Sedm žádostí podaných v letech 2019 a 2020 se týkalo 16 387 propuštění. Celkový počet cílových příjemců pomoci (pracovníci a NEET) z EFG činil 9 935. Z 9 935 cílových příjemců pomoci bylo 9 605 propuštěných pracovníků a 330 NEET (viz tabulka 1 výše). Pomoc z EFG pro nejvyšší počet pracovníků požadovalo Estonsko (5 060) následované Belgií (1 868) a Nizozemskem (1 201). Žádost Belgie uváděla 330 NEET, kteří byli rovněž cílovými příjemci. Průměrný počet cílových příjemců pomoci na jednu žádost činil 1 419 (viz graf č. 2 níže).

Rozdíly v počtu pracovníků postižených propouštěním a počtu pracovníků, jimž je určena podpora z EFG, mohou být ještě větší, protože členský stát se může rozhodnout, že se zaměří na konkrétní skupiny, jako jsou např. nejzranitelnější pracovníci, ti, kteří čelí mimořádným problémům na trhu práce, a/nebo lidé, kteří pomoc potřebují nejvíce. Standardní podpora, která je propuštěným pracovníkům v členských státech dostupná, může být v některých případech dostatečná pro rychlé opětovné začlenění do zaměstnání nebo si pracovníci mohou v určitých případech zvolit předčasný odchod do důchodu.

Kromě toho, pracovníci, u nichž se má za to, že měli největší prospěch z pomoci EFG, patřili do nejzranitelnějších skupin dotčených pracovníků, včetně starších pracovníků, pracovníků s nižší úrovní dovedností, lidí z přistěhovaleckého prostředí a žen (zejména samoživitelek). EFG umožňuje členským státům poskytovat podporu s lepším poměrem počtu příjemců pomoci na jednoho poradce a po delší dobu. To zvyšuje šanci příjemců pomoci na zlepšení jejich situace.

2.3 Neschválené žádosti

V období 2019–2020 byla jedna žádost podaná Belgií (EGF/2019/001 BE/Carrefour) zamítnuta, jelikož Rada dospěla k názoru, že spojitost mezi propouštěním a významnými změnami ve struktuře světového obchodu způsobenými globalizací nebyla dostatečně prokázána, jak nařizuje čl. 2 písm. a) nařízení č. 1309/2013. Evropský parlament plně podpořil návrh Komise, přesto rozpočtový orgán v tomto případě nedosáhl dohody.

2.4 Výsledky, kterých EFG dosáhl

Hlavními zdroji informací o výsledcích, kterých EFG dosáhl, jsou závěrečné zprávy členských států, které mají být předloženy nejpozději do šesti měsíců po ukončení provádění. Ty jsou doplněny o informace, které členské státy sdílí s Komisí prostřednictvím přímých kontaktů, během setkání a konferencí a při hodnocení a auditní činnosti. Hlavní výsledky a údaje, které členské státy v letech 2019 a 2020 uvedly, jsou shrnuty v tomto oddílu a v tabulce 2.

2.4.1 Shrnutí výsledků oznámených v letech 2019 a 2020

V letech 2019 a 2020 Komise obdržela šestnáct závěrečných zpráv týkajících se případů spolufinancovaných z EFG a provedených jedenácti členskými státy od července 2016 do června 2020. Všechny tyto případy byly podrobeny hodnocení ex post.

Tyto závěrečné zprávy ukázaly, že 6 235 pracovníků (56 % pracovníků, jimž byla poskytnuta pomoc) a 112 NEET, tedy 55 % z 11 511 příjemců pomoci z EFG, našlo do konce prováděcího období EFG novou práci (5 695 jako zaměstnanci a 652 jako osoby samostatně výdělečně činné). Přibližně 5 % příjemců pomoci se stále vzdělávalo nebo odborně připravovalo, 27 % bylo nezaměstnaných nebo z různých důvodů neaktivních a u 13 % nebyly informace ohledně zaměstnanosti k dispozici. Průměrná míra dosahu u příjemců (tj. počet příjemců pomoci z EFG ve srovnání s těmi, na něž byla opatření zaměřena původně) činila 74 % a značně se lišila, a to v rozmezí od 9 % do 100 %.

Závěrečné zprávy členských států shrnují, jakým způsobem jsou propuštěným pracovníkům poskytována individualizovaná a individuálně přizpůsobená opatření, která pomáhají najít alternativní způsoby zaměstnání. Tyto zprávy rovněž potvrdily, že pokud jde o snahu členských států pomoci cílovým příjemcům nalézt nové zaměstnání a znovu se vrátit na trh práce, představuje pomoc z EFG přidanou hodnotu.





Tabulka 2: Závěrečné zprávy obdržené v letech 2019 a 2020

* Status příjemců pomoci na trhu práce uvedený v této tabulce odráží v zásadě situaci na konci prováděcího období.

** „neaktivní“ znamená, že lidé již nejsou k dispozici pro trh práce z různých osobních důvodů, jako je např. odchod do důchodu.

* Status příjemců pomoci na trhu práce uvedený v této tabulce odráží v zásadě situaci na konci prováděcího období.

** „neaktivní“ znamená, že lidé již nejsou k dispozici pro trh práce z různých osobních důvodů, jako je např. odchod do důchodu.

2.4.2 Míra opětovného začlenění příjemců pomoci

Na základě závěrečných zpráv obdržených v letech 2019 a 2020 si v průměru 55 % příjemců pomoci našlo zaměstnání do šesti měsíců od ukončení zásahu EFG. Míra opětovného začlenění pracovníků, jimž byla poskytnuta pomoc, se však lišila, a to od 28 % (ve Francii) do 92 % (ve Finsku). Viz tabulka 2.

Podle závěrečných zpráv je dosažené vzdělání příjemců podpory z EFG zpravidla poměrně nižší než průměrné vzdělání, tudíž mají méně přenositelné dovednosti. Za obvyklých podmínek kvůli tomu mají méně pracovních příležitostí a jsou na trhu práce zranitelnější. Kromě toho se EFG snaží poskytovat podporu zejména v regionech, které byly zasaženy restrukturalizačními událostmi obzvláště tvrdě. Průměrná míra 56 % opětovně začleněných pracovníků, kterým je poskytována pomoc, na konci prováděcího období je tedy ve srovnání se 47 % v předchozím programovém období povzbudivým výsledkem. Toto zlepšení je však třeba brát s rezervou, neboť prováděcí období v letech 2014–2020 (24 měsíců nebo déle, pokud bylo provádění zahájeno dříve) je pouze částečně srovnatelné s jedním z předchozích programových období v letech 2007–2013.

Ze závěrečných zpráv obdržených v letech 2019 a 2020 se pouze tři případy týkaly NEET. V době, kdy byly závěrečné zprávy předloženy, bylo 29 % NEET, jimž byla poskytnuta pomoc z EFG, zaměstnáno nebo se stali osobami samostatně výdělečně činnými a dalších 11 % se vrátilo ke vzdělávání.