Předpisy vztahující se na tento postup (nařízení (EU) č. 182/2011) stanoví, že pokud odvolací výbor nevydá „žádné stanovisko“, „může Komise prováděcí akt přijmout“ . Tato formulace znamená, že Komise může vykonávat určitou rozhodovací pravomoc. V případě rozhodnutí týkajících se GMO však nařízení z roku 2003 a směrnice z roku 2001 podstatně omezují její manévrovací prostor. Systém předchozího povolování, vykládaný ve světle článku 41 Listiny základních práv a judikatury Soudního dvora, požaduje, aby Komise přijala rozhodnutí (kterým se povoluje nebo zakazuje uvedení určitého produktu na trh EU) v přiměřené lhůtě. To znamená, že pokud právní předpisy zakazují uvedení produktu (v tomto případě GMO) na trh, pokud není povolen, není možné, aby subjekt vydávající povolení (v tomto případě Komise) pouze po neomezenou dobu nepřijímal jakékoli rozhodnutí (ať už o povolení, nebo o zákazu tohoto produktu) za předpokladu, že byla předložena platná žádost o povolení. Pokud je tedy výsledkem hlasování „žádné stanovisko“, Komise nemůže jednoduše nepřijmout žádné rozhodnutí.

Dalším právním předpisem v této oblasti je směrnice 2001/18/ES o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí (dále jen „směrnice z roku 2001“). Ta se vztahuje na GMO pro jiná použití než jako potraviny a krmiva (zejména pro pěstování).

2.2. Realita při rozhodování o povolování GMO

Od té doby, co v platnost vstoupilo nařízení (ES) č. 1829/2003, nedosáhly ještě nikdy členské státy kvalifikované většiny ve prospěch nebo proti návrhu rozhodnutí Komise o povolení GMO, ať již v případě GMO pro pěstování, nebo pro geneticky modifikované potraviny a krmiva. Výsledkem bylo vždy „žádné stanovisko“. Tak tomu bylo soustavně ve všech fázích tohoto postupu (ve stálém výboru i odvolacím výboru podle v současnosti platných pravidel a v Radě podle pravidel platných v minulosti) (viz tabulky 1 až 3 a graf 1 v příloze).

GMO určené k pěstování

Pěstování GMO v EU je omezeno. Od roku 1990 byly povoleny pouze tři GMO pro pěstování a v současné době je povolen pouze jeden produkt (kukuřice MON 810). Pěstuje se v pěti členských státech a v oblastech, v nichž se pěstuje, zabírá pouze 1,5 % celkové plochy půdy vyhrazené pro produkci kukuřice v EU.

Nízký počet povolení pro pěstování, která byla dosud udělena, jakož i ochranné doložky, které přijala řada členských států, aby zabránily používání GMO povolených právními předpisy EU, ilustrují postoj mnoha členských států k této otázce. Odpor proti pěstování GMO se v posledních letech zvýšil, přičemž řada členských států se v Radě v únoru 2014 postavila proti povolení kukuřice 1507 (viz tabulka 1 v příloze).

Geneticky modifikované potraviny a krmiva

Počet geneticky modifikovaných potravinářských produktů, které je možné koupit, je malý (přestože jejich povolování společně s krmivem znamená, že počet povolení je větší). Důkazy získané z průzkumů veřejného mínění potvrzují obecný dojem, že občané EU jsou proti geneticky modifikovaným potravinám. Mnoho maloobchodních prodejců potravin se rozhodlo geneticky modifikované potraviny do svého sortimentu nezařazovat. Příčinou mohou být požadavky na označování geneticky modifikovaných potravin a rovněž dostupnost geneticky nemodifikovaných alternativ.

Někteří spotřebitelé si chtějí být jisti tím, že v žádné fázi výroby potravin, které kupují, nebyly použity žádné GMO. Řada chovatelů hospodářských zvířat, obchodníků a maloobchodníků v různých členských státech se proto snažila využít své odmítání GMO jako argumentu na podporu prodeje. To vedlo k používání značek jako „krmena krmivem bez GMO“ nebo ekologických značek.

Na rozdíl od situace u geneticky modifikovaných potravin existuje v EU významný trh pro geneticky modifikovaná krmiva. To platí zejména pro krmné směsi, což jsou směsi krmných surovin pro hospodářská zvířata, které se využívají pro svůj vysoký energetický obsah a vysoký obsah bílkovin. Většina krmiv používaných v EU se dováží (více než 60 % poptávky EU po rostlinných bílkovinách pokryl v roce 2013 dovoz, zejména dovoz sóji a sójové moučky) a dovážené produkty pocházejí především ze zemí, kde dominuje pěstování GMO – 90 % dovozu pochází ze zemí, kde se se na přibližně 90 % půdy využívané pro sójové boby pěstuje geneticky modifikovaná sója. Zdá se, že hlavními důvody pro široké využívání geneticky modifikované sójové moučky je dostupnost, cena a konkurenceschopnost.

Skutečnost, že se ve značné míře používají geneticky modifikovaná krmiva, však neovlivnila hlasování. Hlasování o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech nadále systematicky vedou k tomu, že není dosaženo „žádného stanoviska“ (viz tabulky 2 a 3 a graf 1 v příloze). Postoje při hlasování se v průběhu času v zásadě stabilizovaly, ale obvykle větší počet členských států návrh rozhodnutí podporuje a menší počet je proti.

I když členské státy měly tendenci zavádět ochranné doložky, aby zabránily používání GMO pro pěstování, nepoužívaly běžně tyto doložky pro geneticky modifikované potraviny a krmiva (pouze jeden členský stát má v současnosti zavedena opatření, která se týkají tří produktů). Nicméně počet členských států, které hlasují proti povolování geneticky modifikovaných potravin a krmiv, ukazuje, že členské státy nemají pocit, že tento postup by jim umožňoval v úplnosti řešit jejich konkrétní obavy.

Závěr týkající se rozhodovacího postupu

Při rozhodování o povolení GMO se stalo standardem, že dokumentace je vrácena Komisi ke konečnému rozhodnutí, přičemž rozhodování v této oblasti je v podstatě výjimka z obvyklého fungování postupu projednávání ve výborech EU jako celku. Problémy uváděné členskými státy, které se staví proti povolení, se často nezakládají na vědeckých úvahách, ale odrážejí znepokojení specifická pro daný stát, která nesouvisejí pouze s otázkami spojenými s bezpečností GMO pro zdraví nebo životní prostředí.

Stávající právní předpisy sice umožňují Komisi, aby kromě hodnocení rizik provedeného EFSA vzala v úvahu i „jiné oprávněné faktory“, ale Komise nebyla schopna na základě těchto faktorů odůvodnit zákaz produktů, které úřad EFSA označil za bezpečné, v celé EU.

To ve skutečnosti znamená, že Komise se systematicky dostává do situací, kdy musí přijímat rozhodnutí o povolení bez podpory členských států v příslušných výborech. Tato situace je specifická pro udělování povolení pro GMO.

3.NEDÁVNÉ REFORMY PRAVIDEL PRO GMO POVOLENÉ ZA ÚČELEM PĚSTOVÁNÍ

V roce 2010 předložila Komise návrh na změnu právních předpisů týkajících se GMO, aby rozšířila počet důvodů, na jejichž základě by členské státy mohly omezit nebo zakázat pěstování GMO povolených v EU na svém území (tzv. „opt-outs“). V důvodové zprávě uvedeného návrhu Komise vysvětluje, že „celostátní, regionální nebo místní úroveň rozhodování se považuje za nejvhodnější úroveň k řešení specifik spojených s pěstováním GMO“. Navrhovaná změna byla nyní přijata do práva EU v podobě směrnice (EU) 2015/412 (dále jen „směrnice z roku 2015“). Umožňuje členským státům omezit nebo zakázat pěstování GMO na jejich území (nebo jeho části), pokud se taková opatření zakládají na závažných důvodech jiných, než je riziko pro zdraví lidí nebo zvířat a pro životní prostředí, tj. na základě jiných kritérií, než jsou kritéria hodnocená úřadem EFSA v jeho hodnocení rizika. To je velký pokrok, neboť se tak členským státům umožňuje zohlednit konkrétní okolnosti v jejich zemi, kde mohou existovat legitimní důvody pro omezení nebo zákaz pěstování GMO jiné než důvody, které souvisejí s riziky pro zdraví a životní prostředí. Členské státy tedy mohou zohlednit jiné úvahy než ty, na něž se vztahuje systém EU pro povolování, který je zaměřen na vědecké hodnocení a funguje v rámci omezení stanovených právními předpisy EU. Toto ustanovení se týká jak budoucích povolení, tak GMO, které již na úrovni EU povoleny byly.

Směrnice z roku 2015 proto poskytuje členským státům větší větší flexibilitu při rozhodování o tom, zda chtějí na svém území pěstovat GMO, či nikoli, přičemž zůstává zachován systém EU pro povolování založený na hodnocení rizik. Zmíněná směrnice tedy řeší jednu z hlavních obav zmiňovaných během posledních let v souvislosti s postupem povolování a je plně v souladu s přístupem stanoveným v politických směrech, které Komise předložila Evropskému parlamentu.

Směrnice z roku 2015 se však použije pouze na pěstování GMO, a nikoli na geneticky modifikované potraviny a krmiva, kterých se týká většina povolení udělovaných v EU.

4.NÁVRH KOMISE