[pic] | KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ |

V Bruselu dne 10.1.2007

SEK(2007) 7

PRACOVNÍ DOKUMENT ÚTVARŮ KOMISE

Omezení celosvětové změny klimatu na dva stupně CelsiaPostup do roku 2020 a na další období Shrnutí posouzení dopadů

{KOM(2007) 2 v konečném znění}{SEK(2007) 8}

ÚVOD

Ve sdělení „Jak zvítězit v boji proti celosvětové změně klimatu“ z roku 2005 jsou nastíněny očekávané úkoly při řešení problému celosvětové změny klimatu. Evropský parlament i Rada potvrdily cíl omezit průměrný celosvětový růst teploty nejvýše na 2 °C v porovnání s hodnotami před industrializací. Evropská rada zdůraznila nutnost dále zkoumat strategie, jež mohou přinést nezbytné snížení emisí, a požádala Evropskou komisi, aby podrobněji rozpracovala svou analýzu. Toto sdělení je vydáno v odpovědi na tuto žádost.

Shrnutí doporučení uvedených ve sdělení z roku 2005

Předpokládá se, že EU splní své cíle stanovené v Kjótském protokolu. Podle prognóz stávajících politik pro evropskou patnáctku budou emise skleníkových plynů (GHG) v roce 2010 pouze 0,6 % pod úrovní referenčního roku, což je výrazně nad hranicí odpovídající společnému cíli snížení o 8 % v období 2008-2012. Doplňková opatření mohou snížit rozdíl o více než polovinu, s tím, že zbývající část bude zajištěna prostřednictvím kjótských mechanismů a snížením pomocí propadů. Tato skutečnost podtrhuje význam provedení všech stávajících a doplňkových opatření.

Druhá fáze Evropského programu pro změnu klimatu (EECP) byla zahájena v říjnu 2005. Evropská komise následně předložila návrh na začlenění letecké dopravy do systému EU pro obchodování s emisemi (EU ETS) a během roku 2007 předloží sdělení o emisích z automobilové dopravy, návrh na zachycování uhlíku a geologické ukládání uhlíku (CCS) a zelenou knihu o přizpůsobení novým podmínkám. Byl zahájen přezkum systému EU pro obchodování s emisemi a sedmý rámcový program pro výzkum (2007-2013) zvýšil rozpočet na životní prostředí, energetiku a dopravu přibližně na 8 miliard EUR.

Došlo k posílení mezinárodní spolupráce. Probíhají pravidelné politické rozhovory s klíčovými zeměmi, jako jsou Čína, Indie a Spojené státy. Zintenzívnila se technologická spolupráce, např. v oblasti zachycování a geologického ukládání uhlíku, s tím, že tento proces bude dále podpořen sedmým rámcovým programem. Rozšiřuje se přístup k financování technologií s nízkým obsahem uhlíku, např. prostřednictvím Globálního fondu pro energetickou účinnost a obnovitelné zdroje.

Nejnovější vědecké poznatky o změně klimatu

Nový výzkum potvrzuje, že klima se skutečně mění, a z některých ukazatelů vyplývá, že se tato změna urychlila. Deset nejteplejších zaznamenaných let spadá do období po roce 1990. Současné hodnoty atmosférického metanu a CO2 nemají obdobu za posledních 650 000 let. Byl pozorován rychlejší vzestup hladiny moří. Nepříznivě bude ovlivněna podstatná část ekosystémových funkcí, např. zmenšení plochy ledovců a zvýšená acidifikace oceánů, jež mohou mít podstatný dopad na životní prostředí.

Nejistota ohledně dopadů změny klimatu se zmenšila. Kritických teplotních úrovní, hrozících rozsáhlým narušením životního prostředí, může být snadno dosaženo v rámci prognóz na toto století, což potvrzuje nutnost omezit vzestup teploty na 2 °C. Nedávné studie upozorňují na zvyšující se riziko překročení cílových 2 °C při koncentraci skleníkových plynů přesahující 450 částic na jeden milion podle objemu ekvivalentu oxidu uhličitého (ppmv CO2 eq.).

Náklady vzniklé Evropě v případě nečinnosti

Nedostatečné vědecké metody a údaje nadále neumožňují úplnou analýzu nákladů způsobených nečinností. Probíhající studie PESETA, již koordinuje Společné výzkumné středisko, doplní některé chybějící informace týkající se EU. Dotčený projekt posuzuje dopady na zemědělství, lidské zdraví, cestovní ruch, povodí a pobřežní systémy.

Předběžné výsledky naznačují, že produktivita v odvětví obilí v jižní Evropě pravděpodobně klesne, zatímco v severní Evropě vzroste. Zdravotní důsledky zahrnují úmrtnost a nemocnost způsobenou letními horky. V zimním období bude situace opačná. Z předběžných výsledků vyplývá, že bez aklimatizace počet úmrtí způsobených horkem převýší na konci století snížení počtu úmrtí způsobených mrazem. Škody způsobené zvýšením hladiny moří v EU budou velmi závažné, pokud nebudou provedena žádná opatření. Přizpůsobení novým podmínkám umožní snížit náklady ve střednědobém horizontu až o 50 % a v dlouhodobém horizontu o více než 70 %. Z uvedených výsledků jsou zřejmé výhody včasného přizpůsobení se novým podmínkám prostřednictvím opatření, jakými je např. výstavba hrází a doplňování pláží. Náklady však přesto budou vysoké.

Předpokládá se, že vzroste počet extrémních povětrnostních jevů, např. rozsáhlých povodní. Z předběžných výsledků sledování dvou povodí lze dovodit jednotné závěry. Odhadovaná celková výše škod způsobených stoletou vodou pravděpodobně vzroste až o 40 % na horním Dunaji a až o 14 % v povodí Másy. Předběžné výsledky rovněž ukazují, že oblast s vynikajícími podmínkami pro přímořský cestovní ruch, v současnosti soustředěná podél Středozemního moře, se přesune směrem na sever, avšak ve Středozemí se zlepší podmínky panující na jaře a na podzim. Rozsah dopadů bude záviset na míře, v jaké se turisté přizpůsobí těmto změnám povětrnostních podmínek.

přínosy opatření na ochranu klimatu v jiných politických oblastech

Kvalita ovzduší: Politika změny klimatu je úzce spojena s politikou znečistění ovzduší. Snížením emisí CO2 dochází k podstatnému omezení dalších látek znečišťujících ovzduší, zejména oxidu siřičitého, částic a oxidu dusného. Snížení emisí CO2 téměř o 22 % v porovnání se základní úrovní v roce 2020 omezí dopady na lidské zdraví, s předpokládanými úsporami ve výši 27,8 miliard EUR až 48,1 miliard EUR, a podstatně sníží náklady na dosažení ostatních cílů v oblasti znečištění ovzduší. Obdobné nebo vyšší související úspory se předpokládají v rozvojových zemích.

Energetická bezpečnost: Nedávný vývoj opět upozornil na nestálost trhů s energií. Organizace G8 vyzvala k přijetí opatření týkajícího se změny klimatu a čisté energie. Tato výzva přichází v době chystaných investic do energetického systému v bezprecedentním rozsahu, jenž Mezinárodní agentura pro energii odhaduje ve výši těsně přesahující 20 bilionů USD do roku 2030. Tím se vytváří prostor pro uplatnění příslušných opatření. Přechod na technologii s nízkým obsahem uhlíku je levnější, pokud probíhá v rámci výměny či rozšíření stávající infrastruktury. Světová banka odhaduje, že k podstatnému snížení obsahu uhlíku při výrobě elektřiny ve státech, jež nejsou členy OECD, jsou nezbytné dodatečné investice ve výši dosahující 25 miliard EUR ročně. Dodatečné investiční náklady na žádnou z technologií, jež mohou podle Mezinárodní agentury pro energii opětovně snížit hladinu emisí, by neměly při úplné realizaci přesáhnout 20 EUR na tunu CO2.

Zabezpečení dodávek energií představuje pro EU významný problém. Podle odhadů na základě modelu PRIMES vzroste dovoz ropy v období mezi lety 2000 a 2030 přibližně o 25 % a dovoz zemního plynu se více než zdvojnásobí. V zelené knize „Evropská strategie pro udržitelnou, konkurenceschopnou a bezpečnou energii“ z března 2006 jsou stanoveny tři politické možnosti nezbytné k dosažení cílů v oblasti energetické bezpečnosti a změny klimatu: energetická účinnost, obnovitelná energie a zachycování a geologické ukládání uhlíku. Předpokládané dopady zvýšené energetické účinnosti a pronikání obnovitelných zdrojů jsou podstatné, emise CO2 by se díky nim měly do roku 2020 snížit o 21 % v porovnání s rokem 1990. Dovoz ropy a plynu by se do roku 2020 snížil o více než 15 % v porovnání s běžnou obchodní praxí. Zachycování a geologické ukládání uhlíku představuje další možnou technologii s nízkým obsahem uhlíku. Podle odhadů zpracovaných na základě celosvětového energetického modelu POLES se předpokládá významná role této technologie, umožňující zachytit do roku 2030 přibližně 30 % emisí CO2 z elektráren spalujících fosilní paliva, a to v EU i v celosvětovém měřítku, která tak přináší přínosy v oblasti energetické bezpečnosti.

Zaměstnanost: Posouzení dopadů pro akční plán na podporu biomasy předpokládá, že by v jeho rámci mohlo být v EU vytvořeno přibližně 250 000 až 300 000 nových pracovních míst. Dalším rychle se rozvíjejícím odvětvím v Evropě je využití větrné energie, v němž je např. pouze v Německu, Dánsku a Španělsku zaměstnáno 120 000 osob. Evropská konfederace odborových svazů zpracovává studii o politikách zabývajících se změnou klimatu a zaměstnanosti. Podle předběžných výsledků se většina dostupných studií shoduje v tom, že politiky zaměřené na změnu klimatu mohou mít z celkového pohledu příznivý dopad na zaměstnanost.

Úrodnost půdy: Půdní organická hmota je podstatnou součástí uhlíkového cyklu. Půda je zároveň producentem a významným úložištěm uhlíku. Ve Spojeném království bylo nedávno zjištěno podstatné snížení obsahu uhlíku v půdě. Jestliže budou tato zjištění potvrzena v celé EU, jednalo by se o závažný problém vyžadující další řešení. V tomto ohledu panuje vysoká míra nejistoty a musí být proveden další výzkum. Cílem tematické strategie pro ochranu půdy je řešení problému úbytku organické hmoty z půdy v Evropě, podpora zachování úrodnosti půdy a zachování či zvýšení obsahu uhlíku v půdě.

Mezinárodní strategie směřující k dosažení důvěryhodného snížení emisí do roku 2050

Emisní profily

Nedávný výzkum potvrzuje, že pokud dojde ke stabilizaci na úroveň 450 ppmv ekvivalentu CO2, existuje 50% šance na dosažení cíle omezit růst teploty na 2 (C. Koncentrace skleníkových plynů se již blíží hodnotě 430 ppmv a ročně se zvyšují přibližně o 2 ppmv. Ke splnění cíle 2 °C je nezbytné, aby se koncentrace skleníkových plynů snížily z dlouhodobého hlediska na 450 ppmv ekvivalentu CO2 poté, co v následujících dvou až třech desetiletích tuto úroveň překročí. Jedná se o takzvaný scénář „překročení hranice“, podobný scénáři 500 ppmv ekvivalentu CO2 zveřejněnému ve Sternově zprávě.

Evropská komise provedla hodnocení dopadů pro tento scénář překročení hranice pomocí celosvětového energetického modelu POLES (částečný rovnovážný model), modelu GEM E3 (obecný rovnovážný model) a modelu DIMA (model pro lesnictví). Scénář „překročení hranice“ předpokládá 50% šanci na dosažení cíle omezit růst teploty na 2°C a vyžaduje, aby světové emise dosáhly svého vrcholu mezi roky 2015 a 2020. Emise způsobené změnou využívání půdy, zejména v důsledku odlesnění, představují přibližně 20 % celosvětových emisí a měly by se začít snižovat do roku 2020. Emise skleníkových plynů z jiných zdrojů by se musely do roku 2050 snížit přibližně o 25 % v porovnání s úrovní v roce 1990.

V prognóze do roku 2050 byl použit model POLES, jehož cílem bylo poskytnout představu o budoucích technologiích. Odhady nákladů byly vypracovány do roku 2030. Základní scénář zahrnuje nedávné odhady zvýšení cen energií a systém EU pro obchodování s emisemi se spodní cenovou hranicí ve výši 5 EUR za tunu CO2. Podle scénáře snižování emisí dosáhnou celosvětové emise skleníkových plynů svého vrcholu v roce 2020 a následně se do roku 2050 sníží o 25 % v porovnání s rokem 1990.

Politiky zaměřené na energetickou účinnost jsou uplatňovány ve všech státech, jež jsou vedeny obavami ohledně cen energií. Předpokládá se, že rozvinuté země převezmou odpovědnost za splnění cílů snížení emisí. Energeticky náročná odvětví se účastní světového trhu s uhlíkem, jenž se stále více integruje. Rozvojové země využívají zpočátku nižší ceny za uhlík, odpovídající omezenému pronikání cen uhlíku na úrovni jednotlivých podniků prostřednictvím nástrojů, jakým je např. mechanismus čistého rozvoje (CDM). Do roku 2030 by se měly rozdíly v cenách uhlíku zmenšit díky kvalitnějšímu regulačnímu rámci i v rozvojových zemích, s výjimkou států s nízkými příjmy. Jiná odvětví se na celosvětovém trhu s uhlíkem nepodílejí, předpokládá se však uplatnění politik s obdobnými účinky v rozvinutých zemích. V rozvojových zemích jsou uplatňovány pouze politiky zaměřené na energetickou účinnost.

Prognózy vývoje emisí skleníkových plynů

Základní scénář předpokládá, že v roce 2050 dojde ke zvýšení emisí skleníkových plynů v celosvětovém měřítku o 86 % v porovnání s rokem 1990. V roce 2020 by emise rozvojových zemí převýšily emise rozvinutých zemí.

Podle scénáře snižování emisí by v roce 2020 byly emise rozvojových států již o 18 % nižší než v roce 1990 a v roce 2030 nižší o 32 %. U států evropské pětadvacítky by se emise oproti roku 1990 snížily o 21 % v roce 2020 a o 36 % v roce 2030. Emise rozvojových zemí by dosáhly vrcholu mezi lety 2020 a 2025. Do roku 2030 by měly být celosvětové emise pouze o 10 % vyšší, než byla jejich úroveň v roce 1990.

Technická proveditelnost

Podstatné změny energetického systému jsou nevyhnutelné. Nejdůležitějším opatřením je omezení spotřeby energií prostřednictvím energetické účinnosti. Odvětví bydlení a služeb dosahují největších úspor a jsou citlivá na normy účinnosti. Zvyšuje se rovněž účinnost elektráren spalujících fosilní paliva, a to díky nahrazení konvenčních uhelných elektráren vyspělejšími technologiemi. Do roku 2030 by EU dovážela o 60 % méně uhlí a o 20 % méně ropy a plynu než podle základního scénáře.

Klíčovým odvětvím pro snížení emisí zůstává odvětví výroby elektřiny. Předpokládá se, že objem obnovitelných zdrojů s výjimkou vodní energie se mezi lety 2005 a 2050 zvýší čtyřiadvacetkrát. Důležitou přechodnou technologií se stane zachycování a geologické ukládání uhlíku, přestože se předpokládá snížení spotřeby uhlí. Uhelné elektrárny jsou nahrazovány vyspělými technologiemi zpracování uhlí. Zemní plyn částečně nahrazuje uhlí, přičemž v roce 2025 by měl zajišťovat nejvýše 33 % světové výroby elektřiny. Zvyšuje se podíl jaderné energie na výrobě elektřiny, v absolutních číslech se však její rozšíření blíží základnímu scénáři.

Náklady a obchodování s emisemi

Podle odhadů modelu POLES dosáhne celosvětová cena uhlíku za jednu tunu CO2 37 EUR do roku 2020 a 64 EUR do roku 2030. Předpokládá se, že náklady, v důsledku investic do technologií s nízkým obsahem uhlíku, budou do roku 2030 činit méně než 0,5 % celosvětového ročního HDP. Cíle snížení emisí až o 30 % v roce 2020 a 50 % v roce 2030 by se staly podnětem pro obchodování s uhlíkem, jenž umožní nákladově účinné snížení emisí v celosvětovém měřítku. Dosažení cílů rozvinutých zemí prostřednictvím obchodování s emisemi snižuje náklady celosvětově o tři čtvrtiny.

Náklady vynaložené v souvislosti s dodatečnými investicemi do technologií s nízkým obsahem uhlíku by neměly být zaměňovány s dopady na hospodářský růst. K posouzení dopadů na růst byl použit model GEM E3 pro celé hospodářství. I při emisním profilu slučitelném s cílem růstu teploty o 2 ºC se světový HDP v příštích 25 letech téměř zdvojnásobí. V roce 2030 bude světový hrubý domácí produkt přibližně o 0,19 % ročně nižší v porovnání se základním scénářem. V závislosti na rozdělení závazků ke snížení emisí bude dopad na vnitrostátní HDP rozdílný. Změna HDP pro oblast EU, počítáno ročně, je větší než v celosvětovém měřítku, v rozsahu -0,19 % do roku 2020 až -0,24 % v roce 2030. I ve velkých rozvojových zemích, přestože pro rok 2020 nemají stanoveny závazky ke snížení emisí, dochází rovněž ve srovnání se základním scénářem k mírnému poklesu jejich HDP (v rozsahu od -0,06 % v Brazílii a Číně do -0,1 % v Indii ročně) způsobenému tržními dopady.

Z uvedeného posouzení vyplývá, že snížení světových emisí na úroveň umožňující splnit cíl 2 (C je proveditelné, jestliže bude zajištěna širší účast. Všechny státy musí zvýšit energetickou účinnost a snížit emise v odvětví dopravy, bydlení a služeb. Energeticky náročná odvětví, zejména výroba elektřiny, musí postupně vstoupit na světový trh s uhlíkem v zájmu zajištění nákladové účinnosti. Skupina rozvinutých zemí musí přijmout cíl snížení emisí přibližně o 30 % v roce 2020 ve srovnání s rokem 1990, který bude zvýšen na 40–55 % do roku 2030, přičemž musí mít neomezený přístup na trh s uhlíkem. Tento cíl by vedl ke snížení emisí v rozvinutých zemích o 20 % v roce 2020. Emise rozvojových zemí by musely dosáhnout svého vrcholu mezi lety 2020 a 2025 a poté začít klesat.

Snížení emisí v rámci EU

Snížení emisí v rámci EU by bylo prospěšné pro energetickou bezpečnost a znečištění ovzduší a podpořilo by uplatňování konkurenceschopných technologií. Dopad nezávislých cílů snížení emisí o 21 % a 31 % do roku 2020, jež by přijala EU bez účasti ostatních zemí, byl posouzen prostřednictvím modelu GEM-E3. Přestože by tento nezávisle stanovený cíl představoval významný politický podnět, celosvětové emise by se v porovnání se základním scénářem snížily pouze o méně než 5 %. I bez širší účasti bude nutný přístup k mechanismu čistého rozvoje, jenž působí jako „bezpečnostní pojistka“. Bez přístupu k mechanismu čistého rozvoje budou ceny uhlíku osmi- až jedenáctinásobně vyšší. S přístupem k mechanismu čistého rozvoje by bylo dosažení stanovených cílů podstatně méně nákladné než scénář snižování emisí s celosvětovou účastí.

Úplný přístup k mechanismu čistého rozvoje by vedl k omezenému vnitřnímu snížení emisí s omezenými souvisejícími přínosy, kterých by však mohlo být docíleno prostřednictvím doprovodných politik EU v odvětví energetiky.

Odvrácení odlesňování

Podíl emisí z odlesňování bude klíčový k dosažení cíle omezení růstu teploty na 2 (C. K analýze hnacích faktorů odlesňování slouží dynamický integrovaný model lesnictví a alternativního využití půdy (DIMA). Pro toto posouzení dopadů byla zavedena finanční pobídka za tunu CO2 podobná ceně odhadované prostřednictvím modelu POLES na regionální úrovni. Předpokládaný dopad je podstatný, do roku 2020 by mělo dojít k přechodu od čistého zdroje k čistému propadu. Změna trendů takovýmto způsobem bude náročná.

Zavedení finanční pobídky k odvrácení odlesňování vyžaduje pečlivou analýzu. Finanční pobídka zavedená v modelu DIMA by mohla dosáhnout astronomické výše, pokud by byla zavedena pro veškeré stávající lesní porosty, aby se zabránilo odlesňování. Vzhledem k řadě problémů je systém pobídek složitou záležitostí. Lesy jsou znehodnocovány z různých důvodů a správa lesů a vlastnická práva k lesům jsou rozdílné a často nejasné. Ve své nedávné zprávě Světová banka navrhuje financování prostřednictvím uhlíkového fondu, zdůrazňuje však rovněž potřebu dalších opatření, např. financování určené na podporu biologické rozmanitosti, řádné sledování a hodnocení, kvalitnější právní předpisy upravující vlastnická práva a lepší plánovací postupy týkající se například výstavby silnic.

Je možné vycházet ze zkušeností s různými systémy pobídek a jinými přístupy, jejich uplatnění na mezinárodní úrovni je však obtížné. Jedním z následujících kroků by mělo být získání praktických zkušeností prostřednictvím pilotních projektů.[pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic][pic]