PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVARŮ KOMISE SOUHRN POSOUZENÍ DOPADŮ Průvodní dokument ke zprávě Komise Evropskému parlamentu a Radě o dobrovolném systému pro ekodesign komplexních set-top boxů /* SWD/2012/0392 final */





PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVARŮ KOMISE SOUHRN POSOUZENÍ DOPADŮ Průvodní dokument ke zprávě Komise Evropskému parlamentu a Radě o dobrovolném systému pro ekodesign komplexních set-top boxů 1. Souvislosti Směrnice o ekodesignu 2009/125/ES stanoví rámec pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie. Na výrobek spojený se spotřebou energie nebo na skupinu výrobků spojených se spotřebou energie se vztahují prováděcí opatření pro ekodesign nebo samoregulace, pokud skupina výrobků spojených se spotřebou energie má významný objem prodeje a zároveň má i významný dopad na životní prostředí a významný potenciál ke zlepšení (článek 15). Tato kritéria plně splňují komplexní set-top boxy, což jsou placené televizní přijímače. Ačkoli počet nainstalovaných komplexních set-top boxů se má v roce 2010 ustálit na přibližně 82 milionech a po roce 2015 by měl začít klesat na 41 milionů v roce 2020, jejich celková spotřeba energie bude i nadále značná, neboť na trhu budou rostoucí měrou převládat zařízení poskytující další funkce, které jsou z hlediska spotřeby elektrické energie náročnější. 2. Přístup ke stanovení požadavků na ekodesign či podpora samoregulace Přístup k vypracování prováděcích opatření pro ekodesign či k samoregulaci a tohoto posouzení dopadů byly rozvrženy do čtyř kroků: Krok 1: posouzení kritérií pro prováděcí opatření pro ekodesign / samoregulaci stanovených v čl. 15 odst. 2 písm. a) až c) směrnice o ekodesignu s přihlédnutím k parametrům ekodesignu uvedeným v příloze I směrnice o ekodesignu; Krok 2: zvážení příslušných iniciativ Evropské unie, tržních sil a rozdílů ve vlivu na životní prostředí u zařízení, která jsou dostupná na trhu a mají rovnocenné použití, jak je stanoveno v čl. 15 odst. 2 směrnice o ekodesignu; Krok 3: stanovení politických cílů včetně žádoucí úrovně ambicí, politických možností pro jejich dosažení a klíčových prvků prováděcího opatření pro ekodesign, jak požaduje příloha VII směrnice o ekodesignu, a klíčových prvků samoregulace, jak požaduje příloha VIII směrnice o ekodesignu; Krok 4: posouzení environmentálních, hospodářských a sociálních dopadů na životní prostředí, spotřebitele s ohledem na kritéria pro prováděcí opatření uvedená v čl. 15 odst. 5 směrnice o ekodesignu. 3. Souhrn výsledků 3.1. Krok 1. Právní základ prováděcího opatření nebo samoregulace: soulad s článkem 15 a přílohou VIII směrnice o ekodesignu Za účelem posouzení kritérií pro prováděcí opatření pro ekodesign nebo samoregulaci stanovených v čl. 15 odst. 2 směrnice o ekodesignu provedla Komise technickou, environmentální a hospodářskou analýzu komplexních set-top boxů (dále jen „přípravná studie“)[1] podle ustanovení čl. 15 odst. 4 písm. a) a přílohy II směrnice o ekodesignu. Co se týče kritérií stanovených v čl. 15 odst. 2 směrnice o ekodesignu, přípravná studie dospěla k závěru, že nejvýznamnějším dopadem na životní prostředí je spotřeba elektrické energie při používání výrobku, a poskytla pro EU tyto výsledky: Čl. 15 odst. 2 písm. a): || Roční objem prodeje v Evropské unii || 59 milionů v roce 2010 20 milionů v roce 2015 10 milionů v roce 2020 Čl. 15 odst. 2 písm. b): || Dopad na životní prostředí , zejména spotřeba elektřiny při používání výrobku || 10 TWh v roce 2010 21 TWh v roce 2015 11 TWh v roce 2020 Čl. 15 odst. 2 písm. c): || Potenciál ke zlepšení u spotřeby energie || Až do 60 % Objem prodeje ve výši asi 60 milionů kusů ročně podstatně převyšuje orientační objem 200 000 kusů uvedený ve směrnici o ekodesignu. Roční spotřeba elektrické energie u komplexních set-top boxů v EU-27 v roce 2010 přibližně odpovídá spotřebě elektrické energie na Islandu. Přestože se početní stavy komplexních set-top boxů do roku 2020 sníží, zůstane jejich energetická spotřeba stabilní kvůli novým funkcím, které spotřebovávají další elektrickou energii. Za předpokladu, že se průměrná typická spotřeba energie[2] zlepší o 50 %, roční spotřeba elektřiny u komplexních set-top boxů by se snížila o přibližně 7 TWh v roce 2015 (kdy bude u těchto zařízení úhrnná spotřeba elektřiny kulminovat), což přibližně odpovídá roční spotřebě elektrické energie Lucemburska a považuje se za významnou. Další významný dopad na životní prostředí představují odpady, na které se zaměřuje odpadová politika[3] („OEEZ “). Realizace potenciálu ke zlepšení vede ke snížení nákladů během celého životního cyklu (efektivnosti nákladů) bez podstatného zvýšení kupní ceny, protože souvisí s technickými řešeními, která nevyžadují výrazné dodatečné náklady. 3.2. Krok 2. Stávající iniciativy a schopnost tržních sil řešit daný problém Kromě ustanovení čl. 15 odst. 2 a čl. 15 odst. 4 písm. c) směrnice o ekodesignu jsou zohledněny i příslušné právní předpisy Evropské unie a jednotlivých států pro oblast životního prostředí. V potaz se berou související iniciativy na úrovni Evropské unie i členských států a analyzují se překážky bránící tržnímu uplatnění technologií, které mají zlepšené parametry dopadu na životní prostředí. Několikrát bylo zjištěno selhání trhu, což vysvětluje, proč nákladově efektivní technologie vedoucí ke zlepšení energetické účinnosti nepronikají na trh v uspokojivém rozsahu pouze na základě působení tržních sil. Velká většina komplexních set-top boxů není zakoupena uživatelem (který v konečném důsledku platí účet za spotřebu elektřiny), nýbrž poskytovateli televizních služeb, přičemž spotřebiteli jsou tato zařízení poskytnuta jako součást služby (rozdílné motivace). Z tohoto důvodu nejsou výrobci dostatečně motivováni k optimalizaci vlivu komplexních set-top boxů na životní prostředí, zejména pak v případě spotřeby energie. Na zlepšení vlivu těchto výrobků na životní prostředí se zaměřuje několik iniciativ na úrovni Evropské unie (nařízení o ekodesignu č. 1275/2008, Evropský kodex chování v oblasti digitálních televizních služeb), jakož i na úrovni členských států, ovšem jejich dopad je omezený. Proto by dodatečná legislativní nebo nelegislativní opatření podle směrnice o ekodesignu měla být přijímána na úrovni EU. Závěr ke krokům 1 a 2 Analýza provedená v krocích 1 a 2 ukazuje, že: – objem prodeje a obchodu je v Evropské unii v souvislosti s komplexními set-top boxy významný, – dopad komplexních set-top boxů na životní prostředí je významný, přičemž hlavním environmentálním aspektem je spotřeba elektrické energie, – existuje významný potenciál ke zlepšení nákladové efektivnosti spotřeby elektrické energie, – iniciativy na úrovni Evropské unie i jednotlivých členských států a samotné tržní síly nepostihují potenciál ke zlepšení spotřeby energie v uspokojivém rozsahu. Vyvozuje se závěr, že kritéria stanovená v čl. 15 odst. 2 směrnice o ekodesignu jsou splněna a na komplexní set-top boxy by se mělo vztahovat prováděcí opatření pro ekodesign nebo samoregulace podle čl. 15 odst. 1 směrnice o ekodesignu. 3.3. Krok 3. Cíle politiky a úrovně ambicí Úroveň ambicí ke zlepšení spotřeby elektrické energie u komplexních set-top boxů je nutno určit nejen podle přílohy II směrnice o ekodesignu, ale také na základě rozboru nejnižších nákladů pro uživatele za celý životní cyklus zařízení. Výsledky se odrážejí v cílech, jichž se zvažované politické možnosti snaží dosáhnout. V potaz připadá několik politických možností k dosažení transformace trhu zohledňujících příslušnou úroveň ambicí, a to včetně běžného provozu, samoregulace, označování energetické účinnosti štítky a nařízení o ekodesignu komplexních set-top boxů. Analýza dopadů se nicméně zaměřuje na srovnání případného nařízení o ekodesignu s dobrovolnou dohodou o zlepšení energetické účinnosti komplexních set-top boxů, kterou předložilo Fórum pro digitální interoperabilitu. Dobrovolné dohody / samoregulace v rámci směrnice o ekodesignu jsou podmíněny vysokou úrovní environmentálních ambicí a potřebou prokázat, že politických cílů pravděpodobně dosáhnou rychleji nebo méně nákladným způsobem než pomocí závazných požadavků. V takovém případě se považují za upřednostňovanou možnost (18. bod odůvodnění směrnice o ekodesignu). Návrhy dobrovolných dohod (samoregulace) se uznávají za platnou alternativu nařízení, jsou-li posouzením podle kritérií přílohy VIII směrnice o ekodesignu považovány za uspokojivé (článek 17), přičemž se zohlední i zpětná vazba v rámci konzultačního fóra. 3.4. Krok 4. Posouzení environmentálních, hospodářských a sociálních dopadů Provádí se posouzení a srovnání případného nařízení a dobrovolné dohody. Obě možnosti jsou analyzovány s přihlédnutím ke kritériím stanoveným v čl. 15 odst. 5 směrnice o ekodesignu a k dopadům na výrobce včetně malých a středních podniků. Intenzita možností se liší z hlediska přísnosti požadavků, načasování, rozšíření na trhu a postupu pro sledování. V souladu s ustanoveními směrnice se kromě toho navrhovaná dobrovolná dohoda posuzuje podle kritérií uvedených v příloze VIII. – Možnost 2: dobrovolná dohoda stanoví cíle pro spotřebu energie u komplexních set-top boxů ve dvou etapách, a to v červenci 2010 a červenci 2013, přičemž dané úrovně velkou měrou odpovídají doporučení z přípravné studie. Uvedené cíle bude muset splnit 90 % výrobků, které na trh uvedli / na tomto trhu uvedli do provozu jednotliví signatáři dobrovolné dohody; – Možnost 3: závazné požadavky na ekodesign nabývají účinnosti ve třech etapách – v červenci 2011, červenci 2012 a lednu 2014. U výrobků uvedených na trh od července 2010 do prosince 2020 se očekávají následující akumulované úspory elektrické energie / úspory nákladů na elektrickou energii, jakož i akumulované emise CO2, jejichž vzniku se zamezilo: || Akumulovaná spotřeba elektrické energie (TWh) || Akumulované úspory elektrické energie (TWh) || Akumulované úspory nákladů na elektrickou energii[4] (v miliardách EUR) || Akumulované emise CO2, jejichž vzniku se zamezilo[5] (v milionech tun) Žádné politické opatření (Základní scénář č. 1) || 159 || - || - || - Možnost 2 || 115 || 44 || 6 || 21 Možnost 3 || 114 || 45 || 6,2 || 21 Z výše uvedené tabulky vyplývá, že rozdíl v dopadu dobrovolného a povinného přístupu je zanedbatelný. Následující tabulka shrnuje úvahy o dopadech možností 2 (dobrovolná dohoda) a 3 (regulace) ve srovnání se základním scénářem a hodnotí je na relativní stupnici od 1 (nízký dopad) až 4 (vysoký dopad): || Hospodářský dopad (náklady) || Dopad na životní prostředí (elektřina/CO2/ úspory nákladů na elektrickou energii) || Sociální dopad (riziko ztráty pracovních míst v malých a středních podnicích) || Potenciál ke zlepšení ve střednědobém a dlouhodobém horizontu Možnost 2 (dobrovolná dohoda) || 1 || 3 || 1 || 4 Možnost 3 (nařízení) || 2 || 3 || 1 || 2 Dospělo se k závěru, že možnost 2 znamená poněkud nižší náklady pro členské státy (neboť zátěž související s ověřováním/sledováním se přenáší na výrobní odvětví) i pro výrobní odvětví (neboť díky dobrovolné dohodě není nutné plošně přepracovat design všech výrobků, když na 10 % celkového počtu se dané požadavky vztahovat nemusí). Možnost 2 však hlavně nabízí vyšší potenciál k dalšímu zlepšení. Závěr ke krokům 3 a 4 Srovnání uvedených možností a posouzení možnosti 2 vůči příloze VIII směrnice ukazují, že dobrovolná dohoda je upřednostňovanou možností. Dobrovolná dohoda zahrnuje tyto aspekty: – nákladově efektivní snižování spotřeby elektrické energie ve výši 6,5 TWh do roku 2016 ve srovnání se základním scénářem, což odpovídá úsporám elektřiny ve výši 884 milionů EUR a zamezení vzniku 2,6 milionu tun emisí CO2, – splnění požadavků směrnice 2009/125/ES, zejména 18. bodu odůvodnění a přílohy VIII, – rychlejší a méně nákladný vstup požadavků v platnost než v případě nařízení, – slučitelnost a doplňkovost se stávajícími nástroji politiky, – nápravu selhání trhu a zlepšení fungování vnitřního trhu, – nepříliš významnou administrativní zátěž pro výrobce nebo maloobchodníky, – zanedbatelné (pokud vůbec nějaké) zvýšení pořizovacích nákladů, které by bylo velkou měrou více než vyrovnáno úsporami při používání výrobku, – respektování zvláštního pověření zákonodárce, – dopady na konkurenceschopnost výrobního odvětví a zaměstnanost, které nebudou významné, a to zejména v odvětví malých a středních podniků vzhledem k nízkým absolutním nákladům v souvislosti s přepracováním designu a opětovným posouzením, – flexibilní dosažení politických cílů v souladu s programem zlepšování právní úpravy, – zahrnutí poskytovatelů služeb, což je příležitost, jak výrazně snížit spotřebu energie u komplexních set-top boxů ve střednědobém a dlouhodobém horizontu. 4. Sledování a hodnocení Postup pro sledování a podávání zpráv budou vypadat takto: – Řídící výbor bude sledovat pokrok a výsledky související s dobrovolnou dohodou a dojedná praktické aspekty, jako je výběr nezávislé třetí strany / inspektora, která/který bude shromažďovat údaje od jednotlivých signatářů, přičemž úhrnné výsledky bude předávat Komisi. – Signatáři budou Komisi každoročně předkládat prostřednictvím nezávislé třetí strany zprávu. – S členy konzultačního fóra se budou každoročně vést konzultace za účelem seznámení se s aktuálním stavem a sledováním výsledků souvisejících s dobrovolnou dohodou. – Komise za pomoci Výboru pro ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie zváží, zda jsou cíle dobrovolné dohody naplňovány. – Pokud Komise usoudí, že dobrovolnou dohodou se cíle splnit nepodařilo, zváží namísto toho navržení nařízení. [1] EuP Preparatory study „Lot 18 — Complex set-top boxes“ (Přípravná studie o energetických spotřebičích „Část 18 — Komplexní set-top boxy“ ), Bio Intelligence Service S.A.S, Francie, závěrečná zpráva z prosince 2008, dokumentace je k dispozici na internetových stránkách GŘ ENER týkajících se ekodesignu http://ec.europa.eu/energy/efficiency/studies/ecodesign_en.htm. [2] Metoda zkoušení a srovnávání energetické účinnosti počítačů, která se zaměřuje na typické množství elektrické energie, které výrobek spotřebuje při běžném provozu za reprezentativní dobu. [3] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních, Úř. věst. L 37, 13.2.2003, s. 24. [4] Předpoklad: 0,136 EUR/kWh. [5] Předpoklad: 0,4 kg CO2/kWh.