Využívání digitálních komunikačních kanálů by usnadnilo justiční spolupráci a účinný přístup ke spravedlnosti v občanských věcech v souladu s čl. 81 odst. 2 SFEU. Ustanovení čl. 82 odst. 1 SFEU je právním základem pro to, aby Unie usnadnila spolupráci mezi justičními nebo jinými příslušnými orgány členských států v rámci trestního řízení a výkonu rozhodnutí.

Vzhledem k vysoce citlivé povaze vyměňovaných informací je nezbytné, aby realizace přístupu založeného na souboru nástrojů pro digitalizaci justice, včetně tohoto návrhu, probíhala způsobem, který zaručí přísné normy kybernetické bezpečnosti. To je v souladu s přístupem nastíněným ve Strategii kybernetické bezpečnosti EU a s návrhem Komise na směrnici o opatřeních k zajištění vysoké společné úrovně kybernetické bezpečnosti v Unii (dále jen „směrnice o bezpečnosti sítí a informací 2“), jejímž cílem je dále zlepšit schopnosti veřejných a soukromých subjektů, příslušných orgánů a Unie jako celku v oblasti kybernetické bezpečnosti a ochrany kritické infrastruktury. Ačkoli soudnictví v členských státech nespadá do oblasti působnosti návrhu směrnice o bezpečnosti sítí a informací 2, je podstatné, že členské státy zavedou vnitrostátní opatření, která by zajistila srovnatelnou úroveň kybernetické bezpečnosti.

V této souvislosti Komise navrhla přijetí harmonizovaného souboru pravidel pro digitalizaci, jejichž cílem je zlepšit přístup ke spravedlnosti a účinnost a odolnost komunikačních toků spojených se spoluprací mezi justičními a jinými příslušnými orgány v přeshraničních případech v EU [odkaz na nařízení o digitalizaci]. Navrhované nařízení stanoví, že písemná komunikace mezi příslušnými orgány, které se účastní justiční spolupráce v občanských, obchodních a trestních věcech, by měla s výhradou odůvodněných výjimek probíhat prostřednictvím digitálního komunikačního kanálu. Aby bylo zajištěno, že komunikace bude probíhat jednotně v rámci působnosti všech právních nástrojů Unie v občanských, obchodních a trestních věcech, je třeba sladit některá ustanovení, která již komunikaci upravují, s cílem zajistit „standardní digitalizovanou“ výměnu informací. Účelem změn je zajistit právní jistotu v takových situacích, kdy stávající ustanovení mohou upravovat komunikaci odlišně od navrhovaného nařízení. Vzhledem k tomu, že určitý počet dotčených právních aktů představují rámcová rozhodnutí a směrnice, je vhodné je změnit prostřednictvím směrnice, která rovněž stanoví aspekty týkající se provedení do vnitrostátního práva.

Na úrovni Unie existuje ucelený soubor nástrojů určených k posílení justiční spolupráce v přeshraničních občanských, obchodních a trestních věcech. Mnohé z nich upravují komunikaci mezi příslušnými orgány, v některých případech i s agenturami a institucemi EU v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí. Většina nástrojů však neumožňuje zapojení do takové komunikace prostřednictvím digitálních prostředků. I tam, kde to umožňují, stále existují další nedostatky, jako je nedostatek zabezpečených a spolehlivých digitálních komunikačních kanálů nebo neuznávání elektronických dokumentů, podpisů a pečetí. To znemožňuje využívat v rámci justiční spolupráce nejúčinnější, nejbezpečnější a nejspolehlivější dostupné komunikační kanály.

Výbor pro kontrolu regulace projednal návrh posouzení dopadů dne 22. září 2021 a dne 27. září 2021 vydal kladné stanovisko. Výbor pro kontrolu regulace vydal následující doporučení: 1) Analýzu problémů je třeba zlepšit, aby poukázala na hlavní problémy, které má tento návrh řešit. Analýza by měla být podložena důkazy o dobrovolné účasti na digitalizaci, neuznávání elektronických dokumentů, podpisů nebo pečetí a interoperabilitě. 2) Zpráva by měla vysvětlit, jak tento návrh zajistí soudržnost s ostatními nástroji na úrovni EU určenými ke zlepšení digitalizace, které by mohly být využity v rámci přeshraniční justiční spolupráce. Zpráva by měla rovněž vysvětlit, proč členské státy plně nevyužívají stávajících možností digitalizace. 3) Analýzu dopadů je třeba doplnit o jasnou prezentaci dopadů, zejména dopadů na investiční náklady a na zúčastněné strany. Měla by zohlednit nejistoty v přijatých předpokladech a jejich důsledky pro posuzované dopady. 4) Zpráva by měla posoudit účinky potenciálního nárůstu přeshraničních případů. Měla by se zabývat tím, zda existuje riziko, že lepší přístup ke spravedlnosti a účinnější přeshraniční justiční spolupráce by mohly vést k průtahům při vyřizování případů v důsledku vyššího pracovního zatížení soudců a delší doby soudního řízení. 5) Zpráva by měla objasnit otázky ochrany údajů a uznat, že přechod z papírové formy na digitální s sebou nese další rizika. Zpráva by se měla zabývat možnými citlivými otázkami spojenými se skutečností, že mít více údajů v digitální podobě může nejen usnadnit jejich přenos, ale také vytvářet problémy s ochranou a zabezpečením údajů. Měly by být zohledněny obavy zúčastněných stran ohledně ochrany údajů. Výbor pro kontrolu regulace rovněž zaslal další doporučení spolu s kontrolním seznamem kvality. Při řešení doporučení Výboru pro kontrolu regulace byly v posouzení dopadů provedeny následující změny: 1) Definice problému byla přeformulována tak, aby odrážela skutečné problémy analyzované v oddíle 2. 2) Byla vysvětlena provázanost s dalšími iniciativami, jako jsou systém e-CODEX a nařízení e-IDAS, a rovněž vazby na Evropský portál e-Justice. 3) Struktura oddílu 6 o dopadech základního scénáře a možností politiky byla přepracována a u každé z možností byly nastíněny hlavní dopady (tj. ekonomické dopady, sociální dopady, dopady na základní práva). Oddíl se rovněž zabývá tím, jak budou návrhem dotčeny hlavní zúčastněné strany. 4) V oddíle 6 o dopadech bylo objasněno, zda existuje potenciální riziko zvýšeného počtu přeshraničních případů a schopnost soudnictví takový vývoj absorbovat. 5) V oddíle 6 byla doplněna vysvětlení týkající se ochrany údajů. Kromě toho bylo posouzení dopadů doplněno o údaje získané z podkladové studie a z přílohy 7 zprávy. Do zprávy byla doplněna ekonomická analýza a náklady pro členské státy. Stanoviska konzultovaných zúčastněných stran byla uvedena v příslušných oddílech zprávy. Technická doporučení, jako je sloučení výsledku veřejné konzultace s přílohou 2, číslování stránek příloh a vypuštění přílohy se schématem týkajícím se subsidiarity, byla vyřešena.

Posouzení dopadů určilo jednu nelegislativní a jednu legislativní možnost politiky se třemi dílčími možnostmi. Existovaly další možnosti, které byly v rané fázi vyřazeny. Propagační kampaň o používání digitálních nástrojů a systému e-CODEX pro komunikaci v přeshraničních soudních řízeních byla zamítnuta, protože se mělo za to, že taková kampaň by nepředstavovala skutečnou alternativu k regulačním opatřením a mohla by být v každém případě provedena v rámci základního scénáře. Možnost elektronické výměny informací a údajů prostřednictvím centralizovaného systému EU nebyla považována za vhodnou, protože ji bylo obtížné odůvodnit z hlediska proporcionality a subsidiarity. Všechny informace, údaje a dokumenty by v tomto případě navíc byly uloženy v infrastruktuře Komise nebo v infrastruktuře subjektu, který by systém spravoval (např. eu-LISA), přičemž tyto subjekty by nebyly účastníky přeshraniční výměny informací. Centralizovaný systém by také představoval jediné místo selhání, protože všechny údaje by byly uloženy na jednom místě, oproti tomu v decentralizovaném systému jsou údaje uloženy v každém členském státě zvlášť.

Základní scénář, na jehož základě byly posuzovány obě hlavní možnosti, nepředpokládal žádná opatření na podporu digitalizace přeshraniční justiční spolupráce a využívání digitálních nástrojů ke zlepšení přístupu ke spravedlnosti. Používání elektronické komunikace mezi orgány by proto zůstalo dobrovolné. Používání elektronických podpisů/pečetí a povinnosti v oblasti ochrany údajů by byly i nadále roztříštěné. Proto byly s ohledem na nastíněné cíle návrhu zvažovány dvě možnosti: přijetí doporučení Komise (nelegislativní možnost) nebo přijetí právního aktu – nařízení (legislativní možnost). Legislativní možnost by vyžadovala balíček tvořený nařízením s horizontálními ustanoveními a změnami stávajících nařízení s cílem zajistit soulad a směrnicí se změnami stávajících směrnic a rámcových rozhodnutí.

Nelegislativní možnost by zahrnovala opatření na podporu členských států, aby pro digitální přeshraniční komunikaci a přístup ke spravedlnosti využívaly systém e-CODEX. Doporučení Komise by mohlo povzbudit členské státy, aby dodržovaly harmonizovaný přístup k používání elektronické komunikace, včetně videokonferencí, elektronických dokumentů, elektronických pečetí a podpisů. Vzhledem k dobrovolné povaze tohoto přístupu by členské státy mohly vyvíjet vlastní digitální nástroje. Takové opatření by mohlo být technicky a provozně proveditelné. Nákladová efektivnost by závisela na přístupu jednotlivých členských států k digitalizaci a na jejich potřebách a zdrojích. Pokud však jde o rozsah, v jakém tato možnost splňuje cíle návrhu, doporučení by nezaručovalo skutečné zavedení digitálních nástrojů pro komunikaci, interoperabilitu digitálního kanálu, přijímání elektronických dokumentů nebo společné normy pro používání a uznávání služeb vytvářejících důvěru.

V rámci legislativní možnosti budou přijata legislativní opatření (nařízení a směrnice). Nařízení bude zahrnovat pravidla pro zřízení zabezpečeného elektronického kanálu založeného na systému e-CODEX (který byl v posouzení dopadů návrhu nařízení Komise o systému e-CODEX označen za nejvhodnější technické řešení). Tento kanál, který představuje decentralizovaný informační systém, bude využíván pro komunikaci a výměnu informací, údajů a dokumentů mezi soudy a příslušnými orgány a případně s agenturami působícími v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí a orgány EU. Budou zavedena pravidla na podporu komunikace mezi fyzickými a právnickými osobami a soudy a příslušnými orgány členských států, včetně pravidel pro používání videokonferencí nebo jiných technologií komunikace na dálku. Budou nastíněny povinnosti správců a zpracovatelů údajů. Tato možnost vychází z předpokladu, že informační systémy pro výměnu evropských vyšetřovacích příkazů a doručování písemností / dokazování, které vyvinula Komise, budou rozšířeny na veškerou přeshraniční komunikaci justičních orgánů upravenou v nástrojích EU pro justiční spolupráci. Členské státy budou moci připojit svůj vnitrostátní informační systém k decentralizované síti nebo využít softwarové řešení vyvinuté Komisí a poskytované bezplatně. To umožní přímou komunikaci mezi soudy a/nebo příslušnými orgány, které se účastní řízení podle nástrojů EU v oblasti přeshraniční justiční spolupráce v občanských, obchodních nebo trestních věcech. V rámci legislativní možnosti byly zvažovány tři dílčí možnosti, a to a) povinné nebo dobrovolné využívání digitálního kanálu; b) povinné nebo dobrovolné přijímání elektronické komunikace týkající se fyzických a právnických osob a c) regulační nebo neregulační přístup k využívání a uznávání služeb vytvářejících důvěru. Směrnicí budou změněna stávající rámcová rozhodnutí a směrnice tak, aby byly v souladu s pravidly nařízení.

Po porovnání možností politiky a jejích dílčích možností a jejich posouzení s ohledem na cíle návrhu byla jako upřednostňovaná zvolena legislativní možnost. Tato možnost zavede povinné používání digitální komunikace (až na odůvodněné výjimky) pro komunikaci mezi soudy a příslušnými orgány (a mezi nimi a agenturami a institucemi EU působícími v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí). Dále ukládá soudům a příslušným orgánům povinnost přijímat elektronickou komunikaci od fyzických a právnických osob, poskytuje právní základ pro využívání videokonferencí nebo jiných technologií komunikace na dálku pro ústní jednání v přeshraničních případech a pro využívání a uznávání služeb vytvářejících důvěru.