CS Úřední věstník Evropské unie C 10/2

Sdělení Komise – Rekapitalizace finančních institucí (1) během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže

(Text s významem pro EHP)

(2009/C 10/03)

1. ÚVOD

(1) Sdělení Komise ze dne 13. října 2008 o použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí (2) (dále jen „sdělení k bankovnictví“) konstatuje, že rekapitalizační systémy jsou jedním z klíčových opatření, jež mohou členské státy přijmout k zachování stability a řádného fungování finančních trhů.

(2) V podobném duchu řešily otázku rekapitalizace Rada ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) na svém zasedání dne 7. října 2008 a schůzka euroskupiny konaná dne 12. října 2008. V závěrech těchto zasedání se uvádí: „Vlády se zavazují, že v případě potřeby poskytnou přiměřený objem kapitálu a všemi dostupnými prostředky podpoří získání soukromého kapitálu. Finanční instituce by měly mít povinnost přijmout dodatečná omezení, zejména za účelem zabránění možnému zneužívání takovýchto opatření na úkor subjektů, které jich nevyužívají.“ Tyto závěry dále konstatují, že „musí být chráněn legitimní zájem soutěžitelů, zejména prostřednictvím pravidel pro poskytování státní pomoci“.

(3) Komise dosud v souladu se zásadami stanovenými ve sdělení k bankovnictví (3) schválila rekapitalizační systémy ve třech členských státech a jednotlivá rekapitalizační opatření. Rekapitalizace, především ve formě kmenových a prioritních akcií, byla schválena s výhradou zejména stanovení tržního protiplnění, přiměřených etických záruk a pravidelného přezkumu. Jelikož se aktuálně plánované rekapitalizační systémy svým charakterem, rozsahem a podmínkami vzájemně značně liší, vyzvali členské státy i potenciální příjemci z řad finančních institucí k vydání pokynů, jež by poskytovaly podrobnější vodítka pro posuzování přijatelnosti konkrétních forem rekapitalizace z hlediska pravidel poskytování státní podpory. Některé členské státy zejména plánují rekapitalizovat banky nikoli primárně za účelem jejich záchrany, nýbrž proto, aby reálné ekonomice zajistily přísun úvěrů. Rada ve složení pro hospodářské a finanční věci na svém zasedání dne 2. prosince 2008 konstatovala, že jsou zapotřebí další pokyny k preventivní rekapitalizaci za účelem podpory úvěrování, a vyzvala Komisi k jejich urychlenému přijetí. Toto sdělení obsahuje pokyny pro nové rekapitalizační systémy a otevírá možnost úpravy systémů stávajících.

Společné cíle: obnova finanční stability, zajištění přísunu úvěrů do reálné ekonomiky a řešení systémových rizik případné platební neschopnosti

(4) V kontextu stávající situace na finančních trzích může rekapitalizace bank sloužit řadě cílů. V první řadě přispívá k obnově finanční stability a pomáhá znovunastolit důvěru potřebnou k opětovnému nastartování mezibankovních půjček. Dodatkový kapitál navíc v dobách recese funguje jako rezerva, která slouží pokrytí ztrát a omezení rizika platební neschopnosti bank. Za stávajících podmínek vyvolaných zejména pádem banky Lehman Brothers mohou banky, které jsou v zásadě zdravé, žádat o kapitálovou podporu v reakci na rozšířený názor, že musí v důsledku podceňování rizika v minulosti a vyšších nákladů na financování dosahovat vyšších ukazatelů kapitálové přiměřenosti.

(5) Zadruhé může rekapitalizace pomoci při zajištění přísunu úvěrů reálné ekonomice. V zásadě zdravé banky mohou dát přednost tomu, že úvěrování omezí za účelem eliminace rizik a udržení vyšších ukazatelů kapitálové přiměřenosti. Státní kapitálová podpora může úvěrovým restrikcím předejít a omezit šíření potíží finančního trhu do ostatních hospodářských odvětví.

(6) Za třetí může být rekapitalizace ze státních prostředků adekvátní reakcí i na problémy finančních institucí, jež se v důsledku specifik svého obchodního modelu nebo investiční strategie potýkají s platební neschopností. Nouzová kapitálová podpora určité banky z veřejných zdrojů může rovněž pomoci eliminovat krátkodobé systémové účinky případné platební neschopnosti této banky. V dlouhodobějším horizontu by pak mohla rekapitalizace podpořit úsilí při přípravě na návrat dané banky k dlouhodobé životaschopnosti či na její řádnou likvidaci.

Možné obavy o ohrožení hospodářské soutěže

(7) S ohledem na tyto společné cíle musí hodnocení každého rekapitalizačního systému či opatření přihlížet k narušení hospodářské soutěže, k němuž by mohlo dojít na třech různých úrovních.

(8) Za prvé by rekapitalizace, kterou provádí jeden členský stát ve svých bankách, neměla těmto bankám poskytovat neoprávněnou konkurenční výhodu vůči bankám v jiných členských státech. Má-li banka přístup ke kapitálu za podstatně nižší protiplnění, než jaké musí poskytovat soutěžitelé z jiných členských států, může to mít v případě neexistence náležitého odůvodnění konkrétními riziky výrazný dopad na postavení této banky v hospodářské soutěži na širším jednotném evropském trhu. Navíc by mohlo poskytování nadměrné státní podpory v jednom členském státě vyvolat mezi členskými státy závody v poskytování podpor a způsobit potíže ekonomikám těch členských států, které rekapitalizační systémy nezavedly. Pro zachování rovných podmínek je nezbytně nutné, aby byl k protiplnění za kapitálovou podporu z veřejných prostředků i k dalším podmínkám s rekapitalizací spojeným přijat koherentní a koordinovaný přístup. Jednostranná a nekoordinovaná opatření v této oblasti mohou navíc podkopat úsilí o obnovu finanční stability („zajištění spravedlivé hospodářské soutěže mezi členskými státy“).

(9) Za druhé mohou rekapitalizační systémy, které jsou otevřeny všem bankám v určitém členském státu bez toho, že by řádně rozlišovaly mezi jednotlivými příjemci podle jejich rizikových profilů, poskytovat neoprávněnou výhodu bankám, které se dostaly do problémů nebo jsou méně výkonné, oproti bankám, které jsou v zásadě zdravé a výkonnější. Takové systémy naruší hospodářskou soutěž na trhu, zdeformují motivaci, zesílí morální hazard a oslabí celkovou konkurenceschopnost evropských bank („zajištění spravedlivé hospodářské soutěže mezi bankami“).

(10) Za třetí by neměla rekapitalizace z veřejných prostředků, a zejména protiplnění za ni poskytovaná, vést k podstatnému oslabení konkurenceschopnosti bank, které nečerpají veřejné prostředky, ale usilují o získání dodatkového kapitálu na trhu. Veřejný systém, který vytěsňuje tržní transakce, bude bránit trhu v návratu k normálnímu fungování („zajištění návratu k normálnímu fungování trhu“).

(11) Každá navržená rekapitalizace má na každé z uvedených tří úrovní kumulativní účinky na hospodářskou soutěž. Je však třeba dosáhnout rovnováhy mezi obavami o ohrožení hospodářské soutěže a cíli obnovy finanční stability, zajištění přísunu úvěrů reálné ekonomice a řešení rizika platební neschopnosti. Na straně jedné musí mít banky v zájmu co nejúčinnější rekapitalizace dostatečně výhodné podmínky pro přístup ke kapitálu. Na straně druhé by měly podmínky spojené s každým rekapitalizačním opatřením zajišťovat rovné zacházení a v dlouhodobějším horizontu návrat k obvyklým tržním podmínkám. Státní intervence by proto měly být přiměřené a dočasné a měly by banky motivovat k tomu, aby státu poskytnutý kapitál splatily, jakmile to situace na trhu dovolí, tak aby z krize vyšlo evropské bankovnictví konkurenceschopné a výkonné. Nejlepší záruka proti neodůvodněným rozdílům v míře kapitalizace a nesprávnému využití poskytnutého kapitálu by spočívala ve stanovení tržní ceny za poskytnutou kapitálovou podporu. Členské státy by měly v každém případě zajistit, aby byly banky rekapitalizovány pouze v případě skutečné potřeby.

(12) Rovnováha, jíž je třeba dosáhnout mezi cílem finanční stability a cílem zachování hospodářské soutěže, zdůrazňuje, jak důležité je rozlišovat mezi bankami, které jsou výkonné a v zásadě zdravé, a bankami, které se octly v problémech a jsou výkonné méně.

(13) Při posuzování rekapitalizačních opatření, ať již ve formě režimů či individuální podpory bank, bude proto Komise věnovat zvláštní pozornost rizikovému profilu příjemců (4). V zásadě platí, že banky s vyšším rizikem ve svém profilu by měly platit více. Při vytváření rekapitalizačních systémů, které budou otevřeny řadě různých bank, by měly členské státy důkladně zvážit kritéria způsobilosti a svůj přístup k bankám s různými rizikovými profily a měly by tento přístup adekvátně diferencovat (viz příloha 1). Je třeba přihlédnout k situaci bank, které se s problémy potýkají vlivem stávajících mimořádných okolností, přestože by před krizí byly pokládány za v zásadě zdravé.

(14) Diferencování výše protiplnění v případě různých bank by mělo kromě ukazatelů splnění právních požadavků na platební schopnost a kapitálové přiměřenosti v budoucnu, ověřené vnitrostátními orgány dohledu, vycházet např. z CDS spreadů a ratingů z doby před vypuknutím krize. Aktuální spready mohou rovněž odrážet inherentní rizika, která oslabí postavení některých bank v hospodářské soutěži po překonání všeobecné krize. Spready z doby před vypuknutím krize i spready aktuální by měly každopádně odrážet případnou zátěž v podobě tzv. toxických aktiv či slabost obchodního modelu banky danou nadměrnou závislostí na krátkodobém financování či nadměrným podílem cizího kapitálu.

(15) V řádně odůvodněných případech může být nezbytné, aby bylo u bank v problémech krátkodobě akceptováno nižší protiplnění. To však platí za předpokladu a za podmínky, že budou náklady na intervenci z veřejných prostředků ve prospěch těchto bank dlouhodobě zohledněny při jejich restrukturalizaci, která bude nutná pro obnovu jejich životaschopnosti a pro zohlednění dopadu poskytnuté podpory formou kompenzačních opatření. Finančně zdravé banky mohou mít nárok na přístup k rekapitalizaci za relativně nízké protiplnění, a tím i dlouhodobě adekvátně výhodnější podmínky spojované s veřejnou podporou. To platí za předpokladu, že tyto banky akceptují podmínky splacení nebo konverze nástrojů, tak aby byl zachován dočasný charakter pomoci státu i její cíl obnovit finanční stabilitu a přísun úvěrů do ekonomiky, jakož i nutnost zamezit zneužívání poskytnutých prostředků pro obecnější strategické účely.

Doporučení Rady guvernérů Evropské centrální banky (ECB)

(16) V doporučení své rady guvernérů ze dne 20. listopadu 2008 navrhla Evropská centrální banka (ECB) metodologii pro určování referenčních hodnot ke stanovení ceny za státní rekapitalizační opatření v případě institucí v eurozóně, jež jsou v zásadě zdravé. Základní úvahy, z nichž tato doporučení vycházejí, plně odrážejí zásady zmíněné v úvodu tohoto sdělení. V souladu se svými specifickými cíli a působností klade ECB zvláštní důraz na účinnost rekapitalizačních opatření, tak aby byla posílena finanční stabilita a plynulost úvěrových toků do reálné ekonomiky. ECB současně zdůrazňuje potřebu tržního stanovení ceny, které zohledňuje specifická rizika jednotlivých příjemců z řad bank, a dále zachování rovných podmínek mezi soutěžícími bankami.

(17) Komise vítá doporučení ECB, které pro stanovení cen za kapitálovou podporu navrhuje schéma, jehož základem je výnosové pásmo a jež je navrženo pro přijímající banky, které jsou navzdory výkyvům ve svých rizikových profilech v zásadě zdravé. Záměrem tohoto dokumentu je poskytnout vodítko i pro podmínky, které se netýkají výše protiplnění, a dále pro podmínky, za nichž mohou získat přístup k veřejnému kapitálu banky, které nejsou v zásadě zdravé.

(18) Komise dále uznává, že stávající mimořádné tržní ceny nepředstavují spolehlivou referenční hodnotu pro určení správné výše protiplnění za kapitál, a zastává názor, že by rekapitalizační opatření členských států měla reflektovat podcenění rizik v době před vypuknutím krize. V opačném případě by mohlo protiplnění poskytované státu vytvářet neoprávněnou konkurenční výhodu pro příjemce a vést nakonec k vytěsnění rekapitalizace ze soukromých zdrojů.

2. ZÁSADY RŮZNÝCH DRUHŮ REKAPITALIZACE

(19) Blíží-li se stanovené ceny cenám tržním, je to nejlepší zárukou pro omezení narušení hospodářské soutěže (5). Rekapitalizace by proto měla být nastavena tak, aby zohledňovala situaci každé instituce na trhu včetně jejího aktuálního rizikového profilu a platební schopnosti a aby zachovávala rovné podmínky tím, že mezi poskytovanou podporou a stávajícími tržními alternativami nebude příliš velký rozdíl. Cenové podmínky by dále měly banky motivovat k tomu, aby státu poskytnutý kapitál splatily, jakmile bude krize překonána.

(20) Tyto zásady se promítají do hodnocení níže uvedených prvků celkového nastavení rekapitalizačních opatření: cíl rekapitalizace, zdraví přijímající banky, protiplnění, motivace k ukončení státní účasti, která má zejména zajistit náhradu státního kapitálu kapitálem soukromých investorů (6), zajištění dočasného charakteru státní přítomnosti v kapitálu banky, záruky proti zneužití podpory a narušení hospodářské soutěže a přezkum účinků rekapitalizačního systému a situace příjemců na základě pravidelných zpráv, případně restrukturalizačních plánů.

2.1 Rekapitalizace za aktuální tržní ceny

(21) Poskytuje-li stát kapitálovou podporu za stejných podmínek při podstatné účasti (minimálně 30 %) soukromých investorů, akceptuje Komise protiplnění stanovené při této transakci (7). Jelikož taková transakce nevyvolá velké obavy o narušení hospodářské soutěže (za předpokladu, že její podmínky významně nezmění motivaci soukromých investorů), není podle všeho v zásadě zapotřebí poskytovat následné záruky, že nebude narušena hospodářská soutěž, ani vytvářet motivaci k ukončení státní účasti.

2.2 Dočasná rekapitalizace v zásadě zdravých bank za účelem posílení finanční stability a úvěrových toků do reálné ekonomiky

(22) Při hodnocení přístupu k bankám této kategorie bude Komise klást velký důraz na rozlišování mezi bankami, které jsou v zásadě zdravé, a bankami ostatními, o němž se hovoří v bodech 12 až 15.

(23) Celkové protiplnění musí adekvátně odrážet následující prvky: a) stávající rizikový profil každého příjemce (4); b) charakteristika zvoleného nástroje včetně míry jeho podřízenosti; riziko a všechny způsoby platby (8); c) zakomponované prvky motivující k ukončení státní účasti (např. doložky o postupném navyšování úrokové sazby, tzv. doložky step-up, a doložky o splacení); d) přiměřená referenční úroková sazba požadovaná u bezrizikových investic.

(24) Protiplnění za státní rekapitalizaci nemůže dosahovat aktuální tržní výše (okolo 15 %) (9), neboť toto tržní protiplnění nemusí nutně odrážet to, co lze pokládat za obvyklé tržní podmínky (10). Komise je proto připravena akceptovat v případě rekapitalizace bank, jež jsou v zásadě zdravé, cenu pod úrovní aktuální ceny tržní, aby bankám usnadnila využití tohoto nástroje, a tím podpořila obnovu finanční stability a zajištění přísunu úvěrů do reálné ekonomiky.

(25) Současně by se celkový výnos plynoucí státu z rekapitalizace neměl příliš vzdalovat od aktuálních tržních cen, neboť i) by měl zabránit podcenění rizik, k němuž došlo před vypuknutím krize, ii) musí zohlednit nejistotu o načasování a výši nové cenové rovnováhy, iii) motivovat k ukončení státní účasti a iv) minimalizovat riziko narušení hospodářské soutěže mezi členskými státy a těmi bankami, které dnes navyšují kapitál na trhu bez státní podpory. Výše protiplnění, která se příliš nevzdaluje aktuálním tržním cenám, je klíčová pro to, aby se zamezilo vytěsňování rekapitalizace ze zdrojů soukromého sektoru a byl usnadněn návrat k obvyklým tržním podmínkám.

Výše vstupní ceny v případě rekapitalizace

(26) Podle názoru Komise je vhodná metoda pro určení ceny rekapitalizace popsána v doporučeních Eurosystému z 20. listopadu 2008. Protiplnění vypočtená podle této metodologie představují podle názoru Eurosystému vhodný základ (vstupní výši) pro určení požadovaného nominálního výnosu z rekapitalizace v zásadě zdravých bank. Pro účely motivace banky státem poskytnutý kapitál splatit lze tuto cenu navýšit (11). Tyto cenové úpravy budou podle názoru Komise rovněž sloužit ochraně nenarušené hospodářské soutěže.

(27) Eurosystém ve svých doporučeních vyslovuje názor, že výnosovou míru požadovanou vládami v případě rekapitalizačních nástrojů u bank, které jsou v zásadě zdravé (prioritní akcie a další hybridní nástroje), lze určit na základě „cenového pásma“, které je vymezeno: i) požadovanou mírou výnosu z podřízeného dluhu, která tvoří spodní hranici, a ii) požadovanou mírou výnosu z kmenových akcií, která tvoří horní hranici. Tato metodologie pracuje s výpočtem cenového pásma na základě různých složek, které by měly rovněž odrážet specifika jednotlivých institucí (nebo skupin podobných institucí) a členských států. Výsledkem aplikace této metodologie při současném použití průměrných hodnot (střední hodnoty nebo mediánu) relevantních parametrů (výnosu z vládních dluhopisů, spreadů CDS, rizikové prémie trhu) je pásmo s průměrnou požadovanou mírou výnosu 7 % z prioritních akcií, jež se svou charakteristikou podobají podřízenému dluhu, a s průměrnou požadovanou mírou výnosu 9,3 % z kmenových akcií bank v eurozóně. Toto průměrné cenové pásmo má jako takové charakter směrného rozpětí.

(28) Komise bude akceptovat minimální protiplnění vypočtené podle výše uvedené metodologie v případě bank, jež jsou v zásadě zdravé (12). Toto protiplnění se na úrovni jednotlivé banky rozliší podle různých parametrů: a) zvoleného druhu kapitálu (13): čím nižší je podřízenost, tím nižší je požadované protiplnění v cenovém pásmu; b) přiměřené referenční úrokové sazby požadované za bezrizikové investice; c) individuálního rizikového profilu všech způsobilých finančních institucí na vnitrostátní úrovni (včetně finančně zdravých bank a bank v problémech).

(29) Členské státy si mohou zvolit cenový vzorec, který navíc obsahuje tzv. doložky step-up nebo doložky o splacení. Tyto faktory by měly být zvoleny vhodně tak, aby motivovaly k brzkému ukončení státní kapitálové podpory bank a současně nevyvolávaly nadměrný růst kapitálových nákladů.

(30) Komise akceptuje i alternativní metodologie pro výpočet cen za předpokladu, že bude výsledné protiplnění vyšší než při použití výše uvedené metodologie.

Motivace ke splacení státního kapitálu

(31) Rekapitalizační opatření musí zahrnovat vhodné prvky motivující ke splacení státem poskytnutého kapitálu v okamžiku, kdy to situace na trhu dovolí (14). Nejjednodušším způsobem, jak motivovat banky k hledání alternativních zdrojů kapitálu, je, aby členské státy požadovaly za státní rekapitalizaci přiměřené protiplnění. K posílení motivace bank státní účast ukončit je proto podle názoru Komise užitečné určenou vstupní cenu obecně navyšovat o určitou přirážku (15). Tento motivační mechanismus dále posílí cenová struktura, která zahrnuje postupné navyšování protiplnění a tzv. doložky step-up.

(32) Dá-li členský stát přednost tomu, nominální výši protiplnění nenavyšovat, může zvážit navýšení celkového protiplnění prostřednictvím call opcí či jiných ujednání o splacení poskytnutého kapitálu nebo mechanismů, které podněcují navyšování kapitálu ze soukromých zdrojů, například tím, že spojí vyplácení dividend s povinností poskytovat státu protiplnění, které se postupem času zvyšuje.

(33) Za účelem zachování dočasného charakteru státního zásahu mohou členské státy rovněž zvážit uplatňování restriktivní dividendové politiky. Taková politika by byla v souladu s cíli zajištění přísunu úvěrů do reálné ekonomiky a posílení kapitálové základny přijímajících bank. Současně by bylo důležité umožnit vyplácet dividendy v případech, kdy by to představovalo pobídku k poskytnutí nového soukromého kapitálu bankám, které jsou v zásadě zdravé (16).

(34) Navržené mechanismy pro ukončení státní účasti bude Komise posuzovat individuálně. Obecně platí, že význam stanovení jasného mechanismu pro ukončení státní účasti roste se zvyšujícím se objemem rekapitalizace a rizikem v profilu přijímající banky. Kombinace výše a druhu protiplnění a v případě potřeby a v potřebném rozsahu i restriktivní dividendové politiky musí jako celek přijímající banky dostatečně motivovat k ukončení státní účasti. Komise se zejména domnívá, že vyplácení dividend není třeba omezovat v případech, kdy výše ceny správně odráží rizikový profil bank, kdy tzv. doložky step-up či srovnatelné prvky vytvářejí dostatečnou motivaci k ukončení státní účasti a kdy je rekapitalizace co do objemu omezená.

Zamezení neoprávněnému narušení hospodářské soutěže

(35) Sdělení k bankovnictví v bodu 35 zdůrazňuje, že rekapitalizační systémy musí obsahovat záruky proti případnému zneužití a narušení hospodářské soutěže. Bod 38 tohoto sdělení požaduje, aby se kapitálová podpora omezovala na nezbytné minimum a neumožňovala příjemci provádět agresivní obchodní strategie, které by byly neslučitelné s hlavními cíli rekapitalizace (17).

(36) Jako obecná zásada platí, že čím vyšší je protiplnění, tím méně je zapotřebí záruk, neboť výše ceny omezí narušení hospodářské soutěže. Banky, které budou rekapitalizovány ze státních prostředků, by rovněž neměly této skutečnosti využívat pro vlastní komerční propagaci.

(37) Záruk může být zapotřebí k předcházení agresivní obchodní expanzi financované z prostředků státní podpory. Ke konsolidaci bankovního odvětví, jejímž cílem je dosáhnout stabilizace finančních trhů a zajištění stálého přísunu úvěrů do reálné ekonomiky, mohou v zásadě cenným způsobem přispět fúze a akvizice. K tomu, aby se institucím, které získají veřejnou podporu, nedostávalo přednostního zacházení na úkor soutěžitelů bez takovéto podpory, by měly být fúze a akvizice obecně organizovány formou veřejných soutěží.

(38) Rozsah etických záruk bude vycházet z posouzení přiměřenosti, které zváží všechny relevantní faktory, zejména rizikový profil přijímající banky. Zatímco v případě bank s velmi nízkým rizikem v profilu lze vyžadovat etické záruky jen omezeného rozsahu, se zvyšujícím se rizikem v profilu banky potřeba těchto záruk roste. Vliv na posuzování přiměřenosti bude mít i relativní objem státní kapitálové podpory a dosažená kapitálová vybavenost.

(39) Budou-li členské státy rekapitalizace používat k financování reálné ekonomiky, musí zajistit, aby poskytnutá podpora k tomuto cíli účinně přispívala. Za tímto účelem by měly v souladu s vnitrostátními předpisy spojit rekapitalizaci s účinnými a vymahatelnými vnitrostátními zárukami, které zajistí, že bude poskytnutého kapitálu použito k zachování přísunu úvěrů do reálné ekonomiky.

Přezkum

(40) Jak uvádí sdělení k bankovnictví (18), měla by rekapitalizace dále podléhat pravidelnému přezkumu. Do šesti měsíců od její realizace by měly členské státy předložit Komisi zprávu o provádění přijatých opatření. Tato zpráva musí podávat úplné informace o: a) rekapitalizovaných bankách a prvcích uvedených v bodech 12 až 15 a příloze 1 a dále posouzení obchodních modelů těchto bank, které umožní vyhodnotit jejich rizikový profil a životaschopnost; b) částkách, které tyto banky obdržely, a podmínkách, za nichž byla rekapitalizace provedena; c) použití získaného kapitálu, a to i ve vztahu k i) zachování přísunu úvěrů do reálné ekonomiky, ii) vnějšímu růstu a iii) dividendové politice přijímajících bank; d) souladu se závazky, jež členské státy přijaly pro účely motivace ukončení státní účasti v těchto bankách, a o dalších podmínkách a zárukách; a dále o e) cestě k tomu, jak by se banky měly přestat spoléhat na kapitál ze státních prostředků (19).

(41) V rámci tohoto přezkumu Komise mimo jiné posoudí, zdali je nadále zapotřebí etických záruk. V závislosti na vývoji tržních podmínek může Komise rovněž požadovat revizi záruk, které uvedená opatření doprovázejí, tak aby byly objem i doba trvání podpory omezeny na minimum potřebné k překonání stávající krize.

(42) Komise připomíná, že pokud se banka, která byla původně pokládána za v zásadě zdravou, dostane po rekapitalizaci do obtíží, je třeba jí pro tuto banku oznámit restrukturalizační plán.

2.3 Záchranná rekapitalizace ostatních bank

(43) Rekapitalizace bank, které nejsou v zásadě zdravé, by měla podléhat přísnějším požadavkům.

(44) Jak je uvedeno výše, mělo by protiplnění v zásadě odrážet rizikový profil příjemce a být vyšší než v případě bank v zásadě zdravých (20). Tím není dotčena možnost orgánů dohledu přijmout naléhavá opatření v případě restrukturalizace. Nelze-li cenu stanovit ve výši, která by odpovídala rizikovému profilu banky, musí se stanovená cena i tak blížit ceně požadované v případě podobné banky za obvyklých tržních podmínek. Bez ohledu na potřebu zajištění finanční stability lze použití kapitálu ze státních prostředků pro tyto banky akceptovat pouze za podmínky, že banka buď vstoupí do likvidace, nebo projde důkladnou a rozsáhlou restrukturalizací, jež bude případně doprovázena i změnou managementu a řízení. V případě těchto bank tak bude nutné předložit do šesti měsíců od rekapitalizace buď komplexní plán restrukturalizace, nebo plán likvidace. Jak uvádí sdělení k bankovnictví, bude tento plán posuzován podle zásad stanovených v pokynech pro podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích a bude muset obsahovat kompenzační opatření.

(45) Dokud banky, jež se dostaly do problémů a nyní se nacházejí ve fázi záchrany a restrukturalizace, nesplatí státu poskytnutý kapitál, měly by jejich etické záruky zásadně zahrnovat: restriktivní dividendovou politiku (včetně zákazu vyplácení dividend alespoň během období restrukturalizace); omezení odměn vedení banky či vyplácení prémií; povinnost obnovit a udržet vyšší ukazatel kapitálové přiměřenosti slučitelný s cílem finanční stability; a harmonogram vrácení státní účasti.

2.4 Závěrečné poznámky

(46) V neposlední řadě přihlédne Komise k možnosti, že je účast bank na rekapitalizačních transakcích otevřena všem bankám v daném členském státě či jejich velké části, a to rovněž bez většího diferencování, a že je zaměřena na dosažení přiměřeného celkového výnosu v průběhu času. Některé členské státy mohou např. z důvodů administrativního zjednodušení použít méně rozpracovaných metod. Aniž je dotčena možnost členských států stanovit cenu za použití výše uvedené metodologie, akceptuje Komise takové cenové mechanismy, kde je výsledný celkový očekávaný anualizovaný výnos u všech bank účastnících se daného systému dostatečně vysoký na to, aby podporoval různorodost bank a motivaci ukončit státní účast v nich. Výše tohoto výnosu v případě kapitálových nástrojů zahrnutých do Tier 1 by měla být zpravidla stanovena nad horní hranicí uvedenou v bodu 27 (21). To může zahrnovat nižší vstupní cenu a přiměřené navýšení, jakož i další diferencující prvky a záruky popsané výše (22).

(1) Pro lepší přehlednost jsou „finanční instituce“ v tomto dokumentu označovány jednoduše jako „banky“.

(2) Úř. věst. C 270, 25.10.2008, s. 8.

(3) Viz rozhodnutí Komise ze dne 13.10.2008 ve věci N 507/2008 Financial Support Measures to the banking Industry in the UK (Úř. věst. C 290, 13.11.2008, s. 4), rozhodnutí Komise ze dne 27.10.2008 ve věci N 512/2008 Support measures for financial institutions in Germany (Úř. věst. C 293, 15.11.2008, s. 2) a rozhodnutí Komise ze dne 19.11.2008 ve věci N 560/2008 Support measures for the credit institutions in Greece, rozhodnutí Komise ze dne 12.11.2008 ve věci N 528/2008 Nizozemsko, Aid to ING Groep N.V. a rozhodnutí Komise ze dne 25.11.2008 ve věci NN68/2008 Latvian State support to JSC Parex Banka.

(4) Další podrobnosti jsou uvedeny v příloze 1.

(5) Viz bod 39 sdělení k bankovnictví.

(6) Veškeré odkazy na motivaci k ukončení státní účasti nebo motivaci ke splacení poskytnutého kapitálu státu v tomto dokumentu je třeba chápat jako odkazy na opatření zaměřená na náhradu státního kapitálu kapitálem soukromým v nezbytném a přiměřeném rozsahu v kontextu návratu k obvyklým tržním podmínkám.

(7) Viz např. rozhodnutí Komise ze dne 27.10.2008 ve věci N 512/2008 Support measures for financial institutions in Germany, bod 54.

(8) Například hodnotu prioritních akcií zvyšuje nebo snižuje několik parametrů v závislosti na jejich přesné definici, např. možnost jejich přeměny na kmenové akcie či další nástroje, kumulované či nekumulované dividendy, pevná nebo variabilní výše dividend, přednostní vyplácení jejich držitelů před držiteli kmenových akcií (tzv. liquidation preference), účast či neexistence účasti na zisku nad rámec výplaty dividendy z kmenových akcií, put opce, doložky o splacení či hlasovací práva. Z různých kategorií upravených v právních předpisech použije Komise jako referenční hodnotu obecnou klasifikaci kapitálových nástrojů (např. hlavní složka/jiná složka, Tier 1/Tier 2).

(9) Např. JP Morgan, Europe Credit Research, 27.10.2008; údaje banky Merrill Lynch o dluhových nástrojích denominovaných v eurech a zahrnutých v Tier 1 finančních institucí s hodnocením patřícím alespoň do investičního stupně, jež byly veřejně emitovány na trhu s eurobondy nebo na domácím trhu členského státu, který přijal euro. Údaje poskytl ECOWIN (ml: et10yld).

(10) Aktuální výše protiplnění může rovněž odrážet stávající relativně vysokou poptávku po kapitálu Tier 1, neboť banky ustupují od obchodního modelu, který je nyní vnímán jako podkapitalizovaný a překonaný. Tento vývoj je doprovázen relativně malou nabídkou a velkou volatilitou na trhu.

(11) Viz body 5 až 7 doporučení Rady guvernérů ECB ze dne 20. listopadu 2008 o stanovení cen za rekapitalizaci.

(12) Možná bude nutné přihlédnout ke specifické situaci členských států mimo eurozónu.

(13) Např. kmenové akcie, kapitál Tier 1, jenž není součástí hlavní složky, nebo kapitál Tier 2.

(14) S přihlédnutím k druhu rekapitalizačního nástroje a k tomu, jak jej klasifikuje orgán dohledu.

(15) Uvedené je o to důležitější, že metoda popsaná výše může být ovlivněna podceněním rizik v době před vypuknutím krize.

(16) S ohledem na tyto úvahy by mohla omezení ve vyplácení dividend například platit jen po určitou dobu, být omezena na určité procento dosažených zisků nebo být spojena s poskytnutím nového kapitálu (např. vyplacením dividend ve formě nových akcií). Je-li pravděpodobné, že bude poskytnutý kapitál státu vracen na několik etap, bylo by rovněž možné upravit postupné uvolňování všech omezení s dividendami spojených současně s tím, jak bude kapitál splácen.

(17) S ohledem na cíle zajistit přísun úvěrů do reálné ekonomiky není nutné, aby rekapitalizační systémy pro banky, jež jsou v zásadě zdravé, ukládaly těmto bankám omezení ve výši bilanční sumy. To by mělo v zásadě platit i pro systémy záruk, pokud neexistuje vážné riziko přesunu kapitálových toků mezi členskými státy.

(18) Viz body 34 až 42 sdělení k bankovnictví. V souladu s tímto sdělením není třeba oznamovat jednotlivá rekapitalizační opatření přijatá v souladu s rekapitalizačním systémem schváleným Komisí; tato opatření Komise posoudí v rámci přezkumu a prezentace plánu na zachování životaschopnosti.

(19) S přihlédnutím k charakteristikám rekapitalizačního nástroje.

(20) Viz bod 28 týkající se rozšířeného cenového pásma, z něhož vyplývá vyšší protiplnění v případě bank, které se dostaly do problémů.

(21) Komise dosud akceptovala rekapitalizační opatření s celkovým očekávaným anualizovaným výnosem ve výši alespoň 10 % u nástrojů zahrnutých do Tier 1 v případě všech bank účastnících se určitého systému. Tuto výši může být nutné přiměřeně upravit v případě členských států, v nichž se bezriziková míra výnosu výrazně liší od průměrné míry dosahované v eurozóně. Úpravy mohou být rovněž nutné v závislosti na vývoji bezrizikových sazeb.

(22) Jako příklad kombinace velmi nízké vstupní ceny a různých diferencujících prvků viz např. rozhodnutí Komise ze dne 12.11.2008 ve věci N 528/2008 Nizozemsko, Aid to ING Groep N.V., kde je v případě protiplnění za kapitálový nástroj svého druhu klasifikovaný jako hlavní kapitálová složka Tier 1 spojen pevný kupón (8,5 %) s nadměrnými a narůstajícími výplatami kupónu a případné další účasti na kapitálovém zisku, což vede k očekávanému anualizovanému výnosu přesahujícímu 10 %.