Návrh směrnice o náležité péči podniků v oblasti udržitelnosti, který předložila Komise, se zabývá chováním podniků a postupy náležité péče ve společnostech, které spadají do její oblasti působnosti, a nestanoví opatření, která by měla konkrétně zabránit uvádění a dodávání produktů pocházejících z nucené práce na trh EU. Návrh se zaměřuje na vytvoření systému v rámci práva obchodních společností a správy a řízení společností, který by řešil porušování lidských práv a poškozování životního prostředí ve vlastních provozech společností, provozech jejich dceřiných společností a v jejich hodnotových řetězcích. Společnosti jsou povinny zapojit obchodní partnery ve svých hodnotových řetězcích do nápravy těchto porušení. Poslední možností, pokud nepříznivé dopady nelze zmírnit, zůstává ukončení spolupráce. Návrh sice obsahuje sankce v případě nedodržení povinností náležité péče, nevyžaduje však, aby členské státy nebo společnosti zakázaly uvádění a dodávání jakéhokoli produktu na trh.

K dosažení cílů účinného prosazování a dodržování předpisů je nezbytné nařízení. Směrnice by těchto cílů nedosáhla, protože po jejím provedení mohou přetrvávat rozdíly v jurisdikcích, což by ohrozilo harmonizované prosazování.

Návrh zlepší spolupráci a soudržnost při prosazování práva vytvořením sítě příslušných orgánů, aniž by orgánům členských států ukládal nepřiměřenou nebo nadměrnou zátěž. Návrh tudíž nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení jeho cílů.

–Rizika spojená s nucenou prací v hodnotových řetězcích společností mají často přeshraniční dopady a zasahují do několika členských států EU a/nebo zemí mimo EU. To zdůrazňuje potřebu celoevropského přístupu s právní jistotou a rovnými podmínkami pro společnosti působící na vnitřním trhu i mimo něj.

Vyskytly se neshody ohledně toho, jaké důkazy potřebují orgány k zadržení zásilky v místě vstupu. Zúčastněné strany z občanské společnosti vyjádřily přání, aby se na konkrétní produkty, průmyslová odvětví, výrobní místa, regiony a země, v nichž dochází k významnému výskytu nucené práce, vztahovala vyvratitelná domněnka. Vnitrostátní orgány by rovněž měly mít možnost zahájit šetření, pokud mají důvodné podezření, že produkty obsahují prvky nucené práce v hodnotovém řetězci. Kromě toho by měl být zaveden mechanismus stížností, který by umožnil občanské společnosti a odborům podávat stížnosti k prošetření. Soukromý sektor by upřednostňoval přístup, který by se nevztahoval na konkrétní země a produkty, nýbrž při němž by se šetření zahajovalo na základě důvodného podezření. Předložené návrhy se rovněž rozcházely v názoru na důkazní břemeno, konkrétně zda by mělo být na dovozci, aby prokázal, že jeho zboží neobsahuje stopy nucené práce, nebo zda je povinností celního orgánu prokázat, že ve výrobním procesu šetřené zásilky byla nucená práce využita. V každém případě se většina zúčastněných stran shoduje na tom, že by měly být zavedeny konkrétní postupy a vyšetřovací standardy, aby byla zajištěna předvídatelnost a jednotnost.

Pokud jde o rozsah působnosti nástroje, hlavním sporným bodem bylo, zda by měl být omezen na každou konkrétní zásilku, která se má posuzovat individuálně, nebo zda by měl umožnit zvýšenou kontrolu konkrétních produktů, průmyslových odvětví, výrobních závodů, regionů a zemí.

Mnoho zúčastněných stran se vyslovilo pro to, aby byl kladen větší důraz na proporcionalitu, a uvedlo, že je třeba se vyhnout dalšímu zatěžování podniků, zejména malých a středních podniků. Zúčastněné strany rovněž požadovaly pokyny, které by jim pomohly zejména při identifikaci rizik. Některé zúčastněné strany nastolily otázku, jak se vyhnout rozdílům v provádění nového nástroje v různých členských státech.

Většina zúčastněných stran rovněž zdůraznila, že nový nástroj by měl být slučitelný a provázaný s návrhem směrnice o náležité péči podniků v oblasti udržitelnosti, ale neměl by jej duplikovat, zejména pokud jde o provádění a prosazování obou nástrojů.

Prosazování na základě posouzení rizik: Příslušné orgány by měly zaměřit své úsilí při prosazování tam, kde je pravděpodobné, že bude mít nejlepší účinek, a to na hospodářské subjekty, které jsou zapojeny do fází hodnotového řetězce co nejblíže pravděpodobnému výskytu rizika nucené práce. Měly by rovněž zohlednit velikost a ekonomické zdroje hospodářských subjektů, množství dotčených produktů a také rozsah podezření na nucenou práci.

Komise posoudila výhody zavedení prahové hodnoty pro objem a/nebo hodnotu produktů, pod kterou by orgány podle tohoto návrhu nezahajovaly šetření nucené práce. Vzhledem k tomu, že je pravděpodobnější, že malé a střední podniky dodávají na trh menší množství, mohla by taková doložka de minimis v zásadě sloužit jako způsob, jak zohlednit jejich situaci a do značné míry je vyjmout z šetření. Stanovení prahových hodnot de minimis by však narušilo rovné podmínky na vnitřním trhu a vytvořilo by právní mezery. Rovněž by nebylo zaručeno, že do oblasti působnosti tohoto návrhu nebudou malé a střední podniky nikdy spadat, neboť menší hospodářské subjekty jistě mohou v závislosti na odvětví dodávat na trh značný objem produktů.

Pro malé a střední podniky bude proto nutné provést několik úprav. Jedním ze způsobů, jak návrh přizpůsobit zvláštním potřebám a omezením malých a středních podniků, by teoreticky mohlo být vyjmutí těchto podniků z oblasti působnosti návrhu. Tato možnost však není reálná, neboť návrh se bude muset zaměřit na produkty, u nichž existuje podezření, že pocházejí z nucené práce, a to bez ohledu na velikost dotčených hospodářských subjektů. Nelze předem vyloučit, že subjekty, na které se orgány mohou obrátit při zahájení šetření nucené práce, budou v některých případech malé a střední podniky. Vynětí malých a středních podniků by proto ovlivnilo účinnost návrhu a vyvolalo nejistotu. Kromě toho je důležité vzít v úvahu, že vzhledem k tomu, že malé a střední podniky jsou obvykle součástí hodnotových řetězců, mají politiky zaměřené na velké podniky v rámci těchto dodavatelských řetězců dopad i na malé a střední podniky, které musí mít zavedeny postupy náležité péče, aby získaly přístup k financování a splnily požadavky větších odběratelů/dodavatelů, kteří náležitou péči provádějí. Jak je uvedeno v doporučeních Komise ve výroční zprávě o evropských malých a středních podnicích za období 2021/202242, může být vhodnější, aby právní předpisy zvážily zjednodušené dobrovolné nástroje a zmírňující opatření, které malým a středním podnikům umožní prokázat jejich závazky v oblasti udržitelnosti.

Návrh by se měl vztahovat na všechny hospodářské subjekty, které dodávají produkty na trh EU nebo z něj vyvážejí. To je nezbytné, aby bylo účinně zakázáno dodávat na trh EU produkty pocházející z nucené práce.

V obdržené zpětné vazbě byla zdůrazněna i přidaná hodnota databáze. Zúčastněné strany navrhly, že by veřejné orgány mohly zajistit registr sankcionovaných a zakázaných subjektů a produktů. To by pomohlo podnikům, zejména malým a středním podnikům, neboť by se mohly vyhnout problematickým dodavatelům. Řada zúčastněných stran rovněž požadovala, aby z důvodu transparentnosti celní orgány zveřejňovaly své údaje. Zástupci organizací občanské společnosti požadovali, aby dovozci byli povinni zmapovat všechny své dodavatele a poskytovat o nich podrobné informace.

Nový návrh by měl zajistit, aby produkty, u nichž se zjistí, že pocházejí z nucené práce, byly nejen zakázány na jednotném trhu EU, ale nemohly být ani přesměrovány do zemí, které takový zákaz nemají nebo nejsou schopny věc vyšetřit a/nebo zákaz vymáhat. Proto je nanejvýš důležité posílit spolupráci s orgány v zemích mimo EU, aby se zajistilo, že produkty, které mají vstup na jejich trh zakázán, neskončí na jednotném trhu EU a naopak.

V otázce malých a středních podniků se názory rovněž rozcházejí. Zástupci občanské společnosti zdůraznili, že malé a střední podniky by neměly využívat výjimek nebo zvláštních ustanovení, jako tomu bylo v případě navrhované směrnice o náležité péči podniků v oblasti udržitelnosti. Vzhledem k tomu, že malé a střední podniky tvoří většinu společností v EU, je jejich plné začlenění zásadní pro to, aby měl nový nástroj smysluplný dopad. Na druhou stranu se značný počet zástupců hospodářských sdružení nebo podniků / obchodních organizací vyslovil pro to, aby se malým a středním podnikům dostalo zvláštního zacházení, a to buď poskytnutím podrobných pokynů či zvláštních ustanovení, nebo dokonce vynětím z nástroje. Hlavním argumentem v tomto ohledu bylo, že menší podniky mají méně zdrojů na provádění hloubkové kontroly a že mají menší tržní sílu na to, aby mohly vyvíjet tlak na dodavatele, aby vynakládali další úsilí nebo poskytli přístup ke svým výrobním závodům a zaměstnancům.

Kapitola III proto obsahuje ustanovení o celních kontrolách (článek 15), informace, které má hospodářský subjekt poskytnout celním orgánům (článek 16), pozastavení propuštění do volného oběhu nebo vývozu produktů, které by mohly porušovat zákaz (článek 17), jejich propuštění do volného oběhu nebo k vývozu v případě, že nedošlo k porušení zákazu (článek 18), odmítnutí jejich propuštění do volného oběhu nebo vývozu (článek 19) a odstranění produktů, u nichž bylo propuštění do volného oběhu nebo vývozu zamítnuto (článek 20), jakož i ustanovení o výměně informací a spolupráci mezi příslušnými orgány a celními orgány (článek 21).

Kapitola III se týká ustanovení o produktech, které vstupují na trh EU nebo jej opouštějí. Jsou nezbytná zvláštní ustanovení pro celní kontroly, neboť nařízení (EU) 2019/1020 v tomto případě nevyhovuje danému účelu a celní orgány nemohou působit jako první linie obrany, jak to podle nařízení (EU) 2019/1020 obvykle činí. Proto se budou spoléhat na rozhodnutí příslušných orgánů. Kromě toho musí mít celní orgány k dispozici konkrétní informace o fyzických a právnických osobách zapojených do výrobního procesu, jakož i o samotném produktu, aby mohly účinně zastavit vstup produktů pocházejících z nucené práce na trh EU nebo jejich výstup z něj podle rozhodnutí příslušných orgánů.

(16)Aby byla zajištěna účinnost tohoto zákazu, měl by se vztahovat na produkty, u nichž byla v kterékoli fázi jejich produkce, výroby, sklizně a těžby, včetně opracování nebo zpracování souvisejícího s těmito produkty, využita nucená práce. Zákaz by se měl vztahovat na všechny produkty jakéhokoli druhu, včetně jejich složek, a měl by se vztahovat na produkty bez ohledu na odvětví, původ, na to, zda jsou domácí nebo dovážené, uváděné nebo dodávané na trh Unie nebo vyvážené.

(14)Pro doplnění legislativního a politického rámce Unie v oblasti nucené práce by mělo být zakázáno uvádět a dodávat na trh Unie produkty pocházející z nucené práce nebo vyvážet jak domácí, tak dovážené produkty pocházející z nucené práce a mělo by být zajištěno stažení těchto produktů z trhu Unie.

(13)Evropský parlament ve svých usneseních nucenou práci důrazně odsoudil a vyzval k zákazu produktů pocházejících z nucené práce. Skutečnost, že by produkty pocházející z nucené práce mohly být dostupné na trhu Unie nebo by mohly být vyváženy do třetích zemí, aniž by existoval účinný mechanismus pro zákaz nebo stažení takových produktů z trhu, je proto problémem veřejného morálního zájmu.

(10)Články [XX] směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/34/EU vyžadují, aby členské státy zajistily, aby některé hospodářské subjekty každoročně zveřejňovaly přehledy nefinančních informací, v nichž informují o dopadu své činnosti na životní prostředí, sociální a zaměstnanecké otázky, dodržování lidských práv, včetně nucené práce, a boj proti korupci a úplatkářství. [Kromě toho směrnice 20XX/XX/EU o podávání zpráv podniků o udržitelnosti předkládá podrobné požadavky na podávání zpráv pro zahrnuté společnosti, pokud jde o dodržování lidských práv, a to i v globálních dodavatelských řetězcích. Informace, které podniky zveřejňují o lidských právech, by měly v příslušných případech zahrnovat informace o nucené práci v jejich hodnotových řetězcích.]

(9)Kromě toho nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/821 vyžaduje, aby dovozci nerostných surovin z Unie, kteří spadají do oblasti působnosti uvedeného nařízení, plnili povinnosti náležité péče v souladu s přílohou II pokynů OECD pro náležitou péči v zodpovědných dodavatelských řetězcích nerostných surovin z oblastí postižených konflikty a vysoce rizikových oblastí a s doporučeními pro náležitou péči v nich uvedenými. [Nařízení (EU) č. XX/20XX o bateriích a odpadních bateriích obsahuje povinnosti hospodářských subjektů provádět náležitou péči ve svých dodavatelských řetězcích, a to i s ohledem na pracovní práva.] [Nařízení (EU) č. XX/20XX o dodávání na trh Unie a vývozu z Unie určitých komodit a produktů spojených s odlesňováním a znehodnocováním lesů vyžaduje náležitou péči, pokud jde o legální a odlesňování nezpůsobující charakter komodit a produktů v jeho oblasti působnosti, a to i s ohledem na lidská práva.]

(17)Zákaz by měl přispět k mezinárodnímu úsilí o odstranění nucené práce. Definice „nucené práce“ by proto měla být sladěna s definicí stanovenou v Úmluvě MOP č. 29. Definice „nucené práce uplatňované státními orgány“ by měla být sladěna s Úmluvou MOP č. 105, která výslovně zakazuje využívání nucené práce jako trestu za vyjadřování politických názorů, pro účely hospodářského rozvoje, jako prostředku pracovní kázně, jako trestu za účast ve stávkách nebo jako prostředku rasové, náboženské nebo jiné diskriminace.

(18)Mikropodniky a malé a střední podniky mohou mít omezené zdroje a schopnosti k zajištění toho, aby produkty, které uvádějí nebo dodávají na trh Unie, nepocházejí z nucené práce. Komise by proto měla vydat pokyny k náležité péči v souvislosti s nucenou prací, které by měly zohledňovat také velikost a ekonomické zdroje hospodářských subjektů. Kromě toho by Komise měla vydat pokyny k ukazatelům rizik nucené práce a k veřejně dostupným informacím, aby pomohla malým a středním podnikům i dalším hospodářským subjektům dodržovat požadavky zákazu.

(19)Příslušné orgány členských států by měly monitorovat trh s cílem zjistit porušení zákazu. Při jmenování těchto příslušných orgánů by členské státy měly zajistit, aby tyto orgány měly dostatečné zdroje a aby jejich zaměstnanci měli potřebné kompetence a znalosti, zejména pokud jde o lidská práva, řízení hodnotového řetězce a postupy náležité péče. Příslušné orgány by měly úzce spolupracovat s vnitrostátními inspekcemi práce a soudními a donucovacími orgány, včetně orgánů odpovědných za boj proti obchodování s lidmi, aby nedocházelo k ohrožení vyšetřování prováděných těmito orgány.

(20)Aby se zvýšila účinnost zákazu, měly by příslušné orgány poskytnout hospodářským subjektům přiměřenou lhůtu ke zjištění, zmírnění, prevenci a odstranění rizika nucené práce.

(21)Při zjišťování možného porušení zákazu by příslušné orgány měly postupovat podle posouzení rizika, přičemž by měly posoudit všechny dostupné informace. Pokud příslušné orgány na základě posouzení všech dostupných informací zjistí, že existuje opodstatněná obava, že došlo k porušení zákazu, měly by zahájit šetření.

(22)Před zahájením šetření by si příslušné orgány měly od posuzovaných hospodářských subjektů vyžádat informace o opatřeních přijatých ke zmírnění, prevenci nebo odstranění rizik nucené práce v jejich činnostech a hodnotových řetězcích v souvislosti s posuzovanými produkty. Uplatňování této náležité péče v souvislosti s nucenou prací by mělo hospodářskému subjektu pomoci snížit riziko výskytu nucené práce v jeho činnostech a hodnotových řetězcích. Vhodná náležitá péče znamená, že problémy s nucenou prací v hodnotovém řetězci byly identifikovány a byly řešeny v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a mezinárodními normami. To znamená, že pokud se příslušný orgán domnívá, že neexistuje opodstatněná obava, že došlo k porušení zákazu, zejména například z důvodu, že příslušné právní předpisy, pokyny, doporučení nebo jakákoliv jiná náležitá péče ve vztahu k nucené práci jsou uplatňovány způsobem, který zmírňuje riziko nucené práce, předchází mu a odstraňuje je, nemělo by se žádné šetření zahájit.

(23)V zájmu zajištění spolupráce mezi příslušnými orgány určenými podle tohoto nařízení a dalších relevantních právních předpisů a v zájmu zajištění konzistentnosti jejich činností a rozhodnutí by si příslušné orgány určené podle tohoto nařízení měly v případě potřeby vyžádat od ostatních relevantních orgánů informace o tom, zda posuzované hospodářské subjekty podléhají povinnosti náležité péče v souvislosti s nucenou prací a zda ji vykonávají v souladu s platnými právními předpisy Unie nebo členských států, které stanoví požadavky na náležitou péči a transparentnost v souvislosti s nucenou prací.

(24)V předběžné fázi šetření by se příslušné orgány měly zaměřit na hospodářské subjekty zapojené do těch fází hodnotového řetězce, u nichž existuje vyšší riziko nucené práce v souvislosti s produkty, které jsou předmětem šetření, a to i s ohledem na jejich velikost a ekonomické zdroje, množství dotčených produktů a rozsah podezření na nucenou práci.

(25)Příslušné orgány by při vyžadování informací během šetření měly v co největší možné míře a v souladu s účinným vedením šetření upřednostnit hospodářské subjekty, které jsou předmětem šetření, zapojené do fází hodnotového řetězce co nejblíže pravděpodobnému výskytu rizika nucené práce a měly by zohlednit velikost a ekonomické zdroje těchto hospodářských subjektů, množství dotčených produktů, jakož i rozsah podezření na nucenou práci.

(26)Příslušné orgány by měly nést důkazní břemeno prokázání, že v kterékoli fázi produkce, výroby, sklizně nebo těžby produktu, včetně opracování nebo zpracování souvisejícího s produktem, byla využita nucená práce, a to na základě všech informací a důkazů shromážděných během šetření, včetně jeho předběžné fáze. V zájmu zajištění práva na řádný proces by hospodářské subjekty měly mít možnost předkládat příslušným orgánům v průběhu celého šetření informace na svou obhajobu.

(27)Příslušné orgány, které zjistí, že hospodářské subjekty porušily zákaz, by měly neprodleně zakázat uvádění a dodávání takových produktů na trh Unie a jejich vývoz z Unie a měly by požadovat, aby hospodářské subjekty, které jsou předmětem šetření, stáhly příslušné produkty, které již byly dodány na trh Unie, a nechaly je zničit, znehodnotit nebo jinak odstranit podle vnitrostátních právních předpisů, které jsou v souladu s právem Unie, včetně právních předpisů Unie o nakládání s odpady.

(28)V tomto rozhodnutí by příslušné orgány měly uvést výsledky šetření a informace, z nichž tato zjištění vycházejí, a měly by stanovit přiměřenou lhůtu, v níž mají hospodářské subjekty rozhodnutí vyhovět, jakož i informace umožňující identifikaci produktu, na který se rozhodnutí vztahuje. Komise by měla být zmocněna k přijímání prováděcích aktů nezbytných k upřesnění podrobností o informacích, jež mají být v těchto rozhodnutích obsaženy.

(29)Při stanovování přiměřené lhůty pro vyhovění rozhodnutí by příslušné orgány měly zohlednit velikost a ekonomické zdroje dotčených hospodářských subjektů.

(30)Pokud hospodářské subjekty nevyhoví rozhodnutí příslušných orgánů do konce stanovené lhůty, měly by příslušné orgány zajistit, aby bylo zakázáno dané produkty uvádět nebo dodávat na trh Unie nebo je vyvážet, nebo aby byly staženy z trhu Unie a aby byly veškeré takové produkty, které zůstaly u příslušných hospodářských subjektů, na náklady hospodářských subjektů zničeny, znehodnoceny nebo jinak odstraněny podle vnitrostátních právních předpisů, které jsou v souladu s právem Unie, včetně právních předpisů Unie o nakládání s odpady.

(31)Po předložení nových informací, z nichž vyplývá, že nelze učinit závěr, že dané produkty pocházejí z nucené práce, by hospodářské subjekty měly mít možnost požádat příslušné orgány o přezkum rozhodnutí. Pokud příslušné orgány na základě těchto nových informací zjistí, že nelze prokázat, že produkty pocházejí z nucené práce, měly by své rozhodnutí zrušit.

(32)Pokud se jakákoli osoba, ať už se jedná o fyzickou či právnickou osobu, nebo sdružení bez právní subjektivity, domnívá, že na trh Unie jsou uváděny a dodávány produkty pocházející z nucené práce, měla by mít možnost předložit příslušným orgánům informace a měla by být informována o výsledku posouzení svého podání.

(33)Komise by měla vydat pokyny, aby hospodářským subjektům a příslušným orgánům provádění zákazu usnadnila. Tyto pokyny by měly obsahovat návod na náležitou péči ve vztahu k nucené práci a doplňující informace pro příslušné orgány k provádění zákazu. Pokyny k náležité péči ve vztahu k nucené práci by měly vycházet z Pokynů pro podniky v EU týkajících se náležité péče k řešení rizika nucené práce v jejich provozech a dodavatelských řetězcích, které Komise a Evropská služba pro vnější činnost vydaly v červenci 2021. Pokyny by měly být v souladu s dalšími pokyny Komise v tomto kontextu a s příslušnými pokyny mezinárodních organizací. Při stanovování ukazatelů rizik by měly být zohledněny zprávy mezinárodních organizací, zejména MOP, jakož i další nezávislé a ověřitelné zdroje informací.

(34)Rozhodnutí příslušných orgánů o porušení zákazu by měla být sdělena celním orgánům, které by měly usilovat o identifikaci dotčeného produktu mezi produkty deklarovanými k propuštění do volného oběhu nebo k vývozu. Příslušné orgány by měly být odpovědné za celkové prosazování zákazu, pokud jde o vnitřní trh a produkty vstupující na trh Unie nebo jej opouštějící. Vzhledem k tomu, že nucená práce je součástí výrobního procesu a nezanechává na produktu žádné stopy, a vzhledem k tomu, že nařízení (EU) 2019/1020 se vztahuje pouze na vyrobené výrobky a jeho oblast působnosti je omezena na propuštění do volného oběhu, celní orgány by podle nařízení (EU) 2019/1020 nemohly při uplatňování a prosazování zákazu jednat samostatně. Konkrétní organizací kontrol jednotlivých členských států by nemělo být dotčeno nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 a jeho obecná ustanovení o pravomocích celních orgánů v oblasti kontroly a dohledu.

(35)Informace, které hospodářské subjekty v současné době poskytují celním orgánům, obsahují pouze obecné údaje o produktech, nikoliv údaje o výrobci nebo producentovi a dodavateli produktu či konkrétní informace o produktech. Aby celní orgány mohly identifikovat produkty, které vstupují na trh Unie nebo jej opouštějí a které by mohly být v rozporu s nařízením, a měly by být proto na vnějších hranicích EU zastaveny, měly by hospodářské subjekty celním orgánům předkládat informace umožňující přiřadit k danému produktu rozhodnutí příslušných orgánů. Tyto informace by měly zahrnovat údaje o výrobci nebo producentovi a o dodavatelích produktu, jakož i veškeré další informace o produktu samotném. Za tímto účelem by Komise měla být zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci, v nichž určí produkty, u nichž by tyto informace měly být poskytovány, mimo jiné s využitím databáze zřízené podle tohoto nařízení, jakož i informací a rozhodnutí příslušných orgánů uvedených v informačním a komunikačním systému stanoveném v článku 34 nařízení (EU) 2019/1020 („ICSMS“). Kromě toho by Komise měla být zmocněna k přijímání prováděcích aktů nezbytných k upřesnění podrobností ohledně informací, které mají hospodářské subjekty poskytovat celním orgánům. Tyto informace by měly zahrnovat popis, název nebo obchodní značku produktu, zvláštní požadavky podle právních předpisů Unie na identifikaci produktu (jako je typ, referenční číslo, model, číslo šarže nebo sériové číslo umístěné na produktu nebo uvedené na obalu či v dokladu přiloženém k produktu, případně jedinečný identifikátor digitálního pasu produktu), jakož i údaje o výrobci nebo producentovi a dodavatelích produktu, včetně jejich názvu, obchodního jména nebo registrované ochranné známky, kontaktních údajů, jedinečného identifikačního čísla v zemi, kde jsou usazeni, případně registračního a identifikačního čísla hospodářských subjektů (EORI), pokud je k dispozici. V rámci přezkumu celního kodexu Unie bude zváženo zavedení informací, které musí hospodářské subjekty poskytovat celním orgánům za účelem prosazování tohoto nařízení a obecněji za účelem posílení transparentnosti dodavatelského řetězce, do celních předpisů.

(36)Celní orgány, které zjistí, že se na produkt může vztahovat rozhodnutí, kterým se stanoví porušení zákazu, oznámené příslušnými orgány, by měly pozastavit propuštění tohoto produktu a neprodleně o tom informovat příslušné orgány. Příslušné orgány by měly v přiměřené lhůtě dospět k závěru o případu, který jim celní orgány oznámily, a to buď potvrzením, nebo vyvrácením toho, že se rozhodnutí na dotčený produkt vztahuje. V případě potřeby by příslušné orgány měly být oprávněny požadovat, aby bylo pozastavení jeho propuštění zachováno. Pokud příslušné orgány ve stanovené lhůtě nedospějí k závěru, měly by celní orgány produkty propustit, jsou-li všechny ostatní příslušné požadavky a formality splněny. Obecně by propuštění do volného oběhu nebo k vývozu nemělo být považováno ani za důkaz souladu s právem Unie, neboť takové propuštění nemusí nutně zahrnovat úplnou kontrolu tohoto souladu.