EVROPSKÁ KOMISE V Bruselu dne 29.4.2016 COM(2016) 235 final 2016/0124(NLE) Návrh SMĚRNICE RADY, kterou se provádí dohoda týkající se provádění úmluvy Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 uzavřená Všeobecnou konfederací zemědělských družstev v Evropské unii (COGECA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) a Sdružením vnitrostátních organizací rybářských podniků (EUROPÊCHE) dne 21. května 2012, ve znění změn ze dne 8. května 2013 (Text s významem pro EHP) {SWD(2016) 143 final}

{SWD(2016) 144 final}



DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1.SOUVISLOSTI NÁVRHU •Odůvodnění a cíle návrhu Mezinárodní organizace práce (dále jen „MOP“) zahájila v roce 2002 v celosvětovém měřítku diskuse ohledně kompletního a aktuálního souboru mezinárodních norem pro odvětví rybolovu s cílem zajistit řádnou ochranu rybářů na celosvětové úrovni. V roce 2007 tyto diskuse vyústily v přijetí Úmluvy o práci v odvětví rybolovu. Jediným členským státem, který tuto úmluvu doposud ratifikoval, je Francie. V roce 2007 Komise zahájila první fázi konzultace se sociálními partnery EU podle článku 154 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) a vyzvala sociální partnery EU, aby „posoudili možnosti společné iniciativy na podporu používání ustanovení nové úmluvy Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 v rámci EU“. Všeobecná konfederace zemědělských družstev v Evropské unii (dále jen „Cogeca“), Evropská federace pracovníků v dopravě (dále jen „ETF“) a Sdružení vnitrostátních organizací rybářských podniků v Evropské unii (dále jen „Europêche“) zahájily jednání v roce 2009. Dne 21. května 2012 byla uzavřena dohoda, která byla následně dne 8. května 2013 pozměněna. Dne 10. května 2013 požádali sociální partneři EU Komisi, aby jejich dohodu v souladu s čl. 155 odst. 2 SFEU provedla prostřednictvím rozhodnutí Rady. Účelem tohoto návrhu je provést dohodu týkající se provádění úmluvy MOP o práci v odvětví rybolovu z roku 2007, kterou uzavřely Cogeca, ETF a Europêche. Prostřednictvím tohoto návrhu hodlá Komise zlepšit pracovní a životní podmínky rybářů pracujících na plavidlech plujících pod vlajkou některého členského státu EU stanovením konsolidovaného právního rámce, který vyhovuje pracovním podmínkám v odvětví mořského rybolovu. • Soulad s platnými předpisy v této oblasti politiky Tato iniciativa odpovídá prioritě Komise dosáhnout hlubšího a spravedlivějšího jednotného trhu, a to zejména jejímu sociálnímu rozměru. Je v souladu s prací Komise směřující ke spravedlivému a skutečně celoevropskému trhu práce, který pracovníkům zajišťuje řádnou ochranu a udržitelná pracovní místa. To zahrnuje bezpečnost a ochranu zdraví při práci, pracovní dobu, sociální ochranu a práva spojená s pracovní smlouvou. Právní ustanovení EU upravující životní a pracovní podmínky rybářů jsou obsažena v řadě právních nástrojů, zejména v pracovněprávních směrnicích EU a v předpisech EU o bezpečnosti a ochraně zdraví při práci. V případě záležitostí, které právní předpisy EU neupravují, jako je právo na lékařskou péči na pevnině, nárok na repatriaci a lékařské osvědčení o způsobilosti rybářů, si členské státy EU zavedly velmi rozdílné normy. •Soulad s ostatními politikami Unie Právě probíhá hodnocení ex post acquis EU v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci a řada otázek, které jsou pro revizi právních předpisů EU klíčové, dosud nebyla zodpovězena, zejména pokud jde o novou stavbu a přesný obsah ustanovení budoucího právního rámce EU v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci. Zúčastněné strany během přípravných prací upozornily na potřebu sjednotit stávající předpisy o bezpečnosti a ochraně zdraví při práci pro námořní odvětví a odvětví rybolovu s nedávno přijatými úmluvami MOP, jako je úmluva MOP o práci v odvětví rybolovu z roku 2007. Je zřejmé, že dohoda doplňuje stávající acquis EU v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci a uvádí je do souladu s úmluvou. Při budoucí revizi rámce EU v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci bude muset být dohoda zohledněna. Ke zlepšování životních a pracovních podmínek rybářů přispívá EU rovněž prostřednictvím společné rybářské politiky, jejímž cílem je zajistit, aby činnosti rybolovu a akvakultury přispívaly k dlouhodobé environmentální, hospodářské a sociální soudržnosti. Ze zdravých populací ryb následně těží rybáři. Při udržitelném hospodaření se zdroji se zvýší konkurenceschopnost odvětví rybolovu EU, což povede k vytváření nových pracovních příležitostí. Cíle společné rybářské politiky jsou rovněž podporovány na mezinárodní úrovni, čímž je zajištěno, aby rybolovné činnosti EU mimo vody EU vycházely ze stejných zásad a norem, jako jsou ty, které se používají na základě práva Unie, a podporovaly rovné podmínky pro hospodářské subjekty EU a hospodářské subjekty třetích zemí. Za tímto účelem EU aktivně usiluje o vedoucí postavení při posilování výkonnosti regionálních a mezinárodních rybářských organizací, s cílem umožnit jim lépe chránit a řídit mořské živé zdroje v jejich oblasti působnosti, kromě jiného potíráním nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu. Spouštěcím faktorem nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu jsou špatné zdravotní a bezpečnostní normy i špatné pracovní podmínky, které jsou rovněž i jedním z jeho následků. Provozovatelé stojí před rozhodnutím, zda budou provádět nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov, protože to znamená nižší náklady omezených zdravotních, bezpečnostních a jiných kontrol pracovních podmínek. Pracovníci na plavidlech provádějících nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov jsou ale ohroženi vykořisťováním, neboť neexistuje způsob, jak na plavidlech provádějících nezákonné aktivity zajistit důstojné pracovní podmínky. Očekává se, že zlepšením sociální situace rybářů se sníží riziko zneužívání a zvýší náklady provádění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, a ten se tak stane méně atraktivním. Důsledné uplatňování úmluv MOP v celosvětovém měřítku by tak mělo pozitivní dopad jak na pracovní podmínky rybářů, tak míru výskytu nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu. Začleněním dohody sociálních partnerů týkající se úmluvy MOP o práci v odvětví rybolovu do právních předpisů EU bude mít EU silnější pozici, aby mohla provádění úmluvy podporovat v partnerských zemích celého světa. 2.PRÁVNÍ ZÁKLAD, SUBSIDIARITA A PROPORCIONALITA •Právní základ V čl. 155 odst. 2 SFEU se stanoví, že „dohody uzavřené na úrovni Unie se provádějí buď podle stávajících postupů a zvyklostí sociálních partnerů a členských států, nebo v záležitostech týkajících se článku 153 rozhodnutím Rady na návrh Komise na základě společné žádosti smluvních stran. Evropský parlament je o tom informován.“

Cílem dohody, kterou uzavřely Cogeca, ETF a Europêche, je v souladu s čl. 153 odst. 1 písm. a) a b) SFEU zlepšit pracovní a životní podmínky pracovníků na palubě rybářských plavidel s ohledem na minimální požadavky pro práci na palubě, podmínky výkonu služby, ubytování a stravu, bezpečnost a ochranu zdraví při práci a zdravotní péči. Ustanovení čl. 155 odst. 2 je proto vhodným právním základem pro návrh Komise. •Subsidiarita Potřebu opatření na úrovni EU odůvodňuje skutečnost, že mořský rybolov je přeshraniční odvětví s celosvětovou působností. Rybářská plavidla se plaví pod vlajkami různých států EU, působí i mimo teritoriální vody dotčeného členského státu EU, ve vodách v jurisdikci jiných členských států a v mezinárodních vodách. Zámořské loďstvo EU působí v mezinárodních vodách (na volném moři) a řídí se dvoustrannými dohodami se zeměmi mimo EU. Navzdory rozhodnutí Rady, kterým se členské státy EU zmocňují ratifikovat úmluvu MOP č. 188, je proces ratifikace velmi pomalý. Ratifikace pouze ze strany některých členských států EU by rybářům nezajistila podobnou úroveň důstojných životních a pracovních podmínek v EU a rovné podmínky konkurenceschopnosti mezi členskými státy EU. Nadále by tak platily různé normy, a to zejména v otázkách, které dosud nejsou zahrnuty do právních předpisů EU, jako jsou lékařská osvědčení pro rybáře, nárok na repatriaci a na lékařskou péči na pevnině. Nadále by pro rybáře v EU existovaly různé pracovní podmínky. Členské státy, které úmluvu ratifikovaly, by se navíc oproti státům, které tak neučinily, ocitly v odlišném konkurenčním postavení. Navrhovaná směrnice vychází ze stávajících mezinárodních norem a norem EU, přičemž zohledňuje zvláštní pracovní prostředí v odvětví. Zajišťuje podobnou úroveň důstojných životních a pracovních podmínek a rovné podmínky konkurenceschopnosti mezi členskými státy EU tím, že díky ní normy obsažené v úmluvě MOP o práci v odvětví rybolovu z roku 2007, na které směrnice odkazuje, vstoupí v platnost současně a budou jednotně provedeny ve všech členských státech EU. Situaci rybářů uvádí do souladu s jinými námořnickými profesemi. •Proporcionalita Navrhovaná směrnice splňuje požadavek proporcionality, jelikož je krokem k dosažení cílů stanovených za účelem zlepšení životních a pracovních podmínek pracovníků a představuje soudržný právní rámec stanovující minimální normy. Omezuje se pouze na provedení aktualizovaných norem obsažených v úmluvě MOP o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 v právu Unie. Základem opatření je dohoda, kterou mezi sebou uzavřeli zástupci zaměstnavatelů a pracovníků v odvětví. Ponechává členským státům EU volnost, zda pro pracovníky zachovají stávající normy nebo stanoví příznivější normy, a flexibilitu zohlednit specifika jejich vnitrostátní situace. V důsledku toho dává návrh prostor v otázce volby konkrétních prováděcích opatření. •Volba nástroje Zvoleným nástrojem je směrnice. Pojem „rozhodnutí“ v čl. 155 odst. 2 SFEU je použit ve svém všeobecném významu, aby bylo možné vybrat legislativní nástroj v souladu s článkem 288 SFEU. Úkolem Komise je navrhnout nejvhodnější ze tří druhů závazných nástrojů uvedených v daném článku (nařízení, směrnice nebo rozhodnutí). Článek 296 SFEU stanoví, že „neuvádějí-li Smlouvy druh aktu, který má být přijat, zvolí jej orgány pro jednotlivé případy v souladu s platnými postupy a se zásadou proporcionality.“ V tomto případě je jasné, že vzhledem k typu a obsahu dohody sociálních partnerů bude nejvhodnější, pokud ji členské státy a/nebo sociální partneři uplatní prostřednictvím ustanovení, která provedou ve svém vnitrostátním právu. Nejvhodnějším nástrojem je proto směrnice Rady. Komise se rovněž domnívá, že dohoda by neměla být součástí samotného návrhu směrnice, ale měla by k němu být připojena jako příloha. 3.VÝSLEDKY HODNOCENÍ EX POST, KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ •Konzultace se zúčastněnými stranami V čl. 155 odst. 1 SFEU se stanoví, že pokud si to sociální partneři přejí, mohou na úrovni EU uzavírat smluvní vztahy včetně dohod. SFEU nevyžaduje, aby předtím vedli konzultace s jinými stranami. S ohledem na transparentnost procesu a na roli, kterou sociálním partnerům přiznává článek 155 SFEU, nebyly prováděny žádné další veřejné konzultace. •Sběr a využití výsledků odborných konzultací Na podporu posouzení nákladů a přínosů dohody byla zadána externí studie. Konzultanti identifikovali příslušné orgány a sociální partnery ve všech členských státech a požádali o informace o vnitrostátních právních předpisech týkajících se životních a pracovních podmínek v odvětví mořského rybolovu a o potenciálních očekávaných dopadech provádění dohody. •Přiměřené posouzení dopadů V souladu s pokyny pro zlepšování právní úpravy a ve snaze umožnit sboru komisařů přijetí informovaného rozhodnutí vypracovaly útvary Komise přiměřené posouzení dopadů, jehož součástí je i posouzení reprezentativnosti smluvních stran a zákonnosti ustanovení dohody vůči právnímu rámci EU. Reprezentativnost sociálních partnerů EU

Při posuzování žádosti sociálních partnerů EU o provedení jejich dohody v právu Unie podle článku 155 SFEU zkoumá Komise reprezentativnost a mandát sociálních partnerů pro oblast, které se dohoda týká. Tím je zajištěno, že žádost je v souladu s ustanoveními SFEU a že dohoda může počítat s širokou podporou stran, kterých se skutečně týká. Pro organizace zastupující sociální partnery na evropské úrovni platí v souladu s článkem 1 rozhodnutí Komise 98/500/ES ze dne 20. května 1998 tato kritéria: „a) patří k určitým odvětvím nebo kategoriím a jsou organizovány na evropské úrovni; b) skládají se z organizací, které jsou samy nedílnou a uznávanou částí struktury sociálních partnerů členského státu, mají oprávnění sjednávat dohody a jsou reprezentativní ve více členských státech; a c) mají odpovídající organizační struktury k zajištění své aktivní účasti na práci výborů (pro kolektivní vyjednávání).“ Tyto podmínky by měly být splněny v okamžiku, kdy byla dohoda podepsána. Chorvatsko nebylo v okamžiku podpisu dohody dosud členem EU. Za účelem posouzení reprezentativnosti sociálních partnerů EU vypracovala Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (Eurofound) v roce 2012 studii. Dohoda se týká pracovních podmínek v odvětví mořského rybolovu, které odpovídá odvětvovému vymezením Výboru pro sociální dialog v odvětví mořského rybolovu. Pokrytí výboru a pokrytí dohody je tudíž rovnocenné. K sociálním partnerům zapojeným do výboru patří na straně zaměstnavatelů Europêche a Cogeca a na straně pracovníků ETF. Europêche má podle studie reprezentativnosti vypracované v roce 2012 nadací Eurofound členy v 11 členských státech EU. Dvě organizace zaměstnavatelů mají status pozorovatele (LV a LT). Cogeca zastupuje všeobecné a konkrétní zájmy evropských družstev činných v zemědělství, lesnictví, rybolovu a zemědělsko-potravinářské oblasti. Členy napojené na mořský rybolov má v 11 členských státech. Vezmeme-li v úvahu jak členy v Cogeca, tak v Europêche, je na straně zaměstnavatelů ve výboru zastoupeno celkem 16 členských států. ETF na straně pracovníků má členy napojené na mořský rybolov v 11 členských státech. To znamená, že rybáři v 11 členských státech nejsou zastoupeni. Podle údajů o zaměstnanosti v odvětví se nicméně ve většině těchto zemí jedná přibližně o 1 000 pracovníků (ve většině těchto členských států je zaměstnanost značně nižší). Irsko, Řecko, Rumunsko a Švédsko mají sice více než 1 000 rybářů, ale velká část z nich jsou osoby samostatně výdělečně činné. Závěrem lze říci, že s výjimkou Portugalska a Rumunska mají všechny členské státy své organizace zaměstnavatelů činné v odvětví mořského rybolovu zastoupeny na evropské úrovni, přičemž v Rumunsku se jedná o relativně malé odvětví. V sociálním dialogu EU je zastoupeno osm členských států, jež z hlediska celkové zaměstnanosti tvoří 84 % odvětví a v přepočtu na plný pracovní úvazek 87 % odvětví. Z toho lze vyvodit, že sociální partneři, kteří dohodu podepsali, jsou pro dané odvětví reprezentativní, a mohou proto Komisi žádat o provedení dohody v souladu s článkem 155 SFEU. Zákonnost ustanovení Komise prověřovala zákonnost dohody. Prozkoumala všechna ustanovení a nezjistila, že by některé z nich bylo v rozporu s právem Unie. Povinnosti, které by byly uloženy členským státům, nevyplývají přímo z dohody mezi sociálními partnery. Spíše by plynuly z jejího provádění rozhodnutím Rady, tj. směrnicí. Působnost dohody a její obsah spadají pod oblasti vymezené v čl. 153 odst. 1 SFEU. Rozšíření působnosti některých ustanovení dohody na osoby samostatně výdělečně činné není v rozporu s čl. 153 odst. 1 písm. a), neboť hlavním cílem je a podmínkou daného rozšíření je chránit zdraví a bezpečnost pracovníků na palubě téhož plavidla. Toto rozšíření již v rámci stávajícího acquis EU v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, které je pro toto odvětví použitelné, existuje. Ustanovení čl. 3 odst. 3 dohody obsahuje ustanovení o zákazu snížení úrovně právní ochrany, která pracovníkům zajišťuje zachování stávající úrovně ochrany. V článku 4 dohody se stanoví, že dohodou nejsou dotčeny zákony, rozsudky ani právní zvyklosti ani dohody mezi vlastníky rybářských plavidel a rybáři zajišťující rybářům příznivější podmínky, než jsou podmínky stanovené dohodou. Varianty politik a posouzení nákladů a přínosů Komise může žádost smluvních stran o provedení dohody legislativním aktem pouze schválit, nebo zamítnout. Nemůže znění dohody změnit. Nemůže od sociálních partnerů na úrovni EU vyžadovat, aby dohodu prováděli sami, neboť takové rozhodnutí je podle čl. 155 odst. 2 SFEU výsadou sociálních partnerů. Komise tudíž může zvažovat pouze jednu variantu politiky. Tato varianta (tj. opatření stanovená v dohodě) byla posouzena v rámci přiměřeného posouzení dopadů a byla srovnána se základním scénářem (tj. variantou žádných dalších opatření na úrovni EU). Z výsledné analýzy vyplývá, že celkově se neočekává žádné významné navýšení nákladů. Náklady jsou pro jednotlivé členské státy odlišné v závislosti na tom, v jaké míře jejich vnitrostátní právní předpisy již odpovídají ustanovením dohody. Některé náklady vzniknou jednorázově (např. náklady související s provedením dohody ve vnitrostátních právních předpisech) a některé náklady se budou opakovat (např. náklady spojené s lékařskými osvědčeními, která se budou muset pravidelně obnovovat, náklady na repatriaci atd.). V případě členských států, jejichž předpisy již jsou v souladu s většinou ustanovení dohody, budou náklady omezené. V případě členských států, které budou muset změnit určité aspekty svých vnitrostátních právních předpisů týkající se například lékařského osvědčení, nároku na repatriaci a posouzení rizik, zůstávají náklady na pracovníka nebo podnik celkově přiměřené cíli, kterého má být dosaženo. Celkové náklady na repatriaci, lékařská osvědčení a posouzení rizik se odhadují mezi 1,3 milionu a 8 miliony EUR. Vezme-li se v úvahu, že roční obrat odvětví činí 6,9 miliardy EUR, představovaly by náklady nejvýše 0,11 % celkového obratu odvětví. Dohoda zlepší životní a pracovní podmínky v odvětví mořského rybolovu, pokud jde o pracovní dobu, minimální věk, lékařské osvědčení, posuzování rizik, ubytování, stravu a vodu na palubě a lékařskou péči na palubě plavidla. Tím, že stanoví minimální normy platné v celé EU, vytvoří také v EU pro odvětví rovné podmínky. Pro zaměstnavatele sníží dohoda výskyt nehod při práci, pracovních úrazů a nemocí z povolání, povede k větší produktivitě, ke snížení nákladů na úhrady škody a ke zmírnění fluktuace pracovníků. Pro pracovníky sníží riziko nehod a/nebo nemocí. Tím se jim zmenší riziko ztráty výdělečné schopnosti. Dále jim umožní déle setrvat v odvětví. Dohoda rovněž zvýší atraktivitu odvětví pro mladé a kvalifikované pracovníky. Pokud jde o vnitrostátní orgány, povede dohoda ke snížení nákladů na sociální zabezpečení a zdravotní péči. Celkově se přínos pro pracovníky, zaměstnavatele a vnitrostátní orgány během období pěti let odhaduje v rozmezí 1,2 milionu a 19,7 milionu EUR.

Ze srovnání variant a z analýzy nákladů a přínosů lze vyvodit, že dohoda splňuje stanovené cíle při celkově přiměřených nákladech a že vhodným nástrojem pro její provedení je směrnice. •Účelnost a zjednodušování právních předpisů Takřka 90 % podniků v odvětví mořského rybolovu tvoří mikropodniky pouze s jedním plavidlem. Na základě dostupných údajů lze předpokládat, že významným podílem se jedná o plavidla provozovaná vlastníky nebo plavidla provozovaná velitelem s jednou nebo dvěma dalšími osobami samostatně výdělečně činnými či zaměstnanci na palubě. Na vlastníky provozující plavidla se dohoda nevztahuje, neboť se považují za osoby samostatně výdělečně činné. Dohoda bude mít vzhledem ke specifické struktuře odvětví mořského rybolovu dopad především na mikropodniky se zaměstnanci nebo tam, kde pracují osoby samostatně výdělečně činné společně se zaměstnanci. Nicméně není pravděpodobné, že by v porovnání se stávající situací byla negativně ovlivněna jejich konkurenceschopnost. Stanovením minimálních norem na úrovni EU se vytvoří rovné podmínky, a tudíž zlepší konkurenční postavení. Zlepšením pracovních podmínek se zvýší produkce, sníží se náklady úhrad škody v případě pracovních úrazů, nemocí z povolání nebo nehod při práci a dojde ke snížení fluktuace pracovníků. Kromě toho zahrnuje dohoda možnost, aby ji členské státy pro určité kategorie rybářů nebo plavidel prováděly postupně během období pěti let. •Základní práva Cíle tohoto návrhu jsou v souladu s Listinou základních práv Evropské unie, konkrétně s právy chráněnými článkem 20 (Rovnost před zákonem), článkem 31 (Slušné a spravedlivé pracovní podmínky) a článkem 32 (Zákaz dětské práce a ochrana mladých lidí při práci). 4.ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Návrh nemá žádné důsledky pro rozpočet EU. 5.OSTATNÍ PRVKY •Plány provádění a monitorování, hodnocení a podávání zpráv Aniž jsou dotčena ustanovení dohody o návazných opatřeních a přezkumu ze strany smluvních stran, bude Evropská komise po konzultaci se sociálním partnery na evropské úrovni monitorovat provádění směrnice provádějící dohodu. Směrnici vyhodnotí pět let po jejím vstupu v platnost. •Informativní dokumenty Členské státy jsou povinny zaslat Komisi znění vnitrostátních předpisů provádějících směrnici a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a směrnicí. Směrnice upravuje řadu aspektů životních a pracovních podmínek rybářů, jako jsou pracovní doba, minimální věk, obsah pracovní smlouvy, bezpečnost a ochrana zdraví při práci, lékařská osvědčení pro rybáře a požadavky na složení posádky. Vnitrostátní právní předpisy členských států proto problematiku tohoto návrhu obvykle upravují v řadě různých legislativních textů (zákoník práce, právní předpisy o bezpečnosti a ochraně zdraví, ustanovení specifická pro určité odvětví), což bude vyžadovat systémový přístup a výklad. Návrh obsahuje i řadu prvků, které dříve v právních předpisech EU nebyly upraveny, jako je lékařské osvědčení, konkrétní podrobnosti týkající se jakosti potravin a vody a konkrétní záležitosti týkající se ubytování na palubě rybářských plavidel. Má-li být zajištěn soulad s minimálními požadavky zavedenými návrhem, jsou zapotřebí jednoznačné informace o provedení těchto nových ustanovení a řešení. Tak bude moci Komise zajistit provádění požadavků obsažených ve směrnici, které mají chránit bezpečnost a zdraví pracovníků, zajistit větší flexibilitu podniků a podpořit spravedlivou hospodářskou soutěž mezi podniky. Odhadovaná dodatečná administrativní zátěž spojená se zasláním informativních dokumentů není neúměrná (jedná se o jednorázové zaslání, které by nemělo vyžadovat zapojení mnoha organizací). Informativní dokumenty mohou být efektivněji zpracovány členskými státy. Vzhledem k výše uvedenému se navrhuje, aby se členské státy zavázaly oznámit Komisi svá prováděcí opatření prostřednictvím jednoho či více dokumentů, v nichž vysvětlí vztah mezi ustanoveními směrnice a odpovídajícími částmi nástrojů k provedení ve vnitrostátním právu. Evropský hospodářský prostor Navrhovaný akt se týká EHP, a proto by jeho působnost měla být rozšířena na Evropský hospodářský prostor. •Podrobné vysvětlení konkrétních ustanovení návrhu

Návrh je strukturován takto: Článek 1 Prostřednictvím tohoto článku se dohoda mezi sociálními partnery stává závaznou, což je cílem rozhodnutí Rady podle čl. 155 odst. 2 SFEU. Článek 2 Na základě článku 2 stanoví směrnice pouze minimální požadavky a ponechává členským státům volnost přijmout opatření, která jsou pro pracovníky v dotčené oblasti příznivější. Jeho cílem je výslovně zaručit již dosaženou úroveň ochrany pracovníků a zajistit, aby se na ochranu při práci vztahovaly pouze nejvíce příznivé normy. Články 3 až 6 Články 3 až 6 obsahují obvyklá ustanovení týkající se provedení ve vnitrostátním právu členských států, včetně povinnosti stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce. Článek 5 obsahuje ustanovení o předložení zprávy. Cílem článku 5 je monitorovat provedení a uplatňování směrnice v členských státech, pokud jde o životní a pracovní podmínky v odvětví, a provést její hodnocení. V souvislosti s tím budou zkoumány údaje o počtu nehod, pracovních úrazů a zdravotních problémů v odvětví. Článek 6 uvádí datum vstupu směrnice v platnost. Článek 7 upřesňuje, komu je směrnice určena. Podrobné vysvětlení ustanovení přílohy návrhu Článek 1 (Definice) Dohoda definuje, co se pro její účely rozumí těmito pojmy: a) rybolovnou činností, b) komerčním rybolovem, c) příslušným orgánem, d) konzultací, e) vlastníkem rybářského plavidla nebo vlastníkem, f) rybářem, g) pracovní smlouvou rybáře, h) rybářským plavidlem nebo plavidlem, i) délkou, j) délkou mezi kolmicemi, k) velitelem, l) službou náboru a umísťování a m) soukromou agenturou práce. Odstavec 2 definuje význam těchto pojmů pro účely dohody. Článek 2 (Oblast působnosti) Článek 2 stanoví, že dohoda se vztahuje na všechny rybáře zaměstnané na palubě rybářského plavidla zapojeného do komerčního rybolovu, které je zapsáno v členském státě EU nebo pluje pod vlajkou tohoto státu. Dohoda se rovněž vztahuje na samostatně výdělečně činné rybáře pracující zároveň s pracovníky na stejném plavidle s cílem zajistit ochranu celkového zdraví a bezpečnosti pracovníků na témže plavidle. Toto rozšíření na osoby samostatně výdělečně činné je v souladu se stávajícími právními předpisy EU. V čl. 2 odst. 2 se stanoví, že v případě pochybností, zda je rybářské plavidlo zapojeno do komerčního rybolovu, musí tuto otázku po konzultaci rozhodnout příslušný orgán. Podle čl. 2 odst. 3 mohou členské státy po konzultaci rozšířit ochranu stanovenou v dohodě pro rybáře pracující na plavidlech dlouhých 24 metrů a více na rybáře pracující na menších plavidlech. Článek 3 (Uplatňování dohody)

V odstavci 1 se stanoví, že členský stát může po konzultaci a na základě objektivních důvodů vyloučit z požadavků této dohody nebo jejích určitých ustanovení omezené kategorie rybářů nebo rybářských plavidel, pokud uplatňování dohody vyvolává zásadní problémy ve vztahu ke konkrétním podmínkám výkonu služby rybářů nebo provozu rybářského plavidla. Odstavec 2 uvádí, že v případě vyloučení některých kategorií rybářů nebo rybářských plavidel podle odstavce 1 musí příslušný orgán postupně rozšířit dohodu na všechny kategorie rybářů nebo rybářských plavidel do pěti let od vstupu dohody v platnost. Odstavec 3 obsahuje ustanovení o zákazu snížení úrovně právní ochrany. Článek 4 (Ustanovení o příznivějších podmínkách) Tento článek obsahuje doložku o příznivějších ustanoveních, na základě které nesmí být ustanoveními dohody dotčeny zákony, rozsudky ani právní zvyklosti zajišťující rybářům příznivější podmínky, než jsou v dohodě. Článek 5 (Odpovědnosti vlastníků rybářských plavidel, velitelů a rybářů) V čl. 5 odst. 1 se stanoví, že se daný článek použije, aniž je dotčena směrnice 93/103/ES. Podle odstavce 2 má vlastník rybářského plavidla odpovědnost za zajištění toho, že velitel má k dispozici nezbytné zdroje a zařízení ke splnění povinností vyplývajících z dohody. Ustanovení čl. 5 odst. 3 obsahuje demonstrativní výčet různých činností, za které odpovídá velitel, aby zajistil bezpečnost a zdraví rybářů na palubě plavidla. Podle čl. 5 odst. 4 nesmí vlastník rybářského plavidla bránit veliteli přijímat rozhodnutí, která jsou nezbytná z hlediska bezpečnosti rybářů, plavidla a jeho bezpečné plavby a bezpečného provozu. Ustanovení čl. 5 odst. 5 ukládá rybářům povinnost dodržovat oprávněné příkazy velitele a příslušná opatření týkající se bezpečnosti a zdraví. Článek 6 (Minimální věk) Článek 6 se použije, aniž je dotčena směrnice 94/33/ES. Podle odstavce 2 je minimální věk pro práci na palubě rybářského plavidla 16 let pod podmínkou, že se na dotčenou osobu podle vnitrostátního práva již nevztahuje povinná školní docházka. Za stejných podmínek mohou práci na palubě rybářských plavidel vykonávat patnáctiletí mladiství účastnící se odborného vzdělávání v oblasti rybolovu. V čl. 6 odst. 3 se stanoví, že příslušné orgány mohou oprávnit osoby ve věku 15 let k vykonávání lehké práce během školních prázdnin. Příslušné orgány musí po konzultaci určit povolené druhy práce a stanovit podmínky, za kterých je taková práce vykonávána, a požadované přestávky na odpočinek. V čl. 6 odst. 4 se stanoví, že minimální věk pro činnosti na palubě plavidel, které ze své povahy nebo kvůli okolnostem, za kterých jsou vykonávány, mohou ohrozit zdraví, bezpečnost, tělesný, duševní či sociální vývoj, vzdělávání nebo mravy mladých lidí, je 18 let. Podle čl. 6 odst. 5 musí být tyto činnosti určeny vnitrostátními právními a správními předpisy nebo je po konzultaci musí určit příslušné orgány. V čl. 6 odst. 6 se stanoví, že mladí lidé od uvedeného věku mohou tyto činnosti provádět za podmínky, že je plně chráněno jejich zdraví, bezpečnost, tělesný, duševní či sociální vývoj, vzdělávání nebo mravy a že tyto osoby obdržely specifické pokyny nebo absolvovaly odborné vzdělání a dokončily školení o bezpečnosti před vyplutím na moře. V čl. 6 odst. 7 je definována „noc“. Ustanovení obsahuje zákaz noční práce pro osoby mladší 18 let. Příslušné orgány mohou učinit výjimku v případech, kdy by byla jinak narušena účinná odborná příprava rybářů nebo kdy specifická povaha povinnosti nebo akreditovaný program odborné přípravy vyžaduje, aby rybáři mladší 18 let vykonávali povinnosti v noci. Příslušný orgán musí po konzultaci určit, že noční práce nebude mít škodlivý vliv na jejich zdraví nebo dobré životní podmínky. Ustanovení čl. 6 odst. 8 obsahuje doložku o příznivějších ustanoveních. Články 7 až 9 (Lékařská prohlídka / lékařské osvědčení) Článek 7 Podle čl. 7 odst. 1 jsou rybáři povinni mít na palubě platné lékařské osvědčení, které potvrzuje jejich způsobilost k vykonávání povinností na palubě. V odstavci 2 se stanoví, že výjimky z uplatňování odstavce 1 lze udělit s přihlédnutím k bezpečnosti a zdraví rybářů, velikosti plavidla, dostupnosti lékařské pomoci a evakuace, délce trvání plavby, oblasti výkonu činností a typu rybolovné činnosti. Na základě odstavce 3 nelze tyto výjimky uplatnit v případě rybářů, kteří pracují na rybářském plavidle dlouhém 24 metrů a více nebo kteří běžně zůstávají na moři po dobu delší tří dnů. Příslušný orgán může v naléhavých případech udělit výjimku a povolit rybáři pracovat po dobu omezeného a určeného trvání, než je možné získat lékařské osvědčení, avšak pouze za předpokladu, že rybář musí vlastnit lékařské osvědčení z nedávné doby, kterému již vypršela platnost. Článek 8 Článek 8 stanoví, že členské státy musí přijmout právní a správní předpisy nebo jiná opatření, kterými se stanoví povaha a četnost lékařských prohlídek a forma, obsah a platnost lékařských osvědčení. Rovněž musí přijmout právní a správní předpisy nebo jiná opatření, kterými se stanoví právo na další, závazné vyšetření nezávislým lékařem, jenž byl jmenován za rozhodce, v případě, že bylo osobě vydání osvědčení zamítnuto nebo jí bylo osvědčení vydáno, ačkoli uvedla, že se cítí nezpůsobilá k vykonávání práce, nebo jí bylo vydání osvědčení zamítnuto, přičemž zdravotní důvody pro zamítnutí již pominuly. Článek 9 Článek 9 stanoví další minimální požadavky na lékařské osvědčení pro rybáře pracující na palubě plavidla dlouhého 24 metrů a více nebo plavidla, které běžně zůstává na moři po dobu delší tří dnů. Článek 10 (Obsazení posádkou) Článek 10 stanoví, že vlastníci rybářských plavidel musí zajistit, aby byla rybářská plavidla obsazena dostatečným a bezpečným počtem pracovníků z hlediska zajištění bezpečné plavby a bezpečného provozu plavidla a aby byla řízena způsobilými veliteli. Žádný číselně vyjádřený limit není stanoven. Odstavec 2 stanoví podrobnější požadavky pro plavidla dlouhá 24 metrů a více. Odstavec 3 dává příslušnému orgánu možnost stanovit pro plavidla dlouhá 24 metrů a více alternativní požadavky. Ty musí napomáhat obecnému předmětu a cíli tohoto článku a článku 11 a musí splňovat požadavky odstavce 2 a nesmí ohrožovat bezpečnost a zdraví rybářů při práci. Článek 11 (Pracovní doba a doba odpočinku) Článek 11 stanoví pracovní dobu a dobu odpočinku rybářů spadajících do působnosti této dohody, kdy průměrná týdenní pracovní doba činí 48 hodin pro referenční období nepřesahující 12 měsíců. Na výše uvedené rybáře se nepoužijí články 3 až 6 včetně ani články 8 a 21 směrnice 2003/88/ES. Na ostatní rybáře se směrnice 2003/88/ES bude nadále vztahovat.

V odstavci 2 se stanoví, že za účelem ochrany bezpečnosti a zdraví rybářů a v zájmu omezení únavy musí být s přihlédnutím k mezím stanoveným v odstavcích 3 a 4 stanovena maximální pracovní doba a minimální doba odpočinku v daném období. Tyto doby mohou být stanoveny právním předpisy, správní dohodou nebo kolektivní smlouvou. Odstavec 3 stanoví maximální pracovní dobu a minimální dobu odpočinku v období 24 hodin a maximální pracovní dobu v období sedmi dnů. V odstavci 4 jsou uvedena omezení týkající se rozdělení doby odpočinku. Odstavec 5 povoluje odchylky od maximálního referenčního období, maximální pracovní doby a minimální doby odpočinku z objektivních nebo technických důvodů nebo z důvodů týkajících se organizace práce. Tyto odchylky budou, pokud možno, muset být v souladu se stanovenými normami a umožňovat poskytnutí další náhradní doby odpočinku. Mohou přihlížet k častějším nebo delším dobám dovolené nebo k poskytnutí náhradní dovolené rybářům. Odstavec 6 stanoví, že pokud jsou stanoveny odchylky od mezí pro pracovní dobu a dobu odpočinku, musí rybáři obdržet náhradní doby odpočinku, jakmile je to proveditelné. Odstavec 7 stanoví, že v nouzových situacích může velitel, než dojde k obnovení normální situace, požadovat od pracovníka, aby pracoval po dobu nezbytnou k zajištění bezpečnosti osob, úlovku nebo samotného plavidla nebo za účelem poskytnutí pomoci osobám nebo plavidlům v nouzi. Jakmile se obnoví normální situace, musí velitel zajistit, aby všichni rybáři, kteří během plánované doby odpočinku pracovali, čerpali odpovídající dobu odpočinku. Odstavec 8 zavádí, že členské státy EU mohou stanovit, že rybáři pracující na palubě rybářských plavidel, která na základě právních předpisů nejsou oprávněna provozovat svou činnost během období přesahujícího jeden měsíc, si během uvedeného období musí vybrat dovolenou za kalendářní rok. Článek 12 (Seznam členů posádky) Tento článek stanoví, že na každém rybářském plavidle musí být veden seznam členů posádky. Seznam členů posádky musí být před vyplutím plavidla nebo okamžitě po vyplutí plavidla sdělen oprávněným osobám na pevnině. Příslušný orgán určí, komu a kdy má být seznam členů posádky poskytnut a za jakým účelem nebo jakými účely. Pracovní smlouva rybáře (články 13 až 18) Článek 13 Článek 13 stanoví, že ustanovení v článcích 14 až 18 se použijí, aniž je dotčena směrnice 91/533/EHS. Článek 14 Tento článek stanoví, že každý členský stát EU musí prostřednictvím právních a správních předpisů nebo jiných opatření požadovat, aby rybáři, kteří jsou zaměstnáni na palubě rybářského plavidla, měli písemnou pracovní smlouvu, která je pro ně srozumitelná. Pracovní smlouva rybáře musí být v souladu s ustanoveními dohody a zejména s její přílohou I, která upravuje minimální náležitosti obsahu pracovní smlouvy rybáře. Článek 15 Členské státy EU musí přijmout vnitrostátní právní a správní předpisy nebo jiná opatření týkající se a) postupů, které zajistí, aby mohl rybář vyhledat poradenství v otázce obsahu jeho pracovní smlouvy ještě před jejím uzavřením; b) v příslušných případech vedení záznamů podle smlouvy; a c) prostředků k urovnání sporů v souvislosti s pracovní smlouvou rybáře. Článek 16 Tento článek stanoví, že rybář musí obdržet kopii své pracovní smlouvy. Kopie musí být na požádání poskytnuta jiným stranám v souladu s vnitrostátním právem a zvyklostmi. Kopie pracovní smlouvy rybáře se musí nacházet na palubě plavidla a musí být rybářům k dispozici. Článek 17 Tento článek stanoví, že články 14 až 16 a příloha I této dohody se nevztahují na vlastníky rybářského plavidla, kteří plavidlo provozují sami bez pomoci jiných osob. Článek 18 Tento článek ukládá vlastníkovi rybářského plavidla odpovědnost za zajištění toho, že každý rybář zaměstnaný na palubě plavidla má písemnou pracovní smlouvu rybáře. Tato pracovní smlouva musí být podepsána všemi dotčenými smluvními stranami, tj. rybářem, zaměstnavatelem a/nebo zástupci nebo jinými dotčenými smluvními stranami. Článek 19 (Repatriace)

V čl. 19 odst. 1 se stanoví, že členské státy EU musí zajistit, aby rybáři pracující na plavidlech, která plují pod jejich vlajkou nebo jsou zapsána pod jejich plnou soudní pravomocí a vplují do přístavu cizí země, měli nárok na repatriaci. Nárok na repatriaci existuje v případě, kdy pracovní smlouva rybáře vypršela nebo byla ukončena z oprávněných důvodů jednou nebo více stranami uvedené smlouvy nebo kdy rybář není nadále schopen plnit povinnosti požadované pracovní smlouvou rybáře nebo se od něho nedá očekávat, že je bude za určitých okolností plnit (např. nehody při práci, nemoci z povolání nebo pracovní úrazy). Nárok na repatriaci mají i rybáři, kteří jsou z výše uvedených důvodů z plavidla převezeni do přístavu cizí země. V čl. 19 odst. 2 se stanoví, že náklady na repatriaci nese vlastník rybářského plavidla, s výjimkou případu, kdy se rybář podle vnitrostátních právních a správních předpisů nebo jiných opatření dopustil závažného porušení svých povinností vyplývajících z pracovní smlouvy rybáře. Podle čl. 19 odst. 3 musí členské státy EU stanovit přesné okolnosti, které rybáře opravňují k repatriaci, jako je maximální trvání období služby na palubě a místa určení, kam mohou být rybáři repatriováni. V čl. 19 odst. 4 se stanoví, že pokud vlastník rybářského plavidla nezajistí repatriaci, musí ji zajistit členský stát. Členský stát bude oprávněn vymáhat úhradu nákladů od vlastníka rybářského plavidla. Ustanovení čl. 19 odst. 5 umožňuje vlastníkovi rybářského plavidla vymáhat náklady na základě smluvních ujednání s třetí stranou. Článek 20 (Soukromé služby trhu práce) V čl. 20 odst. 1 se stanoví, že se daný článek použije, aniž je dotčena směrnice 2008/104/ES. V čl. 20 odst. 2 je objasněno, že pro účely tohoto článku sestávají soukromé služby trhu práce ze služeb náboru a umísťování a ze služeb soukromých agentur práce. Ustanovení čl. 20 odst. 3 požaduje, aby členské státy soukromým agenturám práce zakázaly používat prostředky, mechanismy nebo seznamy, jejichž záměrem je zabránit rybářům v nástupu do práce. Poplatky ani jiné úhrady za soukromé služby trhu práce nesmí nést přímo či nepřímo, zcela nebo částečně rybář. Podle čl. 20 odst. 4 mohou členské státy, které ratifikovaly úmluvu MOP o práci v odvětví rybolovu z roku 2007, pokud na to mají právo, delegovat určité odpovědnosti vyplývající z uvedené úmluvy na soukromé agentury práce. Musí být zohledněny meze stanovené úmluvou. Články 21 až 25 dohody obsahují ustanovení v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, a to zejména pokud jde o stravu a ubytování. V čl. 21 odst. 1 se stanoví, že se články 21 až 25 použijí, aniž je dotčena směrnice 93/103/ES. Vnitrostátní předpisy, kterými jsou články 22 až 25 provedeny ve vnitrostátním právu, musí být dodržovány s řádným ohledem na hygienu a celkové bezpečnostní a zdravotní podmínky a pohodlí. Podle článku 22 musí členské státy přijmout právní a správní předpisy nebo jiná opatření týkající se mimo jiné velikosti a kvality ubytování, stravy a pitné vody na plavidlech, která plují pod jejich vlajkou nebo jsou zapsána pod jejich plnou soudní pravomocí. Článek 23 stanoví, že každý členský stát EU musí přijmout právní a správní předpisy nebo jiná opatření požadující, aby ubytování mělo dostatečnou velikost a kvalitu a bylo vybavené s ohledem na provoz plavidla a na dobu, po kterou rybáři pobývají na palubě. Zejména musí být zohledněny záležitosti vyjmenované v článku 23, mezi něž patří schválení plánů konstrukce nebo modifikace rybářských plavidel, co se týče ubytovacích prostor, údržba ubytovacích prostor a prostor lodní kuchyně, ventilace, topení, chlazení a osvětlení, zmírnění nadměrného hluku a vibrací, umístění, velikost, konstrukční materiály, nábytek a vybavení různých místností a jiných ubytovacích prostor, sanitární zařízení a dodávka dostatečného množství teplé a studené vody a postupy pro řešení stížností, jež se týkají ubytování, které nesplňuje požadavky této dohody. Článek 24 stanoví, že členské státy EU musí přijmout právní a správní předpisy nebo jiná opatření týkající se potravin a vody na palubě plavidla. Konkrétně, že potraviny, které jsou převáženy a podávány na palubě, musí mít dostatečnou výživovou hodnotu a jakost a musí jich být dostatečné množství. Pitná voda musí mít dostatečnou jakost a být k dispozici v dostatečném množství. Vlastník rybářského plavidla musí potraviny a vodu rybářům poskytovat bezplatně. Za tyto náklady však může být v souladu s vnitrostátními právními a správními předpisy požadována náhrada v podobě provozních nákladů, pokud tak stanoví kolektivní smlouva, kterou se řídí podílový systém, nebo pracovní smlouva rybáře. Vnitrostátní právní a správní předpisy a opatření, které má členský stát EU přijmout za účelem provedení ustanovení článků 22 až 24, musí uvést v plný účinek přílohu II dohody o ubytování na rybářském plavidle. Články 26 až 31 se týkají ochrany zdraví a zdravotní péče, ochrany v případě nemoci z povolání, pracovního úrazu nebo úmrtí při provádění pracovních povinností. Článek 26 od členských států EU požaduje, aby přijaly vnitrostátní právní a správní předpisy nebo jiná opatření, jimiž se zajistí, aby rybáři na plavidlech, která plují pod jejich vlajkou nebo jsou zapsaná pod jejich plnou soudní pravomocí, měli právo na lékařskou péči na pevnině a právo být včas dopraveni na pevninu za účelem poskytnutí lékařské péče v případě vážné nemoci nebo vážného úrazu. Rybáři musí být vlastníkem rybářského plavidla zajištěna zdravotní péče a ochrana zdraví po dobu, kdy je na palubě nebo kdy přistál v přístavu mimo zemi příslušnou pro sociální zabezpečení rybáře. V případě nemoci z povolání nebo pracovního úrazu musí mít rybář přístup k náležité zdravotní péči v souladu s vnitrostátními právními a správními předpisy nebo zvyklostmi. Článek 27 stanoví, že na zdravotní péči a ochranu zdraví na palubě podle čl. 26 písm. b) se vztahují použitelná ustanovení směrnice 92/29/EHS a článek 28 dohody. Zdravotní péče a ochrana zdraví musí rovněž zahrnovat lékařskou péči a materiální pomoc a podporu, pokud rybář přistál v cizím přístavu mimo zemi příslušnou pro jeho sociální zabezpečení. V souladu s článkem 28 dohody musí členské státy EU přijmout právní a správní předpisy nebo jiná opatření zavádějící k ustanovením směrnice 92/29/EHS další požadavky, které zohledňují mimo jiné oblast výkonu činností, délku trvání plavby a počet rybářů na palubě. Uvedený článek kromě toho stanoví, že za účelem provádění lékařské konzultace musí být plavidla vybavena zařízením pro komunikaci prostřednictvím rádia nebo družice a musí mít na palubě lékařskou příručku, kterou přijal nebo schválil příslušný orgán, nebo nejaktuálnější vydání Mezinárodní lékařské příručky pro lodi (International Medical Guide for Ships). Článek 29 stanoví, že členské státy EU musí přijmout právní a správní předpisy nebo jiná opatření požadující, aby: a) byla zdravotní péče podle čl. 26 písm. b) a článku 28 rybáři poskytována zdarma; b) do doby, než bude rybář repatriován, byl vlastník rybářského plavidla odpovědný za náklady na jeho lékařskou péči v rozsahu, ve kterém náklady nehradí země příslušná pro sociální zabezpečení rybáře. V článku 30 se stanoví, že vnitrostátní právní a správní předpisy mohou povolit výjimku z této odpovědnosti týkající se úhrady nákladů na lékařskou péči, pokud k úrazu nedošlo během výkonu služby na plavidle nebo pokud byla nemoc po dobu zapojení do pracovních činností zatajována nebo pokud může vlastník rybářského plavidla dokázat, že úraz nebo nemoc vznikly na základě úmyslného nesprávného konání rybáře. Ustanovení čl. 31 odst. 1 členské státy EU zavazuje k přijetí opatření, kterými rybářům zajistí ochranu v případě nemoci z povolání, pracovního úrazu nebo úmrtí při provádění pracovních povinností. V čl. 31 odst. 2 se uvádí, že v případě nemoci nebo úrazu způsobených nehodou při práci má rybář nárok na náhradu v souladu s vnitrostátními právními a správními předpisy. Podle čl. 31 odst. 3 je za tuto ochranu a náhradu odpovědný vlastník rybářského plavidla, pokud je nehradí země příslušná pro sociální zabezpečení rybáře. V článku 32 se stanoví, že vlastník rybářského plavidla může finanční odpovědnost podle článků 29 a 31 dohody zajistit prostřednictvím pojištění nebo jiných programů. Články 33 až 36 včetně se týkají bezpečnosti a ochrany zdraví při práci a prevence nehod. Článek 33 stanoví, že články 34 až 36 se použijí, aniž jsou dotčeny směrnice 89/391/EHS, 92/29/EHS a 93/103/ES. Článkem 34 se stanoví, že členské státy EU mají povinnost přijmout právní a správní předpisy nebo jiná opatření týkající se prevence nemocí z povolání, pracovních úrazů a nehod při práci, včetně hodnocení a řízení rizika a školení rybářů. Školení rybářů musí zahrnovat mimo jiné školení o rybářském náčiní, které budou používat, a o činnostech, do kterých budou zapojeni. Dále musí zahrnovat povinnosti vlastníků rybářských plavidel, rybářů a jiných dotčených osob, přičemž musí být vzata v úvahu zejména bezpečnost a ochrana zdraví při práci rybářů mladších 18 let. Vnitrostátní právní a správní předpisy nebo jiná opatření se musí týkat také evidence a prošetřování nehod na palubě plavidel a zakládání společných výborů o bezpečnosti a ochraně zdraví při práci nebo (po konzultaci s vnitrostátními sociálními partnery) jiných orgánů.

Článek 35 se vztahuje na všechna rybářská plavidla s ohledem na počet rybářů na palubě, oblast výkonu činností a délku trvání plavby. Stanoví povinnosti příslušných orgánů a vlastníků rybářských plavidel, pokud jde o prevenci nemocí z povolání, pracovních úrazů a nehod při práci na palubě a hodnocení a řízení rizik. Kromě toho jsou v článku stanoveny jejich povinnosti ve vztahu k informování a školení rybářů ohledně vybavení, způsobů zacházení s daným vybavením a základní bezpečnosti a ve vztahu k zajištění osobního ochranného oděvu a pomůcek. V článku 36 se uvádí, že rybáři nebo jejich zástupci se musí účastnit hodnocení rizik. Článek 37 (Změny) Tento článek stanoví, že po případné změně kteréhokoli ustanovení úmluvy MOP o práci v odvětví rybolovu z roku 2007, a pokud to požaduje kterákoli ze smluvních stran, se musí provést přezkum uplatňování dohody a jejích příloh. Po případné změně acquis EU, která by mohla mít vliv na tuto dohodu, a pokud to požaduje kterákoli ze smluvních stran, se musí provést přezkum uplatňování dohody. Článek 38 (Závěrečná ustanovení) Tento článek stanoví, že dohoda vstoupí v platnost v den, kdy v platnost vstoupí úmluva MOP o práci v odvětví rybolovu z roku 2007. Příloha I (Pracovní smlouva rybáře) specifikuje obsah pracovní smlouvy rybáře. Příloha II (Ubytování na rybářském plavidle) Příloha specifikuje svou oblast působnosti a možná rozšíření (příslušným vnitrostátním orgánem, je-li to proveditelné a/nebo možné). Upravuje celou řadu specifických otázek, zejména pokud jde o ubytování na palubě, avšak obsahuje také ustanovení o záležitostech, jako jsou strava a pitná voda, a o kontrolách prováděných velitelem nebo na základě jeho zmocnění. Pro účely této přílohy se stanoví definice a) dohody, b) nového plavidla a c) stávajícího plavidla. 2016/0124 (NLE) Návrh SMĚRNICE RADY, kterou se provádí dohoda týkající se provádění úmluvy Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 uzavřená Všeobecnou konfederací zemědělských družstev v Evropské unii (COGECA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) a Sdružením vnitrostátních organizací rybářských podniků (EUROPÊCHE) dne 21. května 2012, ve znění změn ze dne 8. května 2013 (Text s významem pro EHP) RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie (SFEU), a zejména na čl. 155 odst. 2 této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise,

vzhledem k těmto důvodům: (1)Sociální partneři mohou v souladu s čl. 155 odst. 2 SFEU společně žádat, aby byly dohody jimi uzavřené na úrovni Unie prováděny rozhodnutím Rady na návrh Komise. (2)Dne 14. června 2007 přijala Mezinárodní organizace práce Úmluvu o práci v odvětví rybolovu z roku 2007, jejímž cílem je vytvořit jediný ucelený nástroj k doplnění mezinárodních norem o životních a pracovních podmínkách pro toto odvětví, který zahrnuje pozměněné a aktualizované normy obsažené ve stávajících mezinárodních úmluvách a doporučeních týkajících se rybářů a rovněž základní zásady obsažené v dalších mezinárodních úmluvách o práci. (3)V souladu s čl. 154 odst. 2 SFEU konzultovala Komise se sociálními partnery, zda podpořit používání ustanovení Úmluvy o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 v rámci EU. (4)Přejíce si provést první krok přispívající ke kodifikaci sociálního acquis EU v odvětví mořského rybolovu a pomoci vytvořit pro dané odvětví v EU rovné podmínky, uzavřely dne 8. května 2013 Všeobecná konfederace zemědělských družstev v Evropské unii, Evropská federace pracovníků v dopravě a Sdružení vnitrostátních organizací rybářských podniků v Evropské unii dohodu týkající se provádění Úmluvy o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 (dále jen „dohoda“). Dne 10. května 2013 požádaly tyto organizace Komisi, aby jejich dohodu provedla v souladu s čl. 155 odst. 2 SFEU rozhodnutím Rady. (5)Pro účely článku 288 Smlouvy je vhodným nástrojem pro provedení dohody směrnice. (6)Komise vypracovala návrh směrnice v souladu se svým sdělením ze dne 20. května 1998 o přizpůsobení a podpoře sociálního dialogu na úrovni Společenství s přihlédnutím k reprezentativnosti smluvních stran a zákonnosti každého ustanovení dohody. (7)Touto směrnicí by neměla být dotčena žádná stávající ustanovení Unie, která jsou specifičtější nebo zajišťují vyšší úroveň ochrany všem rybářům. (8)Tato směrnice by neměla sloužit jako odůvodnění pro snížení obecné úrovně ochrany pracovníků v oblastech, na které se vztahuje dohoda. (9)Tato směrnice a dohoda k ní přiložená stanovují minimální normy. Členské státy a sociální partneři mohou zachovat nebo zavést příznivější ustanovení. (10)Aniž by byla dotčena ustanovení dohody o návazných opatřeních a přezkumu ze strany sociálních partnerů na úrovni EU, monitoruje Evropská komise provádění této směrnice a dohody a provede jejich hodnocení. (11)Směrnice vstoupí v platnost současně s Úmluvou o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 a sociální partneři si přejí, aby vnitrostátní opatření provádějící tuto směrnici vstoupila v platnost nejdříve dnem vstupu uvedené Úmluvy o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 v platnost. (12)Dohoda se vztahuje na rybáře pracující na jakékoli pozici na základě pracovní smlouvy nebo v pracovním poměru na palubě rybářských plavidel zapojených do komerčního rybolovu, plujících pod vlajkou některého členského státu EU nebo zapsaných pod plnou soudní pravomocí některého členského státu EU. (13)S cílem chránit bezpečnost a ochranu zdraví při práci rybářů, kteří pracují na jakékoli pozici na základě pracovní smlouvy nebo v pracovním poměru, se může dohoda dále vztahovat na všechny ostatní rybáře, kteří se nacházejí na palubě stejného rybářského plavidla. (14)Pojmy používané v dohodě, které v ní nejsou zvlášť definovány, mohou stejně jako u jiných směrnic z oblasti sociální politiky používajících obdobné pojmy definovat členské státy v souladu s vnitrostátním právem a zvyklostmi za předpokladu, že uvedené definice odpovídají obsahu dohody. (15)Tato směrnice a dohoda k ní přiložená by měly brát v úvahu ustanovení o řízení rybolovné kapacity obsažená v nařízení (EU) č. 1380/2013. (16)Pokud členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby zajistily, že mohou kdykoli zaručit výsledky stanovené touto směrnicí, mohou prováděním této směrnice pověřit na základě jejich společné žádosti sociální partnery. (17)Na základě čl. 155 odst. 2 SFEU informovala Komise Evropský parlament a zaslala mu znění svého návrhu směrnice obsahující dohodu. (18)Tato směrnice ctí základní práva a zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie, a zejména články 20, 31 a 32 uvedené listiny. (19)Jelikož cílů této směrnice, která má zlepšit životní a pracovní podmínky a chránit zdraví a bezpečnost pracovníků v odvětví mořského rybolovu, které je přeshraničním odvětvím spadajícím do oblasti příslušnosti různých členských států, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale může jich být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Evropská unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v čl. 5 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „SEU“). V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v čl. 5 odst. 4 SEU nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.

(20)Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu jedním či více dokumenty s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Ve vztahu k této směrnici považuje zákonodárce předložení těchto dokumentů za odůvodněné, PŘIJALA TUTO SMĚRNICI: Článek 1 Touto směrnicí se provádí dohoda týkající se provádění úmluvy Mezinárodní organizace práce o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 uzavřená Všeobecnou konfederací zemědělských družstev v Evropské unii, Evropskou federací pracovníků v dopravě a Sdružením vnitrostátních organizací rybářských podniků v Evropské unii dne 8. května 2013. Znění dohody je uvedeno v příloze této směrnice. Článek 2 1.Členské státy mohou zachovat nebo zavést předpisy, které jsou pro pracovníky příznivější než ustanovení této směrnice. 2.Provádění této směrnice není za žádných okolností dostatečným důvodem odůvodňujícím snížení obecné úrovně ochrany pracovníků v oblastech, na které se vztahuje tato směrnice. Tím nejsou dotčena práva členských států a sociálních partnerů přijmout v reakci na změny okolností právní a správní předpisy nebo smluvní ujednání, která se liší od těch, jež jsou platná v době přijetí této směrnice, za předpokladu, že jsou vždy dodrženy minimální požadavky stanovené touto směrnicí. 3.Používáním a výkladem této směrnice nejsou dotčena ustanovení Unie ani vnitrostátní předpisy, zvyklosti či praxe, které dotčeným pracovníkům zajišťují příznivější podmínky. Článek 3 Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů, které byly přijaty podle této směrnice. Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Článek 4 1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do [dvou let po vstupu této směrnice v platnost]. Neprodleně sdělí Komisi jejich znění. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy. 2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice. Článek 5 Komise po konzultaci s členskými státy a sociálními partnery na úrovni Unie předloží Radě nejpozději do pěti let ode dne uvedeného v článku 6 zprávu o provádění, používání a hodnocení této směrnice. Článek 6 Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vstupu úmluvy MOP o práci v odvětví rybolovu z roku 2007 v platnost. Článek 7