | -0.2 | -0.5 | -0.9 | KOM list 20055 | -0,2 | -1.2 | -0.7 | -0.5 | neuv. | neuv. | SP pros 20041 | -0.3 | -0.1 | -0.2 | -0.4 | -0.6 | neuv. | Saldo veřejných financí (v % HDP) | SP list 2005 | 2.1 | 1.8 | 1.6 | 1.6 | 1.5 | 1.5 | KOM list 2005 | 2.1 | 1.9 | 1.9 | 1.8 | neuv. | neuv. | SP pros 2004 | 2.0 | 1.8 | 2.1 | 2.2 | 2.0 | neuv. | Primární saldo (% of GDP) | SP list 2005 | 3.7 | 3.4 | 3.1 | 2.9 | 2.8 | 2.8 | KOM list 2005 | 3.8 | 3.8 | 3.7 | 3.6 | neuv. | neuv. | SP pros 2004 | 3.7 | 3.4 | 3.8 | 3.9 | 3.7 | neuv. | Cyklicky očištěné saldo = strukturální saldo2,3 (% of GDP) | SP list 20051 | 2.1 | 2.1 | 1.7 | 1.7 | 1.7 | 2.0 | KOM list 20054 | 2.3 | 2.7 | 2.3 | 2.1 | neuv. | neuv. | SP pros 20041 | 2.2 | 1.9 | 2.2 | 2.4 | 2.4 | neuv. | Hrubý státní dluh (v % HDP) | SP list 2005 | 44.9 | 42.7 | 41.7 | 41.1 | 40.6 | 40.1 | KOM list 2005 | 45.1 | 42.8 | 41.5 | 40.6 | neuv. | neuv. | SP pros 2004 | 44.6 | 43.4 | 42.5 | 41.7 | 41.1 | neuv. | Pozn.: 1Výpočty útvarů Komise na základě údajů obsažených v programu 2Cyklicky očištěné saldo bez jednorázových a jiných prozatímních opatření 3Jednorázová a jiná prozatímní opatření převzatá z programu 4Jednorázová a jiná prozatímní opatření převzatá z prognózy útvarů Komise z podzimu 2005 5Na základě odhadovaného potenciálního růstu v jednotlivých letech období 2004–2007 ve výši 2,9%, 2,9% a 2,8 a 2,7 %. Zdroj: Stabilizační program (SP); hospodářská prognóza útvarů Komise z podzimu 2005 (KOM); výpočty útvarů Komise | [1] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1055/2005 (Úř. věst. L 174, 7.7.2005, s. 1). Všechny dokumenty uvedené v tomto textu lze nalézt na této internetové adrese: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm. [2] Stanovisko Hospodářského a finančního výboru o „Upřesnění provádění Paktu o stabilitě a růstu a pokynů k formě a obsahu stabilizačních a konvergenčních programů“, které podpořila Rada ve složení ECOFIN dne 11. října 2005. [3] Podle výpočtů programu. Výpočty útvarů Komise na základě údajů programu a podle společně odsouhlasené metodiky uvádějí strukturální přebytek v roce 2009 ve výši 2 % HDP. [4] Podrobnosti o dlouhodobé udržitelnosti jsou obsaženy v technickém posouzení programu útvary Komise, které mát být zveřejněno na internetové stránce http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm . [5] Úř. věst. L 209, 2.8.1997, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1055/2005 (Úř. věst. L 174, 7.7.2005, s. 1). Všechny dokumenty vztahující se k tomuto textu lze nalézt na této internetové adrese: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm . [6] Podle výpočtů programu. Výpočty útvarů Komise na základě údajů programu a podle společně odsouhlasené metodiky uvádějí strukturální přebytek v roce 2009 ve výši 2 % HDP. [7] Podrobnosti o dlouhodobé udržitelnosti jsou obsaženy v technickém posouzení programu útvary Komise, které má být zveřejněno na internetové stránce http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm .