[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 21.5.2007 KOM(2007) 253 v konečném znění SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Zpráva Komise o provádění nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 o státní podpoře uhelnému průmyslu {SEK(2007) 602} SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU, RADĚ, EVROPSKÉMU HOSPODÁŘSKÉMU A SOCIÁLNÍMU VÝBORU A VÝBORU REGIONŮ Zpráva Komise o provádění nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 o státní podpoře uhelnému průmyslu 1. Úvod 1.1. Historický vývoj státní podpory uhelnému průmyslu Uhlí je dnes ve svých různých formách od lignitu po černé uhlí důležitým zdrojem energie v EU. Pokrývá 17 % celkové spotřeby energie a přibližně 30 % výroby elektřiny. EU dováží přibližně jednu třetinu uhlí, které spotřebuje. Od padesátých let dvacátého století již část domácí produkce uhlí nemohla na trhu konkurovat zejména kvůli snížení nákladů na přepravu uhlí ze třetích zemí, vyčerpání uhelných revírů s geologicky atraktivními podmínkami a kvůli zvýšeným mzdovým nákladům. Evropské společenství uhlí a oceli (dále jen „ESUO“) a Evropské společenství (dále jen „ES“) umožnilo členským státům udělovat uhelnému průmyslu dotace s cílem umožnit bezproblémový proces restrukturalizace a uzavření. Nejnovějším právním základem pro tento účel je nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 o státní podpoře uhelnému průmyslu (dále jen „uhelné nařízení“)[1]. Bylo přijato na základě čl. 87 odst. 3 písm. e) Smlouvy o ES a stanovuje výjimku z obecného zákazu státní podpory. Nařízení umožňuje podporu na uzavření (článek 4), podporu na běžnou výrobu (čl. 5 odst. 3), investiční podporu (čl. 5 odst. 2) a podporu na pokrytí závazků vzniklých v minulosti (článek 7) pod podmínkou, pokud jde o články 4 a 5, že se podpora bude snižovat (článek 6) a že členské státy zahrnou doly do plánu přístupu k uhelným rezervám, který vyžaduje schválení Komise (článek9). Na základě tohoto nařízení Komise povolila státní podporu v různých členských státech. 1.2 Rozsah působnosti zprávy Rozsah působnosti této zprávy je uveden v článku 11 uhelného nařízení. Článek 13 stanovuje pravidla pro přezkoumání uhelného nařízení z hlediska závěrů Komise v její zprávě. Článek 14 odst. 3 obsahuje ustanovení o skončení použitelnosti nařízení, podle kterého „použitelnost tohoto nařízení končí dnem 31. prosince 2010". Politický kontext této zprávy stanovilo sdělení Komise „Energetická politika pro Evropu"[2], Zelená kniha „Evropská strategie pro udržitelnou, konkurenceschopnou a bezpečnou energii"[3], obnovená strategie udržitelného rozvoje[4], Göteborská strategie[5] a sdělení Komise „Udržitelný rozvoj v Evropě pro lepší svět – evropská strategie udržitelného rozvoje"[6]. 2. VÝSLEDKY PROVÁDěNÍ UHELNÉHO NAřÍZENÍ V LETECH 2002 Až 2006 Uhelné nařízení vstoupilo v platnost 24. července 2002. Článek 14 však předpokládá, že členské státy budou mít možnost poskytovat podporu pro období od 24. července 2002 do 31. prosince 2002 podle pravidel rozhodnutí č. 3632/93/ESUO ze dne 28. prosince 1993 o stanovení pravidel Společenství pro státní podporu uhelnému průmyslu (uhelné rozhodnutí). Všechny členské státy, které poskytly podporu v tomto období, využily tuto možnost[7]. Uhelné nařízení se tak de facto začalo provádět až od 1. ledna 2003. S ohledem na členské státy, které k EU přistoupily 1. května 2004 a 1. ledna 2007, začala Komise uhelné nařízení provádět od 1. května 2004, resp. od 1. ledna 2007. Před tímto datem uplatňovaly vnitrostátní orgány pro hospodářskou soutěž znění uhelného nařízení podle takzvaných evropských dohod. Údaje, které měla Komise k dispozici za období před přistoupením, byly zahrnuty do této zprávy. Po ukončení těžby uhlí ve Francii v roce 2004 dnes 11 členských států těží uhlí, na které se vztahuje uhelné nařízení[8]. Z kandidátských zemí těží uhlí, na které se vztahuje uhelné nařízení, také Turecko a Bývalá jugoslávská republika Makedonie. 2.1. Přehled použití státní podpory uhelnému průmyslu a výsledky procesu restrukturalizace 2.1.1 Podpora na běžnou výrobu a investiční podpora (čl. 5 odst. 2 a čl. 5 odst. 3 uhelného nařízení) Lze rozlišovat 3 skupiny členských států: státy, které zastavily uhelné dotace pro doly v provozu (Česká republika, Francie, Itálie), státy, které poskytují investiční podporu (Polsko, Slovensko, Spojené království), a státy, které poskytují podporu na běžnou výrobu (Bulharsko, Německo, Maďarsko, Rumunsko, Slovinsko, Španělsko). Úplné zastavení uhelných dotací Francie uzavřela svůj poslední uhelný důl v roce 2004. V roce 2006 Francie povolila soukromému podniku, který neobdrží dotace, aby započal těžební činnost v novém povrchovém uhelném dole v oblasti L'arc (Gardanne). Česká republika zprivatizovala uhelné doly, které byly dříve ve vlastnictví státu, a rozhodla se přestat poskytovat dotace. To vedlo k významnému snížení jak produkce dolů, tak zaměstnanosti. Privatizovaný důlní podnik OKD dnes úspěšně konkuruje na světovém trhu. Itálie má v provozu jeden uhelný důl na Sardinii, pro který Komisi nebyla oznámena státní podpora[9]. V těchto 3 zemích je proces restrukturalizace dokončen. Investiční podpora (čl. 5 odst. 2 uhelného nařízení) Spojené království, Polsko a Slovensko omezily svoje dotace pro investiční podporu podle čl.5 odst. 2 uhelného nařízení. Spojené království a Slovensko úplně zprivatizovaly doly, které byly dříve ve vlastnictví státu. V Polsku proces privatizace pokračuje. Tabulka 1 (viz SEK (2007) 602) ukazuje celkovou výši investiční podpory, kterou Komise schválila. Proces restrukturalizace uhelného průmyslu v těchto zemích je dokončen a všechny uhelné doly, které zdaleka nepokrývaly vlastní náklady, zmizely z trhu. Tyto členské státy se však rozhodly, že v rámci své celkové energetické strategie chtějí na trhu udržet ty uhelné doly, které mají určitou perspektivu, že budou životaschopné bez podpory na běžnou výrobu. Podpora na běžnou výrobu (čl. 5 odst. 3 uhelného nařízení) Bulharsko, Německo, Maďarsko, Rumunsko a Španělsko se rozhodly zachovat režimy podpory na běžnou výrobu. Státní těžební průmysl těchto zemí by bez takové podpory na běžnou výrobu pravděpodobně nepřežil. Zdá se, že úspěch procesu restrukturalizace je omezený, protože výrobní náklady byly pouze mírně sníženy, nebo se zvýšily[10]. Zdá se, že v těchto zemích jsou dosaženy hranice možného růstu výkonnosti těžby uhlí. Náklady na těžbu zůstávají mimořádně vysoké ve srovnání se světovou tržní cenou uhlí (tabulka 2 vycházela z čísel za rok 2006[11] - viz SEK (2007) 602). Průměrná cena dovezeného uhlí byla ve druhé polovině roku 2005 60 EUR za tunu ekvivalentu uhlí[12], což je méně než polovina průměrných nákladů na těžbu ve Španělsku, Německu a Maďarsku. Tyto doly tedy nejsou ze strukturálního hlediska na světovém trhu konkurenceschopné. Tabulka 3 (viz SEK (2007) 602) ukazuje celkovou výši podpory na běžnou výrobu, kterou Komise schválila. Ve Španělsku představuje elektřina vyrobená z tohoto uhlí 4 % celkové výroby elektřiny, v Německu 10 % a v Maďarsku 0,1 %. Maďarsko v současné době plánuje, že podporu na běžnou výrobu zastaví v roce 2014. Německo to zamýšlí učinit v roce 2018. 2.1.2 Podpora na uzavření (článek 4 uhelného nařízení) a podpora na pokrytí závazků vzniklých v minulosti (článek 7 uhelného nařízení) Uhelné nařízení obsahuje dva různé nástroje pro usnadnění uzavření dolů, které nejsou na světovém trhu konkurenceschopné: podporu na uzavření, což je podpora pokrývající provozní ztráty dolů až do data uzavření, a podporu na pokrytí závazků vzniklých v minulosti, která pokrývá určité kategorie sociálních a ekologických závazků vyplývajících z těžby uhlí[13]. Podpora na uzavření (článek 4 uhelného nařízení) K uzavření neziskových dolů došlo ve všech členských státech, které těží uhlí, s výjimkou Itálie. Německo, Španělsko a Francie poskytly podporu na uzavření podle článku 4 uhelného nařízení, aby zmírnily sociální důsledky uzavření dolů. Výši poskytnuté podpory lze vidět v tabulce 4 (viz SEK (2007) 602). V období let 2003 až 2006 Francie uzavřela 2 doly, Německo uzavřelo 2 doly, Španělsko uzavřelo 8 výrobních jednotek a do konce roku 2007 se zavázalo uzavřít dalších 9 dolů[14]. V tomto období došlo k uzavření dolů také v jiných členských státech. Maďarsko uzavřelo 2 doly, Slovensko 1 důl a Polsko 3 doly. K těmto uzavřením došlo bez vyplácení podpory na uzavření. Podpora na pokrytí závazků vzniklých v minulosti (článek 7) V České republice a ve Francii stát i nadále vyplácí dotace na sociální a ekologické závazky vzniklé v minulosti. Zdá se však, že těžební podniky, které jsou stále v provozu, nemají z těchto plateb prospěch[15]. Ostatní členské státy s výjimkou Maďarska a Itálie převzaly do určité míry sociální a ekologické náklady vzniklé v minulosti nejen za uzavřené doly, ale také za doly, které jsou ještě v provozu[16]. Tabulka 5 (viz SEK (2007) 602) ukazuje celkové výše podpory povolené na závazky vzniklé v minulosti. 2.1.3 Vývoj produkce dolů a vývoj zaměstnanosti V zemích EU-25 klesala celková produkce dolů a celková zaměstnanost v oblasti těžby v období let 2003 až 2006. Tabulka 6 (produkce dolů v letech 1998 až 2004, viz SEK (2007) 602) a tabulka 7 (zaměstnanost v oblasti těžby v roce 2004, viz SEK (2007) 602) ukazují vývoj podle jednotlivých zemí. 2.2 Role domácích zdrojů energie v celkové skladbě zdrojů energie EU a dopad uhelných dotací na vnitřní trh s energií 2.2.1 Role domácích zdrojů energie ve skladbě zdrojů energie EU Spotřeba primární energie obecně ukazuje, jak jsou používaná paliva různorodá. Nejvýznamnějším primárním palivem pro většinu členských států je ropa a druhým nejvýznamnějším je zemní plyn. To lze vidět na grafu 1 (viz SEK (2007) 602). Použití domácích fosilních paliv se v členských státech značně liší v závislosti na geologických podmínkách a na stupni využívání zdrojů. Kromě uhlí se těží plyn (Dánsko, Francie, Německo, Maďarsko, Nizozemsko, Spojené království), ropa (Česká republika, Německo, Maďarsko, Spojené království), ropná břidlice (Estonsko) a rašelina (v několika členských státech, používá se zejména v Irsku a Finsku). Pokud jde o výrobu elektřiny, většina členských států používá k výrobě elektřiny různá paliva. Konkrétní skladba paliv se v jednotlivých zemích liší, důležitou pozici však zaujímá uhlí, plyn, jaderná a vodní zdroje (viz graf 2, SEK (2007) 602). Uhlí hraje význačnou úlohu ve skladbě paliv a pokrývá 30 % výroby elektřiny. Jedna třetina této elektřiny[17] je vyráběna z uhlí nízké kvality kategorie C ( ortolignitu ), který není způsobilý pro státní podporu podle uhelného nařízení. Další třetina se vyrábí z domácího uhlí, které je způsobilé pro státní podporu podle uhelného nařízení Zbývající třetina se vyrábí z dováženého uhlí. Přibližně 45 % domácího uhlí způsobilého pro státní podporu podle uhelného nařízení dostává buď podporu na běžnou výrobu nebo investiční podporu. Jinými slovy, subvencované domácí uhlí slouží jako palivo pro 4,5 % výroby elektřiny v EU. Využití domácích zdrojů obnovitelné energie ve státech EU-25 za poslední roky stouplo, jak lze vidět v grafu 3 (viz SEK (2007) 602). Obnovitelné zdroje energie dnes představují přibližně 6 % celkové spotřeby energie a asi 16 % celkové spotřeby elektřiny. Lze očekávat další zvýšení, protože členské státy přijaly cíle pro výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů ve směrnici 2001/77/ES o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu[18]. Dne 10. ledna 2007 Komise přijala „Plán obnovitelných zdrojů energie“[19], ve kterém navrhuje zavést povinný cíl ve výši 20 % pro podíl obnovitelných zdrojů energie ve spotřebě energie v EU do roku 2020. Tento cíl byl schválen Evropskou radou na schůzce ve dnech 8.–9. března 2007. 2.2.2 Dopad uhelných dotací na vnitřní trh Státní podpora uhelnému průmyslu může nepříznivě ovlivňovat tři různé výrobkové trhy: trh s uhlím, trh s ocelí a trh s elektřinou. Dochází také k vedlejšímu vlivu na odvětví důlního strojírenství a ekologických technologií. Dopad na trh s uhlím Uhlí má velmi rozdílnou kvalitu. V závislosti na kvalitě se liší zaplacené ceny a možná využití. V souladu s tím je pravděpodobné, že z hlediska hospodářské soutěže je pro uhlí nutné rozlišovat více než jeden výrobkový trh[20]. Geografický rozměr těchto výrobkových trhů se také bude pravděpodobně lišit, protože uhlí vysoké a střední kvality lze snadno přepravovat a existuje pro něj celosvětový trh, zatímco u uhlí nízké kvality Komise zjistila, že přepravní náklady omezují zeměpisný výrobkový trh[21]. Státní podpora pro uhelný průmysl má dopad na trhy s uhlím, protože státní podpora udržuje podniky a doly, které by jinak s podnikáním skončily. Narušení trhu v rámci EU je však zřejmě omezeno tím, že nejvíce podporované uhlí, na které se vztahuje uhelné nařízení, se spotřebovává na vnitrostátním trhu. Kromě Polska a v menším rozsahu České republiky žádná země nevyváží své uhlí. To naznačuje, že existuje pouze malá přímá soutěž mezi uhlím vytěženým v různých členských státech[22]. Tuto analýzu potvrzují konzultace, které Komise provedla při přípravě této zprávy. S ohledem na uhlí nízké kvality se zdá, že dopad státní podpory je omezený tím, že náklady na přepravu uhlí nízké kvality jsou vysoké a že mezi doly existuje jen omezený stupeň soutěže, protože většina těžby se využívá v blízkých elektrárnách[23]. Dopad na trh s elektřinou Aby se zabránilo vedlejším vlivům státní podpory uhelnému průmyslu na trh s elektřinou, obsahuje čl. 4 písm. e) uhelného nařízení ochrannou doložku. Během konzultací Komise odpověděly tři nevládní organizace zabývající se životním prostředím[24], že uhelné dotace narušily trh s elektřinou ve prospěch uhlí. Tvrdí, že „energetické odvětví má stále daleko k tomu, aby poskytovalo rovnocenné hrací pole pro všechny zdroje dodávek. Možnosti volby tzv. špinavé energie jako uhlí a jaderná energie těžily celá desetiletí ze státní podpory, často na značně chráněných a monopolních trzích” . Tuto otázku podrobně analyzovala studie provedená pro Komisi organizací Europe Economics a došla k závěru, že státní podpora uhelnému průmyslu ovlivňuje pouze zabezpečení zdrojů uhlí, tj. rozhodnutí nakoupit uhlí vytěžené doma nebo nakoupit dovezené uhlí. Studie nezjistila žádný náznak, že státní podpora uhelnému průmyslu ovlivňuje celkovou skladbu paliv, tj. na podíl uhlí při výrobě elektřiny. Toto stanovisko podporuje odpověď Evropského sdružení elektroenergetických podniků (EURELECTRIC) na konzultace zainteresovaných stran . Komise se domnívá, že kombinované použití čl. 4 písm. c) a čl. 4 písm. e) nařízení by mělo znemožnit, aby měly podpory na uhlí dopad na trh s elektřinou[25]. Komise však poznamenává, že státní podpora uhelnému průmyslu by mohla mít dopad na vnitřní trh s elektřinou, zejména s ohledem na investiční rozhodnutí pro nové uhelné elektrárny. V případě, že investor může být ujištěn, že státní podpora umožní těžbu uhlí z domácích dolů v blízké budoucnosti, postaví novou elektrárnu vedle dolu, aby minimalizoval přepravní náklady. Jestliže je naopak podpora pro domácí těžbu neschopnou konkurence nejistá, mohlo by pravděpodobně dojít k výstavbě elektrárny v blízkosti vnitrozemské vodní cesty, aby se náklady na přepravu dovezeného uhlí minimalizovaly. Dopad na trh s produkcí koksu a s ocelí Ochranná doložka v čl. 4 písm. e) nařízení se také týká trhů s produkcí koksu a s ocelí. Ani zainteresované strany, ani členské státy neuvedly žádné postřehy o možném narušení hospodářské soutěže na těchto trzích. 2.3 Problémy, se kterými se Komise setkala při provádění uhelného nařízení Komise se při provádění současných pravidel státní podpory uhelnému průmyslu setkala s 5 hlavními problémy: kontrola kritéria „žádná narušení cen” (čl. 4 písm. c) uhelného nařízení), rozdíl mezi uhlím, které podléhá nařízení, a uhlím, které nařízení nepodléhá, snížení výrobních nákladů, kontrola kategorií podpory na pokrytí závazků vzniklých v minulosti stanovených v příloze uhelného nařízení a kontrola uzavření dolů. 2.3.1 Kontrola s ohledem na čl. 4 odst. c) nařízení Podle čl. 4 odst. c) uhelného nařízení „ výše podpory na tunu měrného paliva nesmí způsobit snížení cen uhlí ze Společenství pod úroveň cen uhlí podobné kvality ze třetích zemí ”. Dodržování tohoto článku je obtížné ověřit zejména ve dvou případech: Integrované těžební a elektrárenské společnosti. V několika členských státech[26] představují uhelné doly a elektrárny jeden podnik. V takovém případě je cena uhlí stanovena jako součást vnitropodnikové transakce, což je již kvůli její povaze obtížné sledovat zvenku. Komise tento problém řešila v možné míře prostřednictvím hloubkové analýzy jednotlivých případů. Žádná světová tržní cena. Pro uhlí nízké kvality neexistuje světová tržní cena, protože obchodování tímto uhlím v podstatě neexistuje – jak bylo vysvětleno výše, musí být uhlí nízké kvality kvůli vysokým přepravním nákladům a nízké výhřevnosti spotřebováno v geografické blízkosti jeho výroby. V takových případech Komise ověřovala, zda metody výpočtu ceny byly přiměřené a nevedly k narušení soutěže na trhu s výrobou elektřiny[27]. 2.3.2 Rozdíl mezi uhlím, na které se vztahuje nařízení, a uhlím, na které se nařízení nevztahuje Podle čl. 2 písm. a) uhelného nařízení se nařízení vztahuje pouze na uhlí vysoké, střední a nízké kvality kategorie A a B ve smyslu mezinárodního systému kodifikace uhlí stanoveného Evropskou hospodářskou komisí OSN, zatímco na uhlí nízké kvality kategorie C a jiná pevná domácí fosilní paliva jako ropná břidlice, živičné písky a rašelina se nevztahuje a upravují je obecná pravidla pro státní podporu. Pro členské státy ESUO zavedla Komise kvalitu uhlí ve svém sdělení týkajícím se výkladu výrazů „uhlí” a „lignit” uvedených v příloze I Smlouvy o ESUO ze dne 11. října 1986[28]. U uhelného nařízení se předpokládalo, že tento rozdíl mezi uhlím a lignitem odpovídá nové dělící linii mezi uhlím nízké kvality kategorie B a uhlím nízké kvality kategorie C. Pro členské státy ES, které nebyly členy ESUO, Komise ve své rozhodovací praxi přijala geologickou analýzu akreditovaných laboratoří členských států a rozhodla, že doly Màrkushegy v Maďarsku a Bana Dolina a Hornonitrianske bane Prievidza na Slovensku těží uhlí nízké kvality kategorie B, zatímco důl Lignit Hodonín v České republice těží uhlí nízké kvality kategorie C[29]. 2.3.3 Snížení výrobních nákladů Uhelné rozhodnutí předpokládalo, že jakýkoliv důl přijímající podporu na běžnou výrobu musí vykázat „ tendenci ke snížení výrobních nákladů ”. Tato podmínka do uhelného nařízení převzata nebyla. Komise stále ve svém rozhodnutí N 552/2005 Státní podpora pro německý uhelný průmysl pro rok 2006 před otázkou, zda musí podle nařízení schválit podporu na běžnou výrobu bez ohledu na vývoj výrobních nákladů, tj. také v situaci, kdy se výrobní náklady zvyšují. Došla k závěru, že podniky žádající o státní podporu podle čl. 5 odst. 3 uhelného nařízení musí v zásadě směřovat ke snížení svých výrobních nákladů. 2.3.4 Použití kategorií v příloze Příloha nařízení stanovuje kategorie pro schvalování státní podpory na pokrytí závazků vzniklých v minulosti. Náklady, pro které je podpora povolena podle přílohy uhelného nařízení, někdy nemají žádnou nebo pouze nepřímou vazbu na restrukturalizaci uhelného průmyslu. Navíc jsou některé kategorie velmi neurčité[30]. V důsledku toho se může umožnit podpora na náklady dotčených společností, aniž by se přiměly k další restrukturalizaci. V tomto ohledu je také třeba poznamenat, že na rozdíl od podpory podle článků 4 a 5, se na podporu podle článku 7 nevztahuje finanční maximum a nemusí být snižována. 2.3.5 Kontrola uzavření dolů Komise se setkala s problémem, že Španělsko nedostálo svému závazku uzavřít doly, které obdržely podporu na uzavření podniku podle článku 4 uhelného nařízení. Ve svém rozhodnutí C 14/04 Plán restrukturalizace španělského uhelného průmyslu a státní podpory pro roky 2003 – 2005 Komise podrobně tyto problémy vysvětlila [31]. Komise bude tuto situaci i nadále pečlivě sledovat. 3. POTřEBA ZMěNIT UHELNÉ NAřÍZENÍ Komise podle článku 13(1) a podle bodů odůvodnění 9 a 23 uhelného nařízení vyhodnotí, zda vývoj trhu s uhlím a/nebo sociální a regionální důsledky těžby uhlí vyžadují změnu uhelného nařízení od 1. ledna 2008. 3.1 Vývoj na trhu s uhlím a celkové zabezpečení energie V období let 2003 až 2006 ceny uhlí na světovém trhu[32] značně kolísaly. Byly však stabilnější než ceny ropy a zemního plynu. Základním důvodem cenových změn byl silný nárůst poptávky po uhlí spojený s omezenými těžebními kapacitami uhelných dolů a omezenými přepravními kapacitami. Nárůst poptávky byl způsoben zejména vysokou poptávkou po uhlí Číny a Indie. Kromě toho vysoké ceny zemního plynu způsobily větší konkurenceschopnost uhelných elektráren než dříve, což možná také zvýšilo poptávku. Omezení produkce a přepravní kapacity jsou způsobena skutečností, že investice do nových těžebních a přepravních kapacit potřebují dobu záběhu v délce jednoho roku nebo více let. K přizpůsobení změnám poptávky tak dochází relativně pomalu. Kromě toho zabezpečení dodávky energie v Evropské unii bylo zařazeno mezi hlavní témata po sporu o plyn mezi Ruskem a Ukrajinou na počátku roku 2006 a po sporu o ropu mezi Ruskem a Běloruskem na počátku roku 2007. Celkově je jasné, že v roce 2007 existuje vyšší úroveň povědomí o důležitosti zabezpečení energie, než byla v roce 2003. Problémy se však týkají hlavně ropy a zemního plynu. Pokud jde o uhlí, zdá se, že světový trh funguje efektivně, jak bylo ukázáno zvýšením těžby uhlí v reakci na zvýšenou poptávku z Indie a Číny. Jistota evropských dovozů uhlí se dnes významně neliší od roku 2003. Vývoj na světovém trhu s uhlím je důležitý pro hospodářskou životaschopnost evropských uhelných dolů. Mnoho dolů v České republice, Polsku, Spojeném království a v Itálii je ziskových při relativně vysokých cenách uhlí zaznamenaných od roku 2005, ale nemohlo by přežít v případě poklesu cen uhlí na úroveň zaznamenanou na počátku století. 3.2 Sociální a regionální důsledky těžby Odpovědi zainteresovaných stran nebo členských států nenaznačují, že došlo k významným změnám s ohledem na sociální a regionální aspekty těžby uhlí. Přesto však Německo, Španělsko a několik respondentů odpovídajících na konzultace zainteresovaných stran navrhuje prodloužit státní podporu na omezení činnosti podle článku 4 nařízení do roku 2010. Vyjadřují obavu, že jinak by mohlo být snížení produkční kapacity obtížnější. Komise již schválila plány přístupu k uhelným rezervám a plány pro uzavření dolů do roku 2010 pro všechny členské státy s výjimkou Španělska a Rumunska, jejichž plány jsou stále předmětem vyhodnocování.[33] Skutečnost, že podpora podle článku 4 bude od roku 2008 zastavena, neznamenala pro tato schválení žádné zvláštní obtíže. Německo plánuje kromě uzavření dolů zmíněného výše v bodu 2.1.2 uzavřít další dva doly do roku 2010 a Slovensko plánuje uzavřít další důl v roce 2007. Plány Španělska na uzavření dolů v současnosti zkoumá Komise. Na rozdíl od toho, co naznačují odpovědi zmíněné výše, neodhalilo zkoumání těchto uzavření Komisí potřebu prodloužit článek 4, protože veškerá státní podpora nezbytná pro provedení uzavření by mohla být schválena podle článků 5 a 7 uhelného nařízení. Navíc by byl praktický dopad jakékoliv takové změny pro období 2008 až 2010 velmi omezený. Komise již schválila plány přístupu k uhelným rezervám pro Německo, Maďarsko, Polsko, Spojené království a Slovensko. Plán pro Španělsko a Rumunsko se v současnosti vyhodnocuje. Tyto země stojí za většinou státních podpor poskytovaných uhelnému průmyslu. Aby mohly být uplatněny jakékoli změny státní podpory předpokládané v těchto plánech, musela by Komise těmto členským státům navrhnout vhodná opatření podle článku 17 a podle nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES[34]. To by vyžadovalo značné administrativní zdroje jak Komise, tak dotčených členských států. 3.3 Závěr Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že není nutné navrhnout změny uhelného nařízení. Komise vyzývá Parlament, Radu a Evropský hospodářský a sociální výbor, Výbor regionů a všechny zainteresované strany, aby předložily svá stanoviska k této zprávě. [1] Úř. věst. L 205, 2.8.2002, s. 1–8; ve znění přílohy II bodu 12 smluv o přistoupení v letech 2004 a 2007. [2] KOM(2007) 001 v konečném znění. [3] KOM(2006) 105 v konečném znění. [4] Dokument 10117/06 přijatý Radou dne 9. června 2006. [5] Přijatá Radou v Gothenborgu ve dnech15. a 16. června 2001. [6] KOM(2001) 264 v konečném znění. [7] Toto se týká Španělska (viz rozhodnutí N 3/2002; C 17/2003), Francie (viz rozhodnutí N 551/2002), Německa (viz rozhodnutí N 550/2002) a Spojeného království (viz rozhodnutí N 740/2002). [8] Uhelné nařízení pokrývá uhlí vysoké, střední a nízké kvality, kategorie A a B, ve smyslu mezinárodního systému kodifikace uhlí stanoveného Evropskou hospodářskou komisí OSN, viz čl. 2 písm. a) uhelného nařízení; uhlí nízké kvality kategorie C je vyňato z jeho působnosti. Země těžící uhlí, na které se vztahuje uhelné nařízení, jsou Bulharsko, Česká republika, Německo, Maďarsko, Itálie, Polsko, Rumunsko, Slovinsko, Slovensko, Španělsko a Spojené království. [9] Komise však v současnosti prošetřuje stížnost, podle které Itálie danému dolu poskytuje státní podporu. [10] Viz rozhodnutí N 552/2005, Státní podpora pro německý uhelný průmysl na rok 2006 . [11] Bulharsko a Rumunsko musí oznámit Komisi své plány přístupu k uhelným rezervám nejpozději 30. dubna 2007. Komise již obdržela plán přístupu ze strany Rumunska ve stanovené lhůtě a provádí jeho vyhodnocení. [12] Viz zpráva Komise podle nařízení Rady (ES) č. 405/2003 ze dne 27. února 2003 o monitorování dovozů černého uhlí pocházejícího ze třetích zemí Společenstvím, k dispozici na http://ec.europa.eu/energy/coal/market_pricing/doc/price_post_2002/hard_coal_electricity_semester_2005_2_eur25.pdf. [13] Příloha k uhelnému nařízení. [14] Komise v současnosti ověřuje, zda byl tento závazek dodržen. [15] Podle pravidel státní podpory neexistují soudržné postupy pro nakládání s těmito platbami. S ohledem na Českou republiku Komise povolila státní podporu pro ekologické závazky (případ CZ 45 a 110/2004). Rozhodla se zahájit šetření ex officio s ohledem na státní podporu pro sociální závazky vzniklé v minulosti. Tento případ v současnosti pokračuje. [16] Ty byly schváleny v rozhodnutích Komise N 574/2004 (Polsko), N 27 a 53/2005, N 419/2005, N 168/2005, NN 9/2006 a N 387/2006 (Slovensko), N 421/2003 a N 321/2004 (Francie), N 746 a N 474/2002, N 493/2003, N 320/2004, N 497/2004, N 552/2005 (Německo), N 20/2003 (Spojené království) C 14/2004 (Španělsko) a před přistoupením slovinským vnitrostátním orgánem pro hospodářskou soutěž. [17] To odpovídá 10 % celkové výroby elektřiny. [18] Úř. věst. L 283, 27.10.2001, s. 33. [19] KOM (2006) 848 v konečném znění. [20] V IV M.402 PowerGen/NRG Energy/Morrison Knudsen/Mibrag došla Komise k závěru, že existuje samostatný výrobkový trh s hnědým uhlím viz http://ec.europa.eu/comm/competition/mergers/cases/decisions/m402_en.pdf [21] V IV M.402 měla Komise za to, že zeměpisný trh s hnědým uhlím je regionální (v daném případě východní Německo). V rozhodnutí o státní podpoře N 597/2004 Lignit Hodonín s.r.o. Komise zjistila, že dochází k přeshraničnímu obchodu s ortolignitem, i když jen mezi sousedními zeměmi a na malou vzdálenost. V souladu s tím by zeměpisným trhem mohl být region přesahující hranice dvou nebo více členských států. [22] Jediný náznak takové soutěže se týká Německa, které nahradilo část své domácí těžby polskými a českými dovozy. [23] Viz IV M.402 a N 597/2004 Lignit Hodonín s.r.o . [24] Evropský úřad pro životní prostředí (European Environmental Bureau), Climate Action Network a Greenpeace. [25] Viz také níže bod 2.3.1 [26] Například: Německo, Polsko, Španělsko a Maďarsko. [27] Viz rozhodnutí N 92/2005 Státní podpora maďarskému uhelnému průmyslu a rozhodnutí N 320/2004 Státní podpora německému uhelnému průmyslu. [28] Úř. věst. C 254, 11.10.1986, s. 2. [29] Viz rozhodnutí N 92/2005 Státní podpora maďarskému uhelnému průmyslu pro Maďarsko; viz rozhodnutí N 27 a N 53/2005 Státní podpora slovenskému uhelnému průmyslu a rozhodnutí NN 9/2006, Státní podpora pro uhelný důl Bana Dolina pro Slovensko; viz rozhodnutí N 597/2004 Lignit Hodonín s.r.o. pro Českou republiku. [30] Bod 1 písmeno f) například umožňuje, aby stát nahradil jakékoli „ zbytkové náklady vyplývající ze správních, právních nebo daňových ustanovení ”. [31] Viz rozhodnutí C 14/04, Plán restrukturalizace španělského uhelného průmyslu a státní podpory pro roky 2003 – 2005. [32] Světový trh existuje pouze pro uhlí vysoké a střední kvality, uhlí nízké kvality je vždy využito v blízkosti místa těžby. [33] Bulharsko neoznámilo svůj plán přístupu k uhelným rezervám a zavírání dolů. [34] Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1.