Přestože předložení dostatečného cestovního zdravotního pojištění (dále jen „pojištění“) je nezbytné při podání žádosti o krátkodobé vízum, toto pojištění není podmínkou pro vstup, která se kontroluje na vnějších hranicích EU. Od státních příslušníků třetích zemí, kteří nepodléhají vízové povinnosti, a budoucích žadatelů v rámci systému ETIAS se tedy nevyžaduje, aby při cestě do EU předložili doklad o pojištění. To vede k rozdílnému zacházení se státními příslušníky třetích zemí bez vízové povinnosti a těmi, na které se vízové povinnosti vztahují.

Neodkladná zdravotní péče je obecně poskytována veřejnými nemocnicemi ve všech členských státech EU všem lidem bez ohledu na jejich pobytový nebo vízový status a bez ohledu na to, zda mají zdravotní pojištění. Řada členských států EU navíc uzavřela dvoustranné dohody týkající se zdravotní péče s některými třetími zeměmi, na které se vztahuje vízová povinnost. Díky těmto dohodám by měly být pokryty náklady na jakoukoliv péči poskytovanou držitelům víza, kteří jsou státními příslušníky těchto zemí, a to i v případě, že nemají pojištění.

Několik členských států EU uvádí odhady nezaplacených účtů za zdravotní péči za ošetření cizích státních příslušníků (bez uvedení státní příslušnosti) v rozmezí od 10 % do 60 %, ale pouze jeden stát zaslal údaje o nezaplacených účtech za zdravotní péči poskytnutou konkrétně držitelům krátkodobých víz z jednoho svého regionu (65 %). Daný členský stát EU rovněž uvádí, že výše nezaplacených účtů za zdravotní péči poskytnutou státním příslušníkům třetích zemí, na které se nevztahuje vízová povinnost (a povinnost mít pojištění), činí 62 %. V této souvislosti je obtížné tvrdit, že požadavek na pojištění má skutečný přínos.

2.Současný stav: nejasná představa

Mezi zkušenostmi členských států existují značné rozdíly způsobené zejména rozdíly v systémech zdravotní péče. Neodkladná zdravotní péče je poskytována všeobecně a pokrytí nákladů na tuto péči je druhořadou záležitostí. V některých členských státech EU platí dvoustranné dohody o zdravotní péči se třetími zeměmi, které pokrývají zdravotní péči bez ohledu na to, zda je dotyčná osoba pojištěna, či nikoli. Situace se liší také v závislosti na tom, zda je zdravotní péče poskytována na základě soukromé komerční „smlouvy“, přímo státními zařízeními, nebo kombinací těchto dvou případů, kdy stát vystupuje jako „zajistitel“. Odhady členských států EU týkající se částek, které představují nezaplacené účty za zdravotní péči, se velmi liší. Některé členské státy EU soudí, že se jedná o zanedbatelný problém, a bez poskytnutí jakýchkoliv podkladů uvádějí, že „držitelé víz platí své léčebné výlohy“. Jiné státy to považují za zásadní problém a upozorňují na to, že práh pojistného krytí ve výši 30 000 EUR je nedostatečný.

Vzhledem k tomu, že pojištění není podmínkou vstupu, a tedy se při vstupu na území nekontroluje, nelze prokázat, zda držitelé víz mají odpovídající pojištění při každé cestě.

Sběr přesných údajů o účtech nezaplacených držiteli krátkodobých víz je navíc obtížný a zdá se, že se nikde neuskutečňuje. Důvody, proč vznikají nezaplacené účty (za péči poskytnutou státním příslušníkům třetích zemí), tedy zůstávají neznámé, a v této otázce je třeba vyjasnit řadu aspektů, například:

-Jaký je podíl držitelů krátkodobých víz, kteří během svého pobytu potřebují neodkladnou zdravotní péči a kteří nemají žádné pojištění nebo nemají dostatečné pojištění?

-Lze nedostatečné pojistné krytí vysvětlit skutečností, že současný právní základ jasně neuvádí požadavky na to, co má pojištění splňovat, aby bylo považováno za dostatečné?

-Je úroveň krytí (30 000 EUR) příliš nízká na to, aby pokryla všechny náklady?

-Z jakých důvodů pojišťovny odmítají hradit vzniklé náklady na zdravotní péči?

-Proč se zdravotnická zařízení nesnaží o vymáhání nezaplacených výdajů? Je to kvůli nízké úspěšnosti nebo proto, že ústřední orgány nakonec dluhy pokryjí?

Dodatečným, avšak také významným problémem je, že není nijak prokázáno, že by státní příslušníci třetích zemí, na které se vztahuje vízová povinnost, představovali pro zdravotní péči jiné problémy než státní příslušníci třetích zemí, na které se vízová povinnost pro cesty do EU nevztahuje (viz výše). Je proto velmi sporné, zda jsou rozdílné požadavky vztahující se na tyto kategorie cestujících oprávněné.

Některé členské státy EU ve svých odpovědích tvrdí, že tento požadavek by měl být považován také za prostředek ochrany cestujících v případě, že by během pobytu potřebovali neodkladnou zdravotní péči. To by se však mělo vztahovat na všechny státní příslušníky třetích zemí cestující do EU.

3.Dopad pandemie COVID-19

V důsledku pandemie COVID-19 a následného celosvětového omezení cestování došlo od konce března 2020 k náhlému a téměř úplnému zastavení vízových operací a k tomu, že vysoký počet držitelů víz nacházejících se na území členských států EU nebyl schopen opustit území před skončením platnosti víza. Pandemie dále zdůraznila naléhavou potřebu vyhodnotit účinnost pojištění. Členským státům byly proto položeny následující otázky:

-Jaký je dopad současné pandemie COVID-19? Zaznamenali jste během tohoto období nějaké změny v oblasti nezaplacených účtů za zdravotní péči? Pokud tyto údaje ještě nejsou k dispozici, uveďte, kdy budou.

-Jaká ustanovení o zdravotním pojištění a zdravotní péči se vztahují na držitele krátkodobých víz, kteří musí kvůli pandemii COVID-19 zůstat na území schengenského prostoru déle než 90 dní?

Odpovědi členských států EU na tyto otázky byly velmi podobné: je příliš brzy na to stanovit, zda měla pandemie nějaký dopad, nízký počet cestujících z třetích zemí (s vízovou povinností nebo bez ní) však naznačuje, že dopad mít nebude. Většina členských států EU po osobách nedobrovolně překračujících povolenou délku pobytu nepožadovala uzavřít pojištění na dobu jejich prodlouženého pobytu a během tohoto období bylo poskytováno jakékoliv neodkladné ošetření. Lidé, kteří během svého prodlouženého pobytu vyžadovali jiné typy zdravotní péče, museli náklady na tuto péči hradit sami.

V listopadu 2020 členské státy EU opětovně zahájily zpracovávání nízkého počtu žádostí o víza na celém světě, přičemž se objevil nový aspekt pojištění přímo související s pandemií COVID-19: Namátkové kontroly provedené v dubnu 2020 ukázaly, že několik významných pojišťoven začalo nabízet pojistné smlouvy obsahující zvláštní ustanovení, které z pojistného krytí vylučují zdravotní náklady spojené s vypuknutím epidemie nebo pandemie, nebo je kryjí pouze částečně. Podobné trendy hlásily také konzuláty členských států EU.

III.Další kroky

Co se týče účinnosti současného požadavku na pojištění, nelze učinit jednoznačné závěry. Tato zpráva ukazuje, že chybí relevantní a spolehlivé údaje, které by Komisi umožnily plně posoudit účinnost stávajících pravidel. Jsou však dostatečně doloženy výzvy, kterým různí aktéři čelí při provádění opatření, a lze tedy již vyvodit následující závěry: