EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 8.9.2022 COM(2022) 438 final SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí 2022



















Dodržování environmentálních předpisů – potřeba pozitivní změny v dosavadním trendu





{SWD(2022) 252 final} - {SWD(2022) 253 final} - {SWD(2022) 254 final} - {SWD(2022) 255 final} - {SWD(2022) 256 final} - {SWD(2022) 257 final} - {SWD(2022) 258 final} - {SWD(2022) 259 final} - {SWD(2022) 260 final} - {SWD(2022) 261 final} - {SWD(2022) 262 final} - {SWD(2022) 263 final} - {SWD(2022) 264 final} - {SWD(2022) 265 final} - {SWD(2022) 266 final} - {SWD(2022) 267 final} - {SWD(2022) 268 final} - {SWD(2022) 269 final} - {SWD(2022) 270 final} - {SWD(2022) 271 final} - {SWD(2022) 272 final} - {SWD(2022) 273 final} - {SWD(2022) 274 final} - {SWD(2022) 275 final} - {SWD(2022) 276 final} - {SWD(2022) 277 final} - {SWD(2022) 278 final}



1.Politika v oblasti životního prostředí je v současné době stále důležitější V posledních třech letech čelila Evropská unie zdravotním, hospodářským a geopolitickým výzvám, které v nedávné historii neměly obdoby. Prvořadou prioritou se stalo posílení naší kolektivní bezpečnosti. V důsledku války na Ukrajině se dramaticky zvýšily ceny energií a válka bude mít zjevně dopad na dostupnost a cenu základních potravin. To vyvolalo obavy, že by se mohl zhatit cíl EU učinit z Evropy první klimaticky neutrální kontinent. Současná situace však více než kdy jindy ukazuje, jak důležité je zvýšit budoucí nezávislost EU na zdrojích, a to na základě domácích obnovitelných zdrojů energie a vyšší účinnosti. Životní prostředí jako jeden z pilířů, na nichž je postaven náš socioekonomický model, nemůže být vůči těmto výzvám imunní, ale může pomoci zlepšit naši odolnost. Zvýšené geopolitické napětí by nemělo vést k tomu, že bychom ztratili ze zřetele současnou environmentální krizi. Ve svém plánu REPowerEU Komise připomněla, že urychlení přechodu Evropy na čistou energii a rychlejší provádění návrhů v balíčku předpisů „Fit for 55“ jsou jádrem naší evropské strategie pro řešení současné energetické krize a dosažení odolnějšího energetického systému. Válka na Ukrajině nic nemění na tom, že třemi nejzávažnějšími výzvami, kterým dnes čelíme, jsou změna klimatu, znečištění a úbytek biologické rozmanitosti. Extrémní počasí a klimatické jevy mají každoročně za následek oběti na životech a značné ekonomické ztráty. Důsledky změny klimatu se již projevují požáry, které nás každé léto postihují na jihu Evropy, suchy, která se ve stále větší míře dotýkají střední a severní Evropy, a stále častějšími rozsáhlými povodněmi. I nadále bude narůstat tlak na výrobu vody a potravin a v některých částech EU již nyní panuje střední až vysoká úroveň vodního stresu, která se bude postupem času zvyšovat. Každé osmé úmrtí v Evropě může souviset se znečištěním . Znečištění postihuje především nejvíce znevýhodněné a zranitelné skupiny obyvatel, což zhoršuje diskriminaci a zvyšuje riziko konfliktů. Znečištění je také jednou z pěti hlavních příčin úbytku biologické rozmanitosti, což v současnosti ohrožuje přežití více než 1 milionu z přibližně 8 milionů rostlinných a živočišných druhů na planetě. Zelená dohoda pro Evropu se ukázala jako správná ve svých cílech a dostatečně flexibilní, aby se přizpůsobila vyvíjející se situaci. Uplatňování a případně další utváření politik a pravidel EU v reakci na vznikající výzvy budou zaměřeny na dlouhodobou udržitelnost. Zelená dohoda již podporuje dekarbonizaci energetického systému a vývoj nových čistších technologií, jako je elektromobilita, zelený vodík, biochemické látky a dekarbonizované materiály. EU rovněž přehodnocuje svou energetickou politiku s cílem přejít na energetický systém založený především na obnovitelných zdrojích energie a větší energetické účinnosti podporující cíle Unie v oblasti klimatu a životního prostředí, doplněný obchodní strategií, která se zaměřuje na otevřenou strategickou autonomii a zakládá se na zvyšování odolnosti a udržitelnosti hospodářství EU. Zelená dohoda a právní předpisy EU týkající se ekologizace zemědělské politiky a ochrany biologické rozmanitosti, stejně jako podpora ekologického zemědělství jsou také jednou z udržitelných reakcí na problém globálního potravinového zabezpečení a zabezpečení dodávek. Zdravé životní prostředí je navíc neoddělitelně spjato s našimi demokratickými hodnotami. Budoucí generace mají právo zdědit čisté životní prostředí a my máme povinnost utvářet sociálně-ekonomický model, který respektuje meze naší planety. V tomto smyslu přispívá naše práce k řádnému provádění právního státu v oblasti životního prostředí, silnější správě v oblasti životního prostředí a lepšímu dodržování předpisů v členských státech. Zelená dohoda pro Evropu dala přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí zvláštní mandát jako uznání jeho rozsáhlé a přesné analýzy a závěrů, přičemž vyzdvihla, že Komise a členské státy musí zajistit prosazování politik a právních předpisů, a zároveň zdůraznila, že „přezkum provádění environmentálních předpisů bude hrát rozhodující úlohu při mapování situace v jednotlivých členských státech“. Tato skutečnost byla posílena investičním plánem Zelené dohody pro Evropu, který zdůrazňuje, že přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí – stejně jako další nástroje, jako je evropský semestr a národní plány v oblasti energetiky a klimatu v rámci energetické unie – bude sloužit také k určení investičních potřeb jednotlivých členských států v klíčových odvětvích politiky v oblasti životního prostředí. 2.Cíle politiky a právní závazky je třeba realizovat, aby nezůstaly pouhými dobrými radami – úloha přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí Kromě dohody o ambiciózních cílech na úrovni EU je nesmírně důležité zajistit uplatňování politik a právních předpisů EU v oblasti životního prostředí. Neúspěšné nebo nedostatečné uplatňování environmentálních pravidel může mít mnohočetné škodlivé účinky na planetu, obyvatelstvo a hospodářství. To může vést k politické nedůvěře a frustraci, zejména u mladých lidí, které nezajímají prázdné fráze, ale soudí podle výsledků. Politika v oblasti životního prostředí se obvykle provádí po dlouhou dobu a udržet nastavenou dynamiku je náročné. Výsledky lidem však přináší až účinné provádění. K dosažení ambicí Unie v oblasti životního prostředí je proto nutná kontinuita a vytrvalost – ty představují základní složky účinného provádění. V roce 2016 se Komise zavázala pravidelně podávat zprávy o stavu provádění právních předpisů EU v oblasti životního prostředí. Tento třetí přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí hodnotí pět let po vydání prvního přezkumu výsledky členských států při plnění závazků EU v oblasti životního prostředí. Jak bylo uvedeno v předchozích vydáních, přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí nenahrazuje jiné nástroje, které podporují, monitorují a zajišťují dodržování předpisů prostřednictvím prosazování na úrovni EU, nýbrž je doplňuje. Přezkumem tak není dotčena pravomoc Komise zahájit řízení o nesplnění povinnosti z důvodu porušení práva EU. Cílem přezkumu je podpořit členské státy a umožnit jim lépe uplatňovat politiky a pravidla v oblasti životního prostředí tím, že jim dá potřebné informace a zpětnou vazbu a poskytne tolik potřebný celkový přehled o stavu vlastního provádění opatření v oblasti životního prostředí v jednotlivých zemích EU a na úrovni EU. Přezkum rovněž objasňuje problémy, s nimiž se členské státy potýkají při pomoci rozhodovacím orgánům během provádění, zejména pokud jde o to, jaká priorita zdrojů by měla být stanovena. V tomto ohledu Komise určila nejdůležitější cíle a úkoly, které jsou definovány ve stávajících dohodnutých politikách a pravidlech, jež představují referenční hodnoty pro měření pokroku při provádění. Jsou podobné těm, které byly použity v předchozích cyklech přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí, ale v příslušných případech byly revidovány a vylepšeny. Umožňují sledovat pokrok a spravedlivě porovnávat výkonnost členských států při uplatňování souboru právních předpisů EU v oblasti životního prostředí (acquis v oblasti životního prostředí). Z přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí vyplývá, že politických cílů společných pro všechny členské státy lze dosáhnout pouze tehdy, pokud se účinně řeší problémy specifické pro jednotlivé členské státy. Prioritní opatření, která obsahují doporučení pro každý členský stát, byla přizpůsobena na základě hodnocení ve zprávách o jednotlivých zemích s cílem určit způsob odstranění zjištěných nedostatků v dodržování předpisů. Poté byla harmonizována tak, aby vyhovovala zemím v podobném postavení. Prioritní opatření jsou přehledně uvedena v příloze tohoto sdělení. Na základě zpráv o jednotlivých zemích se toto sdělení snaží vyvodit průřezové závěry na úrovni EU pro každou tematickou oblast, která byla ve zprávách o jednotlivých zemích hodnocena, a pro rámec správy a mechanismy, které by měly umožnit provádění opatření v oblasti životního prostředí. V závěru je popsán další postup. 3.Stav provádění: zjištění 3.1. Oběhové hospodářství a nakládání s odpady S novým akčním plánem oběhového hospodářství z března 2020 Evropská komise vyhlásila iniciativy pro celý životní cyklus výrobků, od návrhu a výroby až po spotřebu, opravy, opětovné použití, recyklaci a navrácení zdrojů zpět do hospodářství. Cílem je snížit spotřební stopu EU a do roku 2030 zdvojnásobit míru využívání oběhového materiálu v EU. Dále Komise pomocí Iniciativy pro udržitelné výrobky a první strategie EU pro udržitelné textilie plní klíčové závazky v rámci nového akčního plánu pro oběhové hospodářství. Revidovaný rámec pro sledování oběhového hospodářství se zaměřuje na klíčové trendy a vzorce, aby bylo možné pochopit, jak se jednotlivé prvky oběhového hospodářství vyvíjejí a zda byla přijata dostatečná opatření. Na úrovni členských států je však zapotřebí účinných reforem a investic.

Při posuzování oběhového hospodářství v EU se Komise v rámci přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí, zabývala několika aspekty, jako je druhotné využití materiálů, produktivita zdrojů a existence strategií a programů oběhového hospodářství na vnitrostátní úrovni. Zprávy o jednotlivých zemích z přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí se zabývaly rovněž produkcí odpadu na obyvatele a způsobem nakládání s odpadem se zaměřením na vývoj míry recyklace v průběhu let. Zprávy „včasného varování“ o nakládání s odpady, které posuzují pokrok při dosahování cílů EU v oblasti odpadů a zvyšují povědomí o něm, budou k dispozici do konce roku 2022. Přezkum právních předpisů v oblasti životního prostředí rovněž posoudil aktuální stav provádění legislativního balíčku o odpadech z roku 2018, včetně směrnice o odpadech, směrnice o skládkách odpadů, směrnice o obalech a obalových odpadech a směrnice, kterou se mění směrnice 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností, směrnice 2006/66/ES o bateriích a akumulátorech a odpadních bateriích a akumulátorech a směrnice 2012/19/EU o odpadních elektrických a elektronických zařízeních, jakož i aktuální stav, pokud jde o přijímání plánů pro nakládání s odpady a programů předcházení vzniku odpadů, což jsou klíčové nástroje pro provádění právních předpisů EU o odpadech. Obrázek 1: Míra recyklace komunálního odpadu v roce 2020 (%) Obrázek 2: Míra oběhového využívání materiálů v roce 2020 (%) Zjištění 1.Většina členských států má nyní zavedeny národní strategie a akční plány oběhového hospodářství nebo oznámila a/nebo pokročila v zavádění komplexních strategií pokrývajících celý životní cyklus výrobků. 2.Mezi členskými státy existují velké rozdíly v míře oběhovosti, přičemž hodnoty druhotného využití materiálů se od průměru EU, který činí 12,8 %, více či méně odchylují: od 1,3 % v Rumunsku až po 30,9 % v Nizozemsku. Totéž platí pro produktivitu zdrojů, kde průměr EU činí 2,09 EUR/kg, v rozmezí od 0,3 EUR/kg v Bulharsku po 5,89 EUR/kg v Nizozemsku. 3.Zvláštní pozornost by měla být věnována takovým odvětvím, jako jsou plasty, stavební materiály a textil, vzhledem k jejich dopadu na životní prostředí, ale také k jejich užitečnosti jako druhotných materiálů. 4.Předcházení vzniku odpadů zůstává důležitou výzvou ve všech členských státech, včetně států s vysokou mírou recyklace. Trend se ubírá špatným směrem, protože produkce komunálního odpadu v EU se od roku 2014 zvýšila z průměrných 478 kg na 505 kg na obyvatele: pouze pět členských států svoji produkci na obyvatele od roku 2014 snížilo . 5.Dosažení cíle pro rok 2020, kterým je příprava 50 % komunálního odpadu na opětovné použití / recyklaci, zůstává otázkou zvláštního zájmu, jak je zdůrazněno ve zprávách včasného varování z roku 2018 . 6.I přes určitý pokrok se nedaří dodržovat základní povinnosti vyplývající z rámcové směrnice o odpadech a směrnice o skládkování odpadů (uzavření nelegálních skládek, rekultivace a úprava odpadů před jejich uložením na skládku). Z důvodu nedodržování směrnice o skládkách odpadů Komise v současné době vede řízení o nesplnění povinnosti proti 12 členským státům. 7.Některé země se bohužel potýkají s oběma problémy: zdaleka nedosáhly cílů v oblasti recyklace a stále provozují nevyhovující skládky. Ve srovnání se zbytkem EU tyto země proto vykazují větší nedostatky v provádění. Musí se skutečně snažit, aby nejen splnily již platné cíle EU v oblasti odpadů, ale aby rovněž vybudovaly základní infrastrukturu a změnily neproduktivní a často nezákonné postupy nakládání s odpady. Úspěšné postupy Španělsko zavedlo komplexní národní strategii oběhového hospodářství nazvanou „España Circular 2030“, která představuje dlouhodobou vizi i tříleté akční plány založené na kvantitativních cílech. Užitečným příkladem je Irsko, které provedlo rozsáhlou reformu odpadového hospodářství, uzavřelo nelegální skládky a financovalo rozsáhlé sanační a rekultivační práce. Reformy byly provedeny v úzké spolupráci s Komisí a jejich výsledkem je systém, který zajišťuje vysokou úroveň souladu s právními předpisy EU o odpadech. 3.2. Biologická rozmanitost a přírodní kapitál V návaznosti na Zelenou dohodu se Komise zavázala obnovit své úsilí v oblasti prosazování práva s cílem řešit porušování právních předpisů EU týkajících se přírody. Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 si klade za cíl nasměrovat evropskou biologickou rozmanitost na cestu k obnově a stanoví nové způsoby účinnějšího provádění stávajících právních předpisů s novými cíli a mechanismy řízení, aby bylo dosaženo zdravých a odolných ekosystémů. Jejím cílem je obnova a ochrana přírody, přičemž uznává, že lepší provádění a prosazování vyžaduje politickou podporu a větší finanční a lidské zdroje, a to jak na úrovni EU, tak na úrovni jednotlivých států. Jako klíčový prvek strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti navrhla Komise právní rámec o obnově přírody, který spojuje zastřešující cíl obnovy pro dlouhodobou regeneraci přírody v pozemních a mořských oblastech EU se závaznými cíli obnovy pro konkrétní stanoviště a druhy. Do roku 2030 by tato opatření měla pokrývat alespoň 20 % pozemních a mořských oblastí EU a do roku 2050 pak všechny ekosystémy, které potřebují obnovu. Členské státy nesou společnou odpovědnost za ochranu a obnovu biologické rozmanitosti a přírodních ekosystémů a musí zajistit řádné provádění a prosazování příslušného acquis EU v oblasti životního prostředí. Právní rámec o obnově přírody zejména zavádí systém předkládání vnitrostátních plánů obnovy členskými státy, ze kterých vyplývá, jak budou plnit cíle, jakož i systémy monitorování a podávání zpráv v souvislosti s dosaženým pokrokem. Strategie v oblasti biologické rozmanitosti funguje společně s novou strategií „Od zemědělce ke spotřebiteli“, lesní strategií EU a novou společnou zemědělskou politikou za účelem podpory a dosažení přechodu na plně udržitelné zemědělství a postupy lesní správy. Stanovuje také cíle týkající se invazních nepůvodních druhů a uznává potřebu zintenzivnit provádění nařízení o invazních nepůvodních druzích. Aby bylo možné dosáhnout cílů strategie v oblasti biologické rozmanitosti pro mezinárodní spolupráci, jsou právní předpisy EU navrženy tak, aby zajistily, že budeme plnit naše mezinárodní dohody a řešit spotřebu nezákonně vytěžených výrobků nebo ohrožených druhů v EU. Pokud jde o lesy, které poskytují významné environmentální a socioekonomické přínosy, byla v červenci 2021 jako součást balíčku „Fit for 55“ přijata Lesní strategie EU do roku 2030. Jejím hlavním cílem je zajistit zdravé, rozmanité a odolné lesy EU. Kromě toho Komise v listopadu 2021 přijala návrh nařízení o produktech, které nezpůsobují odlesňování. Toto nařízení zajišťuje, aby komodity v oblasti působnosti nařízení (skot, kakao, káva, palma olejná, sója a dřevo) a výrobky obsahující tyto komodity mohly být uváděny nebo dodávány na trh Unie a vyváženy z Unie, pouze pokud nezpůsobují odlesňování. Lesy jsou důležitým úložištěm uhlíku a úsilí o jejich zachování má zásadní význam pro vizi EU dosáhnout do roku 2050 klimatické neutrality. Komise proto jednala s cílem minimalizovat příspěvek EU k odlesňování a znehodnocování lesů na celém světě, a tím také snížit příspěvek EU k emisím skleníkových plynů a celosvětové ztrátě biologické rozmanitosti. Nová strategie EU pro půdu se zabývá degradací půdy a jejím dopadem na biologickou rozmanitost. Zdůrazňuje význam ochrany půdy, udržitelného hospodaření s půdou a obnovy degradovaných půd pro dosažení neutrality degradace půdy do roku 2030. Půda je omezený a velmi křehký zdroj a v EU dochází k jejímu stále většímu znehodnocování. V oblasti přírody se přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí zaměřuje na posouzení souladu se směrnicí o stanovištích a směrnicí o ptácích a s nařízením o invazivních nepůvodních druzích. Přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí posuzuje zejména lokality sítě Natura 2000 (včetně lesů a mořských lokalit) v členských státech a způsob, jakým zajišťují příznivý stav ochrany stanovišť a druhů. Přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí navíc posuzoval, jak členské státy omezují výskyt invazivních nepůvodních druhů. Dosažení plného souladu všemi členskými státy má zásadní význam pro splnění cílů strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 a je základním kamenem evropských právních předpisů zaměřených na ochranu volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin v EU. V tomto ohledu hraje ústřední roli síť Natura 2000, největší koordinovaná soustava chráněných území na světě, která vychází z uvedených směrnic. Jedná se o klíčový nástroj pro zajištění dlouhodobé ochrany a zachování nejcennějších a nejohroženějších evropských druhů a stanovišť a ekosystémů, které jsou jejich základem. Vzhledem k masivnímu poklesu biologické rozmanitosti je mimořádně naléhavé, aby byla síť dokončena a účinně spravována.

Obrázek 3: Stav z hlediska ochrany u stanovišť a druhů chráněných podle směrnice o stanovištích na úrovni členských států za vykazované období 2013–2018 Zjištění 1.Navzdory značnému úsilí členských států a určitému zlepšení biologická rozmanitost v EU nadále klesá a vykazuje zhoršující se trendy. Mezi stanoviště v nejhorším stavu v celé EU patří polopřirozené travinné porosty, vrchoviště, rašeliniště a močály. V posledním desetiletí sice došlo k omezení čistého záboru půdy v EU-27, přesto však v letech 2012 až 2018 představoval 83,8 m2/km2. 2.Lesy jsou pod obrovským tlakem. Z 27 % lesní plochy EU chráněné podle směrnic EU o ochraně přírody má méně než 15 % příznivý stav z hlediska ochrany a počet lesních stanovišť se špatným stavem z hlediska ochrany se zvýšil. 3.Ačkoli jsou ustanovení směrnic o stanovištích a ptácích již dlouho zavedená a dobře známá, některé členské státy stále nevymezují zvláště chráněné oblasti a nestanovují cíle a opatření ochrany. Většina členských států musí urychlit úsilí o dokončení svých sítí Natura 2000, zejména v mořském prostředí. 4.Biologické rozmanitosti a ekosystémům by velmi prospělo výrazné zlepšení celkové společné zemědělské politiky (SZP) a nových strategických plánů SZP na období 2023–2027, podpora obhospodařování polopřirozených travinných porostů, ochrana ekosystémových služeb a úsilí o znovuzavedení krajinných prvků v oblastech, kde došlo k jejich ztrátě. 5.Donucovací opatření na úrovni EU omezila škodlivé dopady infrastrukturních projektů a těžebních činností a zároveň přispěla k ochraně druhů, rozšíření sítě Natura 2000 a zvýšení počtu lokalit se zavedeným plánem péče. 6.Přestože plné provádění nařízení o invazních nepůvodních druzích začalo teprve v roce 2019, již nyní plní své cíle, jako je soudržný rámec pro řešení invazních nepůvodních druhů na úrovni EU a zvýšené povědomí o problému invazních nepůvodních druhů. Problémy však přetrvávají, protože většina členských států dosud neprovedla akční plány pro řešení prioritních cest, které vyžaduje článek 13 nařízení o invazních nepůvodních druzích. 7.V celé EU bylo dosaženo pokroku v hodnocení stavu ekosystémů a jejich služeb a tlaků na ně pomocí společné metodiky EU (MAES) a v oblasti ekosystémového účetnictví. Je však zapotřebí větší podpory, aby se zlepšila výkonnost monitorování biologické rozmanitosti a zajistilo se konzistentní podávání zpráv a aby se zapojilo kritické množství podnikatelských subjektů s cílem prokázat přínosy, které nám přináší přírodní kapitál EU, a dopady na něj. Úspěšné postupy: Estonsko je jedním z průkopníků v obnově mokřadů. Estonské zkušenosti s podporou obnovy budou v rámci zákona o obnově přírody velmi cenné, protože ukazují, že obnovené mokřady mohou přinášet mnohostranný užitek a existovat souběžně s úspěšnými zemědělskými postupy. Itálie má pokročilé environmentální účetnictví, postupy měření přírodního kapitálu a blahobytu, které jsou nyní posíleny nástrojem technické podpory Komise a nástrojem přímého přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí. 3.3. Směrem k nulovému znečištění Kvalita ovzduší – Průmyslové emise a bezpečnost (Seveso) – Hluk Akční plán pro nulové znečištění ovzduší, vody a půdy stanoví vizi pro rok 2050, podle níž má být znečištění ovzduší, vody a půdy sníženo na úroveň, která již není považována za škodlivou pro zdraví a přírodní ekosystémy a která respektuje limity, s nimiž si naše planeta dokáže poradit, čímž vznikne životní prostředí bez toxických látek. To se promítá do klíčových cílů pro rok 2030, které mají urychlit snižování znečištění u zdroje. Přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí zkoumá dodržování klíčových povinností vyplývajících z platných právních předpisů o čistotě ovzduší , které stanoví zdravotně nezávadné normy pro koncentraci emisí a národní závazky ke snížení emisí pro řadu látek znečišťujících ovzduší. Znečištění ovzduší má závažný dopad na lidské zdraví a životní prostředí. Místo, kde žijete, má vliv na rizika, jimž jste vystaveni. Znečištění ovzduší má rovněž negativní vliv na ekosystémy, zejména prostřednictvím acidifikace, eutrofizace a poškození ozonové vrstvy, což vede k úbytku biologické rozmanitosti a ke snížení zemědělských výnosů. Pokud jde o trendy v počtu ztracených let života na 100 000 obyvatel, u částic2,5 došlo v EU-27 ke snížení z 820 (2015) na 762 (2019) a u NO2 ze 157 (2015) na 99 (2019). V mnoha členských státech jsou však mezní hodnoty těchto znečišťujících látek trvale překračovány a Komise je pečlivě sleduje.

Stejně jako v roce 2019 se přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí zabývá směrnicí o průmyslových emisích, která se vztahuje na přibližně 52 000 zemědělsko-průmyslových zařízení v celé EU. Uvádí nové údaje za rok 2018 a poprvé také emise do vody i do ovzduší: Zařízení podle směrnice o průmyslových emisích vypouštějí 20 % všech znečišťujících látek do ovzduší a podobný podíl do vody . Odhaduje se, že škody na zdraví a životním prostředí způsobené znečištěním ovzduší z evropských průmyslových podniků v roce 2017 stály 277 až 433 miliard EUR, přičemž polovinu těchto škod způsobilo přibližně 200 zařízení. V přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí z roku 2022 jsou poprvé uvedeny údaje o provádění směrnice Seveso III. Jejím cílem je kontrolovat nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek, zejména chemických, a přispět k úsilí o snížení rizika technologických katastrof. Vzhledem k velmi vysoké míře industrializace v EU pomohla směrnice Seveso, která se vztahuje na přibližně 12 000 průmyslových podniků, snížit četnost závažných havárií. Tato směrnice je obecně považována za referenční směrnici pro politiku týkající se průmyslových havárií a je vzorem pro právní předpisy v mnoha zemích po celém světě. Hluk ve venkovním prostředí je po znečištění ovzduší druhou hlavní příčinou předčasných úmrtí a v EU-27 vede ke 48 000 nových případů srdečních onemocnění ročně . Směrnice o hluku se snaží chránit lidské zdraví tím, že vyžaduje, aby členské státy posuzovaly hladiny hluku, tak aby orgány a veřejnost mohly zvolit nejlepší řešení stanovená v závazných akčních plánech. Obrázek 4: Posouzení rizik pro závazky na snížení emisí na období 2020–2029 Zjištění 1.Navzdory zlepšením je znečištění ovzduší pro Evropany stále velkým zdravotním problémem. V případech, kdy jsou limity trvale překračovány, Komise důsledně zahajuje řízení o nesplnění povinnosti u klíčových znečišťujících látek, jako jsou částice a oxid dusičitý. V některých z těchto případů již Soudní dvůr EU (SDEU) vydal rozsudky, z nichž vyplývá ještě naléhavější potřeba učinit rozhodné kroky. 2.Členské státy musí systematicky a důsledně plnit požadavky na monitorování kvality ovzduší, aby mohly poskytovat lepší podklady pro politiky zaměřené na čisté ovzduší a biologickou rozmanitost na úrovni EU a na vnitrostátní úrovni. Případy řízení o porušení povinnosti proti dvěma členským státům se zaměřují na nedostatky v monitorovacích sítích. 3.Splnění závazků ke snížení emisí amoniaku (NH3) ze zemědělství, jedné z pěti znečišťujících látek, na které se vztahuje směrnice o národních závazcích ke snížení emisí, vyžaduje další úsilí. Z přezkumu projekcí emisí v roce 2022 vyplývá, že u více než 70 % členských států existuje vysoké riziko nedodržení závazků ke snížení emisí amoniaku na období 2020–2029 a od roku 2030 dále. Dosažení souladu vyžaduje opatření, jako je zavádění nízkoemisních zemědělských technik, včetně chovu hospodářských zvířat a hospodaření s hnojem a hnojivy. 4.Přibližně polovina členských států je rovněž považována za státy s vysokým rizikem nesplnění závazků ke snížení emisí oxidů dusíku (NOX), částic o velikosti 2,5 µm (PM2,5) a nemethanových těkavých organických látek (NMVOC) od roku 2030. 5.Jeden členský stát dosud nepředložil svůj národní program omezování znečištění ovzduší . 6.K provedení požadavků vztahujících se na průmyslová zařízení dochází se zpožděním. Komise zahájila řízení o nesplnění povinnosti proti několika členským státům, protože neprovedly správně směrnici o průmyslových emisích a směrnici Seveso III. 7.V oblasti přijímání map a akčních plánů podle směrnice o hluku došlo ke zlepšení, ale mapy a akční plány stále chybí v několika členských státech, které jsou předmětem řízení o nesplnění povinnosti, z nichž některá byla postoupena Soudnímu dvoru EU. Úspěšné postupy Integrovaný projekt LIFE PREPAIR (Po Regions Engaged to Policies of AIR, Pádské regiony zapojené do politik v oblasti ovzduší) v Itálii zahrnuje Pádskou nížinu s regiony a městy, které mají největší vliv na kvalitu ovzduší v povodí, a zasahuje až do Slovinska. Trvá sedm let (2017–2024) a zahrnuje opatření pro spalování biomasy, energetickou účinnost, dopravu a zemědělství – v souladu s dohodou o povodí Pádu z roku 2017 a plány kvality ovzduší. Jedním z konkrétních cílů je vytvoření sítě cyklistických stanic v nejvýznamnějších městech povodí Pádu a rozvoj doprovodné infrastruktury. Cílem integrovaného projektu LIFE-IP-HUNGAIRY je dekarbonizace elektrárny Mátra spalující hnědé uhlí v Maďarsku do roku 2030, a to s využitím podpory z Fondu pro spravedlivou transformaci prostřednictvím politiky soudržnosti a z Nástroje pro propojení Evropy a Modernizačního fondu. Dekarbonizace elektrárny Mátra je rovněž opatřením v rámci maďarského akčního plánu na ochranu klimatu a životního prostředí do roku 2020. Česko zavedlo program výměny zastaralých a nevyhovujících lokálních zdrojů vytápění v domácnostech (kotlíková dotace), podporovaný z fondů EU. Program podpořil výměnu 100 000 kotlů do roku 2020, což vedlo k úspoře 2,7 kT emisí PM2,5 a k úspoře spotřeby energie. Lze jej kombinovat s dalšími národními dotacemi na zvýšení energetické účinnosti budov (Nová zelená úsporám). Kvalita vody a hospodaření s ní Ochrana vodních zdrojů a na nich závislých ekosystémů, jakož i dostupnost čistých zdrojů vody jsou základem lidské existence, hospodářství (voda se používá ve všech hospodářských odvětvích) a udržitelného rozvoje, stejně jako našeho životního prostředí. Řádné provádění platných předpisů je zásadní pro kvalitu života a blahobyt lidí. Má také velký potenciál z hlediska hospodářského růstu a tvorby pracovních míst. Z těchto důvodů je vodní politika EU jednou z priorit stanovených v Zelené dohodě pro Evropu. Za tímto účelem Komise úzce spolupracuje s členskými státy, aby pomohla dosáhnout cílů zachování, ochrany a zlepšení kvality našich vodních zdrojů. Hlavními nástroji jsou rámcová směrnice o vodě a související směrnice, směrnice o povodních, směrnice o pitné vodě, směrnice o vodách ke koupání, směrnice o dusičnanech, směrnice o čištění městských odpadních vod a rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí. Různé dosud provedené kontroly vhodnosti ukazují, že směrnice o vodě jsou v zásadě vhodné pro daný účel, ale vyžadují lepší celkové provádění. Obrázek 5: Podíl útvarů povrchových vod (řek, jezer, brakických a pobřežních vod) s horším než dobrým ekologickým stavem v jednotlivých oblastech povodí



Referenční data: ©ESRI | ©EuroGeographics Zjištění 1.Plnění cílů rámcové směrnice o vodě pokračuje, ale přestože hodnocení třetích plánů povodí ještě není dokončeno, lze říci, že pokrok směrem k dosažení dobrého stavu vodních útvarů je obecně pomalý, přestože se lhůta roku 2027 blíží. To je způsobeno kombinací několika faktorů: nestanovení referenčních podmínek pro charakterizaci vodních útvarů a neúplné posouzení tlaků, nedostatky v monitorování vod, což znamená, že není znám stav vodních útvarů, hodnocení vlivu činností na vodní útvary je prováděno nesprávně a uplatňované výjimky nejsou dostatečně odůvodněné. 2.Zprávy o jednotlivých zemích uvádějí nejnovější informace o podílu vodních útvarů, které nedosahují dobrého ekologického a chemického stavu, o odběru vody podle jednotlivých odvětví a také index využívání vody. Pro splnění těchto cílů je nezbytné zvýšit investice, přičemž provádění je nadále podporováno financováním EU, zejména prostřednictvím politiky soudržnosti, Nástroje pro oživení a odolnost a programu Horizont Evropa. 3.Komise sdílela svá zjištění o druhých plánech povodí s dotčenými členskými státy a očekává, že nedostatky budou odstraněny při předložení třetích plánů povodí. Komise rovněž ověřuje, jak vnitrostátní systémy (např. povolení a inspekce) zajišťují, aby jednotlivé členské státy správně uplatňovaly rámcovou směrnici o vodě v praxi, pokud jde o odběry vody, bodové zdroje a difúzní znečištění. Členské státy měly Komisi předložit své plány povodí a plány pro zvládání povodňových rizik do 22. března 2022. Komise je znepokojena tím, že mnoho členských států dosud nesplnilo své právní závazky podávat zprávy, a v případě zjištění neplnění povinnosti je připravena jednat. 4.Směrnice o pitné vodě z roku 1998 je v EU celkově dobře prováděna. V několika zemích je však důvodem k obavám . Do 12. ledna 2023 musí všechny členské státy provést přepracovanou směrnici ve vnitrostátním právu, aby splnily revidované normy kvality, přičemž Komise poskytuje podporu, aby zajistila včasné a správné provedení nových pravidel. 5.Celkově lze říci, že směrnice o vodách ke koupání vykazuje v EU vysokou míru vynikajících nebo dobrých výsledků. Mezi členskými státy však existují určité rozdíly. 6.V mnoha případech, navzdory někdy dobře definovaným a konkrétním povinnostem, jako jsou povinnosti uvedené ve směrnici o dusičnanech a směrnici o čištění městských odpadních vod, probíhalo provádění v praxi velmi pomalu, a to v důsledku nedostatků v plánování a organizaci a nedostatku finančních prostředků a stanovení priorit, navzdory podpůrnému přístupu Komise (např. zajištění značných finančních prostředků EU). Tyto otázky se na vnitrostátní úrovni stávají prioritami až se zpožděním, někdy až po druhém rozsudku Soudního dvora EU. 7.Mnoho členských států má problémy v souvislosti s prováděním směrnice o dusičnanech a měly by zvýšit své úsilí o další snížení znečištění podzemních vod dusičnany ze zemědělství a eutrofizace tím, že vymezí všechny oblasti ohrožené dusičnany a zahrnou do svých akčních plánů vhodná opatření. 8.Navzdory určitému pokroku se v mnoha členských státech městské odpadní vody stále neodvádějí a nečistí tak, jak by měly, a proto většina členských států stále čelí řízení o nesplnění povinnosti a několika z nich byly uloženy finanční sankce . Pokrok závisí na tom, zda členské státy upřednostní investice do systémů odvádění a čištění odpadních vod, a to i prostřednictvím účinného využívání finančních prostředků politiky soudržnosti, pokud jsou k dispozici, a půjček Evropské investiční banky. 9.Pokrok v oblasti rámcové směrnice o strategii pro mořské prostředí se ve zprávách o jednotlivých zemích objevuje v kapitole o biologické rozmanitosti vzhledem k jejímu významu pro ochranu mořského prostředí. Komise se zabývala pokrokem v hodnocení stavu mořských vod EU a regionální spoluprací mezi členskými státy, které sdílejí stejný mořský dílčí region, s cílem řešit převládající tlaky. Úspěšné postupy Přístup Nizozemska k řízení povodňových rizik (v možných případech obnovení koryt a záplavových oblastí Rýna a Mže) se ukázal jako účinný během povodní, které v červenci 2021 zasáhly i Belgii a Německo. Portugalsko nedávno schválilo politiku výroby recyklované odpadní vody, která se bude využívat pro různé jiné než pitné účely. Za účelem zlepšení vodního prostředí poskytuje Švédsko granty na investice, které minimalizují výskyt mikroplastů a dalších nových znečišťujících látek (léčiv) ve srážkové vodě. Chemické látky Cílem právních předpisů EU o chemických látkách je zajistit, aby se chemické látky vyráběly a používaly způsobem, který minimalizuje jakékoli významné nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí. To zajišťuje také stabilitu a předvídatelnost pro podniky působící na vnitřním trhu. Kromě toho Evropská komise jako součást cíle EU týkajícího se nulového znečištění podle Evropské zelené dohody zveřejnila dne 14. října 2020 Strategii pro udržitelnost v oblasti chemických látek / K životnímu prostředí bez toxických látek, jejímž cílem je zvýšit ochranu občanů a životního prostředí a podpořit inovace v oblasti bezpečných a udržitelných chemických látek. Přechod na nízkouhlíkovou oběhovou ekonomiku nabízí vynikající příležitosti pro podporu bezpečné a ekologicky udržitelné chemie. Inovace by se měly zaměřit na „koncepčně bezpečné“ výrobky, které jsou kompatibilní s oběhem čistých materiálů a využívají daleko méně škodlivých chemických látek. V oběhovém hospodářství mohou být materiály nakonec použity ke zcela jiným účelům, než ke kterým byly původně určeny a pro které byla posouzena jejich rizika. To zdůrazňuje potřebu zaměřit se na kvalitu čistých materiálů, která je předpokladem pro dosažení ambiciózních kvantitativních cílů v oblasti recyklace . Koordinované projekty prosazování prováděné v rámci Fóra pro výměnu informací o prosazování však ukázaly, že by bylo možné učinit více pro zefektivnění prosazování, zejména pokud jde o registrační povinnosti a bezpečnostní listy, které vykazují poměrně vysokou míru nedodržování. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) se tento nedostatek snažila napravit systematickým prověřováním registrací, během něhož došlo k aktualizaci nařízení REACH, jejímž účelem bylo vyjasnit, kdy musí žadatelé a držitelé rozhodnutí o registraci informovat agenturu ECHA o všech příslušných změnách. Poslední projekt týkající se prodeje online , odhalil značnou míru nesouladu u výrobků prodávaných online. S ohledem na závěry níže uvedených zpráv Komise rovněž zkoumá možnost zřízení evropské kontrolní kapacity, která by zajistila větší stejnorodost v prosazování práva mezi členskými státy.

Zprávy o přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí poprvé zkoumají stav provádění nařízení o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) a nařízení o klasifikaci, označování a balení (CLP). To je založeno na hodnocení zpráv vypracovaných vnitrostátními orgány podle čl. 117 odst. 1 nařízení REACH a čl. 46 odst. 2 nařízení CLP, které provedla Komise. V srpnu 2021 zveřejnila Komise měřitelné hodnocení prosazování dvou hlavních nařízení EU o chemických látkách s využitím souboru ukazatelů týkajících se různých aspektů prosazování. Zjištění 1.Prosazování nařízení REACH a CLP se ve srovnání s obdobím 2010–2012 zlepšilo. Zdá se, že zaznamenané úrovně dodržování předpisů jsou v průběhu času poměrně stabilní a donucovací orgány účinněji odhalují nevyhovující výrobky / společnosti porušující předpisy a nevyhovující výrobky uváděné na trh EU. Zejména se snížil počet odvolání a zrušených rozhodnutí týkajících se nařízení CLP, zvýšil se poměr mezi sankcemi a náklady na dodržování předpisů, v EU bylo vyškoleno více inspektorů a fórum pro výměnu informací o prosazování zvýšilo své výstupy. 2.Přibližně 70 % kontrol podle nařízení REACH vede k donucovacím opatřením. Nejčastěji používaným donucovacím opatřením je písemné upozornění (11 %), následují správní opatření (4 %) a ústní upozornění (2 %). Devět zemí provedlo ve sledovaném období následná opatření související s hodnocením. 3.Nejdůležitějším typem dosud používaných sankcí jsou pokuty a v menší míře postoupení věci státnímu zastupitelství z důvodu porušení nařízení REACH a nařízení CLP. Pozastavení nebo odnětí oprávnění k podnikání bylo jako sankce použito jen zřídka. Situace se v jednotlivých zemích značně liší. Například téměř tři čtvrtiny případů postoupených státnímu zastupitelství z důvodu porušení nařízení REACH ve sledovaném období nahlásily pouze dva členské státy (Německo a Švédsko). 4.Většina zemí vypracovala a alespoň částečně zavedla strategii prosazování nařízení REACH i CLP. Strategii REACH dosud nevypracovaly pouze čtyři země – Chorvatsko, Lotyšsko, Polsko a Belgie. Chorvatsko, Lotyšsko, Polsko a Malta strategii prosazování nařízení CLP nezavedly. Úspěšné postupy Severská pracovní skupina pro chemické látky, životní prostředí a zdraví se každoročně schází, aby projednala prosazování právních předpisů v oblasti chemických látek, má program výměny inspektorů a provádí společné projekty prosazování právních předpisů mezi severskými zeměmi (Dánsko, Finsko, Island, Norsko a Švédsko, jakož i Faerské ostrovy, Grónsko a Alandy). Spolupráce v oblasti on-line obchodu mezi Rakouskem, Německem a Švýcarskem a organizací International Nano Authorities Dialogue – platformou sdružující orgány pro životní prostředí, zdraví a bezpečnost z Rakouska, Německa, Lichtenštejnska, Lucemburska a Švýcarska a různými zúčastněnými stranami (nevládní organizace, sdružení, společnosti) za účelem neformální výměny znalostí a zkušeností v oblasti bezpečného a udržitelného využívání nanotechnologií. Projekt LIFE „Prosazování předpisů o chemických látkách a kontroly – CHEREE“ mezi Řeckem a Kyprem, jehož cílem je zvýšit účinnost prosazování nařízení REACH prostřednictvím společného kontrolního protokolu, společné návštěvy a pilotní projekty, vytvoření „elektronického centra inspektorů“ a „elektronického vzdělávacího nástroje Reach“ pro výměnu znalostí a zkušeností mezi inspektory a příslušnými orgány. 3.4. Opatření v oblasti klimatu V souladu s Pařížskou dohodou a jako součást Zelené dohody pro Evropu stanovuje evropský právní rámec pro klima z roku 2021 cíl EU dosáhnout klimatické neutrality do roku 2050 a snížit čisté emise skleníkových plynů do roku 2030 nejméně o 55 % ve srovnání s rokem 1990. Tento právní rámec rovněž omezuje příspěvek, který může pohlcování uhlíku představovat pro snížení emisí v roce 2030, aby bylo zajištěno dostatečné úsilí o zmírnění dopadů změny klimatu. Od přezkumu provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí z roku 2019 byly přijaty právní předpisy v oblasti klimatu, které motivují ke snižování emisí z dopravy, námořního odvětví a fluorovaných plynů používaných ve výrobcích. V oblasti silniční dopravy současné právní předpisy EU vyžadují, aby se do roku 2020 snížila intenzita emisí skleníkových plynů z paliv pro vozidla o 6 % ve srovnání s rokem 2010, a stanoví normy emisí skleníkových plynů pro různé kategorie vozidel, které je třeba dodržovat. Díky současnému nařízení o fluorovaných plynech se emise fluorovaných plynů v EU do roku 2030 sníží o dvě třetiny ve srovnání s rokem 2014. Od roku 2021 jsou emise a pohlcování skleníkových plynů z využívání půdy, změn ve využívání půdy a lesnictví (LULUCF) zahrnuty do úsilí EU o snižování emisí. Nedílnou součástí Zelené dohody pro Evropu je politika EU v oblasti přizpůsobení se změně klimatu. Od roku 2021 jsou členské státy povinny podávat zprávy o svých vnitrostátních adaptačních politikách. Evropský právní rámec pro klima uznává adaptaci jako klíčovou součást dlouhodobé globální reakce na změnu klimatu. Požaduje, aby členské státy a EU posílily svou adaptační činnost zavedením požadavku na provádění národních strategií a pravidelného hodnocení pokroku v rámci celkové správy a opatření EU v oblasti klimatu a energetiky. V únoru 2021 byla aktualizována strategie EU pro přizpůsobení se změně klimatu, která stanoví, jak se EU může přizpůsobit nevyhnutelným dopadům změny klimatu a stát se do roku 2050 odolnou vůči změně klimatu. Tento přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí zkoumá národní politiky a strategie v oblasti klimatu, zejména národní plány v oblasti energetiky a klimatu a adaptační strategie. Dále se zabývá emisemi mimo systém obchodování s emisemi (ETS), kde mají členské státy závazné národní cíle podle právních předpisů o sdílení úsilí. Poté následuje zkoumání klíčového vývoje v jednotlivých odvětvích, zejména v silniční dopravě, stavebnictví a využívání půdy, změnách ve využívání půdy a lesnictví. Uvádí se využití příjmů z dražeb ETS podle členských států. Poprvé jsou představena prioritní opatření podle zemí. Zjištění 1.Celkově lze říci, že provádění právních předpisů EU v oblasti klimatu je v celé Unii na dobré úrovni. 2.V roce 2020 se domácí emise skleníkových plynů včetně mezinárodní letecké dopravy v EU-27 snížily o 31 % oproti hodnotám z roku 1990 a dosáhly nejnižší úrovně za 30 let. Pokud se započítají emise a pohlcení z odvětví LULUCF, dojde k čistému snížení emisí o 34 %. EU tedy výrazně překročila svůj cíl podle Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu (UNFCC), jímž je snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 o 20 % oproti roku 1990. 3.Vzhledem k tomu, že systém sdílení úsilí pro odvětví, která nejsou zahrnuta do systému EU pro obchodování s emisemi (jako je doprava, průmysl mimo systém obchodování s emisemi, budovy, zemědělství a odpady), byl spuštěn v roce 2013, pohybovaly se emise v celé EU každý rok pod celkovým limitem.

4.Rozhodnutí o sdílení úsilí stanoví vnitrostátní emisní cíle pro rok 2020 vyjádřené jako procentuální změny oproti úrovním z roku 2005. Stanoví rovněž roční emisní příděly, které členské státy musí dodržovat. Podobně i následné nařízení o sdílení úsilí stanoví národní emisní cíle pro rok 2030 a roční emisní příděly pro období 2021–2030. 5.Emise v EU-27, na které se vztahuje rozhodnutí o sdílení úsilí, byly v roce 2019 o 11 % nižší než v roce 2005. Cíl pro rok 2020 (–8 %) byl tedy překročen již před krizí COVID-19. Všechny členské státy splnily v letech 2013–2018 své závazky vyplývající z rozhodnutí o sdílení úsilí. Některé členské státy musely využít mechanismy flexibility v právních předpisech, aby splnily své současné povinnosti. Členské státy plánují, přijímají a provádějí politiky a opatření, aby dosáhly svých současných cílů v rámci sdílení úsilí stanovených podle nařízení o sdílení úsilí. Je naléhavě nutné, aby členské státy plánovaly a prováděly další opatření v oblasti klimatu v odvětvích se sdíleným úsilím, která by odrážela zvýšené ambice podle navrhované revize nařízení o sdílení úsilí. 6.Systém EU ETS vykazuje velmi vysokou míru dodržování, protože zařízení každoročně pokryjí přibližně 99 % svých emisí požadovaným počtem povolenek. Systém v současnosti pokrývá přibližně 36 % celkových emisí skleníkových plynů v EU z téměř 9 500 elektráren a výrobních závodů (tj. stacionárních zařízení) a letů v rámci Evropského hospodářského prostoru. Objem emisí ze stacionárních zařízení v rámci EU ETS v období od roku 2005 do roku 2020 poklesl celkem o 43 %. 7.Do roku 2020 všechny členské státy přijaly vnitrostátní strategii nebo plán pro přizpůsobování se změně klimatu. Úsilí v oblasti přizpůsobení se změně klimatu v jednotlivých členských státech i na úrovni EU je třeba zintenzivnit, protože se zdá, že dopady změny klimatu budou odpovídat spíše nejhoršímu scénáři a budou se stále více projevovat i formou rizik s kaskádovým efektem a složených rizik. Provádění opatření v oblasti přizpůsobování se změně klimatu se naopak opožďuje. Vhodná opatření, jež by škodám, které mohou být způsobeny změnou klimatu, zabránila a/nebo je minimalizovala, přinášejí významné ekonomické a sociální výhody. Úspěšné postupy Dánský plán pro oživení a odolnost (RRP) podporuje ekologickou daňovou reformu. Očekává se, že tento plán významně přispěje k provádění reformy tím, že bude financovat daňově dotované „investiční okno“, které bude pro podniky pobídkou k urychlení jejich ekologických investic, například do softwaru, což umožní efektivnější využívání zdrojů v logistických řetězcích. Estonsko v průběhu let postupně zvyšuje své klimatické ambice a přestává se spoléhat na těžbu ropné břidlice. Estonská vláda se zavázala, že do roku 2035 výrobu elektřiny z ropné břidlice postupně ukončí a do roku 2040 ropnou břidlici z energetického sektoru zcela vyřadí. 3.5. Financování provádění environmentálních opatření Pro dosažení úspěchu je nezbytné, aby bylo provádění environmentálních opatření v plném rozsahu řádně financováno. Většinu opatření je třeba podpořit prostřednictvím veřejných výdajů členských států a soukromých prostředků hospodářských subjektů, přičemž k řízení provádění významně přispívají fondy EU, které pomáhají uspokojovat stále značné potřeby EU v oblasti investic do životního prostředí. Investiční plán Zelené dohody pro Evropu z roku 2020 propojuje financování a investice v oblasti životního prostředí a mobilizuje 1 bilion EUR na zelené investice (veřejné i soukromé) v průběhu deseti let, které jsou podpořeny rozpočtem EU na období 2021–2027. Od roku 2021 je kromě značných finančních prostředků, které jsou k dispozici prostřednictvím politiky soudržnosti v rámci víceletého finančního rámce, provádění environmentálních opatření podporováno také z Nástroje pro oživení a odolnost, podle nějž musí reformy a investice respektovat zásadu „významně nepoškozovat“. Taxonomie udržitelných činností EU a další iniciativy v oblasti udržitelného financování pomohou u soukromých investic zvýšit transparentnost, začlenit environmentální hlediska a přesměrovat finanční toky na šest environmentálních cílů. Přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí se poprvé zabývá investičními potřebami v oblasti životního prostředí a porovnává je s dosud dostupnými zdroji, čímž reaguje na mandát stanovený v investičním plánu Zelené dohody pro Evropu z roku 2020. Zjištění 1.Celková úroveň financování environmentálních investic (z vnitrostátních zdrojů a zdrojů EU dohromady) v období 2014–2020 byla v EU-27 odhadnuta na 0,6 až 0,7 % HDP (pro období 2014–2020), z čehož 14 % pochází z finančních prostředků EU. V některých zemích (např. Chorvatsko, Řecko, Slovensko, Rumunsko) pochází téměř 50 % nebo více z finančních prostředků EU. V průměru EU pocházela polovina celkového financování (53 %) z veřejných zdrojů (fondy EU a vnitrostátní veřejné zdroje dohromady) a v případě asi deseti zemí to byly více než dvě třetiny, což prokazuje význam veřejných zdrojů financování. 2.Pro srovnání, v současné době se roční investiční potřeby v oblasti životního prostředí pro programové období 2021–2027 odhadují na úrovni EU v rozmezí 0,9–1,5 % předpokládaného HDP v období 2021–2027, což naznačuje značnou investiční mezeru (0,6–0,8 % HDP, jež činí 76–110 miliard EUR ročně, přičemž se v jednotlivých členských státech značně liší) , kterou je třeba řešit, aby bylo zajištěno účinné provádění priorit v oblasti životního prostředí a aby byla podpořena ekologická transformace EU. 3.Téměř dvě třetiny mezery v investicích do životního prostředí se týkají řešení obecného znečištění a ochrany a správy našich vodních útvarů. Investiční mezera se u oběhového hospodářství a odpadů odhaduje na 13 až 28 miliard EUR ročně v závislosti na ambicích, pokud jde o míru oběhovosti, která má být dosažena. Roční deficit finančních prostředků na biologickou rozmanitost se odhaduje na přibližně 20 miliard EUR. 4.Potřeba dodatečných investic v oblasti klimatu, energetiky a dopravy nad rámec základních hodnot byla odhadnuta na 390 miliard EUR ročně (EU-27) a dalších 130 miliard EUR ročně je zapotřebí na dosažení hlavních cílů EU v oblasti životního prostředí. Náklady na přizpůsobení se změně klimatu mohou být rovněž značné a pohybují se od 35–62 miliard EUR (užší rozsah) do 158–518 miliard EUR (širší rozsah) ročně. Tyto investiční potřeby odrážejí cíle provádění do roku 2020 a 2030 (zatímco náklady na přizpůsobení se změně klimatu budou podle očekávání dlouhodobější). 5.Největší podíl zelených investic (71 %) byl v plánech pro oživení a odolnost přidělen na udržitelnou mobilitu, renovaci budov a energetickou účinnost, jakož i na obnovitelnou energii a energetické sítě. Naopak biologická rozmanitost, oběhové hospodářství, voda a prevence a omezování znečištění se na celkovém zeleném příspěvku podílely jen 13 %. Zelené investice určené na oblast klimatu, energetiky a dopravy významně podporují cíle v oblasti životního prostředí, například zlepšení čistoty ovzduší v Evropě. Neuspokojí však například významné potřeby v oblasti vodohospodářské infrastruktury a nakládání s odpady. Kromě toho se několik členských států rozhodlo neupřednostňovat opatření, která přinášejí přímý prospěch biologické rozmanitosti . 6.Z celkových prostředků EU, zahrnujících víceletý finanční rámec (VFR 2021–2027) a plán NextGenerationEU (NGEU), bude uvolněno 2,018 bilionu EUR v běžných cenách na podporu oživení po pandemii COVID-19 a dlouhodobých priorit EU, včetně ochrany životního prostředí. 30 % víceletého finančního rámce bude věnováno na opatření v oblasti klimatu a 7,5 % na biologickou rozmanitost (v roce 2024), což se v letech 2026 a 2027 zvýší na 10 %. V rámci NGEU bude z Nástroje pro oživení a odolnost na opatření v oblasti klimatu určeno nejméně 37 % . Obecný environmentální cíl Odhadovaná investiční mezera (EU-27, p. a.) v mld. EUR % Prevence a omezování znečištění 42,8 38,9 % Ochrana vody, vodní hospodářství a průmysl 26,6 24,2 % Oběhové hospodářství a odpady 13,0 11,8 % Biologická rozmanitost a ekosystémy 21,5 19,6 % Výzkum, vývoj a inovace a další 6,2 5,7 % Celkem 110,1 100 % Tabulka 1: Odhadované členění dodatečných investic EU v oblasti životního prostředí Obrázek 6: Celkové financování v oblasti životního prostředí (2014–2020) a odhady potřeb (2021–2027) v EU-27 (% HDP) Úspěšné postupy V rámci svého plánu pro oživení a odolnost Řecko významně investuje do zalesňování, biologické rozmanitosti, zvládání přírodních požárů, zmírňování následků povodní a modernizace zavlažovací sítě, což doplňují reformy podporující udržitelné skládkování a recyklaci. Chorvatsko usiluje o zlepšení ochrany před povodněmi pomocí řešení inspirovaných přírodou, jako je revitalizace vodních toků, připojení opuštěných propustí, vytváření druhotných mokřadních stanovišť a odstraňování invazních druhů. Malta společně s Estonskem, Řeckem, Lotyšskem, Rumunskem a Slovenskem zavedly daň podle množství produkovaného odpadu, která se vztahuje na hmotnost nebo objem odpadu vyprodukovaného domácnostmi a podniky a svezeného organizacemi pro svoz odpadu. Tento nástroj podporuje zásadu předcházení vzniku odpadu. Německo, Francie a Švédsko se v roce 2020 vyznačovaly vysokou úrovní emisí zelených dluhopisů. Itálie dosáhla pokroku v oblasti sledování a vykazování dopadů státního rozpočtu na životní prostředí (ekologické rozpočtování). Itálie zavedla od roku 2000 podávání zpráv o plánovaných výdajích na ochranu životního prostředí a řízení zdrojů. Do výkaznictví bylo rovněž zahrnuto dvanáct ukazatelů spravedlivého a udržitelného blahobytu v souladu s cíli v oblasti udržitelného rozvoje a cíli Agendy 2030.

3.6. Správa záležitostí týkajících se životního prostředí Správa záležitostí týkajících se životního prostředí je široký pojem, který zahrnuje začlenění environmentálních aspektů do rozhodování, účast veřejnosti, přístup ke spravedlnosti, sdílení informací a podávání zpráv, zajištění souladu s předpisy v oblasti životního prostředí a odpovědnost za životní prostředí. Zahrnuje rovněž způsob, jakým orgány veřejné správy kontrolují a zajišťují dodržování předpisů v praxi prostřednictvím jejich vymáhání. Podle Zelené dohody pro Evropu budou muset všechny činnosti a politiky EU přispívat k dosažení jejích cílů. V dohodě se výslovně uvádí, že Komise přijme opatření ke zlepšení přístupu občanů a nevládních organizací k právní ochraně před vnitrostátními soudy. V tomto směru byly vypracovány nástroje pro správu záležitostí týkajících se životního prostředí s ohledem na dosažení cílů Zelené dohody pro Evropu v oblasti klimatické neutrality, ochrany a obnovy ekosystémů a biologické rozmanitosti, nulového znečištění a oběhového hospodářství. Za stejným účelem přijala Komise dne 14. prosince 2021 návrh nové směrnice o trestněprávní ochraně životního prostředí, jejímž cílem je účinnější ochrana životního prostředí prostřednictvím trestněprávních opatření na vnitrostátní úrovni. Nová směrnice nahradí směrnici 2008/99/ES a stanoví nové trestné činy EU v oblasti životního prostředí, vyjasní ty stávající, navrhuje další sankce za trestné činy proti životnímu prostředí a jejím cílem je zajistit účinné vyšetřování a trestní řízení a pomoci při přeshraničním vyšetřování a stíhání. Hlavní závazky a témata, kterými se zabývá tento třetí přezkum provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí, se zakládají na požadavcích stanovených ve směrnici INSPIRE, posuzování vlivů na životní prostředí, přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí u vnitrostátních soudů, sankcích a zajištění souladu s předpisy v oblasti životního prostředí a směrnici o odpovědnosti za životní prostředí. Kromě svých donucovacích opatření Komise podpořila zefektivnění hodnocení vlivů na životní prostředí, aby se snížila duplicita a zabránilo se překrývání při povolování projektů. Zefektivnění pomáhá snižovat zbytečnou administrativní zátěž a urychluje rozhodování, pokud tím není ohrožena kvalita posouzení vlivů na životní prostředí. Je rovněž nezbytné, aby vedle zvyšování účinnosti postupů byly – v souladu se sekundárním právem EU a judikaturou Soudního dvora EU – dodržovány standardy participativních práv, včetně účasti veřejnosti a jejím přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí. Komise rovněž podpořila budování kapacit s cílem posílit prováděcí kapacity vnitrostátních orgánů i nevládních organizací. Zprávy o jednotlivých zemích představují některé z těchto snah, které jsou realizovány prostřednictvím nástroje technické podpory a programu TAIEX EIR peer-to-peer, jak je znázorněno na obrázku níže. Zjištění 1.Navzdory zlepšením při provádění směrnice INSPIRE, zejména v Estonsku, Německu, Litvě, Lucembursku, na Maltě, ve Slovinsku a ve Španělsku, je pro většinu členských států stále náročné zajistit lepší sdílení údajů, které by veřejnosti poskytlo vyšší úroveň transparentnosti a podpořilo provádění politik v oblasti životního prostředí. 2.Zajištění účinného přístupu k právní ochraně na vnitrostátní úrovni je zásadní pro provádění právních předpisů v oblasti životního prostředí. Komise přijala opatření, která mají zajistit, aby nevládní organizace zabývající se ochranou životního prostředí a zástupci veřejnosti mohli žádat o přezkum opatření k řešení znečištění ovzduší nebo prodloužení povolení k těžbě či výjimek pro lov. Cílem donucovacích opatření bylo rovněž zajistit přístup k právní ochraně při uplatňování směrnice o odpovědnosti za životní prostředí. Ve většině členských států však stále existuje prostor pro zlepšení, pokud jde o zlepšování přístupu veřejnosti k soudům za účelem napadení rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti, zejména v oblasti plánování týkajícího se vody, přírody a/nebo kvality ovzduší. 3.Většina členských států musí také lépe informovat veřejnost o jejích právech na přístup k právní ochraně. Lepší přístup veřejnosti k informacím o životním prostředí a šíření těchto informací by pomohlo zvýšit povědomí o záležitostech životního prostředí a zajistit účinnější účast veřejnosti při rozhodování o otázkách životního prostředí a ve svém výsledku zlepšit životní prostředí. 4.Kromě toho je v několika zemích zapotřebí dalších opatření a/nebo monitorování, aby se zajistilo, že účinnému přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí nebudou bránit náklady. 5.Roztříštěnost na regionální a místní úrovni zůstává výzvou pro správu záležitostí týkajících se životního prostředí v Maďarsku, Itálii, Lucembursku a Španělsku. Tento problém je třeba řešit, zejména vytvořením lepších mechanismů koordinace v oblasti životního prostředí. 6.Směrnice o posuzování vlivů na životní prostředí byla v roce 2014 revidována s cílem snížit administrativní zátěž a zlepšit ochranu životního prostředí a zároveň zvýšit spolehlivost, předvídatelnost a udržitelnost rozhodnutí o veřejných a soukromých investicích. Většina členských států využila této příležitosti a svůj regulační rámec pro posuzování vlivů na životní prostředí zefektivnila. Bylo však nutné přijmout donucovací opatření, aby se zajistilo, že směrnice bude správně provedena ve všech členských státech. Úspěšné postupy V Lotyšsku ministerstvo ochrany životního prostředí a regionálního rozvoje poskytuje na svých internetových stránkách přehled o postupu posuzování vlivů na životní prostředí. Úřad pro monitorování životního prostředí poskytuje informace na úrovni projektu o tom, kdo předložil návrh, odkazy na místa, kde lze získat přístup k dokumentům, a informace o tom, kdy a kde se uskuteční veřejné konzultace. Zveřejněny jsou také komplexní informace o dokončených posouzeních vlivů na životní prostředí a na internetových stránkách je k dispozici infografika s podrobným popisem celého postupu provádění tohoto posouzení a se stručným vysvětlením jeho účelu. Některé členské státy zřídily specializované orgány nebo soudy pro environmentální přezkum. Patří mezi ně například švédský soud pro půdu a životní prostředí, finský správní soud, dánský odvolací senát pro ochranu přírody a životního prostředí, maltský soud pro životní prostředí a územní plánování, irská rada pro územní plánování a belgická rada pro spory o povolení („Raad voor Vergunningsbetwistingen“). V nedávné době bylo u odvolacího soudu v belgickém Monsu zřízeno oddělení pro životní prostředí („chambre de l'environnement“), které se zabývá občanskoprávními i trestními věcmi. Obrázek 7: Příklady pomoci, kterou Evropská komise poskytla členským státům ve sledovaném období