EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 14.10.2020 COM(2020) 950 final ZPRÁVA KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Zpráva o stavu energetické unie podle nařízení (EU) 2018/1999 o správě energetické unie a opatření v oblasti klimatu za rok 2020



1.Úvod Od začátku krize způsobené onemocněním COVID-19 Evropská komise pracuje na tom, aby Evropě pomohla tuto mimořádnou situaci zvládnout. Zpráva o stavu energetické unie za rok 2020 proto zohledňuje výzvy, které souvisejí s oživením. V kontextu plánu EU na podporu oživení je naším cílem lépe podpořit regeneraci evropského hospodářství tím, že do procesu oživení začleníme ekologickou a digitální transformaci. Zásadní význam pro oživení a odolnost hospodářství Evropské unie vedoucí k udržitelnému růstu budou mít politiky v oblasti energetiky, klimatu a životního prostředí. Tato zpráva se vydává v souvislosti s obnovenými ambicemi EU s ohledem na Zelenou dohodou pro Evropu. Zelená dohoda je novou evropskou strategií růstu, jejímž cílem je přeměnit EU ve spravedlivou a prosperující společnost, přičemž kombinuje politiky zaměřené na boj proti změně klimatu, ochranu a obnovu biologické rozmanitosti, odstranění znečištění, přechod na oběhové hospodářství a zajištění toho, aby nikdo nebyl v ekologické transformaci opomenut. V prvních deseti měsících svého mandátu navrhla současná Komise evropský právní rámec pro klima, který zakotví cíl klimatické neutrality EU do roku 2050 do právních předpisů a zajistí předvídatelnost a nezvratnost přechodu na klimaticky neutrální ekonomiku. Díky němu se ze Zelené dohody pro Evropu stal investiční a reformní plán pro Evropu, který nabízí dvojí dividendu, neboť reformy a investice potřebné pro ekologickou transformaci mohou rovněž podpořit oživení. Aby Komise zahájila proces směrování politického a regulačního rámce Evropy k obnoveným ambicím EU, předložila nové strategie pro lepší přípravu na budoucí výzvy, například prostřednictvím integrace energetického systému a většího využívání vodíku. Na dokončení vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu členské státy s Komisí neúnavně spolupracovaly. Tuto zprávu doplňují podrobná posouzení uvedených 27 vnitrostátních plánů a související pokyny k jejich provádění v souvislosti s oživením; posouzení vnitrostátních plánů v celé EU pak bylo předloženo již v září tohoto roku. Dosažený pokrok podtrhuje odhodlání EU hrát vedoucí úlohu na mezinárodní scéně v boji proti změně klimatu a zhoršování životního prostředí a při urychlení přechodu na čistou energii. Jedná se o nepřetržitý proces. EU již sice dosáhla významného pokroku při oddělování hospodářského růstu od emisí skleníkových plynů, avšak aby docílila klimatické neutrality do roku 2050 a zároveň využila příležitostí, které nabízí přechod na čistou energii, jsou zapotřebí další opatření, a to jak v rámci Unie, tak v mezinárodním měřítku. Komise proto navrhla zvýšit ambice Evropy v oblasti klimatu do roku 2030 snížením emisí skleníkových plynů alespoň o 55 %. Tento navýšený cíl pro rok 2030 je ambiciózní, ale dosažitelný a především přínosný pro Evropu. Bude vyžadovat změny našich právních předpisů. Za tímto účelem má Komise v úmyslu předložit v polovině roku 2021 návrhy na revizi klíčových právních předpisů v oblasti klimatu a energetiky. Souběžně s tím musí členské státy plně provádět své vnitrostátní plány a v roce 2023 je aktualizovat s ohledem na ambicióznější cíle EU v oblasti klimatu a energetiky do roku 2030. Tato zpráva o stavu energetické unie 2020 představuje řadu iniciativ, které EU a její členské státy přijaly v posledních měsících s cílem utvářet lepší Evropu. Jedná se o první zprávu, která bude vydána v rámci správy energetické unie a opatření v oblasti klimatu. Doplňuje ji několik tematických zpráv (viz rámeček 1) a doporučení Komise k energetické chudobě; poskytuje rovněž přehled o pokroku energetické unie v širších souvislostech opatření EU v oblasti klimatu a cílů udržitelnosti. 2.Energetická unie – pevný základ 2.1.Dekarbonizace Emise skleníkových plynů EU si stanovila cíl stát se do roku 2050 prvním klimaticky neutrálním kontinentem a Komise navrhla evropský právní rámec pro klima, který by tento cíl zakotvil do právních předpisů a poskytl prostředky, aby se EU od nastoleného směru neodchýlila. EU již překonala svůj cíl stanovený v Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu, a to snížit do roku 2020 emise skleníkových plynů o 20 % oproti úrovni z roku 1990. Celkové emise skleníkových plynů v EU-27 jsou na nejnižší úrovni od roku 1990. Za výrazným snížením emisí stojí především snížení emisí z dodávek energie. To se odráží ve výrazném poklesu emisí z činností, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi (EU ETS), zatímco emise z činností, na něž se systém EU ETS nevztahuje, po několik let obecně vykazovaly boční trend. Zároveň se v posledních pěti letech (do vypuknutí krize COVID-19) nadále zvyšovaly emise z mezinárodní letecké dopravy. Po snížení emisí v letech 2007 až 2013 se v jednotlivých posledních pěti letech rovněž zvýšily celkové emise z dopravy. Průměrná intenzita skleníkových plynů z paliv dodávaných do EU se od roku 2010 zlepšila, jsou však zapotřebí další opatření, aby byl do roku 2020 splněn cíl stanovený směrnicí o jakosti paliv, tj. snížení emisí o 6 %. Za posledních 5 let se emise ze stacionárních zařízení vykonávajících činnosti, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi, výrazně snížily. Tento vývoj odráží především změny v palivech používaných k výrobě elektřiny, včetně nárůstu využívání obnovitelných zdrojů energie. V roce 2019 celkové emise z průmyslu a elektřiny, na něž se vztahuje systém EU pro obchodování s emisemi, nadále klesaly (o 9,1 % ve srovnání s rokem 2018). Hlavní hnací silou tohoto trendu bylo odvětví energetiky, v němž došlo k výraznému snížení emisí skleníkových plynů – o téměř 15 %. Emise z průmyslu se snížily o 2 % a vykázaly dosud největší pokles ve třetí fázi systému EU ETS (2013–2020). Emise z letecké dopravy v rámci Evropského hospodářského prostoru mírně vzrostly – téměř o 1 %. Rezerva tržní stability, která začala fungovat v lednu 2019, výrazně snížila přebytek emisních povolenek. Ukazatel přebytku trhu s uhlíkem byl počtvrté zveřejněn v květnu 2020 a vyplynulo z něj, že přebytek klesl na přibližně 1,39 miliardy povolenek. Na základě přebytku a revidovaných právních předpisů EU ETS pro čtvrtou fázi systému EU ETS (2021–2030) byl počet vydražených povolenek v roce 2020 snížen přibližně o 375 milionů. Objem povolenek dražených v roce 2021 bude snížen na stejném právním základě. Rezerva tržní stability bude poprvé přezkoumána v roce 2021 v širších souvislostech revize systému EU pro obchodování s emisemi s cílem dosáhnout navrhovaného cíle snížení emisí skleníkových plynů alespoň o 55 %. S výjimkou dočasného poklesu cen v důsledku krize COVID-19 na začátku roku 2020 se signál o ceně uhlíku v období od ledna 2019 do června 2020 stabilně pohyboval okolo průměrné hodnoty přibližně 24 EUR. Celkové příjmy plynoucí ze systému EU pro obchodování s emisemi z dražeb v období od roku 2012 do 30. června 2020 překročily 57 miliard EUR. V návaznosti na tuto zprávu Komise brzy zveřejní balíček zpráv o klimatu. Balíček bude obsahovat podrobné informace o emisích skleníkových plynů, trhu EU s uhlíkem a o kvalitě paliv.

Obnovitelná energie Celkově je EU na dobré cestě k dosažení cílů pro rok 2020 v oblasti obnovitelných zdrojů energie, avšak v některých členských státech je stále zapotřebí dosáhnout většího pokroku. Podíl obnovitelných zdrojů na hrubé konečné spotřebě energie se v EU v roce 2018 zvýšil na 18 %. V roce 2018 12 členských států své vnitrostátní závazné cíle pro rok 2020 překročilo, avšak pět členských států zůstalo pod orientační trajektorií pro dosažení cílů na období 2017–2018. Obrázek č. 1. Skutečné podíly energie z obnovitelných zdrojů v letech 2017 a 2018 ve srovnání s orientačními trajektoriemi stanovenými ve směrnici o obnovitelných zdrojích energie a v národních akčních plánech pro energii z obnovitelných zdrojů. Zpráva o pokroku v oblasti energie z obnovitelných zdrojů předpokládá, že EU v roce 2020 dosáhne 22,8 % až 23,1 % hrubé konečné spotřeby energie. Investice do energie z obnovitelných zdrojů stále více motivují tržní rozhodnutí. Členské státy ve stále větší míře poskytují podporu na energii z obnovitelných zdrojů prostřednictvím nabídkových řízení a zajišťují, aby – podle požadavků pravidel státní podpory a vnitřního trhu s energií – byla zařízení na výrobu energie z obnovitelných zdrojů začleněna do trhu s elektřinou. Přestože většina členských států splní své cíle, u třech členských států existuje vážné a u dvou mírné riziko, že své cíle nesplní. Tato analýza zohledňuje pravděpodobný dopad onemocnění COVID-19 na vyšší podíl energie z obnovitelných zdrojů na spotřebě v důsledku nižší spotřeby. Členské státy by měly prozkoumat všechny možnosti využití mechanismů spolupráce, včetně statistických převodů, s cílem zajistit, aby svých vnitrostátních závazných cílů pro rok 2020 dosáhly. Komise je připravena podpořit proces a dialog mezi členskými státy za účelem uzavření statistických dohod, mimo jiné prostřednictvím připravované platformy EU pro rozvoj obnovitelných zdrojů energie. Po roce 2020 by mělo být vynaloženo veškeré úsilí na dosažení vnitrostátních příspěvků ke splnění cíle pro rok 2030. Součástí je i využití roční strategie pro udržitelný růst na rok 2021 a její stěžejní evropské iniciativy Nabírání na síle k předsunutí čistých technologií, které obstojí i v budoucnosti, a urychlení vývoje a využívání obnovitelných zdrojů energie v rámci našeho úsilí o zotavení se z dopadu krize COVID-19. Zavádění energie z obnovitelných zdrojů má řadu výhod: snižování emisí, zvyšování energetické nezávislosti, vytváření pracovních míst a růst a snižování znečištění spolu se zachováním vedoucího postavení EU v tomto odvětví v globálním měřítku. V nedávné době došlo k dohodě ohledně mechanismu EU pro financování energie z obnovitelných zdrojů, který členským státům pomáhá vnitrostátní příspěvky splnit tím, že jim umožňuje investovat do projektů v oblasti obnovitelných zdrojů energie výměnou za statistické připsání určitého množství zúčastněnému členskému státu. Urychlené zavádění obnovitelných zdrojů energie podpoří revize příslušných pokynů pro státní podporu, zejména pokynů pro státní podporu v oblasti životního prostředí a energetiky, aby odrážely cíle Zelené dohody. 2.2.Energetická účinnost Členské státy musí zintenzivnit své snahy o vyšší energetickou účinnost. Energetická unie uznala, že energetická účinnost hraje při dosahování všech cílů v oblasti klimatu a energetiky klíčovou úlohu a zásadu „energetická účinnost v první řadě“ zakotvila do právních předpisů. V roce 2018 klesla konečná spotřeba energie v EU oproti roku 2005 o 5,9 % na 1 124 milionů tun ropného ekvivalentu (Mtoe). To je o 3,5 % více než cíl konečné spotřeby energie do roku 2020 ve výši 1 086 Mtoe a o 0,2 % oproti roku 2017. Spotřeba primární energie v EU klesla o 9,8 % na 1 552 Mtoe, což představuje pokles z 1 721 Mtoe v roce 2005. To je o 4,6 % více než cíl ve výši 1 483 Mtoe pro rok 2020. Po třech letech růstu byl v roce 2018 zaznamenán meziroční pokles o 0,6 % . Růst hospodářské aktivity v roce 2018 nadále navyšoval spotřebu energie tak, že nově prováděné politiky a opatření členských států nepostačovaly ke snížení spotřeby energie a k jejímu návratu směrem k dosažení cíle pro rok 2020. Přímá pracovní místa v oblasti energetické účinnosti se trvale navyšovala z 244 000 v roce 2000 na 964 000 v roce 2017 a tento růst překonal zbytek ekonomiky: průměrný roční růst odpovídal 17,4 % v době, kdy zbytek hospodářství vykazoval průměrný roční růst ve výši 0,5 %. Částečné údaje za rok 2020 naznačují, že krize COVID-19 měla na poptávku po energii významný dopad. Avšak i kdyby tato skutečnost mohla ke splnění cíle energetické účinnosti pro rok 2020 přispět, nevedla by ke strukturálnímu snížení spotřeby energie. Jakmile se ekonomika zotaví, očekávají se zpětné účinky. Další dlouhodobé úsilí o dosažení cílů v oblasti energetické účinnosti pro rok 2030 je proto nanejvýš důležité, a to i v kontextu roční strategie pro udržitelný růst na rok 2021 a její evropské stěžejní iniciativy Renovace. Cílem této stěžejní iniciativy je zlepšit energetickou účinnost a účinné využívání zdrojů ve veřejných a soukromých budovách a podpořit digitální rozvoj prostřednictvím inteligentního bydlení a měření, a přispět k zotavení se z krize způsobené onemocněním COVID-19. Komise připravuje další pokyny a zakotvuje zásadu „energetická účinnost v první řadě“ ve všech příslušných návrzích politik, např. ve strategii EU pro integraci energetického systému, iniciativě „renovační vlna“ a nadcházející revizi transevropských energetických sítí. Členské státy musí rovněž zvážit opatření v oblasti energetické účinnosti při plánování a politických a investičních rozhodnutích napříč hospodářstvím. Obrázek č. 2. Energetická účinnost – pokrok v plnění cílů pro rok 2020 (v Mtoe) 2.3.Energetická bezpečnost Navzdory značnému tlaku, který krize COVID-19 vyvolala na poptávku po energii, kdy došlo k výrazným odchylkám od běžných spotřebních zvyklostí v tomto období, se připravenost členských států ukázala být solidní a kontinuita základních operací je zajištěna. Legislativní rámec energetické unie v oblasti energetické bezpečnosti – zejména nařízení o rizikové připravenosti v odvětví elektřiny a nařízení o zabezpečení dodávek plynu – má pro zvládání dopadů krize v odvětví energetiky zásadní význam. Komise v červnu 2020 – uprostřed pandemie COVID-19 – zveřejnila osvědčené postupy a vyvozená poučení pro odvětví energetiky. Klíčovou úlohu při usnadňování přeshraniční koordinace, jakož i rozsáhlé spolupráce a sdílení informací mezi členskými státy, provozovateli soustav a příslušnými subjekty v odvětví energetiky hrály expertní skupiny vytvořené na základě právních předpisů EU. V návaznosti na to Komise nyní posuzuje potenciální zranitelná místa a možnosti zlepšení odolnosti kritických dodavatelských řetězců pro energetické technologie. Strategie bezpečnostní unie EU zahrnuje návrh na posílení odolnosti a kybernetické bezpečnosti kritické energetické infrastruktury, na jejíž význam pandemie poukázala. Komise rovněž zahájila práci na kodexu sítě s cílem zajistit kybernetickou bezpečnost přeshraničních toků elektřiny. V odvětví elektřiny provádění nařízení o rizikové připravenosti zajišťuje, aby členské státy měly nástroje pro vzájemnou spolupráci s cílem předcházet elektroenergetickým krizím, připravovat se na ně a zmírňovat je. Dvě nové metodiky kromě toho umožnily Evropské síti provozovatelů elektroenergetických přenosových soustav (ENTSO-E) poprvé určit nejvýznamnější regionální scénáře elektroenergetických krizí a provést první posouzení sezónní přiměřenosti pro minulé léto na základě nového metodického přístupu (letní výhled 2020). To poslouží jako základ pro přípravu vnitrostátních scénářů a plánů rizikové připravenosti členských států. Komise rovněž přijala doporučení týkající se spravedlivé kompenzace pro členské státy, které si při předcházení krizím a jejich zvládání vzájemně poskytují pomoc. Klíčem k řádnému a účinnému fungování trhu je infrastruktura. EU proto stanovila cíle pro kapacitu propojení elektroenergetických soustav. Osm členských států dosud nesplnilo cíl 10% propojení do roku 2020. Úsilí členských států v oblasti dekarbonizace mohou rovněž podpořit projekty společného zájmu, které položí základy pro rozhodující trhy s vodíkem v Evropě. Součástí těchto projektů může být podpora z Nástroje pro propojení Evropy a opatření v rámci stěžejní iniciativy facility na podporu oživení a odolnosti Nabírání na síle s cílem integrovat čisté technologie a obnovitelné zdroje energie prostřednictvím modernizovaných sítí a intenzivnější propojenosti. Existují také snahy o zajištění plného využití stávajících energetických propojovacích vedení a funkčních digitálních platforem. Díky provádění ustanovení týkajících se uspořádání vnitřního trhu s elektřinou a zejména zavedení propojování trhů došlo ke značnému zvýšení účinnosti při obchodování s elektřinou v Evropě, . Pokud jde o zabezpečení dodávek plynu, vypracovaly členské státy preventivní opatření a plány pro stav nouze . Jejich součástí jsou opatření ke zmírnění dopadu narušení dodávek plynu a rizik zjištěných na vnitrostátní a regionální úrovni. Komise i nadále pomáhá členským státům při provádění zásady solidarity; cílem je rovněž zajistit nepřerušené dodávky plynu nejzranitelnějším spotřebitelům, a to i v případě vážné krize v oblasti zemního plynu.

Komise posoudila zkušenosti se stávajícími právními předpisy o bezpečnosti činností v odvětví ropy a zemního plynu v moři a letos na podzim předloží svou zprávu Evropskému parlamentu a Radě. Pokud jde o jadernou bezpečnost a zabezpečení, disponuje EU komplexním rámcem, který pokrývá celý jaderný životní cyklus, včetně bezpečného a odpovědného nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivním odpadem. Komise provádění tohoto rámce v členských státech nadále pečlivě sledovala. EU rovněž nadále podporovala vysokou úroveň jaderné bezpečnosti mimo EU, zejména v sousedních zemích, které jaderné elektrárny provozují nebo je plánují stavět. Za účelem prosazování řádného a transparentního provádění doporučení poskytovala mimo jiné podporu při provádění zátěžových testů a následných činností. Evropská rada zdůraznila zejména význam zajištění jaderné a environmentální bezpečnosti běloruské jaderné elektrárny v Ostrovci. 2.4.Vnitřní trh s energií Plně integrovaný a dobře fungující vnitřní trh s energií je nejúčinnějším prostředkem k zajištění dostupných cen energie, nezbytných cenových signálů pro investice do zelené energie, zabezpečení dodávek energie a umožnění co nejnižších nákladů na cestě ke klimatické neutralitě. Vnitřní trhy s elektřinou a plynem posílily významné iniciativy. Navzdory značnému pokroku je třeba vyvinout další úsilí, aby se zajistila hlubší integrace trhů s elektřinou a plynem. Pokud jde o elektřinu, balíček opatření nazvaný Čistá energie pro všechny Evropany, a zejména nová pravidla pro uspořádání trhu s elektřinou přijatá v roce 2019, připravily půdu pro lepší zvládnutí nové podoby trhů s energií, na nichž převládá výroba energie z obnovitelných zdrojů. Tato pravidla vytvořila lepší podmínky na podporu účasti spotřebitelů na trzích s energií, a rovné podmínky pro nové subjekty vstupující na trh. Očekává se, že plánované prováděcí akty týkající se interoperability údajů přispějí k uvedení této podoby do praxe a spolu s novými poskytovateli služeb pomohou zákazníkům k aktivnějšímu zapojení se na trhu. Cílem nařízení o elektřině je zajistit další integraci trhů s elektřinou zejména posílením pravidel pro maximální využití elektrických propojovacích vedení. Tato pravidla posílí přeshraniční obchod a umožní účinnější využívání zdrojů energie v EU jako celku. Při provádění komplexního souboru technických předpisů EU (síťové kodexy) bylo dosaženo pokroku s pozitivními výsledky. Celkové maloobchodní ceny elektřiny se od roku 2016 mezi členskými státy sbližují, avšak stále existují značné rozdíly. Ceny elektřiny pro spotřebitele v domácnostech se v roce 2019 pohybovaly v rozmezí od 98 EUR/MWh v Bulharsku do 295 EUR/MWh v Dánsku. Průměrná cena pro EU činila 216 EUR/MWh. Maloobchodním cenám stále dominují složky, které nejsou výsledkem hospodářské soutěže, ale jsou stanoveny regulačními orgány (např. regulované síťové poplatky a daně/poplatky). Obrázek č. 3. Ceny elektřiny pro domácnosti v EU v roce 2019 (pásmo stejnosměrného proudu) Ve většině členských států stále mají dominantní postavení zavedené subjekty, a to i po více než 20 letech od zahájení liberalizace trhu. V některých zemích jejich podíly na trhu dokonce přesahují 80 % a blíží se monopolu. Tendence regulovat ceny v těchto zemích se často ukázala být další překážkou schopnosti nově vstupujících subjektů na trh zavedeným subjektům konkurovat . V posledním desetiletí maloobchodní ceny elektřiny vzrostly nad úroveň inflace. Ceny elektřiny v průmyslu však stouply pod indexy průmyslových cen a u větších spotřebitelů dokonce klesly. V posledních letech byly síťové poplatky, daně a ostatní poplatky stabilní nebo jen mírně vzrostly. Kromě toho je patrný nižší tlak na ceny poplatků z obnovitelných zdrojů současně s širším využíváním tržních nástrojů na podporu obnovitelných zdrojů energie a s postupným rušením starých režimů podpory. V důsledku toho ceny pro koncové uživatele vyplývaly především ze změn výrobních a dodavatelských nákladů. Tyto změny však nestačily k tomu, aby poskytly dostatečné tržní signály. Důvodem je mimo jiné skutečnost, že podíl regulované složky ceny konečného použití byl stále poměrně velký. Proto se skutečnost, že hlavní maloobchodníci s elektřinou v celé EU ztratili podíly na trhu – a v důsledku toho se snížila koncentrace maloobchodního trhu s elektřinou – ne vždy plně promítla do dostatečně účinných cenových signálů. Kombinovaný dopad všech daní a poplatků významně ovlivňuje konečnou cenu energie, což platí zejména u elektřiny. Jak zdůrazňuje strategie EU týkající se integrace energetických soustav, může tato skutečnost narušit využívání konkrétních nosičů energie. Členské státy by mohly zvážit dopad daní a poplatků na konečné ceny energie s cílem zajistit, aby reformy a změny cenových signálů vedly k přechodu na čistou a spravedlivou energii v souladu s cíli Zelené dohody. Pozornost věnovaná distribučním účinkům konečných cen energie a souvisejícím obavám týkajícím se energetické chudoby bude mít zásadní význam pro zajištění toho, aby byla ekologická transformace rovněž sociálně spravedlivá. Směrnice o zdanění energie již nedosahuje svého primárního cíle týkajícího se řádného fungování vnitřního trhu. Minimální daňové sazby již nejsou účinné a uplatňují se rozdílné vnitrostátní sazby v kombinaci s širokou škálou daňových úlev. Tato osvobození a snížení daně jsou ve skutečnosti formami dotací na fosilní paliva a nejsou v souladu s cíli Zelené dohody pro Evropu. Cílem revize směrnice je tyto nedostatky odstranit. Značného pokroku dosáhl vnitřní trh při dokončování v oblasti zemního plynu. Objem obchodu v plynárenských uzlech rostl i v roce 2020, přičemž obchodované objemy v evropských plynárenských uzlech zaznamenaly v prvním čtvrtletí roku 2020 meziroční nárůst o 32 % (až 5 010 TWh). I nadále se zlepšuje konektivita a přístup k různým zdrojům zemního plynu. Pouze tři trhy v EU měly přístup k méně než třem zdrojům dodávek. Cenová konvergence se v posledních letech zlepšila a byla nejvyšší v severozápadní Evropě. Na evropské úrovni se však v roce 2019 snížila, a vykázala vyšší cenové rozdíly mezi trhy v průběhu několika dnů během roku. Ve srovnání s rokem 2018 se maloobchodní ceny plynu v roce 2019 celkově zvýšily. Jelikož však velkoobchodní ceny s mírným časovým odstupem odráží vývoj velkoobchodních cen, pravděpodobně v blízké budoucnosti opět klesnou. Ceny elektřiny pro spotřebitele v domácnostech se pohybovaly v rozmezí od 33 EUR/MWh v Maďarsku do 116 EUR/MWh ve Švédsku. Průměrná cena pro EU činila 68 EUR/MWh. Nejméně na daně a odvody vynaložili spotřebitelé v Lucembursku. Podíl výrobních a dodavatelských nákladů byl nejnižší v Dánsku, kde byl však nejvyšší podíl daňového zatížení. Pokud jde o trhy s elektřinou, daně/poplatky a síťové poplatky byly stabilní nebo mírně vzrostly, což vedlo k tomu, že ceny ovlivňovaly změny výrobních a dodavatelských nákladů. Obrázek č. 4. Ceny plynu v domácnostech v roce 2019 (pásmo D2) Z účtu EU za dovoz energie je jasně patrná její závislost na dovozu fosilních paliv a skutečnost, že je vystavena nestabilním mezinárodním trhům. Účet za dovoz mezi lety 2016 a 2018 vzrostl a přesáhl 330 miliard EUR ročně. Tím došlo ke zvrácení sestupného trendu z nejvyššího maxima v roce 2013 (400 miliard EUR). Dopad pandemie COVID-19 na ceny energií sníží v roce 2020 náklady na dovoz energie. Očekává se, že ceny s oživením ekonomiky porostou, ale na úroveň roku 2019 se vrátí možná až v roce 2021. Energetická chudoba Vzhledem k tomu, že v roce 2018 si téměř 34 milionů Evropanů nemohlo dovolit odpovídajícím způsobem vytápět své domovy , zůstává energetická chudoba v EU velkým problémem. I když se tento ukazatel v letech 2010–2018 vyvíjel v průměru příznivě, tempo změn se v rámci EU výrazně lišilo. Energetická chudoba výrazně poklesla v Bulharsku, Lotyšsku, Polsku, Portugalsku a Rumunsku. V Řecku však naopak zaznamenala výrazný nárůst. Přestože výdaje evropských domácností na energii v posledních letech klesaly, mezi členskými státy stále existují značné rozdíly, pokud jde o absolutní výdaje i podíl energie na celkových výdajích domácností. Nejchudší evropské domácnosti tak v roce 2018 stejně vydaly 8,3 % svých celkových výdajů na energii (v některých zemích střední a východní Evropy až 15–22 %). Odpovídající teplo, chlazení, osvětlení a energie pro napájení spotřebičů mají zásadní význam pro zajištění důstojné životní úrovně a zdraví. Politické úsilí EU v této oblasti bude pokračovat, neboť hospodářský dopad onemocnění COVID-19 může situaci zhoršit, zejména v případě těch nejchudších. Většina členských států předložila přehled energetické chudoby ve svých vnitrostátních plánech v oblasti energetiky a klimatu, přičemž mnohé z nich poskytly ukazatele pro analýzu jejího dopadu. Většina z nich však k řešení energetické chudoby dosud nepřijala systematický přístup. Na podporu jejich úsilí vydala Komise spolu s tímto sdělením doporučení týkající se energetické chudoby. Rovněž nadále podporuje Středisko EU pro sledování energetické chudoby, které shromažďuje údaje, vypracovává ukazatele a šíří osvědčené postupy pro potírání energetické chudoby.

2.5.Výzkum, inovace a konkurenceschopnost Výzkum a inovace Pokud jde o výzkum a inovace, nejsou trendy veřejných a soukromých výdajů v EU povzbudivé. Členské státy vynakládají na výzkum a vývoj čisté energie o něco méně než v předchozích letech, přičemž celkové veřejné investice EU do výzkumu a vývoje v oblasti čisté energie jako podílu na HDP patří mezi hlavními ekonomikami k nejnižším (viz obrázek 5). Tato skutečnost je odrazem celosvětového trendu. Mezinárodní energetická agentura podotýká, že výdaje veřejného sektoru na nízkouhlíkové energetické technologie byly v roce 2019 nižší než v roce 2012. Obrázek č. 5. Odhad veřejných a soukromých prostředků vynaložených na výzkum a vývoj v oblasti priorit energetické unie. BERD = výdaje podniků na výzkum a vývoj

Zdroj: Společné výzkumné střediskona základě údajů Mezinárodní energetické agentury, Mission Innovation, Eurostat/OECD. V souladu s těmito výsledky se od roku 2012 rovněž celkově snižuje patentová činnost v oblasti technologií pro čistou energii, zatímco patentování v oblasti vysoce hodnotných technologií, jako jsou baterie a inteligentní aplikace, se zvyšuje. Odhadované soukromé investice do priorit výzkumu a vývoje energetické unie (týkající se celé řady obchodních odvětví) v posledních letech klesají. Investice v oblasti výzkumu a vývoje do činností stanovených v Evropském strategickém plánu pro energetické technologie, na němž se dohodly členské státy, průmysl, výzkumná obec a Komise, kromě toho představují pouze 15 % odhadovaných potřeb do roku 2030 . Navíc si jen několik málo členských států stanovilo vnitrostátní cíle, které by nastavily vhodné způsoby řešení do roku 2030 a 2050. Členské státy mají k dispozici řadu podpůrných nástrojů, jako je Horizont Evropa, inovační fond a Invest EU. Výzva k předkládání návrhů Zelené dohody v rámci programu Horizont 2020 s rozpočtem ve výši 1 miliardy EUR se zabývá klíčovými výzvami v oblasti energetické a systémové integrace. Mezi ně patří výroba energie na moři a na pevnině, podpora velkokapacitních elektrolyzérů a využívání čisté energie v přístavech a na letištích a v uhlíkově neutrálním průmyslu a budovy a renovace, které účinně využívají zdroje a jsou energeticky účinné. Konkurenceschopnost Z první zprávy o pokroku v oblasti konkurenceschopnosti vyplývá, že průmysl EU úspěšně využívá příležitosti, kterou vytváří zvýšená poptávka po technologiích čisté energie. Konkurenceschopnost tohoto odvětví překonala technologie využívající konvenční zdroje energie, pokud jde o přidanou hodnotu, produktivitu práce, růst zaměstnanosti a míru rozšíření. Kromě toho, pokud jde o HDP, nabývá odvětví čisté energie v hospodářství EU na významu, zatímco význam konvenčních zdrojů energie klesá. Průmysl EU těží z výhody „prvního hráče na tahu“ v oblasti technologií větrné energie, vodíku z obnovitelných zdrojů a energie z oceánů. Očekávaný nárůst kapacity v těchto segmentech však naznačuje, že se jeho struktura nevyhnutelně změní. Trvalé úsilí o dosažení nastaveného tempa a budování konkurenční výhody je rovněž zapotřebí v oblastech, kde EU výhodu „prvního hráče na tahu“ nemá nebo ji ztratila. Obzvláště důležité jsou solární a lithium-iontové baterie, a to vzhledem k předpokládanému nárůstu poptávky po nich a díky jejich modularitě a potenciálu dalšího využití, např. při integraci solárních systémů v budovách, ve vozidlech nebo jiných infrastrukturách. Bateriová aliance v rámci průmyslových aliancí příkladně prokázala, že větší koordinace mezi členskými státy, výzkumnou komunitou a průmyslem může být nezbytným podnětem pro to, aby průmyslové subjekty do výroby čistých technologií v EU investovaly. Je na čase tuto myšlenku rozšířit na další klíčové technologie a oblasti podnikání. V návaznosti na tento úspěšný plán Komise zřídila evropské sdružení pro čistý vodík a evropské sdružení pro suroviny. Podobně důležité jsou i další klíčové technologie, např. inteligentní sítě, neboť vytvářejí hodnotu pro vše, co je k síti připojeno. Očekává se, že odvětví inteligentních sítí v EU v příštím desetiletí výrazně poroste. Nezbytné je vynakládat trvalé úsilí o zajištění nenarušeného obchodu a investic ve třetích zemích, a to i v oblastech, kde je konkurenceschopnost EU silná, ale stále častěji čelí deformacím, jako jsou požadavky na místní obsah a diskriminační vnitrostátní postupy. Vzhledem k tomu, že převážná většina investic do zelených technologií bude probíhat mimo Evropskou unii, je nezbytné zajistit, aby průmysl EU mohl soutěžit za rovných podmínek a využít potenciál pro zaměstnanost a růst, který nabízí Zelená dohoda pro Evropu. Dotace Je zřejmé, že je třeba zintenzivnit úsilí o snížení dotací na nehospodárnou spotřebu energie a podpořit transformaci energetiky. Klíčem ke sledování tohoto stavu jsou lepší údaje o energetických dotacích. Údaje o energetických dotacích jsou i nadále roztříštěné a podávání zpráv ve vnitrostátních plánech v oblasti energetiky a klimatu je do značné míry neúplné. Ze zprávy o energetických dotacích v EU vyplývá, že energetické dotace dosáhly v roce 2018 výše 159 miliard EUR, což v porovnání s rokem 2015 představuje 5% nárůst. Více než polovina dotací podporuje přechod na čistou energii. Jak je podrobněji uvedeno v příloze o energetických dotacích, dotace na fosilní paliva dosáhly v EU v roce 2018 výše 50 miliard EUR (což představuje třetinu všech energetických dotací EU) a v posledním desetiletí byly poměrně stabilní, přičemž nejvyšší hodnota v roce 2012 dosáhla 53 miliard EUR. V roce 2015 začaly opět růst, a to o 6 % do roku 2018. Některé členské státy, jako je Rakousko, Dánsko, Estonsko a Maďarsko, však jdou proti tomuto celkovému trendu a své dotace na fosilní paliva výrazně snížily. 2.6.Energetická unie v širší perspektivě Zelené dohody Spravedlivá transformace

Cíle energetické unie jsou jasně propojeny s širšími cíli Zelené dohody. Tak je tomu i v případě „spravedlivé transformace“ a zásady, že nikdo nebude opomenut. Za tímto účelem Komise navrhla mechanismus pro spravedlivou transformaci, včetně Fondu pro spravedlivou transformaci, které řeší hospodářské a sociální náklady klimatické transformace v nejzranitelnějších regionech, kde se těží černé a hnědé uhlí, ropa z břidlic, rašelina či které vykazují vysoké emise uhlíku. V rámci mechanismu pro spravedlivou transformaci je k dispozici zvláštní režim pro spravedlivou transformaci v rámci Programu InvestEU a investice veřejného sektoru, které jsou důležité pro spravedlivou transformaci, bude rovněž podporovat úvěrový nástroj pro veřejný sektor. Jako předpoklad pro uvolnění těchto finančních prostředků, například na podporu hospodářské modernizace a diverzifikace, rekvalifikace a zvyšování kvalifikace nebo drobných investic do přechodu na čistou energii, musí členské státy vypracovat územní plány spravedlivé transformace, které budou mimo jiné sladěny s jejich vnitrostátními plány v oblasti energetiky a klimatu. Územní plány spravedlivé transformace jsou rovněž relevantní v souvislosti s facilitou na podporu oživení a odolnosti. S cílem pomoci zúčastněným stranám vytvořila Komise platformu pro spravedlivou transformaci, která má poskytovat informace o možnostech financování, aktuální informace o předpisech a usnadnit výměnu osvědčených postupů a iniciativ pro jednotlivá odvětví. Bude vycházet ze stávající iniciativy pro uhelné regiony procházející transformací a rozšiřovat ji a nabídne pomoc přizpůsobenou potřebám a budování kapacit. Jako jednu ze dvou pracovních oblastí v rámci platformy si iniciativa pro uhelné regiony procházející transformací zachová svou úlohu při poskytování poradenství regionům využívajícím fosilní paliva. Kvalita ovzduší Kvalita ovzduší se nadále zlepšuje, v několika regionech a městech je však stále znepokojující. Společné úsilí EU a členských států vedlo v posledních desetiletích ke snížení emisí látek znečišťujících ovzduší v EU, přičemž významnou výjimku tvoří amoniak. Tato skutečnost vedla ke snížení počtu zón kvality ovzduší, které překračují mezní hodnoty EU pro částice, a k poklesu odhadovaného počtu předčasných úmrtí způsobených znečištěním ovzduší z přibližně 1 milionu ročně v roce 1990 na – podle posledních odhadů – přibližně 400 000 ročně. Znečištění ovzduší s sebou nese i sociální náklady, neboť více postiženy bývají osoby s nižšími příjmy, a to jak z důvodu větší expozice, tak z důvodu vyšší zranitelnosti. Obecně platí, že regiony EU s nejnižším HDP na obyvatele jsou vystaveny vyšší koncentraci jemných částic než jiné regiony. Energetická chudoba je navíc spojena s používáním pevných paliv k vytápění a vaření v domácnostech, což vede ke špatné kvalitě vnitřního a vnějšího ovzduší. Mapa 1. Evropská agentura pro životní prostředí, 2018. Nerovnoměrná expozice a nerovnoměrné dopady: sociální zranitelnost vůči znečištění ovzduší, hluku a extrémním teplotám v Evropě. Zpráva 22/2018. Strukturální změny vyvolané politikami energetické unie v tomto odvětví pomohly snížit emise látek znečišťujících ovzduší, a to zejména prostřednictvím zvýšení energetické účinnosti budov, kroků směřujících k postupnému ukončení využívání uhlí a rozvoje nehořlavé energie z obnovitelných zdrojů a udržitelnějších způsobů dopravy. Zelená dohoda pro Evropu rovněž stanoví cíl nulového znečištění pro životní prostředí bez toxických látek a usiluje tak o lepší nápravu znečištění. Mezinárodní rozměr Navzdory celosvětovému úsilí je z nejnovějších vědeckých poznatků zřejmé, že emise skleníkových plynů nadále rostou. Příští konference OSN o změně klimatu sice byla odložena na rok 2021 , avšak rok 2020 zůstává klíčovým rokem pro zvýšení ambicí v oblasti klimatu na celém světě. Díky strategickým partnerstvím pro provádění Pařížské dohody pomáhá EU svým partnerům převést vizi nízkoemisního hospodářství odolného vůči změně klimatu do realizovatelných politik a opatření, a to i v oblasti energetiky. Pokud jde o diplomatické otázky, EU uspořádala setkání ministrů s Čínou a Kanadou na téma opatření v oblasti klimatu a prostřednictvím delegací EU ve třetích zemích vydala několik cílených demarší. Rovněž úzce spolupracuje s předsednictvími a G7 a G20 a jejich partnery na prosazování globální agendy v oblasti klimatu a klade zvýšený důraz na podporu úsilí bezprostředních sousedů EU na západním Balkáně v kontextu Východního partnerství, jižního sousedství a Afriky. Určitého pokroku bylo v posledních letech dosaženo i na mezinárodní úrovni, pokud jde o řešení emisí z letecké a námořní dopravy. Vzhledem k rostoucím podílům emisí z námořní a letecké dopravy na emisích skleníkových plynů je však naléhavě zapotřebí přijmout opatření v těchto oblastech v EU i v celosvětovém měřítku. EU rovněž podporuje investice do čisté energie v partnerských zemích, které představují podnikatelské příležitosti pro průkopnický evropský nízkouhlíkový průmysl. Tyto investice rovněž posilují globální vedoucí úlohu EU v oblasti technologií pro výrobu čisté energie, podporují vývoz a posilují růst a zaměstnanost v EU. Na mnohostranné úrovni EU podporovala mezinárodní spolupráci v oblasti obnovitelných zdrojů energie v rámci Mezinárodní agentury pro obnovitelné zdroje energie v oblasti a rozvoje a zavádění čistých technologií v rámci zasedání ministrů věnovanému čisté energii a Mise inovací. EU se aktivně podílí na jednáních o modernizaci Smlouvy o energetické chartě a předložila podstatné, komplexní a ambiciózní návrhy, jejichž cílem je aktualizovat ustanovení Smlouvy o ochraně investic a uvést ji do souladu s dlouhodobými cíli Pařížské dohody a politikami EU v oblasti transformace energetiky. Mezinárodní angažovanost EU přispěla k diverzifikaci evropských zdrojů energie a k zajištění energetické bezpečnosti. EU vede pravidelný dialog o energetice s klíčovými dodavateli energie a partnery, a to jak dvoustraně, tak i prostřednictvím mnohostranných platforem, jejichž cílem je mimo jiné zajistit likvidní a flexibilní celosvětový trh se zkapalněným zemním plynem (LNG). Na konci roku 2019 Evropská komise usnadnila úspěšné uzavření rozhovorů mezi Ukrajinou a Ruskou federací, které umožnily pokračování tranzitu zemního plynu z Ruska přes Ukrajinu. Prostřednictvím Energetického společenství EU i nadále pomáhá smluvním stranám přijímat klíčové prvky acquis EU v oblasti energetiky a klimatu s cílem umožnit další integraci jejich trhů s EU. Smluvní strany pokračují v přípravě vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu a v práci na stanovení cílů v oblasti energetiky a klimatu do roku 2030. Klíčovou oblastí, na kterou se upírá pozornost Evropské komise, je zajištění jaderné bezpečnosti za hranicemi Evropské unie. Techničtí odborníci ze Skupiny evropských dozorných orgánů pro jadernou energii a Komise provedli vzájemné hodnocení provádění akčních plánů pro zátěžové testy Arménie a Běloruska. EU prokázala, že je i nadále odhodlána provádět přílohu III společného komplexního akčního plánu pro civilní spolupráci v jaderné oblasti s Íránem. EU provedla řadu činností zaměřených na bezpečnost a začlenění Íránu do mezinárodního jaderného právního rámce a usiluje rovněž o posílení spolupráce v oblasti čisté energie a klimatu. 3.Úsilí o ekologickou obnovu a udržitelné hospodářství

Zelená dohoda, přijatá v prosinci 2019, podporuje přeměnu EU na spravedlivou a prosperující společnost, která reaguje na výzvy spojené se změnou klimatu a se zhoršováním životního prostředí, a zlepšuje kvalitu života současných i budoucích generací a prosazuje spravedlivou transformaci. Od počátku krize způsobené onemocněním COVID-19 učinila Komise zelenou transformaci jádrem plánu EU na podporu oživení. Urychlení zelené transformace posílí konkurenceschopnost, odolnost a postavení Evropy jako globálního hráče. V souvislosti se Zelenou dohodou pro Evropu se formují zvláštní opatření v oblasti energetiky, průmyslu, zemědělství, potravinářství a biologické rozmanitosti (rámeček 2). Další důležité iniciativy k řízení dekarbonizace Evropy v oblasti energetiky a dopravy se očekávají do konce roku 2020. Rámeček 2 Příklad iniciativ, jež vznikly v období od 1. prosince 2019 ·Sdělení Zelená dohoda pro Evropu (COM(2019) 640) ·Návrh evropského právního rámce pro klima (COM(2020) 80) ·Investiční plán Zelené dohody pro Evropu (COM/2020/21). ·Návrh nařízení, kterým se zřizuje Fond pro spravedlivou transformaci (COM(2020) 22) ·Evropská strategie pro data (COM(2020) 66) ·Akční plán pro oběhové hospodářství (COM(2020) 98) ·Strategie „od zemědělce ke spotřebiteli“ (COM(2020) 381) ·Strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti do roku 2030 (COM(2020) 380) ·Návrh nařízení, kterým se zřizuje Program InvestEU (COM(2020) 403) ·Sdělení o zvýšení cílů Evropy v oblasti klimatu do roku 2030 (COM(2020) 562) ·Celounijní posouzení konečných vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu (COM(2020) 564) ·Pozměněný návrh evropského právního rámce pro klima (COM(2020) 563) ·Sdělení o integraci energetického systému (COM(2020) 299) ·Vodíková strategie pro klimaticky neutrální Evropu (COM(2020) 301) ·Sdělení o strategii EU pro snížení emisí metanu (COM(2020) 633) ·Renovační vlna pro Evropu (COM(2020) 662, SWD(2020) 550) ·Strategie pro udržitelnou a inteligentní mobilitu (připravuje se) Vedle této zprávy o stavu energetické unie a posouzení vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu na úrovni EU zveřejňuje Komise hodnocení 27 integrovaných konečných vnitrostátních plánů v oblasti energetiky a klimatu pro jednotlivé země. Tyto dokumenty posuzují, zda a jak vnitrostátní cíle, úkoly a příspěvky společně pomohou dosáhnout cílů strategického rámce energetické unie. Posouzení se rovněž zaměřuje na to, do jaké míry členské státy zohlednily doporučení, která Komise vydala v červnu 2019. Základem pokračujícího iterativního procesu mezi EU a jejími členskými státy jsou vnitrostátní plány v oblasti energetiky a klimatu. Posouzení proto vybízí členské státy, aby v několika oblastech přijaly další opatření. Nedostatky a zbývající nedostatky bude třeba řešit společným úsilím členských států i na úrovni EU. Politická opatření na úrovni EU posílí a doplní opatření na vnitrostátní úrovni. 3.1.Transformace energetického systému EU Má-li EU dosáhnout hluboké dekarbonizace ve všech odvětvích hospodářství, musí zajistit, aby její energetický systém prošel hlubokou transformací. Za tímto účelem přijala Komise v červenci 2020 strategii EU pro integraci energetického systému. Nastiňuje vizi Komise urychlit přechod k integrovanějšímu energetickému systému a zajistit koordinované plánování a provoz energetického systému. V červenci 2020 Komise rovněž přijala vodíkovou strategii, v níž představila svou vizi výrazného posílení úlohy čistého vodíku jakožto nosiče energie. Součástí je způsob, jak zajistit, aby se obnovitelný a nízkouhlíkový vodík a syntetická paliva vyrobená z vodíku staly nákladově konkurenceschopnými. Spolu s vodíkovou strategií Komise rovněž zahájila činnost evropského sdružení pro čistý vodík. Nové ambice v oblasti klimatu a nezbytné zásadní změny ve fungování energetického systému EU rovněž vyžadují novou vizi energetické infrastruktury EU. Komise proto reviduje pokyny pro transevropské energetické sítě. Přestože v centru pozornosti i nadále zůstane elektrizační infrastruktura, která je nezbytná pro integraci energie z obnovitelných zdrojů, vytvoří rovněž rámec pro další zlepšení zavádění inovativních technologií a infrastruktur, jako jsou inteligentní sítě, vodíkové sítě nebo integrované sítě na moři. To bude rovněž hrát důležitou úlohu při přechodu k udržitelné a inteligentní mobilitě v EU. 3.2.Zvýšení cílů v oblasti klimatu Aktualizace politického rámce S ohledem na ambice EU stát se do roku 2050 klimaticky neutrální přijala Komise v září 2020 sdělení o zvýšení cílů Evropy v oblasti klimatu do roku 2030 a pozměněný návrh evropského právního rámce pro klima s cílem zvýšit cíle EU v oblasti klimatu do roku 2030 z alespoň 40% snížení emisí skleníkových plynů ve srovnání s rokem 1990 na nejméně 55%, a to včetně emisí a pohlcení. Sdělení rovněž nastiňuje opatření, která jsou zapotřebí ve všech hospodářských odvětvích a zahajuje proces přezkumu klíčových legislativních nástrojů do června 2021 s cílem tohoto zvýšeného cíle dosáhnout. Komise rovněž pracuje na nových pravidlech pro fluorované skleníkové plyny a látky poškozující ozonovou vrstvu, která mají být předložena do konce roku 2021. Zelená dohoda rovněž avizovala přijetí nové, ambicióznější strategie EU pro přizpůsobení se změně klimatu. Odvětví energetiky již dopady změny klimatu pociťuje, např. výroba vodní energie je méně předvídatelná nebo bylo nutné uzavřít některé jaderné elektrárny v důsledku nízké dostupnosti chladicí vody během období sucha. Stojí před námi obrovské výzvy. Kromě toho Zelená dohoda pro Evropu zahrnuje evropský klimatický pakt. Jeho cílem je zapojit jednotlivce a komunity do opatření v oblasti klimatu. Klimatický pakt využije stávajících iniciativ a poskytne prostor pro navrhování nových opatření v oblasti klimatu, sdílení informací, rozběhnutí aktivit na místní úrovni a předkládání řešení, která mohou být ostatním příkladem. Komise rovněž přijala sdělení o strategii EU pro snížení emisí methanu. Strategie přinese návrhy, které pomohou dosáhnout snížení emisí methanu v EU, jakož i prosazovat a podporovat podobná opatření na celém světě. Zahrnuje všechna hlavní odvětví zemědělství, energetiky a odpadů, která produkují methan. Pokud jde o energetiku, strategie se zaměřuje na lepší měření, spolehlivé a transparentní vykazování a důvěryhodné ověřování emisí methanu. Vyšší ambice v oblasti klimatu vyžadují bezprecedentní růst výroby energie z obnovitelných zdrojů. Jak bylo oznámeno v Zelené dohodě pro Evropu, klíčovou úlohu budou v tomto ohledu hrát obnovitelné zdroje energie na moři. K usnadnění tohoto procesu přijme Komise na podzim 2020 strategickou vizi pro energii na moři vyrobenou z přírodních a čistých zdrojů, jako je větrná a solární energie, energie vln a energie přílivu. Udržitelná alternativní paliva rovněž přispějí k přechodu k udržitelnějšímu dopravnímu systému. Komise brzy předloží strategii pro udržitelnou a inteligentní mobilitu a pracuje na iniciativách na podporu dodávek a využívání udržitelných alternativních paliv, zejména v letecké a vodní dopravě. Přehled příspěvků členských států k dlouhodobým strategiím dekarbonizace Všechny smluvní strany Pařížské dohody měly do roku 2020 sdělit své dlouhodobé strategie snižování emisí skleníkových plynů s perspektivou do poloviny století. Podle nařízení o správě mají členské státy povinnost do 1. ledna 2020 připravit a předložit Komisi svou dlouhodobou strategii s perspektivou na alespoň 30 let. Dlouhodobou strategii dosud předložilo pouze 16 členských států . Třináct z nich výslovně či implicitně odkazuje na neutralitu z hlediska klimatu , zatímco ostatní tři usilují o snížení svých emisí z 80 % na 95 % ve srovnání s rokem 1990. Často však chybí jasná definice pojmu používaného pro celkový cíl a často není jasné, zda jsou cíle stanovené členskými státy právně závazné. Povinné podávání zpráv o obsahu se v jednotlivých členských státech liší. V důsledku toho Komise zatím nemůže poskytnout podrobné posouzení toho, zda dlouhodobé vnitrostátní strategie postačují ke společnému dosažení cíle EU v oblasti klimatické neutrality, ani poskytnout informace o případných společných nedostatcích. 3.3.Politiky v oblasti energetiky a klimatu, které mají zásadní význam pro obnovu Krize COVID-19 měla významný dopad na hospodářství EU. V jejím důsledku se však strukturálním způsobem nezměnily investice a reformy potřebné k dosažení našich vyšších ambicí v oblasti klimatu. Výzva, kterou představuje mobilizace významných dodatečných investic a podpora spravedlivého přechodu, je reálná. V souvislosti s oživením po pandemii COVID-19 se Evropě naskýtá jedinečná příležitost pro investice, které mohou podpořit oživení hospodářství EU a zároveň urychlit ekologickou a digitální transformaci. Opětovné nastartování našich ekonomik jiným směrem, který by vedl k zablokování neudržitelných postupů, jednoduše není možností.