Měřený/vypočtený parametr Organizace Odkaz/název Poznámky

Tepelná účinnost zpětného získávání tepla ηt_nrvu CEN Normy EN 13053 EN 308 Norma EN 13053 (oddíl 6.5 a příloha A) odkazuje na normu EN 308 týkající se uspořádání zkoušky a postupu zkoušení. Jedinou výjimkou je umístění teplotních senzorů do jednotky. Příloha A3 normy EN 13053 popisuje, jak musí být teplotní senzory umístěny dovnitř jednotky, mezi ventilátor a systém zpětného získávání tepla. Norma EN 308 se původně zaměřuje pouze na systém zpětného získávání tepla, ale může být použita a obvykle bývá používána během zkoušky jednotky jako celku. Norma EN 13779 (oddíl 6.6) odkazuje na normu EN 13053 týkající se popisu a klasifikace systému zpětného získávání tepla. Odkazuje na normu EN 308 týkající se uspořádání zkoušky a postupu zkoušení. Norma ISO 16494 popisuje postup zkoušení větrací jednotky se zpětným získáváním tepla. Zvláštní požadavky týkající se statického tlaku na vstupu a výstupu a nastavení ventilátoru. Uspořádání zkoušky je stejné jako v normách EN 13141-7 a EN 308. Odkazuje na normy EN ISO 5801, ISO 3966 a EN ISO 5167-1 týkající se metody měření průtoku vzduchu. Nařízení č. 1253/2014 stanoví, že rozdíl mezi vnitřní a venkovní teplotou musí být 20 K. Z toho důvodu lze využít pouze normy EN 308 a EN 13053. Měření by mělo probíhat bez činnosti ventilátoru, nejlépe uvnitř jednotky. Pokud je to možné, musí být teplotní senzory umístěné v souladu s normou EN 13053. Pokud není možné senzory umístit dovnitř jednotky a mezi ventilátor a systém zpětného získávání tepla, jsou možné dva zkušební postupy: 1. Ventilátory jsou v chodu a při výpočtu poměrů je třeba brát v potaz příspěvek tepla od ventilátoru/motoru. 2. Ventilátory jsou vypnuty. Průtok použitý při měření a zkoušky je jmenovitý průtok větrací jednotky pro jiné než obytné budovy, který prochází výměníky tepla (bez recirkulace nebo obtoku, obvykle v podmínkách pro zimní období). Body, v nichž se měří teplota, musí být chráněné před zářením. Požadavek obsažený v normě EN 308 v oddílu 6.4 „… Maximální povolená odchylka v rovině měření je 0,05 (t22-t21)“. Tento požadavek nelze splnit, když měření probíhá uvnitř jednotky, a neměl by být dodržován.

Jmenovitý průtok větracích jednotek pro jiné než obytné budovy v m3/s qnom CEN Upřednostňované normy: EN 13053 EN ISO 5801 Další možné normy: EN 13141-4, - 5, - 6, - 7, - 8 a - 11 Může být měřen v souladu s normami EN 13053 a EN ISO 5801. Norma 13053 odkazuje na normy EN ISO 5801, EN ISO 5167-1 nebo normu ISO 3966 (týkající se tekutin). Lze ho také měřit v souladu s normami EN 13141-4, - 5, - 6, - 7, - 8 a - 11 podle typu jednotky a s normou EN ISO 5801. Norma EN 13141 primárně odkazuje na větrací jednotky pro obytné budovy, ale je podrobnější a lze ji užít i v oblastech, pro které dosud není norma EN 13053 upřesněna. Hodnota pro qnom použitá při výpočtu ηfan pro obousměrné větrací jednotky se vztahuje k průtoku (na straně přiváděného vzduchu a na straně odváděného vzduchu), a nikoli k součtu průtoku přiváděného a odváděného vzduchu dělenému dvěma. Hodnota uvedená v informaci pro qnom je součtem průtoků na přívodu a na odvodu děleným dvěma.

Jmenovitý vnější tlak Δps, ext v Pa CEN Upřednostňované normy: EN 13053 EN ISO 5801 Další možné normy: EN 13141-4, - 5, - 6, - 7, - 8 a - 11 Lze jej měřit v souladu s normami EN 13053 a EN ISO 5801. Norma EN 13053 odkazuje na normu EN ISO 5801 (5.2.3.1.1). Lze ho také měřit v souladu s normami EN 13141-4, - 5, - 6, - 7, - 8 a - 11 podle typu jednotky a s normou EN ISO 5801. Norma EN 13141 se primárně vztahuje k větracím jednotkám pro obytné budovy, ale je podrobnější a lze ji užít i v oblastech, pro které dosud nejsou v normě EN 13053 upřesněné postupy. Obecná zkouška pro obousměrné větrací jednotky je obsažena v normě EN 13141-7 (6.2.2) (a dalších normách řady 13141 podle typu jednotky). Zkouška musí být prováděna ve všech čtyřech potrubích. Norma EN 13141-7 odkazuje na normu EN 13141-4 (5.2.2), která definuje instalaci potrubí. Vnější tlak musí být nastaven podle tlakových podmínek konstrukce. Doporučuje se, aby se bral v potaz vnitřní tlak a aby byl tlak v části přívodu vzduchu hned za systémem zpětného získávání tepla vyšší než v části hned před systémem zpětného získávání tepla, a zabránilo se tak netěsnostem. Co se týče jednotek vedených do potrubí, musí být tlak měřen v připojených potrubích, aby uživatelé dostávali konsistentní hodnoty tlaku a průtoku. Jmenovitý vnější tlak je rozdíl statického tlaku mezi vstupem a výstupem. V případě obousměrných větracích jednotek pro oba průtoky. Tlak naměřený v potrubí (měřicí potrubí) a povolená odchylka musí být navržené a vyzkoušené v souladu s normou EN ISO 5801, pokud je relevantní. Doporučuje se, aby bylo rozložení tlaku na jednotlivé strany jednotky popsáno výrobcem, protože výkon jednotky se může měnit v závislosti na rozložení tlaku. Další popisy naleznete v kapitole 3 tohoto dokumentu a v dokumentu Dánského technologického institutu s názvem „Transitional method for determination of internal specific fan power of ventilation units, SFPint“.

Jmenovitý elektrický příkon (P) (W) a efektivní elektrický příkon CEN Normy EN 13053 a EN ISO 5801 Spotřebu elektrické energie lze měřit v souladu s několika harmonizovanými normami (motory) a normami EN ISO 5801 a EN 13053 podle nejistoty měření. Norma EN 13053 popisuje, že elektrický výkon, napětí a proud musí být měřeny, ale neodkazuje na žádnou normu, ani nepopisuje žádné metody měření (tabulka 2). V normě EN ISO 5801 (5.2.2) se objevuje obecný odkaz na zkušební metodu. Lze také měřit v souladu s normou EN 13141-4, - 5, - 6, - 7, - 8 a - 11, podle typu jednotky a s normou EN ISO 5801. Normy řady EN 13141 odkazují především na větrací jednotky pro obytné budovy, ale jsou podrobnější, co se týče některých typů produktů, a mohou být použity i v oblastech, pro něž dosud norma EN 13053 neupřesňuje zkušební postupy. V tom případě použijte metodu uvedenou v normách řady EN 13141 a zásady měření z norem EN 13053/EN ISO 5801. Obecně používejte zásady měření uvedené v normě EN ISO 5801. Jmenovitý elektrický příkon (P) musí být vyjádřen v kW a SFPint v W/m3/s.

SFPint v W/(m3/s) DTI (Dánský technologický institut) Prozatímní metoda pro určování vnitřního měrného příkonu ventilátoru větracích jednotek, SFPint Viz popis v dokumentu Dánského technologického institutu. Deklarovaná hodnota SFPint jednosměrných větracích jednotek pro jiné než obytné budovy, která nebyla zamýšlena pro použití s filtrem, se nepoužije.

„statický tlak (psf)“ „celkový tlak (pf“)“ „stagnační tlak“ CEN Norma EN ISO 5801/neexistuje žádná odpovídající příslušná norma. Norma EN ISO 5801 může být použita pro vnější měření. Neexistuje žádná odpovídající příslušná norma pro vnitřní měření. Měření a výpočet jsou popsány v dokumentu Dánského technologického institutu s názvem „Transitional method for determination of internal specific fan power of ventilation units, SFPint“.

Účinná nátoková rychlost v m/s při konstrukčním průtoku CEN Normy EN 13053 a EN ISO 5801 Účinná nátoková rychlost je popsaná v normě EN 13053. Norma však neobsahuje popis metody měření ani metriku v souladu s měřenou oblastí. Průtok lze měřit v souladu s normou EN ISO 5801. Pro měření průtoku a rychlosti lze užít normy EN 13053 a EN ISO 5801. Oblast pro výpočet rychlosti bude měřena s nejistotou ± 3 %. Oblast je volnou oblastí jednotky u části, kde je filtr, nebo ventilátor. Deklarovaná hodnota je hodnotou buď pro přiváděný, nebo pro odváděný vzduch podle toho, která je vyšší.

Vnitřní tlaková ztráta větracích součástí; (Δps, int) v Pa a vnitřní tlaková ztráta jiných než větracích součástí (Δps, add). DTI (Dánský technologický institut) Prozatímní metoda určování vnitřního měrného příkonu ventilátoru větracích jednotek, SFPint Neexistují žádné příslušné harmonizované normy — Norma EN 13053 (6.1) odkazuje na normu EN 13779 — Norma EN 13779 (A.10.5) odkazuje na normu EN 13053 — Norma EN 1216 (7.2.3) pokles tlaku ve spirále se měří příčnou Pitotovou trubicí. Pro měření a výpočet viz popis v dokumentu Dánského technického institutu. Ztráty na vstupu a výstupu větracích jednotek pro jiné než obytné budovy je třeba zahrnout do „vnitřní tlakové ztráty větracích součástí (Δps, int)“. Pokud má větrací jednotka vedená do potrubí otvory v plné velikosti (tzn. vnitřní průřez potrubí je roven průřezu větracích jednotek pro jiné než obytné budovy), pak na vstupních a výstupních otvorech nejsou žádné další ztráty tlaku.

Účinnost ventilátoru (ηfan) CEN Vnější: norma EN ISO 5801 (pro jednosměrné větrací jednotky bez filtru/dalších součástí) Vnitřní neexistuje žádná odpovídající příslušná norma Pro jednosměrné větrací jednotky bez filtru použijte normu EN ISO 5801 a vnější účinnost ventilátoru, měřenou při jmenovitém průtoku a jmenovitém vnějším tlaku. Upozorňujeme, že provozní bod není již ze své podstaty bodem nejvyšší účinnosti ventilátoru, ale představuje jmenovité podmínky větrací jednotky odpovídající příloze 1, 2 (2). Účinnost ventilátoru je vnější statická účinnost ventilátoru. Pro všechny ostatní produkty neexistuje žádná příslušná harmonizovaná norma, protože účinnost pro výpočet SFPint se musí měřit uvnitř větrací jednotky i přesto, že následující normy obsahují popis měření účinnosti ventilátoru: — norma ISO 13348:2007 — norma EN ISO 12759:2015 — norma EN ISO 5801 — nařízení Komise č. 327/2011 Hlavní otázkou je, jak měřit růst tlaku nad ventilátorem. Spotřebu elektrické energie lze měřit v souladu s příslušnými harmonizovanými normami. Účinnost ventilátoru ηfan je „celková statická účinnost pohonu“ při jmenovitém průtoku a jmenovité vnější tlakové ztrátě, která má být v souladu s normou EN ISO 12759 měřena v procentech v oblasti, kde je umístěn ventilátor, ale za situace, kdy je ventilátor umístěn do zamýšlené skříně, tzn. bereme-li v úvahu systémové účinky. Je to statická účinnost, včetně účinnosti motoru a pohonu jednotlivého ventilátoru (ventilátorů) ve větrací jednotce (referenční konfigurace), stanovená při jmenovitém průtoku a jmenovité vnější tlakové ztrátě (a vnitřní a další tlakové ztrátě). Je to poměr mezi jmenovitým průtokem vynásobeným nárůstem statického tlaku ventilátoru (rovná se součtu tlakových ztrát všech součástí větracích jednotek, čistých a suchých, a jmenovitého vnějšího tlaku) a elektrickou energií pohonu ventilátoru. Umístění ventilátoru do skříně ovlivní nárůst tlaku ventilátoru a spotřebu energie v porovnání s idealizovaným výkonem vně jednotky. Účinnost ventilátoru se musí měřit/počítat pro obousměrné větrací jednotky a za vnější (a vnitřní a další) tlakové ztráty za jmenovitého průtoku (definovaného výrobcem) v souladu s definicí SFP i přesto, že výpočet SFPint užívá pouze vnitřní tlakovou ztrátu. V případě obousměrných větracích jednotek je vypočtená a shrnutá jak pro přiváděný vzduch, tak pro odváděný vzduch, aby bylo možno určit SFPint. V případě jednosměrných větracích jednotek se počítá pro jeden proud vzduchu. Další popis naleznete v dokumentu Dánského technologického institutu s názvem: „Transitional method for determination of internal specific fan power of ventilation units, SFPint“.

Deklarovaná maximální vnější netěsnost (%) skříní větracích jednotek a deklarovaná maximální vnitřní netěsnost (%) obousměrných větracích jednotek nebo přenesení CEN Norma EN 308 (obousměrné větrací jednotky): Normy EN 1886 a EN 308 (jednosměrné větrací jednotky) ISO 16494 Viz popis větracích jednotek pro obytné budovy týkající se maximální vnitřní a vnější netěsnosti a přenesení. Průtok užívaný k výpočtu netěsnosti a přenesení (v normě popisovaný jako jmenovitý hmotnostní průtok vzduchu uvedený výrobcem) je referenčním průtokem pro větrací jednotky pro obytné budovy a jmenovitým průtokem pro větrací jednotky pro jiné než obytné budovy, jak jsou definovány v nařízení č. 1253/2014.

Hladina akustického výkonu skříně (LWA) (v případě větracích jednotek pro jiné než obytné budovy určené pro užívání uvnitř) CEN Norma EN ISO 9614-2 nebo EN ISO 3744 nebo EN ISO 3746 nebo EN ISO 3743-1 nebo EN ISO 3741 nebo ISO 13347 nebo EN ISO 9614-1 nebo EN ISO 3745 nebo EN ISO 3743-2 Lze ho měřit v souladu s normou EN ISO 9614-2 (skenování akustické intenzity) nebo s normami EN ISO 3744 nebo EN ISO 3746 (akustický tlak ve volném poli). Za účelem snížení zkušebních nákladů se často dává přednost metodě skenování akustické intenzity. Případně lze použít normy EN ISO 3743-1 nebo EN ISO 3741 k měření akustického výkonu v dozvukové komoře. Hladina akustického výkonu skříně se definuje v souladu s referenčním průtokem vzduchu. V případě větracích jednotek pro jiné než obytné budovy by se za něj měl považovat jmenovitý průtok. Jednotlivé normy využívají různé metodologie, a proto nelze vždy zaručit opakovatelnost výsledků při použití různých metodologií.