CS Úřední věstník Evropské unie C 128/41

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu Vnější rozměr obnovené Lisabonské strategie

(stanovisko z vlastní iniciativy)

(2010/C 128/08)

Hlavní zpravodaj: pan JAHIER

Dne 26. února 2009 se Evropský hospodářský a sociální výbor v souladu s čl. 29 odst. 2 Jednacího řádu rozhodl vypracovat stanovisko z vlastní iniciativy k tématu

Vnější rozměr obnovené Lisabonské strategie.

Předsednictvo Výboru pověřilo specializovanou sekci Hospodářská a měnová unie, hospodářská a sociální soudržnost (Středisko pro sledování Lisabonské strategie) přípravou podkladů na toto téma.

Vzhledem k naléhavé povaze práce Evropský hospodářský a sociální výbor jmenoval pana JAHIERA hlavním zpravodajem na 457. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 4. a 5. listopadu 2009 (jednání dne 4. listopadu 2009), a přijal následující stanovisko 177 hlasy pro, 1 hlas byl proti a 7 členů se zdrželo hlasování.

1. Závěry a doporučení

1.1 Lisabonská agenda pro růst a zaměstnanost je předmětem důležitého přezkumu pro nadcházející desetiletí, jenž zahrnuje také úvahy o jejím vnějším rozměru.

1.2 Evropa prosperuje především díky své otevřenosti vůči zbytku světa. Jedná se o ekonomické výhody, ale rovněž výhody spočívající v kulturní výměně, výměně poznatků a světovém uznání evropských hodnot. EU je největším světovým vývozcem a dovozcem zboží a služeb, druhým největším světovým zdrojem a příjemcem přímých zahraničních investic, největším světovým poskytovatelem pomoci a má druhou světovou měnu. Je proto v jejím geostrategickém zájmu rozvíjet svoji vnější agendu, která bude podporovat a chránit zájmy jejích 500 milionů obyvatel, ale rovněž bude v souladu její odpovědností za řešení celosvětových problémů a za příspěvek k formulaci vysokých standardů pro řízení globalizace.

1.3 Důležitou prioritou uplynulého desetiletí bylo hledání vyvážené a spravedlivé ambiciózní multilaterální dohody o širší liberalizaci obchodu a postupné otevírání trhů v regulovaném prostředí. S obnovenou Lisabonskou strategií byla jednoznačně propojena zejména iniciativa Global Europe z roku 2007.

1.4 Výzvy vyvolané vznikem nových světových mocností a mezinárodní finanční a hospodářskou krizí ještě jasněji zvýrazňují nový geopolitický charakter globalizace a tedy i potřebu toho, aby se Evropa vybavila obnovenou komplexní vnější strategií, která bude ucelenější a důraznější. Evropa potřebuje novou vizi své úlohy ve světě, která zohlední na jedné straně geostrategický význam jejího historického postavení a její zeměpisné polohy, nutné zabezpečení dodávek surovin a energetických surovin a případný rozvoje nových, zatím chudých trhů; a na druhé straně její schopnost přispívat k řešení celosvětových problémů, jakými jsou např. bezpečnost, klimatické změny, chudoba a mezinárodní migrace, rozvojem úspěšných hodnot jejího sociálně tržního hospodářství, na které se na celém světě pohlíží s velkým zájmem.

1.5 Musí být dokončen vhodný akční plán EU, jehož cílem bude vytvořit a rozvíjet evropský prostor a úlohu Evropy v novém kontextu představovaném globalizací, a to:

— rozvíjením vnějších politik EU a vnějších aspektů jiných politik Unie pomocí strukturního postupu, čímž bude posílena celková soudržnost a zvýšen soulad činností členských států;

— zaručením vyváženého otevření trhů prostřednictvím závěrů kola jednání z Dohá a strukturovaného dialogu s hlavními partnery EU;

— zvýšením úlohy EU jako světové regulační mocnosti a prováděním mezinárodní politiky založené na prosazování práv;

— posílením mezinárodního rozměru eura;

— stanovením cíle vytvořit rozsáhlou oblast zvláštního hospodářského rozvoje a růstu, kterou bude možné nazvat „Eurafrika – aliance pro vzájemný pokrok“, který by zahrnoval rychlé završení rozšíření Unie, politiku sousedství a Unii pro Středomoří a silnější partnerství s Afrikou.

1.6 Bude-li se tento akční plán Evropské unie vyvíjet postupně v širším kontextu zahraniční politiky, jak Unie předpokládá, posílí se jeho profil a ucelenost.

1.7 Aby mohla EU dosáhnout lepšího rozvoje a zajistit široký politický konsensus ohledně takto náročné a rozhodné perspektivy její vnější agendy, potřebuje rozhodně posílit úlohu sociálních partnerů a organizované občanské společnosti jak v evropské společnosti, tak ve třetích zemích.

1.8 EHSV má veškeré nástroje potřebné k tomu, aby měl stále význačnější úlohu v posílení a rozvoji sdílených systémů monitorování a aktivního zapojení občanské společnosti v téměř všech oblastech světa. Tímto aspektem se mimo jiné vyznačuje evropský model společnosti, který oceňuje celý svět.

2. Úvod

2.1 Evropa je v současnosti nejsilnější světovou hospodářskou velmocí, jednotným trhem s 500 miliony obyvatel, obchodní velmocí, jež nemá obdoby, a její mezinárodní měna, euro, je druhou ve světovém měřítku. Vytvoření všestranně výhodné situace v systému mezinárodních vztahů neznamená pro EU pouze přijetí odpovědností vyplývajících z jejího významu, ale rovněž zajištění rozvoje vnějších hospodářských a geostrategických zájmů, jež jsou zásadní pro úspěch jejího modelu, jenž je ze své povahy nejotevřenějším na světě a má nejvyšší sociální a environmentální standardy.

2.2 K tomu, aby EU zajistila stálý růst, kvalitní pracovní místa a udržitelný rozvoj, což jsou cíle Lisabonské strategie, je tedy stále potřebnější rozšíření její vnější agendy.

2.3 Po Lisabonské agendě z roku 2000 a její revizi z roku 2005 se teprve od roku 2007 nastoluje otázka vnějšího rozměru. V závěrech předsednictví ze zasedání Evropské rady na jaře 2008 se uvádí: „… EU by proto měla dále usilovat o usměrňování globalizace posilováním vnějšího rozměru obnovené Lisabonské strategie.“ (1)

2.4 V těchto závěrech jsou zdůrazněny tyto prioritní oblasti pro EU:

— prosazování volného obchodu a otevřenosti … a úsilí o to, aby i nadále v této oblasti hrála vedoucí úlohu;

— zlepšení mnohostranného obchodního systému pokračováním snah o dosažení ambiciózní, vyvážené a souhrnné dohody v rámci jednání o rozvojovém programu z Dohá;

— uzavření ambiciózních dvoustranných dohod s významnými obchodními partnery a další posílení snah o integraci sousedních a kandidátských zemí vytvořením společného hospodářského prostoru;

— zajištění spolehlivého přístupu k energii a ke strategickým surovinám;

— posílení existujících hospodářských vztahů a rozvoj vzájemně přínosných strategických partnerství s nově vznikajícími hospodářskými velmocemi za podmínek spravedlivé hospodářské soutěže;

— podpora spolupráce v oblasti právních předpisů, sbližování a sjednocování norem a zlepšení účinnosti systému pro vymáhání práv duševního vlastnictví v boji proti padělání.

2.5 Nedávná diskuse o nástrojích vnější činnosti EU nakonec stanoví (2):

— širší přístup vnější činnosti EU, který sloučí SZBP, obchod a politiky spolupráce s vnějším rozměrem vnitřních politik EU (3);

— novou generaci evropských programů spolupráce a rozvoje, založených na „Evropském konsensu“ (4) a partnerství EU-Afrika z listopadu 2007 (5);

— nový přístup v obchodních politikách, jež by spočíval i na hodnotě bilaterálních a regionálních jednání.

3. Vnější rozměr, který již existuje …

3.1 Hledání ambiciózní vyvážené a spravedlivé multilaterální dohody o širší liberalizaci obchodu a postupné otevírání trhů s cílem rozšířit evropským podnikům oblasti hospodářské soutěže a vytvořit tak nové příležitosti pro růst a rozvoj byly prioritou posledního desetiletí.

3.2 WTO byla označena za klíč k rozvoji obchodu v regulovaném systému a multilaterálním rámci. Rozvojová agenda z Dohá je jednou z významných priorit Komise.

3.3 Potíže při vyjednávání v Dohá a především patová situace v červnu 2006 přiměly EU k podstatné revizi ve sdělení „Globální Evropa: Konkurenceschopnost na světovém trhu – Příspěvek ke strategii EU pro růst a zaměstnanost“ (6), které Rada EU schválila v dubnu 2007.

3.4 Navržená strategie, která je spojena s obnovenou Lisabonskou strategií z roku 2005, opět připomíná a zdůrazňuje obecný cíl, jímž je stále globálnější a integrovanější vnější obchodní politika zaměřená jak na zisk nových investic a vytváření nových partnerství, tak na stále větší otevírání trhů na celém světě. Kromě klasického prioritního nástroje, jímž jsou multilaterální jednání, vytyčuje tato strategie novou generaci bilaterálních a regionálních dohod (7) a jejím cílem je i nadále odstraňování překážek necelní a regulační povahy a postupné a výrazné sbližování právních předpisů.

3.5 Ve sdělení o vnějším rozměru Lisabonské strategie z prosince 2008 (8) Komise konečně obnovila cíl uzavřít mnohostranná obchodní jednání, podpořit spolupráci v oblasti právních předpisů a partnerství přístupu na trh.

3.6 EHSV se k tomuto tématu vyjádřil ve dvou stanoviscích (9), v nichž zdůraznil, že:

— uzavření kola jednání z Dohá zůstává i nadále strategickou prioritou a bilaterální dohody mohou mít v jejím rámci přidanou hodnotu;

— je třeba věnovat větší pozornost dopadům, které bude mít otevření trhů na různé oblasti a na obyvatelstvo, a dát tak větší význam sociální spravedlnosti a podpoře slušné práce;

— rovněž do bilaterálního rámce je třeba začlenit další, stále významnější aspekty mezinárodní situace, jako např. environmentální, energetické, kulturní a migrační otázky a otázky spojené s globálním řízením.

4. … ale je již nicméně silně nedostačující

4.1 Nové výzvy

4.1.1 Před EU stojí nové výzvy:

— rostoucí konkurence ze strany nově se rozvíjejících ekonomik a růst globálních mocností v Asii;

— klimatická změna a energetika;

— dopad rozšíření Unie na 27 států na EU a na její sousedy;

— návrat potravinové krize;

— vnímání rostoucího geopolitického charakteru globalizace, jenž již zcela jistě přesáhl pouhý ekonomický rozměr;

— propuknutí světové finanční a hospodářské krize.

4.1.2 Tyto výzvy ukazují na potřebu vytvořit ucelenější a rozhodnější vnější strategii, aby bylo možné překonat rostoucí rozdíl mezi ekonomickou váhou EU a jejím stále slabým vlivem na komplexnost a pronikavost globalizace, přičemž je zároveň nutné, aby EU hájila své zájmy a prostor pro prosazování svých hodnot.

4.1.3 Důsledky světové finanční a hospodářské krize budou bezpochyby pociťovány dlouho po roce 2010. Tíha tohoto mezinárodního problému a způsoby jeho orientování budou rozhodující pro jakoukoliv budoucí strategii růstu a zaměstnanosti v jakémkoliv regionu světa. Pro každý region i pro celý svět bude důležité, jakým způsobem se každý region do tohoto procesu zapojí. To zahrnuje především Evropu, neboť jde o nejotevřenější hospodářskou oblast světa, a je tedy závislejší na dovozu a vývozu než jiné ekonomiky.

4.1.4 Současná krize způsobila, že teorie mezinárodní dělby práce, podle níž v hlavních rozvíjejících se ekonomikách probíhala základní produkce, zpracovatelská výroba a hospodářská soutěž založená na nákladech, a pouze evropské země a další hlavní rozvinuté země vykonávaly činnost s vysokou přidanou hodnotou založenou především na výzkumu, inovacích, službách a kvalifikované pracovní síle, je pak s konečnou platností překonaná.

4.1.5 Nejnovější hospodářské dynamiky zemí BRIC (Brazílie, Rusko, Indie a Čína), např. růst počtu patentů, význam přímých zahraničních investic (PZI) pocházejících z Evropy, růst PZI pocházejících z rozvíjejících se zemí a určených do EU a posilování suverénních fondů, jež všechny pocházejí ze zemí mimo OECD, jsou znamením rychlých změn struktury globálního hospodářství, jimiž se musí Evropa vhodným způsobem zabývat.

4.1.6 Konečně, v jiných oblastech světa se v nedávné době začaly rozvíjet platformy, které jsou rovněž zaměřené na inovace a znalosti, což ukazuje na to, že řešení hospodářské krize by mohla v budoucnu vyústit ve složitější vývoj spočívající v regionálních vysoce integrovaných blocích, které si budou vzájemně více konkurovat a bude se v nich moci vyvíjet jiné rozdělení práce a hospodářsko-sociální nerovnováha.

4.2 Nová ambiciózní výzva

4.2.1 EU již několikrát prokázala, že je schopná nenásilnou formou pomocí vyjednaného konsensu ovlivnit mezinárodní scénu, kde se setkávají stále odlišnější aktéři, a někdy i zásadní měrou přispět k blahobytu velkých oblastí světa (viz třicetiletá spolupráce se zeměmi AKT a samotná politika rozšíření Evropské unie).

4.2.2 EU mimo jiné přispěla k vytvoření velice podrobného rámce regionálních dohod, odvětvových dohod a komplexní dohody o spolupráci: k tomu došlo v minulosti v rámci jednání ve WTO a dnes k tomu dochází v rámci G8/14 a G20, která zahájila nový proces, jehož výsledkem má být přísnější rámec pravidel a nástrojů mezinárodního finančnictví, včetně úlohy MMF a Světové banky.

4.2.3 Rámec diskuse o vnějším rozměru, který byl zprvu spojen pouze s obchodní politikou a posléze s energetickými a klimatickými výzvami, se dnes rozšiřuje na stále širší oblasti, jakými je např. migrační politika a rozměry globalizace v sociální oblasti (fond na přizpůsobení se a základní pracovní normy), environmentální oblasti (Kjótský protokol, ale rovněž udržitelné hospodářství), průmyslu (duševní vlastnictví, ale i suverénní fondy), v politice (rozšíření EU a politika sousedství) a diplomacii. V úvahu je třeba vzít rovněž úlohu eura, dopad SZBP a EBOP na růst úlohy EU ve světě, případné začlenění otázky strategických statků a zájmů Evropy do evropské bezpečnostní strategie, jak to již činí jiné světové hospodářské mocnosti.

4.2.4 Z výše uvedeného je celkem zřejmé, že je stále obtížnější zahrnout všechny tyto rozměry do Lisabonské strategie, aniž by došlo k její deformaci.

4.2.5 Stále více se však ukazují jako rozhodující pro zajištění celkového dosažení cíle, k němuž byla tato strategie vytvořena, tj. reagovat na evropské úrovni na dynamiku globalizace.

4.2.6 Na druhé straně je velká část vnějších politik EU v zásadě založena na zavedených postupech a vysokém stupni integrace, ať již jsou to politiky Společenství nebo politiky společné EU a členským státům. Nejsou sice ještě vzájemně dostatečně koordinovány nebo jim stále chybí úplná společná strategická vize, jsou však schopné se vyvíjet a mít nezanedbatelný dopad, který je nicméně vyšší než dopad jednotlivých členských států a mnoha dalších vnitřních politik Unie.

4.3 Směrem k obnovené vnější strategii Evropské unie

4.3.1 Mohlo by tedy být vhodnější hovořit o „vnější součásti evropské strategie v oblasti globalizace po roce 2010“, která je úzce koordinovaná a propojená s vnitřní součástí (již představuje vývoj současné Lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost), ale jejíž nezávislost je posílena a jež má nový a přesvědčivější strategický cíl (10).

4.3.2 Evropa potřebuje novou vizi své úlohy ve světě a vhodný akční plán, které budou odpovídat výzvám 21. století, budou založeny na hodnotách vlastních EU a musí být možné je zprostředkovat evropským občanům a zainteresovaným subjektům, kteří je musí pochopit. Je třeba je prodiskutovat s hlavními světovými protějšky a musí mít zastoupení na mezinárodních fórech.

4.3.3 Tato vize zaměřená na perspektivu pokroku a kvalitních pracovních míst v souladu se zásadou udržitelného rozvoje a za podpory inkluzivní společnosti, otevřených ekonomik a mírových vztahů musí rovněž vzít v úvahu dlouhodobou celosvětovou situaci. Evropa si musí lépe uvědomit geostrategický význam svého historického postavení, své zeměpisné polohy, nutného zabezpečení dodávek surovin a energetických surovin (11) a nevyhnutelného rozvoje nových, zatím chudých trhů.

4.3.4 Významným přínosem k této vizi je rovněž krátký, ale působivý dokument, který Komise vypracovala k summitu v Hampton Court v říjnu 2007 a jenž nese název V evropském zájmu je uspět ve věku globalizace (12). EHSV v témže roce vyjádřil podobný názor (13).

4.3.5 Obnovená Lisabonská strategie pro období po roce 2010 by měla být doplněna o nový strategičtější rámec vnější činnosti EU, jehož účelem bude vytvoření a rozvoj evropského prostoru a evropské úlohy v novém kontextu představovaném globalizací.

4.3.6 Za tímto účelem je jako posílení a rozšíření směru, který již naznačily závěry Rady z března 2008, nutné vypracovat přesný akční plán rozdělený do čtyř vzájemně souvisejících a na sebe navazujících kroků s cílem:

— zajistit, aby došlo k vyváženému otevření trhů a aby se rozvíjel mezinárodní obchod se zbožím a službami, a zároveň zabezpečit udržitelný přístup Evropy ke strategicky nezbytným zdrojům;

— posílit multilaterální dialog o hospodářských otázkách se všemi hlavními partnery a především pokročit v posílení mezinárodní úlohy eura;

— představit EU jako „světovou regulační mocnost“, která podporuje zvýšení průmyslových, environmentálních a sociálních norem, norem pro „důstojnou práci“, veřejné zakázky a duševní vlastnictví a přispívá k definici nových pravidel pro finanční trhy a pro řízení mezinárodní ekonomiky jak na multilaterální, tak na regionální úrovni;

— obnovit tři základní politiky vnějšího rozvoje EU, tj. dokončení rozšíření, politika sousedství a Unie pro Středomoří, nové partnerství s Afrikou, a tak se zasadit o vytvoření rozsáhlé oblasti zvláštního rozvoje za účelem vzájemného ekonomického růstu, která již byla nazvána Eurafrika (14) a ve které by si EU měla stanovit za svůj cíl to, že bude hrát převládající geostrategickou úlohu.

4.3.7 Váha, kterou je třeba přičíst vnějšímu rozměru, je signálem, že EU hodlá vstoupit do nové politické fáze svého unifikačního procesu, který je zaměřen na rozvoj systému vztahů EU se zbytkem světa a ze kterého má EU získat novou energie a nové zdroje na zajištění lepšího fungování evropského modelu sociálně tržní ekonomiky a zaručit tak svým národům budoucí mírový pokrok. Jde o určité naplnění předpokladů, které byly se stejnou intuicí vysloveny při zakládání Evropské unie. V Schumanově prohlášení v preambuli Římské smlouvy jsou totiž dva aspekty evropského projektu (vnitřní a vnější) neoddělitelně spojeny a jeden ke druhému přispívá.

5. Některé konkrétnější návrhy

5.1 Větší soulad a aktivní povaha obecných politik

— Činnost EU zaměřená na reformu multilaterálního systému a na zlepšení základních pravidel globalizace vyžaduje dvojí proces: soulad mezi vnitřními a vnějšími politikami EU a dosti vysokou koordinaci s členskými státy.

— Prosazování sociální regulace, vyjednávání mezi sociálními partnery a univerzální systémy sociální ochrany musejí být základní osou rozvojových politik a mandátů EU k vyjednávání.

— Mezi priority vnější činnosti EU by měl být začleněn rozvoj vzdělávání a odborné přípravy, základní pracovní normy, rozvoj sociální ochrany, rovnost mezi ženami a muži a integrace nejvíce znevýhodněných kategorií (zdravotně postižených osob, etnických menšin atd.).

— EU se musí vyznačovat tím, že bude dodržovat závazky, které přijala. To platí především pro cíl v oblasti rozvojové pomoci ve výši 0,7 % HDP a pro stále připomínané poslání EU dát jiným státům a regionům k dispozici výsledky a nástroje svého pokroku. Rozhodující je konkrétní úsilí o oživení partnerství Afriky a Evropské unie.

— Výrazné zvýšení prostředků a investic určených do rozvojových zemí podle budoucí Kodaňské dohody z prosince 2009 může být vynikající příležitostí pro vzájemný rozvoj a pokrok. Nová Lisabonská strategie tak bude moci nabídnout rámec možností ve výzkumu, inovacích, investicích a znalostech, jež jsou určeny na podporu nového „ekologického růstu“ v celosvětovém měřítku.

— Je zapotřebí vyšší úrovně monitorování a transparentnosti obchodních jednání a vyššího zapojení občanské společnosti do tohoto systému vnějších vztahů a vnějších jednání.

— EU musí podporovat regionální integraci a být i nadále vedoucím příkladem pro jiné subjekty. Koncepce makroregionů se stále rozšiřuje a prohlubuje a Evropa může a musí sehrát významnou úlohu i v rozvoji meziregionální spolupráce, která by kromě liberalizace obchodu měla zahrnovat rozvojovou spolupráci, politický dialog a kulturní spolupráci.

— Vzhledem k výzvě, jíž je zabezpečení potravin, a v souvislosti s naplněním základního lidského práva na zdravou, bezpečnou, dostatečnou a trvalou výživu (15) je vhodné přezkoumat současné mandáty k vyjednávání a uznat specifičnost zemědělských produktů a stanovit odpovídající opatření na ochranu odlišností výrobcích podmínek a příslušných trhů. Tak bude možné dát důrazný impuls závěru hlavních obchodních dohod o jiném zboží, počínaje EPA.

— Vzhledem ke kritériu „obchodní mocnosti“, které spojuje míru růstu každé oblasti s velikostí jejích trhů, je vedle regionálních dohod se zeměmi AKT vhodné pokročit a uzavřít bilaterální a regionální dohody se zeměmi ASEAN (Sdružení národů jihovýchodní Asie), Koreou, Ruskem, zeměmi Mercosur a zeměmi CCG (Rada pro spolupráci arabských států v Perském zálivu).

— Specifickou prioritu musí představovat Čína, a to vzhledem k ofensivním i defensivním zájmům, které tam EU má. Tyto zájmy nabízejí velký prostor k vyjednávání, a to jednak vzhledem k neustálému růstu vzájemných interakcí, jednak z obecného geopolitického důvodu.

— Větší význam je rovněž třeba dát bilaterálním vztahům s USA, Japonskem a Kanadou, jež jsou 1., 3. resp. 8. světovou obchodní mocností. Je třeba obnovit rámec transatlantických vztahů s cílem omezit prvky sporů a maximalizovat výsledky synergie prostřednictvím rostoucího sbližování institucí a politik (16).

— Vzhledem k možnému rozšíření HMU v nadcházejících letech by euro mohlo hrát významnější úlohu jako silná měna v celosvětovém měřítku, což si nevyhnutelně vyžádá posílení způsobů jednotného zastoupení v mezinárodních hospodářských a finančních sídlech.

5.2 Více nástrojů pro řízení a odvětvové politiky

— V rámci širšího přístupu vnější činnosti EU je nezbytné rovněž začlenit vnější rozměr politik jako je politika výzkumu, environmentální politika, politika vzdělávání či zaměstnanosti.

— Za stávající situace musí být možné jasněji určit užší skupinu evropských komisařů, která bude jasně pověřena řízením souboru vnějších politik EU (tj. obchodní, rozvojové, migrační politiky, vnějších aspektů politiky hospodářské konkurence a politiky vnitřního trhu, diplomacie v energetice atd.). Tato skupina by mohla být lépe viditelnou jednotnou a společnou tváří EU vůči zahraničí a na nejdůležitějších mezinárodních fórech. Rychlý vstup Lisabonské smlouvy v platnost a nová úloha vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku mohou zajistit pozitivní budoucí vývoj.

— Než dojde k jednotnému zastoupení EU v hlavních mezinárodních institucích (Bretton Woods, G8/14, G20), měly by členské státy EU vytvářet soudržnější seskupení v jednotlivých institucích nebo na summitech na vysoké úrovni, pomocí nichž budou systematicky koordinovat svá stanoviska a vystupovat co jednotněji.

— Je naléhavé, aby EU navenek vystupovala se společnými obchodními cíli schopnými posílit strategické postavení Evropy, především ve vztazích s hlavními obchodními partnery EU.

— EU musí zvýšit podporu internacionalizace svých podniků, zejména co se týče jejich schopnosti prosadit se na různých trzích a přizpůsobit se jejich podmínkám a dynamice.

— EU musí usilovat o to, aby WTO do svých cílů zahrnula práva pracovníků, rozvoj průmyslu, zajištění důstojné práce a environmentální rozměr. Mezinárodní finanční instituce musí podobně upřednostnit podporu důstojné práce a udržitelný rozvoj.

— Evropské nadnárodní společnosti musejí být podněcovány k tomu, aby v souladu s evropskou koncepcí sociální odpovědnosti podniků podporovaly sociální dialog v podnicích a odvětvích v těch zahraničních zemích, ve kterých provozují svoji činnost. Je třeba vhodně využít osvědčené postupy, které již zavedly četné evropské podniky na základě „řídících zásad“ stanovených v OECD a které vycházejí ze sociálních norem MOP, stejně jako všechny ostatní iniciativy, které provádí širší okruh nestátních subjektů a subjektů sociální ekonomiky v oblasti vzdělávání, zdraví a prosazování lepších životních a pracovních podmínek.

— EU musí vypracovat aktivní globální migrační politiky, které usnadní společný rozvoj v zemích původu a zemích přijímajících migranty. Zvláště je třeba se zaměřit na boj proti obchodování s lidmi, na odliv mozků a na navracení přistěhovalců, což představuje v současnosti značné finanční toky (17).

— Rostoucí úloha suverénních fondů ve světovém hospodářství a převládající vliv států v rozvíjejících se ekonomikách, kde mají tyto fondy původ, představují nepochybně velkou příležitost pro nejvíce rozvinuté země a rovněž pro oživení mezinárodní ekonomiky, ale také geopolitické riziko ztráty svrchovanosti v odvětvích a technologiích, které mají pro EU strategický význam. Je třeba, aby EU v této otázce koordinovala své postavení na základě závazků a opatření platných smluv. Dále je třeba, aby zaujala konkrétnější a jednotnější postavení ohledně ochrany národního zájmu, který třeba stále více chápat jako „evropský zájem“.

— Je třeba zhodnotit specifické kompetence Evropského technologického institutu v různých partnerstvích, především co se týče případného rozšíření spolupráce v rámci „znalostních a inovačních komunit“ (tj. sítí excelence vytvořených mezi institucemi vyššího vzdělávání, výzkumnými instituty, podniky a jinými zainteresovanými subjekty) na mimoevropské země.

5.3 Vyšší zapojení sociálních partnerů a organizované občanské společnosti

— Je třeba všemi způsoby podporovat hledání a formulování společných strategií evropské občanské společnosti určených na boj proti výzvám globalizace a na využívání příležitostí, které globalizace nabízí, a to prostřednictvím dialogu s hlavními sociálněekonomickými partnery EU. Lepší využití národních HSR a obdobných institucí, jakož i hlavních evropských sítí a organizací sociálních partnerů, organizované občanské společnosti a sociální ekonomiky může napomoci komplexnějšímu procesu osvojení a zhodnocování osvědčených postupů.

— EU musí podpořit širší zapojení sociálních partnerů a občanské společnosti a širší dialog s nimi s cílem posílit viditelnost a koherenci politik EU týkajících se obchodu, rozvoje a vnějších vztahů obecně. Jedná se především o zavedení systémů průběžného strukturovaného dialogu s organizacemi, které pracují pro regionální a světovou integraci, a podporu konzultačních orgánů zastupujících organizovanou občanskou společnost v rámci obchodních a asociačních dohod.

— Kontaktní skupina občanské společnosti, již před několika lety úspěšně zřídilo GŘ pro obchod, je dobrá praxe, kterou je třeba podporovat.

— EHSV postupně vytvořil strukturovaný systém vztahů (18) , který je v interinstitucionálním dialogu důležitým základem pro neustálý růst aktivního zapojení občanské společnosti téměř ve všech oblastech světa. Co se týče monitorování, EHSV se domnívá, že může sehrát aktivní roli, jakou již sehrál v jiných konkrétních případech, jakými jsou např. institucionální úloha, kterou mu dává Dohoda z Cotonou se zeměmi AKT, smíšené poradní výbory s různými zeměmi, které odstartovaly proces přistoupení k EU, a činnost v rámci Euromed a Mercosur. Dokumenty – stanoviska a závěrečná prohlášení, které jsou každoročně výsledkem řady setkání pořádaných EHSV v rámci tohoto systému, představují významný zdroj analýz a návrhů v oblasti participativní demokracie pro celý rámec vnějších vztahů Unie.

— EHSV by kromě toho mohl pravidelně pořádat specificky zaměřené semináře nebo jiné schůzky, kde by se konzultovaly hospodářské a sociální zájmové skupiny v dotčených zemích a regionech, a to v rámci již existujících kulatých stolů nebo schůzek. Cílem by přitom bylo porovnávat různé strategie přijaté v různých oblastech a regionech světa a sdílet osvědčené postupy, a tak přispívat jak k lepšímu stanovení vnější činnosti Evropské unie, tak k budoucímu rozvoji Lisabonské strategie po roce 2010 a rovněž k rozvoji strategií příslušných partnerů.

V Bruselu dne 4. listopadu 2009 předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Mario SEPI

(1) Závěry předsednictví (13.–14. března 2008), bod 12.

(2) Maria João Rodrigues (2009). Europe, Globalisation and the Lisbon Agenda Institute for Strategic and International Studies.

(3) KOM(2006) 278 v konečném znění a KOM(2007) 581 v konečném znění.

(4) KOM(2005) 311 v konečném znění.

(5) Úř. věst. C 77, 31.3.2009, s. 148.

(6) KOM(2006) 567.

(7) Ustanovení ohledně těchto dohod již obsahuje Dohoda z Cotonou se zeměmi AKT, ve které se navrhuje uzavřít šest regionálních dohod o hospodářském partnerství (EPA).

(8) KOM(2008) 874 v konečném znění.

(9) Úř. věst. C 175, 27.7.2007, s. 57 a Úř. věst. C 211, 19.8.2008, s. 82.

(10) Viz. závěry skupiny, již vede Laurent Cohen Tanugi, která vypracovala přípravnou zprávu pro francouzské předsednictví EU v druhé polovině roku 2008 (www.euromonde2015.eu).

(11) Úř. věst. C 27, 3.2.2009, s. 82, Úř. věst. C 277, 17.11.2009, s. 92 a stanovisko EHSV k tématu Energetika a změna klimatu jako nedílná součást obnovené Lisabonské strategie (viz s. 36 aktuálního Úředního věstníku).

(12) KOM(2007) 581 v konečném znění.

(13) Úř. věst. C 175, 27.7.2007, s. 57.

(14) Závěrem, A. Riccardi, laureát Karlovy ceny, Cáchy, 21. května 2009.

(15) Viz zprávu zvláštního zpravodaje OSN o právu na výživu Oliviera De Schuttera s názvem The Doha round will not prevent another food crisis (Kolo jednání z Dohá nezabrání nové potravinové krizi), 9. března 2009.

(16) Úř. věst. C 228, 22.9.2009, s. 32.

(17) Úř. věst. C 120, 16.5.2008, s. 82 a Úř. věst. C 44, 16.2.2008, s. 91.

(18) Viz pracovní program specializované sekce Vnější vztahy (EHSV), http://eesc.europa.eu/sections/rex/index_fr.asp.