Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zřízení agentury Evropské unie pro spolupráci a vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva (Europol) a o zrušení rozhodnutí 2009/371/SVV a 2005/681/SVV /* COM/2013/0173 final - 2013/0091 (COD) */





DŮVODOVÁ ZPRÁVA 1. SOUVISLOSTI NÁVRHU Evropský policejní úřad (Europol) zahájil činnost jako mezivládní subjekt zřízený úmluvou mezi členskými státy, která vstoupila v platnost v roce 1999. Rozhodnutím Rady přijatým v roce 2009 se stal agenturou EU financovanou z rozpočtu EU. Úkolem Europolu je podporovat činnost vnitrostátních donucovacích orgánů a jejich spolupráci při předcházení závažné trestné činnosti a terorismu a boji proti nim. Europol usnadňuje výměnu informací mezi donucovacími orgány členských států a provádí analýzy trestné činnosti s cílem pomáhat vnitrostátním policejním složkám při přeshraničních vyšetřováních. Článek 88 Smlouvy o fungování Evropské unie stanoví, že se Europol řídí nařízením přijatým řádným legislativním postupem. Tento článek dále vyžaduje, aby spoluzákonodárci stanovili způsoby kontroly činností Europolu Evropským parlamentem, do které jsou zapojeny vnitrostátní parlamenty. Evropská policejní akademie („akademie CEPOL“) byla ustavena v roce 2005 jako agentura EU zodpovědná za odbornou přípravu příslušníků donucovacích orgánů. Jejím cílem je usnadnit spolupráci mezi vnitrostátními policejními složkami pořádáním vzdělávacích kurzů s evropským rozměrem. Za úkol má také vytvářet společné učební osnovy pro určitá témata, šířit výsledky výzkumu a osvědčené postupy a koordinovat výměnné programy pro školitele a vyšší policejní důstojníky. Může vystupovat jako partnerský subjekt při poskytování finančních příspěvků EU na konkrétní projekty. V dokumentu „Stockholmský program – otevřená a bezpečná Evropa, která slouží svým občanům a chrání je[1]“, vyzvala Evropská rada Europol, aby se rozvinul a stal se „centrem pro výměnu informací mezi donucovacími orgány členských států, poskytovatelem služeb a platformou pro služby v oblasti vymáhání práva“. Vyzvala dále k vytvoření evropských systémů odborné přípravy a výměnných programů pro všechny dotčené příslušníky donucovacích orgánů na vnitrostátní i unijní úrovni, přičemž klíčovou úlohu při zajišťování evropského rozměru svěřila akademii CEPOL. Ve sdělení „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“[2] Komise vymezila hlavní úkoly, zásady a směry pro řešení bezpečnostních otázek v EU a navrhla četná opatření, jež mají s přispěním Europolu a akademie CEPOL řešit bezpečnostní rizika představovaná závažnou trestnou či19nností a terorismem. V posledním desetiletí došlo v EU kromě nárůstu závažné a organizované trestné činnosti i k velké proměně jejích podob[3]. Europol v posouzení hrozeb závažné organizované trestné činnosti v EU za rok 2013 (SOCTA 2013) zjistil, že „závažná a organizovaná trestná činnost je stále dynamičtějším a složitějším jevem, který je nadále významnou hrozbou pro bezpečnost a blahobyt EU“[4]. Studie také poukazuje na skutečnost, že „vliv globalizace na společnost a podnikatelskou sféru přispívá k tomu, že se vynořily významné nové formy trestné činnosti, kdy zločinecké sítě využívají mezer v legislativě, internetu a hospodářské krize k tomu, aby s malým rizikem vytvářely nezákonný zisk“[5]. Internet se používá jako nástroj pro organizování a páchání trestné činnosti – slouží jako komunikační nástroj, trh, místo náboru a poskytovatel finančních služeb. Ulehčuje též nové formy kyberkriminality, podvody s platebními kartami a šíření materiálů týkající se pohlavního zneužívání dětí[6]. Závažná trestná činnost proto působí stále větší škodu obětem, způsobuje hospodářské škody velkého rozsahu a oslabuje pocit bezpečí, bez něhož lidé nemohou účinně požívat svých práv a svobod. Trestné činy jako obchodování s lidmi[7], obchod s drogami[8] a se střelnými zbraněmi[9], finanční trestné činy jako korupce[10], podvod[11] a praní špinavých peněz[12] a kyberkriminalita[13] jsou hrozbou pro osobní i ekonomickou bezpečnost obyvatel Evropy a navíc vytvářejí ohromný nezákonný zisk, který zvyšuje moc zločineckých sítí a připravuje veřejné orgány o velmi potřebné příjmy. Terorismus je stále závažnou hrozbou pro bezpečnost EU, protože přetrvává ohrožení evropské společnosti teroristickými útoky[14]. Trestná činnost je jedním z pěti hlavních problémů, jichž se občané EU obávají[15]. Na otázku, na jakou problémy by se měly orgány EU zaměřit, respondenti jmenovali boj proti trestné činnosti na čtvrtém místě[16]. V nedávném průzkumu vyjádřila většina uživatelů internetu v EU výrazné obavy v souvislosti s kybernetickou bezpečností a kyberkriminalitou[17]. Za takové situace jsou potřebné agentury EU, které poskytnou účinnou a účelnou podporu spolupráci, sdílení informací a vzdělávání v oblasti prosazování práva. Zásady řízení agentur jako Europol a CEPOL jsou vyloženy ve společném přístupu k decentralizovaným agenturám EU, který v červenci 2012 schválil Evropský parlament, Rada a Komise[18]. V něm se také uvádí, že „sloučení agentur by mělo být zváženo v případech, kdy se jejich příslušné úkoly překrývají, kdy lze předpokládat synergický efekt nebo v případech, kdy by agentury mohly být účinnější, pokud by se staly součástí větší struktury“. Sloučení Europolu a akademie CEPOL do jedné agentury se sídlem ve stávajícím ústředí Europolu v Haagu by mělo výrazný synergický efekt a přineslo by i úspory z důvodu vyšší efektivity. Znalosti Europolu v oblasti operativní policejní spolupráce ve spojení se zkušenostmi akademie CEPOL na poli vzdělávání a výcviku by posílily vazby mezi těmito dvěma oblastmi a vytvořily požadovaný synergický efekt. Kontakt operativních pracovníků se školiteli v jedné agentuře by pomohl vymezit potřeby v oblasti vzdělávání, a přispěl tak k cílenému a pro praxi přínosnému evropskému vzdělávání s významem pro celkovou policejní spolupráci v EU. Zamezilo by se zdvojování podpůrných činností v těchto dvou agenturách a výsledné úspory by mohly být přesunuty na základní operativní a vzdělávací funkce. V hospodářské situaci, jež se vyznačuje nedostatkem vnitrostátních i unijních prostředků, kdy by finance na posílení vzdělávání a výcviku donucovacích orgánů na úrovni EU nemusely být jiným způsobem dostupné, je to obzvlášť důležité. Tímto návrhem nařízení se tedy stanoví právní základ nového Europolu, jenž navazuje na Europol, který byl zřízen rozhodnutím Rady 2009/371/SVV ze dne 6. dubna 2009 o zřízení Evropského policejního úřadu (Europol), a na akademii CEPOL zřízenou rozhodnutím Rady 2005/681/SVV ze dne 20. září 2005 o zřízení Evropské policejní akademie (EPA) a nahrazuje je. Návrh je v souladu s požadavky Lisabonské smlouvy, s předpoklady vymezenými ve Stockholmském programu, prioritami stanovenými ve Strategii vnitřní bezpečnosti Evropské unie a se společným přístupem k decentralizovaným agenturám EU. 2. VÝSLEDKY KONZULTACÍ SE ZÚČASTNĚNÝMI STRANAMI A POSOUZENÍ DOPADŮ Rozhovory o přípravě reformy Europolu, akademie CEPOL a o vzdělávání a výcviku donucovacích orgánů na úrovni EU probíhaly v roce 2010 a 2011 mezi Komisí a Evropským parlamentem, Radou Evropské unie, správní radou Europolu, správní radou akademie CEPOL a zástupci vnitrostátních parlamentů. Komise v souladu se svou politikou zlepšování právní úpravy provedla dvě posouzení dopadů, v nichž vyhodnotila různé možnosti týkající se Europolu a akademie CEPOL[19]. Posouzení dopadů týkající se Europolu vycházelo ze dvou strategických cílů: jednak zvýšit objem informací, které Europolu poskytují členské státy, a zadruhé vytvořit takové prostředí pro zpracovávání informací, které umožní Europolu v plném rozsahu pomáhat členským státům při předcházení závažné trestné činnosti a terorismu a boji proti nim. U prvního cíle byly vyhodnoceny dvě možnosti: i) vyjasnění právní povinnosti členských států poskytovat Europolu údaje, zavedení motivačních systémů a vytvoření mechanismu podávání zpráv o výsledcích jednotlivých členských států, ii) udělení přístupu Europolu k příslušným vnitrostátním databázím pro účely prosazování práva na základě systému hit/no hit (vyhledávání shod položek bez uveřejnění dodatečných informací). Pokud jde o strategický cíl týkající se prostředí pro zpracovávání informací, byly také vyhodnoceny dvě možnosti: i) sloučení dvou stávajících analytických pracovních souborů do jednoho a ii) vytvoření nového prostředí pro zpracovávání údajů s procesními zárukami, které umožní zavedení zásad ochrany údajů se zvláštním důrazem na ochranu soukromí již od návrhu. Posouzení dopadů týkající se akademie CEPOL rovněž vycházelo ze dvou politických cílů: i) zajištění kvalitnějšího, ucelenějšího a konsistentnějšího vzdělávání o otázkách přeshraniční trestné činnosti širšímu okruhu pracovníků donucovacích orgánů, ii) vytvoření rámce pro splnění tohoto úkolu v souladu se společným přístupem k decentralizovaným agenturám EU. S ohledem na to, že má předložit systém vzdělávání a výcviku pracovníků donucovacích orgánů, k jehož vytvoření bude třeba dodatečných finančních prostředků, posoudila Komise různé možnosti: posílení a zefektivnění akademie CEPOL jako samostatné agentury a úplné či částečné sloučení funkcí akademie CEPOL a Europolu do nové agentury Europol. Podle zavedené metodiky posoudila Komise prostřednictvím meziútvarové řídící skupiny dopad zmíněných možností na bezpečnost, na náklady (včetně na rozpočet orgánů EU) a na základní práva. Z analýzy celkového dopadu vyplynula preferovaná možnost, jež je základem tohoto návrhu. Podle posouzení dopadů se zavedením této možnosti zvýší efektivita Europolu jako agentury, která poskytuje komplexní podporu pracovníkům donucovacích orgánů v Evropské unii. 3. PRÁVNÍ STRÁNKA NÁVRHU Právním základem návrhu je článek 88 a čl. 87 odst. 2 písm. b) Smlouvy o fungování Evropské unie. Cíl a obsah legislativního návrhu Cílem návrhu je: · Přizpůsobit činnost Europolu požadavkům Lisabonské smlouvy, tj. vytvořit tímto nařízením právní rámec Europolu a zavést mechanismus pro kontrolu činnosti Europolu Evropským parlamentem, do které jsou zapojeny vnitrostátní parlamenty. Tím se posílí demokratická legitimita a odpovědnost Europolu vůči evropským občanům. · Dosáhnout cílů Stockholmského programu, tj. vytvořit z Europolu „centrum pro výměnu informací mezi donucovacími orgány členských států, poskytovatele služeb a platformu pro služby v oblasti vymáhání práva“, vytvořit evropské systémy vzdělávání a výcviku a výměnné programy pro všechny dotčené pracovníky donucovacích orgánů na vnitrostátní i unijní úrovni. · V zájmu komplexnější podpory donucovacích orgánů členských států svěřit Europolu nové povinnosti. Europol by mimo jiné převzal současné úkoly akademie CEPOL v oblasti vzdělávání a výcviku pracovníků donucovacích orgánů a vytvořil by systém vzdělávání a výcviku těchto osob. Mohl by také budovat centra EU soustřeďující odborné znalosti nezbytné pro boj proti určitým typům trestné činnosti, jež patří mezi cíle Europolu, především Evropské centrum pro boj proti kyberkriminalitě. · Vytvořit spolehlivý režim ochrany údajů v rámci Europolu zaručující zejména, že inspektor ochrany údajů Europolu má plnou nezávislost, může účinně jednat a má pravomoc účinně zasáhnout. · Zlepšit řízení Europolu: zvýšit jeho efektivitu a zajistit dodržování zásad stanovených společným přístupem k decentralizovaným agenturám EU. Návrh dosahuje vymezených cílů takto: 1. Přizpůsobení činnosti Europolu požadavkům Lisabonské smlouvy, posílení jeho odpovědnosti Nařízení zajišťuje, že činnosti Europolu budou kontrolovány demokraticky zvolenými zástupci občanů EU. Navrhovaná pravidla jsou v souladu se sdělením Komise o způsobech kontroly činností Europolu Evropským parlamentem, do které jsou zapojeny vnitrostátní parlamenty[20]. Evropský parlament a vnitrostátní parlamenty: · dostávají informace prostřednictvím výročních zpráv o činnosti a každoroční konečné účetní závěrky, · pro informaci obdrží posouzení hrozeb, strategické analýzy a všeobecné situační zprávy, které se týkají cílů Europolu, výsledky studií a hodnocení zadaná Europolem a pracovní ujednání s orgány třetích států, která slouží k provedení mezinárodních dohod uzavřených Evropskou unií s těmito třetími zeměmi, · po schválení obdrží pro informaci víceleté a roční pracovní programy, · dostávají zprávy o množství a kvalitě informací poskytovaných Europolu jednotlivými členskými státy a o výsledcích jejich národních jednotek, · mohou projednávat s výkonným ředitelem a předsedou správní rady otázky týkající se Europolu, přičemž dodržují povinnost zachování mlčenlivosti a důvěrnosti. Evropský parlament kromě toho: · plní funkci rozpočtového orgánu, zejména se mu zasílá předběžný odhad příjmů a výdajů a zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za daný rozpočtový rok, může žádat o veškeré informace nezbytné pro udělení absolutoria a uděluje výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu, · je konzultován ohledně víceletého pracovního programu Europolu, · obdrží pro informaci roční pracovní program Europolu, · může pozvat kandidáta na místo výkonného ředitele Europolu nebo na místo zástupce výkonného ředitele, kterého vybrala správní rada, k pohovoru s příslušným parlamentním výborem, · může vyzvat výkonného ředitele, aby zodpověděl otázky týkající se výkonu jeho funkce. Aby Evropský parlament mohl provádět kontrolu a zároveň byla zaručena důvěrnost operativních informací, musí s Europolem uzavřít pracovní ujednání o přístupu k utajovaným informacím Evropské unie a citlivým neutajovaným informacím zpracovávaným Europolem či jeho prostřednictvím. 2. Europol jako centrum pro výměnu informací mezi donucovacími orgány členských států Cílem návrhu je zvýšit objem informací poskytovaných členskými státy Europolu v zájmu zlepšení zpravodajského přehledu této agentury, která tak bude moci poskytovat kvalitnější služby členským státům a více se podílet na utváření politik EU. Stanoveného cíle bude dosaženo rozšířením povinnosti členských států poskytovat Europolu důležité údaje. Návrh obsahuje motivační prvek, neboť donucovacím orgánům umožňuje získat finanční podporu při přeshraničních vyšetřováních i v jiných případech než padělání eura. Zavádí se mechanismus podávání zpráv pro kontrolu toho, jak členské státy poskytují Europolu údaje. Aby mohl Europol lépe propojovat údaje, které má již k dispozici, a následně je analyzovat, mění se struktura zpracovávání údajů v této agentuře. Předběžné definování databází a systémů se nahrazuje přístupem „ochrana soukromí již od návrhu“ a je též zaručena naprostá transparentnost vůči inspektoru ochrany údajů v Europolu i evropskému inspektoru ochrany údajů (EIOÚ). Vysoké úrovně norem pro ochranu údajů a bezpečnost údajů je dosaženo díky procesním zárukám vztahujícím se na určité typy informací. Toto nařízení podrobně popisuje účely zpracování údajů (křížové kontroly, strategické analýzy či jiné analýzy obecné povahy, ve zvláštních případech operativní analýzy), zdroje informací a kdo může mít k údajům přístup. Vyjmenovává také kategorie osobních údajů a subjektů údajů, jejichž údaje mohou být pro jednotlivé činnosti zpracovávání údajů shromažďovány. Díky tomu může Europol přizpůsobit svou informační architekturu výzvám, jimž budou v budoucnosti čelit donucovací orgány v EU, a potřebám těchto orgánů. Po zavedení této architektury dokáže nacházet souvislosti mezi údaji a analyzovat je, rychleji identifikovat trendy a vzorce a omezit mnohonásobné uchovávání údajů. Zároveň je zaručena vysoká úroveň norem pro ochranu údajů, na jejichž dodržování bude dohlížet evropský inspektor ochrany údajů. Analytici Europolu by tak získali širší obraz o závažné trestné činnosti a terorismu v EU. Dokázali by rychle identifikovat trendy a vzorce ve všech oblastech trestné činnosti a vytvářet komplexnější a přínosnější zpravodajské dokumenty, což přispěje k cíli podporovat donucovací orgány členských států. 3. Nové povinnosti: vzdělávání a výcvik a budování center EU pro boj proti určitým trestným činům V zájmu zajištění synergií v podpoře, kterou EU poskytuje policejní činnosti, a kompletního zavedení evropského systému vzdělávání a výcviku pracovníků donucovacích orgánů, který se navrhuje souběžně s tímto nařízením[21], převezme Europol úkoly dříve svěřené akademii CEPOL a bude je dále rozvíjet. Užší vazby mezi vzděláváním, výcvikem a operativní činností umožní cílenější a pro praxi přínosnější vzdělávání a výcvik pracovníků donucovacích orgánů. Prostřednictvím nového útvaru, Akademie Europolu, převezme Europol odpovědnost za podporu, přípravu, poskytování a koordinaci vzdělávacích činností pro pracovníky donucovacích orgánů na strategické úrovni, a nejen pro vyšší policejní důstojníky (jak tomu je podle stávajícího rozhodnutí o akademii CEPOL). Cílem těchto činností je zvýšit informovanost o mezinárodních i unijních nástrojích, podpořit přeshraniční spolupráci, prohloubit odborné znalosti o konkrétních oblastech trestné činnosti či policejní práce a připravovat na účast v civilních policejních misích EU v třetích zemích. Europol bude odpovídat za vytváření a posuzování takových vzdělávacích nástrojů, které budou reagovat na požadavky plynoucí z pravidelného hodnocení vzdělávacích potřeb. Bude se též podílet na výzkumu a podle potřeby vytvářet partnerství s institucemi Unie a soukromými akademickými ústavy. Nové povinnosti Europolu v oblasti vzdělávání a výcviku donucovacích orgánů a osvědčené postupy stanovené společným přístupem k decentralizovaným agenturám EU se zohlední ve složení, funkcích a postupech správní rady. Správní radě bude nápomocen vědecký výbor pro vzdělávání a výcvik, který zajistí vysokou vědeckou úroveň vzdělávací činnosti Europolu a bude na ni dohlížet. V zájmu zvýšení kapacity EU pro potírání některých kriminálních jevů, které vyžadují spolupráci, může Europol budovat centra pro boj proti určitým formám trestné činnosti, například Evropské centrum pro boj proti kyberkriminalitě. Taková centra EU slučující různé přístupy k boji proti určitým formám trestné činnosti by zvýšila hodnotu opatření členských států. Mohla by se stát například informační základnou, sdílet znalosti přispívající k budování kapacit v členských státech, napomáhat při vyšetřováních vedených členskými státy nebo vystupovat za evropské vyšetřovatele působící v konkrétních oblastech prosazování práva. 4. Spolehlivý režim ochrany údajů Návrh zesiluje režim ochrany údajů vztahující se na činnosti Europolu. Plánují se zejména tato opatření: · Stávající nezávislý režim ochrany údajů v Europolu se posiluje, neboť začíná ve velkém rozsahu stavět na zásadách stanovených nařízením (ES) č. 45/2001 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů[22]. S ohledem na skutečnost, že prohlášení č. 21 připojené ke Smlouvě uznává specifickou povahu zpracovávání osobních údajů v oblasti prosazování práva, byla však pravidla ochrany údajů v Europolu uvedena v soulad s ostatními nástroji pro ochranu údajů v oblasti policejní a justiční spolupráce. Jedná se zejména o úmluvu č. 108[23], doporučení Rady Evropy č. (R) 87[24] a rámcové rozhodnutí Rady 2008/977/SVV o ochraně osobních údajů zpracovávaných v rámci policejní a justiční spolupráce v trestních věcech[25]. Tím bude zaručena vysoká úroveň ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů a zároveň bude zohledněna specifická povaha oblasti prosazování práva. · Přístup členských států k osobním údajům uchovávaným Europolem pro potřeby operativních analýz je omezen na nepřímý přístup na základě systému hit/no hit (vyhledávání shod položek bez uveřejnění dodatečných informací). Výsledkem automatizovaného porovnání je anonymní výstup o tom, zda se údaje v držení členského státu, který žádá o srovnání, shodují s údaji uchovávanými Europolem. Související osobní údaje nebo údaje o jednotlivých případech se poskytují pouze na základě zvláštní následné žádosti. · Zpracovávání osobních údajů obětí, svědků, nezletilých a jiných osob než podezřelých je zakázáno s výjimkou případů, kdy je naprosto nezbytné. Toto omezení se vztahuje i na údaje, které odhalují rasový či etnický původ, politické názory, náboženské nebo filozofické přesvědčení, členství v odborech, jakož i na údaje týkající se zdraví a sexuálního života (citlivé osobní údaje). Dále platí, že citlivé osobní údaje se mohou zpracovávat, pouze pokud doplňují jiné osobní údaje již zpracovávané Europolem. Vždy jednou za šest měsíců má Europol povinnost podávat přehled všech citlivých osobních údajů evropskému inspektoru ochrany údajů. Dále platí, že nelze přijmout rozhodnutí s právními účinky pro subjekt údajů pouze na základě automatizovaného zpracování citlivých osobních údajů, pokud to nepovoluje právo Unie, vnitrostátní právo nebo pokud k tomu nedá souhlas evropský inspektor ochrany údajů. · V zájmu zvýšení transparentnosti se posiluje právo fyzických osob na přístup k osobním údajům uchovávaným Europolem. Informace, které musí Europol poskytnout fyzické osobě žádající o přístup ke svým údajům, jsou v tomto nařízení taxativně vyjmenovány. · Návrh vymezuje jasná pravidla pro rozdělení odpovědnosti v otázkách ochrany údajů, zejména ukládá Europolu odpovědnost přezkoumávat, zda trvá potřeba uchovávat osobní údaje. · Povinnost vedení protokolů a dokumentace, která se vztahovala pouze na přístup k údajům, se rozšiřuje na více činností zpracovávání údajů: shromažďování, úpravu, přístup, zveřejnění, kombinování a výmaz. V zájmu lepší kontroly nad využíváním údajů a transparentnosti ohledně toho, kdo údaje zpracovává, zakazuje nařízení změnu těchto protokolů. · Kdokoli může po Europolu požadovat náhradu škody za protiprávní zpracování údajů či za činnost neslučitelnou s tímto nařízením. V takovém případě Europol a členský stát, kde vznikla škoda, nesou společnou a nerozdílnou odpovědnost (Europol podle článku 340 Smlouvy a členský stát na základě svého vnitrostátního práva). · Posiluje se úloha externího orgánu dohlížejícího na ochranu údajů v Europolu. Za dozor nad zpracováváním osobních údajů, které Europol provádí, bude odpovídat evropský inspektor ochrany údajů. Jsou tak v plném rozsahu splněna kritéria nezávislosti vymezená judikaturou Soudního dvora a díky kontrolním pravomocem evropského inspektora ochrany údajů je zajištěn i účinný dozor nad ochranou údajů. · K dohledu nad ukládáním a vyhledáváním osobních údajů i jejich předáváním příslušným členským státem Europolu jsou však nadále příslušné vnitrostátní orgány pro ochranu údajů. Tyto orgány stále odpovídají za posuzování, zda takové ukládání, vyhledávání nebo předávání těchto údajů neporušuje práva subjektu údajů. · Nařízení zavádí prvky společného dozoru nad údaji předávanými Europolu a jím zpracovávanými. Ve zvláštních případech vyžadujících účast členských států a v zájmu jednotného uplatňování tohoto nařízení v celé Evropské unii by evropský inspektor ochrany údajů a vnitrostátní orgány dozoru měli každý v rámci svých pravomocí spolupracovat. 5. Kvalitnější řízení Návrh zlepšuje řízení Europolu prostřednictvím úspor z rozsahu, zjednodušením postupů, zejména co se týče správní rady a výkonného ředitele, a sladěním řízení této agentury se zásadami stanovenými ve společném přístupu k decentralizovaným agenturám EU. V zájmu účinné kontroly fungování Europolu je v jeho správní radě zastoupena Komise a členské státy. S cílem zohlednit dvojí mandát nové agentury – operativní podporu a vzdělávání a výcvik donucovacích orgánů – jsou řádní členové správní rady jmenováni na základě svých znalostí o spolupráci v oblasti prosazování práva, zatímco náhradníci jsou jmenováni na základě svých znalostí o vzdělávání a výcviku pracovníků donucovacích orgánů. Náhradníci vystupují jako řádní členové vždy, když se jedná či rozhoduje o otázkách vzdělávání a výcviku. V odborných otázkách poskytuje správní radě poradenství vědecký výbor pro odborné otázky vzdělávání a výcviku (vědecký výbor pro vzdělávání a výcvik). Správní radě se udělují nezbytné pravomoci, zejména pravomoc stanovovat rozpočet, ověřovat jeho plnění, přijímat vhodná finanční pravidla a plánovací dokumenty, vypracovávat jasné pracovní postupy, jimiž výkonný ředitel Europolu přijímá rozhodnutí, přijímat výroční zprávu o činnosti a jmenovat výkonného ředitele. V zájmu zjednodušení postupu přijímání rozhodnutí může správní rada rozhodnout o ustavení výkonné rady. Tato nepočetná výkonná rada, v níž má Komise svého zástupce, by mohla bedlivěji dohlížet na činnosti Europolu s cílem posílit dohled nad správním a rozpočtovým řízením, zejména nad záležitostmi auditu. Pro zajištění efektivity běžného provozu Europolu je výkonný ředitel jeho právním zástupcem a vedoucím pracovníkem. Při plnění svých úkolů má naprostou nezávislost a zaručuje, že Europol plní úkoly stanovené tímto nařízením. Výkonný ředitel odpovídá zejména za přípravu rozpočtových a plánovacích dokumentů, které se předkládají správní radě k rozhodnutí, a za provádění ročních a víceletých pracovních programů Europolu a dalších plánovacích dokumentů. 4. ROZPOČTOVÉ DŮSLEDKY Úplné sloučení akademie CEPOL a Europolu přinese synergický efekt a úspory z důvodu vyšší efektivity. Předpokládá se, že v období 2015–2020 bude dosaženo úspor ve výši 17,2 milionu EUR a 14 zaměstnanců v přepočtu na plné pracovní úvazky (FTE). Přestože předmětný návrh využívá těchto úspor a staví na existujících zdrojích, bude Europol potřebovat další prostředky na plnění nových úkolů – vzdělávání a výcvik pracovníků donucovacích orgánů a zpracovávání a analýzu informačních toků, u nichž se předpokládá nárůst, a to i prostřednictvím Evropského centra pro boj proti kyberkriminalitě. Provoz a rozvoj tohoto centra má zdaleka nejvyšší dopad na zdroje. Bez ohledu na potřebu nových zdrojů se počet zaměstnanců akademie CEPOL a Europolu nyní snižuje o 5 % stejně jako v ostatních agenturách EU. CEPOL a Europol dále uvolní pracovní místa na nové úkoly a ve prospěch agentur v počáteční fázi rozvoje. Bude třeba 12 nových FTE pro plnění úkolů týkajících se vzdělávání a výcviku pracovníků donucovacích orgánů. Jedná se o činnosti potřebné k zavedení evropského systému vzdělávání a výcviku pracovníků donucovacích orgánů, který se navrhuje souběžně s tímto nařízením. Lidské zdroje na nové vzdělávací činnosti se získají sloučením akademie CEPOL s Europolem, jímž se uspoří 14 pracovních míst, tj. 10,1 milionu v období 2015–2020. Zrušením 14 pracovních míst by měla akademie CEPOL splnit požadavek na snížení počtu zaměstnanců o 5 % a přispět do fondu pracovních míst určených k přesunu do jiných agentur. Mimoto se ušetří odhadem 7,1 milionu EUR díky snížení nákladů na budovy a zařízení a výdajů správní rady. Převedením přibližně 40 zaměstnanců ze současného sídla akademie CEPOL v britském Bramshillu do sídla Europolu v nizozemském Haagu vzniknou omezené jednorázové náklady odhadované na 30 000 EUR. CEPOL bude muset přesídlit v každém případě, neboť Spojené království ohlásilo úmysl sídlo v Bramshillu uzavřít. Europol bude potřebovat tři nové FTE, kteří se budou zabývat se zvýšenými požadavky na zpracovávání informací plynoucími z očekávaného nárůstu objemu informací dodávaných Europolu v důsledku tohoto návrhu (který obsahuje posílenou povinnost členských států poskytovat Europolu příslušné údaje ve spojení s finanční podporou jednotlivým vyšetřováním a vypracováváním monitorovacích zpráv). Nábor těchto pracovníků, jehož personální náklady se odhadují na 1,8 milionu EUR v období 2015–2020, bude probíhat postupně, od roku 2015 do roku 2017. Přibližně dvě třetiny těchto nákladů však budou kompenzovány úsporami ze sloučení akademie CEPOL s Europolem: dva FTE se zajistí díky sloučení této akademie jako dvě ze 14 ušetřených pracovních míst. Co se týká Evropského centra pro boj proti kyberkriminalitě, v období 2015–2020 bude přijato v přepočtu dalších 41 FTE. Úkoly, které budou tito pracovníci plnit, jsou vymezeny v doprovodném pracovním dokumentu útvarů Komise. Náklady na Evropské centrum pro boj proti kyberkriminalitě se bez personálních nákladů odhadují v uvedeném období na 16,6 milionu EUR. V roce 2013 bylo Evropskému centru pro boj proti kyberkriminalitě již přiděleno 44 FTE prostřednictvím vnitřních přesunů v Europolu a v rámci návrhu rozpočtu na rok 2014 Europol požádal o dalších 17 takových zaměstnanců. Aby Europol vyhověl požadavku na 5% snížení počtu pracovních míst a přispěl do společného fondu pro přesuny, mělo by být kromě 12 FTE zrušených v roce 2014 zrušeno dalších 34 míst v období 2015–2018. Tento návrh dále vyžaduje odhadem jednoho nového FTE pro evropského inspektora ochrana údajů. Díky změně systému dozoru nad ochranou údajů uspoří Europol 3 miliony EUR v období 2015–2020, protože již nebude nezbytné poskytovat finanční podporu společnému kontrolnímu orgánu. Evropskému inspektoru ochrany údajů vzniknou ve stejném období dodatečné náklady ve výši 1,5 milionu EUR. Dopad tohoto legislativního návrhu na rozpočet v období 2015–2020 je následující: 623 milionů EUR pro sloučenou agenturu a 1,5 milionu EUR pro evropského inspektora ochrany údajů[26]. 2013/0091 (COD) Návrh NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o zřízení agentury Evropské unie pro spolupráci a vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva (Europol) a o zrušení rozhodnutí 2009/371/SVV a 2005/681/SVV EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE, s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 88 a čl. 87 odst. 2 písm. b) této smlouvy, s ohledem na návrh Evropské komise, po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům, po konzultaci s evropským inspektorem ochrany údajů, v souladu s řádným legislativním postupem, vzhledem k těmto důvodům: (1) Europol byl zřízen rozhodnutím 2009/371/SVV[27] jako subjekt Unie financovaný ze souhrnného rozpočtu Unie s cílem podporovat a posilovat činnost příslušných orgánů členských států a jejich vzájemnou spolupráci při předcházení organizované trestné činnosti, terorismu a dalším formám závažné trestné činnosti, které se dotýkají dvou nebo více členských států, a boji proti nim. Rozhodnutí 2009/371/SVV nahradilo Úmluvu o zřízení Evropského policejního úřadu, založenou na článku K.3 Smlouvy o Evropské unii (Úmluva o Europolu)[28]. (2) Podle článku 88 Smlouvy se Europol řídí nařízením přijatým řádným legislativním postupem. Tento článek dále vyžaduje stanovení způsobů kontroly činností Europolu Evropským parlamentem, do které jsou zapojeny vnitrostátní parlamenty. Rozhodnutí 2009/371/SVV je proto třeba nahradit nařízením, které stanoví pravidla parlamentní kontroly. (3) Evropská policejní akademie (CEPOL) byla zřízena rozhodnutím 2005/681/SVV[29] s cílem usnadnit spolupráci mezi vnitrostátními policejními složkami pořádáním a koordinací vzdělávací činnosti s evropským rozměrem. (4) Dokument „Stockholmský program – otevřená a bezpečná Evropa, která slouží svým občanům a chrání je“[30] požaduje, aby se Europol rozvinul a stal se „centrem pro výměnu informací mezi donucovacími orgány členských států, poskytovatelem služeb a platformou pro služby v oblasti vymáhání práva“. V zájmu splnění tohoto cíle je nezbytné na základě přezkumu fungování Europolu zvýšit operativní účinnost této agentury. Stockholmský program dále vytyčuje cíl vytvořit skutečnou evropskou kulturu v oblasti prosazování práva cestou vytvoření evropských systémů odborné přípravy a výměnných programů pro všechny dotčené příslušníky donucovacích orgánů na vnitrostátní i unijní úrovni. (5) Zločinecké a teroristické sítě velkého rozsahu představují podstatnou hrozbu pro vnitřní bezpečnost Unie a pro bezpečnost a blaho jejích občanů. Z dostupných posouzení hrozeb vyplývá, že zločinecké skupiny stále častěji páchají různé druhy trestné činnosti a zároveň působí v několika zemích. Vnitrostátní donucovací orgány musí proto úžeji spolupracovat se svými protějšky v ostatních členských státech. Je proto nezbytné vybavit Europol tak, aby mohl členským státům poskytovat větší podporu při předcházení trestné činnosti v celé Unii a při provádění analýz a vyšetřování. To vyplývá i z hodnocení rozhodnutí 2009/371/SVV a 2005/681/SVV. (6) Vzhledem k vazbám mezi úkoly Europolu a akademie CEPOL by sloučení a racionalizace funkcí těchto agentur zvýšilo operativní účinnost, význam vzdělávacích akcí a efektivitu policejní spolupráce v Unii. (7) Rozhodnutí 2009/371/SVV a 2005/681/SVV by proto měla být zrušena a nahrazena tímto nařízením, jež vychází ze zkušeností s prováděním obou rozhodnutí. Europol zřízený tímto nařízením by měl nahradit a převzít funkce Europolu a akademie CEPOL, jak byly vymezeny zrušenými rozhodnutími. (8) Vzhledem k tomu, že trestná činnost je často páchána přes vnitřní hranice, měl by Europol podporovat a posilovat činnost členských států a jejich spolupráci při předcházení závažné trestné činnosti, která se dotýká dvou nebo více členských států, a při boji proti ní. Europol by také měl pomáhat členským státům při řešení společných problémů týkajících se terorismu, protože ten tvoří jednu z nejvýznamnějších hrozeb pro bezpečnost Unie. Jako agentura EU v oblasti prosazování práva by měl Europol také podporovat a posilovat činnost a spolupráci zaměřené na potírání těch forem trestné činnosti, které poškozují zájmy EU. Dále by měl nabízet podporu při předcházení a boji proti souvisejícím trestným činům, jejichž účelem je obstarání prostředků pro trestné činy spadající do působnosti Europolu, napomáhání těmto trestným činům, jejich páchání nebo nepotrestání. (9) Europol by měl zajistit kvalitnější, ucelené a konzistentní vzdělávání a výcvik pracovníků donucovacích orgánů všech hodností a úrovní v jasném rámci, který bude odpovídat na potřeby zjištěné v oblasti vzdělávání a výcviku. (10) Europolu by měla být udělena pravomoc žádat členské státy o zahájení, vedení nebo koordinaci trestních vyšetřování ve zvláštních případech, u nichž by přeshraniční spolupráce znamenala přínos. Europol by o takových žádostech měl informovat Eurojust. (11) Ke zvýšení účinnosti Europolu jako centra pro výměnu informací v Unii je třeba jasně vymezit povinnosti členských států poskytovat Europolu údaje nezbytné pro dosažení jeho cílů. Při plnění těchto povinností by se členské státy měly zaměřit zejména na poskytování údajů důležitých pro boj proti trestným činům, jež jsou příslušnými politickými nástroji Unie považovány za strategické a operační priority EU. Členské státy by měly Europolu rovněž poskytovat duplikát dvoustranných a vícestranných výměn informací s jinými členskými státy o trestné činnosti patřící mezi cíle Europolu. V zájmu prohloubení vzájemné spolupráce a sdílení informací by měl Europol poskytovat členským státům podporu ve větším rozsahu. Všem orgánům Unie a vnitrostátním parlamentům by měl Europol předkládat výroční zprávu o rozsahu, v jakém mu jednotlivé členské státy poskytují informace. (12) Za účelem zajištění účinné spolupráce mezi Europolem a členskými státy by v každém členském státě měla být zřízena národní jednotka. Ta by měla být hlavním styčným subjektem mezi vnitrostátními donucovacími orgány, vzdělávacími zařízeními a Europolem. V zájmu trvalé a účinné výměny informací mezi Europolem a národními jednotkami a usnadnění jejich spolupráce by měla každá národní jednotka přidělit k Europolu alespoň jednoho styčného důstojníka. (13) S ohledem na decentralizovanou strukturu v některých členských státech a na potřebu zajistit v určitých případech rychlou výměnu informací by měl být Europol oprávněn spolupracovat při jednotlivých vyšetřováních přímo s donucovacími orgány v členských státech, ale současně musí informovat národní jednotky Europolu. (14) S cílem zajistit, aby vzdělávání a výcvik poskytované pracovníkům donucovacích orgánů na úrovni EU dosahovaly vysoké kvality, byly ucelené a konzistentní, by měl Europol postupovat v souladu s politikou Unie pro vzdělávání a výcvik donucovacích orgánů. Vzdělávání a výcvik na úrovni EU by měly být dostupné pracovníkům donucovacích orgánů všech hodností a úrovní. Europol by měl zajistit hodnocení těchto vzdělávacích činností a také, aby závěry plynoucí z posuzování vzdělávacích potřeb byly zohledněny v plánování s cílem omezit zdvojování práce. Europol by měl prosazovat, aby členské státy uznávaly vzdělávání a výcvik poskytované na úrovni Unie. (15) Je také nezbytné zlepšit řízení Europolu prostřednictvím úspor z rozsahu a zjednodušením postupů. (16) V zájmu účinné kontroly fungování Europolu by v jeho správní radě měla být zastoupena Komise a členské státy. S cílem zohlednit dvojí mandát nové agentury – operativní podporu a vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva – by řádní členové správní rady měli být jmenováni na základě svých znalostí o spolupráci v oblasti prosazování práva, zatímco náhradníci by měli být jmenováni na základě svých znalostí o vzdělávání a výcviku pracovníků donucovacích orgánů. Náhradníci by měli vystupovat jako řádní členové za nepřítomnosti řádného člena a vždy, když se jedná či rozhoduje o otázkách vzdělávání a výcviku. Správní radě by měl být nápomocen vědecký výbor pro odborné otázky vzdělávání a výcviku. (17) Správní rada by měla získat nezbytné pravomoci, zejména pravomoc stanovovat rozpočet, ověřovat jeho plnění, přijímat příslušná finanční pravidla a plánovací dokumenty, vypracovávat jasné pracovní postupy, jimiž výkonný ředitel Europolu přijímá rozhodnutí a přijímat výroční zprávu o činnosti. Ve vztahu k zaměstnancům agentury, včetně výkonného ředitele, by měla vykonávat pravomoci přiznané orgánu oprávněnému ke jmenování. V zájmu zjednodušení postupu, jímž se přijímají rozhodnutí, a posílení dohledu nad správním a rozpočtovým řízením by správní rada měla být také oprávněna k ustavení výkonné rady. (18) V zájmu efektivity běžného provozu Europolu by jeho právním zástupcem a vedoucím pracovníkem měl být výkonný ředitel, který při provádění všech úkolů jedná naprosto nezávisle a zaručuje, že Europol plní úkoly stanovené tímto nařízením. Výkonný ředitel by měl odpovídat zejména za přípravu rozpočtových a plánovacích dokumentů, které se předkládají správní radě k rozhodnutí, a za provádění ročních a víceletých pracovních programů Europolu a dalších plánovacích dokumentů. (19) Za účelem předcházení trestné činnosti v jeho působnosti a boje proti této trestné činnosti je nezbytné, aby měl Europol co nejúplnější a nejaktuálnější informace. Aby mohl lépe chápat aspekty a trendy trestné činnosti, získávat poznatky o sítích organizované trestné činnosti a nalézat souvislosti mezi různými trestnými činy, měl by Europol být oprávněn ke zpracovávání údajů poskytovaných členskými státy, třetími zeměmi, mezinárodními organizacemi a institucemi Unie i údajů pocházejících z veřejně přístupných zdrojů. (20) Europol by měl v zájmu zlepšení své efektivity, pokud jde o poskytování přesných analýz trestné činnosti donucovacím orgánům členských států, využívat ke zpracovávání údajů nových technologií. Europol by měl rychle odhalovat vazby mezi vyšetřováními a obvyklými způsoby fungování různých zločineckých skupin, provádět křížovou kontrolu údajů a mít jasný přehled o trendech, přičemž musí udržovat vysokou úroveň ochrany osobních údajů fyzických osob. Databáze Europolu by proto neměly být předem definovány, aby si Europol mohl zvolit nejúčinnější informatickou strukturu. V zájmu zajištění vysoké úrovně ochrany údajů by měl být stanoven účel operací zpracovávání údajů, přístupová práva a zvláštní dodatečné záruky. (21) V zájmu respektování vlastnictví údajů a ochrany informací by členské státy, orgány třetích zemí a mezinárodní organizace měly být oprávněny určovat účel, za jakým může Europol zpracovávat jimi poskytované údaje, jakož i omezovat přístupová práva. (22) V zájmu zajištění přístupu k údajům pouze osobám, pro něž je při plnění jejich úkolů nezbytný, mělo by toto nařízení stanovit podrobná pravidla o různých stupních práva na přístup k údajům zpracovávaným Europolem. Těmito pravidly by neměla být dotčena omezení přístupu uložená poskytovateli údajů, jelikož je třeba dodržet zásadu vlastnictví údajů. V zájmu účinnějšího předcházení trestné činnosti v působnosti Europolu a boji proti této trestné činnosti by měl Europol sdělovat členským státům informace, jež se jich týkají. (23) V zájmu prohloubení operativní spolupráce agentur a zejména propojení údajů, které mají různé agentury již k dispozici, by měl Europol umožnit přístup a vyhledávání v údajích, které uchovává agentuře Eurojust a Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF). (24) V rozsahu nezbytném pro plnění svých úkolů by měl Europol udržovat spolupráci s dalšími institucemi Unie, s donucovacími orgány a školicími zařízeními donucovacích orgánů z třetích zemí, jakož i s mezinárodními organizacemi a soukromými subjekty. (25) V zájmu zajištění operativní účinnosti by měl mít Europol možnost výměny všech informací, s výjimkou osobních údajů, s dalšími institucemi Unie, s donucovacími orgány a školicími zařízeními donucovacích orgánů z třetích zemí i s mezinárodními organizacemi, a to v rozsahu nezbytném pro plnění svých úkolů. Europol by měl mít možnost vyměňovat si takové údaje i se soukromými subjekty, neboť společnosti, firmy, sdružení podniků, nevládní organizace a další soukromé subjekty mají znalosti a údaje s bezprostředním významem pro předcházení závažné trestné činnosti a terorismu a boj proti nim. V zájmu předcházení kyberkriminalitě, která souvisí s incidenty v oblasti bezpečnosti sítí a informací, a boje proti této trestné činnosti by měl Europol na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady o opatřeních k zajištění vysoké společné úrovně bezpečnosti sítí a informací v Unii[31] spolupracovat a vyměňovat si informace, s výjimkou osobních údajů, s vnitrostátními orgány odpovědnými za bezpečnost sítí a informačních systémů. (26) V rozsahu nezbytném pro plnění svých úkolů by měl Europol mít možnost výměny osobních údajů s jinými institucemi Unie. (27) Vazby závažné trestné činnosti a terorismu často sahají za území EU. V rozsahu nezbytném pro plnění svých úkolů by proto Europol měl mít možnost výměny osobních údajů s donucovacími orgány třetích zemí a s mezinárodními organizacemi, jako je Interpol. (28) Europol by měl mít možnost předávat osobní údaje orgánu třetí země či mezinárodní organizaci na základě rozhodnutí Komise, které shledá, že daná země či mezinárodní organizace zajišťuje odpovídající úroveň ochrany údajů, nebo pokud takové rozhodnutí o přiměřenosti nebylo přijato, na základě mezinárodní dohody uzavřené Unií podle článku 218 Smlouvy nebo dohody o spolupráci uzavřené mezi Europolem a danou třetí zemí před vstupem tohoto nařízení v platnost. S ohledem na článek 9 protokolu č. 36 o přechodných ustanoveních připojeného ke Smlouvě by právní účinky takovýchto dohod měly být zachovány až do zrušení, zániku nebo změny těchto aktů za použití Smlouvy. (29) Pokud nelze předat osobní údaje na základě rozhodnutí o přiměřenosti přijatého Komisí nebo mezinárodní dohody uzavřené Unií nebo existující dohody o spolupráci, správní rada a evropský inspektor ochrany údajů by měli mít pravomoc povolit předání či předávání údajů pod podmínkou, že jsou zajištěny odpovídající záruky. Pokud nelze použít žádnou z výše uvedených možností, výkonný ředitel Europolu by měl mít pravomoc předání údajů výjimečně povolit, je-li to v jednotlivých případech nezbytné pro ochranu základních zájmů členského státu, aby se předešlo vážnému a bezprostřednímu nebezpečí souvisejícímu s trestnou činností či terorismem, pokud je takové předání jinak nezbytné nebo je vyžadováno právními předpisy z důvodů veřejného zájmu, nebo pokud s tím subjekt údajů vyslovil souhlas, nebo v případě ohrožení podstatných zájmů subjektu údajů. (30) Europol by měl zpracovávat osobní údaje od soukromých subjektů nebo soukromých osob, pouze pokud mu je předá národní jednotka Europolu v členském státě v souladu s vnitrostátním právem tohoto státu, nebo kontaktní místo v třetí zemí, s níž byla navázána spolupráce prostřednictvím dohody o spolupráci uzavřené podle článku 23 rozhodnutí Rady 2009/371/SVV před vstupem tohoto nařízení v platnost, nebo orgán třetí země či mezinárodní organizace, s nimiž Unie uzavřela dohodu podle článku 218 Smlouvy. (31) Informace, u nichž je zřejmé, že při jejich získání třetí země či mezinárodní organizace porušila lidská práva, se nezpracovávají. (32) V zájmu zaručení vysoké úrovně ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů by se pravidla ochrany údajů v Europolu měla zpřísnit a měla by vycházet ze zásad stanovených nařízením (ES) č. 45/2001[32]. S ohledem na skutečnost, že prohlášení č. 21 připojené ke Smlouvě uznává specifickou povahu zpracovávání osobních údajů v oblasti vymáhání práva, měla by být pravidla ochrany údajů v Europolu samostatná a sladěná s ostatními důležitými nástroji pro ochranu údajů v oblasti policejní spolupráce v Unii, zejména s úmluvou č. 108[33], doporučením Rady Evropy č. R(87) 15 [34] a rámcovým rozhodnutím Rady 2008/977/SVV o ochraně osobních údajů zpracovávaných v rámci policejní a justiční spolupráce v trestních věcech[35] [bude nahrazeno příslušnou směrnicí v okamžiku přijetí]. (33) V mezích možností by se osobní údaje měly rozlišovat podle stupně přesnosti a spolehlivosti. Měla by se rozlišovat fakta od osobních hodnocení, aby se zajistila jak ochrana jednotlivců, tak kvalita a spolehlivost informací zpracovávaných Europolem. (34) V oblasti policejní spolupráce se zpracovávají osobní údaje různých kategorií subjektů údajů. Mezi těmito údaji by měl Europol co nejjednoznačněji rozlišovat. Zejména je třeba chránit osobní údaje osob, jako jsou oběti, svědkové a osoby, které mohou poskytnout důležité informace, jakož i osobní údaje nezletilých. Proto by měl Europol zpracovávat tyto údaje, jen je-li to naprosto nezbytné pro předcházení trestné činnosti patřící mezi cíle Europolu a boj proti ní a jestliže tyto údaje doplňují jiné osobní údaje, které již Europol zpracovává. (35) S ohledem na základní právo na ochranu osobních údajů by Europol měl uchovávat osobní údaje pouze po dobu nezbytnou k plnění svých úkolů. (36) K zaručení bezpečnosti osobních údajů by měl Europol přijmout vhodná technická a organizační opatření. (37) Každý by měl mít právo na přístup k údajům, jež se jej týkají, a na jejich opravu, výmaz či zablokování, nejsou-li tyto údaje již dále potřebné. Práva subjektu údajů a jejich výkon by se neměly dotýkat povinností uložených Europolu a měly by podléhat omezením stanoveným tímto nařízením. (38) Ochrana práv a svobod subjektů údajů vyžaduje jasné rozdělení povinností v tomto nařízení. Členské státy by měly odpovídat zejména za správnost a aktuálnost údajů předaných Europolu a za zákonnost tohoto předání. Europol by měl odpovídat za správnost a aktuálnost údajů dodávaných jinými poskytovateli údajů. Europol by měl též zajistit, aby údaje byly zpracovávány korektně a zákonným způsobem, shromažďovány a zpracovávány za konkrétním účelem, odpovídající z hlediska účelu, pro který jsou zpracovávány, byly pro něj relevantní a ve vztahu k němu přiměřené a nebyly uchovávány po dobu delší, než je pro tento účel nezbytné. (39) Pro účely ověřování zákonnosti zpracovávání údajů, vlastní kontroly a zajištění neporušenosti a bezpečnosti údajů by měl Europol vést záznamy o shromažďování, úpravě, zveřejnění, kombinaci a výmazu osobních údajů a o přístupu k těmto údajům. Europol by měl mít povinnost spolupracovat s evropským inspektorem ochrany údajů a na žádost tyto protokoly či dokumentaci v zájmu kontroly operací zpracovávání údajů zpřístupnit. (40) Europol by měl ustanovit inspektora ochrany údajů, jenž bude nápomocen při sledování souladu s tímto nařízením. Tento inspektor ochrany údajů by měl mít takové postavení, aby mohl plnit své povinnosti a úkoly nezávisle a účinně. (41) Vnitrostátní orgány příslušné k dohledu nad zpracováním osobních údajů by měly sledovat zákonnost zpracování osobních údajů ze strany členských států. Evropský inspektor ochrany údajů, vykonávající své funkce s naprostou nezávislostí, by měl sledovat zákonnost zpracovávání údajů prováděného Europolem. (42) Evropský inspektor ochrany údajů a vnitrostátní orgány dozoru by měli spolupracovat na zvláštních případech vyžadujících účast členských států a v zájmu jednotného uplatňování tohoto nařízení v celé Unii. (43) Vzhledem k tomu, že Europol zpracovává kromě operativních osobních údajů i další osobní údaje, které nesouvisejí s žádným trestním vyšetřováním, mělo by se na zpracovávání těchto údajů vztahovat nařízení (ES) č. 45/2001. (44) Evropský inspektor ochrany údajů by se měl zabývat stížnostmi podanými subjekty údajů a tyto stížnosti šetřit. Šetření na základě podané stížnosti by se mělo s výhradou soudního přezkumu provést v rozsahu, jenž je v daném případě přiměřený. Evropský inspektor ochrany údajů by měl subjekt údajů v rozumné lhůtě informovat o vývoji a výsledku stížnosti. (45) Každá fyzická osoba by měla mít právo na soudní opravný prostředek proti rozhodnutím evropského inspektora ochrany údajů, která se jí týkají. (46) Na Europol by se měla vztahovat obecná pravidla smluvní a mimosmluvní odpovědnosti platná pro orgány, agentury a instituce Unie, s výjimkou odpovědnosti za protiprávní zpracování údajů. (47) Dotčená fyzická osoba by někdy mohla obtížně rozlišit, zda škoda, již utrpěla v důsledku protiprávního zpracovávání údajů, byla způsobena činností Europolu či členského státu. Europol a členský stát, ve kterém došlo k události, ze které škoda vznikla, by proto měly nést společnou a nerozdílnou odpovědnost. (48) V zájmu zaručení toho, že Europol bude mít odpovědnou a transparentní vnitřní organizaci, je s ohledem na článek 88 Smlouvy o fungování Evropské unie nezbytné stanovit způsoby kontroly činností Europolu Evropským parlamentem, do které jsou zapojeny vnitrostátní parlamenty, přičemž musí být patřičně zohledněna potřeba zajistit důvěrnost operativních informací. (49) Na zaměstnance Europolu by se měl vztahovat služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství stanovený nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68[36]. Europol by měl mít možnost přijímat zaměstnance příslušných orgánů členských států jako dočasné zaměstnance s časově omezeným pracovním poměrem v zájmu dodržení zásady rotace, protože následné začlenění zaměstnanců do jejich příslušného orgánu přispívá k úzké spolupráci mezi Europolem a příslušnými orgány členských států. Členské státy by měly přijmout všechna opatření nezbytná k tomu, aby se zaměstnanci přijatí Europolem jako dočasní zaměstnanci mohli po skončení služby v Europolu začlenit do svého původního orgánu státní správy. (50) Vzhledem k povaze úkolů Europolu a úloze výkonného ředitele může být výkonný ředitel vyzván, aby před jmenováním nebo před jakýmkoli prodloužením svého funkčního období učinil prohlášení před příslušným výborem Evropského parlamentu a odpověděl na jeho otázky. Výkonný ředitel by měl rovněž předkládat výroční zprávy Evropskému parlamentu a Radě. Evropský parlament by měl být oprávněn vyzvat výkonného ředitele, aby předložil zprávu o plnění svých úkolů. (51) Europol by měl v zájmu úplné samostatnosti a nezávislosti disponovat samostatným rozpočtem, jehož příjem tvoří zejména příspěvek z rozpočtu Evropské unie. Na příspěvek Unie a veškeré dotace ze souhrnného rozpočtu Unie se vztahuje rozpočtový proces Unie. Kontrolu účtů by měl provádět Účetní dvůr. (52) Na Europol by se mělo vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002[37]. (53) Na Europol by se mělo vztahovat nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF)[38]. (54) Europol zpracovává údaje vyžadující zvláštní ochranu, protože obsahují utajované informace EU a citlivé neutajované informace. Měl by proto vypracovat pravidla o důvěrnosti a zpracovávání těchto informací, a to při zachování základních zásad a minimálních standardů stanovených rozhodnutím 2011/292/EU o bezpečnostních pravidlech na ochranu utajovaných informací EU[39]. (55) Je vhodné pravidelně hodnotit uplatňování tohoto nařízení. (56) Potřebná ustanovení týkající se umístění Europolu v členském státě, kde má ústředí, tj. v Nizozemsku, a zvláštní pravidla pro všechny zaměstnance Europolu a jejich rodinné příslušníky by měla být stanovena v dohodě o ústředí. Hostitelský členský stát by měl dále zajistit co nejlepší podmínky pro řádný chod Europolu, což se týká rovněž školní docházky dětí a dopravy, aby byl přitažlivý pro vysoce kvalitní lidské zdroje v co nejširším zeměpisném měřítku. (57) Europol zřízený tímto nařízením nahrazuje Europol, který byl zřízen rozhodnutím 2009/371/SVV a akademii CEPOL, která byla zřízena rozhodnutím 2005/681/SVV, a navazuje na ně. Měl by proto být právním nástupcem pro všechny jejich smlouvy, včetně pracovních smluv, závazků a nabytého majetku. Mezinárodní dohody uzavřené Europolem zřízeným rozhodnutím 2009/371/SVV a akademií CEPOL zřízenou rozhodnutím 2005/681/SVV zůstávají v platnosti s výjimkou dohody o ústředí uzavřené akademií CEPOL. (58) Aby Europol mohl nadále plnit úkoly Europolu zřízeného rozhodnutím 2009/371/SVV a akademie CEPOL zřízené rozhodnutím 2005/681/SVV podle svých nejlepších možností, měla by se na dobu tří let po vstupu tohoto nařízení v platnost stanovit přechodná opatření, pokud jde o správní radu, výkonného ředitele a vyčlenění části rozpočtu Europolu na vzdělávání a výcvik. (59) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž zřízení subjektu zodpovědného za spolupráci a vzdělávání a výcvik na úrovni Unie v oblasti prosazování práva, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu a účinků akce lépe dosaženo na úrovni Unie, může Rada přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle. (60) [V souladu s článkem 3 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, oznámily tyto členské státy své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.] NEBO [Aniž je dotčen článek 4 Protokolu (č. 21) o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se tyto členské státy neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné]. (61) V souladu s články 1 a 2 Protokolu (č. 22) o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto nařízení, a toto nařízení pro ně není závazné ani použitelné. (62) Toto nařízení dodržuje základní práva a ctí zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie, zejména právo na ochranu osobních údajů a právo na soukromí chráněná články 8 a 7 Listiny a článkem 16 Smlouvy, PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ: Kapitola I OBECNÁ USTANOVENÍ A CÍLE EUROPOLU Článek 1 Zřízení Agentury Evropské unie pro spolupráci a vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva 1. Zřizuje se Agentura Evropské unie pro spolupráci a vzdělávání a výcvik v oblasti prosazování práva (Europol) s cílem zlepšit vzájemnou spolupráci donucovacích orgánů v Evropské unii, prohlubovat a podporovat jejich činnost a vytvořit soudržnou evropskou politiku vzdělávání a výcviku. 2. Europol zřízený tímto nařízením nahrazuje Europol, který byl zřízen rozhodnutím 2009/371/SVV, a akademii CEPOL, která byla zřízena rozhodnutím 2005/681/SVV, a navazuje na ně. Článek 2 Definice Pro účely tohoto nařízení se rozumí: (a) „příslušnými orgány členských států“ všechny policejní orgány a jiné donucovací orgány v členských státech, které jsou podle vnitrostátního práva odpovědné za předcházení trestné činnosti a boj proti ní; (b) „analýzou“ shromažďování, zpracování nebo využití údajů za účelem podpory vyšetřování trestných činů; (c) „institucemi Unie“ orgány, subjekty, mise, úřady a agentury zřízené Smlouvou o Evropské unii a Smlouvou o fungování Evropské unie nebo na jejich základě; (d) „pracovníky donucovacích orgánů“ příslušníci policie a celní správy a pracovníci dalších příslušných služeb, včetně institucí Unie, odpovědných za předcházení závažné trestné činnosti dotýkající se dvou nebo více členských států, terorismu a těm formám trestné činnosti, které se dotýkají společného zájmu, jenž je předmětem některé politiky Unie, a za boj proti takové trestné činnosti, jakož i za řešení nevojenských krizí a mezinárodní policejní činnost při významných událostech; (e) „třetími zeměmi“ země, které nejsou členskými státy Evropské unie; (f) „mezinárodními organizacemi“ mezinárodní organizace a veřejnoprávní subjekty, které jsou jim podřízeny, nebo jiné subjekty zřízené dohodou mezi dvěma nebo více zeměmi nebo na jejím základě; (g) „soukromými subjekty“ subjekty a orgány zřízené podle práva členského státu nebo třetí země, zejména společnosti a firmy, sdružení podniků, neziskové organizace a jiné právnické osoby, na něž se nevztahuje písmeno f); (h) „soukromými osobami“ všechny fyzické osoby; (i) „osobními údaji“ veškeré informace o identifikované nebo identifikovatelné fyzické osobě (dále jen „subjektu údajů“); identifikovatelnou osobou se rozumí osoba, kterou lze přímo či nepřímo identifikovat, zejména podle identifikačního čísla nebo jednoho či více zvláštních prvků její fyzické, fyziologické, psychické, ekonomické, kulturní nebo sociální identity; (j) „zpracováním osobních údajů“ (dále jen „zpracování“ nebo „zpracovávání“) jakýkoli úkon nebo soubor úkonů, které jsou prováděny s osobními údaji pomocí automatizovaných postupů či bez nich, jako je shromažďování, zaznamenávání, uspořádávání, uchovávání, přizpůsobování nebo pozměňování, vyhledávání, nahlížení, používání, sdělování prostřednictvím přenosu, šíření nebo jakékoli jiné zpřístupnění, srovnávání či kombinování, jakož i blokování, výmaz nebo znehodnocení údajů; (k) „příjemcem“ fyzická nebo právnická osoba, orgán veřejné moci, agentura nebo jakýkoli jiný subjekt, kterým jsou údaje sdělovány, ať se jedná či nikoli o třetí osobu; orgány, které mohou získávat údaje v rámci zvláštního šetření, se však za příjemce nepovažují; (l) „předáním osobních údajů“ jakékoli sdělení osobních údajů, které jsou aktivně zpřístupněny omezenému počtu určených stran, přičemž strana předávající údaje má v úmyslu poskytnout příjemci přístup k osobním údajům nebo si toho je vědoma; (m) „evidencí osobních údajů“ (dále jen „evidence“) jakýkoli uspořádaný soubor osobních údajů přístupných podle určených kritérií, ať již je tento soubor centralizován, decentralizován nebo rozdělen podle funkčního či zeměpisného hlediska; (n) „souhlasem subjektu údajů“ jakýkoli svobodný, výslovný a vědomý projev vůle, kterým subjekt údajů dává svolení k tomu, aby osobní údaje, které se jej týkají, byly předmětem zpracování; (o) „administrativními osobními údaji“ veškeré osobní údaje zpracovávané Europolem kromě údajů zpracovávaných za účelem naplnění cílů stanovených v čl. 3 odst. 1 a 2. Článek 3 Cíle 1. Europol podporuje a posiluje činnost příslušných orgánů členských států, jakož i jejich vzájemnou spolupráci při předcházení závažné trestné činnosti dotýkající se dvou nebo více členských států, terorismu a těm formám trestné činnosti, které se dotýkají společného zájmu, jenž je předmětem některé politiky Unie, uvedeným v příloze I, a při boji proti takové trestné činnosti. 2. Europol dále podporuje a posiluje činnost příslušných orgánů členských států, jakož i jejich vzájemnou spolupráci při předcházení trestným činům souvisejícím s trestnými činy uvedenými v odst. 1 a při boji proti těmto trestným činům. Za související trestné činy se považují tyto trestné činy: (a) trestné činy, jejichž účelem je obstarání prostředků pro spáchání trestných činů spadajících do působnosti Europolu; (b) trestné činy, jejichž účelem je usnadnění nebo dokončení trestných činů spadajících do působnosti Europolu; (c) trestné činy, jejichž účelem je dosáhnout nepotrestání trestných činů spadajících do působnosti Europolu. 3. Europol podporuje, rozvíjí, provádí a koordinuje vzdělávací činnosti pro pracovníky donucovacích orgánů. Kapitola II ÚKOLY TÝKAJÍCÍ SE SPOLUPRÁCE V OBLASTI PROSAZOVÁNÍ PRÁVA Článek 4 Úkoly 1. Europol je agentura Evropské unie, která plní v souladu s tímto nařízením následující úkoly: (a) shromažďovat, uchovávat, zpracovávat, analyzovat a vyměňovat si informace; (b) bezodkladně sdělovat členským státům informace, které se jich týkají, a veškeré souvislosti mezi trestnými činy; (c) koordinovat, organizovat a provádět vyšetřování a operativní činnost i) vykonávané společně s příslušnými orgány členských států nebo ii) v rámci společných vyšetřovacích týmů podle článku 5, případně ve spojení s Eurojustem; (d) účastnit se společných vyšetřovacích týmů a navrhovat jejich vytvoření podle článku 5; (e) poskytovat informace a analytickou podporu členským státům při významných mezinárodních událostech; (f) připravovat posouzení hrozeb, strategické a operativní analýzy a všeobecné situační zprávy; (g) rozvíjet, sdílet a šířit odborné znalosti týkající se metod předcházení trestné činnosti, vyšetřovacích postupů a technických a kriminalistických metod, jakož i poskytovat poradenství členským státům; (h) poskytovat technickou a finanční podporu členským státům při přeshraničních operacích a vyšetřování, i v rámci společných vyšetřovacích týmů; (i) podporovat, rozvíjet, provádět, koordinovat a zajišťovat vzdělávání a výcvik pracovníků donucovacích orgánů ve spolupráci se sítí vzdělávacích zařízení členských států, jak je stanoveno v kapitole III; (j) poskytovat institucím Unie zřízeným na základě hlavy V Smlouvy a Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) operativní informace o trestné činnosti a analytickou podporu v oblastech jejich působnosti; (k) poskytovat informace a podporu strukturám a misím EU pro řešení krizí zřízeným na základě Smlouvy o Evropské unii; (l) budovat specializovaná centra Unie pro boj proti určitým typům trestné činnosti, na kterou se vztahuje působnost Europolu, především Evropské centrum pro boj proti kyberkriminalitě. 2. Europol vytváří strategické analýzy a posouzení hrozeb, jejichž účelem je pomáhat Radě a Komisi při stanovování strategických a operačních priorit Unie v boji proti trestné činnosti. Europol také pomáhá při plnění těchto priorit v praxi. 3. Europol poskytuje strategické zpravodajství, čímž napomáhá k účinnému a účelnému využívání zdrojů dostupných na vnitrostátní úrovni a na úrovni Unie pro operativní činnosti a k podpoře takových činností. 4. Europol působí jako ústředna pro boj proti padělání eura v souladu s rozhodnutím Rady 2005/511/SVV ze dne 12. července 2005 o ochraně eura proti padělání[40]. Europol se dále podílí na koordinaci opatření prováděných příslušnými orgány členských států za účelem potírání padělání eura nebo v rámci společných vyšetřovacích týmů, případně ve spolupráci s institucemi Unie a orgány třetích zemí. Článek 5 Účast ve společných vyšetřovacích týmech 1. Europol se může účastnit činnosti společných vyšetřovacích týmů zabývajících se trestnou činností, jež patří mezi jeho cíle. 2. Europolu může v rozsahu stanoveném právem členských států, v nichž je společný vyšetřovací tým nasazen, napomáhat ve všech činnostech a vyměňovat informace se všemi členy společného vyšetřovacího týmu. 3. Pokud se Europol důvodně domnívá, že by zřízení společného vyšetřovacího týmu prospělo vyšetřování, může je navrhnout příslušnému členskému státu a přijmout opatření s cílem pomoci při zřízení takového společného vyšetřovacího týmu. 4. Europol nevyužívá donucovacích opatření. Článek 6 Žádosti Europolu o zahájení trestního vyšetřování 1. Pokud se Europol v určitých případech domnívá, že by mělo být zahájeno trestní vyšetřování trestného činu patřícího mezi jeho cíle, informuje o tom Eurojust. 2. Zároveň Europol požádá národní jednotky dotčených členských států zřízené na základě čl. 7 odst. 2 o zahájení, vedení nebo koordinaci trestního vyšetřování. 3. Národní jednotka neprodleně informuje Europol o zahájení vyšetřování. 4. Pokud se příslušné orgány dotčených členských států rozhodnou žádosti Europolu nevyhovět, sdělí toto rozhodnutí Europolu do jednoho měsíce od předložení žádosti spolu s důvody, které k tomuto rozhodnutí vedly. Důvody nemusí být sděleny, pokud by jejich uvedení: (m) poškodilo zásadní zájmy národní bezpečnosti nebo (n) ohrozilo úspěch probíhajícího vyšetřování nebo bezpečnosti osob. 5. Europol informuje Eurojust o rozhodnutí příslušného orgánu členského státu, kterým tento orgán zahajuje či odmítá zahájení vyšetřování. Článek 7 Spolupráce členských států s Europolem 1. Členské státy spolupracují s Europolem při plnění jeho úkolů. 2. Každý členský stát zřídí či určí národní jednotku, jež je styčným subjektem mezi Europolem a příslušnými orgány členských států, jakož i se vzdělávacími zařízeními pro pracovníky donucovacích orgánů. Každý členský stát pověří vedením národní jednotky jednoho příslušníka. 3. Členské státy zajistí, aby jejich národní jednotky mohly plnit úkoly stanovené tímto nařízením, zejména aby měly přístup do vnitrostátních databází donucovacích orgánů. 4. Europol může při vedení jednotlivých vyšetřování spolupracovat přímo s příslušnými orgány členských států. V takovém případě o tom neprodleně informuje národní jednotku a poskytne jí duplikát všech informací vyměněných v průběhu přímých kontaktů mezi ním a příslušnými orgány. 5. Členské státy, prostřednictvím svých národních jednotek či příslušného orgánu, zejména: (a) dodávají Europolu informace nezbytné pro plnění jeho cílů. Mimo jiné Europolu bezodkladně poskytnou informace týkající se oblastí trestné činnosti považovaných Unií za prioritní. Dále mu poskytují duplikát dvoustranných či vícestranných výměn s jiným členským státem či členskými státy, pokud se tyto výměny týkají trestného činu patřícího mezi cíle Europolu; (b) zajišťují účinnou komunikaci a spolupráci všech příslušných orgánů členských států a vzdělávacích zařízení pro pracovníky donucovacích orgánů v členských státech s Europolem; (c) zvyšují informovanost o činnosti Europolu. 6. Vedoucí národních jednotek se pravidelně scházejí, zejména s cílem projednat a vyřešit problémy, které se objevují při operativní spolupráci s Europolem. 7. Každý členský stát zorganizuje národní jednotku a personálně ji obsadí podle svého vnitrostátního práva. 8. Náklady národních jednotek a příslušných orgánů členských států na komunikaci s Europolem nesou členské státy a s výjimkou nákladů na spojení nejsou Europolu účtovány. 9. Členské státy zajistí minimální úroveň bezpečnosti u všech systémů používaných pro spojení s Europolem. 10. Europol každoročně vypracuje zprávu o objemu a kvalitě informací poskytnutých jednotlivými členskými státy podle odst. 5 písm. a) a o výsledcích jejich národních jednotek. Výroční zpráva se zasílá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a vnitrostátním parlamentům. Článek 8 Styční důstojníci 1. Každá národní jednotka přidělí k Europolu alespoň jednoho styčného důstojníka. Není-li v tomto nařízení uvedeno jinak, podléhají styční důstojníci vnitrostátnímu právu vysílajícího členského státu. 2. Styční důstojníci zřídí v Europolu národní styčné kanceláře a řídí se pokyny své národní jednotky Europolu v souladu s vnitrostátním právem vysílajícího členského státu a předpisy platnými pro správu Europolu. 3. Styční důstojníci napomáhají při výměně informací mezi Europolem a svými členskými státy. 4. Styční důstojníci napomáhají v souladu s vnitrostátním právem při výměně informací mezi svými členskými státy a styčnými důstojníky z jiných členských států. Infrastrukturu Europolu lze v souladu s vnitrostátním právem pro takové dvojstranné výměny použít i v případě trestných činů nespadajících do působnosti Europolu. Práva a povinnosti styčných důstojníků ve vztahu k Europolu určí správní rada. 5. Styční důstojníci požívají v souladu s článkem 65 výsad a imunit, které jsou nezbytné pro plnění jejich úkolů. 6. Europol zajistí, aby styční důstojníci byli v míře nezbytné pro plnění svých úkolů plně informováni o činnosti Europolu a zapojeni do ní. 7. Europol hradí náklady na poskytnutí potřebných prostor v budově Europolu členským státům a na přiměřenou podporu styčným důstojníkům při plnění jejich povinností. Nerozhodne-li rozpočtový orgán na doporučení správní rady jinak, všechny ostatní náklady, které vzniknou v souvislosti s vysláním styčných důstojníků, nese vysílající členský stát, včetně nákladů na vybavení styčných důstojníků. Kapitola III ÚKOLY TÝKAJÍCÍ SE VZDĚLÁVÁNÍ A VÝCVIKU PRACOVNÍKŮ DONUCOVACÍCH ORGÁNŮ Článek 9 Akademie Europolu 1. Útvar Europolu s názvem Akademie Europolu, zřízený tímto nařízením, podporuje, rozvíjí, provádí a koordinuje vzdělávání a výcvik pracovníků donucovacích orgánů zaměřené především na oblasti boje proti závažné trestné činnosti dotýkající se dvou a více členských států a terorismu, na řízení vysoce rizikových akcí s potenciálem narušení veřejného pořádku a vysoce rizikových sportovních akcí, na strategické plánování a velení nevojenským misím Unie i na rozvoj vůdčích schopností a jazykových znalostí pracovníků donucovacích orgánů, a zejména: (a) zvyšuje informovanost: i) o mezinárodních a unijních nástrojích pro spolupráci v oblasti prosazování práva; ii) o institucích Unie, zejména Europolu, Eurojustu a agentuře Frontex, o jejich fungování a úloze; iii) o justičních prvcích spolupráce v oblasti prosazování práva a o možnostech přístupu k informačním kanálům v praxi; (b) podporuje rozvoj regionální a dvoustranné spolupráce členských států mezi sebou a členských států s třetími zeměmi; (c) zabývá se konkrétními oblastmi trestné činnosti či policejní činnosti, v nichž může mít vzdělávání a výcvik na úrovni Unie přínos; (d) vypracovává zvláštní společné učební osnovy pro pracovníky donucovacích orgánů s cílem připravit je na účast v civilních misích Unie; (e) poskytuje členským státům podporu při dvoustranných činnostech, jejichž cílem je budování kapacit donucovacích orgánů v třetích zemích; (f) připravuje školitele a podílí se na zlepšování a výměně osvědčených pedagogických postupů. 2. Akademie Europolu vytváří a pravidelně upravuje výukové nástroje a metodiky, jež uplatňuje v rámci celoživotního učení s cílem zlepšit dovednosti pracovníků donucovacích orgánů. Akademie Europolu hodnotí výsledky těchto činností v zájmu zvýšení jejich kvality, soudržnosti a účinnosti v budoucnosti. Článek 10 Úkoly Akademie Europolu 1. Akademie Europolu připravuje víceleté analýzy strategických vzdělávacích potřeb a víceleté vzdělávací programy. 2. Akademie Europolu rozvíjí a zajišťuje vzdělávací činnosti a vzdělávací nástroje, například: (a) kurzy, semináře, konference, internetové a e-learningové kurzy; (b) společné učební osnovy týkající se zvyšování informovanosti, řešení nedostatků anebo společného postupu proti přeshraničním kriminálním jevům; (c) vzdělávací moduly odstupňované dle náročnosti či podle míry dovedností požadovaných cílovou skupinou a zaměřené na vymezenou zeměpisnou oblast, na určitou oblast trestné činnosti nebo na určitý soubor profesních dovedností; (d) výměnné programy a programy vysílání pracovníků donucovacích orgánů v rámci vzdělávání a výcviku zaměřených na operační praxi. 3. V zájmu soudržné evropské politiky vzdělávání a výcviku jako součásti podpory civilních misí a budování kapacit v třetích zemích Akademie Europolu: (a) posuzuje význam stávajících politik a iniciativ na poli vzdělávání a výcviku pracovníků donucovacích orgánů s evropským rozměrem; (b) vytváří a poskytuje vzdělávání a výcvik při přípravě pracovníků donucovacích orgánů členských států na účast v civilních misích, jehož cílem je mimo jiné vybavit tyto pracovníky příslušnými jazykovými znalostmi; (c) vytváří a poskytuje vzdělávání a výcvik pracovníkům donucovacích orgánů třetích zemí, zejména ze zemí, které se ucházejí o přistoupení k Evropské unii; (d) podle platných priorit Unie spravuje finanční prostředky Unie vyhrazené na zahraniční pomoc s cílem pomáhat třetím zemím při budování kapacit v příslušných oblastech politiky. 4. Akademie Europolu prosazuje vzájemné uznávání vzdělávání a výcviku donucovacích orgánů v členských státech a související evropské normy kvality. Článek 11 Výzkum s významem pro vzdělávání a výcvik 1. Akademie Europolu se účastní výzkumu s významem pro vzdělávací činnosti popsané v této kapitole. 2. Akademie Europolu prosazuje a vytváří partnerství s institucemi Unie a s veřejnými a soukromými akademickými institucemi a podporuje vytváření silnějších partnerství mezi vysokými školami a školicími zařízeními pro pracovníky donucovacích orgánů v členských státech. Kapitola IV ORGANIZACE EUROPOLU Článek 12 Správní a řídicí struktura Europolu Správní a řídicí struktura Europolu se skládá: (a) ze správní rady, která plní funkce stanovené článkem 14; (b) z výkonného ředitele, který vykonává povinnosti stanovené článkem 19; (c) z vědeckého výboru pro vzdělávání v souladu s článkem 20; (d) případně z jakéhokoliv jiného poradního orgánu zřízeného správní radou podle čl. 14 odst. 1 písm. p); (e) případně z výkonné rady v souladu s články 21 a 22. ODDÍL 1 SPRÁVNÍ RADA Článek 13 Složení správní rady 1. Správní rada je složena z jednoho zástupce každého členského státu a dvou zástupců Komise, přičemž všichni mají hlasovací právo. 2. Členové správní rady jsou jmenováni na základě svých zkušeností s řízením organizací veřejného či soukromého sektoru a znalostí o spolupráci v oblasti prosazování práva. 3. Každý člen správní rady je zastupován náhradníkem, jenž je jmenován na základě svých zkušeností s řízením organizací veřejného či soukromého sektoru a znalostí vnitrostátní politiky vzdělávání a výcviku pracovníků donucovacích orgánů. Náhradník vystupuje jako řádný člen ve všech záležitostech týkajících se vzdělávání a výcviku pracovníků donucovacích orgánů. Náhradník zastupuje řádného člena v jeho nepřítomnosti. Řádný člen zastupuje náhradníka v jeho nepřítomnosti ve všech záležitostech týkajících se vzdělávání a výcviku pracovníků donucovacích orgánů. 4. V zájmu kontinuity práce správní rady se všechny strany zastoupené v této radě snaží omezit obměnu svých zástupců. Všechny strany usilují o vyvážené zastoupení žen a mužů ve správní radě. 5. Funkční období řádných členů a náhradníků je čtyřleté. Toto období lze prodloužit. Po uplynutí svého funkčního období nebo v případě odstoupení zastávají členové svou funkci až do okamžiku, kdy jsou znovu jmenováni nebo kdy jsou nahrazeni. Článek 14 Funkce správní rady 1. Správní rada: (a) každoročně schvaluje pracovní program Europolu na následující rok dvoutřetinovou většinou svých členů a v souladu s článkem 15; (b) schvaluje víceletý pracovní program Europolu dvoutřetinovou většinou svých členů v souladu s článkem 15; (c) schvaluje dvoutřetinovou většinou svých členů roční rozpočet Europolu a vykonává další funkce v souvislosti s rozpočtem Europolu stanovené kapitolou XI; (d) schvaluje souhrnnou výroční zprávu o činnosti Europolu a zasílá ji do 1. července následujícího roku Evropskému parlamentu, Radě, Komisi, Účetnímu dvoru a vnitrostátním parlamentům. Souhrnná výroční zpráva o činnosti se zveřejní; (e) přijímá finanční pravidla platná pro Europol v souladu s článkem 63; (f) do 31. ledna schvaluje po zohlednění stanoviska Komise víceletý plán personální politiky; (g) přijímá strategii boje proti podvodům, která je úměrná rizikům podvodu a zohledňuje náklady a přínosy opatření, jež mají být provedena; (h) přijímá pravidla pro předcházení konfliktům zájmů dotýkajících se jejích členů a členů vědeckého výboru pro vzdělávání a výcvik a pro řešení těchto konfliktů; (i) v souladu s odstavcem 2 vykonává ve vztahu k zaměstnancům Europolu pravomoci, které služební řád svěřuje orgánu oprávněnému ke jmenování a které pracovní řád ostatních zaměstnanců svěřuje orgánu oprávněnému uzavírat pracovní smlouvy („pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování“); (j) přijímá vhodná prováděcí pravidla k provedení služebního řádu a pracovního řádu ostatních zaměstnanců v souladu s článkem 110 služebního řádu; (k) jmenuje výkonného ředitele a zástupce výkonného ředitele a případně prodlužuje jejich funkční období či je odvolává z funkce podle článků 56 a 57; (l) stanoví ukazatele výkonnosti a dohlíží na činnost výkonného ředitele a na to, jakým způsobem výkonný ředitel provádí rozhodnutí správní rady; (m) na základě služebního řádu a pracovního řádu ostatních zaměstnanců jmenuje účetního, který je při plnění svých povinností funkčně nezávislý; (n) jmenuje členy vědeckého výboru pro vzdělávání a výcvik; (o) přijímá vhodná následná opatření na základě zjištění a doporučení plynoucích z vnitřních či externích auditních zpráv a hodnocení, jakož i z vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF); (p) přijímá veškerá rozhodnutí týkající se vytvoření vnitřní struktury Europolu a případných změn této struktury; (q) přijme svůj jednací řád. 2. Správní rada přijme podle článku 110 služebního řádu rozhodnutí na základě čl. 2 odst. 1 služebního řádu a článku 6 pracovního řádu ostatních zaměstnanců, kterým přenese příslušné pravomoci orgánu oprávněného ke jmenování na výkonného ředitele a kterým stanoví podmínky, za nichž může být toto přenesení pravomocí pozastaveno. Výkonný ředitel je oprávněn přenést tyto pravomoci na další osoby. Pokud to vyžadují výjimečné okolnosti, může správní rada rozhodnutím dočasně pozastavit přenesení pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování na výkonného ředitele a pravomocí, které výkonný ředitel přenesl na další osoby, a může tyto pravomoci vykonávat sama nebo je může přenést na jednoho ze svých členů nebo na jiného zaměstnance než na výkonného ředitele. Článek 15 Roční pracovní program a víceletý pracovní program 1. Správní rada každoročně schválí do 30. listopadu roční pracovní program na základě návrhu předloženého výkonným ředitelem a s přihlédnutím ke stanovisku Komise. Program předá Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a vnitrostátním parlamentům. 2. Roční pracovní program obsahuje podrobné cíle a předpokládané výsledky včetně ukazatelů výkonnosti. Obsahuje také popis financovaných činností a vymezuje finanční a lidské zdroje přidělené na každou činnost podle zásad sestavování a řízení rozpočtu podle činností. Roční pracovní program musí být v souladu s víceletým pracovním programem uvedeným v odstavci 4. Jasně popíše úkoly, které byly oproti předcházejícímu rozpočtovému roku přidány, změněny či zrušeny. 3. Správní rada změní schválený roční pracovní program, pokud je Europol pověřen novým úkolem. Každá podstatná změna ročního pracovního programu se schvaluje stejným postupem jako původní roční pracovní program. Správní rada může přenést pravomoc k provádění nepodstatných změn ročního pracovního programu na výkonného ředitele. 4. Správní rada také schválí víceletý pracovní program a každoročně jej aktualizuje do 30. listopadu s přihlédnutím ke stanovisku Komise a po poradě s Evropským parlamentem a vnitrostátními parlamenty. Schválený víceletý pracovní program se předloží Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a vnitrostátním parlamentům. Víceletý pracovní program stanoví cíle a předpokládané výsledky včetně ukazatelů výkonnosti. Obsahuje také údaje o částce a počtu zaměstnanců přidělených na každý cíl v souladu s víceletým finančním rámcem a víceletým plánem personální politiky. Obsahuje rovněž strategii vztahů s třetími zeměmi či mezinárodními organizacemi uvedenými v článku 29. Víceletý program se plní prostřednictvím ročních pracovních programů a v případě potřeby se aktualizuje podle výsledků externích a interních hodnocení. Závěry těchto hodnocení se případně zapracují i do ročního pracovního programu na následující rok. Článek 16 Předseda správní rady 1. Správní rada volí ze svých členů předsedu a místopředsedu. Předseda a místopředseda jsou voleni dvoutřetinovou většinou hlasů členů správní rady. Nemůže-li předseda plnit své povinnosti, jeho místo z úřední moci zaujme místopředseda. 2. Funkční období předsedy a místopředsedy činí čtyři roky. Toto období lze jednou prodloužit. Skončí-li však jejich členství ve správní radě v průběhu jejich funkčního období, zaniká týmž dnem bez dalšího též jejich funkce předsedy či místopředsedy. Článek 17 Zasedání správní rady 1. Zasedání správní rady svolává předseda. 2. Jednání se účastní výkonný ředitel Europolu. 3. Řádná zasedání správní rady se konají alespoň dvakrát za rok. Správní rada se schází rovněž z podnětu předsedy, na žádost Komise nebo na žádost alespoň třetiny svých členů. 4. Správní rada může na své zasedání přizvat jako pozorovatele bez hlasovacího práva každého, kdo může svým názorem přispět k jednání. 5. Členům správní rady mohou být v souladu s jednacím řádem nápomocni poradci nebo odborníci. 6. Sekretariát pro správní radu zajišťuje Europol. Článek 18 Pravidla hlasování 1. Aniž jsou dotčeny čl. 14 odst. 1 písm. a), b) a c), čl. 16 odst. 1 a čl. 56 odst. 8, přijímá správní rada rozhodnutí většinou svých členů. 2. Každý člen má jeden hlas. V nepřítomnosti člena s hlasovacím právem je k výkonu hlasovacího práva oprávněn jeho náhradník. 3. Předseda se hlasování účastní. 4. Výkonný ředitel se hlasování neúčastní. 5. Jednací řád správní rady stanoví podrobná pravidla hlasování, zejména podmínky, za nichž může člen zastupovat jiného člena, a případně i pravidla týkající se usnášeníschopnosti. ODDÍL 2 VÝKONNÝ ŘEDITEL Článek 19 Povinnosti výkonného ředitele 1. Výkonný ředitel řídí Europol. Zodpovídá se správní radě. 2. Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise, správní rady či výkonné rady, jedná výkonný ředitel při plnění svých úkolů nezávisle a nevyžaduje ani nepřijímá pokyny od žádné vlády ani jiného subjektu. 3. Výkonný ředitel podává Evropskému parlamentu zprávy o plnění svých úkolů, je-li o to požádán. Rada může výkonného ředitele vyzvat, aby o plnění svých úkolů předložil zprávu. 4. Výkonný ředitel je právním zástupcem Europolu. 5. Výkonný ředitel odpovídá za plnění úkolů svěřených Europolu tímto nařízením. Výkonný ředitel odpovídá zejména za: (a) běžnou správu Europolu; (b) provádění rozhodnutí přijatých správní radou; (c) přípravu ročního pracovního programu a víceletého pracovního programu a jejich předložení správní radě po konzultaci s Komisí; (d) provádění ročního pracovního programu a víceletého pracovního programu a podávání zpráv o jejich provádění správní radě; (e) vypracování souhrnné výroční zprávy o činnosti Europolu a její předložení správní radě ke schválení; (f) vypracování akčního plánu v návaznosti na závěry interních či externích auditních zpráv a hodnocení a na zprávy o vyšetřování a doporučení Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) a za vypracování zpráv o pokroku, které předkládá dvakrát ročně Komisi a pravidelně správní radě; (g) ochranu finančních zájmů Unie uplatňováním preventivních opatření proti podvodům, korupci a jakýmkoli jiným nedovoleným činnostem a, aniž je dotčena vyšetřovací pravomoc úřadu OLAF, účinnými kontrolami a zpětným získáním nesprávně vyplacených částek v případech, kdy jsou zjištěny nesrovnalosti, a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi; (h) vypracování strategie Europolu pro boj proti podvodům a její předložení správní radě ke schválení; (i) přípravu návrhu finančních pravidel Europolu; (j) přípravu návrhu odhadu příjmů a výdajů Europolu a za plnění jeho rozpočtu; (k) přípravu návrhu víceletého plánu personální politiky a jeho předložení správní radě po konzultaci s Komisí; (l) podporu předsedy správní rady při přípravě zasedání správní rady; (m) pravidelné informování správní rady o plnění strategických a operačních priorit Unie v boji proti trestné činnosti. ODDÍL 3 VĚDECKÝ VÝBOR PRO VZDĚLÁVÁNÍ A VÝCVIK Článek 20 Vědecký výbor pro vzdělávání a výcvik 1. Vědecký výbor pro vzdělávání a výcvik je nezávislým poradním orgánem, který zaručuje a usměrňuje vědeckou kvalitu činnosti Europolu v oblasti vzdělávání a výcviku. Výkonný ředitel proto zapojí vědecký výbor pro vzdělávání a výcvik již do počáteční fáze přípravy všech dokumentů uvedených v článku 15 v rozsahu, v jakém se týkají vzdělávání a výcviku. 2. Vědecký výbor pro vzdělávání a výcvik se skládá z jedenácti členů dosahujících nejvyšší akademické či profesní úrovně v oblastech, na které vztahuje kapitola III tohoto nařízení. Správní rada jmenuje členy výboru na základě transparentní výzvy k podání žádostí a výběrového řízení zveřejněných v Úředním věstníku Evropské unie. Členové správní rady nesmí být členy vědeckého výboru pro vzdělávání a výcvik. Členové vědeckého výboru pro vzdělávání a výcvik jsou nezávislí. Nevyžadují ani nepřijímají pokyny od žádné vlády ani jiného subjektu. 3. Seznam členů vědeckého výboru pro vzdělávání a výcvik zveřejní Europol na své internetové stránce a průběžně jej aktualizuje. 4. Funkční období členů vědeckého výboru pro vzdělávání a výcvik je pět let. Nelze jej prodloužit a členové výboru mohou být odvoláni, pokud nesplňují podmínku nezávislosti. 5. Vědecký výbor pro vzdělávání a výcvik volí předsedu a místopředsedu na funkční období pěti let. Stanoviska přijímá prostou většinou. Svolává jej jeho předseda až čtyřikrát ročně. V případě potřeby svolá předseda mimořádné zasedání z vlastního podnětu, nebo na žádost nejméně čtyř členů výboru. 6. Výkonný ředitel, zástupce výkonného ředitele pro vzdělávání a výcvik nebo osoby, které je zastupují, se mohou účastnit zasedání jako pozorovatelé bez hlasovacího práva. 7. Vědeckému výboru pro vzdělávání a výcvik je nápomocen tajemník, což je zaměstnanec Europolu určený výborem a jmenovaný výkonným ředitelem. 8. Vědecký výbor pro vzdělávání a výcvik zejména: (a) poskytuje poradenství výkonnému řediteli a zástupci výkonného ředitele pro vzdělávání a výcvik při přípravě ročního pracovního programu a jiných strategických dokumentů, aby byla zaručena jejich vědecká kvalita a soulad s příslušnými odvětvovými politikami a prioritami Unie; (b) vypracovává nezávislá stanoviska pro správní radu a poskytuje jí poradenství o záležitostech ve své působnosti; (c) vypracovává nezávislá stanoviska a poskytuje poradenství o kvalitě učebních osnov, používaných výukových metodách, možnostech výuky a vědeckém vývoji; (d) na žádost správní rady, výkonného ředitele či zástupce výkonného ředitele pro vzdělávání a výcvik poskytuje veškeré další poradenství o vědeckých aspektech vzdělávací činnosti Europolu. 9. Na roční rozpočet vědeckého výboru pro vzdělávání a výcvik se vyčlení zvláštní rozpočtová položka Europolu. ODDÍL 4 VÝKONNÁ RADA Článek 21 Zřízení Správní rada může zřídit výkonnou radu. Článek 22 Funkce a organizace 1. Výkonná rada je nápomocna správní radě. 2. Výkonná rada plní následující funkce: (a) připravuje rozhodnutí přijímaná správní radou; (b) společně se správní radou přijímá vhodná následná opatření na základě zjištění a doporučení plynoucích z interních či externích auditních zpráv a hodnocení, jakož i na základě zpráv o vyšetřování a souvisejících doporučení Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF); (c) je nápomocna výkonnému řediteli, aniž jsou dotčeny jeho funkce vymezené v článku 19, a poskytuje mu poradenství při provádění rozhodnutí správní rady s cílem posílit dozor nad správním a rozpočtovým řízením. 3. Je-li to z naléhavých důvodů nezbytné, může výkonná rada přijmout určitá prozatímní rozhodnutí jménem správní rady, zejména ve věcech administrativního řízení, včetně pozastavení přenesení pravomocí orgánu oprávněného ke jmenování. 4. Výkonnou radu tvoří předseda správní rady, jeden zástupce Komise ve správní radě a tři další členové jmenovaní správní radou z řad jejích členů. Předseda správní rady je zároveň předsedou výkonné rady. Výkonný ředitel se účastní zasedání výkonné rady, avšak nemá hlasovací právo. 5. Funkční období členů výkonné rady je čtyři roky. Funkční období členů výkonné rady končí v okamžiku, kdy končí jejich členství ve správní radě. 6. Řádná zasedání výkonné rady se konají nejméně jednou za tři měsíce. Dále se výkonná rada schází na mimořádných zasedáních z podnětu předsedy nebo na návrh svých členů. 7. Výkonná rada se řídí jednacím řádem přijatým správní radou. Kapitola V ZPRACOVÁVÁNÍ INFORMACÍ Článek 23 Zdroje informací 1. Europol zpracovává pouze informace, které mu poskytly: (a) členské státy podle svého vnitrostátního práva; (b) instituce Unie, třetí země a mezinárodní organizace podle kapitoly VI; (c) soukromé subjekty podle čl. 29 odst. 2. 2. Europol může přímo získávat a zpracovávat informace včetně osobních údajů z veřejně přístupných zdrojů, jako jsou sdělovací prostředky, včetně internetu a veřejně přístupných údajů. 3. Europol může získávat a zpracovávat informace, včetně osobních údajů, z vnitrostátních či mezinárodních informačních systémů nebo z informačních systémů Unie i prostřednictvím přímého elektronického přístupu, je-li povolen právními nástroji Unie nebo mezinárodními či vnitrostátními právními nástroji. Pokud příslušná ustanovení právních nástrojů Unie nebo mezinárodních či vnitrostátních právních nástrojů obsahují přísnější pravidla pro přístup a využití těchto informací než toto nařízení, řídí se přístup a využití těchto údajů Europolem jimi. Přístup k těmto informačním systémům se udělí pouze řádně zmocněným zaměstnancům Europolu v rozsahu nezbytném pro plnění jejich úkolů. Článek 24 Účely zpracovávání informací 1. V rozsahu nezbytném pro dosažení cílů stanovených v čl. 3 odst. 1 a 2 zpracovává Europol informace, včetně osobních údajů, pouze za účelem: (a) křížové kontroly s cílem nalézt souvislosti mezi informacemi; (b) analýz strategické či tematické povahy; (c) operativních analýz v určitých případech. 2. Kategorie osobních údajů a kategorie subjektů údajů, jejichž údaje mohou být shromažďovány za jednotlivými účely uvedenými v odstavci 1, jsou uvedeny v příloze 2. Článek 25 Stanovení účelu zpracovávání informací 1. Členský stát, instituce Unie, třetí země nebo mezinárodní organizace, které poskytují informace Europolu, stanoví účel jejich zpracování podle článku 24. Pokud tak neučiní, Europol určí důležitost těchto informací a posoudí účel jejich zpracovávání. Europol může zpracovávat informace za jiným účelem, než za jakým byly poskytnuty, pouze se souhlasem poskytovatele údajů. 2. Členské státy, instituce Unie, třetí země a mezinárodní organizace mohou při předání informací omezit přístup k nim či jejich využití; takové omezení může být obecné či konkrétní povahy a může se vztahovat i na výmaz či zničení informací. Pokud vyvstane potřeba takových omezení až po předání informací, uvědomí o tom Europol. Europol musí taková omezení dodržovat. 3. Europol může jakýmkoli způsobem omezit přístup k informacím získaným z veřejně přístupných zdrojů a jejich využívání ze strany členských států, institucí Unie, třetích zemí a mezinárodních informací. Článek 26 Přístup zaměstnanců členských států a Europolu k informacím uchovávaným Europolem 1. Členské státy mají přístup ke všem informacím poskytnutým k účelům podle čl. 24 odst. 1 písm. a) a b) a mohou v těchto informacích vyhledávat, aniž je dotčeno právo členských států, institucí Unie, třetích zemí a mezinárodních organizací omezovat přístup k těmto údajům či jejich využívání. Členské státy určí příslušné orgány, které mohou takové vyhledávání provádět. 2. k informacím poskytnutým k účelům podle čl. 24 odst. 1 písm. c) mají členské státy nepřímý přístup na základě systému hit/no hit (vyhledávání shod položek bez uveřejnění dodatečných informací), aniž jsou dotčena jakákoli omezení stanovená členskými státy, institucemi Unie, třetími zeměmi či mezinárodními organizacemi poskytujícími informace podle čl. 25 odst. 2. V případě shody zahájí Europol postup, kterým mohou být informace, jež vedly k nalezení shody, sdíleny na základě rozhodnutí členského státu, který dané informace Europolu poskytl. 3. Zaměstnanci Europolu řádně zmocnění výkonným ředitelem mají přístup k informacím zpracovávaným Europolem v rozsahu nezbytném pro plnění svých úkolů. Článek 27 Přístup agentury Eurojust a úřadu OLAF k informacím Europolu 1. Europol přijme všechna vhodná opatření k tomu, aby agentuře Eurojust a Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) umožnil v rámci jejich pravomocí přístup ke všem informacím poskytnutým k účelům podle čl. 24 odst. 1 písm. a) a b) a vyhledávání v těchto informacích, aniž je dotčeno právo členských států, institucí Unie, třetích zemí a mezinárodních organizací omezovat přístup k těmto údajům či jejich využívání. Pokud agentura Eurojust nebo úřad OLAF naleznou při vyhledávání shodu s informacemi zpracovávanými Europolem, informují o tom Europol. 2. Europol přijme všechna vhodná opatření k tomu, aby agentuře Eurojust a úřadu OLAF umožnil v rámci jejich pravomocí nepřímý přístup na základě systému hit/no hit (vyhledávání shod položek bez uveřejnění dodatečných informací) k informacím poskytnutým k účelům podle čl. 24 odst. 1 písm. c), aniž jsou dotčena jakákoli omezení stanovená členskými státy, institucemi Unie, třetími zeměmi či mezinárodními organizacemi podle čl. 25 odst. 2. V případě shody zahájí Europol postup, kterým mohou být informace, jež vedly k nalezení shody, sdíleny na základě rozhodnutí členského státu, instituce Unie, třetí země či mezinárodní organizace, které dané informace Europolu poskytly. 3. Vyhledávání informací podle odstavců 1 a 2 je možné pouze za účelem zjištění, zda se informace v držení agentury Eurojust či úřadu OLAF shodují s informacemi zpracovávanými Europolem. 4. Europol povolí vyhledávání podle odstavců 1a 2 až poté, co jej informuje agentura Eurojust, kteří národní členové, jejich zástupci a asistenti a zaměstnanci Eurojustu jsou oprávněni provádět taková vyhledávání, a úřad OLAF, kteří zaměstnanci tohoto úřadu jsou oprávněni provádět taková vyhledávání. 5. Pokud během doby, kdy Europol zpracovává informace v souvislosti s určitým vyšetřováním, Europol či členský stát zjistí, že je nezbytná koordinace, spolupráce či podpora ze strany agentury Eurojust či úřadu OLAF v rámci jejich pravomocí, vyrozumí je Europol o této skutečnosti a na základě rozhodnutí členského státu, který informace poskytl, zahájí postup pro sdílení informací. V takovém případě se agentura Eurojust nebo úřad OLAF poradí s Europolem. 6. Agentura Eurojust, počítaje v to kolegium, národní členy, jejich zástupce, asistenty a zaměstnance, a úřad OLAF dodržují všechna omezení přístupu k informacím či jejich využívání, ať obecné nebo konkrétní povahy, stanovená členskými státy, institucemi Unie, třetími zeměmi či mezinárodními organizacemi podle čl. 25 odst. 2. Článek 28 Povinnost informovat členské státy 1. Jestliže má Europol při plnění svých úkolů podle čl. 4 odst. 1 písm. b) sdělit členskému státu informace, které se tohoto členského státu týkají a na které se vztahuje omezení přístupu na základě čl. 25 odst. 2 bránící jejich sdílení, obrátí se ohledně omezení přístupu na poskytovatele údajů a vyžádá si od něj povolení ke sdílení. Bez takového povolení není možno informace sdílet. 2. Bez ohledu na jakékoliv omezení přístupu vyrozumí Europol členský stát o informacích, které se tohoto členského státu týkají, (a) je-li to naprosto nezbytné v zájmu zabránění bezprostřednímu nebezpečí souvisejícímu se závažnou trestnou činností nebo teroristickými trestnými činy nebo (b) je-li to zásadní pro zabránění bezprostřednímu a vážnému ohrožení veřejné bezpečnosti tohoto členského státu. V takovém případě Europol co nejdříve informuje poskytovatele údajů o sdílení těchto informací a uvede důvody, které jej k takovému hodnocení situace vedly. Kapitola VI VZTAHY S PARTNERY ODDÍL 1 SPOLEČNÁ USTANOVENÍ Článek 29 Společná ustanovení 1. V míře nezbytné pro plnění svých úkolů může Europol navázat a udržovat spolupráci s institucemi Unie v souladu s úkoly těchto subjektů, s donucovacími orgány třetích zemí, školicími zařízeními donucovacích orgánů z třetích zemí, jakož i s mezinárodními organizacemi a soukromými subjekty. 2. V míře nezbytné pro plnění svých úkolů a s ohledem na omezení podle čl. 25 odst. 2 si může Europol se subjekty uvedenými v odstavci 1 přímo vyměňovat všechny informace s výjimkou osobních údajů. 3. Europol může přijímat a zpracovávat osobní údaje od subjektů uvedených v odstavci 1, s výjimkou soukromých subjektů, v míře nezbytné pro plnění svých úkolů a pokud je to v souladu s ustanoveními této kapitoly. 4. Aniž je dotčen čl. 36 odst. 4, Europol předává osobní údaje institucím Unie, třetím zemím a mezinárodním organizacím, pouze pokud je to nezbytné pro předcházení trestné činnosti, na kterou se vztahuje působnost Europolu, nebo boj proti ní a je-li to v souladu s touto kapitolou. Jestliže údaje, které mají být předány, poskytl členský stát, vyžádá si Europol jeho souhlas, (a) ledaže by takový souhlas bylo možno předpokládat, protože členský stát výslovně neomezil možnost následného předávání, nebo (b) ledaže by členský stát dal k takovému následnému předání předchozí souhlas, a to buď obecný, nebo omezený určitými podmínkami. Tento souhlas lze kdykoliv odvolat. 5. Následné předávání osobních údajů členskými státy, institucemi Unie, třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi je zakázáno, ledaže by k němu Europol udělil výslovný souhlas. ODDÍL 2 VÝMĚNY/PŘEDÁVÁNÍ OSOBNÍCH ÚDAJŮ Článek 30 Předávání osobních údajů institucím Unie S ohledem na možná omezení podle čl. 25 odst. 2 nebo 3 může Europol přímo předávat osobní údaje institucím Unie v míře nezbytné pro plnění svých úkolů či úkolů přijímající instituce Unie. Článek 31 Předávání osobních údajů třetím zemím a mezinárodním organizacím 1. Europol může předávat osobní údaje orgánu třetí země či mezinárodní organizaci v míře nezbytné pro plnění svých úkolů na základě: (a) rozhodnutí Komise přijatého podle [článků 25 a 31 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů], že daná země či mezinárodní organizace nebo zpracovatelé údajů v dané třetí zemi či mezinárodní organizaci zajišťují odpovídající úroveň ochrany údajů (rozhodnutí o přiměřenosti); (b) mezinárodní dohody uzavřené mezi Unií a danou třetí zemí či mezinárodní organizací podle článku 218 Smlouvy, která zajišťuje dostatečná ochranná opatření na ochranu soukromí, základních práv a svobody osob; (c) dohody o spolupráci uzavřené mezi Europolem a danou třetí zemí či mezinárodní organizací podle článku 23 rozhodnutí 2009/371/SVV, a to před dnem použitelnosti tohoto nařízení. K takovému předání se nevyžaduje další povolení. Za účelem provedení takových dohod či rozhodnutí o přiměřenosti může Europol uzavřít pracovní ujednání. 2. Odchylně od odstavce 1 může výkonný ředitel v jednotlivých případech schválit předání osobních údajů třetí zemi či mezinárodní organizaci, jestliže: (a) předání údajů je naprosto nezbytné pro ochranu základních zájmů jednoho či více členských států v rámci působnosti Europolu; (b) předání údajů je naprosto nezbytné v zájmu zabránění bezprostřednímu nebezpečí souvisejícímu s trestnou činností nebo teroristickými trestnými činy; (c) předání je jinak nezbytné nebo je vyžadováno právními předpisy z důvodů důležitého veřejného zájmu nebo pro uplatnění, výkon nebo obhajobu právních nároků před soudem; (d) předání je nezbytné pro ochranu životních zájmů subjektu údajů nebo jiné osoby. Správní rada může také po dohodě s evropským inspektorem ochrany údajů schválit předávání údajů v souladu s písmeny a) až d) s přihlédnutím k ochranným opatřením na ochranu soukromí, základních práv a svobody osob, a to na dobu nejvýše jednoho roku, která může být prodloužena. 3. Výkonný ředitel informuje správní radu a evropského inspektora ochrany údajů o případech, u nichž použil odstavec 2. Článek 32 Osobní ú