ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Výroční zpráva o nástroji stability za rok 2010 /* KOM/2011/0494 v konečném znění */





OBSAH 1. Úvod 3 2. Struktura nástroje stability 3 3. 2007–2009 4 4. Přehled roku 2010 4 5. Reakce na krize nebo nově vznikající krize (nařízení IfS, článek 3) 5 5.1. Jak je nástroj stability vybaven pro reakce na krize? 5 5.2. Kdo se podílí na opatřeních týkajících se reakce nástroje stability na krizové situace? 7 6. Ohrožení veřejného pořádku (nařízení IfS, čl. 4 odst. 1) 8 7. Snižování chemického, biologického, radiologického a jaderného rizika (CBRN – nařízení IfS, čl. 4 odst. 2) 9 8. Budování kapacit pro situaci před krizí a po krizi (nařízení IfS, čl. 4 odst. 3) 9 9. Závěr 11 ÚVOD Tato čtvrtá výroční zpráva se předkládá Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů v souladu s požadavkem na podávání zpráv stanoveným v článku 23 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1717/2006 ze dne 15. listopadu 2006 o zřízení nástroje stability (dále jen „nařízení IfS“). Zpráva podává přehled o tom, jak byl v roce 2010 nástroj stability (IfS) směrován tak, aby měl dopad na krize a reagoval na hrozby v celém světě. Tato výroční zpráva je doplněna pracovním dokumentem útvarů Komise, který celkově aktualizuje provádění probíhajících opatření týkajících se reakcí na krize podle umístění a dlouhodobých programů. Za opatření nástroje stability nese odpovědnost široké spektrum prováděcích orgánů, včetně orgánů OSN a jiných mezinárodních a regionálních orgánů, agentur členských států EU, nevládních organizací a jiných aktérů občanské společnosti. STRUKTURA NÁSTROJE STABILITY Nástroj stability je klíčový nástroj vnější pomoci umožňující EU přispět k předcházení krizím nebo nově vznikajícím krizím, přispět k reakcím na ně a vytvořit bezpečné a stabilní prostředí. Články 3 a 4 nařízení IfS[1] stanoví typy činností, jež z nástroje vychází. Článek 3 stanoví „Pomoc v reakci na krizové situace nebo na nově vznikající krize“ týkající se reakcí na závažné politické a konfliktní situace, velké přírodní katastrofy a někdy i složité kombinace obou scénářů, jako ty, ke kterým došlo v Pákistánu a na Haiti v roce 2010. Tato opatření mohou být „mimořádnými opatřeními pomoci“[2] nebo „programy prozatímní reakce“[3], jež jsou omezeny na situace, kdy hlavní nástroje vnější pomoci[4] nemohou být dostatečně rychle a řádně nasazeny nebo kdy se objevují možnosti pro předcházení, zmírnění a řešení krizí. Opatření nástroje stability často doplňují SBOP[5] a jiná opatření coby součást komplexní reakce EU. Nástroj rovněž rozhodujícím způsobem přispívá k „Provázání okamžité pomoci, obnovy a rozvoje“[6]. Článek 4 stanoví programovatelnou součást nástroje zahrnující dlouhodobější opatření nástroje stability zaměřující se na tři oblasti: ustanovení čl. 4 odst. 1: ohrožení ochrany a bezpečnosti v regionálním přeshraničním kontextu; ustanovení čl.4 odst. 2: zmírnění rizik souvisejících s chemickými, biologickými, radiologickými a jadernými materiály a ustanovení čl. 4 odst. 3: budování kapacit pro situaci před krizí a po krizi[7]. 2007–2009 Do konce roku 2009 byl nástroj stability schopen dobře reagovat na celosvětové konflikty a krize, přijímat opatření týkající se ohrožení bezpečnosti na státní a regionální úrovni a budovat kapacity pro reakce na krize a předcházení konfliktům, přičemž jeho zásahy byly včasné, účinné a doplňující jiná opatření. Značný počet opatření nástroje stability v souladu s článkem 3 nařízení IfS se navrhuje jako doplnění humanitární pomoci, a to za účelem posílení provázanosti okamžité pomoci, obnovy a rozvoje nebo snadnějšího dosažení hlavních politických cílů misí SBOP. Na podporu 100 individuálních opatření v 48 zemích celého světa bylo uvolněno 350 milionů EUR. Ty měly široký geografický záběr: zhruba 25 % se zaměřilo na Afriku; 20 % na Asii; 18 % na Střední východ; 15 % na západní Balkán a východní Evropu; 11% na Latinskou Ameriku; a 11 % na Střední Asii a jižní Kavkaz. Co se týče článku 4, Komise přijala nový víceletý orientační program na období 2009–2011 s příslušnou částkou až 225 milionů EUR na tři prioritní oblasti: i) podpora mezinárodních snah řešit šíření zbraní hromadného ničení, a to prostřednictvím kontroly chemických, biologických, radiologických a jaderných materiálů a látek, kontroly zboží dvojího užití a dále pak prostřednictvím kroků, jež by pomohly přesměrovat odborné znalosti získané při vývoji zbraní do sféry mírových činností; ii) boj proti nedovolenému obchodu, terorismu a organizovanému zločinu; a iii) opatření na posílení mezinárodní a regionální kapacity analyzovat hrozby vůči stabilitě a lidskému rozvoji, předcházet takovým hrozbám a reagovat na ně. PřEHLED ROKU 2010 Celkový rozpočet pro nástroj stability v roce 2010 činil 213 559 000 EUR, což představovalo oproti roku 2009 nárůst o 15 %. Z nich bylo 21 milionů EUR vyčleněno na regionální přeshraniční hrozby (nařízení IfS, čl. 4 odst. 1), 41 milionů EUR na snižování chemického, biologického, radiologického a jaderného rizika (nařízení IfS, čl. 4 odst. 2) a 20 milionů EUR na budování kapacit pro situaci před krizí a po krizi (nařízení IfS, čl. 4 odst. 3). Zbylých 131 559 000 EUR se týkalo reakcí na krize nebo nově vznikajících krizí (nařízení IfS, článek 3). Všechny tyto prostředky byly vyčleněny na závazky. Rada byla informována po celou dobu prostřednictvím sdělení Politickému a bezpečnostnímu výboru o plánování pomoci EU a aktualizaci provádění probíhajících opatření. V rámci demokratické kontroly nástroje stability byla ustavena pracovní skupina o konfliktech, bezpečnosti a rozvoji Výboru pro zahraniční věci Evropského parlamentu, která se sešla čtyřikrát. V září Evropská komise spolu s Evropským parlamentem zorganizovala výstavu fotografií o nástroji stability, jež ukázala úsilí o předcházení konfliktů v 11 zemích. V rámci pohledu do budoucna se ve dnech 2. a 3. prosince 2010 konal seminář na vysoké úrovni o použití nástroje stability, jenž se zaměřil na dlouhodobé bezpečnostní hrozby a jenž měl zahájit debatu o dokumentu o strategii nástroje stability pro období 2012–2013. Semináře se zúčastnilo mnoho zainteresovaných stran a přispěvatelů z občanské společnosti či členských států a orgánů EU. REAKCE NA KRIZE NEBO NOVě VZNIKAJÍCÍ KRIZE (NAřÍZENÍ IFS, čLÁNEK 3) Jak nástroj stability reagoval na krize v roce 2010? Pro ilustraci činností v roce 2010 se zde uvádí krátké popisy některých programů ukazující šíři záběru a velmi rozličné typy témat, na které má nástroj stability reagovat. Úplné podrobnosti o programech nástroje stability, jež byly v roce 2010 prováděny, jsou uvedeny v příloze v pracovním dokumentu Komise. Všechny programy v roce 2010 byly mimořádnými opatřeními pomoci. Nebyl zřízen žádný program prozatímní reakce. Geografické rozdělení prostředků bylo v roce 2010 globální a zahrnující všechny kontinenty kromě Austrálie a Antarktidy: 19,3 milionu € v Africe; 17,8 milionu € na Středním východě; 550 000 € ve východní Evropě a na Západním Balkáně; 39 milionů € v jižní a západní Asii; 8,7 milionu € v jihovýchodní Asii; 17,1 milionu € ve Střední Asii a jižním Kavkazu a nakonec 29,1 milionu € v Latinské Americe[8]. Haiti: V odpovědi na zničující následky zemětřesení ze dne 12. ledna 2010 byla EU schopna rychle reagovat díky, mimo jiné, zásahu nástroje stability. Evropská komise a členské státy EU hrály klíčovou úlohu při intenzivním „posuzování potřeb v období po katastrofě“ (PDNA), na které byly poskytnuty prostředky z nástroje stability. Toto posuzování se odehrálo ve spojení s OSN a Světovou bankou při přípravě dárcovské konference v New Yorku, na které byla poprvé zmocněna vysoká představitelka / místopředsedkyně Ashtonová, aby představila celkový příspěvek EU na obnovu po katastrofě ve výši 1,2 miliardy EUR. V této souvislosti přispěl nástroj stability částkou pěti milionů EUR do programu „odměna za odvedenou práci“ řízeného rozvojovým programem Spojených národů (UNDP), který pomohl s počátečním odstraňováním trosek a rovněž přispěl k rychlému opětnému nastartování mikrohospodářství kolem početných neoficiálních vysídleneckých táborů. Později během roku nástroj stability zavedl program za 14,5 milionu EUR s cílem zlepšit kapacity připravenosti na katastrofy služeb civilní ochrany Haiti. Tento program se koná v partnerství se službami civilní ochrany pěti členských států EU a v úzké spolupráci s GŘ ECHO přímo na místě. V politické oblasti nástroj stability rovněž financuje poradenství vysoké úrovně vedení Haiti prostřednictvím misí „peer to peer“ bývalých světových lídrů na témata týkající se úspěšné rekonstrukce země. Dalších 5 milionů EUR bylo vyčleněno na podporu klíčových prezidentských voleb v roce 2010 jako doplnění činnosti volebních misí odborníků EU financovaných nástrojem EIDHR. Celkový příspěvek nástroje stability v rámci těchto programu v průběhu roku 2010 překročil 25 milionů EUR. Pákistán: Případ Pákistánu ukazuje na víceúčelovost nástroje stability. Byla spuštěna dvě opatření reakce na mimořádné události, jež reagovaly na po sobě následující události – 1) v návaznosti na politickou krizi v severozápadním regionu hraničícím s Afghánistánem bylo financováno posuzování potřeb v období po konfliktu (PCNA) a posléze poskytnut balíček obnovy po konfliktu ve výši 15 milionů EUR a 2) o tři měsíce později byl spuštěn program rychlé obnovy ve výši 18 milionů EUR doplňující úsilí humanitární pomoci EU po katastrofě způsobené nebývale silnou povodní. Súdán: V souvislosti s přípravami lednového referenda o sebeurčení jižního Súdánu nástroj stability podpořil organizaci referenda, vyjednávání mezi severem a jihem o úpravě vztahů po referendu a také „mírové dividendy“ prostřednictvím poskytování základních služeb obyvatelstvu Jižního Súdánu. Tato podpora překlenuje období do té doby, než začne ke konci roku 2011 financování z Evropského rozvojového fondu. Kyrgyzstán: Následně po lidovém povstání, jež vypudilo prezidenta Kurmambeka Bakieva, a násilných mezietnických střetech v červnu 2010 na jihu s bilancí více než 400 mrtvých a 375 000 vyhnaných osob, přinesl včasný a širokospektrální zásah nástroje stability zásadní výsledky. Program přispěl k: tvorbě, konzultacím a šíření nové ústavy; financování a organizaci referenda z 27. června o této ústavě a parlamentním volbám z 10. října; do prosince obnově 400 domů poničených nebo zničených během červnových násilností. Navíc byla ustavena nezávislá vyšetřovací komise, jako byl Úřad vysoké komisařky OSN pro lidská práva (OHCHR) ve městě Osh, který během prvních osmi měsíců od červnových mezietnických násilností obdržel více než 1 500 volání a poskytl 7 000 bezplatných právních konzultací. Filipíny: Vláda Filipín a Islámská fronta osvobození lidu Moro (Moro Islamic Liberation Front)[9] žádaly EU o příspěvek ke svému mírovému procesu prostřednictvím aktivní účasti v mezinárodním monitorovacím týmu a o zajištění dohledu nad dodržováním závazků obou stran v oblasti humanitární, renovační a rozvojové činnosti na jihu země. Na základě souhlasu Rady s touto žádostí podporuje politicky významný zásah nástroje stability ve výši tří milionů EUR tým EU a souběžně poskytuje nevládním organizacím prostředky pro monitorování ochranných činností a na podporu procesu politického dialogu prostřednictvím mezinárodní kontaktní skupiny pod předsednictvím Malajsie. Gruzie: Opatření nástroje stability mezi lety 2008 a 2010 v Gruzii bylo klíčové, aby EU mohla být přítomna v oblastech postižených konfliktem, zejména v Abcházii, a povolat další zúčastněné strany, jako jsou místní nebo mezinárodní nevládní organizace, mezinárodní organizace a jiní dárci. Opatření jsou v souladu se strategií EU v jižním Kavkazu a doplňují humanitární pomoc a pomoc poskytovanou v rámci ročních akčních plánů evropské politiky sousedství (EPS) následně po srpnu 2008. Zásahy reagují na různé potřeby místních obyvatel, pružně a komplementárně, a zaměřují se na otázky rychlé obnovy, socio-ekonomického opětovného začlenění vyhnaných osob, politického dialogu a opatření pro vytváření důvěry. Obzvláště úspěšný byl mechanismus rychlé reakce pro vytváření důvěry ustavený v roce 2010, který financoval a umožnil provádění zhruba 68 malých projektů mezi komunitami jak v Gruzii, tak v Abcházii. Úzce spolupracuje s misí EU SBOP, jejíž úlohou je analyzovat a monitorovat stabilizační proces a posilovat přitom vůdčí roli, jež EU hrála při zmírňování napětí v regionu. Krize kolem somálských pirátů: V rámci komplexního přístupu EU na potírání pirátství u pobřeží Somálska nástroj stability spolu s Úřadem OSN pro drogy a kriminalitu vyvinul programy na podporu soudů s piráty. Byly provedeny dohody s Keňou od května 2009 a Seychelami počátkem roku 2010 doplňující námořní operaci SBOP EU – NAVFOR Atalanta, jejíž úspěch závisí na soudech s podezřelými piráty v zemích regionu. Následující příklad demonstruje kromě provázanosti mezi činnostmi SBOP a nástroje stability také rychlost zásahu nástroje stability: od závěru mise na Mauriciu v září 2010 trvalo přesně jeden týden, než byl navržen program a bylo přijato formálního rozhodnutí[10] poskytnout 1,08 milionu EUR na podporu soudů s piráty právě včas pro setkání vysoké představitelky / místopředsedkyně Ashtonové s mauricijským premiérem, což jí umožnilo potvrdit konkrétní závazek EU vyčlenit prostředky pro Mauricius a podpořit jednání o uzavření dohody EU–Mauricius o vydávání podezřelých pirátů. Kdo se podílí na opatřeních týkajících se reakce nástroje stability na krizové situace? Reakce nástroje stability na krizové situace se připravují v těsné spolupráci s řadou partnerů: občanskou společností a orgány veřejné moci; členskými státy; orgány EU; třetími zeměmi; a mezinárodním společenstvím. Delegace EU mají důležitou roli při poskytování včasného varování a vytváření konceptů projektů. V roce 2010 byly pravomoci u většiny nových opatření, včetně všech 13 specifických rozhodnutí o financování[11] a šesti opatření v rámci „Nástroje pro politické poradenství a zprostředkování“[12] dále přeneseny[13] na delegace EU za účelem provádění v dotyčných lokacích. Lze tak včas vyjednat smlouvy s prováděcími orgány a zblízka sledovat provádění těchto citlivých projektů. V roce 2010 tak na delegace EU připadlo 78 % závazků a 85 % plateb v rámci nástroje stability. Některé delegace s obzvláště velkou mírou pracovní zátěže u programů nástroje stability obdržely pomoc vyhrazeného personálu financovanou z rozpočtové linie nástroje stability na správní podporu. Počet zaměstnanců delegací EU, jež v rámci nástroje stability působí v terénu, se zvýšil na 22 osob. Jedná se o osm osob zastávajících funkci regionálních pracovníků zodpovědných za plánování reakce na krizové situace, kteří pomáhají ústředí identifikovat efektivní zásahy, a 14 osob, jež v delegacích s významným a komplexním portfoliem v rámci tohoto nástroje zastávají funkci vedoucího projektu nástroje stability. Graf níže ukazuje, že nástroj stability staví na velké směsici partnerů pověřených jeho prováděním: [pic] Pohled na celé období 2007 až 2010 nabízí přesnější obrázek než při pohledu pouze na jeden rok. Z různých partnerů byli nestátní aktéři odpovědní za provádění rozpočtu nástroje stability z 32 % a OSN a její agentury z 37 %. Zásadní role OSN má důvod v nestálém prostředí, ve kterém nástroj stability působí, kde orgány OSN jsou často jedněmi z mála, které jsou v dané zemi dobře zastoupeny a jsou schopny rychle reagovat za použití spolehlivých místních sítí. Stálý nárůst počtu partnerů ze sféry nevládních organizací, jež mají dovednosti pro předcházení konfliktům a budování míru a které rozvíjejí své administrativní kapacity pro zacházení s prostředky EU, poukazuje na to, že nevládní organizace jsou stále častěji vyzývány k provádění opatření nástroje stability. V roce 2010 sféra nevládních organizací byla zodpovědná za provádění téměř poloviny[14] rozpočtu určeného na připravenost na krize[15]. OHROžENÍ VEřEJNÉHO POřÁDKU (NAřÍZENÍ IFS, čL. 4 ODST. 1) Programy koncipované v kontextu regionálních přeshraničních hrozeb se zaměřují na budování kapacit za úzké konzultace s přijímajícími zeměmi. Bezpečnostní kapacity jsou typicky posilovány na státní, regionální a v konečném důsledku na regionální přeshraniční úrovni. V rámci přístupu upraveného pro každou situaci jsou určeny klíčové země regionu a kapacity místních donucovacích a bezpečnostních složek jsou posilovány tím, že se ustavují nebo posilují specializované meziagenturní složky. Poté jsou ustaveny funkce regionální koordinace za použití stávajících struktur, kde je to možné, za účelem pomáhat rozvoji regionální a regionální přeshraniční spolupráce. Skrze regionální informační systémy je podporováno sdílení informací. Týká se to vícero oblastí: potírání nedovoleného obchodu a organizovaného zločinu podél kokainových a heroinových cest; nezákonného obchodování se střelnými zbraněmi a výbušninami; posilování námořní ochrany a bezpečnosti podél důležitých námořních tras a budování kapacit v regionech sužovaných terorismem. V roce 2010 bylo 21,5 milionu EUR vyčleněno na závazky na opatření ve výše zmíněných oblastech s celkem cca sedmi miliony v platbách. V roce 2010 bylo najato více než 100 odborníků prostřednictvím ESF[16] ze specializovaných veřejných nebo poloveřejných organizací v členských státech EU, kteří spojili své síly, aby dali k dispozici své specifické odborné znalosti a poskytovali technické vstupní informace pro identifikaci a podrobné plánování opatření nástroje stability, včetně ročního akčního programu na rok 2011, a umožnili tak plnohodnotné provádění opatření rozhodnutých v předchozích ročních akčních programech. SNIžOVÁNÍ CHEMICKÉHO, BIOLOGICKÉHO, RADIOLOGICKÉHO A JADERNÉHO RIZIKA (CBRN – NAřÍZENÍ IFS, čL. 4 ODST. 2) Z historického hlediska se činnost ve většině sfér soustředila na bývalý Sovětských svaz. V roce 2010 bylo vynaloženo úsilí s cílem rozšířit geografické pokrytí programu. Záběr programu byl rozšířen na oblast Středozemního moře, Střední východ, jihovýchodní Asii, Střední Asii, jižní Kavkaz a Afriku. Celkový počet nově zapojených zemí a zemí bývalého Sovětského svazu činí přibližně 40. Program CBRN se zaměřuje na zlepšování kultury bezpečnosti šířením osvědčených postupů a zvyšováním obecné úrovně povědomí o ochraně a bezpečnosti. Před rokem 2010 byly různé sféry pokryty samostatně[17]. Od roku 2010 poskytují špičková vědecká střediska („Centres of Excellence“), založená v rámci nástroje, jednotnou a integrovanou platformu pro opatření ve všech těchto sférách. BUDOVÁNÍ KAPACIT PRO SITUACI PřED KRIZÍ A PO KRIZI (NAřÍZENÍ IFS, čL. 4 ODST. 3) Roční akční program činností v rámci „partnerství pro budování míru“ nástroje stability[18] v roce 2010 pokračoval a dále rozvíjel skupiny činností podpořené v předchozích letech. Program, jenž začal v dubnu 2010, se zaměřil na následující činnosti: i) budování celkové kapacity nestátních aktérů reagovat na krizové situace a usnadnění dialogu mezi občanskou společností a orgány EU o problematice budování míru; ii) spolupráce s mezinárodními organizacemi, zejména s OSN a jejími orgány a agenturami, na řadě témat (včetně přírodních zdrojů, snižování rizika konfliktů a katastrof, odzbrojení, demobilizace a opětovné začlenění); a iii) práce s příslušnými orgány členských států EU na odborné přípravě policejních a civilních odborníků, kteří se mají účastnit stabilizačních misí. Během roku pokračovalo provádění činností financovaných v rámci předchozích ročních akčních plánů v tématických oblastech, jako jsou posuzování potřeb v období po konfliktu a po katastrofě, zlepšování údajů o pomoci po konfliktu, zprostředkování a dialog a reforma bezpečnostního odvětví v partnerství s agenturami OSN a Světovou bankou. Byla zavedena specifická opatření s Africkou unií a Ligou arabských států s cílem posílit jejich kapacity včasného varování. „Partnerství pro budování míru“ se zaměřilo na posilování dialogu s organizacemi občanské společnosti o problematice budování míru. V březnu se konalo konzultační setkání o EU a Somálsku. Kromě toho byla zahájena činnost sítě dialogu občanské společnost (Civil Society Dialogue Network)[19], aby se usnadnil dialog s nestátními aktéry s cílem poskytovat vstupní informace pro proces tvorby politik EU. V roce 2010 se konala dvě setkání na politické úrovni: „Nastolení míru v nestabilních situacích“ a „Účast žen na mírovém procesu“, jež následovala po desátém výročí rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1325[20] o ženách, míru a bezpečnosti. Značný pokrok učiněný v rámci společné iniciativy EU/OSN o provázanosti mezi přírodními zdroji a konflikty dokládá, jak práce odvedená v roce 2010 posílila politický dialog v mezinárodním společenství. Byly vytvořeny naučné materiály o zemi, těžebním průmyslu, vzácnosti životního prostředí a konfliktu. Kurzy odborné přípravy byly zorganizovány v Bruselu a na Akademii personálu OSN v Turíně za účasti zástupců EU, OSN a organizací občanské společnosti. Byl zaznamenán rovněž zásadní pokrok v uskutečňování společného prohlášení ES-OSN-SB o posuzování potřeb v období po krizi a po katastrofě[21] ze září 2008. V rámci dvou zvláštních opatření byly vyvinuty a provedeny společné metodologie, nástroje provádění a odborná příprava. V roce 2010 bylo zorganizováno několik společných informačních akcí a akcí odborné přípravy pro určité cílové skupiny, jejichž záběr pokrýval spektrum od obecného úvodu o PDNA/PCNA až po semináře odborné úrovně pro personál a provozovatele z EU/OSN/SB. Konaly se rovněž expertní praktické semináře za účelem doladění metodologie a vytvoření společných příruček/nástrojů, jež mají být používány odborníky z odvětví účastnícími se misí PDNA/PCNA. Součástí úsilí EU o posílení schopností civilního řešení krizí bylo vyhlášení dvou výzev k podávání návrhů[22] na poskytování specializovaných programů odborné přípravy zaměřující se na posílení schopností a dovedností personálu pracujícího v misích civilního řešení krizí a policejních důstojníků, u kterých je pravděpodobné nasazení v krizových situacích. Tato opatření budou prováděna od roku 2011. ZÁVěR Opatření nástroje stability provedená v roce 2010 a doplňující regionální a tématické nástroje EU, humanitární pomoc a mise SBOP podpořila úsilí EU o zachování míru,předcházení konfliktům a posilování mezinárodní bezpečnosti v souladu s článkem 21 Smlouvy o Evropské unie. Ve svém čtvrtém roce a s rozpočtem, který narostl o 59 % z 139 123 000 EUR v roce 2007 na 213 559 000 EUR v roce 2010, dosáhl celkový program nástroje stability stádia zralosti a spolehlivosti pro řešení příštích výzev, jako ty, jež se počátkem roku 2011 objevily v severní Africe, arabských zemí a na Středním východě. Na konci roku 2010 bylo zahájeno externí vyhodnocení nástroje stability za účelem „zjistit informace o dosavadních výsledcích jednotlivých součástí reakcí a připravenosti na krize nástroje stability a pomoci zlepšit přístupy nástroje stability k budoucím opatřením týkajícím se reakcí na krize a strategie pro programování budoucí připravenosti“. Vyhodnocení došlo k závěru, že nástroj stability je „ jedinečným nástrojem v rámci architektury EU pro mír, bezpečnost a rozvoj . Článek 4 a čl. 4 odst. 3 vyplňují významnou strategickou, finanční a kapacitní mezeru a umožňují EU podporovat široké spektrum iniciativ týkající se připravenosti na zásadní krize a reakcí na ně. Podoba a řízení nástroje vedly k velkému počtu výsledků, které by měly být uznány a jež jsou důležitými příspěvky ke globálními míru a stabilitě“. Celá zpráva byla postoupena Výboru IfS v červenci 2011. S vytvořením Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) na konci roku 2010 a Služby nástrojů zahraniční politiky Komise (FPI) budou těsné pracovní vztahy v rámci Komise, zejména mezi těmi útvary, jež spravují okamžitou humanitární pomoc, rozvojovou spolupráci a nástroje zahraniční politiky, a také s ESVČ, delegacemi EU a širším společenstvím EU nadále základním kamenem pro efektivitu EU a nástroje stability při řešení budoucích krizí. [1] Nařízení (ES) č. 1717/2006 ze dne 15. listopadu 2006 o zřízení nástroje stability. Úř. věst. L 327/1, 24.11.2006. [2] Maximální doba trvání je 18 měsíců se zrychlenými postupy pro přijetí a provádění u programů na méně než 20 milionů EUR, pro rozhodnutí, jak stanoví nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, v platném znění, uváděné jako finanční nařízení, a nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla finančního nařízení, uváděné jako prováděcí pravidla. [3] Programy, jež staví na mimořádných opatřeních pomoci a které se zaměřují na zavedení podmínek pro provádění politik rozvojové spolupráce EU. Ty nepodléhají stejným časovým omezením jako mimořádná opatření pomoci, ale mají delší rozhodovací proces včetně postupu projednávání ve výborech. [4] Nástroj předvstupní pomoci (NPP); nástroj pro evropské sousedství a partnerství (ENPI); nástroj pro rozvojovou spolupráci (DCI); Evropský rozvojový fond (EDF), evropský nástroj pro demokracii a lidská práva (EIDHR) atd. [5] Společná bezpečnostní a obranná politika (SBOP). [6] LRRD. [7] Známé rovněž jako „partnerství pro budování míru“ (PbP) nástroje stability. [8] Vyjádřeno v procentech: 14,7 % Afrika; 13,5 % Střední východ; 0,4 % Evropa; 29,6 % jihozápadní Asie; 6,7 % jihovýchodní Asie; 13 % Střední Asie a jižní Kavkaz; 22,1 % Latinská Amerika. [9] MILF. [10] Rychlé schválení je možné díky rozhodnutí o financování IfS, jež vytvořilo „Nástroj pro politické poradenství, technickou pomoc a zprostředkování“ (v roce 2010 bylo alokováno 20 milionů EUR), ze kterého mohou být vyčleněny částky do výše dvou milionů EUR pro jedno opatření na základě schválení generálního ředitele bývalého Generálního ředitelství Komise pro vnější vztahy. [11] Rozhodnutí Komise pro použití financí EU. [12] PAMF je ve své podstatě rozhodnutí o financování, jež stanoví podmínky, za kterých může být rychleji rozhodnuto o malých opatřeních specifických typů. [13] Právní a finanční odpovědnost za využití prostředků EU, včetně pravomocí k podpisu a potřebným změnám kontraktů, je přenesena z ústředí Evropské komise na dotyčnou delegaci. [14] 48% [15] Ustanovení čl. 4 odst. 3 nařízení IfS. [16] Nástroj odborné podpory, jež staví na specialistech z veřejných a poloveřejných organizací z celé EU. Od roku 2008 odborníci ze zhruba 60 organizací v 17 členských státech uskutečnili více než 100 misí. [17] Např. kontrola vývozu zboží dvojího užití, nezákonný obchod, nové uplatnění pro vědce, kteří se dříve zabývali vývojem zbraní, kultura bezpečnosti a ochrany. [18] Roční akční program na rok 2010 Evropská komise přijala dne 31. března 2010 (http://www.eeas.europa.eu/ifs/docs/2010_annual_action_programme_en.pdf). [19] Ta byla řízena Evropským mírovým kontaktním úřadem (European Peace-building Liason Office – EPLO). [20] Rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1325. [21] PCNA/PDNA. [22] Smlouva o odborné přípravě o civilním řešení krizí byla podepsána v prosinci 2010 s vedoucí agenturou konsorcia vzdělávacích subjektů ze 13 členských států EU.