Prognóza Komise pro platby vyplývající ze stávajících závazků (včetně těch, které budou v roce 2020 teprve přijaty) zohledňuje návrhy na uvolnění rozpočtu EU na rok 2020 v reakci na pandemii COVID-19. Odhady na období 2021–2025 zahrnují platby vyplývající z navýšení prostředků na programy v roce 2020 v rámci balíčků investičních iniciativ pro reakci na koronavirus (CRII a CRII+) a návrh opravného rozpočtu č. 6. Některé z těchto návrhů předpokládají předsunutí plateb do dřívějších let, zatímco jiné mohou vyžadovat dodatečné částky, které do dřívějších předpokladů nebyly zahrnuty.

To platí zejména pro jednání týkající se nařízení o společných ustanoveních, které určuje rychlost provádění politiky soudržnosti – největší výdajové oblasti využívající rozlišené prostředky. Změny ve způsobech provádění fondů politiky soudržnosti (týkající se např. pravidla zrušení závazků, míry předběžného financování, schvalování předběžného financování či retenční sazby) oproti předpokladům použitým pro tuto prognózu by významně ovlivnily očekávanou výši plateb v celém rozpočtu EU.

Předpokládané platby v souvislosti se závazky, jež budou přijaty v letech 2021–2025, jsou sladěny s částkami podle programu a podle roku, jak je uvedeno v návrhu Komise na příští víceletý finanční rámec ze dne 27. května 2020. Předpoklady, z nichž tato prognóza vychází, zůstávají konzistentní s předpoklady uvedenými ve zprávě z minulého roku a v návrhu Komise na víceletý finanční rámec ze dne 2. května 2018. Předpoklady této prognózy v co největší možné míře zohledňují pokrok v jednáních o příští generaci výdajů (podrobnosti viz oddíl 3. Předpoklady prognózy).

Předpokládaná celková výše zrušených závazků v období 2021–2025 činí 9 miliard EUR, přičemž celá tato částka se týká programů z období 2014–2020. U závazků navržených pro finanční rámec 2021–2027 se rušení nepředpokládá.

Úroveň rušení závazků se v jednotlivých okruzích liší, neboť prognóza zohledňuje závazky již zrušené a závazky, jejichž zrušení bylo určeno před přípravou návrhu rozpočtu na rok 2021. V zásadě se rušení závazků odhaduje na celou dobu trvání programového období. Vzhledem k tomu, že u většiny programů a činností neexistují žádná pravidla pro automatické rušení závazků, roční rozpis zrušených závazků by byl jen velmi spekulativní. Aby bylo možné odhadnout výši zrušených závazků do roku 2025, je předpokládané zrušení závazků rozčleněno úměrně k souvisejícím ročním platbám.

Pro evropské strukturální a investiční fondy (ESI) na období 2014–2020 byla vypracována zvláštní prognóza, která zohledňuje zkušenosti s uzavíráním programů z období 2007–2013. Prognóza týkající se zrušených závazků bude aktualizována v momentě, kdy se začnou uzavírat programy z období 2014–2020. Nižší skutečná úroveň rušení závazků by vedla k větším potřebám prostředků na platby. Konkrétní rok zrušení závazků závisí na konkrétních datech uzavření jednotlivých národních programů. Vzhledem k tomu, že v současnosti platí pro zrušení závazků pravidlo „n+3“, bude rušení závazků pravděpodobně rozloženo do období 2024–2026. Jelikož do působnosti této zprávy spadá pouze období 2024–2025, je prozatímní předpoklad ten, že pokud jde o fondy ESI na období 2014–2020, mohly by na toto období připadat zhruba dvě třetiny celkových zrušení závazků.

V porovnání s loňskou zprávou se pětiletý odhad objemu zrušených závazků zvýšil přibližně o 1 miliardu EUR. To je výsledkem kombinovaného účinku prognózy větší míry rušení závazků pro programy v okruzích 1b a 2 na období 2014–2020 (nárůst o 2,5 miliardy EUR) a snížení u ostatních položek (pokles o 1,5 miliardy EUR).

Uvedené navýšení u okruhu 1b na období 2014–2020 vyplývá z mechanického účinku zařazení dalšího roku navíc (2025), který nebyl v loňské zprávě zahrnut. Obdobně se očekává, že nejpozději do roku 2025 dojde ke zrušení závazků v rámci okruhu 2 na období 2014–2020, jelikož se předpokládá, že do této doby bude splacena odpovídající konečná platba.

U programů v rámci okruhů 1a, 3 a 4 na období 2014–2020 je snížení důsledkem kombinovaného účinku aktualizace předpokladů pro budoucí roky v souladu s návrhem rozpočtu na rok 2021 a posunu vykazovaného období o jeden rok. V roce 2019 byly v rámci těchto tří okruhů zrušeny závazky ve výši 1,3 miliardy EUR v souvislosti s programy z období před rokem 2014; tato částka již proto není v této prognóze zahrnuta.

2.3.2 Vývoj výše zbývajících závazků

Zvýšení objemu zbývajících závazků (RAL) je přirozeným důsledkem provádění rozpočtu EU s rozlišenými prostředky a nominálně se zvyšujícího objemu rozpočtu EU v průběhu let. Výše RAL na počátku vykazovaného období se odhaduje přibližně na 308 miliard EUR. Prognóza uvedená v loňské zprávě počítala s RAL ve výši 303 miliard EUR na konci roku 2020.

Tato změna v prognóze RAL je výsledkem několika faktorů. Při uzavření roku 2019 činila skutečná výše RAL 294 miliard EUR. K dnešnímu dni činí závazky v rámci rozpočtu na rok 2020 včetně navýšení prostředků navržených v návrhu opravného rozpočtu č. 6 184 miliard EUR, zatímco platby dosahují výše 161,5 miliardy EUR. To by vedlo ke vzniku dodatečných RAL ve výši 22 miliard EUR v roce 2020. S ohledem na předpokládané zrychlení politiky soudržnosti prostřednictvím iniciativ CRII a CRII+ může v roce 2020 vzniknout potřeba dodatečných prostředků na platby ve výši 8–10 miliard EUR. Pro účely výpočtu RAL na konci roku se předpokládá zahrnutí dodatečné částky ve výši přibližně 8 miliard EUR v pozdějším období roku 2020. Skutečná potřeba dodatečných prostředků však může být vyčíslena až po předložení vlastních prognóz členských států týkajících se provádění jejich operačních programů v rámci fondů ESI, které mají být předloženy do 31. července 2020.

Na konci roku 2025 by RAL měly dosáhnout výše přibližně 292 miliard EUR, což znamená pokles jejich nominální hodnoty za analyzovaných pět let o 5 %. Roční vývoj objemu RAL není rovnoměrný a vyvíjí se v závislosti na poměru ročních plateb k ročním závazkům. Na základě návrhu Komise na víceletý finanční rámec na období 2021–2027 by strop pro platby byl v letech 2021–2025 mírně vyšší než strop pro závazky. To je důsledkem urychlení plateb v prvních letech nového programového období jako součást podpory reakce na COVID-19 z rozpočtu EU. V období 2023–2025 se neočekává žádné snížení potřeb prostředků na platby, a to především v důsledku kombinace prvního cíle pro automatické zrušení závazků u nových programů podle nařízení o společných ustanoveních a cíle „n+3“ pro zrušení závazků u poslední tranše fondů ESI na období 2014–2020 a uzavření těchto programů. Celkově by platby za pětileté období, na nějž se zpráva vztahuje, přesáhly úroveň závazků přibližně o 6,6 miliardy EUR. Tím by se v kombinaci s plánovaným zrušením závazků za stejné období zvrátil trend rostoucích RAL.

2.4 Příjmy

Rozpočet EU je financován z vlastních zdrojů a z ostatních příjmů. Celková výše vlastních zdrojů potřebná na financování rozpočtu se určí jako rozdíl celkových výdajů a ostatních příjmů. Prognóza příjmů rozpočtu EU na období 2021–2025 proto vychází ze zásady, že výdaje musí být vyrovnány s příjmy; celkové příjmy se proto musí rovnat celkovým výdajům.

V souladu s dohodou o vystoupení (částí V) bude Spojené království od roku 2021 přispívat do rozpočtu EU, pokud jde o zbývající závazky VFR na období 2014–2020 a předchozí finanční výhledy (RAL ke konci roku 2020), jakož i důchodové závazky a další složky finančního vypořádání. Příspěvek Spojeného království by odpovídal jeho podílu na financování těchto závazků. Bude představovat „jiné příjmy“ do rozpočtu EU, které nejsou vlastními zdroji Unie.

Celkové vlastní zdroje EU nemohou v žádném daném roce překročit strop vlastních zdrojů. Aby se kompenzovalo mechanické snížení nominální částky vlastních zdrojů způsobené vystoupením Spojeného království z EU a zhoršením hospodářské situace v důsledku pandemie COVID-19, Komise navrhla strop vlastních zdrojů, který v současnosti činí 1,20 % HND Unie, od 1. ledna 2021 zvýšit na 1,40 % hrubého národního důchodu členských států EU. Dokud nevstoupí v platnost nové rozhodnutí o vlastních zdrojích, bude nadále platit stávající strop.

Nominální hodnota 1,20 % hrubého národního důchodu EU v roce 2021 představuje 168 miliard EUR. Tato částka by ponechávala rozpětí mezi stropem vlastních zdrojů a navrhovaným stropem pro platby ve výši pouhých 2,4 miliardy EUR. Z právních důvodů nesmí strop prostředků na platby v rámci víceletého finančního rámce překročit strop vlastních zdrojů a zásada řádného finančního řízení navíc vyžaduje zachování bezpečnostní rezervy. Komise navrhla zvýšit strop vlastních zdrojů pro příští období na 1,40 % hrubého národního důchodu EU a je nezbytné, aby nové rozhodnutí o vlastních zdrojích bylo přijato a schváleno členskými státy v souladu s jejich ústavními požadavky do konce roku 2020. Do doby, než bude nový strop vlastních zdrojů formálně platný, bude muset strop pro platby na rok 2021 respektovat stávající omezení.

Skutečné potřeby vlastních zdrojů se však určují na základě plánovaných plateb po odečtení očekávaných ostatních příjmů, a nikoli na základě stropu pro platby v rámci víceletého finančního rámce. Pro rok 2021 se vlastní zdroje potřebné pro financování rozpočtu odhadují na 155 miliard EUR. Tato částka de facto ponechává rozpětí ve výši 13 miliard EUR pod současným stropem vlastních zdrojů ve výši 1,20 % hrubého národního důchodu na pokrytí podmíněných závazků a dalších nepředvídaných potřeb v EU.

3.Předpoklady prognózy

3.1 Specifické předpoklady podle hlavních výdajových položek

3.1.1Fondy ESI na období 2014–2020 a fondy politiky soudržnosti na období 2021–2027

Prognóza plateb pro fondy ESI na období 2014–2020 vychází z minulých zkušeností s předloženými žádostmi o průběžné platby v poměru k celkovému objemu prostředků. Pro každý z fondů se používají specifické platební profily. Kromě toho byly zohledněny důsledky na platby v souvislosti s návrhy týkajícími se reakce na koronavirus (viz bod 2.2 Platby v souvislosti se závazky učiněnými před rokem 2021).