(3)Dne 11. března 2020 Světová zdravotnická organizace oficiálně prohlásila rozšíření onemocnění COVID-19 za globální pandemii. Představuje závažné ohrožení veřejného zdraví, které se dotýká občanů, společností i hospodářství. Vytváří značný tlak na vnitrostátní systémy zdravotní péče, narušuje globální dodavatelské řetězce, způsobuje volatilitu na finančních trzích, vyvolává otřesy ve spotřebitelské poptávce a negativně poznamenává celou řadu odvětví. Ohrožuje pracovní místa a příjmy lidí a provoz podniků. Zapříčinila velký hospodářský otřes, který už má v Evropské unii závažné dopady. Dne 13. března 2020 přijala Komise sdělení, v němž vyzvala ke koordinované hospodářské reakci na tuto krizi se zapojením všech aktérů na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie.

(4)Několik členských států vyhlásilo nouzový stav nebo zavedlo mimořádná opatření. Veškerá mimořádná opatření by měla být striktně přiměřená, nezbytná, časově omezená a v souladu s evropskými a mezinárodními standardy. Měla by podléhat demokratickému dohledu a nezávislému soudnímu přezkumu.

(5)Dne 20. března 2020 přijala Komise sdělení o aktivaci obecné únikové doložky Paktu o stabilitě a růstu. Tato doložka stanovená v čl. 5 odst. 1, čl. 6 odst. 3, čl. 9 odst. 1 a čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1466/97 a v čl. 3 odst. 5 a čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1467/97 usnadňuje koordinaci rozpočtových politik v dobách závažného hospodářského útlumu. Komise ve svém sdělení předestřela Radě svůj názor, že vzhledem k očekávanému závažnému hospodářskému útlumu v důsledku rozšíření onemocnění COVID-19 umožňují stávající podmínky aktivaci doložky. Dne 23. března 2020 ministři financí členských států souhlasili s hodnocením Komise. Aktivace obecné únikové doložky umožňuje dočasně se odchýlit od postupu korekce k dosažení střednědobého rozpočtového cíle, pokud to neohrozí udržitelnost veřejných financí ve střednědobém horizontu. Pokud jde o nápravnou složku, může Rada na doporučení Komise rovněž rozhodnout o přijetí revidované fiskální trajektorie. Obecná úniková doložka nicméně nepozastavuje postupy v rámci Paktu o stabilitě a růstu. Členským státům dovoluje odchýlit se od rozpočtových požadavků, které by se uplatňovaly za normálních okolností, a Komisi a Radě umožňuje provádět v rámci paktu nezbytná opatření pro koordinaci politik.

(6)Je třeba nepřetržitě jednat, aby se šíření pandemie omezilo a tlumilo, posílila se odolnost národních systémů zdravotní péče, zmírnily se sociálně-ekonomické důsledky podpůrnými opatřeními pro podniky a domácnosti a zajistily se adekvátní zdravotní a bezpečnostní podmínky na pracovišti s výhledem na obnovení ekonomické aktivity. Unie by měla plně využívat rozličné nástroje, které má k dispozici, aby podpořila úsilí členských států v těchto oblastech. Členské státy a Unie by současně měly společně pracovat na přípravě opatření, která jsou nutná pro návrat k normálnímu fungování našich společností a ekonomik a k udržitelnému růstu, přičemž do těchto opatření by měly mimo jiné začlenit zelenou a digitální transformaci a promítnout veškeré ponaučení z krize.

(7)Krize způsobená pandemií COVID-19 podtrhla flexibilitu, kterou jednotný trh nabízí k přizpůsobení se mimořádným situacím. Aby se však zajistil rychlý a plynulý přechod k fázi oživení a k volnému pohybu zboží, služeb a pracovníků, musí být hned, jak přestanou být nezbytná, zrušena mimořádná opatření, jež brání normálnímu fungování jednotného trhu. Ze stávající krize vyplynulo, že jsou zapotřebí pohotovostní plány ve zdravotnictví, zahrnující zejména lepší nákupní strategie, diverzifikované dodavatelské řetězce a strategické rezervy základního vybavení. Jedná se o zásadní faktory pro vypracování rozsáhlejších pohotovostních plánů.

(8)Normotvůrce Unie již změnil příslušné legislativní rámce tak, aby členské státy mohly mobilizovat veškeré nevyužité zdroje z evropských strukturálních a investičních fondů, a tak řešit mimořádné dopady pandemie COVID-19. Uvedené změny zajistí další flexibilitu a také zjednodušené a efektivnější postupy. Aby se zmírnily tlaky v oblasti peněžních toků, mohou členské státy v účetním období 2020–2021 rovněž využít 100% míru spolufinancování z rozpočtu Unie. Itálie se vyzývá, aby těchto možností plně využívala s cílem pomoci jednotlivcům a odvětvím, jichž se tyto problémy nejvíce dotýkají.

(9)Je pravděpodobné, že socioekonomické důsledky pandemie se projeví nerovnoměrně napříč italskými regiony a územími z důvodu dlouhodobých hospodářských a sociálních rozdílů, odlišného potenciálu konkurenceschopnosti a odlišného stupně závislosti na cestovním ruchu. To obnáší riziko rozšíření regionálních a územních rozdílů v Itálii a prohloubení rozdílných tendencí mezi méně rozvinutými a rozvinutějšími regiony, mezi sociálními periferiemi a ostatními městskými oblastmi, jakož i mezi některými městskými a venkovskými oblastmi. Jelikož vedle výše uvedeného hrozí i dočasné narušení procesu konvergence mezi členskými státy, vyžaduje současná situace cílené politické reakce.

(10)Dne 30. dubna 2020 předložila Itálie svůj program stability z roku 2020.

(11)Na Itálii se v současné době vztahuje preventivní složka Paktu o stabilitě a růstu a pravidlo o zadlužení.

(12)Ve svém programu stability z roku 2020 předpokládá italská vláda zhoršení celkového salda ze schodku ve výši 1,6 % HDP v roce 2019 na schodek ve výši 10,4 % HDP v roce 2020. Předpokládá se, že schodek klesne na 5,7 % HDP v roce 2021. Poměr veřejného dluhu k HDP se poté, co se v roce 2019 stabilizoval na 134,8 % HDP, v roce 2020 podle programu stability z roku 2020 zvýší na 155,7 %. Makroekonomický a fiskální výhled ovlivňuje vysoká nejistota spojená s pandemií COVID-19. Rozpočtové projekce vycházejí z rizik specifických pro danou zemi, zejména značné výše veřejných záruk a volatility výnosů státních dluhopisů.

(13)Itálie v reakci na pandemii COVID-19 a jako součást koordinovaného přístupu Unie přijala rozpočtová opatření ke zvýšení kapacity svého systému zdravotní péče, omezení pandemie a k poskytování pomoci obzvlášť zasaženým jednotlivcům a odvětvím. Podle programu stability z roku 2020 dosahují v roce 2020 tato rozpočtová opatření výše 4,5 % HDP. Tato opatření zahrnují posílení zdravotní péče a civilní ochrany, rozšíření systémů mzdových příplatků a finanční podporu pro osoby samostatně výdělečně činné a podniky. Itálie navíc zavedla opatření, která sice nemají přímý rozpočtový dopad, avšak přispějí k podpoře likvidity pro podniky, včetně odkladů daní a úvěrových záruk. Opatření přijatá Itálií jsou celkově v souladu s pokyny stanovenými ve sdělení Komise o koordinované hospodářské reakci na rozšíření onemocnění COVID-19. Plné provedení těchto opatření, po němž bude následovat reorientace fiskálních politik směrem k dosažení obezřetné fiskální pozice ve střednědobém horizontu, pokud to hospodářské podmínky dovolí, přispěje k zachování fiskální udržitelnosti ve střednědobém horizontu.

(14)Na základě prognózy Komise z jara 2020 se za předpokladu nezměněné politiky očekává saldo veřejných financí Itálie ve výši –11,1 % HDP v roce 2020 a –5,6 % HDP v roce 2021. Předpokládá se, že míra veřejného zadlužení dosáhne 158,9 % HDP v roce 2020 a v roce 2021 se mírně sníží na 153,6 %.

(15)Dne 20. května 2020 vydala Komise zprávu vypracovanou v souladu s čl. 126 odst. 3 Smlouvy z důvodu nedodržení pravidla o zadlužení v roce 2019 a plánovaného porušení referenční hodnoty schodku ve výši 3 % HDP v roce 2020 ze strany Itálie. Celkově z analýzy vyplývá, že nelze dostatečně doložit závěr, že kritérium dluhu definované ve Smlouvě a v nařízení (ES) č. 1467/1997 je, nebo není splněno, přičemž kritérium schodku splněno není.

(16)Pandemie COVID-19 vystavila národní systém zdravotní péče nebývalému tlaku, přičemž prokázala jeho strukturální nedostatky a potřebu zvýšit připravenost k reakci na krizové události. Ačkoli průměrné výdaje na zdravotní péči jsou pod průměrem EU, vyznačuje se italský zdravotní systém vysoce specializovanými a vysoce kvalitními univerzálními službami a obecně se mu daří poskytovat dostupnou péči. Zejména při vypuknutí pandemie bylo však provádění některých opatření k omezení volného pohybu osob zpomalováno roztříštěností správy systému zdravotní péče a koordinací mezi ústředními a regionálními orgány. Reakce regionálních systémů zdravotní péče na krizi byla založena především na mimořádné mobilizaci, zejména pracovníků ve zdravotnictví a místních sociálních služeb. Tím se vyrovnala omezení fyzické infrastruktury, přičemž počty zdravotnických pracovníků a investice v posledních letech byly zaměřeny na zlepšení struktur a služeb. Italská vláda vynaložila značné úsilí na oslabení šíření viru, zmírnění tlaku na nemocnice a vytvoření další kapacity zdravotní péče. V současné době se rozvíjí dlouhodobější strategie omezení volného pohybu osob s cílem zajistit bezpečný návrat k produktivní činnosti. Vedle zlepšení procesů správy věcí veřejných a plánů připravenosti na krizové situace by se politiky po pandemii COVID-19 měly navíc zaměřit na zmírnění nedostatku veřejných investic do zdravotní péče. Pro zlepšení odolnosti italského systému zdravotní péče a pro zaručení soustavného poskytování dostupné péče bude ve střednědobém až dlouhodobém horizontu klíčový rozvoj strategického investičního plánu. Vzhledem ke stávajícím projekcím pracovníků ve zdravotnictví by mělo být upřednostněno vypracování politik k řešení nedostatků v oblasti odborné přípravy, náboru a udržení pracovníků ve zdravotnictví.

(17)Opatření k omezení volného pohybu osob přijatá v reakci na zdravotní krizi mají silný negativní dopad na trh práce a sociální podmínky. Před krizí se sociální situace pomalu zlepšovala, třebaže riziko chudoby nebo sociálního vyloučení, chudoby pracujících a příjmové nerovnosti zůstávalo vysoké a existovaly velké regionální rozdíly. Vzhledem k dopadu šíření onemocnění COVID-19 a jeho důsledkům by sociální záchranné sítě měly být posíleny tak, aby zajistily odpovídající náhradu příjmů bez ohledu na postavení v zaměstnání a mezery v přístupu k sociální ochraně. Posílení náhrady a podpory příjmů je obzvláště relevantní pro pracovníky v nestandardním poměru a osoby ve zranitelném postavení. Klíčové je rovněž poskytování služeb zaměřených na sociální začlenění a začlenění na trhu práce. Nový systém minimálního příjmu, který poskytoval v minulém roce dávky více než jednomu milionu domácností (v průměru 513 EUR), může dopady krize zmírnit. Jeho dosah na zranitelné skupiny by však mohl být vylepšen. Vláda zavedla dočasně doplňkový „nouzový příjem“ na podporu domácností, které dosud nejsou způsobilé pro minimální příjem. Osobám zaměstnaným v šedé ekonomice, zejména v odvětvích, jako je zemědělství, potravinářský průmysl a bydlení, může rovněž hrozit, že se budou potýkat s nedostatky v přístupu k sociální ochraně a podpoře příjmů. V reakci na tuto výzvu vláda nedávno uvolnila pravidla pro legalizaci postavení nehlášených pracovníků v zaměstnání a pro získání nebo prodloužení povolení k pobytu pro pracující migranty. Vyhlídky na růst rovněž ohrožují negativní demografické trendy a odliv mozků. Vedle obtížnějších podmínek na trhu práce vede v jižních regionech a venkovských oblastech k vylidňování nedostatek kvalitních služeb. Zlepšení přístupu k elektronickým službám je klíčové, zejména na pozadí omezené mobility.

(18)Od vypuknutí krize podniká Itálie kroky ke zmírnění dopadu na zaměstnanost. Režimy zkrácených úvazků, Cassa integrazione, sehrály významnou úlohu a očekává se, že ji budou hrát i v budoucnu. Způsobilost byla rozšířena na malé podniky, mikropodniky a všechna hospodářská odvětví a zaměstnance. Pro osoby samostatně výdělečně činné byl navíc vytvořen zvláštní (dočasný) režim. Před krizí se nadále zlepšovaly podmínky na trhu práce. V roce 2019 dosáhla míra zaměstnanosti 64 %, což je historicky nejvyšší zaznamenaná míra. Stále to však bylo výrazně pod průměrem Unie. Míra nezaměstnanosti byla trvale vysoká, stejně jako jiné ukazatele stagnace trhu práce, a očekává se, že podle prognózy Komise dále vzroste na 11,8 % v roce 2020, poté klesne na 10,7 % v roce 2021. Podíl smluv na dobu určitou byl rovněž vysoký, ač od poloviny roku 2018 určují vytváření pracovních míst stálá pracovní místa. V zájmu podpory udržitelného a inkluzivního oživení má do budoucna klíčový význam začlenění neaktivních mladých lidí a žen na trhu práce. Byly podniknuty některé kroky s cílem posílit veřejné služby zaměstnanosti a lépe je integrovat se sociálními službami, vzděláváním dospělých a odborným vzděláváním. Jejich kapacita pro umístění do zaměstnání však zůstává slabá a v jednotlivých regionech se značně liší. Zapojení zaměstnavatelů zůstává též okrajové. Jelikož opatření k omezení volného pohybu osob jsou postupně rušena, mohou být podniky a pracovníci podpořeni pružným uspořádáním práce a prací na dálku. V reakci na krizi vláda přijala dočasná opatření, jejichž cílem je sladit soukromý a pracovní život, kupříkladu podporu inteligentní práce a zvláštních dovolených a poskytování poukázek na hlídání dětí. Navzdory nedávnému úsilí jsou opatření na podporu politik v oblasti rovných příležitostí a rovnováhy mezi pracovním a soukromým životem, jakož i poskytování cenově dostupných služeb předškolního vzdělávání a péče a služeb dlouhodobé péče nadále slabá a nedostatečně integrovaná.

(19)Stávající nouzová situace rovněž ukazuje, že je třeba zlepšit digitální vzdělávání a dovednosti, též u dospělých osob v produktivním věku, a distančního vzdělávání. Investice do vzdělávání a dovedností jsou klíčové pro podporu inteligentního oživení podporujícího začlenění a pro pokračování v zelené a digitální transformaci. V tomto ohledu jsou výsledky vzdělávání a odborné přípravy pro Itálii i nadále velkou výzvou. Existují velké regionální rozdíly v dosažení základních dovedností a míra předčasného ukončování školní docházky je značně nad průměrem Unie (13,5 % oproti 10,3 % v roce 2019), zejména u žáků narozených mimo Unii (33 %). V souvislosti s omezeními mobility hrozí, že se budou prohlubovat regionální a územní rozdíly. V této souvislosti je obzvláště důležité investovat do distančního vzdělávání, jakož i do digitální infrastruktury a dovedností pedagogů i studujících. Itálie má oproti průměru Unie rovněž nižší podíl absolventů v přírodních vědách a inženýrství a podíl osob s dosaženým terciárním vzděláním je stále velmi nízký (27,6 % v roce 2019). Italské podniky navíc oproti srovnatelným zemím investují méně do vzdělávání svých zaměstnanců v oblasti informačních a komunikačních technologií. Nízká míra účasti dospělých s nízkou kvalifikací ve vzdělávání je rovněž znepokojivá vzhledem ke klesajícímu počtu pracovních míst vyžadujících nízkou kvalifikaci. Prohlubování dovedností a rekvalifikace jsou i nadále zásadní, pokud jde o vybavení pracovníků relevantními dovednostmi pro trh práce a podporu spravedlivé transformace k digitálnějšímu a udržitelnějšímu hospodářství.

(20)Krize posílila potřebu podporovat přístup podniků k financování. Itálie přijala několik režimů na podporu peněžního toku do podniků, též dle dočasného rámce pro opatření státní podpory na podporu hospodářství při stávajícím šíření onemocnění COVID-19. Účinné provádění těchto režimů, též zárukami směrovanými bankovním systémem, je klíčové pro zajištění toho, aby všechny podniky, a zejména malé a střední podniky a podniky z nejvíce zasažených odvětví a zeměpisných oblastí, jakož i inovativní podniky, měly z těchto systémů prospěch. V procesu koncipování a provádění uvedených opatření je třeba zohlednit odolnost bankovního sektoru. Likviditu malých a středních podniků a inovativních podniků mohou rovněž podpořit přímé granty a pobídky k tržnímu financování. Inovativní podniky (často bez zajištění) mají více obtíží u přístupu k úvěru a stávající krize by situaci mohla zhoršit. Odklad daní a sociálních příspěvků státu napomohlo ke zlepšení peněžních toků podniků. Je však třeba zabránit prodlevám ve schválených platbách, ať už od správních orgánů podnikům, nebo mezi podniky, neboť ty snižují likviditu všech podniků, a zejména menších.

(21)Na podporu hospodářského oživení bude důležité realizovat vyspělé veřejné investiční projekty a podpořit soukromé investice, mimo jiné relevantními reformami. Investice na podporu zelené transformace budou obzvláště důležité pro podporu oživení a zvýšení budoucí odolnosti. Itálie je velmi zranitelná vůči extrémnímu počasí a hydrogeologickým katastrofám, včetně sucha a lesních požárů. Transformace Itálie na hospodářství neutrální z hlediska změny klimatu bude vyžadovat rozsáhlé soukromé a veřejné investice po delší dobu, zejména v oblasti nové výroby energie z obnovitelných zdrojů, energetické infrastruktury, energetické účinnosti, mimo jiné. Investice v rámci Zelené dohody pro Evropu za účelem boje proti změně klimatu jsou uvedeny v italském národním plánu v oblasti energetiky a klimatu. Mají podstatný význam pro řešení hrozby, kterou změna klimatu představuje, a zároveň hrají zásadní úlohu v hospodářském oživení a posílení odolnosti Itálie. Investice v rámci Zelené dohody pro Evropu jsou rovněž klíčové pro snížení dopadu znečištění ovzduší na lidské zdraví v italských městech, zejména v Pádské nížině. Například provádění iniciativ v oblasti udržitelné mobility, jako je obnova místních veřejných autobusů, představuje příklad řešení přetížení dopravy i znečištění ovzduší. Deficity infrastruktury v oblasti hospodaření s vodou a nakládání s odpady, zejména v jižních regionech, mají dopad na životní prostředí a zdraví se značnými náklady a výpadky příjmů pro italské hospodářství. Obecněji lze říci, že odolnost vůči změně klimatu je důležitá pro veškerou infrastrukturu, včetně zdravotnické infrastruktury. To vyžaduje adaptační strategie. Řešení problémů v oblasti životního prostředí a změny klimatu, jako jsou hydrologická rizika, udržitelná městská mobilita, energetická účinnost, oběhové hospodářství a průmyslová transformace, představují příležitost ke zvýšení produktivity a vyvarování se činností nezaměřených na udržitelnost. Investice do těchto projektů mohou zároveň přispět k tvorbě pracovních míst a udržení oživení po krizi. Programování Fondu pro spravedlivou transformaci na období 2021–2027 by Itálii mohlo pomoci řešit některé z problémů, které s sebou nese transformace směrem k ekonomice neutrální z hlediska změny klimatu, zejména v oblastech, které jsou zmiňovány v příloze D zprávy o této zemi z roku 2020. To by Itálii umožnilo tento fond optimálně využít.

(22)Omezení volného pohybu osob z důvodu rozšíření onemocnění COVID-19 zdůraznilo význam investic do digitalizace hospodářství a prokázalo relevantnost digitálních infrastruktur. Nízká úroveň míry digitalizace a digitální znalosti podniků v Itálii, zejména malých a středních podniků a mikropodniků, jim zabránila v nabízení v režimu elektronického obchodování a v nabízení úvazků pro práci na dálku a v poskytování a využívání digitálních nástrojů během omezení volného pohybu osob. Investice do digitalizace a dovedností soustavným a včasným prováděním cílených vnitrostátních politik mají zásadní význam pro to, aby se posílily modely elektronického obchodování a pomohlo se podnikům přizpůsobit se, jakož i pro zvýšení produktivity a konkurenceschopnosti. Ukázalo se, že přístup k rychlé a spolehlivé digitální infrastruktuře je klíčový pro zajištění základních služeb ve vládě, vzdělávání, zdravotnictví a lékařství a pro monitoring a kontrolu epidemie. Itálie dále zaostává v pokrytí připojením optickými vlákny do areálů ve venkovských oblastech. Měla by být přijata konkrétní opatření, která by řešila tento odstup, jakož i dále stimulovala zavádění.