3.3.Posouzení dopadů

3.3.1.Řádné ukončení finanční referenční hodnoty

Komise provedla posouzení dopadů v otázce, jak nejlépe vyhovět dříve uzavřeným smlouvám, které obsahují odkazy na ukončované široce užívané referenční hodnoty týkající se úrokových sazeb a jež nelze do konce roku 2021 sjednat znovu („problematické dříve uzavřené“ smlouvy). Poté, co posouzení dopadů nejprve obdrželo záporné stanovisko dne 15. května 2020, obdrželo od Výboru pro kontrolu regulace dne 4. června 2020 stanovisko kladné.

Všechny možnosti zvažované v posouzení dopadů se soustředily na vytvoření náhradní sazby v případě, že by došlo k ukončení poskytování široce užívané referenční hodnoty týkající se úrokových sazeb. Náhradní sazba by vznikla buďto konverzí ukončované referenční hodnoty na časově omezenou náhradní sazbu, která by se použila při postupné likvidaci dříve uzavřených smluv, nebo schválením takové náhradní sazby regulačním orgánem příslušným k ukončované referenční hodnotě, nebo zveřejněním náhradní sazby v rámci zákonné výjimky či nařízením trvalé náhradní sazby za ukončovanou referenční hodnotu.

V posouzení dopadů byl zvolen přístup spočívající v pozměnění BMR tak, aby vnitrostátní orgán příslušný pro administrátora ukončované široce užívané referenční hodnoty týkající se úrokových sazeb získal regulační pravomoci ke správě řádně provedeného postupného vyřazení této referenční hodnoty, až již nebude schopna vystihovat podkladový trh nebo ekonomickou realitu. Tyto pravomoci by zahrnovaly pravomoc vyžádat si od administrátora dané ukončované referenční hodnoty změnu metodiky, o níž se referenční hodnota opírá, aby se zajistilo, že referenční hodnota zůstane dostatečně robustní a udržitelná na to, aby mohla posloužit při postupné likvidaci dříve uzavřených smluv, které na tuto referenční hodnotu odkazují v čase, kdy příslušný regulační orgán dospěje k závěru o ztrátě schopnosti měřit podkladový trh nebo ekonomickou realitu. Nové „konverzní pravomoci“ k referenčním hodnotám by příslušnému regulačnímu orgánu umožňovaly vyžádat si změnu metodiky, bylo-li by to nezbytné pro ochranu spotřebitele a finanční stabilitu v Unii.

Během doby, která uplynula od dokončení posouzení dopadů, však orgán FCA, který je regulačním orgánem pro sazbu LIBOR, vznesl novou sérii výhrad, jež zanechala pochybnosti ohledně toho, zda konverzní pravomoci mohou efektivně zabezpečit všechny případy, které konverzní sazba musí pokrýt. FCA se například domnívá, že: „…regulační opatření ke změně metodiky u sazby LIBOR nemusí být proveditelné za všech okolností, například jestliže nejsou v příslušné měně k dispozici vstupy nutné pro alternativní metodiku.“

Existuje několik problémů týkajících se účinnosti, kvůli nimž může být využití konverzních pravomocí méně efektivní:

Za prvé, konverzní pravomoci nemusí být možné využít za všech okolností nebo u všech měn využívajících sazbu LIBOR. FCA například upozorňuje, že konverzní pravomoci by nešlo vykonávat tam, kde v příslušné měně nejsou k dispozici „vstupy“ nutné pro alternativní metodiku.

Za druhé, konverze nemusí být vždy možná z právních nebo praktických důvodů. FCA zmiňuje případy, kdy administrátor nemusí mít přístup k robustním vstupním údajům v příslušné měně, avšak problémy s přístupem mohou nastávat i v případech, kdy se obstarávání těchto vstupů nebo získávání licencí k nim jeví jako příliš komplikované či nákladné na to, aby se vytvoření náhradní sazby vyplatilo. V takovém případě by ukončovaná sazba přestala být zveřejňována bez jakékoli náhradní sazby.

Za třetí, i v případě proveditelnosti mohou konverzní pravomoci vést k různorodým výsledkům. Podle FCA preferují některé trhy, například trhy s deriváty, dluhopisy a velké části hotovostních trhů, přechod na jednodenní úrokové sazby vyčíslené zpětně na konci příslušného úrokového období. Naproti tomu problematické dříve uzavřené smlouvy o spotřebitelských či vývozních úvěrech, které odkazují na tříměsíční, šestiměsíční nebo dvanáctiměsíční referenční hodnoty LIBOR, používají do budoucna orientovanou referenční hodnotu očekávaných úrokových sazeb. Změny metodiky, které výkon konverzních pravomocí nutně obnáší, by tedy nemohly přinést žádoucí výsledek u všech současných uživatelů sazby LIBOR. Jak uvádí FCA, byly by tedy vhodnějším řešením odvětvově odsouhlasené náhradní sazby, které s větší pravděpodobností pokryjí širší spektrum smluv.

Za čtvrté, konverzní pravomoci spoléhají na skutečnost, že administrátor ukončované referenční hodnoty a administrátor referenční hodnoty vyplývající z konverze je jedna a táž právnická osoba. Takový požadavek by pracovním skupinám pro bezrizikové sazby, které budou vydávat doporučení ohledně odvětvově odsouhlasené náhradní sazby, ukládal omezení, aby doporučovaly náhradní sazbu, která je poskytována týmž administrátorem jako ukončovaná referenční hodnota. Zejména v přeshraničních situacích, kdy pracovní skupina pro bezrizikové sazby působí v jiné jurisdikci než administrátor ukončované referenční hodnoty (např. sazba LIBOR u smluv v USD), tomu tak nemusí nutně být. Navíc by takový požadavek zbytečně omezoval výši sazby, kterou by pracovní skupina pro bezrizikové sazby mohla doporučit jako nejvhodnější náhradní referenční hodnotu.

Vzhledem k výše uvedenému byl zvolený přístup pozměněn tak, aby se zajistilo, že Komise bude disponovat všemi nezbytnými pravomocemi k tomu, aby náhradní sazba za referenční hodnotu, jejíž ukončení by vyústilo v závažné narušení fungování finančních trhů v Unii, mohla být stanovena s dostatečnou flexibilitou, která umožní pokrýt všechny možné okolnosti.

Konverzní pravomoci tak byly nahrazeny pravomocemi Evropské komise ke stanovení zákonné náhrady za referenční hodnotu, jejíž ukončení by vyústilo v závažné narušení fungování finančních trhů v Unii. Evropská komise by při výkonu stanovujících pravomocí měla možnost zohlednit odvětvově odsouhlasené náhradní sazby, které pravděpodobně doporučí pracovní skupiny pro bezrizikové sazby, jež byly svolány centrálními bankami v několika měnových oblastech. Změna přístupu je odůvodněna potřebou zajistit, aby pro účely všech smluv uzavřených dohlíženou osobou v EU byla k dispozici vhodná odvětvově odsouhlasená náhradní sazba. Tato náhradní sazba by měla být dostupná pro všechny dříve uzavřené smlouvy bez ohledu na možná omezení týkající se použití nebo časová omezení, která mohou být spojena s výkonem konverzní sazby nařízené regulačním orgánem mimo Unii.