Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu - Politika vedoucí ke snížení nežádoucích vedlejších úlovků a eliminaci výmětů v evropském rybolovném odvětví {SEK(2007) 380} {SEK(2007) 381} /* KOM/2007/0136 konecném znení */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 28.3.2007 KOM(2007) 136 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Politika vedoucí ke snížení nežádoucích vedlejších úlovků a eliminaci výmětů v evropském rybolovném odvětví {SEK(2007) 380}{SEK(2007) 381} SDĚLENÍ KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Politika vedoucí ke snížení nežádoucích vedlejších úlovků a eliminaci výmětů v evropském rybolovném odvětví 1. ZÁVAZEK SPOLEčENSTVÍ SNÍžIT VÝMěTY Výměty – vyhazování mrtvých, nežádoucích ryb přes palubu, jež byly uloveny jako vedlejší úlovek – představuje v evropském rybolovném odvětví závažný problém, který musí být z pohledu Komise prioritně řešen. Cílem tohoto sdělení je představit politiku, která sníží nežádoucí vedlejší úlovky a bude postupně eliminovat výměty v evropském rybolovném odvětví. Nová politika týkající se výmětů sníží nežádoucí vedlejší úlovky tím, že bude podporovat takové chování a technologie, které zamezují nežádoucím vedlejším úlovkům. Nástroji této nové politiky jsou postupné zavedení zákazu výmětů – povinné vykládky všech ulovených ryb a korýšů – a doplňující opatření, např. podpora zvyšování selektivity lovných zařízení, požadavky na změnu loviště a uzavření oblasti v reálném čase. Ústřední prováděcí zásadou je na prvním místě regulovat co je loveno, spíše než regulovat vykládky. Jde o to zavést řídící ustanovení orientované na konkrétní dosažitelné výsledky – maximální přijatelný dopad – než na jednotlivá technická pravidla. V rámci tohoto řízení orientovaného na výsledky je třeba pokud možno ponechat na odvětví, aby určilo technická řešení, která jsou ekonomicky i prakticky uskutečnitelná a přinášejí požadované výsledky. Jedná se o důležitou změnu v přístupu k provádění společné rybářské politiky. Nutnost snížit výměty v evropském rybolovném odvětví určila Komise jako důležitý cíl pro budoucnost společné rybářské politiky ve svém sdělení na toto téma přijatém v roce 2002[1]. Rada následně přijala dne 3. dubna 2003 závěry vyzývající Komisi, aby prozkoumala různé způsoby řešení tohoto problému a zejména aby podporovala provádění pilotních projektů na snížení výmětů ve spolupráci s rybolovným hospodářským odvětvím. Ačkoli bylo několik projektů realizováno a měly dobré výsledky, většina lovišť zůstává nedotčena a vliv na celkové vedlejší úlovky je zanedbatelný. Toto sdělení předkládá otázky k diskuzi a naznačuje politický přístup ke snížení nežádoucích vedlejších úlovků a postupné eliminaci výmětů. Další související informace lze nalézt v Pracovním dokumentu útvarů Komise, který se vztahuje k tomuto sdělení[2]. 2. ÚčINKY, PřÍčINY A ROZSAH VÝMěTů FAO definuje výměty jako „tu část celkového organického materiálu živočišného původu v úlovku, která je vyhozena nebo shozena do moře, a to z jakéhokoli důvodu. Nezahrnuje rostlinný materiál a odpad ze sběru, např. vnitřnosti. Výměty mohou být mrtvé nebo živé“[3]. Mezi výměty mohou být druhy, které jsou komerčně využívány, ale z důvodů týkajících se trhu, kvótového omezení nebo minimální velikosti při vykládce nejsou dovezeny na pevninu. Podle této definice mohou být mezi výměty rovněž další organismy, které byli uloveny náhodně, např. ryby, jež nejsou cílovými druhy, korýši, měkkýši, mořští savci a mořští ptáci. Odchyt nežádoucích vedlejších úlovků a jejich následný výmět má řadu negativních důsledků. Nežádoucí vedlejší úlovky představují mrhání společenskými zdroji. Odchyt nedospělých jedinců cílových druhů vede ke snížení možností odlovu těchto druhů v budoucnosti a ke snížení reprodukující se biomasy v budoucnu, protože odlovení nedospělí jedinci se nebudou účastnit příštího tření. Výmět dospělých jedinců cílových druhů je plýtváním a okamžitě snižuje reprodukující se biomasu této populace. Odchyt a výmět ryb, korýšů, mořských ptáků nebo mořských savců, na něž se rybolov nezaměřuje, má zbytečný negativný vliv na mořský ekosystém, jelikož nepříznivě působí na fungování ekosystému a jeho biologickou rozmanitost, aniž by z toho společnost měla nějaký prospěch. Určité mořské organismy včetně některých druhů žraloků a rejnoků velmi citlivě reagují na rybolov, a v důsledku toho se jejich počet může snížit na velmi nízkou úroveň, a to i v případě, že jsou loveny pouze jako nežádoucí vedlejší úlovek. V těchto případech může být náhodné zabití zásadní z hlediska biologické rozmanitosti. Navracení nežádoucích vedlejších úlovků zpátky do moře tento problém nezmenšuje, protože většina druhů ryb nebo korýšů po ulovení a vyhození zpět do moře zemře nebo má malou šanci na přežití. Úlovky mořských organismů jsou vyhazovány zpět do moře z hospodářských důvodů a/nebo kvůli některým stávajícím právním předpisům. V některých lovištích existují výrazné hospodářské pobídky k vyhazování ryb do moře, aby se maximalizovala hodnota vykládek, tzv. „vysoce kvalitní“, zejména jsou-li ryby prodávány za různé tržní ceny podle jejich velikosti nebo jakosti nebo jsou-li druhy, jež mají velmi rozdílnou tržní hodnotu, loveny společně. Kromě toho hodnota některých organismů může být nízká až nulová, protože pro ně neexistuje trh. Ale i když trh existuje, manipulovat a používat nákladní prostor na palubě ke skladování všech ulovených obchodovatelných organismů, je-li možné upřednostnit vysoce hodnotné organismy, je nákladné a může vést ke značným hospodářským ztrátám. Některé regulační nástroje, které jsou v současné době používány, nevyhnutelně vedou k výmětům. Používání TAC jako hlavního řídícího nástroje ve smíšených lovištích vede k výmětům, jsou-li odlovena množství nad rámec kvóty pro určité druhy, zatímco kvóta pro jiné je ještě k dispozici. Používání minimální velikosti při vykládce rovněž vede k výmětům, zvláště ve smíšených lovištích, jsou-li společně loveny druhy, jež mají v dospělosti různou velikost. Údaje o výmětech v evropském rybolovném odvětví jsou od roku 2002 systematicky shromažďovány na základě nařízení o shromažďování údajů. Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (STECF) poskytl předběžný přehled[4] o míře výmětů vycházející z údajů za roky 2003-2005. Míra výmětů se pohybuje v rozmezí od 20 % do 60 % hmotnosti úlovku pro různé druhy rybolovu využívající populace ryb žijících při dně. Rybolov tresky obecné v Baltském moři vykazuje nízkou úroveň výmětů. V Severním moři se výměty při rybolovu vlečnými sítěmi vlečenými pomocí výložníků na bocích plavidla pohybují v rozmezí od 40 % do 60 % úlovku a vlečnými sítěmi pro lov při dně okolo 40 %. V oblastech západně od britských ostrovů se výměty při rybolovu vlečným zařízením pro lov při dně pohybují v rozmezí od 20 % do 40 %. V jižnějších vodách Atlantiku spadajících pod Společenství jsou výměty při rybolovu třístěnnými a tenatovými sítěmi menší než 20 %, zatímco při rybolovu vlečným zařízením pro lov při dně se pohybují v rozmezí od 30 % do 60 %. Dostupné údaje nepokrývají všechna loviště a druhy a některé údaje neodpovídají skutečnosti. STECF proto nemůže odhadnout celkovou absolutní výši výmětů v evropském rybolovném odvětví. Podle odhadů vycházejících z dřívějších studií[5] se výměty v Severním moři v devadesátých letech dvacátého století pohybovaly v řádu od 500 000 do 880 000 tun, na čemž se největší měrou podílel rybolov vlečnými sítěmi s výložníky cílený na jazyka obecného, vlečnými sítěmi na humra severského a v některých letech i vlečnými sítěmi lovícími bělomasé ryby. 3. OPATřENÍ K POSTUPNÉMU ZAVEDENÍ ZÁKAZU VÝMěTů A SNÍžENÍ NEžÁDOUCÍCH VEDLEJšÍCH ÚLOVKů Politika vedoucí ke snížení nežádoucích úlovků prostřednictvím zákazu výmětů obchodně využitelných druhů je mimo jiné zavedena v některých lovištích Norska, Islandu, Kanady a Nového Zélandu. Zkušenosti z těchto případů se velkou měrou týkají rybolovu, který může být cílen na lov pouze jednoho druhu, a tudíž se nevyskytují potíže vyplývající z rybolovu lovícího směs druhů. Ve Společenství lze nalézt některá loviště, – např. řada pelagických lovišť – ve kterých je možné lovit jediný druh najednou a kde lze mezinárodní zkušenosti uplatnit. Společenství má však i řadu lovišť, v nichž se provádí rybolov při dně několika druhů současně a kde tyto zkušenosti nelze přímo uplatnit. Snížení nežádoucích vedlejších úlovků a postupná eliminace výmětů v evropském rybolovném odvětví proto bude vyžadovat propojení několika nástrojů. Nová politika výmětů má za cíl ukončit praxi výmětů. Ve vodách EU se tohoto cíle dosáhne případ od případu díky plánům upraveným pro potřeby jednotlivých lovišť, které by mohly zahrnovat zákazy výmětů a další doplňující opatření ke snížení vedlejších úlovků. Zároveň bude Společenství podporovat iniciativy regionálních organizací pro řízení rybolovu, jež povedou k eliminaci výmětů. Zákazy výmětů by se vztahovaly na všechny ryby a korýše. Lze udělit výjimky, je-li jasně prokázáno, že konkrétní vyhozené druhy pocházející z konkrétních lovišť mají velkou šanci na dlouhodobé přežití. Stávající řídící opatření, která v současnosti výměty ve smíšených lovištích podporují, musí být přezkoumána a jejich použití musí být přehodnoceno, aby byla tato podpora snížena nebo odstraněna. Používání TAC ve smíšených lovištích bez uplatnění doplňujících opatření ke kontrole intenzity bude plavidlo podněcovat k tomu, aby pokračovalo v rybolovu druhů, jejichž kvótu již vypotřebovalo, dokud bude mít kvótu na ostatní druhy. TAC musí být proto kombinovány s opatřeními na udržení intenzity v rámci omezení, která zastaví rybolov, pokud zůstávají kvóty pouze na několik druhů. Navíc bude možná nutné vyvinout ve smíšených lovištích mechanismus na flexibilitu a přesun kvót. Použití minimální velikosti při vykládce nyní nutí plavidla vyhazovat ryby, které nemají požadovanou velikost. Pokud by byla zavedena povinnost provést vykládku všech ryb, měli by být nedospělí jedinci chráněni před cíleným rybolovem tím, že by spíše než jejich vykládka bylo nezákonné jejich uvádění na trh, protože by se místo toho zavedly minimální velikosti při uvádění na trh k lidské spotřebě. Na snížení nežádoucích vedlejších úlovků a eliminaci výmětů mohou být použity další stávající nástroje SRP a doplňující opatření. Mezi tyto nástroje patří podporování vývoje a použití selektivních zařízení, zavírání oblastí v reálném čase, povinnost změnit loviště, flexibilita kvót, poplatky za nežádoucí vedlejší úlovky a zabavení vedlejších úlovků. Nejúčinnějším opatřením jak stimulovat hospodářské odvětví, aby vyvinulo úsilí ke snížení nežádoucích vedlejších úlovků, je zákaz výmětů. Zákaz výmětů zvyšuje náklady na odlov nežádoucích vedlejších úlovků, a bude proto vést ke snaze rozvíjet technologie a postupy, díky nimž bude uloveno méně nežádoucích ryb. Propojení zákazu výmětů s doplňujícími opatřeními, např. uzavření oblasti v reálném čase a povinnost změnit loviště, v sobě spojí silnou motivaci zamezit odlovu vedlejších úlovků a určitý návod, jak vedlejším úlovkům zabránit. Místo zavedení rozšířeného souboru technických předpisů bude použit přístup založený na maximálním přijatelném dopadu rybolovných operací. Negativním dopadem rybolovných činností, který musí být díky této politice snížen, je zbytečné usmrcování mořských organismů při rybolovu. Normy pro maximální přijatelný vedlejší úlovek neobchodovatelných, nedospělých organismů nebo organismů odlovených nad rámec kvóty budou tudíž stanoveny pro jednotlivá loviště zvlášť. Tyto normy budou zprvu zaměřeny na snížení vůči stávající situaci a budou postupně dále snižovány za účelem podporování technického rozvoje a uzpůsobování rybolovných postupů, jež povedou k zamezení těchto vedlejších úlovků. Hlavní myšlenkou této iniciativy je tedy postupná eliminace výmětů a výrazné snížení nežádoucích vedlejších úlovků prostřednictvím řízení, které se zaměří spíše na výsledky než na prostředky. Tento přístup bude významnou změnou v řízení evropského rybolovného odvětví. V tomto přístupu jsou extenzivní mikrořídící charakteristiky lovných zařízení a rybolovné postupy nahrazeny požadavky na konkrétní výsledky (maximální přijatelný vedlejší úlovek) a hospodářskému odvětví je ponechána volnost, aby vybralo ta řešení, která budou co nejvíce slučitelná s praktickou a ekonomickou realitou v odvětví rybolovu. Přístup bude tudíž širokou měrou založen na iniciativě hospodářského odvětví, aby určilo technická řešení a vyjasnilo další prováděcí otázky. Požadavek provést vykládku všech ryb znamená, že někdy budou vyloženy ryby odlovené nad rámec kvóty nebo ryby nemající požadovanou obchodní velikost. Je nutné zvážit, zda mají být tyto vedlejší úlovky odpočítány od kvóty, nebo zda má být systém kvót pozměněn tak, aby zahrnoval vedlejší úlovky. Je třeba zvážit nakládání s těmito vedlejšími úlovky – zda budou prodány běžným tržním způsobem k lidské spotřebě (mají-li požadovanou velikost pro uvedení na trh), pro zpracování na rybí moučku a olej nebo jinak. Je třeba rozhodnout, zda a jak by mohla být část výnosu z těchto prodejů určena na pokrytí nových výdajů, jež přinese zavedení opatření proti výmětům, ať se jedná o výdaje vzniklé orgánům veřejné moci nebo samotným rybářům. 4. MONITOROVÁNÍ A KONTROLA Vzhledem k silným ekonomickým pobídkám pro provádění výmětů je třeba očekávat, že při zavedení politiky vedoucí ke snížení vedlejších úlovků včetně zákazu výmětů budou možná výměty nadále prováděny, pokud bude vynucování práva nedokonalé a právní důsledky nebudou odpovídat okamžitému hospodářskému užitku z provádění výmětů. Komise považuje vynucování za prvořadé pro zajištění provádění. Komise navrhne řídící opatření vztahující se na vedlejší úlovky, v jejichž případě lze zavést do praxe monitorovací systémy a jež jsou nákladově efektivní. Je obtížné zpozorovat výměty ve chvíli, kdy jsou prováděny, a je těžké je zaznamenat, pokud k nim došlo. Proto lze tvrdit, že nebude nikdy možné plně vynucovat zákaz výmětů a zajistit eliminaci nezákonných výmětů. Lze však dosáhnout kladného výsledku, pokud dostatečně velká část rybářů změní způsob své činnosti (používání selektivnějších zařízení, přesun z místa, kde dochází k vysoké míře vedlejších úlovků), protože přistoupí na zákaz výmětů a/nebo protože vynucovací režim bude vyvíjet dostatečný tlak na porušovatele předpisů. Programy pozorování sehrají při vynucování hlavní úlohu. Nemohou však být samy o sobě univerzálním řešením, protože tyto programy jsou nákladné, zejména pokud je zapojen velký počet malých a středně velkých plavidel. Programy pozorování musí být součástí celkového režimu vynucování, jak potvrdily zkušenosti ze zemí, ve kterých byly zavedeny zákazy výmětu, a tyto režimy vynucování musí zahrnovat alespoň: - pečlivé monitorování vykládek jednotlivých plavidel spojené se systematickou analýzou přesných číselných údajů o úlovcích a vykládkách, které jsou porovnávány s údaji získanými od pozorovatelů přítomných na palubě, není-li možné mít pozorovatele na každém rybářském plavidle, - programy elektronického lodního deníku, který umožňuje hlásit složení úlovků v téměř reálném čase, zejména v případech, kdy se zvažuje uzavření některých oblastí v reálném čase, - monitorování a kontrolu lovných zařízení, - zapojení zúčastněných subjektů a spolupráci. Je třeba také pečlivě monitorovat úlovky, jež musí být vyloženy, ačkoli je rybářské plavidlo nemůže prodat (např. ryby nedosahující minimální velikosti pro uvedení na trh, úlovky nad rámec povolené kvóty), aby nenarušovaly stávající legální trhy a aby rybářským plavidlům nepřinášely nedovolený zisk. Monitorování a analýzy vedlejších úlovků za účelem provádění uzavírání oblastí v reálném čase bude vyžadovat, aby byly údaje ze všech loďstev shromažďovány a analyzovány průběžně a aby byl stanoven mechanismus, pomocí něhož bude moci subjekt Společenství komunikovat s příslušným členským státem o potřebě provést uzavření oblasti. Bude-li zavedena určitá flexibilita v používání kvótových nástrojů, je třeba nasadit mechanismy, které zajistí, aby byla tato flexibilita uplatňována podobným způsobem v celém Společenství. Je nutné monitorovat dosažení cílů této politiky. Hlavním cílem je snížit nežádoucí úmrtnost mořských organismů. Je proto důležité, aby byly vypracovány vědecké programy na monitorování vývoje úmrtnosti odpovídajících populací. 5. SPOLEčENSKÝ DOPAD POLITIKY VEDOUCÍ KE SNÍžENÍ NEžÁDOUCÍCH VEDLEJšÍCH ÚLOVKů A POBÍDKY KE ZMěNě Hospodářské a sociální dopady nové politiky budou do velké míry záviset na konkrétní strukturální a hospodářské situaci každého loviště a závislých pobřežních společenství. Posouzení hospodářského a sociálního dopadu bude proto prováděno na úrovni nařízení vztahujících se na konkrétní loviště. Velmi obecně může postupné zavádění politiky eliminace výmětů vyústit v krátkodobé čisté zvýšení nákladů a ztráty příjmů. Manipulování s vedlejšími úlovky nižší hodnoty a jejich skladování přináší náklady a příjem z celkových vykládek poklesne. Uplatnění uzavřených oblastí a požadavky na přesunutí se do jiného loviště mohou znamenat, že bude třeba podniknout delší vzdálenost do místa loviště, a tudíž se zvýší délka plavby a palivové náklady. Povinné používání selektivních zařízení může podobným způsobem vyvolat krátkodobé snížení výnosnosti. Další dopady lze očekávat v distribučním a obchodním řetězci z důvodu vykládky a manipulace s rybami, které byly předtím vyhazovány do moře. Z dlouhodobého hlediska bude dosaženo hospodářského zisku, protože snížení vedlejších úlovků nedospělých jedinců a ryb ulovených nad rámec kvóty vyústí v početnější a zdravější populace, a tedy v nárůst rybolovných práv. Kromě tohoto je možné vytvořit dodatečné trhy pro produkty pocházející z úlovků, které byly předtím vyhazovány do moře. Vynucování by mělo být doplněno podporami k zamezení nežádoucích odlovů a výmětů. Jako možná podpora se nabízí zavedení preferenčního statusu, např. preferenční přístup do lovišť na základě záznamů o nízkém objemu vedlejších úlovků. Lze zvážit, zda může být průběh změn v technologiích a postupech podporován z ERF. Pomoc může být také poskytnuta na rozvoj metod využití ryb, jež byly předtím vyhazovány do moře, zejména nevyhnutelných vedlejších úlovků druhů, které mají nízkou nebo nulovou obchodní hodnotu. Rovněž lze zvážit pomoc na rozvoj pokročilé lovné taktiky založené na informačních systémech, jež mohou informovat loďstva o oblastech, v nichž hrozí vysoká míra nepřijatelných vedlejších úlovků. 6. DALšÍ POSTUP Na základě tohoto dokumentu budou v roce 2007 s členskými státy a zúčastněnými subjekty projednávány zásady provádění politiky vedoucí k postupné eliminaci výmětů a snížení nežádoucích úlovků v evropském rybolovném odvětví. Bude určen harmonogram a plán provádění vztahující se na konkrétní loviště. Podle tohoto plánu budou posléze vypracována a navržena nařízení od roku 2008. Postupné vytváření nařízení vztahujících se na všechna loviště Společenství bude dlouhodobou záležitostí. [1] KOM(2002) 656. Dalšími sděleními, které odkazují na výměty z hlediska životního prostředí, jsou KOM(2002) 186 a KOM(2004) 438 . [2] Technické souvislosti ke sdělení Komise „Politika vedoucí ke snížení nežádoucích vedlejších úlovků a eliminaci výmětů v evropském rybolovném odvětví“. Pracovní dokument útvarů Komise - SEK(2007) 380. [3] Technický dokument FAO o rybolovu 339 (1994); Zpráva FAO o rybolovu 547 (1996); Technický dokument FAO o rybolovu 470 (2005). [4] Výměty podle jednotlivých loďstev EU. Zpráva Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství. Pracovní dokument útvarů Komise - http://ec.europa.eu/fisheries/legislation/reports_en.htm. [5] Souhrnně uvedeno v technickém dokumentu FAO o rybolovu 470 (2005).