Sdělení komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru - Podpora řádné správy v daňové oblasti /* KOM/2009/0201 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 28.4.2009 KOM(2009) 201 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE RADĚ, EVROPSKÉMU PARLAMENTU A EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU Podpora řádné správy v daňové oblasti SDĚLENÍ KOMISE RADĚ, EVROPSKÉMU PARLAMENTU A EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU Podpora řádné správy v daňové oblasti OBSAH 1. Úvod 4 2. Prvky řádné správy v daňové oblasti 5 2.1. Stávající spolupráce v oblasti daní v rámci EU 5 2.2. Diskuze týkající se mezinárodní spolupráce v daňové oblasti 6 3. Mezinárodní politika EU týkající se řádné správy v daňové oblasti 7 3.1. Závazky učiněné na úrovni EU 7 3.2. Probíhající akce 8 4. Jak posílit zásadu řádné správy v daňové oblasti v rámci EU a na mezinárodní úrovni 9 5. Závěr 13 1. ÚVOD Vzhledem k současné finanční a hospodářské krizi jsou národní rozpočty a daňové systémy pod rostoucím tlakem a potřeba mezinárodní spolupráce v oblasti daní a společných norem (tedy „řádná správa v daňové oblasti“) se stala pravidelným předmětem mezinárodních jednání. Globalizace neboli zvyšující se hospodářská integrace trhů, která je vedena rychlými technologickými změnami a liberalizací politiky, poskytuje světu velké příležitosti. Mnohé země dosáhly na základě globalizace značných zisků. Pokud jde o země EU, odhaduje se, že globalizace přispěla alespoň z jedné pětiny k růstu příjmů zaznamenaných od druhé světové války[1]. Existují nicméně i negativní sociální a ekonomické dopady globalizace. Země se mohou například stát zranitelnějšími v případě hospodářských turbulencí, jak je zřejmé v současnosti, a dále jsou více vystaveny případům vyhýbání se placení daní a daňovým únikům. Ve světě, kde se peníze mohou volně pohybovat přes hranice, mohou „daňové ráje“ a nedostatečně regulovaná mezinárodní finanční centra, která odmítají přijmout zásady transparentnosti a výměny informací, zjednodušit nebo dokonce podněcovat daňové podvody a vyhýbání se placení daní, což negativně ovlivňuje daňovou suverenitu jiných zemí a snižuje jejich příjmy. Podle odhadu OECD provedeného koncem roku 2008 se do daňových rájů v celém světě investoval kapitál ve výši 5 000 až 7 000 miliard USD[2], i když stupeň utajení, který se týká příslušných účtů, komplikuje přesné určení částek, které jsou umístěny do těchto jednotlivých jurisdikcí. Vzhledem k tomu, že národní rozpočty a s nimi spojené sociální a jiné politiky jsou pod silným tlakem, jedná se o mimořádně závažný problém. Bylo by kontraproduktivní odmítnout globalizaci a uzavřít trhy kvůli těmto negativním účinkům. Z pohledu EU je proto schůdnou cestou lépe zvládat účinky globalizace prostřednictvím smluv se třetími zeměmi, zahrnujícími společné normy a spolupráci týkající se i daňové oblasti, a to na co nejširším geografickém základě. Spravedlivé a účinné daňové systémy sehrávají zásadní roli nejen při zabezpečení rovných podmínek subjektů, pokud jde o hospodářské a obchodní vztahy a o investice, ale také zajištěním finanční základny pro veřejné výdaje. Řádná správa v daňové oblasti je tedy nejen základním prostředkem boje proti přeshraničním daňovým podvodům a únikům, ale může také posílit boj proti praní špinavých peněz, korupci a financování terorismu. Je zřejmé, že panuje stále širší celosvětová shoda o potřebě trvalé koordinované reakce na tento problém prostřednictvím vzájemně se doplňujících iniciativ v oblasti finanční regulace a zdanění. Země G20 se ve svém akčním plánu z listopadu 2008 shodly na tom, že budou pracovat na uplatňování mezinárodních pravidel týkajících se transparentnosti ve finančních záležitostech a administrativní spolupráce v daňové oblasti. Ministři financí členských států EU vyzvali v příspěvku, který představili na zasedání Evropské rady v prosinci roku 2008[3], k pokračování v boji proti nepovoleným finančním rizikům, jež mají svůj původ v nespolupracujících jurisdikcích, a v boji proti daňovým rájům. Ve svém příspěvku, vypracovaném při příležitosti ministerského a vládního zasedání skupiny G-20 dne 14. března 2009, zdůraznili ministři financí zemí EU „potřebu chránit finanční systém před netransparentními, nespolupracujícími a nedostatečně regulovanými jurisdikcemi včetně extrateritoriálních finančních středisek“, požádali o vytvoření „souboru sankčních opatření“ a zdůraznili potřebu posílit „akce k dosažení řádné správy v daňové oblasti na mezinárodní úrovni (transparentnost, výměna informací a spravedlivá daňová soutěž)“. Zasedání Evropské rady ve dnech 19. a 20. března potvrdilo tento postoj. Na summitu vedoucích představitelů skupiny G-20 v Londýně dne 2. dubna 2009 souhlasily hlavy států s tím, že „přijmou opatření proti nespolupracujícím jurisdikcím, včetně daňových rájů“ a prohlásily, že jsou „připraveni zavést sankce na ochranu (svých) veřejných financí a finančních systémů“ a že „skončila éra bankovních tajemství“. V rámci příprav na zasedání G-20 zareagovala řada jurisdikcí a oznámila svou připravenost od nynějška uplatňovat mezinárodní standardy o transparentnosti a výměně informací[4]. Toto sdělení má za cíl identifikovat různé činnosti, kterými může EU přispět k řádné správě v oblasti přímých daní. Zabývá se následující problematikou: - jak může být řádná správa v rámci EU vylepšena, - jaké jsou konkrétní nástroje, které mají Evropská společenství a členské státy EU k dispozici, aby podpořily řádnou správu na mezinárodní úrovni, a - oblast působnosti koordinovanější činnosti členských států EU, přičemž cílem je podpořit, lépe zorganizovat a doplnit opatření přijatá jinými mezinárodními institucemi, jako jsou OECD nebo OSN. 2. PRVKY řÁDNÉ SPRÁVY V DAňOVÉ OBLASTI 2.1. Stávající spolupráce v oblasti daní v rámci EU Ministři financí zemí EU, kteří se zúčastnili zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) dne 14. května 2008, definovali řádnou správu v daňové oblasti jako správu založenou na zásadách transparentnosti, výměny informací a spravedlivé daňové soutěže. Vnitřní trh je řízen společnými pravidly, zahrnujícími právo společností a daňové právo[5], přičemž tato pravidla jsou vypracována tak, aby umožňovala společnostem i soukromým osobám získat co nejvíce výhod z otevřených hranic. Tato pravidla mají prospěšné účinky, zejména v oblasti snižování nákladů na dodržování předpisů a v oblasti podpory přeshraničních investic. Postupující integrace národních ekonomik v rámci vnitřního trhu ale také přináší nové výzvy. Otevřené hranice mají například za následek zvýšení tlaku na daňový systém a znesnadňují vybírání potřebných prostředků k financování veřejných výdajů. Právní předpisy Společenství do značné míry umožňují členským státům uspořádat si svůj systém přímého zdanění tak, aby vyhovoval jejich vnitropolitickým cílům a požadavkům. Během posledního desetiletí se členské státy nicméně shodly na různých přístupech, jak bránit erozi daňového základu a narušování toku investic. Tím uznaly, že jednotlivá vnitrostátní a bilaterální opatření mohou vyřešit problémy eroze daňového základu pouze částečně a že spolupráce v rámci EU jako celku je nezbytná. Členské státy se shodly na několika opatřeních, která jsou určena k podpoře řádné správy v daňové oblasti v rámci EU: - Administrativní spolupráce, včetně výměny informací - Směrnice o „vzájemné pomoci“[6] stanoví, že má docházet k výměně informací o přímých daních mezi jednotlivými daňovými úřady. Směrnice o vymáhání daňových pohledávek[7] zavádí systém, kdy členský stát může požádat o pomoc od jiného členského státu v případě vymáhání pohledávek vyplývajících z daní, cel a dávek. Směrnice o zdanění příjmů z úspor[8] umožňuje správcům daně automatickou výměnu informací, i když se uplatňuje pouze na příjmy soukromých osob z úspor v podobě úroků a třem členským státům bylo povoleno přechodně používat srážkovou daň. - Škodlivá daňová soutěž - Právní předpisy o administrativní spolupráci jsou doplněny politickou dohodou mezi členskými státy, jejímž cílem je boj proti škodlivé daňové soutěži v oblasti zdanění podniků prostřednictvím postupu vzájemného hodnocení. „Kodex chování při zdaňování podniků“[9] definuje škodlivá daňová opatření jako opatření (včetně správních postupů), která ovlivňují nebo mohou ovlivňovat významným způsobem výběr umístění podnikatelských činností ve Společenství a které stanoví významně nižší úroveň zdanění, než je obecně používána v dotčeném členském státě. Na základě tohoto Kodexu, který platí jak v členských státech, tak i v závislých a přidružených územích, bylo posouzeno přes 400 opatření, přičemž více než sto z nich bylo posouzeno jako opatření škodlivé, a bylo tedy následně zrušeno nebo změněno. - Státní podpory - Politika EU v oblasti státních podpor s daňovou podstatou[10] přispěla k odstranění narušení hospodářské soutěže vyplývajícího ze zvláštních systémů zdanění podniků zavedených jednotlivými členskými státy. - Transparentnost - Tyto iniciativy v oblasti daní jsou doplněny existencí práva společností a pravidel zajišťujících transparentnost podniků a finanční transparentnost. 2.2. Diskuze týkající se mezinárodní spolupráce v daňové oblasti Úsilí, které vynakládá EU na zlepšování spolupráce v daňové oblasti, se opírá o řadu základních zásad, které byly během posledních let hnací silou činnosti OECD v jejím boji proti škodlivé daňové soutěži. Činnost OECD má dvě části: - Má za cíl identifikovat a odstranit preferenční daňové režimy 30 členských zemí OECD, přičemž jsou používána kritéria, která jsou blízká (i když mají menší rozsah působnosti) kritériím obsaženým v Kodexu chování při zdaňování podniků EU. - Činnost byla také rozšířena na země, které nejsou členy OECD, včetně řady tzv. „daňových rájů“[11], a od třiceti pěti z těchto jurisdikcí byly obdrženy politické závazky umožňující reálnou spolupráci se členy OECD, pokud jde o transparentnost a výměnu informací v daňové oblasti. Vzhledem k tomu, že u příležitosti summitu G-20, který se konal 2. dubna 2009, měl být vyhotoven seznam jurisdikcí, jejichž pokrok v oblasti uplatňování obecně uznávaných mezinárodních daňových standardů vypracovaných OECD byl shledán jako nedostatečný, řada jurisdikcí se rovněž nedávno zavázala k dodržování těchto standardů, mj. Švýcarsko, Rakousko, Belgie, Lucembursko, Hongkong, Macao, Singapur, Chile, Andorra, Lichtenštejnsko a Monako. Tímto závazkem bylo v zásadě respektování mezinárodních standardů OECD, což předpokládá na vyžádání přistoupit k výměně informací ve všech daňových oblastech pro administrativní účely a za účelem uplatňování vnitrostátního daňového práva, bez ohledu na požadavky spojené s národními zájmy nebo bankovním tajemstvím uplatňovaným v příslušné jurisdikci pro daňové účely. Standardy OECD rovněž stanoví významná bezpečnostní opatření s cílem ochránit důvěrnost předávaných informací. Ihned po summitu skupiny G-20 předložila OECD zprávu o zavedení mezinárodních daňových standardů jurisdikcemi, které byly sledovány světovým fórem OECD. Komise vítá tyto významné závazky, které byly přijaty, a těší se na jejich zavedení. Na úrovni členských států navrhne koordinovanou činnost s cílem zajistit vhodné sledování, pokud je to v zájmu EU. „Deklarace o financování rozvoje“[12] přijatá na následné mezinárodní konferenci OSN o financování rozvoje, kde bylo přezkoumáno provádění Monterreyského konsenzu, obsahuje pevné závazky směřující k daňovým reformám a vyzývá k úsilí zvýšit daňové příjmy prostřednictvím modernizace daňového systému a účinnějšího výběru daní, rozšířit daňový základ a účinně bojovat s daňovými úniky. 3. MEZINÁRODNÍ POLITIKA EU TÝKAJÍCÍ SE řÁDNÉ SPRÁVY V DAňOVÉ OBLASTI 3.1. Závazky učiněné na úrovni EU Politika EU týkající se řádné správy v daňové oblasti se vyvíjela během let na základě série iniciativ Komise[13] vedoucích k přijetí stanovisek k řádné správě v daňové oblasti na zasedání Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci (ECOFIN) za účasti ministrů financí členských států EU dne 14. května 2008. Rada ECOFIN uznala potřebu podporovat na co nejširším geografickém základě zásady řádné správy v daňové oblasti. Na základě toho vyžádala, aby do relevantních smluv, které uzavírá Společenství a jeho členské státy se třetími zeměmi a jejich seskupeními, byla doplňována ustanovení o řádné správě v daňové oblasti. Cílem není zaměřit se na daňové ráje jako takové, ale dosáhnout dohody s co největším počtem třetích zemí, pokud jde o společné zásady spolupráce a transparentnosti. Rada ECOFIN navíc ve svém podání Evropské radě v prosinci 2008[14] přidala další podnět v tomto úsilí tím, že v rámci linie své činnosti prováděné na různých fórech na mezinárodní úrovni souhlasila s pokračováním boje proti nezákonným finančním rizikům plynoucím z nespolupracujících jurisdikcí a boje proti finančním rájům. 3.2. Probíhající akce EU přijala řadu opatření v různých oblastech, které mají zajistit, že třetí země přijmou zásady řádné správy v daňové oblasti nebo zásady obdobné. Zdanění příjmů z úspor - Opatření, která jsou stejná nebo obdobná jako opatření ve směrnici EU o zdanění příjmů z úspor, jsou uplatněna v řadě třetích zemí[15] a závislých a přidružených územích členských států, z nichž některé byly OECD dříve považovány za daňové ráje. Komise rovněž na základě zmocnění Rady ECOFIN vedla informativní rozhovory s Hongkongem, Macaem a Singapurem o uplatnění ustanovení odpovídajících ustanovením směrnice o zdanění příjmů z úspor. Tyto rozhovory ještě nevyústily v zahájení formálních jednání. Kodex chování - Když členské státy EU přijaly Kodex EU chování při zdaňování podniků, zavázaly se, že zajistí uplatnění zásad rušících škodlivou daňovou soutěž i v závislých a přidružených územích členských států a že budou podporovat tyto zásady i ve třetích zemích. Druhý závazek je přitom součástí programu pracovní skupiny EU pro Kodex chování na roky 2009 a 2010. EHP a Švýcarsko - EU má úzké vztahy se zeměmi Evropského hospodářského prostoru (EHP), tedy s Islandem, Lichtenštejnskem a Norskem, a dále se Švýcarskem. Právní předpisy Společenství týkající se vnitřního trhu se v zemích EHP uplatňují přímo, zatímco předpisy, které odpovídají předpisům EU v oblasti státních podpor, jsou obsaženy ve smlouvě o EHP a jejich dodržování je dozorováno Kontrolním úřadem ESVO. Obdobná pravidla jsou uplatňována na základě Dohody o volném obchodu mezi EU a Švýcarskem z roku 1972 i ve Švýcarsku. To omezuje prostor pro rušivé daňové systémy v těchto zemích a Komise ostatně nedávno napadla některé švýcarské daňové systémy, které podle ní dávaly podnikům výhody odpovídající státní podpoře. Rada ECOFIN naléhá na Lichtenštejnsko, aby prohloubilo daňovou spolupráci s EU v oblasti správní i soudní, jakož i v rámci boje proti podvodům, přičemž probíhají jednání mezi EU a Lichtenštejnskem o nové smlouvě k zamezení podvodů, včetně problematiky výměny informací o přímém zdanění. Skutečnost, že se Lichtenštejnska zavázalo k dodržování standardů OECD, pokud jde o transparentnost a výměnu informací, by měla dát nový podnět těmto jednáním. Evropská politika sousedství - Se zeměmi, kterých se týká tato politika, byla uzavřena řada akčních plánů, které obsahují obecné odkazy na spolupráci v daňové oblasti. V mnohých akčních plánech jsou také specifické odkazy na zásady transparentnosti, výměny informací a Kodex chování při zdaňování podniků. Akční plány jsou nástroji pro hospodářskou a politickou spolupráci mezi EU a partnerskými zeměmi, které převádí závazky a cíle obsažené v dohodách o partnerství a spolupráci do další fáze. Politika rozšíření - Politika rozšíření vyžaduje, aby kandidátské a potenciální kandidátské země postupně prováděly právní předpisy EU do svého vnitrostátního práva, včetně předpisů týkajících se daňové oblasti. Po přistoupení k EU jsou kandidátské země povinny plně implementovat veškeré právo EU; v tomto ohledu je řádná správa věcí veřejných jednou z oblastí, které jsou podle strategie rozšiřování velmi sledované již v raném stádiu předvstupního procesu. Provádění závěrů Rady z května 2008 - Komise zahájila s několika třetími zeměmi rozhovory o ustanovení týkajícím se řádné správy v daňové oblasti, jak bylo schváleno Radou ECOFIN v závěrech z jejího zasedání v květnu 2008. Tento proces byl právě zahájen a jeho výsledky jsou očekávány velmi brzy. Komise vítá pozitivní reakce některých třetích zemí. Na druhé straně je třeba přezkoumat případy těch jurisdikcí, které tuto koncepci zatím odmítají. Politika rozvojové spolupráce - Komise poskytla dodatečnou podporu rozvojovým zemím, které jsou ochotny zavázat se k zásadám řádné správy věcí veřejných, včetně záležitostí v daňové oblasti. V rámci nástroje pro správu věcí veřejných založeném na čl. 2 odst. 1 a článku 7 Evropského nástroje sousedství a partnerství (ENP) jsou poskytovány dodatečné finanční prostředky k vnitrostátním příspěvkům těm partnerským státům, které podle posouzení nejvíce pokročily při dosahování cílů souvisejících s řádnou správou vytyčených v jejich reformní agendě, stanovené na základě akčních plánů ENP (které obsahují jak obecné, tak i specifické závazky týkající se reforem v oblasti řádné správy). Další podnět je zakotven v 10. Evropském rozvojovém fondu (ERF) na období 2008 až 2013 prostřednictvím iniciativy v oblasti řádné správy, kde EU nabízí dodatečné financování na podporu diskuze o řádné správě a jejím reformování, a to i v daňové oblasti. Země, které jsou oprávněny využívat rozvojovou pomoc a přijmou po posouzení založeném na vypracování profilu správy věcí veřejných podrobné závazky (akční plán správy věcí veřejných), mohou obdržet dodatečné finanční prostředky, jejichž výše je závislá na kvalitě jejich závazku. Řada zemí z Karibiku a Tichomoří již tyto závazky přijala[16], zatímco jiné tuto nabídku zatím odmítají nebo ji zatím ani nevzaly v úvahu[17]. Některé zámořské země a teritoria, za které zodpovídají členské státy, se u OECD zavázaly, že budou dodržovat normy transparentnosti a výměny informací. [18] 4. JAK POSÍLIT ZÁSADU řÁDNÉ SPRÁVY V DAňOVÉ OBLASTI V RÁMCI EU A NA MEZINÁRODNÍ ÚROVNI Podpora řádné správy v daňové oblasti musí zahrnovat kombinaci lepší správy daňových záležitostí v rámci EU a akcí zaměřených na třetí země. Řádná správa v daňové oblasti v rámci EU posílí úsilí členských států v boji proti daňovým podvodům. Zároveň se tím posílí argument, proč by se do efektivní a účinné spolupráce s EU měly zapojit i další jurisdikce. V každém případě by podle pravidel rovného zacházení měl členský stát spolupracovat s jiným členským státem na takové úrovni, jakou přijal ve svých vztazích s třetí zemí. Komise má za to, že jsou potřebná následující opatření: Probíhající iniciativy v rámci EU Komise vyzývá Radu, aby co nejdříve přijala návrhy Komise uvedené níže v bodech i), ii) a iii) a činnosti uvedené v bodě iv) dala náležitou prioritu. i) Komise předložila v únoru 2009 návrh[19] na nahrazení stávající směrnice o vzájemné pomoci. Kromě vytvoření nových praktických nástrojů k posílení administrativní spolupráce (společné formuláře, formáty, komunikační kanály a organizace) by návrh zavedl dva důležité nové prvky, které Komise pokládá za nezbytné k tomu, aby byla na mezinárodní úrovni posílena aktivita EU v boji proti daňovým podvodům a vyhýbání se daňové povinnosti. Za prvé by se zavedla doložka nejvyšších výhod, podle které by členské státy byly povinny poskytnout jinému členskému státu spolupráci na takové úrovni, jakou přijaly v dohodách se třetí zemí. Za druhé, a zejména, návrh by členským státům zakázal odvolávat se na bankovní tajemství v případě daňových nerezidentů jakožto na důvod odmítnutí podání informací týkající se daňového poplatníka zemi, kde má poplatník trvalé bydliště. ii) Společně s návrhem o vzájemné pomoci předložila Komise i návrh[20] na nahrazení současné směrnice o vymáhání daňových nedoplatků. Cílem návrhu je zvýšit účinnost pomoci tak, aby správci daně měli lepší možnosti vymáhat daňové nedoplatky a přispěli tak v boji proti daňovým podvodům. iii) Návrh, který Komise předložila v roce 2008 za účelem změny směrnice o zdanění příjmů z úspor[21], má za cíl rozšířit rozsah působnosti směrnice i na určité platby úroků osobám s trvalým pobytem v EU, které jsou prováděny přes prostřednické struktury osvobozené od daňové povinnosti a sídlící mimo EU. Návrh obsahuje i jiné návody na zlepšení daňových opatření týkajících se příjmů z úspor. Rychlé přijetí všech těchto změn by zajistilo vyšší účinnost systému. Komise vyzývá Radu, aby co nejdříve dosáhla politického konsenzu o změnách, které by měly být provedeny u této směrnice. Tím bude zajištěno, že uplatnění uvedených zlepšení, týkajících se funkčnosti opatření v oblasti zdanění příjmů z úspor, bude možno navrhnout co nejdříve jiným jurisdikcím, které již uplatňují opatření uvedená ve směrnici, nebo opatření jim podobná. iv) Měly by pokračovat práce na pozastavení a odstraňování škodlivých opatření týkajících se zdaňování podniků v členských státech EU v rámci Kodexu chování při zdaňování podniků. Dohody na úrovni EU se třetími zeměmi v) Rada by měla dát otázce řádné správy v daňové oblasti vhodnou politickou prioritu. Postup jednání o ustanoveních týkajících se řádné správy v daňové oblasti v rámci obecných dohod se třetími zeměmi by měl být zlepšen následujícím opatřením: odkaz na řádnou správu v daňové oblasti by měl být zmíněn v postupu jednání co nejdříve, například již ve směrnicích pro jednání, které Komisi poskytne Rada, přičemž je třeba vzít v úvahu specifickou povahu dohody. vi) V případech, kdy je předem známo, že při jednáních o zásadách řádné správy v daňové oblasti dojde ke sporům, nebo když se takové zásady nestřetnou s pochopením, měla by být tato otázka řešena v rámci politického dialogu mezi EU a třetími zeměmi před začátkem jednání o obchodu, aby se tato jednání usnadnila. vii) Rada by měla umožnit Komisi dostatečnou pružnost ve formulacích při jednání, přičemž by měly být zachovány zásadní prvky a cíle řádné správy, aby bylo možno vyjednat řešení, která co nejlépe odpovídají konkrétnímu případu dané země. viii) Obsah takových dohod by měl případně zahrnovat i ustanovení podobná ustanovením platným v EU, která se týkají státní podpory . Tím by se zlepšila spravedlivá hospodářská soutěž mezi členskými státy a třetími zeměmi v oblasti zdanění podniků. To by mělo umožnit například boj s postupy narušujícími hospodářskou soutěž, které škodí rozpočtu a podnikům členských států EU a na které se nemusí nutně vztahovat pravidla Světové obchodní organizace (WTO). ix) Mohly by být zváženy zvláštní dohody v daňové oblasti, které by případně obsahovaly ustanovení o transparentnosti a výměně informací pro daňové účely na úrovni EU, aby byl urychlen proces provádění závazků k vyšší transparentnosti a výměně informací, jež určité jurisdikce učinily. x) Směrnice o zdanění příjmů z úspor zahrnuje zvláštní úpravu pro tři členské státy, které účtují majitelům účtů se sídlem v jiné zemi EU srážkovou daň namísto toho, aby si jako jiné země vyměňovaly informace. Lichtenštejnsko, Švýcarsko, Monako, Andorra a San Marino mají s EU uzavřeny dohody o zdaňování příjmů z úspor, ve kterých je rovněž stanovena srážková daň namísto výměny informací. Směrnice předpokládá, že všechny členské státy EU postupně přejdou na automatickou výměnu informací v rámci dohody, která závisí na přijetí norem OECD z roku 2002 o výměně informací výše uvedenými třetími zeměmi. K dosažení cílů směrnice je důležité podporovat tyto kroky směřující k širšímu využívání výměny informací dotčenými třetími zeměmi. Nedávné závazky učiněné zbývajícími čtyřmi[22] z pěti výše uvedených zemí týkající se norem OECD o transparentnosti a výměně informací naznačují, že nastala doba k posouzení toho, zda by přechodné období nyní mělo skončit a všechny členské státy EU přejít k automatické výměně informací. Existuje také jasná potřeba pokračovat v jednáních s ostatními třetími zeměmi, zejména Singapurem, Hongkongem a Macaem, s ohledem na novou shodu v oblasti transparentnosti a výměny informací, s cílem zkoumat společně s těmito jurisdikcemi použití vhodných opatření, jež jsou rovnocenná těm opatřením, která jsou obsažena ve směrnici o zdanění příjmů z úspor. xi) Pokud jde o Kodex chování při zdaňování podniků, Komise má za to, že skupina Rady pro Kodex by měla vypracovat ucelenou politiku koordinované činnosti vůči třetím zemím, které uplatňují škodlivé postupy v oblasti zdanění podniků, například přijetím společného přístupu k uplatňování opatření v boji proti zneužívání. To by mělo být prioritou při provádění pracovního programu skupiny, který přijali ministři financí EU v prosinci 2008. Motivace v oblasti rozvojové spolupráce xii) Měla by se zvážit souvislost mezi finanční podporou ze strany EU a poskytováním přístupu na trhy EU pro určité země na straně jedné a úrovní jejich spolupráce v oblasti zásad řádné správy v daňové oblasti na straně druhé. xiii) Komise má za to, že úsilí vynakládané na úrovni EU, které má za cíl podporovat řádnou správu v daňové oblasti ve třetích zemích, jež jsou oprávněny využívat rozvojovou pomoc, by mělo být podpořeno následujícími akcemi: - Monitorovat v rámci střednědobých hodnocení programů pomoci stav řádné správy v daňové oblasti, aby bylo možno přijmout v případě potřeby vhodná opatření; konkrétněji, v rámci střednědobého hodnocení 10. Evropského rozvojového fondu (ERF), posoudit provádění závazků týkajících se řádné správy v daňové oblasti, které některé země učinily, zvážit přerozdělení finančních prostředků zemím, které své závazky splňují uspokojivým způsobem, a naopak zvážit zrušení finančních prostředků pro země, které své závazky nesplnily. - Poskytovat nezbytnou technickou podporu, a pomoci tak zemím splnit jejich závazky v oblasti řádné správy v daňové oblasti. Pokud si to některá země vyžádá, mohla by být poskytnuta technická podpora i na navržení účinného daňového systému, který by zemi umožnil lépe mobilizovat její dostupné zdroje. - Navrhnout zařazení zvláštního ustanovení týkajícího se řádné správy v daňové oblasti do revize Dohody z Cotonou. xiv) Komise také zamýšlí zvážit realizovatelnost zavedení dodatečného kritéria pro zhodnocení oprávněnosti využívání rozvojové pomoci v rámci současného vnějšího nástroje Společenství, přičemž toto kritérium by mělo souviset s tím, jak třetí země uplatňují zásady řádné správy v daňové oblasti. Na základě budoucího finančního výhledu by se navíc mohla zhodnotit i možnost dodatečného financování spolupracujících jurisdikcí, např. prostřednictvím technické podpory nebo vysláním odborníků. xv) EU patří k nevýznamnějším dárcům rozvojové pomoci. Komise má za to, že soudržnost politik ve vztahu ke třetím zemím je základním faktorem ve snaze o rozvíjení zásad řádné správy v daňové oblasti. Členské státy EU musí tedy v rámci svých dvoustranných programů pomoci zavádět opatření obdobná výše uvedeným opatřením. Koordinace činnosti Unie na úrovni zemí bude posílena, aby byla zajištěna maximální synergie. EU vyzývá další dárce, aby rovněž zlepšili soudržnost svých politik, a bude se v tomto ohledu snažit o koordinovanější přístup jednotlivých dárců. Mezinárodní koordinace daňové politiky xvi) Měla by být také přezkoumána soudržnost mezi zásadami řádné správy v daňové oblasti a vlastní daňovou politikou členských států, včetně dvoustranných daňových dohod se třetími zeměmi. Je důležité zajistit, aby členské státy neumožňovaly prostřednictvím dvoustranných daňových dohod nové způsoby, jak se vyhýbat daňové povinnosti v jiném členském státě nebo obcházet směrnice EU. Zároveň by existence povinností řádné správy v dohodách uzavřených se třetími státy na úrovni EU členským státům poskytla silnější pozici při jejich dvoustranných jednáních s těmito třetími zeměmi. xvii) Členské státy by také měly uplatnit jednotnější přístup vůči třetím zemím podle toho, zda tyto země uplatňují zásady řádné správy v daňové oblasti. Třetí země, která zavede tyto zásady, by mohla být například vyňata z „černých listin“ členských států, aby se na ni nevztahovala opatření boje proti zneužívání daňového systému v souvislosti s uplatňovanou daňovou praxí. Naopak, jurisdikce, které uspokojivým způsobem nezavádí základní aspekty řádné správy v daňové oblasti, jež jsou uplatňovány členskými státy EU, by mohly být předmětem koordinovaných protiopatření. Vedoucí představitelé G-20 například odsouhlasili, že vytvoří sadu nástrojů účinných protiopatření, které je třeba nyní definovat[23]. Komise má za to, že obsah a eventuální použití takové sady nástrojů by mělo být předmětem diskuze s členskými státy, aby byla vzata v úvahu specifická pravidla a specifické postupy, uplatňované v EU. xxiii) Komise má za to, že lepší koordinace postojů členských států EU při jednáních s OECD, G20 a OSN o mezinárodní řádné správě v daňové oblasti je nutná k tomu, aby byla zajištěna jejich ještě silnější pozice při jednáních s nespolupracujícími zeměmi. 5. ZÁVěR Evropská unie a její členské státy stojí před důležitými výzvami jak čelit současné hospodářské a finanční krizi. Krize oživila otázky týkající se udržitelnosti daňových systémů v souvislosti s globalizací. Myšlenka podpory řádné správy v daňové oblasti na co nejširším geografickém základě je nyní uznávána jako správná cesta k řešení těchto otázek. Představuje rovnováhu mezi daňovou suverenitou jednotlivých zemí a legitimní ochranou daňových příjmů. EU a její partneři mají proto v současnosti silný společný zájem podporovat daňovou spolupráci a společné normy na co nejširším geografickém základě. Nyní nastal pravý čas k tomu, aby členské státy a třetí země pracovaly společně a podpořily úsilí, které nyní probíhá a má za cíl širší přijetí mezinárodních norem spolupráce v daňové oblasti. Toto sdělení předkládá ke zvážení sérii kroků, které mají za cíl podporu řádné správy v daňové oblasti, přičemž je nutná činnost v rámci i vně EU, jakož i na úrovni EU i členských států. Komise má za to, že: - pokud se v rámci EU vnitřně zlepší správa v oblasti daní, členské státy z toho budou mít užitek a posílí se také argument, proč by se do efektivní a účinné administrativní spolupráce s EU měly zapojit i další jurisdikce. Členské státy by proto měly co nejdříve přijmout návrhy směrnic, které Komise vypracovala v oblasti administrativní spolupráce a vzájemné pomoci při vybírání daní a zdanění příjmů pocházejících z úspor, a nadále věnovat náležitou pozornost odstraňování škodlivých daňových režimů v oblasti zdanění podniků. - zlepšená konzistentnost a koordinace politik na úrovni EU by pomohla při podpoře řádné správy v daňové oblasti na širším geografickém základě, přičemž cílem je zajistit, aby prohlubování hospodářských vztahů mezi EU a jejími partnerskými jurisdikcemi bylo doprovázeno dohodou o zásadách řádné správy v daňové oblasti, na něž by případně navazovaly smlouvy o spolupráci v daňové oblasti. EU by se také měla snažit nalézt koordinovanější globální přístup jednotlivých dárců rozvojové pomoci, pokud jde o koherentnost jejich politiky. - s plným ohledem na zásadu subsidiarity je potřeba zajistit větší soulad mezi stanovisky jednotlivých členských zemí na mezinárodních fórech týkajících se daní a dohodnutými zásadami řádné správy věcí veřejných, vyjádřených například v bilaterálních daňových smlouvách s třetími zeměmi nebo na mezinárodních fórech. To vyžaduje zvýšenou míru koordinace na úrovni EU, aby bylo zajištěno pokračování dynamiky procesu vedoucího k otevřenější a konstruktivní spolupráci v daňové oblasti na globální úrovni. Komise plánuje pokračovat v konstruktivním dialogu se všemi zúčastněnými stranami o zásadách a praktické realizaci opatření uvedených v tomto sdělení a situaci opět přezkoumá a podá o ní zprávu v roce 2010. Komise má za to, že podnět, který byl dán vedoucími představiteli skupiny G-20 a který povede k prosazování mezinárodní spolupráce v daňové oblasti, musí být zachován, a dává na vědomí, že je připravena pomoci členským státům při přijímání vhodných opatření v rámci politiky řádné právy v daňové oblasti. Komise vyzývá Radu, aby schválila směry této politiky a zahájila činnost, která zajistí rychlé provedení těchto politik. [1] „Globalisation: Trends, Issues and Macro Implications for the EU“ (Globalizace: trendy, otázky a makroekonomické důsledky pro EU), DG-ECFIN Economic Paper, No. 254 (Brusel, Evropská komise, 2006). [2] Z prohlášení pana Angela Gurríy, generálního tajemníka OECD, na konferenci o boji proti mezinárodním daňovým únikům a vyhýbání se daňové povinnosti, která se konala v Paříži dne 21. října 2008. [3] Dokument Rady 16095/1/08 REV 1. [4] http://www.oecd.org/dataoecd/38/14/42497950.pdf [5] http://ec.europa.eu/internal_market/score/relateddocs/index_en.htm [6] Směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977, ve znění směrnice 2004/56/ES ze dne 21. dubna 2004. [7] Směrnice Rady 2008/55/ES ze dne 26. května 2008. [8] Směrnice Rady 2003/48/ES ze dne 3. června 2003. [9] http://ec.europa.eu/taxation_customs/taxation/company_tax/harmful_tax_practices/index_en.htm#code_conduct [10] i) Sdělení komise 98/C 384/03, Úř. věst. C 384, 10.12.1998, s.3 ; ii) „Report on the implementation of the Commission notice on the application of the state aid rules to measures relating to direct business taxation“ (Zpráva o provedení sdělení Komise o použití pravidel státní podpory do opatření týkajících se přímého zdanění podniků), K(2004) 434, 9.2.2004 [11] Daňové ráje jsou definovány ve zprávě z roku 1998: „Harmful tax competition: an emerging global issue“ (Škodlivá daňová soutěž: globální problém s rostoucím významem). OECD uvádí čtyři hlavní faktory určující, zda daná jurisdikce je daňovým rájem – i) jurisdikce neukládá žádné nebo jen nominální daně; ii) nedostatečná transparentnost; iii) existence právních předpisů či správních postupů, které zabraňují účinné výměně informací k daňovým účelům s ostatními vládami o plátcích daně využívajících nulové nebo nominální zdanění; iv) chybí požadavek provádět základní činnost. [12] Deklarace z Dauhá, 29. listopadu až 2. prosince 2008. [13] Communications on Preventing and Combating Corporate and Financial Malpractice (Sdělení o prevenci a boji proti nezákonným finančním praktikám a praktikám obchodních společností, KOM(2004) 611), sdělení o zemích Karibiku (KOM(2006) 86), o zemích Tichomoří (KOM(2006) 248), o Hong-Kongu a Macau (KOM(2006) 648), o správě věcí veřejných a rozvojové politice (KOM(2006) 421) a o konkurenceschopnosti EU (KOM(2006) 567). [14] Dokument Rady 16095/1/08 REV 1. [15] Švýcarsko, Lichtenštejnsko, San Marino, Monako a Andorra. [16] http://ec.europa.eu/development/geographical/methodologies/strategypapers10_en.cfm [17] Antigua a Barbuda, Bahamy a Libérie nepřijaly žádné závazky v oblasti daní v rámci 10. Evropského rozvojového fondu. [18] Viz poznámka pod čarou 10. [19] KOM(2009) 29 ze dne 2. února 2009. [20] KOM(2009) 28 ze dne 2. února 2009. [21] KOM(2008) 727 ze dne 13.listopadu 2008. [22] San Marino přijalo své závazky v roce 2000 [23] http://www.londonsummit.gov.uk/resources/en/PDF/annex-strengthening-fin-sysm