Zpráva Komise Radě, Evropskému parlamentu, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů - Zpráva EU o soudržnosti politik ve prospěch rozvoje pro rok 2009 SEK(2009) 1137 v konečném znění /* KOM/2009/0461 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne, 17.9.2009 KOM(2009) 461 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE RADĚ, EVROPSKÉMU PARLAMENTU, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ ZPRÁVA EU O SOUDRŽNOSTI POLITIK VE PROSPĚCH ROZVOJE PRO ROK 2009 SEK(2009) 1137 v konečném znění OBSAH 1. Závazek EU k soudržnosti politik ve prospěch rozvoje 3 2. Organizační mechanismy 4 3. Pokrok v tématických oblastech 5 3.1. Obchod 5 3.2. Životní prostředí 6 3.3. Změna klimatu 6 3.4. Bezpečnost 6 3.5. Zemědělství 7 3.6. Rybolov 7 3.7. Sociální rozměr globalizace, zaměstnanost a důstojná práce 7 3.8. Migrace 8 3.9. Výzkum 8 3.10. Informační společnost 8 3.11. Doprava 9 3.12. Energetika 9 4. Posouzení dopadů větší soudržnosti politik ve prospěch rozvoje s ohledem na rozvojové cíle tisíciletí: přijetí přístupu založeného na výsledcích 9 5. Závěr 11 1. ZÁVAZEK EU K SOUDRžNOSTI POLITIK VE PROSPěCH ROZVOJE V návaznosti na zjištění, že její politika v oblastech jiných než rozvoj má některé nezamýšlené dopady na třetí země, a na práci OECD v této oblasti vypracovala Unie koncepci soudržnosti politik ve prospěch rozvoje (dále jen „SPR“) s cílem posílit synergii politik EU v jiných oblastech než pomoc na jedné straně a cíli v oblasti rozvoje na straně druhé. Pečlivé navržení a provádění politik EU mělo díky omezení nesoudržnosti politiky a rozvoji synergie vést k vyšší účinnosti rozvojové pomoci a politik v jiných oblastech než pomoc. Aby se takový přístup stal skutečností, přijala EU v roce 2005 odvážné závazky týkající se SPR ve dvanácti oblastech politiky[1] a od té doby věnuje čas i energii na posilování postupů, nástrojů a mechanismů v oblasti SPR na všech úrovních. Toto úsilí bylo oficiálně začleněno do Evropského konsensu o rozvoji, který byl přijat v prosinci 2005, a v září 2007 byla vydána první zpráva o pokroku v oblasti SPR v Unii obsahující názory a odborné poznatky Komise a členských států v souladu s pověřením Rady z května 2005. Přístup k hodnocení SPR založený na výsledcích Diskuse, která následovala po vydání zprávy o SPR za rok 2007, spolu s diskusemi s organizacemi občanské společnosti a mezinárodními organizacemi, a zejména s OECD, o otázkách SPR vedla k přehodnocení metodiky EU pro podávání zpráv o SPR, která měla být použita v roce 2009, a k většímu zaměření se na dopady na rozvojové země. Zpráva za rok 2009 byla připravena s použitím metody dvojího přístupu, přičemž vychází z kladné zkušenosti z roku 2007 a zároveň zapracovává některé analýzy SPR založené na důkazech. Byla vypracována aktualizovaná analýza změn politik, a to na základě příspěvků členských států a jednotlivých útvarů Komise. Jako taková je zpráva za rok 2009 i tentokrát snahou celé EU popsat evropské úsilí o podporu SPR na vnitrostátní úrovni, úrovni EU a mezinárodní úrovni a informovat o pokroku, jehož bylo s ohledem na závazky v oblasti SPR dosaženo. Zpráva za rok 2009 rovněž představuje celkový koncepční rámec spojující 12 oblastí politiky EU s rozvojovými cíli tisíciletí v rozvojových zemích a rozpracovává tři konkrétní případové studie v rozvojových zemích, a zejména v Africe vzhledem k obzvláště dramatické situaci s ohledem na rozvojové cíle tisíciletí na tomto kontinentu. Dvě případové studie se zaměřují na rozvojové cíle tisíciletí (rozvojový cíl 1 týkající se hladu a rozvojový cíl 6 týkající se boje proti HIV/AIDS) ve třech rozvojových zemích (Etiopie, Mosambik a Senegal v případě rozvojového cíle 1; Rwanda, Tanzanie a Zambie v případě rozvojového cíle 6), třetí případová studie se zaměřuje na společnou strategii Afrika – EU jakožto rámec se silným potenciálem v oblasti SPR. 2. ORGANIZAčNÍ MECHANISMY Od roku 2007 EU významně posílila svůj přístup k SPR, a to s důrazem na plnění politických závazků přijatých v roce 2005 a rovněž na zlepšování mechanismů na podporu SPR, jejich účelnější využívání a zvyšování informovanosti. Komise dosáhla velkého zviditelnění své práce v oblasti SPR, jak uznává poslední hodnocení pomoci ES vypracované Výborem pro rozvojovou pomoc[2]. V roce 2008 Komise v oblasti SPR pokročila lepším zaměřováním a uplatňováním konzultací mezi útvary a posuzování dopadů, které pro podporu SPR představují účinný mechanismus. Na mezinárodní úrovni Komise přispěla k úvahám Výboru pro rozvojovou pomoc OECD o přezkumu mandátu tohoto výboru, čímž pomohla zajistit, aby se SPR stala pro OECD v budoucnu opět prioritou. Na úrovni Rady bylo dosaženo určitého pokroku v podobě průběžného pracovního programu pro SPR, zjišťování SPR v programu jednání Rady a při společných zasedáních Rady, ačkoli se ukázalo, že systematické přijímání opatření v návaznosti na tyto procesy je poměrně omezené. I když jednotlivá předsednictví EU mohou hrát vedoucí úlohu v oblasti SPR, jejich úsilí je nutně omezeno trváním funkční období, což má často za následek nedostatečnou kontinuitu mezi jednotlivými předsednictvími EU. Evropský parlament se o SPR aktivněji zajímal v druhé polovině svého funkčního období. Členové Evropského parlamentu položili mnoho otázek k písemnému zodpovězení ke zvláštním aspektům politik EU, včetně migrace, obchodu a rybolovu, a jejich dopadu na rozvojové země. Dne 17. června 2008 přijal Evropský parlament rovněž usnesení o soudržnosti politik ve prospěch rozvoje a účincích využívání některých biologických přírodních zdrojů ze strany EU na rozvoj v západní Africe. Členské státy dosáhly pokroku rovněž individuálně. Mnoho z nich posílilo svůj závazek k SPR, zdokonalilo své institucionální mechanismy na podporu SPR a zapojilo se do intenzivnějšího dialogu s celou společností. Členské státy s právním základem týkajícím se SPR považovaly prosazování SPR za snazší. Přetrvávají překážky s ohledem na nedostatečnou informovanost o otázkách rozvoje na straně ministerstev nezabývajících se rozvojem. Z toho plynou obtíže při získávání důkazů o konečném dopadu nerozvojových politik na chudobu v rozvojových zemích, což ztěžuje prokázání výsledků větší SPR. Situace však není zcela bezproblémová. Obtíže, jež vyvstávají na vnitrostátní úrovni, se často odrazí i na úrovni EU a někdy se vzájemně zesilují. Členské státy poukazují na nedostatečnou politickou vůli a omezenou prioritu, kterou má snižování chudoby ve světě, jako na vážnou překážku pokroku v oblasti SPR. Rozdílné zájmy mohou občas ztěžovat jednotná poselství Rady týkající se SPR. Podle výše uvedeného se zdá, že by bylo možno navrhnout strategičtější přístup. Předkládání zpráv o pokroku v oblasti SPR, jehož bylo dosaženo ve 12 oblastech politiky, je důležité jako způsob zlepšování povědomí a prokazování významu širšího politického programu EU ve prospěch rozvoje. Posílení nástrojů v oblasti SPR bylo nezbytné k lepšímu využití potenciálu politik EU ve prospěch rozvoje. Aby však bylo dosaženo skutečného pokroku, musí EU změnit svůj přístup. Místo sledování dopadu všech politik na rozvojové země by EU mohla SPR účinněji podporovat koncentrovanějším přístupem. EU by měla vybrat některé hlavní úkoly v oblasti rozvoje, analyzovat, jak může přispět k jejich řešení s pomocí široké škály svých politik a nástrojů, a zajistit, aby došlo k politické mobilizaci zacílené právě na ně. V této třetí fázi by EU měla přejít rovněž na přístup k SPR založený na partnerství. EU a rozvojové země by mohly například začít zvažovat konzultační mechanismy stanovené v pokynech pro posuzování dopadu, dohodě z Cotonou a případně rovněž partnerství Afrika – EU a případně je zlepšit. 3. POKROK V TÉMATICKÝCH OBLASTECH Pokrok, jehož bylo dosaženo ve 12 oblastech politiky, není vyvážený. Zpráva o SPR hodnotí pokrok, jehož bylo dosaženo v jednotlivých oblastech, a uvádí nevyřešené záležitosti, jimiž je nutno se zabývat, aby mezi jednotlivými politikami vznikla synergie.. [pic] 3.1. Obchod Pokroku s ohledem na závazky SPR týkající se obchodu bylo dosaženo v oblastech, v nichž může EU kontrolovat výsledek, jako jsou jednostranné autonomní preference poskytnuté rozvojovým zemím (např. systém všeobecných celních preferencí a přechodné nařízení o přístupu na trh pro země AKT, které podepsaly dohodu o hospodářském partnerství). Na dalších záležitostech EU aktivně pracuje v zájmu dosažení dobrého výsledku a bude tak činit i nadále, aby dosáhla pokud možno účinných výsledků příznivých pro rozvoj. Na mnohostranné úrovni vyžaduje průlom v rozvojovém programu WTO[3] z Dohá odhodlání všech klíčových účastníků, včetně velkých rozvíjejících se ekonomik. Na dvoustranné úrovni závisí úspěšné uzavření dohod o hospodářském partnerství a volném obchodu na značném úsilí obou stran (EU a partnerských zemí) o dosažení dohod, které přiměřeně podporují regionální integraci a přihlížejí k rozvojové dimenzi. 3.2. Životní prostředí V EU bylo dosaženo určitého pokroku při začleňování otázek rozvoje do politiky v oblasti ochrany životního prostředí, jak dokládá mimo jiné iniciativa „udržitelná výroba a spotřeba“, balíček předpisů týkajících se lesnictví nebo posílení dialogu s rozvojovými ekonomikami, včetně rozvíjejících se ekonomik. Zbývá však vyřešit několik kritických záležitostí, například zlepšení mezinárodní environmentální správy a intenzivnější provádění Úmluvy o biologické rozmanitosti. Větší soudržnost ve prospěch rozvoje je v politice v oblasti ochrany životního prostředí nanejvýš důležitá, má-li zvyšování šetrnosti rozvojových a rozvíjejících se ekonomik k životnímu prostředí zajistit příslib bezpečnějšího a životu příznivějšího světa. Výrazné a sbližující se veřejné politiky jsou nezbytné k zajištění jednoznačného vodítka a orientace pro širokou veřejnost s cílem umožnit rychlý a bezproblémový přerod globální ekonomiky, který by byl šetrný k životnímu prostředí. Soudržnost politik ve prospěch rozvoje poskytuje potřebné nástroje (např. konzultační mechanismy, posouzení dopadů) k tomu, aby rozvojové země byly nedílnou součástí tohoto vývoje. 3.3. Změna klimatu V politikách týkajících se změny klimatu bylo dosaženo náležitého pokroku, jelikož jejich rozvojová dimenze je postupně lépe chápána a formulována. V rámci EU poskytne soubor předpisů týkajících se změny klimatu a energetiky přijatý v roce 2008 rozvojovým zemím značné možnosti, zejména s ohledem na mechanismy čistého rozvoje, zachycování a ukládání uhlíku, udržitelnou výrobu biopaliv, vývoj nových nízkouhlíkových strategií atd. Pokroku bylo dosaženo rovněž zahájením globální aliance pro boj proti změně klimatu v roce 2007, jednáními v rámci OSN o změně klimatu po roce 2012, která by měla vzít v úvahu otázky rozvoje v období do konference Organizace spojených národů o změně klimatu, jež se uskuteční v Kodani v prosinci 2009, a rozvojovými politikami, které nyní lépe začleňují opatření ke zmírňování změny klimatu a přizpůsobování se jí, ačkoliv jejich provádění je dosud v počáteční fázi. V situaci finanční a hospodářské krize, která pravděpodobně odvrátí pozornost a rozpočtové prostředky od rozvojových i rozvíjejících se zemí k otázkám, které jsou v bezprostředním zájmu, je nanejvýš důležité, aby se zlepšil politický dialog s nejzranitelnějšími rozvojovými zeměmi, jehož cílem by bylo pracovat na společné vizi, a tak vyzdvihnout nezbytnou soudržnost našich opatření v oblasti změny klimatu, energetiky a rozvoje. 3.4. Bezpečnost Evropská unie podporuje mírové procesy v mnoha rozvojových zemí politicky, finančně i vojensky, a tím zajišťuje v těchto zemích stabilitu a mír, které jsou potřebné pro rozvoj. Jak se však uznává ve zprávě o provádění evropské bezpečnostní strategie, která byla schválena Evropskou radou v prosinci 2008, soudržnost je nutné dále posilovat. Na úrovni EU brání soudržnému jednání mezi misemi v rámci EBOP a rozvojovou spoluprací pilířová struktura. Různé útvary Komise a Rady se vzájemně informují, existuje však prostor pro další zlepšení interinstitucionální koordinace, plánování a rozhodování. Zvláště důležité je řádné organizování a koordinace činností EU stejně jako sladění s iniciativami partnerských zemí. EU by rovněž měla zvýšit úsilí o jednotné vystupování. Strategické partnerství Afrika – EU v oblasti míru a bezpečnosti je jednoznačně milníkem na cestě k větší soudržnosti politik ve prospěch rozvoje. 3.5. Zemědělství Celosvětová krize v oblasti cen potravin v období 2007–2008 vrhla určité nové světlo na potravinovou situaci v rozvojových zemích a zdůraznila mnohé faktorů a jejich složité vzájemné vztahy. Vzhledem k této složitosti je proto nutno pečlivě zvažovat dopad zemědělské politiky EU a v této souvislosti přestavuje nedávné přizpůsobení společné zemědělské politiky krok správným směrem, a zejména pak oddělení většího podílu podpory příjmů zemědělců a snížení vývozních dotací v EU v minulém roce. Kromě změn domácí zemědělské politiky reagovala EU rychle na krizi v oblasti cen potravin mimo jiné vytvořením nástroje pro potravinovou pomoc v hodnotě 1 miliardy EUR, a prokázala tak svůj závazek týkající se odstranění chudoby a zajišťování potravin v partnerských zemích. Jako doplňkové opatření se EU rozhodla zaměřit své rozvojové úsilí na zemědělství a nabídla doložku o zajišťování potravin, která pomáhá zajišťovat potraviny v dohodách o hospodářském partnerství sjednaných s africkými, karibskými a tichomořskými zeměmi (AKT). Potraviny a zemědělství budou i v nadcházejících letech na předních místech mezinárodního politického programu a z dlouhodobějšího hlediska by zemědělská politika v EU i v rozvojových zemích měla vzít v úvahu omezení uložená opatřeními souvisejícími se změnou klimatu, demografickými trendy, změnami ve struktuře spotřeby a omezenou plochou nové půdy, kterou lze obdělávat. Zajištění potravin pro zvyšující se počet obyvatel ve světě bude vyžadovat celosvětově zdvojení produkce potravin do roku 2050, přičemž v Africe bude zapotřebí čtyřnásobné zvýšení. V této souvislosti představuje zvýšení produktivity zemědělství, a zejména pak v rozvojových zemích, a udržitelnost produkce rozhodující úkoly, které pomohou vyřešit soudržné zemědělské a rozvojové politiky EU. 3.6. Rybolov Nahrazením starých dohod o rybolovu dohodami o partnerství v odvětví rybolovu zavedla EU politický rámec příznivější pro rozvoj, který byl vytvořen reformou společné rybářské politiky, o níž bylo rozhodnuto v letech 2002 a 2004. Opatření přijatá na úrovni EU s cílem bojovat proti nezákonné, nehlášené nebo neregulované rybolovné činnosti jsou důležitými kroky, jež mají zamezit snižování zdrojů a situaci, kdy rozvojové země přicházejí o možné úlovky a příjmy. Přetrvávají však obavy s ohledem na udržitelnost a sociální důsledky těchto dohod. Chystaná reforma společné rybářské politiky umožní přehodnotit vnější dimenzi této politiky s cílem zajistit, aby byla příznivější pro rozvoj. 3.7. Sociální rozměr globalizace, zaměstnanost a důstojná práce V oblasti sociálního rozměru globalizace patří mezi otázky, jimiž je třeba se zabývat, rozsáhlé (programy týkající se důstojné práce, rovnosti pohlaví, dětí, mládeže, zaměstnanosti) a koordinace a soudržnost jsou důležité, ačkoliv jich nelze snadno dosáhnout. EU pokračuje ve svém odhodlání předkládat důležité záležitosti na mezinárodních fórech. Ve světle světové hospodářské krize se sociální rozměr globalizace a důstojná práce stávají pro rozvoj a snižování chudoby ještě důležitějšími. Při řešení těchto záležitostí představují zásadní prvky zvýšení úrovně sociální ochrany, financování sociálních bezpečnostních sítí a využívání programu týkajícího se důstojné práce jakožto nástroje k řešení krize. V tomto ohledu je zásadní automatické prosazování a zohledňování aspektu rovnosti žen a mužů ve všech otázkách. 3.8. Migrace Prostřednictvím svého globálního přístupu k migraci se Evropská unie snaží zajistit, aby byly pozitivní přínosy migrace využity k vzájemnému prospěchu EU i jejích partnerských zemí. Proces soudržnosti politik ve prospěch rozvoje je nástrojem k zajištění pokroku v dosahování této křehké rovnováhy. EU posílila svůj dialog s třetími zeměmi o otázkách migrace a rozvoje a dále začleňuje otázky a úkoly všech stran související s migrací do spolupráce s těmito zeměmi. Toto úsilí musí pokračovat i nadále a zabývat se politickým úkolem souvisejícím s poskytováním skutečných možností migrace a mobility pro státní příslušníky rozvojových zemí, kteří legálně hledají zaměstnání v EU. Přenositelnosti sociálně-ekonomických práv se rovněž dostává pozornosti, nicméně touto otázkou je nutno se zabývat i v příštích letech. Byla zahájena práce v souvislosti s řadou otázek, zejména převody peněz, vyšší mobilitou a lepšími vztahy a dialogem s organizacemi v diaspoře, která musí pokračovat i nadále. I nadále zůstává důležité rovněž usnadnění pracovní migrace, přiřazování pracovníků na vhodná místa, účelný převod a uznávání nových kvalifikací a řešení odlivu mozků. Blíže budou zkoumány nové záležitosti, jako je dopad hospodářské krize a změny klimatu na migraci. 3.9. Výzkum EU nadále přispívá k plnění cílů v oblasti rozvoje prostřednictvím svých výzkumných programů a podporuje účast výzkumných pracovníků z rozvojových zemí ve výzkumných projektech a programech mobility. Financováním projektů v široké škále oblastí, například zdraví nebo zajišťování potravin, politika v oblasti výzkumu k rozvoji již přesvědčivě přispěla. Celkově je však účast výzkumných pracovníků z rozvojových zemí často nízká. Významným problémem při zapojování rozvojových zemí do spolupráce v oblasti výzkumu je jejich omezená výzkumná kapacita a infrastruktura. Kromě opatření na podporu rozvojových zemí, a zejména posílení výzkumných kapacit, se větší důraz klade na lepší dialog s regionálními subjekty s cílem určit společné výzkumné priority a kapacity pro společný výzkum. V tomto ohledu může hrát důležitou roli Komise Africké unie, například řízením afrického výzkumného programu a aktivní úlohou při usnadňování partnerství mezi Afrikou a Evropou v oblasti výzkumu. 3.10. Informační společnost EU přijala důležitá opatření na podporu informační společnosti pro všechny. Prohloubila svou výzkumnou spolupráci s rozvojovými zeměmi v oblasti ICT (informačních a komunikačních technologií) a zvýšila spolupráci s těmito zeměmi ohledně právních záležitostí. Africká unie a Evropská unie se rovněž zabývají rozšířením internetu jako součástí nového strategického partnerství v oblasti vědy, informační společnosti a vesmíru. Prostřednictvím tohoto partnerství EU podporuje budování infrastruktury a posilování kapacity pro ICT v rozvojových zemích. Potenciál tohoto partnerství by bylo možno dále využít k prohloubení spolupráce v oblasti výzkumu, pokračování politického dialogu a zvýšení úsilí o rozšíření infrastruktury ICT. 3.11. Doprava V oblasti dopravy je soudržnost v rostoucí míře zajišťována vyváženějšími opatřeními ve všech způsobech dopravy, zejména v subsaharské Africe, a řešením průřezových záležitostí. Jsou zapotřebí lepší rámce pro koordinaci a spolupráci v zájmu stanovení cílů a iniciativ týkajících se SPR. Partnerství v oblasti infrastruktury by mohlo být důležitým výchozím bodem, mají-li zúčastněné strany využít nabízené příležitosti. Posílení spolupráce mezi Evropou a Afrikou v odvětví dopravy je jádrem sdělení o partnerství Evropské unie a Afriky. Jeho cílem je spojit transevropské a africké sítě. Komise svým africkým partnerům dá rovněž k dispozici zkušenosti, které nabyla v rámci evropské dopravní politiky. To by mělo přispět k realizaci efektivnějšího systému dopravy a napomoci rozvoji afrického kontinentu s cílem čelit výzvám, které představuje chudoba, zhoršování životního prostředí a nevyváženost migračních toků. 3.12. Energetika V posledních dvou letech byla energetice věnována značná politická pozornost a usilovalo se o možné synergie s rozvojem. Dopad na rozvojové země by mohl mít například soubor předpisů z roku 2008 týkajících se změny klimatu a energetiky, zejména kapitola o biopalivech, a to vytvořením nových příležitostí pro vývoz biopaliv. Objeví se příležitosti i rizika, jež bude nutno důkladně uvážit. V tomto kontextu se pečlivě zvažuje rozvojový rozměr politiky EU v oblasti biopaliv. Rozvojové politiky v konkrétních rozvojových zemích lze provést ve vzájemné synergii, což pomůže zemím s dobrým potenciálem k rozvoji výroby a používání biopaliv, a to s patřičným přihlédnutím k udržitelným režimům uvedeným ve směrnici EU o energii z obnovitelných zdrojů. Pokroku však bylo dosaženo rovněž u jiných iniciativ, jak dokládá vytvoření a vedení dialogů o energetice s rozvojovými zeměmi, včetně rozvíjejících se zemí, nebo přijetí tematického programu na podporu životního prostředí a udržitelného hospodaření s přírodními zdroji, včetně energie, v rozvojovém světě. Budoucí energetické politiky a strategie v oblasti energetických technologií v EU budou hrát hlavní úlohu při zajištění udržitelného hospodářského rozvoje Unie v reakci na změnu klimatu a v její snaze pomoci rozvojovým zemím splnit rozvojové cíle tisíciletí. Mezi politikami EU a politikami rozvojových zemí existují synergie, jež bude potřeba využít. Tato doplňkovost přispěje k lepšímu přístupu k udržitelné energii pro všechny partnery a umožní splnit důležité cíle v oblasti změny klimatu. Za těchto podmínek může pokračovat hospodářský rozvoj, který by měl napomoci dosažení dvojího cíle spočívajícího ve vymýcení chudoby díky lepšímu přístupu k energii na jedné straně a udržení změny klimatu v přijatelných mezích na straně druhé[4]. 4. POSOUZENÍ DOPADů VěTšÍ SOUDRžNOSTI POLITIK VE PROSPěCH ROZVOJE S OHLEDEM NA ROZVOJOVÉ CÍLE TISÍCILETÍ: PřIJETÍ PřÍSTUPU ZALOžENÉHO NA VÝSLEDCÍCH Výchozím bodem pro koncepční rámec k posouzení dopadu SPR v rozvojových zemích je dokument EU „Millennium Development Goals at Midpoint: Where do we stand and where do we need to go“ (Rozvojové cíle tisíciletí v poločase: kde se nacházíme a kam máme směřovat)[5]. Přístup zdůrazňuje význam tří skupin politik, tedy globální kontext, rozvojovou pomoc a domácí politiku, které jsou důležité pro dosažení rozvojových cílů tisíciletí. Ačkoli pochopení vzájemných vztahů mezi těmito třemi skupinami je klíčem k posouzení pokroku s ohledem na rozvojové cíle tisíciletí, SPR se zaměřuje konkrétněji na vzájemné vztahy mezi politikami týkajícími se rozvojové pomoci a ostatními politikami EU, jak je vyzdviženo níže (obr. 1). Obr. 1: Hlavní vzájemné vztahy mezi politikami a pokrok s ohledem na rozvojové cíle tisíciletí [pic] Takový rámec umožňuje systematické zkoumání účinků, pozitivních i negativních, které mohou politiky EU v jiných oblastech než pomoc mít na rozvoj, a konkrétněji na dosažení rozvojových cílů tisíciletí. Ačkoli se důraz velmi často klade na možný negativní dopad, rámec vybízí rovněž k určení možných synergií a potenciálních kladných dopadů na rozvoj mimo hlavní odvětvový cíl politik. Prvky získané ze studií prováděných v Mosambiku, Etiopii a Senegalu pro případovou studii o rozvojovém cíli tisíciletí 1 (týkajícím se hladu) potvrdily, že v závislosti na podmínkách dané země se může objevit soubor dopadů ve vztahu k normám EU v oblasti zajišťování potravin, k zemědělským a obchodním politikám. Avšak problém spočívající v přisouzení dopadů například relativní úloze politik EU, jiných mezinárodních politik a domácích politik při vytváření dopadů je i nadále omezujícím činitelem a jakýkoli pokus o vyvození přesných doporučení pro politiky z tohoto vzájemného působení je nutno provést mimořádně obezřetně. Politiky EU a politiky jednotlivých zemí se mimoto někdy sbližují, což vede k podobnému dopadu: v Etiopii nebo Senegalu například přechod z obchodování s hromadnými produkty na uvádění odlišných výrobků na specifický trh EU je stejně tak výsledkem politických iniciativ EU (normy zajišťování potravin, zemědělská a obchodní politika) jako záměrného pokusu těchto dvou zemí přejít na diferencovanější výrobky s vyšší přidanou hodnotou. Co se týká rybolovu, situace v Senegalu ukázala možné synergie mezi dohodou o partnerství s EU v odvětví rybolovu a senegalskou rybářskou politikou, které je nutno posilovat a podporovat. Pokud jde o politiky v oblasti změny klimatu a energetiky, stávající úsilí EU vyvíjené na mezinárodní scéně ke zjednodušení přístupu k mechanismu čistého rozvoje pro rozvojové země by mělo těmto třem zemím zařazeným do vzorku pomoci využít projektů v rámci mechanismu čistého rozvoje v budoucnu. Možnosti, které nabízí kapitola o biopalivech obsažená v souboru předpisů EU týkajících se změny klimatu a energetiky z roku 2008, by měly Mosambiku i Etiopii umožnit, aby toto odvětví dále rozvíjely s očekávanými kladnými dopady například na snižování chudoby v Mosambiku. Případová studie o rozvojovém cíli tisíciletí 6 (týkajícím se boje proti HIV/AIDS) sleduje dopad obchodní politiky EU, a zejména obchodních aspektů politik v oblasti mezinárodních vlastnických práv, výzkumu a migrace na přístup k léčbě HIV v Tanzanii, Zambii a Rwandě. Ve studii bylo zjištěno, že Rwanda ani Zambie nevyužívají flexibilitu, kterou umožňuje Dohoda TRIPS, a to kvůli záležitostem, jež nesouvisejí přímo s dohodou. Zdá se však, že v Tanzanii existuje určitý prostor pro přezkoumání a využití flexibility v rámci Dohody TRIPS a dosažení pokroku směrem k dosažení rozvojového cíle 6. Co se týká výzkumné politiky, ve studii bylo zjištěno, že některé důležité projekty, které Komise financuje v Tanzanii, buď již přispěly k boji proti HIV/AIDS, nebo mají velký potenciál, aby tomu tak bylo. Nedávný vývoj migrační politiky ukazuje vyšší informovanost EU o dopadu jejích migračních politik na počty zaměstnanců ve zdravotnictví v rozvojových zemích. V rámci této studie se však dosud nepodařilo získat konkrétní důkazy o tom, jak tyto předpisy fungují v praxi. Případová studie týkající se společné strategie Afrika – EU zkoumá možný dopad na SPR. Společná strategie Afrika – EU, která byla přijata v prosinci 2007, je novým rámcem, jenž rozšiřuje dlouhodobou spolupráci mezi oběma kontinenty tak, že přesahuje hranice Afriky, rozvojové politiky a institucionálních subjektů. Tento nový rámec je rovněž důležitým krokem směrem k jednotnému zacházení s Afrikou a zavedení zásady dělby práce do praxe k dalšímu zvýšení soudržnosti a doplňkovosti opatření EU. Vzhledem ke krátké době od svého navržení a uskutečňování prokázala společná strategie Afrika – EU určitý (ačkoli omezený) dopad na výsledky v oblasti SPR. Vzhledem k širším problémům spojeným s prováděním společné strategie Afrika – EU musí být očekávání reálná. 5. ZÁVěR V souladu s původním mandátem poskytuje zpráva z roku 2009 poskytuje základ pro posouzení pokroku s ohledem na SPR v EU. Zpráva mimoto využívá přístup založený na výsledcích a sleduje účinky, jež měly politiky EU na rozvojové země a jejich schopnost dosáhnout rozvojových cílů tisíciletí, a potenciál společné strategie Afrika – EU s ohledem na SPR. Prostřednictvím tohoto kombinovaného přístupu zpráva překládá konkrétní důkazy o významu SPR pocházející z rozvojových zemí a dokládá, jak může EU prostřednictvím široké škály politik podporovat rozvojové země v jejich boji proti chudobě. Jako informační nástroj má zpráva vyvolat diskusi a poskytnout zpětnou vazbu ze strany mnoha zúčastněných stran ze soukromého a veřejného sektoru. [1] Závěry Rady týkající s soudržnosti politik ve prospěch rozvoje z května 2005. Dvanácti zmíněnými oblastmi politiky jsou obchod, životní prostředí, změna klimatu, bezpečnost, zemědělství, rybolov, sociální rozměr globalizace, zaměstnanost a důstojná práce, migrace, výzkum, inovace, informační společnost, doprava a energetika. [2] OECD Development Assistance Committee (DAC) Peer Review of the European Community (Vzájemné hodnocení Evropského společenství vypracované Výborem pro rozvojovou pomoc OECD), 2007. [3] Světová obchodní organizace. [4] Cílem EU je omezit zvyšování celosvětové průměrné teploty na nejvýše 2°C oproti úrovním z doby před industrializací. [5] http://ec.europa.eu/development/icenter/repository/mdg_paper_final_20080916_cs.pdf, Bourguignon et al’s (2008b).