Článek 75 nařízení CSDR požadoval, aby Komise provedla přezkum tohoto nařízení a vypracovala zprávu, v níž posoudí jeho provádění a další postup jeho přezkumu, do 19. září 2019. Evropský parlament ve svém usnesení o dalším rozvoji unie kapitálových trhů rovněž vyzval Komisi, aby přezkoumala režim disciplíny při vypořádání v rámci nařízení CSDR s ohledem na brexit a krizi COVID-19. Za tímto účelem proběhly v období od 8. prosince 2020 do 2. února 2021 cílené konzultace. Dne 1. července 2021 přijala Komise zprávu. Dospěla k závěru, že nařízení CSDR obecně splňuje svůj původní účel, a sice zvýšit efektivnost vypořádání v EU a stabilitu centrálních depozitářů. Ve většině oblastí bylo zavedení významných změn v rámci tohoto nařízení považováno za předčasné vzhledem k nedávnému zavedení požadavků. Zpráva nicméně vymezila oblasti, v nichž mohou být nezbytná další opatření k dosahování cílů nařízení CSDR přiměřenějším, efektivnějším a účinnějším způsobem.

Centrální depozitáři cenných papírů jsou finanční instituce, které mají systémový význam pro finanční trhy, a proto je nezbytné, aby byl jejich rámec i nadále vhodný pro daný účel. Pravidelný přezkum nařízení CSDR je odůvodněn snahou zajistit, aby bylo i nadále dosahováno jeho cílů a zároveň, pokud je to možné, aby byl rámec přiměřenější a účinnější. Přezkum nařízení CSDR je klíčovým opatřením akčního plánu unie kapitálových trhů z roku 2020 zaměřeného na rozvoj efektivnějšího poobchodního prostředí v EU. Odolné a efektivní trhy pro služby vypořádání v EU by měly lépe integrovat prostředí poobchodní infrastruktury a zvyšovat konkurenceschopnost centrálních depozitářů v EU a finančních trhů EU obecně.

·Účinnost a efektivita: Zatímco objem vypořádaných obchodů se od vstupu nařízení CSDR v platnost zvýšil, přeshraniční obchody zůstaly stabilní. V několika oblastech, např. v oblasti pasportizace, existují značné překážky a z předběžných zjištění vyplývá, že by mohla být přijata opatření ke snížení neúměrné zátěže spojené s dodržováním předpisů a ke zlepšení přeshraniční činnosti. O zlepšení by bylo možné usilovat i v oblasti bankovních služeb, neboť přístup k bankovním doplňkovým službám je omezený, což zase brání vypořádání v cizích měnách, a v oblasti mechanismů dohledu, přičemž obojí má dopad na možnosti i příležitost centrálních depozitářů nabízet služby přeshraničně.

Při hodnocení nařízení CSDR se posuzovalo, do jaké míry splňují konkrétní politické požadavky v rámci CSDR své cíle, a zejména to, zda je splňují efektivně a účinně a zda jsou zároveň soudržné, relevantní a poskytují přidanou hodnotu EU. Závěry tohoto hodnocení jsou uvedeny v příloze 5 posouzení dopadů.

Návrh má zajistit, aby bylo cílů nařízení CSDR dosahováno přiměřenějším, efektivnějším a účinnějším způsobem. To by se mělo projevit zjednodušením nebo omezením požadavků, jejichž cílem je snížit administrativní zátěž nařízení pro zúčastněné strany, a zejména pro centrální depozitáře, aniž by byla ohrožena ochrana investorů, integrita trhu a finanční stabilita. Přezkoumáním mechanismů dohledu nad centrálními depozitáři (zejména těmi, kteří provozují přeshraniční činnost, a těmi, kteří jsou součástí skupin centrálních depozitářů) řeší návrh problémy pozorované při sbližování dohledu. Přehodnocení některých požadavků v souvislosti s procesem pasportizace, poskytováním bankovních doplňkových služeb a disciplínou při vypořádání navíc řeší obavy vznesené zúčastněnými stranami, včetně Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA), a současně zabezpečuje cíle nařízení CSDR. Návrh nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné, a zohledňuje potřebu monitorovat a zmírňovat veškerá rizika, která mohou činnosti centrálních depozitářů působících v rámci EU i mimo ni představovat pro finanční stabilitu. Proporcionalita upřednostňovaných možností politiky je dále posouzena v kapitole 6 připojeného posouzení dopadů.

Právním základem tohoto návrhu je článek 114 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), která je právním základem nařízení CSDR. V analýze provedené v rámci zprávy o posouzení dopadů se uvádí, že některé prvky nařízení CSDR je třeba změnit, aby se odstranily nepřiměřené náklady a zátěž spojená s dodržováním předpisů a aby se zjednodušila pravidla, aniž by byla ohrožena finanční stabilita, a to v zájmu zlepšení účinnosti nařízení a usnadnění integrace trhu pro vypořádání obchodů s cennými papíry v Evropské unii.

Obecně byly podporovány cíle nařízení CSDR zvýšit efektivnost vypořádání v EU a zajistit stabilitu centrálních depozitářů. Mělo se za to, že související základní požadavky těchto cílů dosahují a plní mezinárodní závazky EU v oblasti reformy právních předpisů. Zúčastněné strany, včetně zástupců členských států, však poukázaly na řadu oblastí, v nichž by bylo možné požadavky nařízení CSDR upravit, aniž by byly ohroženy jeho obecné cíle, tak, aby se: i) požadavky zjednodušily a zvýšila jejich efektivita a ii) snížily nepřiměřené náklady a zátěž.

A konečně by navrhované změny režimu disciplíny při vypořádání zajišťovaly přiměřenější přístup k řešení selhání vypořádání a současně by zajišťovaly, že se úroveň efektivnosti vypořádání v EU bude i nadále zlepšovat ve prospěch investorů a hospodářství EU jako celku. Zejména dvoustupňový přístup by měl zmírnit nejnepříznivější dopady související s likviditou v případech, kdy není použití příslušných požadavků odůvodněné. To by mělo mít nepřímý pozitivní dopad na malé a střední podniky, jejichž cenné papíry jsou méně likvidní.

Zjednodušení postupu pasportizace, zřízení povinných kolegií a zvýšené poskytování bankovních služeb v souvislosti s vypořádáním v cizích měnách zvýší hospodářskou soutěž mezi centrálními depozitáři v EU, což přinese prospěch investorům a emitentům, včetně malých a středních podniků. Emitenti, zejména inovativní začínající podniky a malé a střední podniky, a investoři by celkově měli více možností volby, pokud jde o mechanismy financování, a měli by prospěch ze zvýšené konkurence, větších možností volby v oblasti emisí, diverzifikace rizik a měnové diverzifikace u svých přeshraničních investic, což by přispělo k prohloubení unie kapitálových trhů.

Zjednodušení požadavků na přístup centrálních depozitářů k bankovním doplňkovým službám, které jsou nezbytné k provádění vypořádání v cizích měnách, by rovněž posílilo hospodářskou soutěž v této oblasti. V tomto ohledu by mohl další rozvoj služeb centrálních depozitářů pro domácí investory i přeshraničních služeb umožnit přezkum prahové hodnoty, pod níž mohou centrální depozitáři pro tyto služby využívat úvěrové instituce. Odhaduje se, že v důsledku navrhovaných změn by bylo možné každoročně očekávat dodatečné vypořádání v cizích měnách v objemu 16 miliard EUR.

Centrální depozitáři by měli prospěch ze snížení nákladů při působení v EU, zejména v důsledku omezení překážek přeshraničního vypořádání vyplývajícího ze i) zřízení kolegií a ii) zjednodušení stávajícího postupu pasportizace. Celý proces by zjednodušilo a urychlilo zejména zmírnění zátěže spojené s požadavky pasportizace. Předpokládá se, že zjednodušený proces pasportizace, jehož součástí je oznámení příslušným orgánům hostitelského státu, a nikoli získání jejich schválení, sníží náklady až o 75 %, což by vedlo k jednorázovým úsporám v průměrné výši 585 000 EUR na jednoho centrálního depozitáře. Zavedení kolegií by pro centrální depozitáře v EU mělo rovněž přínos z důvodu právní jistoty vyplývající z posílení sbližování dohledu. Zavedení kolegií a data ukončení platnosti doložky o ochraně předchozího stavu by zvýšilo finanční stabilitu centrálních depozitářů v EU a centrálních depozitářů ze třetích zemí.

·zavést datum ukončení doložky o ochraně předchozího stavu pro centrální depozitáře z EU a třetích zemí a oznamovací povinnost pro centrální depozitáře ze třetích zemí. Získané informace by Komisi umožnily stanovit priority posouzení rovnocennosti rámců centrálních depozitářů ze třetích zemí, protože přiznání rovnocennosti Komisí je podmínkou pro to, aby orgán ESMA uznal centrálních depozitáře ze třetích zemí, kteří si přejí nabízet služby související s registrací a centrální evidencí ve vztahu k finančním nástrojům vydaným podle práva členského státu. Kombinace těchto opatření proto zajistí, že orgány budou mít odpovídající pravomoci a včasné informace pro sledování rizik v souladu s vývojem potřeb trhu. Navrhované změny však nemají vliv na postupy rovnocennosti a uznávání podle nařízení CSDR, které jsou již v platnosti. Proto se třetí země a potenciální žádající centrální depozitáři ze třetích zemí i nadále vyzývají, aby své žádosti o přiznání rovnocennosti respektive žádosti o uznání předkládali podle stávajících požadavků nařízení CSDR. Další zvažovanou možností bylo posílit režim pro centrální depozitáře ze třetích zemí, kteří poskytují služby pro finanční nástroje vydané podle práva členského státu, například tím, že by pro poskytování služeb vypořádání bylo vyžadováno uznání orgánem ESMA, nebo rozšířením pravomocí orgánu ESMA v oblasti dohledu, to však bylo v tomto okamžiku považováno za předčasné a nepřiměřené,

Požadovaná objasnění byla přidána do příslušných oddílů posouzení dopadů, tj. pokud jde o sdělení o otevřené strategické autonomii, do oddílu 1.4.2, příklady zatěžujících požadavků pasportizace, kterým čelí centrální depozitáři a které brání poskytování přeshraničních služeb, do přílohy 6, vysvětlení původu povinné náhradní koupě do oddílu 2.2.2 a objasnění doplňkové nebo vzájemně se vylučující povahy možností politiky do oddílu 6.

Písmeno h) zavádí v článku 7 nařízení CSDR nový odstavec 13a, který Komisi svěřuje pravomoc pozastavit mechanismus náhradní koupě u určitých kategorií finančních nástrojů, pokud je to nutné k zamezení vážnému ohrožení finanční stability nebo řádného fungování finančních trhů v Unii nebo k jeho vyřešení. Tento nový odstavec 13a stanoví postup, který by měla Komise při takovém pozastavení použít, tj. na základě doporučení orgánu ESMA po konzultaci s ESCB a Evropskou radou pro systémová rizika. Rovněž stanoví, že toto pozastavení je platné po dobu nejvýše šesti měsíců, přičemž ho lze prodloužit vždy o tři měsíce na dobu nejvýše dvanáct měsíců od začátku pozastavení.

V písmeni a) změny čl. 7 odst. 2 nařízení CSDR stanoví, že v situacích, kdy je selhání vypořádání způsobeno faktory, které nelze přičítat účastníkům obchodu, nebo kdy se na obchodu nepodílejí dvě obchodující strany, se na toto selhání vypořádání nevztahuje mechanismus sankcí. Dále upřesňují, že peněžité sankce je třeba vypočítávat buď do ukončení postupu náhradní koupě, pokud Komise přijala příslušný prováděcí akt, nebo do skutečného dne vypořádání, podle toho, co nastane dříve.

Toto hodnocení by se mělo v zásadě uskutečnit do pěti let od vstupu těchto změn v platnost. Příspěvek by se mohl požadovat také od orgánu ESMA a od vnitrostátních orgánů a centrálních bank. Statistické údaje pro analýzu by se měly vyžádat především od orgánu ESMA.

Návrh obsahuje požadavek, aby Komise podávala zprávy Evropskému parlamentu a Radě o uplatňování nařízení CSDR v celém rozsahu se zaměřením na jeho účinnost a efektivitu při plnění jeho cílů (tj. zlepšení efektivity a bezpečnosti trhů pro služby vypořádání EU). Přitom by Komise měla zvážit všechny aspekty nařízení CSDR, mimo jiné to, zda existují i jiné podstatné překážky hospodářské soutěže v souvislosti se službami, na něž se vztahuje toto nařízení, které je třeba řešit, nutnost uplatňovat další opatření ke zlepšení účinnosti vypořádání a potenciální nutnost dalších opatření k omezení dopadu selhání ze strany centrálních depozitářů na daňové poplatníky.

Na orgán ESMA by měla dopad především účast v kolegiích, vypracování nebo aktualizace pěti technických norem a řízení procesu oznamování činností centrálních depozitářů ze třetích zemí v EU. U posledního uvedeného dopadu by se však jednalo o nízké jednorázové náklady. Zjednodušení postupu pasportizace by nicméně náklady orgánu ESMA zmírnilo, neboť požadavky pasportizace by byly jednodušší a jasnější. Jasné vymezení obchodů spadajících do oblasti působnosti režimu disciplíny při vypořádání by navíc snížilo administrativní zátěž orgánu ESMA v souvislosti s odpovídáním na dotazy. Administrativní zátěž uloženou orgánu ESMA kromě toho dále sníží úprava periodicity zpráv, které má tento orgán předkládat Komisi. Orgán ESMA by rovněž mohl mít prospěch z některých upřednostňovaných možností politiky, které by posílily prostředí dohledu, zejména postupu oznamování centrálních depozitářů ze třetích zemí.

Písmenem c) čl. 1 bodu 6 se mění čl. 22 odst. 11 nařízení CSDR zavedením nového data, do kterého orgán ESMA předloží Komisi návrhy regulačních technických norem k upřesnění standardních formulářů, vzorů a postupů pro prověření a vyhodnocení. Tato změna data by měla orgánu ESMA umožnit, aby v případě potřeby přizpůsobil regulační technické normy změnám provedeným v nařízení CSDR na základě této iniciativy.

V čl. 1 bodě 6 se mění čl. 22 odst. 1, 4 a 7 nařízení CSDR za účelem změny periodicity procesu prověření a vyhodnocení, a to z frekvence jednou ročně na jednou za dva roky. Kromě toho se mění čl. 22 odst. 2 a 3 nařízení CSDR s cílem objasnit, jak by se centrální depozitáři měli připravit na scénáře, které by jim potenciálně mohly bránit v poskytování jejich nejdůležitějších operací a služeb jako fungujícího podniku. Požadavek na vypracování plánů řešení krize je odstraněn, protože je považován za nejasný a v současné době neexistuje žádný režim Unie pro řešení krize, na jehož základě by bylo možné plán řešení krize vypracovat. Namísto toho revidovaný odstavec 2 vyžaduje, aby centrální depozitáři vypracovali a předložili příslušnému orgánu vhodné plány své obnovy nebo řádného ukončení činnosti. Revidovaný odstavec 3 stanoví minimální obsah plánů uvedených v odstavci 2 i periodicitu prověření a aktualizace těchto plánů (nejméně každé dva roky). Rovněž objasňuje, že tyto plány musí zohledňovat velikost, systémový význam, povahu, rozsah a složitost činností dotyčného centrálního depozitáře a jakýkoli relevantní ozdravný plán nebo plán řešení krize stanovený v souladu se směrnicí o ozdravných postupech a řešení krize bank. Změny odstavce 3 nemají vliv na požadavek, aby příslušné orgány informovaly orgán ESMA o tom, zda je pro centrálního depozitáře zaveden a udržován plán řešení krize. To může nastat na základě vnitrostátních právních předpisů nebo požadavku na dodržování jiných právních předpisů EU, jako je směrnice o ozdravných postupech a řešení krize bank.

V čl. 1 bodě 4 písm. c) se vkládá do článku 17 nařízení CSDR nový odstavec 7a, kterým se zavádějí nové požadavky na to, aby příslušné orgány sdílely informace s ostatními orgány, zejména s dotčenými orgány.

V čl. 1 bodě 4 písm. b) se mění čl. 17 odst. 4 nařízení CSDR týkající se konzultace příslušných orgánů s dotčenými orgány ohledně procesu povolování centrálního depozitáře. V čl. 1 bodě 6 písm. e) se zavádí rovnocenné změny do čl. 22 odst. 6 nařízení CSDR týkající se konzultace příslušných orgánů s dotčenými orgány ohledně procesu prověření a vyhodnocení. Změny v čl. 17 odst. 4 a čl. 22 odst. 6 nařízení CSDR zavádějí postup, kterým mohou konzultované orgány vydat odůvodněné stanovisko do tří měsíců od obdržení informací příslušným orgánem. V případě, že jeden z konzultovaných dotčených orgánů vydá záporné stanovisko, příslušný orgán se k tomuto zápornému stanovisku vyjádří v odůvodněném rozhodnutí, ke kterému mohou konzultované orgány znovu vydat záporné stanovisko. Pokud příslušný orgán s tímto záporným stanoviskem nesouhlasí, uvědomí o tom orgány, které záporné stanovisko vydaly, a tyto orgány mohou věc postoupit orgánu ESMA. Není-li daná záležitost vyřešena do 30 dnů od tohoto postoupení, příslušný orgán přijme konečné rozhodnutí o prověření a vyhodnocení a dotčeným orgánům poskytne podrobné písemné zdůvodnění svého rozhodnutí.

V čl. 1 bodě 3 se mění čl. 12 písm. b) a c) nařízení CSDR s cílem objasnit, že pokud centrální depozitář nevykonává činnost související s vypořádáním před zahájením povolovacího procesu, zohlední kritéria, jež určují, které dotčené orgány by měly být do tohoto procesu zapojeny, předpokládanou činnost související s vypořádáním.

Písmeno k) mění čl. 7 odst. 15 nařízení CSDR zavedením nového data, do kterého orgán ESMA předloží regulační technické normy upřesňující aspekty režimu disciplíny při vypořádání uvedené v témže odstavci. Tato změna data by měla orgánu ESMA umožnit revidovat regulační technické normy tak, aby zohledňovaly změny provedené v nařízení CSDR po tomto přezkumu, a provést veškeré nezbytné změny s cílem vyjasnit požadavky stanovené v těchto regulačních technických normách, například podmínky, za kterých mohou účastníci provádět vlastní náhradní koupě.

Písmeno j) zavádí v článku 7 nařízení CSDR nový odstavec 14a, který Komisi svěřuje pravomoc vymezit situace, kdy by mělo být selhání vypořádání považováno za selhání způsobené faktory, které nelze přičítat účastníkům, a kdy se na obchodu nepodílejí dvě obchodující strany, a to podle změn zavedených v čl. 7 odst. 2 a 4.

e)vkládá do čl. 59 odst. 4 nové písmeno k) s cílem upřesnit, že centrální depozitáři by ve svých rámcích řízení rizik a obezřetnostních rámcích měli krýt příslušná rizika, včetně příslušných nettingových dohod. Tím by mělo být zajištěno, aby centrálními depozitáři náležitě řídili úvěrová rizika a rizika likvidity v souvislosti s nettingových dohodami. Tento požadavek by měl být dále objasněn ve stávajících regulačních technických normách vypracovaných orgánem EBA v souladu s čl. 59 odst. 5.

c)mění čl. 59 odst. 4 písm. e), ve kterém se objasňuje, že využívají-li se předjednané dohody o financování, měly by být vysoce spolehlivé; Rovněž objasňuje, že při využití ujednání podobných přislíbeným ujednáním by se tato ujednání měla řídit stejným standardem vysoce spolehlivého ujednání, a to pouze s úvěruschopnými úvěrovými institucemi;

a)mění čl. 59 odst. 4 písm. c), ve kterém se upřesňuje a uvádí do souladu se stávajícími regulačními normami, že v rámci stresového scénáře likvidity by měly být k dispozici místo likvidních zdrojů způsobilé likvidní zdroje, a stresový scénář by měl počítat se dvěma největšími účastníky místo pouze s jedním největším účastníkem;

Za druhé, v čl. 1 bodě 17 písm. c) se mění čl. 54 odst. 5 nařízení CSDR, který stanovil konkrétní prahovou hodnotu v rámci nařízení CSDR, pod kterou centrální depozitáři mohli k poskytování bankovních služeb využít úvěrovou instituci. Za účelem náležitého stanovení této prahové hodnoty a s ohledem na řízení finančních rizik uděluje čl. 1 bod 17 písm. d) mandát orgánu EBA, aby ve spolupráci s ESCB a orgánem ESMA vypracoval návrhy regulačních technických norem, které by měla Komise přijmout, v nichž bude stanovena vhodná prahová hodnota, pod kterou mohou úvěrové instituce poskytovat bankovní doplňkové služby, včetně příslušných zásad řízení rizik a obezřetnostních standardů, které by zmírňovaly potenciální rizika vyplývající ze změny prahové hodnoty.

V čl. 1 bodě 17 písm. b) se mění úvodní část odstavce 4 tak, že centrálním depozitářům umožňuje pověřit poskytováním bankovních doplňkových služeb nejen určené úvěrové instituce, ale také jiné centrální depozitáře, kteří mají povolení tyto služby poskytovat podle čl. 54 odst. 3, bez ohledu na to, zda jsou tito centrální depozitáři součástí stejné skupiny společností, či nikoli. V tomto ohledu se v čl. 1 bodě 17 písm. b) zrušuje písmeno c) čl. 54 odst. 4 nařízení CSDR, čímž se odstraňuje zákaz, aby základní služby centrálních depozitářů nabízely určené úvěrové instituce.

V čl. 1 bodě 10 písm. b) se mění čl. 25 odst. 6 pátý pododstavec, v němž se stanoví, že orgán ESMA písemně informuje centrálního depozitáře ze třetí země žádajícího o uznání, aby mohl poskytovat služby registrace a centrální evidence, s plně odůvodněným rozhodnutím, zda bylo uznání uděleno nebo zamítnuto, a to do šesti měsíců od data podání úplné žádosti, nebo od data přijetí rozhodnutí o rovnocennosti Komisí, podle toho, co nastane později.

V čl. 1 bodě 16 se mění čl. 52 odst. 1 nařízení CSDR s cílem zajistit, aby hostitelský centrální depozitář bezdůvodně neodkládal provozování schváleného propojení. Hostitelský centrální depozitář by proto měl mít povinnost uskutečnit propojení do dvanácti měsíců.

V čl. 1 bodě 32 se mění článek 36 nařízení CSDR s cílem objasnit, že centrální depozitáři by měli rizika spojená s úschovou cenných papírů a vypořádáním obchodů s cennými papíry nejen omezit, ale měli by se snažit je minimalizovat. Výraz „omezit“ se proto nahrazuje výrazem „minimalizovat“.

vzhledem k těmto důvodům:

(1)Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 909/2014 bylo vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie dne 28. srpna 2014 a v platnost vstoupilo dne 17. září 2014. Standardizuje požadavky pro vypořádání obchodů s finančními nástroji a pravidla organizace a chování centrálních depozitářů cenných papírů na podporu bezpečného, efektivního a hladkého vypořádání. Uvedené nařízení zavedlo kratší vypořádací lhůty, opatření k zajištění disciplíny při vypořádání, přísné organizační, etické a obezřetnostní požadavky na centrální depozitáře, zvýšené obezřetnostní požadavky a požadavky týkající se dohledu na centrální depozitáře a jiné instituce poskytující bankovní služby podporující vypořádání obchodů s cennými papíry a režim umožňující povoleným centrálním depozitářům poskytovat své služby v celé Unii.

(1)Zjednodušení požadavků v určitých oblastech, jež nařízení (EU) č. 909/2014 upravuje, a přiměřenější přístup k těmto oblastem je v souladu s Programem pro účelnost a účinnost právních předpisů (REFIT) vypracovaným Komisí, který klade důraz na nutnost snižování nákladů a zjednodušení, aby politiky Unie dosahovaly svých cílů co nejefektivnějším způsobem, a jehož účelem je zejména snižování regulační a administrativní zátěže.

(2)Efektivní a odolné poobchodní infrastruktury jsou nezbytnými prvky dobře fungující unie kapitálových trhů a prohlubují úsilí na podporu investic, růstu a zaměstnanosti v souladu s politickými prioritami Komise. Z tohoto důvodu stanovil akční plán pro unii kapitálových trhů vypracovaný Komisí a přijatý v roce 2020 za jedno ze svých klíčových opatření právě přezkum nařízení (EU) č. 909/2014.

(3)V roce 2019 provedla Komise cílenou konzultaci o uplatňování nařízení (EU) č. 909/2014. Komise obdržela vyjádření rovněž od Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy (ESMA) a Evropského systému centrálních bank (ESCB). Z konzultací vyplynulo, že zúčastněné strany podporují cíle uvedeného nařízení, tj. podporu bezpečného, efektivního a hladkého vypořádání obchodů s finančními nástroji, a považují je za důležité a že zásadní změna není nutná. Dne 1. července 2021 přijala Komise zprávu o přezkumu v souladu s článkem 75 nařízení (EU) č. 909/2014. Přestože ne všechna ustanovení uvedeného nařízení jsou již plně použitelná, zpráva poukázala na oblasti, ve kterých je nutné přijmout cílená opatření, jež by zajistila dosažení jeho cílů přiměřenějším, účinnějším a efektivnějším způsobem.

(4)Nařízení (EU) č. 909/2014 zavedlo pravidla týkající se disciplíny při vypořádání, která mají předcházet selhání vypořádání obchodů s cennými papíry a tato selhání řešit, a tím zajistit bezpečnost vypořádání obchodů. Mezi tato pravidla patří zejména požadavky na podávání zpráv, režim peněžitých sankcí a povinné náhradní koupě. Navzdory nedostatku zkušeností s uplatňováním uvedených pravidel umožnilo vypracování a specifikace rámce nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2018/1229 všem zúčastněným stranám lépe porozumět režimu a problémům, které by jeho uplatňování mohlo způsobit. V tomto ohledu by měla být objasněna oblast působnosti peněžitých sankcí a povinné náhradní koupě uvedených v článku 7 nařízení (EU) č. 909/2014, zejména upřesněním kategorií obchodů, které jsou vyloučeny. Tato vyloučení by se měla týkat zejména obchodů, u kterých došlo k selhání z důvodů, jež nelze přičítat účastníkům, a obchodů, na kterých se nepodílejí dvě obchodující strany, u nichž by použití peněžitých sankcí nebo povinné náhradní koupě nebylo uskutečnitelné nebo by mohlo mít negativní dopad na trh, přičemž se jedná například o některé obchody z primárního trhu, výkon práv ve společnostech, reorganizace, vytváření a vykupování podílových jednotek fondů a přeskupování. Komisi by měla být svěřena pravomoc doplnit nařízení (EU) č. 909/2014 tím, že blíže upřesní podrobnosti o těchto vyloučeních prostřednictvím aktu v přenesené pravomoci.

(5)Hlavním cílem režimu disciplíny při vypořádání je zlepšit efektivnost vypořádání v rámci Unie. Volatilita trhu v roce 2020 však zesílila obavy z možných negativních účinků pravidel povinné náhradní koupě, a to jak za normálních podmínek, tak za krizových podmínek na trhu. Uplatňování těchto pravidel by proto měla Komise posoudit z hlediska jeho vhodnosti s ohledem na vývoj efektivnosti vypořádání v Unii. Peněžité sankce a požadavky na podávání zpráv by se však měly nadále uplatňovat, aby bylo možné posoudit jejich dopad na zlepšení efektivnosti vypořádání v Unii. Vzhledem k možným dopadům pravidel povinné náhradní koupě by se tato pravidla měla použít pouze při splnění určitých podmínek, zejména tehdy, pokud uplatnění peněžitých sankcí nevedlo k dlouhodobému trvalému snížení selhání vypořádání v Unii, pokud efektivnost vypořádání v Unii nedosáhla patřičné úrovně s ohledem na situaci na kapitálových trzích třetích zemí, které jsou srovnatelné z hlediska velikosti, likvidity i obchodovaných nástrojů a typů obchodů prováděných na těchto trzích, nebo pokud míra selhání vypořádání v Unii má nebo pravděpodobně bude mít negativní dopad na finanční stabilitu Unie. Pokud se Komise domnívá, že je některá z těchto podmínek splněna a že uplatňování povinné náhradní koupě je přiměřené pro řešení míry selhání vypořádání v Unii, měla by být Komisi svěřena pravomoc přijmout prováděcí akt, který by stanovil, u kterých finančních nástrojů nebo kategorií obchodů by se měla pravidla povinné náhradní koupě začít uplatňovat. Peněžité sankce uvedené v čl. 7 odst. 2 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 909/2014 by měly být vypočítávány za každý obchodní den, kdy obchod není vypořádán, do ukončení postupu náhradní koupě, nebo do skutečného dne vypořádání, podle toho, co nastane dříve.

(6)Aby se zabránilo znásobení náhradních koupí u obchodů se stejným finančním nástrojem v rámci řetězce protistran, což by mohlo vyvolat zbytečné duplicitní náklady a ovlivnit likviditu finančního nástroje, měli by mít účastníci těchto obchodů k dispozici mechanismus „předávání“. Každý účastník, který je zapojen v řetězci obchodů, by měl mít možnost předat oznámení o náhradní koupi účastníkovi, který vůči němu způsobil selhání vypořádání, dokud se nedospěje k původnímu účastníkovi způsobujícímu selhání vypořádání.

(7)Postupy povinné náhradní koupě a peněžité náhrady umožňují uhradit rozdíl mezi cenou náhradní koupě a původní obchodní cenou, který má prodávající zaplatit kupujícímu, pouze tehdy, je-li tato referenční cena náhradní koupě nebo peněžité náhrady vyšší než původní obchodní cena. Tato asymetrie úhrady rozdílu by mohla vytvořit nespravedlivé nápravné opatření, které by přinášelo nepatřičnou výhodu kupujícímu v případě, že by referenční cena náhradní koupě nebo peněžité náhrady byla nižší než původní obchodní cena. Úhrada rozdílu mezi cenou náhradní koupě a původní obchodní cenou by proto měla platit v obou směrech, aby bylo zajištěno obnovení ekonomických podmínek obchodujících stran, jako kdyby se uskutečnil původní obchod.

(8)Režim disciplíny při vypořádání uvedený v článku 7 nařízení (EU) č. 909/2014 by se neměl vztahovat na účastníka způsobujícího selhání, který je ústřední protistranou podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 648/2012. V případě obchodů, které uzavřela ústřední protistrana a v nichž nevstupuje mezi smluvní strany, jako je povolené použití zajištění pro investiční účely, by se však na ústřední protistranu měl režim disciplíny při vypořádání vztahovat jako na kteréhokoli jiného účastníka.

(9)V případech, kdy se použijí povinné náhradní koupě, by mělo být možné, aby Komise dočasně pozastavila jejich uplatňování v určitých výjimečných situacích. Toto pozastavení by v případě nutnosti mělo být možné u konkrétních kategorií finančních nástrojů k zamezení vážnému ohrožení finanční stability nebo řádného fungování finančních trhů v Unii nebo k jeho řešení. Toto pozastavení by mělo být přiměřené uvedeným cílům.

(10)V aktu v přenesené pravomoci pro výpočet peněžitých sankcí by měl být zohledněn kontext záporných úrokových sazeb, aby se zabránilo nezamýšleným dopadům na účastníka, který nezpůsobuje selhání, a to tak, že budou odstraněny jakékoli nežádoucí pobídky k selhání, které by mohly v prostředí s nízkou nebo zápornou úrokovou sazbou vzniknout.

(11)Orgán ESMA by měl vypracovat návrhy regulačních norem, které by revidovaly stávající regulační technické normy tak, aby zohledňovaly změny provedené v nařízení (EU) č. 909/2014, aby Komise mohla provést veškeré nezbytné opravy nebo změny s cílem vyjasnit požadavky stanovené v těchto regulačních technických normách, například podmínky, za kterých mohou účastníci provádět vlastní náhradní koupě.

(12)Pokud centrální depozitář cenných papírů nevykonává činnost související s vypořádáním před zahájením procesu povolování, měla by kritéria určující, které dotčené orgány by do tohoto povolovacího procesu měly být zapojeny, zohledňovat předpokládanou činnost související s vypořádáním, aby bylo zajištěno zohlednění názorů všech dotčených orgánů, které by se o činnost tohoto centrálního depozitáře mohly potenciálně zajímat.

(13)Přestože nařízení (EU) č. 909/2014 požaduje, aby vnitrostátní orgány dohledu spolupracovaly s dotčenými orgány a zapojily je do své činnosti, vnitrostátní orgány dohledu nemusí uvedené dotčené orgány informovat o tom, zda a jak byly jejich názory zohledněny ve výsledku povolovacího procesu a zda byly v průběhu každoročního prověření a vyhodnocení zjištěny další problémy. Dotčené orgány by proto měly mít možnost vydávat odůvodněná stanoviska k povolení centrálních depozitářů a k procesu prověření a vyhodnocení. Příslušné orgány by měly tato stanoviska zohlednit nebo v odůvodněném rozhodnutí vysvětlit, proč tato stanoviska nebyla zohledněna.

(14)Pravidelná prověření a vyhodnocení centrálních depozitářů příslušnými orgány jsou nezbytná k zajištění toho, aby centrální depozitáři měli neustále zavedena vhodná opatření, strategie, postupy a mechanismy pro hodnocení rizik, jimž centrální depozitář je nebo může být vystaven, nebo která mohou představovat ohrožení hladkého fungování trhů s cennými papíry. Zkušenosti však ukázaly, že každoroční prověření a vyhodnocení představuje nepřiměřenou zátěž jak pro centrální depozitáře, tak pro příslušné orgány a má omezenou přidanou hodnotu. Aby se tedy tato zátěž zmírnila a zabránilo se duplicitě informací mezi jednotlivými prověřováními, měla by být periodicita stanovena vhodněji. Výkon dohledu příslušných orgánů a cíl zajištění finanční stability by však neměly být oslabeny.

(15)Centrální depozitář by měl být připraven čelit situacím, které by mu potenciálně mohly bránit v tom, aby pokračoval ve výkonu svých nejdůležitějších operací a služeb, a měl by posoudit účinnost všech možností obnovy nebo řádného ukončení činnosti. Nařízení (EU) č. 909/2014 zavedlo v tomto ohledu požadavky, které zejména stanoví, že příslušný orgán má vyžadovat, aby centrální depozitář předložil náležitý ozdravný plán, a má zajistit, aby byl náležitý ozdravný plán zaveden a udržován pro každého centrálního depozitáře. V současné době však neexistuje harmonizovaný režim řešení krize, na němž by mohl být plán řešení problémů založen. Zatímco centrální depozitáři s povolením nabízet bankovní doplňkové služby spadají do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pro centrální depozitáře, kteří nemají povolení takové služby poskytovat, žádná zvláštní ustanovení neexistují, a proto nejsou považováni za úvěrové instituce podle směrnice 2014/59/EU s povinností mít vypracované ozdravné plány a plány řešení krize. Proto by měla být poskytnuta objasnění za účelem lepšího sladění požadavků platných pro centrální depozitáře s ohledem na neexistenci rámce Unie pro ozdravné postupy a řešení krize pro všechny centrální depozitáře.

(16)Pokud nový centrální depozitář požádá o povolení a splnění určitých požadavků nelze posoudit, protože tento centrální depozitář dosud nezahájil činnost, měl by mít příslušný orgán možnost udělit povolení pod podmínkou, že tyto požadavky budou splněny, jakmile centrální depozitář ve skutečnosti zahájí svou činnost.

(17)Postup stanovený v článku 23 nařízení (EU) č. 909/2014 týkající se poskytování služeb souvisejících s registrací a centrální evidencí v souvislosti s finančními nástroji vydanými podle práva jiného členského státu, než je členský stát povolení centrálního depozitáře, se ukázal být zatěžující a některé z jeho požadavků jsou nejasné. Celý proces je pro centrální depozitáře nepřiměřeně nákladný a zdlouhavý. Tento postup by se proto měl zjednodušit v zájmu lepšího odstranění překážek přeshraničního vypořádání, aby povolení centrální depozitáři mohli plně využívat volného pohybu služeb v Unii.

(18)Nařízení (EU) č. 909/2014 vyžaduje spolupráci orgánů, které mají zájem na činnosti centrálních depozitářů, kteří nabízejí služby ve vztahu k finančním nástrojům vydaným podle práva více než jednoho členského státu. Opatření v oblasti dohledu však zůstávají roztříštěná a mohou vést k rozdílům v přidělování a povaze pravomocí dohledu v závislosti na dotčeném centrálním depozitáři. Tím zase vznikají překážky pro přeshraniční poskytování služeb centrálních depozitářů v Unii, udržují se zbývající nedostatky na trhu Unie pro vypořádání a má to negativní dopad na stabilitu finančních trhů Unie. Navzdory tomu, že v souladu s čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení existovala možnost zřizovat kolegia, tato možnost téměř nebyla použita. V zájmu zajištění účinné a efektivní koordinace dohledu ze strany příslušných orgánů by se měl požadavek na povinné zřízení kolegií uplatnit ve dvou případech. Za prvé u centrálních depozitářů, kteří nabízejí služby související s registrací a centrální evidencí ve vztahu k finančním nástrojům vydaným podle práva více než jednoho členského státu („kolegia pro pasportizaci“), a za druhé u centrálních depozitářů, kteří patří do stejné skupiny („kolegia na úrovni skupiny“). Aby se snížila administrativní zátěž orgánů účastnících se těchto kolegií, tak v případě, že centrální depozitář nabízející přeshraniční služby je rovněž součástí skupiny centrálních depozitářů, by měl mít předseda kolegia možnost rozhodnout, že se pro tohoto centrálního depozitáře zřídí pouze jedno kolegium. Pokud ostatní centrální depozitáři ve skupině rovněž nabízejí přeshraniční služby, měl by mít předseda kolegia možnost učinit toto rozhodnutí pouze tehdy, pokud s tím souhlasí příslušné orgány těchto ostatních centrálních depozitářů. V takovém případě by pro všechny centrální depozitáře v rámci skupiny existovalo pouze jedno kolegium, které by vykonávalo úkoly určené kolegiím pro pasportizaci i kolegiím na úrovni skupiny. Tato kolegia by měla zajistit sdílení informací týkajících se dotčených centrálních depozitářů.