SDĚLENÍ KOMISE Nejvzdálenější regiony Evropské unie – Na cestě k partnerství pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění /* COM/2012/0287 final - 2012/ () */





SDĚLENÍ KOMISE Nejvzdálenější regiony Evropské unie – Na cestě k partnerství pro inteligentní a udržitelný růst podporující začlenění 1........... Úvod. 3 3........... Pilíře obnovené strategie EU.. 5 4........... Návrhy do budoucna. 6 4.1. Vnitřní dimenze. ……6 1) Politika soudržnosti 6 2) Tradiční odvětví 8 3) Rozvíjející se odvětví 10 4) Podpora podnikání 11 5) Začlenění do jednotného trhu. 12 6) Ochrana životního prostředí nejvzdálenějších regionů. 14 4.2. Vnější dimenze. 15 5........... Závěr 16 1. Úvod Toto sdělení vymezuje, jak hodlá Komise spolupracovat s nejvzdálenějšími regiony[1] v zájmu dosažení inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. Rada[2] zdůraznila, že strategie Evropa 2020 a její tři hlavní priority, tj. rozvoj ekonomiky založené na znalostech a inovacích, podpora ekonomiky energeticky účinnější, ekologičtější a konkurenceschopnější a ekonomiky s vysokou mírou zaměstnanosti vedoucí k sociální a územní soudržnosti, by měly být plně uplatňovány i v nejvzdálenějších regionech, a to s přihlédnutím k jejich zvláštnímu charakteru a omezujícím faktorům. Rada uznala „že je třeba vytvořit rovnováhu mezi opatřeními určenými k překonání zvláštních a trvalých omezení nejvzdálenějších regionů na jedné straně a opatřeními, jež mají za cíl podpořit výhody a příležitosti těchto regionů, na straně druhé“. Záměrem je nejvzdálenějším regionům pomoci k tomu, aby se mohly více spoléhat samy na sebe, byly hospodářsky silnější a byly schopny vytvářet udržitelná pracovní místa tím, že využijí svůj jedinečný potenciál a přínos, který pro EU představují. Jak se uznává v článku 349 Smlouvy o fungování EU, stále budou existovat výrazná omezení, jako je právě přílišná vzdálenost od evropské pevniny. Nicméně společné úsilí o reformy, modernizaci a diverzifikaci jejich ekonomik, které byly silně zasaženy světovou hospodářskou a finanční krizí, bude nejlepším způsobem, jak nejvzdálenějším regionům zajistit lepší budoucnost. Nejvzdálenější regiony se vzájemně liší, a pro každý z nich je proto třeba navrhnout jiný postup. Tato obnovená strategie nastiňuje příležitosti pro všechny nejvzdálenější regiony, ovšem každý z nich si bude muset s ohledem na svá specifika navrhnout vlastní cestu k větší prosperitě. Zatímco některé nástroje navržené specificky na podporu nejvzdálenějších regionů prokázaly svou hodnotu, někdy je nejlepší nejvzdálenější regiony podpořit pomocí úprav předpisů EU nebo zohledněním jejich specifických potřeb při provádění. Tato strategie se snaží ukázat, jakým způsobem se nejvzdálenější regiony mohou zařadit mezi množství iniciativ, které podporují realizaci strategie Evropa 2020, a to tak, že situaci těchto regionů v rámci spektra politik EU věnuje mnohem komplexnější pozornost než v minulosti. Jedinečný potenciál a přidaná hodnota Jakákoliv strategie pro nejvzdálenější regiony musí uznat jejich hodnotu pro EU jako celek. Jejich strategické zeměpisné umístění z nich činí velvyslance EU v Atlantiku, Karibské oblasti a Indickém oceánu, přičemž potenciálně mohou EU prospívat prostřednictvím vztahů se svými sousedy a šířením vlivu EU ve svých regionech. Navzdory svým handicapům mají nejvzdálenější regiony díky svým osobitým rysům i množství dosud nevyužitých stimulantů růstu. Představují více než polovinu výlučné ekonomické zóny EU s potenciální rezervou mořských zdrojů dosahující téměř 15 milionů km². To pro EU představuje jedinečnou laboratoř pro průzkum mořských hlubin z hlediska oblastí, jako jsou bezpečnost potravin, klima, energetika a biotechnologie. Díky výjimečnému přírodnímu a kulturnímu prostředí to představuje potenciál také z hlediska cestovního ruchu. Jejich umístění vytváří velké příležitosti pro rozvoj vesmírných, astrofyzikálních a satelitních činností pro EU. V nejvzdálenějších regionech se lze setkat s jedinečnou rozmanitostí druhů a ekosystémů, které mají zásadní význam pro biologickou rozmanitost ve světovém měřítku. Spolu se zámořskými zeměmi a územími hostí nejvzdálenější regiony více endemických druhů zvířat a rostlin než celý evropský kontinent, včetně více než 20 % světových korálových útesů a lagun. Jejich biologická rozmanitost skýtá potenciál z hlediska zdravotnictví, biomedicíny a biofarmakologie, kosmetiky a mnoha dalších odvětví, např. materiálů pro ekologické stavby a technologií využívajících dřevo. V jednotlivých regionech jsou podmínky k rozvoji obnovitelných zdrojů energie, od biopaliv, přes větrnou, solární a geotermální energii až po fotovoltaiku. Z hlediska lidských zdrojů mají nejvzdálenější regiony vzdělanější a kvalifikovanější pracovníky, lepší veřejné služby a vyspělejší know-how než jejich sousedé, což jim dává možnost prodávat služby a odborné znalosti v odvětvích s vysokou přidanou hodnotou. Navrhované partnerství pro růst se opírá o tyto zásady: - podpořit nejvzdálenější regiony ve využívání veškerých příležitostí k inteligentnímu a udržitelnému růstu podporujícímu začlenění založeném na jejich silných stránkách a vnitřním potenciálu, - zajistit, aby rámce evropských politik přispívaly k odstraňování specifických překážek, které nejvzdálenějším regionům ztěžují úplné začlenění do jednotného trhu, a - dosáhnout pro nejvzdálenější regiony vyšší míry uznání jakožto společného aktiva a rovněž uznání toho, že je třeba přihlížet k jejich specifikům a omezením. Podpora nejvzdálenějších regionů vyžaduje partnerství mezi unijními, vnitrostátními a regionálními orgány. Na všech těchto úrovních je třeba aktivního nasazení. Samy nejvzdálenější regiony mají zodpovědnost za využití dostupných příležitostí. 2. Vývoj evropské strategie pro nejvzdálenější regiony Od roku 1999 EU formálně uznává zeměpisná a hospodářská specifika nejvzdálenějších regionů: odlehlost, ostrovní povahu, malou rozlohu, složitý povrch, podnebí a hospodářskou závislost na malém množství produktů, což vážným způsobem brzdí rozvoj nejvzdálenějších regionů (článek 349 SFEU) a komplikuje jim přístup k výhodám jednotného trhu. Od roku 2004 zasazuje Komise činnosti týkající se nejvzdálenějších regionů do určitého rámce ve třech rovinách[3]: zlepšení dostupnosti; zvýšení konkurenceschopnosti; a podpora regionální integrace v sousedních regionech. Od roku 2008[4] se Komise soustřeďuje na to, jak co nejlépe využít jedinečný potenciál nejvzdálenějších regionů. Za podpory ze strany svých příslušných členských států[5], Rady a Evropského parlamentu[6] přispěly k úvahám o možnostech, jak zlepšit svou hospodářskou výkonnost i samotné nejvzdálenější regiony[7]. V roce 2011 předložil Pedro Solbes zprávu „Nejvzdálenější regiony Evropy a jednotný trh: vliv EU ve světě[8], která zdůrazňuje potřebu lepšího začlenění nejvzdálenějších regionů jak do prohloubeného a konsolidovaného jednotného trhu, tak do jejich bezprostředního sousedství, při čemž lze vycházet především zejména z vnější dimenze jednotného trhu. Komisí zadaná studie „Growth Factors in the OR“[9] (Růstové faktory v nejvzdálenějších regionech) uznala strukturální omezení nejvzdálenějších regionů, na druhou stranu zdůraznila i jejich příležitosti k hospodářskému růstu. Studie také poukázala na rozdíly mezi nejvzdálenějšími regiony a na to, že je třeba různých opatření uzpůsobených k řešení specifických problémů, kterým každý z těchto regionů čelí. Autoři dospěli k závěru, že pro posílení tradičních odvětví, např. zemědělství, je zásadní větší diferenciace výroby a specializace. Udržitelná forma cestovního ruchu má ve většině nejvzdálenějších regionů značný potenciál. Na základě silných stránek nejvzdálenějších regionů, mezi něž patří biologická rozmanitost a mořské ekosystémy, potenciál k výrobě obnovitelné energie, vyspělý agroenvironmentální či klimatologický výzkum, astrofyzika, letectví a kosmonautika, studie označila nově se rozvíjející odvětví. Další studie „Demographic and migration trends in the OR: impact on economic, social and territorial cohesion“[10] (Demografické a migrační trendy v nejvzdálenějších regionech – dopad na hospodářskou, sociální a územní soudržnost) rovněž zdůrazňuje potenciál nejvzdálenějších regionů, ale poukazuje na problémy s plněním cílů v oblasti vzdělání, zaměstnanosti a životního prostředí. Obnovená strategie EU pro nejvzdálenější regiony by měla stavět na těchto elementech. 3. Pilíře obnovené strategie EU Ačkoliv stávající rámec politiky vůči nejvzdálenějším regionům nadále platí, je třeba jej aktualizovat a upravit ve světle strategie Evropa 2020. Jde především o větší důraz na vytváření pracovních míst a podporu růstu a komplexní přístup k problematice klimatu. Jedná se o tyto pilíře: I. Zlepšení přístupu na jednotný trh. Přístup ve smyslu dopravním, jde však také o předávání know-how a zavádění nových informačních a komunikačních technologií za přiměřenou cenu. II. Zvýšení konkurenceschopnosti pomocí modernizace a diverzifikace hospodářství nejvzdálenějších regionů, inovací a investic do odvětví s vysokým růstovým potenciálem a/nebo s vysokou přidanou hodnotou (tradičních i nově vznikajících), cenově přijatelného a udržitelného zásobování energií a podpory rozvoje soukromého sektoru (především malých a středních podniků a mikropodniků) a inovací na poli nových výrobků a služeb. III. Prohloubení regionální integrace v rámci příslušných zeměpisných oblastí nejvzdálenějších regionů za účelem rozšíření sféry socioekonomického a kulturního vlivu EU prostřednictvím nejvzdálenějších regionů a povzbuzení obchodní výměny a sdílení znalostí. Nejvzdálenější regiony jsou výspami EU v daných oblastech a Unie má užitek z jejich úzkých vztahů se zámořskými zeměmi a územími[11], třetími zeměmi, jako jsou hlavní rozvíjející se země (tj. Brazílie nebo Jižní Afrika), rozvojové země i rozvinuté země, s nimiž je pojí historické a kulturní vazby. IV. Zvýraznění sociální dimenze rozvoje nejvzdálenějších regionů, a to i pomocí opatření zaměřených na vytváření pracovních míst, zvýšení kvalifikace a dosaženého vzdělání, omezení předčasného ukončování školní docházky, zvýšení počtu osob s terciárním vzděláním, boj proti chudobě, zlepšení přístupu ke zdravotní péči a zlepšení sociálního začlenění. V. Zařazení opatření bojujících proti změně klimatu mezi standardní body všech příslušných politik. Adekvátní pozornost se zaměří také na opatření k zmírňování a přizpůsobování se změně klimatu. V následujícím oddílu jsou uvedeny návrhy budoucích opatření, jejichž cílem je působit ve prospěch výše uvedených pilířů. 4. Návrhy do budoucna Opatření z tohoto sdělení je třeba realizovat v partnerství. Dotčené členské státy a regionální orgány by neměly povolovat v pevném odhodlání k co největšímu využití potenciálu každého z nejvzdálenějších regionů a měly by zajistit úpravu vnitrostátních pravidel a postupů, je-li to nutné k zohlednění potřeb nejvzdálenějších regionů. Nejvzdálenější regiony by měly nadále rozvíjet svou schopnost účastnit se a obstát v nabídkových řízeních v rámci programů EU. V souladu se závěry Rady z června 2010 Komise zajistí, aby byla ve vhodných případech tématika nejvzdálenějších regionů plně vzata v úvahu při posuzování dopadu a při jiných přípravách nových politických podnětů. Ve své komunikační politice Komise zařadí nejvzdálenější regiony na viditelnější místo a bude pokračovat v pracovních výměnách a dočasném vzájemném přidělování úředníků z nejvzdálenějších regionů a orgánů Evropské unie. 4.1. Vnitřní dimenze 1) Politika soudržnosti Politika soudržnosti je hlavním nástrojem EU k naplňování strategie Evropa 2020, který poskytuje nejvyšší koncentraci investičních prostředků EU na vytváření pracovních míst a podporu růstu. Politika soudržnosti bude v nejvzdálenějších regionech podporovat investice do inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. Prioritu budou mít investice, jejichž cílem je trvalé snížení rozdílů vůči zbytku EU. Tematická koncentrace finančních prostředků, s níž počítá navržená reforma politiky soudržnosti, pomůže zejména k zajištění značných finančních prostředků na podporu inovací v nejširším slova smyslu; na podporu modernizace a diverzifikace hospodářství; k pokrytí hlavních potřeb, co se týče investic do lidského kapitálu; na podporu sektoru malých a středních podniků, aby se vytvářela a zachovala pracovní místa; na podporu zmírňování a přizpůsobování se změně klimatu a na rozvoj udržitelného zásobování energií. Komise navrhuje nadále poskytovat nejvzdálenějším regionům zvláštní zacházení, aby se jim pomohlo k co nejlepšímu využití dostupných investičních prostředků. Navrhuje se 85% míra spolufinancování, bez ohledu na HDP nejvzdálenějších regionů. Navrhuje se také přidělovat zvláštní částku k vyrovnání dodatečných nákladů, které těmto regionům vznikají kvůli jejich handicapům, a na diverzifikaci a modernizaci jejich hospodářství. Komise vyhodnotí, zda se potřeby a silné stránky každého z nejvzdálenějších regionů náležitě odrážejí v dohodách o partnerství, které budou mezi Komisí a každým členským státem sjednány na příští finanční období. Po každém z nejvzdálenějších regionů se bude požadovat, aby provedl analýzu svého potenciálu a zajistil, že kritické množství z prostředků Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) bude vynaloženo na výzkum a inovace, na podporu nových příležitostí k zaměstnání a podnikání, mj. v zájmu snížení hrozícího odlivu mozků, jakož i na energetickou účinnost a obnovitelné zdroje energie. Členské státy by měly zajistit, aby byli zástupci nejvzdálenějších regionů plně zapojeni do příprav a monitorování dohody. Aby se mikropodnikům a podnikům střední velikosti zlepšil přístup k financování, budou nejvzdálenější regiony nabádány k tomu, aby finančním nástrojům v rámci politiky soudržnosti přidělovaly odpovídající prostředky, a dále aby využívaly produktů finanční a nefinanční povahy, které jsou k dispozici v rámci iniciativ jako jsou JEREMIE nebo JASMINE, a rozvinuly tak na svém území potenciál pro mikroúvěry. Platforma inteligentní specializace[12] pomáhá členským státům a regionům s přípravou jejich inovačních strategií pro financování z politiky soudržnosti. Platforma poskytuje nejvzdálenějším regionům příležitost k maximálnímu využití jejich jedinečných aktiv pro vědecké účely a technologie, což jim umožní podílet se na nových příležitostech uvnitř Evropského výzkumného prostoru a využívat je ve svůj prospěch. Takové projekty a inovační strategie by měly plně využívat součinností mezi iniciativou Horizont 2020 a novou politikou soudržnosti. Projekty financované prostřednictvím rámcových programů pro výzkum a finančními prostředky z politiky soudržnosti mohou sehrát významnou úlohu v přitáhnutí a školení vědců a v úsilí o plné začlenění nejvzdálenějších regionů do Evropského výzkumného prostoru, včetně významných pozitivních vedlejších účinků na místní a regionální ekonomiky. Návrhy Komise počítají také s tím, že nejvzdálenější regiony bude i nadále podporovat Evropský sociální fond (ESF), neboť se v nich nacházejí regiony s nejvyšší mírou nezaměstnanosti v EU. Je zapotřebí komplexních investic na podporu zapojení do trhu a mobility pracovních sil (vnitrostátní i přeshraniční), do rozvoje vzdělání, kvalifikace a celoživotního učení, a to zejména v souvislosti se snahou omezit předčasné ukončování školní docházky a naopak zvýšit počty osob s terciárním stupněm vzdělání. Evropský sociální fond bude nejvzdálenějším regionům také nápomocen, aby se pracovníkům a podnikům usnadnila adaptace na změny, zlepšila produktivita, zajistilo náležité zapojení mladých lidí do trhu práce, podpořilo sociální začlenění a zvýšila institucionální kapacita. Nejvzdálenější regiony by měly využít navrhovaného programu EU pro sociální změny a inovace, včetně PROGRESS, EURES a evropského nástroje mikrofinancování Progress. Komise navrhla posílit územní spolupráci financovanou z EFRR[13] a vztahující se na nejvzdálenější regiony, aby se zlepšila konkurenceschopnost, obchodní vazby a výměna znalostí se sousedními zeměmi. Podle tohoto návrhu by nejvzdálenější regiony měly obdržet nejméně 150 % podpory, kterou z EFRR dostanou v současném období, plus dodatečný příděl ve výši 50 milionů EUR. Celková částka, která může být přidělena na opatření související s nejvzdálenějšími regiony mimo EU by se měla zvýšit z 10 % na 30 %, čímž se podpoří projekty se sousedními zeměmi a územími. Komise zdůrazňuje možnosti, které se nabízejí v rámci stávajících režimů pro nadnárodní spolupráci, nebrání se však usnadnit nejvzdálenějším regionům spolupráci na námořních hranicích na vzdálenosti větší než 150 km. 2) Tradiční odvětví Studie prorůstových faktorů: „Výrobu a zaměstnanost…lze podpořit pouze pomocí diferenciace výroby a specializace.“ „Zatím se plně nevyužívá specializace na oblasti, jako např. ekologický, sociální, kulturní a [wellness] cestovní ruch.“ Zemědělství a rozvoj venkova. Program možnosti voleb z hlediska odlehlosti a izolovanosti (dále jen „POSEI“) je režim podpory zemědělství navržený pro nejvzdálenější regiony. Díky jeho dvěma částem – zvláštnímu režimu zásobování a podpoře místní zemědělské produkce – mají členské státy podstatnou flexibilitu pro nasměrování výdajů, včetně opatření na diverzifikaci výroby. Zpráva o dopadech reformy POSEI provedené v roce 2006 potvrzuje, že tento režim je vhodný pro potřeby nejvzdálenějších regionů, a že přidělené prostředky umožnily splnění cílů programu. Komise navrhuje tento režim zachovat s určitými úpravami a s možností dalšího přezkumu v roce 2013. V rámci tohoto případného přezkumu se bude posuzovat význam nových činností, např. produkce dřeva ve Francouzské Guyaně. Návrhy Komise předpokládají, že nejvzdálenějším regionům bude ponecháno také zvláštní zacházení v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV)[14], aby se podpořilo zvýšení konkurenceschopnosti, diverzifikace činností ve venkovských oblastech, udržitelné hospodaření s přírodními zdroji a rovnoměrný územní rozvoj venkovských oblastí. Rybolov. Návrhy Komise týkající se reformy společné rybářské politiky počítají s tím, že pravidla pro řízení populací ryb a pro rozhodování by měla více regionální charakter, zohledňovala by specifika jednotlivých mořských oblastí a místních populací ryb. V rámci tohoto regionalizovaného přístupu Komise diskutuje s Evropským parlamentem a Radou o tom, jak zajistit, aby se zúčastněné strany v nejvzdálenějších regionech mohly účinně zapojit do konzultačního procesu a příprav ochranných opatření, přičemž se uvažuje také o zřízení specializovaného poradního výboru pro nejvzdálenější regiony, aby bylo možné lépe zohlednit jejich specifické postavení. Kromě toho by odpovědnost za řízení rybolovu měla přejít na místní rybářská odvětví v nejvzdálenějších regionech, která by si také vytvořila marketingový plán pro zvýšení přidané hodnoty svých produktů. Nejvzdálenější regiony by mohly využít mnohá opatření z návrhů Evropského námořního a rybářského fondu (EMFF), která jsou pro ně zvláště zajímavá, např. opatření na podporu udržitelného rozvoje místních rybolovných oblastí nebo podpora drobného pobřežního loďstva, včetně poradenských služeb na poli podnikání a marketingu nebo studií předpokladů pro inovační řešení. Rovněž podpora podnikům v oblasti akvakultury a zpracovatelským podnikům by mohla být významným zdrojem financování pro potenciální příjemce v nejvzdálenějších regionech a pomohla by ke vzniku nových pracovních příležitostí v těchto podnicích. Z hlediska financování bere navržený Evropský námořní a rybářský fond na zřetel specifické rysy nejvzdálenějších regionů tím, že nabízí dodatečnou finanční podporu v podobě vyšší míry investic z EMFF do těchto regionů. Fond počítá také se začleněním mechanismu náhrad, tzv. „rybářského POSEI“, aby mohly nejvzdálenější regiony nadále dostávat podporu[15]. Podle stávajícího vzoru Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů navíc Komise projednává s Evropským parlamentem a Radou možnost zřízení zóny s výlučným přístupem pro francouzské nejvzdálenější regiony. Cestovní ruch je v některých nejvzdálenějších regionech zavedenou činností, podle zmíněné studie prorůstových faktorů však stále existuje značný potenciál k dalšímu růstu. Nejvzdálenější regiony se vyzývají ke zdvojnásobení úsilí při realizaci opatření uvedených ve sdělení „Evropa jako přední světová destinace cestovního ruchu“ (červen 2010), aby byl cestovní ruch udržitelný a mohl dosahovat růstu díky specializaci. Efektivita by se měla zvýšit pomocí rozsáhlejšího využívání informačních a komunikačních technologií, zlepšením kvality, dovedností a schopností. Nové programy politiky soudržnosti budou poskytovat zdroj financování pro investice do cestovního ruchu. Významným zdrojem pro rozvoj nejvzdálenějších regionů z hlediska cestovního ruchu je kulturní a přírodní dědictví. EU bude v nejvzdálenějších regionech podporovat ochranu, udržitelné využívání a přínos kulturního a přírodního dědictví, včetně biologické rozmanitosti, a podporovat jeho zpřístupnění pro cestovní ruch. Komise se bude snažit zajistit nejvzdálenějším regionům přístup k budoucím programům a iniciativám kulturní politiky Unie, aby se rozvinula kulturní a tvůrčí odvětví. 3) Rozvíjející se odvětví Studie prorůstových faktorů: „[Je třeba nalézt správnou] rovnováhu mezi radikálním zlepšením tradičních odvětví a vytvořením dostatečného prostoru pro růst u nových výrobků a oborů“. „Kombinace dostupných zdrojů, nových technologií a způsob uspořádání faktorů může přinést konkurenční výhodu“. „Politiky se musí soustředit na koncentraci lidských a materiálních zdrojů, které je třeba více orientovat na potřeby trhu, spíše než je rozptylovat do příliš mnoha potenciálních oblastí.“ Výzkum a inovace. Účast nejvzdálenějších regionů v sítích pro výzkum a technologický rozvoj bude zásadní pro to, aby se u nich dosáhlo „inteligentního“ růstu. Praxe již nabízí mnoho osvědčených postupů, nicméně velmi malý objem výzkumu je i nadále překážkou. Navrhovaná iniciativa „Horizont 2020“ přispěje k rozvoji nejvyšší vědecké úrovně v nejvzdálenějších regionech, podpoří technologicky i prakticky zaměřené inovace a bude stimulovat soukromé investice do experimentálních přístupů, a to i co se týče zemědělství a biologické rozmanitosti endemitů. Cílem bude zapojit zainteresované strany z širokého spektra oblastí, které podporují inovace, jež mohou přinést nové výrobky či způsoby využití v tradičních odvětvích, anebo dát vzniknout zcela novým oblastem hospodářské činnosti a vytvořit nová pracovní místa. Udržitelná energetika. Prostřednictvím strukturálních fondů a iniciativ jako je „pakt ostrovů“ bude EU podporovat stávající i nové aktivity, jejichž cílem je snížit závislost na dovozu energie a na fosilních palivech v nejvzdálenějších regionech a rozvíjet obnovitelné zdroje energie. Cílem bude zlepšit energetickou soběstačnost a podpořit vznik středisek excelence, což by přispělo ke snížení emisí CO2 o nejméně 20 % do roku 2020. V návaznosti na podněty Evropského parlamentu ohledně energetiky se bude Komise zabývat společně s nejvzdálenějšími regiony a jejich členskými státy tím, jak využít finanční prostředky z fondů politiky soudržnosti k financování obnovitelné energie a energetické účinnosti tak, aby se co nejlépe vyhovělo specifickým potřebám a možnostem nejvzdálenějších regionů. Námořní příležitosti. Vzhledem k úpravám Integrované námořní politiky Evropské unie[16] lze finanční prostředky EU na období 2014–2020 v rámci společného strategického rámce nebo jiných příslušných horizontálních programů poskytnout na investice do námořní a mořské ekonomiky v nejvzdálenějších regionech. V tomto ohledu by měly nejvzdálenější regiony v makaronéské a karibské oblasti využít příležitostí, které nabízí politika EU pro oblast Atlantského oceánu[17]. Co se týče znalostních sítí, záměrem Komise je po roce 2012 v nejvzdálenějších regionech uvést do chodu program evropské námořní sítě pro pozorování a sběr dat (EMODNet). Komise bude problematiku nejvzdálenějších regionů nadále zohledňovat při provádění integrované námořní politiky Unie, včetně iniciativy „modrý“ růst[18]. 4) Podpora podnikání Malé a střední podniky jsou důležité pro relativně malé ekonomiky nejvzdálenějších regionů. Zásadní překážkou je přístup k financování na rozvoj podnikatelské činnosti. Komise jedinečnou situaci nejvzdálenějších regionů zohlední při provádění akčního plánu na zlepšení přístupu malých a středních podniků k financování[19] a linie na podporu mikrofinancování a sociálního podnikání[20] v rámci programu EU pro sociální změny a inovace. Kromě činností, které lze realizovat pomocí iniciativ z EFRR, jako je JEREMIE, budou Komise a skupina Evropské investiční banky (EIB) spolupracovat s členskými státy a nejvzdálenějšími regiony na podpoře vytváření místních investičních fondů v každém z těchto regionů a při rozvoji regionálních trhů kapitálových investic. Sociální podnikání. Sociální podniky jsou významnou hnací silou rozvoje a růstu podporujícího začlenění. Nejvzdálenější regiony by se měly zabývat možnostmi, které se jim nabízí v rámci nové iniciativy pro sociální podnikání přijaté v říjnu 2011, jejímž cílem je vytvořit příznivé podmínky společnostem, které se snaží především reagovat na sociální potřeby, a to tím, že tato iniciativa stanoví komplexní akční plán na podporu viditelnosti sociálních podniků a jejich přístupu k financování. V této souvislosti byly v rámci předpisů o EFRR a ESF navrženy konkrétní investiční priority na období 2014–2020. 5) Začlenění do jednotného trhu Akt o jednotném trhu[21] zdůraznil význam jednotného trhu jakožto základny pro konkurenceschopnost nejvzdálenějších regionů. Na podzim 2012 má být přijata druhá kapitola aktu o jednotném trhu. Ve všech relevantních případech se bude přihlížet k specifické situaci nejvzdálenějších regionů, aby je bylo možné plně začlenit do jednotného trhu. Překážkou takového začlenění je především odlehlost těchto regionů. EU vezme problematiku nejvzdálenějších regionů na zřetel při provádění a rozvoji transevropských sítí v dopravě[22], telekomunikacích a energetice. V těchto třech oblastech budou nejvzdálenější regiony v náležitých případech, a v souladu s cíli a kritérii dané politiky, zařazeny do projektů společného zájmu[23], podle odvětvových pokynů, jakmile budou tyto pokyny přijaty. Také navrhovaný nástroj pro propojení Evropy bude tento přístup respektovat při určování toho, které z projektů společného zájmu jsou způsobilé pro financování. Konkrétně v dopravě by pro finanční podporu z navrhovaného nástroje pro propojení Evropy byly způsobilé projekty společného zájmu zahrnující nejvzdálenější regiony a zaměřené na mořské dálnice. V návaznosti na podněty Evropského parlamentu ohledně dopravy se bude Komise zabývat společně s nejvzdálenějšími regiony a jejich členskými státy tím, jak v každém konkrétním případě co nejlépe využít příležitostí, které se skýtají díky finančním prostředkům z fondů politiky soudržnosti. Bude důležité odstranit digitální propast a zvýšit přístup nejvzdálenějších regionů na jednotný digitální trh. V zájmu vytvoření řádně fungujícího a efektivního jednotného digitálního trhu budou aspekty související s nejvzdálenějšími regiony výslovně uvedeny ve všech nadcházejících návrzích právních předpisů týkajících se evropského jednotného digitálního trhu. Pravidla státní podpory mají zásadní význam, aby se zamezilo narušování hospodářské soutěže na jednotném trhu. Ustanovení čl. 107 odst. 3 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie výslovně uznává nejvzdálenější regiony jako oblasti, v nichž lze s ohledem na jejich strukturální, hospodářskou a sociální situaci poskytovat podporu, aby se pomohlo hospodářskému rozvoji. V tomto kontextu budou mít nejvzdálenější regiony nadále zvláštní zacházení v rámci pokynů k regionální podpoře. Kromě toho budou pro nejvzdálenější regiony zachována i zvláštní pravidla v odvětvích zemědělství, rybolovu a akvakultury. Pravidla pro zadávání veřejných zakázek založená na spravedlivých a otevřených výběrových řízeních jsou pilířem jednotného trhu. Komise se bude zabývat možností zohlednění problematiky nejvzdálenějších regionů v prováděcí fázi svých návrhů na reformu pravidel EU pro zadávání veřejných zakázek, jakmile budou tyto návrhy přijaty. Problematika nejvzdálenějších regionů má jistou relevanci, pokud jde o určení toho, zda se na veřejné zakázky, které nepodléhají, nebo ne zcela, pravidlům EU pro zadávání veřejných zakázek, vztahují pravidla a zásady Smlouvy o EU[24]. Stávající situace si nicméně vyžaduje další vysvětlení. Zadavatelé v nejvzdálenějších regionech mohou požadovat, aby podniky, jimž byla veřejná zakázka zadána, zaměstnaly místní pracovníky, pokud nedojde k přímé nebo nepřímé diskriminaci týkající se svobody usazování a volného pohybu služeb[25] a jsou přijata opatření, která zabraňují nebo vylučují střety zájmů. Daně a cla. Zvláštní režimy přispěly ke zvýšení konkurenceschopnosti nejvzdálenějších regionů. Komise si prostuduje žádosti a odůvodnění od dotčených členských států o prodloužení či úpravy těchto režimů a předloží odpovídající návrhy, přičemž vezme v úvahu účinky, jaké mají tyto režimy na místní ekonomiku a na vnitřní trh. Převládat by měly zásady řádné správy daňových záležitostí (transparentnost, výměna informací a spravedlivá daňová soutěž), jako je tomu v jiných částech Unie. Lepší informovanost. V každém z nejvzdálenějších regionů budou zřízena kontaktní místa pro jednotný trh, která budou v těchto regionech zajišťovat specifické vzdělávací aktivity pro podniky i veřejnou správu a poskytovat podrobné informace o nabízených možnostech. Více se budou využívat také platformy systémů IMI a SOLVIT. Vzdělávání a kvalifikace. Navrhovaný program Erasmus pro všechny[26] bude poskytovat příležitosti k podpoře partnerství mezi podniky, školskými a vzdělávacími institucemi (tj. univerzitami či zařízeními odborného vzdělávání) nejvzdálenějších regionů a usnadňovat a podporovat oboustrannou mobilitu studentů a pedagogů z/do nejvzdálenějších regionů. Modernizaci systémů vzdělávání a odborné přípravy i opatření pro zlepšení dostupnosti kvalitního vzdělání lze financovat z ESF. Co se týče spotřebitelské politiky, bude Komise při provádění svého nového evropského programu pro spotřebitele v náležitých případech přihlížet k problematice nejvzdálenějších regionů. Otázky, které zajímají spotřebitele v nejvzdálenějších regionech, se týkají zejména odvětví jako cestování, telekomunikace a energetika. Zdravotnictví je velmi důležité, vezmou-li se v úvahu rozdíly v naději dožití a zdravotním stavu mezi evropskou pevninou a nejvzdálenějšími regiony. Politika soudržnosti nabízí příležitosti k investicím do zdravotnické infrastruktury – včetně telemedicíny a odborné přípravy zdravotnických odborníků v nejvzdálenějších regionech. 6) Ochrana životního prostředí nejvzdálenějších regionů Politika EU v oblasti civilní ochrany podporuje opatření usilující o minimalizaci mimořádné zranitelnosti nejvzdálenějších regionů, pokud jde o přírodní katastrofy, a pomáhá tak vytvořit podmínky pro udržitelnější růst. Zeměpisné podmínky a složitý povrch v nejvzdálenějších regionech znesnadňují nasazení zásahových prostředků, a v případě závažné mimořádné události tak vytvářejí specifické požadavky na pomoc. Rozhodnutí o mechanismu civilní ochrany Společenství a rozhodnutí o finančním nástroji pro civilní ochranu[27] zmiňují zvláštní potřeby nejvzdálenějších regionů a berou je na zřetel při provádění opatření souvisejících s mechanismem civilní ochrany EU. Návrh mechanismu civilní ochrany Unie[28] potřebu této podpory opětovně zdůrazňuje. Problematika klimatu. EU bude jednat, jak pokud je o zmírňování změny klimatu, tak i co se týče přizpůsobování se této změně[29]. Odolnost nejvzdálenějších regionů vůči dopadům změny klimatu je třeba zvýšit podporou přizpůsobení se změně klimatu ve všech příslušných odvětvích, a podporou ekologičtějšího, nízkouhlíkového hospodářství, zlepšením energetické účinnosti a hospodaření se zdroji, jakož i udržitelností dopravy a zemědělství. Zvláštní starost pro nejvzdálenější regiony představuje ochrana pobřeží. V roce 2013 budou zveřejněny závěry studie dopadů změny klimatu na nejvzdálenější regiony, kterou si nechala Komise zpracovat. Biologická rozmanitost a ekosystémové služby. Větší úsilí se soustředí na podporu biologické rozmanitosti a ekosystémových služeb v nejvzdálenějších regionech, přičemž se bude stavět na iniciativách typu BEST (Dobrovolný program pro služby v oblasti biologické rozmanitosti a ekosystémů na území, která se nacházejí v nejvzdálenějších regionech, zámořských zemích a území EU), která pomáhá ke splnění všech příslušných cílů a opatření v rámci strategie EU pro oblast biologické rozmanitosti. Činnosti v této oblasti lze financovat ze strukturálních fondů. 4.2. Vnější dimenze Vzhledem k zeměpisné poloze nejvzdálenějších regionů mají pro tuto strategii zásadní význam politiky EU s vnější dimenzí. Aby plně rozvinuly svůj vlastní potenciál a byly pro EU plnohodnotným přínosem, je třeba, aby se nejvzdálenější regiony lépe začlenily nejen do jednotného trhu, ale též v rámci svých regionálních sousedství. Měly by se připravit plány regionálního sousedství odpovídající cílům vnější politiky EU. Zlepší se koordinace a doplňkovost opatření přijímaných orgány EU, úsilí se zaměří zejména na zlepšení koordinace a součinnosti mezi programy spolupráce podporovanými z EFRR a z jiných nástrojů, především z Evropského rozvojového fondu, ale také z nástroje pro rozvojovou spolupráci (DCI) a nástroje partnerství. Bude třeba i prohloubit vnější dimenzi jednotného trhu pro nejvzdálenější regiony, navazujíc na práci odvedenou v souvislosti s aktem o jednotném trhu. Spolupráce nejvzdálenějších regionů s jejich sousedy se bude rozvíjet v zájmu všech zúčastněných a se zvláštním důrazem na podporu příležitostí pro ekonomiku. Spolupráci lze podpořit lepším využíváním ustanovení ad hoc v dohodách EU se třetími zeměmi[30] nebo lepším využitím programů, jako je ve vzdělávání Erasmus Mundus, kde se vysokým školám v nejvzdálenějších regionech potenciálně nabízí možnost být lídrem vzdělávacích aktivit. Nejvzdálenější regiony mají potenciál k tomu, aby se staly základnami pro podnikání a spolupráci i logistickými uzly. Dohody o obchodu a rybolovu. Dohody uzavírané Evropskou unií budou brát nejvzdálenější regiony náležitě v úvahu, kupříkladu v situaci, kdy se smlouva vztahuje na výrobky pocházející z těchto regionů. Tamějším producentům to pomůže konkurovat nejen v EU, ale i na trzích ve třetích zemích. V současnosti již dobře zavedená praxe, při níž jsou návrhy obchodních dohod (například dohody o hospodářském partnerství) doprovázeny posouzením dopadu, by měla v náležitých případech odrážet i problematiku nejvzdálenějších regionů. Zařazení zvláštních ochranných doložek pro nejvzdálenější regiony má svůj význam, nicméně informovanost by se měla ještě zlepšit, aby bylo zajištěno, že se tyto doložky budou v případě potřeby beze zbytku využívat. Nové nebo účinnější letecké a námořní trasy mezi nejvzdálenějšími regiony a jejich sousedy. V kontextu příprav na přezkum pokynů pro odvětví letecké dopravy z let 1994 a 2005[31] a pokynů pro odvětví námořní dopravy z roku 2005[32] Komise uváží, jakým způsobem by bylo možné zohlednit osobitosti nejvzdálenějších regionů. Komise posoudí žádosti členských států o uzavření dvoustranných dohod se třetími zeměmi sousedícími s nejvzdálenějšími regiony, jimiž se stanoví požadavky na služby při přepravě osob, obdobně jako je tomu u smluv o závazcích k poskytování veřejných služeb podle právních předpisů EU. Takový postup přichází v úvahu pouze v případě, že podmínky na trhu samy o sobě nepostačují k přilákání hospodářských subjektů, dále že nedojde k diskriminaci žádného z těchto subjektů a dodrží se stávající dvoustranné a mnohostranné dohody a příslušná pravidla státní podpory. V zájmu liberalizace dopravy a zvýšení počtu spojů EU zváží možnost uzavření dohod se zeměmi, které sousedí s nejvzdálenějšími regiony. Energetika. EU podpoří projekty na vytvoření účinnějších trhů s energií, jejichž součástí budou nejvzdálenější regiony a sousední země a území. Sítě elektronických komunikací. Prvořadé bude zlepšit spolehlivost infrastruktury sítě. Stávající digitální sítě, které se spoléhají na jediný nízkokapacitní podmořský kabel, nezaručují nepřetržitou funkčnost a nemohou poskytnout neustále se zvyšující rychlosti. Otázky týkající se přístupu, cen, kvality a bezpečnosti služeb informačních a komunikačních technologií je třeba řešit rezolutněji, především je třeba vytvořit podmínky pro vysokorychlostní internet. Vnitrostátními orgány na ochranu hospodářské soutěže mají klíčovou úlohu při určování podmínek, za nichž lze získat přístup ke kapacitě z podmořských kabelů a přístup k suchozemským částem těchto kabelů. Malé a střední podniky působící v mezinárodním měřítku. Zvláštní zřetel na nejvzdálenější regiony bude Komise brát při provádění opatření uvedených ve sdělení „Malé podniky, velký svět“[33]. Prostředky pro alternativní řešení sporů mezi podniky. Jedním z prvních konkrétních kroků potřebných k rozproudění obchodních toků mezi regionálními celky je budování důvěry mezi podniky z nejvzdálenějších regionů a jejich sousedy ze třetích zemí. V zájmu dosažení tohoto cíle by se mělo podpořit zřízení systémů pro alternativní řešení sporů mezi nejvzdálenějšími regiony, zámořskými zeměmi a územími a sousedními třetími zeměmi, a to sbližováním příslušných právních systémů. Mobilita. Členské státy by měly více usnadnit mobilitu klíčovým skupinám státních příslušníků třetích zemí, například studentům, výzkumným pracovníkům a podnikatelům, zároveň však pokračovat ve snahách o omezení nelegálního přistěhovalectví a v boji proti obchodování s lidmi. 5. Závěr V nejvzdálenějších regionech se řada věcí podařila, jejich hospodářství je však nadále poměrně křehké. Je třeba, aby všichni aktéři na všech úrovních pokračovali v úsilí o zmírnění trvalých omezení těchto regionů a zajistili jejich plné začlenění do jednotného trhu i do příslušných sousedských struktur. Specifika nejvzdálenějších regionů je třeba vzít v úvahu v nové generaci politik, jimiž se provádí strategie Evropa 2020, a tyto regiony a jejich příslušné členské státy by měly udělat maximum pro to, aby využily existujících příležitostí. Potenciál pro hospodářský růst v nejvzdálenějších regionech se může uvolnit pomocí restrukturalizace tradičních odvětví cestovního ruchu, zemědělství a rybolovu, a prostřednictvím nových specializací plynoucích z uplatnění výzkumu, technologického rozvoje a inovací ve starých i nových odvětvích. Pro budoucí prosperitu nejvzdálenějších regionů bude mít zásadní význam zmodernizování tradičních odvětví a diverzifikace směrem k dobře zvoleným novým oblastem činnosti. Komise bude každý z nejvzdálenějších regionů podporovat na jeho vlastní cestě k diverzifikaci a modernizaci ekonomiky s cílem vytvořit stabilnější hospodářské podmínky a snížit rozdíly vůči jiným regionům EU. Nejvzdálenější regiony a jejich členské státy se vyzývají, aby vypracovaly akční plán, který stanoví způsob, včetně cílů a mezníků, jakým hodlají naplňovat program Evropa 2020, přičemž vezmou v potaz svou individuální situaci a využijí dostupné nástroje, které jsou uvedeny v tomto sdělení. Na pravidelných jednáních příslušných meziútvarových skupin bude Komise pokračovat v úsilí o prohloubení integrace nejvzdálenějších regionů do jednotného trhu a jejich geografického prostředí. Nejpozději do konce roku 2017 Komise provede přezkum provádění opatření navržených v tomto sdělení. [1] Podle článku 349 a čl. 355 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), ve znění rozhodnutí Evropské rady ze dne 29. října 2010, kterým se mění status ostrova Svatý Bartoloměj vůči Evropské unii, má EU osm nejvzdálenějších regionů: čtyři francouzské zámořské departementy a regiony (Guadeloupe, Francouzská Guyana, Martinik, Réunion) a jedno zámořské společenství (Saint-Martin); dvě portugalské autonomní oblasti (Azory a Madeira); jednu španělskou autonomní oblast (Kanárské ostrovy). Podle čl. 355 odst. 6 Smlouvy o fungování EU, Francie formálně požádala Evropskou radu, aby od ledna 2014 změnila status ostrova Mayotte, který v současnosti patří mezi zámořské země a území, na nejvzdálenější region. [2] 3022. zasedání Rady pro obecné záležitosti dne 14. června 2010. [3] KOM(2004) 343, 26.5.2004; KOM(2004) 543, 6.8.2004. [4] Sdělení Komise: Nejvzdálenější regiony: přínos pro Evropu (KOM(2008) 642 v konečném znění, 17.10.2008). [5] Memorandum Španělska, Francie a Portugalska a nejvzdálenějších regionů: Obnovená vize evropské strategie pro nejvzdálenější regiony, 7. května 2010. [6] Zpráva Evropského parlamentu: „Úloha politiky soudržnosti v nejvzdálenějších regionech Evropské unie v kontextu strategie Evropa 2020“, 18. dubna 2012 (zpravodaj Nuno Teixeira). [7] Společné memorandum nejvzdálenějších regionů: Ode dneška do roku 2020, 14. října 2009. [8] Komisař Barnier požádal bývalého španělského ministra zemědělství a hospodářství a financí a bývalého evropského komisaře Pedra Solbese Miru, aby vypracoval studii o místě nejvzdálenějších regionů v rámci jednotného trhu. http://ec.europa.eu/internal_market/outermost_regions/index_en.htm [9] Studie, kterou Komise zadala v roce 2009, byla zpracována společností Ismeri Europa a předána v březnu 2011. [10] Studie zpracovaná v květnu 2012 na zadání Komise ústavem „Institut national d'études démographiques“ (INED). [11] Zámořské země a území uvedené v článku 198 a čl. 355 odst. 2 SFEU. Zvláštní pozornost je třeba věnovat budoucímu rozhodnutí Rady o přidružení zámořských zemí a území k Unii, zejména pak jeho ustanovením týkajícím se regionální spolupráce a integrace těchto území. [12] http://s3platform.jrc.ec.europa.eu/home [13] KOM(2011) 611 v konečném znění, 6.10.2011. [14] KOM(2011) 627 v konečném znění/2, 19.10.2011. [15] KOM(2011) 804 v konečném znění, 2.12.2011. [16] KOM(2007) 575 v konečném znění, 10.10.2007. [17] KOM(2011) 782 v konečném znění, 21.11.2011. [18] Závěry Rady, 19.12.2011, bod 12. [19] KOM(2011) 870 v konečném znění, 7.12.2011; a SEK(2011) 1527 v konečném znění. [20] KOM(2011) 609 v konečném znění, 6.10.2011. Tato opatření se smí provádět prostřednictvím finančních nástrojů s tím, že využití financování závisí mimo jiné na podmínkách, jimiž se tyto nástroje řídí, na povědomí o těchto nástrojích, jakož i na poptávce ze strany poskytovatelů mikroúvěrů. [21] KOM(2011) 206 v konečném znění, 13.4.2011. „[Potřebujeme] lépe integrovaný trh, který beze zbytku plní úlohu platformy, na níž lze vybudovat konkurenceschopnost pro obyvatele Evropy, její podniky a regiony, včetně těch nejvzdálenějších a nejméně rozvinutých“. [22] KOM(2011) 650 v konečném znění/3, 6.2.2012, čl. 4 odst. 2 písm. j). [23] Viz níže kapitola Vnější dimenze. [24] Vzhledem k tomu, že geografická poloha a velikost a struktura trhu jsou kritérii, která určují, zda je zadání zakázky zajímavé pro subjekty z jiných členských států - viz C179, 1.8.2006: Bod 1.3 interpretačního sdělení Komise o právních předpisech EU upravujících zadávání zakázek, na které se plně nebo částečně nevztahují ustanovení směrnic o zadávání veřejných zakázek. [25] Rozsudek Soudního dvora v případu 31/87 Beentjes [1988] Sb. rozh. 4635. [26] KOM(2011) 788 v konečném znění, 23.11.2011. [27] Rozhodnutí Rady 2007/162/ES ze dne 5. března 2007. Rozhodnutí Rady 2007/779/ES ze dne 8. listopadu 2007. [28] KOM(2011) 934 v konečném znění, 20.12.2011. [29] Bílá kniha „Přizpůsobení se změně klimatu: směřování k evropskému akčnímu rámci“, KOM(2009) 147 v konečném znění, 1.4.2009. [30] Např. čl. 132 písm. h) a článek 239 dohody o hospodářském partnerství mezi státy CARIFORA a EU. [31] Pokyny Společenství pro financování letišť a pro státní podpory na zahájení činnosti pro letecké společnosti s odletem z regionálních letišť, Úř. věst. C 312, 9.12.2005, s. 1. [32] Pokyny Společenství pro státní podporu v námořní dopravě, Úř. věst. C 013, 17.1.2004, s. 3. [33] KOM(2011) 702, 9.11.2011.