Stanovisko Komise podle čl.251 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) Smlouvy o ES k pozměňovacím návrhům Evropského parlamentu týkajícím se společného postoje Rady k návrhu nařízení Evropského Parlamentu a Rady o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři a na vnitrozemských vodních cestách v případě nehod Kterým / Kterou se mění návrh Komise podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES /* KOM/2008/0831 konecném znení - COD 2005/0241 */





[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ | V Bruselu dne 26.11.2008 KOM(2008) 831 v konečném znění 2005/0241 (COD) STANOVISKO KOMISE podle čl. 251 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) Smlouvy o ES k pozměňovacím návrhům Evropského parlamentu týkajícím se společného postoje Rady k návrhu NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři a na vnitrozemských vodních cestách v případě nehod KTERÝM / KTEROU SE MĚNÍ NÁVRH KOMISE podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES 2005/0241 (COD) STANOVISKO KOMISE podle čl. 251 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) Smlouvy o ES k pozměňovacím návrhům Evropského parlamentu týkajícím se společného postoje Rady k návrhu NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři a na vnitrozemských vodních cestách v případě nehod (Text s významem pro EHP) 1. Úvod Podle čl. 251 odst. 2 třetího pododstavce písm. c) Smlouvy o ES zaujme Komise stanovisko ke změnám Evropského parlamentu navrženým ve druhém čtení. Stanovisko Komise k 19 pozměňovacím návrhům Parlamentu je uvedeno níže. 2. Souvislosti Datum předání návrhu Evropskému parlamentu a Radě (dokument KOM(2005) 592 v konečném znění – 2005/0241(COD)): | 13. února 2006 | Datum vydání stanoviska Výboru regionů: | 15. června 2006 | Datum vydání stanoviska Evropského hospodářského a sociálního výboru: | 13. září 2006 | Datum vydání stanoviska Evropského parlamentu v prvním čtení: | 25. dubna 2007 | Datum pozměněného návrhu Komise: | 22. října 2007 | Datum přijetí společného postoje: | 6. června 2008 | Datum vydání stanoviska Evropského parlamentu ve druhém čtení: | 24. září 2008 | 3. Cíl návrhu Cílem návrhu je poskytnout, bez ohledu na trasu, všem cestujícím na palubě lodí i dopravcům harmonizovaný právní rámec stanovující jejich práva a povinnosti. Úroveň cílů, které si tato harmonizace klade, musí být dostatečně vysoká, aby zajistila nejenom spravedlivější náhradu škod, ale také lepší prevenci nehod. Účelem je začlenit do práva Společenství protokol z roku 2002 k Athénské úmluvě o přepravě cestujících a jejich zavazadel po moři z roku 1974 přijatý pod záštitou Mezinárodní námořní organizace (dále jen „Athénská úmluva“). Athénská úmluva je moderní právní úpravou, která jasně stanoví práva a povinnosti cestujících a dopravců; pro škody v případě plavebních nehod určuje režim objektivní odpovědnosti dopravce, stanoví dostatečně vysoké maximální částky odškodnění, od všech dopravců vyžaduje podepsání smlouvy o pojištění a umožňuje reklamantovi domáhat se svých nároků přímo u pojistitele. Je nutné poznamenat, že souběžně s touto iniciativou jsou členské státy a Společenství připraveny stát se smluvními stranami Athénské úmluvy[1]. Toto začlenění Athénské úmluvy do práva Společenství by mělo být doprovázeno určitým počtem úprav: - Athénská úmluva se omezuje na mezinárodní námořní dopravu. Komise navrhuje rozšířit oblast působnosti na kabotáž (námořní doprava v rámci téhož členského státu) a na dopravu na vnitrozemských vodních cestách; - za účelem harmonizace, z níž budou mít užitek jak cestující, tak dopravci, Komise navrhuje dále neuplatňovat ustanovení Athénské úmluvy, na jehož základě může členský stát samostatně přijmout vyšší strop pro náhradu škody, než stanoví úmluva. Komise též přijala pozměňovací návrh Evropského parlamentu v prvním čtení, jehož cílem je zaručit obětem, že budou v každém případě odškodněny na příslušné úrovni stanovené v Athénské úmluvě. V současné situaci by totiž bylo možné souběžně s Athénskou úmluvou uplatňovat jinou úmluvu o omezení odpovědnosti dopravců, která by prostřednictvím stanovení celkového stropu pro náhradu škod za každou nehodu měla za následek snížení náhrad vyplácených jednotlivým obětem; - doplnění opatření s cílem příznivěji nahrazovat škody způsobené na zařízení pro osoby se sníženou pohyblivostí; - doplnění povinnosti vyplatit zálohy; - doplnění povinnosti informovat cestující o jejich právech. 4. Stanovisko Komise k pozměňovacím návrhům Evropského parlamentu 4.1 Pozměňovací návrhy přijaté Komisí 4.1.1 Pozměňovací návrhy přijaté v celém rozsahu - Pozměňovací návrhy 2, 7, 8, 9, 10, 12, 13, 16, 18 a 19 se přijímají v plném znění. 4.1.2 Pozměňovací návrhy přijaté zčásti - Pozměňovací návrh 1 se přijímá pouze zčásti. Komise nepřijímá poslední větu uvedeného pozměňovacího návrhu, z níž vyplývá, že zavedení systému povinného pojištění nebude mít pro stávající pojistné programy důsledky. Ve skutečnosti by zavedení takového systému povinného pojištění mělo nutně dopady na jednotlivé subjekty, přestože by se nemělo obecně dotknout struktury pojistného trhu. - Pozměňovací návrhy 3 a 17 se přijímají pouze zčásti. Komise se domnívá, že není realistické požadovat, aby cestující obdrželi úplné informace; znamenalo by to totiž, že by jim měla být předána kopie všech příslušných právních předpisů, včetně informací o občanskoprávním řízení. Tyto pozměňovací návrhy též stanoví, aby byly informace poskytovány cestujícím před vstupem na palubu, což nelze vzhledem k oblasti působnosti nařízení ve všech případech uskutečnit. Nařízení se totiž použije v případech, kdy smlouva byla uzavřena ve třetí zemi: za takových okolností lze zaručit pouze to, že informace budou k dispozici v okamžiku vstupu cestujících na palubu lodi. - Pozměňovací návrh 14 se přijímá pouze zčásti. Komise nepřijímá vypuštění druhého odstavce v článku 5 společného postoje, který se týká mechanismu pro odškodnění v případě teroristického útoku. - Pozměňovací návrh 15 se přijímá pouze zčásti. Komise se domnívá, že není vhodné zaručit určitou minimální částku zálohy v případech, jako je například trvalá invalidita. Komise připomíná, že výplatu zálohy bude třeba provést v případě úmrtí či zranění, avšak řešení případů invalidity vyžaduje, aby byl dodržen postup prohlášení o invaliditě, který může trvat určitou dobu, jež je neslučitelná s požadavkem na rychlé provedení zálohové platby. 4.2 Pozměňovací návrhy zamítnuté Komisí - Pozměňovací návrh 4 nelze přijmout, neboť již není aktuální. Odkazuje totiž stále na postup, podle něhož je jakákoli budoucí změna úmluvy automaticky začleněna do práva Společenství, s výhradou případů, kdy Komise přijme postupem projednávání ve výboru nařízení v opačném smyslu. Ve společném postoji došlo ke změně přístupu a Komise tuto změnu přijala; úpravy stropů pro náhrady škod v rámci Athénské úmluvy bude možno začlenit po přijetí nařízení Komise prostřednictvím regulativního postupu s kontrolou. Jakákoli další změna úmluvy bude muset být předmětem spolurozhodování. - Pozměňovací návrh 5 nelze přijmout, jelikož se jedná o prohlášení obecného významu, které nepatří do tohoto specifického nařízení o úpravě úkolů Evropské agentury pro námořní bezpečnost. 5. Závěr Podle čl. 250 odst. 2 Smlouvy o ES mění Komise svůj návrh výše uvedeným způsobem. [1] Návrh rozhodnutí Rady o přístupu Evropského společenství k protokolu z roku 2002 k Athénské úmluvě o přepravě cestujících a jejich zavazadel po moři z roku 1974 – KOM(2003) 375 ze dne 24. června 2003. V procesu přijetí.