CS Úřední věstník Evropské unie C 51/48

Stanovisko Evropského výboru regionů – Příspěvek ke kontrole účelnosti směrnice o ochraně ptáků a směrnice o ochraně přírodních stanovišť

(2016/C 051/10)

Zpravodaj: pan Roby BIWER (LU/SES), radní obce Bettembourg, Lucembursko

POLITICKÁ DOPORUČENÍ

EVROPSKÝ VÝBOR REGIONŮ

Obecné připomínky

1. zdůrazňuje, že v současné době je jednou z největších výzev v oblasti životního prostředí zastavit do roku 2020 ztrátu biologické rozmanitosti a přírodních stanovišť, jakož i zhoršování ekosystémových služeb, a obnovit je;

2. připomíná, že podle příslušných bodů odůvodnění směrnice o ochraně ptáků (1) a směrnice o ochraně přírodních stanovišť (2) (tzv. směrnice o přírodě) Evropské unie je jedním ze zásadních cílů Společenství a obecným zájmem mj. zachování, ochrana a zlepšování kvality životního prostředí, jakož i to, že pokles populací volně žijících druhů a jejich stanovišť je vážnou hrozbou pro zachování přírodního prostředí;

3. vyjadřuje znepokojení nad tím, že podle aktuálních studií, jako je zpráva o stavu přírody v Evropské unii (3), nelze očekávat, že cíl oblasti biologické rozmanitosti stanovený pro rok 2020, který potvrdila i Evropská rada na zasedání ve dnech 25. a 26. března 2010, bude dosažen pouze na základě opatření, která byla doposud přijata nebo plánována;

4. souhlasí s úsudkem, který Evropská komise učinila v rámci evropské strategie v oblasti biologické rozmanitosti (4), že úplné provedení směrnic o přírodě je zásadní pro zastavení úbytku biologické rozmanitosti a pro dosažení jednotlivých cílů strategie;

5. poukazuje na to, že místní a regionální orgány mají klíčovou úlohu při provádění směrnic o přírodě, a je přesvědčen, že na základě této klíčové úlohy má Evropský výbor regionů zvláštní zkušenosti se směrnicemi přírodě;

6. rád by proto uplatnil své zvláštní zkušenosti se směrnicemi o přírodě na základě svého politického mandátu v probíhajícím procesu kontrolu účelnosti Evropské komise (5), a přijímá proto stanovisko ke každé oblasti otázek, tak jak je uvedla Evropská komise;

Význam

7. domnívá se, že body odůvodnění a cíle, z nichž směrnice o přírodě vycházejí, jsou platné i dnes, a že směrnice o přírodě jsou tedy nezbytné pro ochranu druhů a jejich přírodních stanovišť a druhů stanovišť v Evropské unii;

8. zdůrazňuje, že směrnice o přírodě se zabývá všemi hlavními hrozbami pro druhy, jejich stanoviště a typy stanovišť v Evropské unii;

9. je velmi znepokojen skutečností, že stávající ustanovení směrnic o přírodě dosud nebyla plně provedena všemi členskými státy, a upozorňuje, že často chybí zbývající část právní ochrany oblastí sítě Natura 2000 a vypracování plánů řízení a provádění zvláštních ochranných opatření, a požaduje užší zapojení místních a regionálních orgánů do těchto úkolů;

10. poukazuje na to, že směrnice o přírodě usiluje o rozsáhlou ochranu části chráněných druhů, jež to nejvíce potřebují, a jejich stanovišť a druhů stanovišť ve všech oblastech politiky, a je proto úkolem do budoucna více integrovat zájmy ochrany přírody do dalších politik, jako je zemědělská politika, neboť aspekty ochrany přírody v nich dosud nejsou optimálně zohledňovány;

11. považuje v této souvislosti směrnice o přírodě za velmi důležité pro ochranu druhů, jejich přírodních stanovišť a druhů stanovišť před tlaky a hrozbami na místní a regionální úrovni vyplývajícími z úbytku či fragmentace stanovišť, kontaminace a šíření nepůvodních živočišných a rostlinných druhů;

Efektivita

12. je si vědom toho, že stav druhů, jejich přírodních stanovišť a druhů stanovišť, se podstatně zlepšil v oblastech, kde byly provedeny směrnicemi o přírodě (6), z čehož lze usuzovat, že cílů směrnic týkajících se přírody lze dosáhnout prostřednictvím jejich plného provedení;

13. zdůrazňuje, že celá řada konkrétních příkladů ve zprávě o stavu přírody v Evropské unii ukazuje, že klíčovou úlohu při ochraně druhů a přírodních stanovišť musí hrát členské státy a místní a regionální orgány;

14. vyjadřuje hluboké znepokojení nad tím, že úspěchy při ochraně druhů a stanovišť na základě provedení směrnic o přírodě jsou nedostatečné a neúplné, protože velká většina druhů a typů stanovišť stále ještě vykazuje nepříznivý stav ochrany a u významného podílu hrozí, že se to může ještě dále zhoršit;

15. poukazuje rovněž na to, že biologická rozmanitost mimo oblasti, které jsou chráněné směrnicemi o přírodě, nevykazuje žádný podobný pozitivní vývoj jako v rámci sítě Natura 2000, což je zřejmé na dramatickém úbytku všeobecně rozšířených ptačích druhů;

16. je přesvědčen, že diskuse mezi různými typy zúčastněných stran vztahující se na několik málo druhů, které mohou způsobit škody, lze vyřešit na základě jasných úkolů v plánech řízení, které na jedné straně stanoví škálu postupů, a na druhé straně budou odpovídajícím způsobem podporovány jak finančně, tak z hlediska personálního zajištění, k zajištění veřejného zdraví a veřejné bezpečnosti za účelem prevence vážných škod a odškodňování v případě škod, které jsou nevyhnutelné;

17. žádá Evropskou komisi a členské státy, aby podpořily místní a regionální orgány při plném provádění úkolů směrnic o přírodě. To platí zejména, pokud jde o vymezování území a právní zajištění soustavy Natura 2000 a o stanovování konkrétních cílů ochrany, o ochranu druhů a stanovišť prostřednictvím praktických opatření na zachování a obnovu, jakož i o využívání potřebných finančních prostředků, v neposlední řadě z důvodu řešení nedostatečného financování a nutnosti zjednodušit přístup ke stávajícím zdrojům financování (7);

18. vybízí Evropskou komisi, aby přijala účinnější pokyny pro provádění a aktualizovala stávající pokyny tak, aby byly snadno srozumitelné a byly dostupné v jednotlivých jazycích členských států, aby byly přístupné prostřednictvím jediného internetového portálu (8), aby obsahovaly stávající judikatury a případně se zabývaly zvláštními vlastnostmi různých odvětví;

19. navrhuje Evropské komisi, aby kladla větší důraz na informace, vzdělávání a zvyšování informovanosti, zejména pokud jde o užitečnost ochrany přírody v lokalitách Natura 2000, a dále aby rozšířila například prohlížeč Natura 2000 Evropské agentury pro životní prostředí na rozsáhle využívaný geografický informační systém online, který by systematicky informoval veřejnost, projektanty, uživatele půdy a jiné subjekty o všech otázkách týkajících se provádění směrnic o přírodě ve vztahu k jednotlivým lokalitám sítě Natura 2000;

20. proto se domnívá, že uvedené nedostatky a znepokojivý stav ochrany mnoha druhů a typů stanovišť nelze považovat za důsledek nedostatečné efektivity směrnic o ochraně přírody, ale že se směrnice přírodě prokázaly jako velmi efektivní nástroje na ochranu biologické rozmanitosti;

Účinnost

21. poukazuje nejprve na to, že zachování biologické rozmanitosti je v prvé řadě společenský úkol, jejž je třeba splnit na základě udržitelného, trvalého a globálního životaschopného hospodářského systému a způsobu života;

22. zdůrazňuje, že malé a střední podniky nezahrnuly v rámci veřejné konzultace Evropské komise (9) směrnice o přírodě mezi 10 legislativních aktů, které podniky nejvíce zatěžují;

23. lituje, že projektanti, uživatelé půdy a jiná klíčová odvětví zaznamenali zbytečné náklady např. z důvodu opožděného a neúplného vymezování území soustavy Natura 2000. Současně poukazuje rovněž na to, rozdílné náklady pro místní a regionální orgány lze vysvětlit tak, že rozmanitost druhů a stanovišť a příslušná nutná opatření ochrany přírody mohou být nerovnoměrně regionálně rozděleny;

24. zdůrazňuje, že mnohé z těchto lokalit sítě Natura 2000 přinášejí důležité a zpeněžitelné ekosystémové služby na místní a regionální úrovni (10), například formou zdravotní péče, skladování CO2, zabraňování povodním, čištění vod, znečištění ovzduší či prevence eroze půdy;

25. poukazuje na to, že současné výzkumné práce (11) potvrzují vynikající poměry přínosů a nákladů na místní a regionální úrovni, jelikož environmentální, sociální a hospodářské využití jednoznačně překračuje náklady na provádění směrnic o přírodě;

26. bere na vědomí příležitosti, které síť Natura 2000 vytváří z hlediska tvorby pracovních míst a příjmů v odvětvích cestovního ruchu a přírodní rekreace šetrných k životnímu prostředí. V tomto ohledu zdůrazňuje zvláštní význam vytváření nových podnikatelských příležitostí ve znevýhodněných venkovských oblastech;

27. domnívá se proto, že provádění směrnic o přírodě sebou sice přirozeně přináší náklady, tyto náklady jsou však nezbytné pro ochranu biologické rozmanitosti, která je žádoucí i z důvodu udržitelnosti, a že tyto náklady jsou také v přiměřeném poměru k mnohem většímu a pouze částečně zpeněžitelnému prospěchu, jenž vyplývá ze směrnic o ochraně přírody;

Soudržnost

28. je přesvědčen, že obě směrnice o přírodě jsou samy o sobě vynikajícím příkladem koncentrované, srozumitelné, nerozporuplné a systematicky strukturované, a tedy celkově cílené legislativy;

29. považuje obě směrnice o přírodě za zdařené legislativní nástroje, jelikož obě fungují podobným způsobem, vzájemně si neodporují a v ohledu materiálních cílů ochrany se smysluplně doplňují a společně vytvářejí režim ochrany sítě Natura 2000;

30. vychází z toho, že směrnice o přírodě jsou v souladu i s dalšími legislativními akty EU v oblasti životního prostředí, a připomíná v této souvislosti novelu směrnice EIA (12), která byla přijata výslovně za tímto účelem. Povzbuzuje současně členské státy a místní a regionální orgány, aby lépe koordinovaly provádění různých legislativních aktů v oblasti životního prostředí a pokračovaly např. v integraci schvalovacích postupů, monitorování a podávání zpráv;

31. zastává názor, že by bylo užitečné zlepšit koordinaci procesu plánování v souladu se směrnicemi o přírodě, rámcovou směrnicí o vodě (13), a případně podle směrnic EIA a SEA (14), a to jak z důvodu ochrany životního prostředí, tak z důvodu zamezení zbytečným nákladům;

32. vyzývá členské státy, aby více spolupracovaly s místními a regionálními orgány a podporovaly je při praktickém provádění nových legislativních aktů v oblasti životního prostředí jako je např. nařízení EU o invazivních druzích (15);

33. považuje nehledě na dobrou integraci směrnic o přírodě do ostatního práva EU v zájmu dosažení cílů směrnic o přírodě za problematické, že další odvětvové politiky Evropské unie, jako je společná zemědělská politika, společná rybářská politika nebo politiky v oblasti energetiky či dopravy stále ještě nedostatečně přispívají k zachování biologické rozmanitosti (16);

34. považuje za nevyhnutelné, aby zpráva Evropské komise v polovině období o strukturálních a investičních fondech stanovila povinnost podrobit všechny projekty financované EU přezkumu z hlediska biologické rozmanitosti (17);

35. pokud jde o ochranu druhů a stanovišť mimo lokality a druhy sítě Natura 2000, které nepodléhají přísnému režimu ochrany druhů, vyzývá dále Evropskou komisi k tomu, aby v souladu s evropskou strategií v oblasti biologické rozmanitosti předložila návrh legislativního rámce, jenž by omezil čisté ztráty biologické rozmanitosti a ekosystémových služeb (18);

36. je přesto přesvědčen, že směrnice o přírodě jsou svou povahou vhodné k dosažení hlavních cílů, že je ale nutné vyvinout další úsilí zaměřené na zabránění činnostem poškozujících biologickou rozmanitost, které nejsou zahrnuty do opatření směrnic o přírodě;

Přidaná hodnota EU

37. uznává, že směrnice o přírodě významně přispěly k soudržnějšímu a účinnějšímu přístupu k ochraně přírody a druhů a k vyšším minimálním normám v těchto právních oblastech v regionech jednotlivých členských států EU;

38. připomíná, že rozmanitost druhů a stanovišť je v Evropě rozdělena přeshraničně a nerovnoměrně, a proto je pro účinnou ochranu zapotřebí přeshraničního přístupu na úrovni celé EU, který by koordinoval úsilí členských států;

39. připomíná, že směrnice o přírodě představují základní nástroj pro to, aby Evropská unie dodržovala své mezinárodní závazky v rámci Úmluvy o biologické rozmanitosti a jiných mezinárodních dohod, jako je např. Úmluva o ochraně evropských planě rostoucích rostlin, volně žijících živočichů a přírodních stanovišť (Bernská úmluva) a Úmluva o ochraně stěhovavých druhů, a tudíž pozitivním způsobem ovlivňovala rovněž biologickou rozmanitost a volně žijící druhy v Evropské unii a mimo ni;

40. je přesvědčen, že směrnice o přírodě významnou měrou přispěly k vytvoření jednotných právních norem ochrany v členských státech, a že tak mohl být hospodářským subjektům poskytnut jasný rámec zajišťující rovné podmínky hospodářské soutěže v rámci jednotného evropského trhu;

41. vzhledem k výše uvedeným skutečnostem zdůrazňuje, že na evropské úrovni je více než kdy jindy zapotřebí společných právních předpisů, aby bylo možné splnit cíle strategie EU v oblasti biologické rozmanitosti a mezinárodních úmluv, a že směrnice o přírodě jsou pro tento účel vynikajícím základem;

Závěrečné připomínky

42. je přesvědčen, že případné problémy související s ochranou druhů a přírodních stanovišť nevycházejí ze směrnic o přírodě jako takových, ale souvisejí zpravidla s jejich prováděním na místní, regionální a celostátní úrovni;

43. na základě těchto důvodů se domnívá, že by bylo lepší směrnice o přírodě nepředkládat k přezkumu, a to i proto, že počáteční nejasnosti ohledně výkladu směrnic o ochraně přírody byly v mezičase vyjasněny, zejména prostřednictvím judikatury Soudního dvora Evropské unie;

44. považuje předložení směrnic o přírodě k přezkumu za nesprávné i proto, že místní a regionální orgány potřebují čas pro provedení možných a plánovaných, ale dosud nerealizovaných opatření, jako například dosud chybějící plány správy, aby mohl být potenciál směrnic ještě lépe využit;

45. i s ohledem na zájmy různých subjektů uplatňujících právo má velké obavy, že by při přezkumu stávajících právních předpisů nastalo nejprve období zdlouhavých diskuzí mezi sociálními subjekty dotčenými právními předpisy a poté následovalo desetiletí trvající období právní nejistoty;

46. je znepokojen ničením jednotlivých lokalit soustavy Natura 2000 a dosavadním rozsahem nelegálního zabíjení nebo nelegálního odchytu ptáků a dalších druhů, a je přesvědčen, že ke sledování a prosazování dodržování směrnic o přírodě je zapotřebí zvýšeného úsilí na všech úrovních správy;

47. považuje proto za naprosto nezbytné, aby Evropská komise brala vážně svou úlohu strážce práva Unie, a vyzývá v této souvislosti Evropskou komisi, aby brala vážně stížnosti týkající se uplatňování práva Unie a nezdráhala se zahajovat příslušná řízení pro nesplnění povinnosti;

48. souhrnně Evropské komisi doporučuje, aby využila postupu kontroly účelnosti k tomu, aby zdůraznila význam lepšího provádění směrnic o přírodě ze strany členských států, a vítá jakýkoliv krok, který členské státy učiní pro zapojení místních a regionálních orgánů do provádění.

V Bruselu dne 4. prosince 2015. předseda Evropského výboru regionů Markku MARKKULA

(1) Směrnice 2009/147/ES (Úř. věst. L 20, 26.1.2010, s. 7).

(2) Směrnice 92/43/EHS (Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7).

(3) COM(2015) 219 final.

(4) COM(2011) 244 final.

(5) Viz mandát Evropské komise:

http://ec.europa.eu/environment/nature/legislation/fitness_check/docs/Mandate%20for%20Nature%20Legislation.pdf

(6) Viz opět COM(2015) 219 final.

(7) Viz. CdR 112/2010 fin a CdR 8074/2013 fin.

(8) Viz zpráva VR o posuzování územního dopadu, 2015.

(9) Viz. http://europa.eu/rapid/press-release_IP-13-188_cs.htm

(10) Brink, Badura, Bassi a kolektiv: Estimating the Overall Economic Value of the Benefits provided by the Natura 2000 Network, 2011.

(11) Zprávy EU dokládají, že úplné provedení všech lokalit Natura 2000 by členské státy stálo kolem 6 miliard eur na rok, ekosystémové služby mají naproti tomu hodnotu až 300 miliard eur a kromě toho s nimi souvisí až 8 miliónů případných pracovních míst.

(12) Směrnice 2014/52/EU (Úř. věst. L 124, 25.4.2014, s. 1).

(13) Směrnice 2000/60/ES (Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1).

(14) Směrnice 2001/42/ES (Úř. věst. L 197, 21.7.2001, s. 30).

(15) Nařízení (EU) č. 1143/2014 (Úř. věst. L 317, 4.11.2014, s. 35).

(16) Viz. CdR 112/2010 fin; CdR 22/2009 fin; jakož i zpráva VR o posuzování územního dopadu 2015 (rozpory s regionální politikou).

(17) Viz CdR 4577/2013 fin.

(18) Viz. CdR 4577/2013 fin; usnesení EP 2011/2307 (INI).