CS Úřední věstník Evropské unie C 164/4

Stanovisko Výboru regionů ke sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu Budování naší společné budoucnosti: Politické úkoly a rozpočtové prostředky rozšířené Unie v letech 2007-2013

(2005/C 164/02)

VÝBOR REGIONŮ,

S OHLEDEM NA sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu „Budování naší společné budoucnosti: Politické úkoly a rozpočtové prostředky rozšířené Unie v letech 2007-2013“ COM (2004) 101 final;

S OHLEDEM NA žádost Evropské komise z 18. března 2004 o její názor na tento předmět podle článku 265 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství a v souladu s protokolem o spolupráci ze září 2001 mezi Evropskou komisí a Výborem regionů, který vyzývá Výbor regionů, aby „vypracoval strategické dokumenty revidující záležitosti, které Komise považuje za důležité“;

S OHLEDEM NA rozhodnutí svého předsedy z 26. května 2004 svěřit Komisi pro teritoriální kohezní politiku úkol vypracovat stanovisko a na rozhodnutí svého byra z 15. června 2004 ustavit pracovní skupinu mající za úkol pomáhat zpravodaji v jeho práci;

S OHLEDEM NA závěry prvního (7. července 2004) a druhého (16. listopadu 2004) zasedání pracovní skupiny v Bruselu a na příspěvky zástupců jejích interních komisí;

S OHLEDEM NA dodatečné sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu „Finanční výhled na období 2007-2013“, COM(2004) 487 final, které předpokládá rozvoj první sady podrobných návrhů politiky;

S OHLEDEM NA zprávu Rozpočtového výboru Evropského parlamentu o sdělení Evropské komise COM(2004) 101, A5-0268/2004, zpravodaj: p. Terence Wynn; a na dodatečné stanovisko Výboru pro regionální politiku přijaté dne 18. března 2004, zpravodaj: Samuli Pohjamo;

S OHLEDEM NA výhledovou zprávu o „Řízení a zjednodušení strukturálních fondů po roce 2006“ (CdR 389/2002 fin) (1);

S OHLEDEM NA své stanovisko (CdR 120/2004) z 12. června 2004 ke Třetí zprávě o kohezi (2);

S OHLEDEM NA svůj návrh stanoviska (CdR 162/2004 rev.3) přijatý dne 26. listopadu 2004 Komisí pro teritoriální politiku soudržnosti (zpravodaj: Sir Albert Bore, radní města Birmingham (UK, SES);

S OHLEDEM NA usnesení Evropského parlamentu o finančních výhledech, přijaté 2. prosince 2004;

S OHLEDEM NA sdělení Evropské komise Evropské jarní radě ze 2. února 2005„Společně k růstu zaměstnanosti:nový impuls Lisabonské strategii“ COM(2005) 24;

VZHLEDEM K TOMU, že klíčovým měřítkem pro hodnocení Výboru jsou nadále cíle stanovené v článcích 2 a 158 Smlouvy o založení ES (3) Posilování ekonomické a sociální koheze a solidarity s cílem podpořit celkový harmonický vývoj Společenství a omezit rozdíly mezi regiony zejména s ohledem na omezení nedostatků většiny znevýhodněných oblastí bude významným příspěvkem k posílení role regionálních a místních orgánů v Evropě a přispěje splnění cílů agendy z Lisabonu a Göteborgu;

VZHLEDEM K TOMU, ŽE článek III-116 Návrhu smlouvy zakládající Evropskou ústavu podtrhuje cíl koheze zaváděním teritoriální dimenze, „S cílem podporovat celkový harmonický rozvoj bude Unie rozvíjet a pěstovat činnost vedoucí k posílení ekonomické, sociální a teritoriální koheze“.

přijal následující stanovisko na svém 58. plenárním zasedání 23. a 24. února 2005 (zasedání dne 23. února).

1. Záležitost budování naší společné budoucnosti relevantní pro místní a regionální orgány

VÝBOR REGIONŮ

vítá, že Evropská komise přijala sdělení o finančním výhledu na období 2007 – 2013 „Budování naší společné budoucnosti: politické výzvy a rozpočtové prostředky Evropské unie.“ (4)

1.1 Priority a úkoly rozšířené Unie

1.1.1 podporuje návrhy Komise, které odpovídají potřebám a úkolům, kterým čelí rozšířená Unie s 27 členskými státy, včetně Bulharska a Rumunska, v souladu s doplňkovými cíli Lisabonské a Göteborgské strategie udržitelného růstu a trvale udržitelného rozvoje životního prostředí, se kterými se shodují vlády členských států, aby tak reagovaly na současné a budoucí požadavky jednotného trhu;

1.1.2 zdůrazňuje, že Evropská unie se od roku 1995 opožďuje za svými hlavními ekonomickými konkurenty (5);

1.1.3 poznamenává, že od rozšíření v květnu 2004 je EU největším světovým ekonomickým a obchodním blokem, na jehož území se nachází mnoho světově inovačních a nejzámožnějších měst a regionů, ale zároveň je EU ekonomickým prostorem s mírou růstu výrazně pod celosvětovým průměrem;

1.1.4 podtrhuje, že pokud se všechny složky evropské ekonomiky neadaptují na strukturální změny vynucené globalizací, bude evropská ekonomika v letech 2007 – 2013 dále upadat, což bude ohrožovat prosperitu, stabilitu a bezpečnost našich měst a regionů;

1.1.5 uznává, že čelíme jak úloze bránit a udržovat evropský sociální model založený na růstu, konkurenci a solidaritě v kontextu vzrůstajících veřejných pochybností o jeho účinnosti, tak situaci celosvětové nestability, a potřebujeme podniknout koordinovanou akci ve všech oblastech správy;

1.1.6 rovněž zdůrazňuje, že znovusjednocení Evropy prostřednictvím rozšíření musí pokračovat a vést k obnovené solidaritě a k různorodosti, která obohacuje potenciál Evropské unie. Nicméně toto rozšíření zároveň zapříčinilo novou a zvýšenou ekonomickou a sociální nerovnost v městech a regionech. Pokud nebude zastavena, ohrozí kohezi a úspěch jednotného trhu a našich společných cílů vyplývajících ze Smlouvy. Bezpečnost a posilování ducha evropské solidarity je tudíž nezbytnou předběžnou podmínkou úspěšné politiky soudržnosti a postupu evropského sociálního modelu;

1.1.7 bere na vědomí názor Komise, že intenzifikace a finanční výkony jsou nutné pro nápravu asymetrického dopadu rozšíření na rozpočet Společenství a přemostí mezeru mezi politickými ambicemi a zmíněnou současnou neschopností splnit cíle;

1.1.8 podporuje návrhy Komise na finanční výhled, který odpovídá modernímu řízení a zahrnuje místní a regionální orgány;

1.1.9 je toho názoru, že tato situace vyžaduje uznání potřeby nastolit víceúrovňové vlastnictví, koordinovanou společnou činnost a odpovědnost napříč členskými státy s cílem maximalizovat výkonnost, viditelnost EU a přidanou hodnotu z hlediska občanů a znásobit možnou návratnost každého vydaného eura z veřejných prostředků

1.2 Rozpočtové prostředky

1.2.1 vítá návrhy Komise počítat se stávajícími politickými závazky a přizpůsobit omezené finanční zdroje realistickému vyhodnocení toho, co je potřeba a co je přijatelné, aby byly splněny cíle EU;

1.2.2 podtrhuje, že s rozšířením došlo k 5 % nárůstu HDP Společenství v porovnání s 20 % nárůstem počtu obyvatel;

1.2.3 zdůrazňuje, že HDP na hlavu zemí evropské pětadvacítky se snížil o 12,5 %, což odráží skutečnost, že nerovnosti v příjmech se rozšířením zdvojnásobily a úroveň chudoby se značně zhoršila;

1.2.4 poznamenává, že ačkoli Komise navrhuje zvýšit platební dotace na průměrných 1,14 % HND, budou během tohoto období činit přidělené prostředky průměrně 1,22 %. Strop vlastních zdrojů ve výši 1,24 HND zůstává pro období 2007 – 2013 stejný – tedy na stejné úrovni jako v období 2000 – 2006 (6);

1.2.5 rovněž zdůrazňuje, že tato skutečnost kontrastuje se zvýšením stropu vlastních zdrojů EU v období prvních dvou finančních plánů, nikoli však v současném výhledu. 1988-1992 1,15% až 1,20% HDP 1993-1999 1,24% až 1,27% HDP 2000-2006 1,27% HDP (nebo) 1,24% HND;

1.2.6 zdůrazňuje, že rozšíření diktovalo Komisi reakci v oblasti politik, která (společně s jinými vnějšími vlivy) ovlivňuje přidělení prostředků. Došlo ke zvýšení prostředků pro soudržnost a konkurenceschopnost (udržitelný růst), k redukci prostředků pro rozvoj „na farmě“ (obdržitelné zemědělství) a zvýšení prostředků pro rozvoj „mimo farmu“ (rozvoj venkova);

1.2.7 zdůrazňuje však, že takto se nevyhnutelné náklady na rozšíření odrazí snížením marže mezi dotacemi na platby a mezi stropem vlastních zdrojů, které existovaly u předchozích finančních plánů pro nepředvídané výdaje;

1.2.8 poznamenává, že prostředky ve výši 1,14 % HND na finanční výhled na období 2007 – 2013 zahrnují Evropský fond rozvoje a Fond solidarity. 1,14 % HND je proto ekvivalentní přibližně prostředkům ve výši 1,10 % HND v období 2000 – 2006;

1.2.9 uznává, že návrhy Komise jsou předmětem určitého nesouhlasu, a že část čistě přispěvatelských států volá po přísnější hranici výdajů nepřekračující u přidělených prostředků 1 % HND (včetně předem kvantifikovaných závazků jako jsou výdaje na zemědělství) (7);

1.2.10 znepokojuje se skutečností, že tento postoj by vedl k platbám ve výši 0,9 % HND a průměrná roční částka by byla tudíž významně nižší než dohodnutá výše plateb pro rok 2006, která činí 1,09 % HND;

1.2.11 zdůrazňuje, že to by představovalo restriktivní rozpočtová opatření, která by mohla předjímat politiku se specifickým statutem podle Smlouvy a politiku s výraznými násobícími efekty a efekty, které by rovněž měly dopad na očekávání nových členských států;

1.2.12 věří, že návrhy Komise jsou logickou odpovědí na takové rozpočtové záležitosti v členských státech, jejichž vlastní zdroje jsou v současné době zasaženy nízkou úrovní ekonomického růstu v Evropě a proto tento Výbor zastává podobné stanovisko jako Evropská investiční banka při podpoře přesouvání zdrojů na úkoly zítřka;

1.2.13 poznamenává, že při HND 1,24 % dosahuje rozpočet EU pouze 2,5 % procent celkových veřejných výdajů v Unii;

1.2.14 souhlasí s Evropskou komisí, že je nerealistické očekávat od Evropy více za méně peněz – nové oblasti politiky v EU předpokládají nové finanční požadavky;

1.2.15 poznamenává, že jelikož nemůže být žádný finanční plán bez dohody mezi Evropským parlamentem a Radou, protože stávající Smlouva nepředvídá žádnou povinnost mít finanční plán a stanoví pouze roční rozpočty, neshody mezi členskými státy v oblasti finančních plánů musí být vyřešeny rychle. Nebylo by moudré dostat se opět do zpoždění, která nastala při přijímání Agendy 2000. Prodlužovaná jednání by vedla k rozpadu budoucích programů Strukturálních fondů;

1.2.16 věří, že v časovém rámci pro finanční výhled na období 2007 – 2013 je sedmileté období logické díky největším souvisejícím strukturálním úkolům. Navíc nabízí možnost zavést přijatelné mechanismy a nástroje na další fáze. Zaručené evropské financování na sedm let ve srovnání s krátkodobějším financováním, které je často charakteristické pro 4 – 5leté národní mandáty, nabízí městům a regionům čas nezbytný k uskutečnění dlouhodobých strategických kroků k udržitelnému ekonomickému a sociálnímu rozvoji;

1.2.17 připouští, že návrhy na budoucí pětiletá období by se mohla shodovat s funkčním obdobím Evropského parlamentu a Komise a dodalo by tak vyšší demokratickou legitimitu celému návrhu finančních výhledů;

1.3 Postoj k výdajům

1.3.1 je toho názoru, že tři hlavní priority stanovené Komisí v tomto sdělení týkající se finančního výhledu na období 2007 – 2013 jsou odpovídající. Jsou to konkrétně: — udržitelný rozvoj; — naplnění obsahu evropského občanství; — EU jako globální partner;

1.3.2 domnívá se, že finanční výhled na období 2007 – 2013 by měl uznávat potřebu rozšířit celoevropský konsensus na společné politické úkoly, které udává, tím, že jasně stanoví evropské dimenze těchto záležitostí a zároveň zdůrazní přidanou hodnotu postupu EU, ale rovněž v souladu s principem subsidiarity i rozdílnou míru přispění jednotlivých oblastí správy – místní, regionální a národní;

1.3.3 vítá myšlenku Komise o přidané hodnotě postupu na úrovni EU a záležitosti týkající se lepší kontroly při realizaci politiky EU napříč všemi kapitolami rozpočtu finančního výhledu na období 2007-2013, jak je uvedena v jejím pozdějším sdělení;

1.3.4 souhlasí s cílem Komise v tomto ohledu, že samotným cílem finančního výhledu na období 2007-2013 by neměl být převod financí na úroveň EU;

1.3.5 podporuje názory Komise, že výdaje v příštích finančních obdobích by měly zajistit, aby postup na úrovni EU byl: — efektivní, když je možno dosáhnout výsledků pouze na základě postupu na úrovni EU; — účinný, když postup EU nabízí za peníze lepší hodnotu; — komplementární, tedy generující činnosti v národní, regionální nebo místní sféře.

1.3.6 věří, že model EU je rovnováhou mezi individuální a společenskou, státní a decentralizovanou mocí, tržním ziskem, pravidly a předpisy. Jako takové dokazuje pořadí priorit stanovené Komisí mezi jednotlivými kapitolami v oblasti finančního výhledu, že v budoucnosti je možné udržitelné rozrůstání modelu, který přinesl stabilitu a růst v Evropě za uplynulých 50 let;

1.3.7 cítí, že komise přijala vyváženou strategii kohezní politiky pro jednotlivé kapitoly své politiky a klade mimořádný důraz na potřeby nových členských států tím, že nastoluje pečlivou rovnováhu mezi ekonomickými, sociálními a územními rozdíly napříč celou EU;

1.3.8 je toho názoru, že napříč těmito politickými kapitolami vedou klíčové příklady modelu EU, který dodává přidanou hodnotu. Investice EU v oblasti výzkumu a vývoje, přeshraniční výměny a projekty infrastruktury spojuje cíle Lisabonu a Göteborgu s partnerským přístupem, který může být pákou v růstu, konkurenceschopnosti a dlouhodobé udržitelnosti. Dalším rysem přístupu partnerství v aktivitách výzkumu a vývoje v Evropě je široce rozvinout vzdělávací a výzkumnou infrastrukturu, což umožní mít celkový prospěch z vysoké úrovně vzdělanosti evropské populace a z růstového potenciálu. Řešení založená pouze na tržním přístupu nenabízejí udržitelnou budoucnost, kterou Evropa hledá;

1.3.9 uznává, že přijatelnost a rozpočtová disciplína jsou motivujícími faktory v pozadí procesu vyjednávání, v němž existují dva přístupy k metodologii stanovení finančního výhledu: — identifikování toho, co je potřeba, a odpovídající přidělení zdrojů; — identifikování toho, co je přijatelné, a odpovídající přidělení priorit.

1.3.10 uznává, že Komise obhájila první přístup z vzestupné perspektivy zkonstruované na vyhodnocení vzrůstajících požadavků;

1.3.11 odmítá logiku, že druhý přístup může poskytnout obhajitelnou odpověď na ekonomické, sociální a demokratické úkoly EU.

1.4 Finanční rámec

vítá návrh Komise na rekonstrukci nového finančního rámce u omezeného počtu politických cílů:

— (1a) Konkurenceschopnost pro růst a zaměstnanost; — (1b) Koheze pro růst a zaměstnanost; — (2) Udržitelné řízení a ochrana přírodních zdrojů; — (3) Občanská svoboda, zabezpečení svobody a spravedlnost; — (4) Evropská unie jako globální partner.

Hlavní postřehy Výboru se vztahují ke kapitole o udržitelném rozvoji 1(a), 1(b) a (2).

1.4.1 Udržitelný růst

— uznává ekonomickou soudržnost a politickou logiku využití trvale udržitelného rozvoje jako rozpočtového nástroje pro tři vzájemně se doplňující pilíře: konvergence, konkurenceschopnost a zaměstnanost;

— vítá návrh rozpočtu strukturální a kohezní politiky ve výši 336,2 mld EUR pro léta 2007-2013 ve srovnání s fondy strukturálními a fondem soudržnosti ve výši 213 mld EUR v letech 2000-2006 a bere na vědomí, že 78 % (262,3 mld EUR) se přiřazuje cíli konvergence regionů, jejichž vývoj pokulhává, 18 % (68,5 mld EUR) regionální konkurenceschopnosti a zaměstnanosti a 4 % (13,5 mld EUR) se přiřazuje cíli územní spolupráce pro příhraniční a interregionální rozvoj (8);

— poznamenává, že jediná rozpočtová linie 262,3 mld EUR určená pro cíl konvergence pro regiony s HND na hlavu nižším než 75 % průměru evropské pětadvacítky, 22 mld EUR je dostupných pro kohezní země evropské patnáctky nyní oprávněné, které však již nebudou tomuto kritériu vyhovovat z čistě statistických důvodů (regiony útlumu). To dosahuje 66 % částky, kterou by obdržely v období 2007-2013 jako plně konvergenční regiony;

— poznamenává, že jediná rozpočtová linie 336,2 mld EUR odpovídá 0,41 % HND (nebo 344,9 mld EUR odpovídá 0,46 % HND při zahrnutí administrativních nákladů Fondu solidarity a dalších akcí).

— zdůrazňuje, že ke splnění spolehlivé makroekonomie vedoucí k udržitelnému růstu musí být programy v rámci těchto pilířů namířeny výslovně k dosažení cílů z Lisabonu a Göteborgu.

— poznamenává, že Lisabonská strategie byla navržena k podpoře udržitelného hospodářského růstu a k posílení sociální soudržnosti s následujícími cíli: — zvýšit zaměstnanost do roku 2010 nejméně na 70 %; — vyrovnat úroveň evropské produktivity s výkony předních světových společností; — identifikovat výzvy informační společnosti a zavést evropské výzkumné oblasti; — zvýšit investice do výzkumu na 3 % HDP

— poznamenává, že dodatečné sdělení Komise potvrzuje, že jsme neuspěli při plnění cílů růstu a omezování disproporcí, což podporuje strategii z Lisabonu a Göteborgu. Částečně je to důsledek tlaků jak reagovat na globální konkurenci, na záležitosti trhu, stárnutí obyvatelstva a vzrůstající očekávání v oblasti péče o zdraví s odpovídajícím tlakem na veřejné výdaje;

— věří, že je třeba identifikovat a měřit kritické faktory, aby bylo možno sledovat a plnit cíle z Lisabonu a Göteborgu: inovaci a zároveň mobilizovat občanskou společnost, regionální a místní orgány a představitele obchodu, všechny v zájmu úspěchu Lisabonu – tak, aby bylo možno přinést strategii z Lisabonu a Göteborgu všem.

— seznává, že když úrovně nákladů ve finanční perspektivě budou sníženy na méně než 1,14 % HND přidělení plateb navrhovaných Komisí, ztracené programy se budou vztahovat k podkapitole „podpora regionální konkurenceschopnosti a zaměstnanosti mimo méně prosperující regiony“ v kapitole 1b) Soudržnost pro růst a zaměstnanost. Problém regionální nerovnosti by se prohloubil. Nebylo by pak možné, aby se všechny regiony rovnoprávně účastnily zvyšování konkurence-schopnosti, růstu a zaměstnanosti v EU jako celku.

— soustavně podporoval realizaci opatření v oblasti konkurenceschopnosti a zaměstnanosti, aby bylo zajištěno, že celé regionální území EU může reagovat na strategii z Lisabonu a Göteborgu, ale táže se, do jaké míry plní programy v rámci pilíře cíle Lisabonu a Göteborgu, pokud jediným ukazatelem pro financování zůstává nízká prosperita regionu;

— chápe, jak uznává třetí zpráva o kohezi, ze HDP jako hlavní ukazatel má řadu slabin, a že bylo opakovaně dokázáno, že disproporce uvnitř regionů, například nejlépe viditelná ve velkých a středně velkých městech (9), jsou často mnohem ostřejší, než disproporce mezi regiony;

— lituje proto, že tento problém v rámci regionů a mezi nimi působí i omezení rozpočtového rámce přiřazeného tomuto novému „cíli 2“ ve srovnání s předchozími programovými obdobími, 18 % rozpočtového rámce na regionální politiku v letech 2007-2013 ve srovnání s 23,8 % v období let 2000-2006 (10);

— vítá vyšší uznání potenciálu velkých městských území jako hybatelů ekonomického růstu, ale věří, že navrhované předpisy pro každý národní rámec by měla zahrnovat výslovné odvolávky na trvale udržitelný rozvoj měst, aby tak odrážela roli městských center jako ekonomických hybatelů evropského hospodářství;

— lituje, že zatímco existuje řádné uznání dopadu stárnutí populací (v Lisabonské strategii) na snižování míry růstu a snižování HDP – a opatření potřebná k boji proti těmto vlivům – neexistuje podobné uznání potenciálu mladých lidí při zajišťování konkurenceschopnosti a agendy růstu;

(a) Konkurenceschopnost pro růst a zaměstnanost

— Podpora konkurenceschopnosti a podnikání v podmínkách plně integrovaného jednotného trhu

— uznává potřebu nového prosazování průmyslové politiky v Evropě vytvořením podnikatelsky přátelského prostředí;

— naléhá na potřebu využívat a podporovat potenciál rozvoje sektoru MSP jako stavebních kamenů pro růst na jednotném trhu, při uznání, že malé a střední podniky představují možná největší neomezený potenciál jednotného trhu;

— poznamenává, že při aplikaci pravidel jednotného trhu na kohezní politiku s cílem povzbudit drobné podnikání lze identifikovat měřitelnou přidanou hodnotu prostřednictvím růstu vnitřního obchodu ve společenství mezi méně rozvinutými regiony a zbytkem EU, neboť přibližně jedna čtvrtina nákladů na konkurenceschopnost v rámci kohezní politiky se vrací zbytku Unie ve formě zvýšeného exportu;

— věří, že při reformě pravidel státní pomoci jsou potřeba nová nařízení pro úpravu paušálních výjimek podporujících oblast výzkumu a technologického rozvoje a pro MSP;

— věří, že zavedení vyhodnocování dopadu pro lépe cílenou státní pomoc umožňující větší flexibilitu národních, regionálních a místních orgánů při přijímání opatření, která mají omezený účinek na konkurenci a na obchod na úrovni EU, ale řeší skutečné nedostatky trhu, přispívají k rozvoji zaostávajících oblastí a podporují podnikání.

— Posilování evropského úsilí v oblasti výzkumu a technologického rozvoje

— Je toho názoru, že pokud se EU má stát dynamickou ekonomikou založenou na vědomostech, potom se vyžaduje řada ustanovení a opatření v oblasti finanční podpory – zejména vytvoření pólů vynikající kvality z velmi rozšířené vzdělávací a výzkumné infrastruktury Evropy, což by dále rozhýbalo regionální ekonomiky, šířilo kvalitní metody a zvýšilo konkurenceschopnost v celé EU.

— souhlasí s Komisí v tom, že posílení úsilí Evropské unie ve výzkumu a technologickém rozvoji představuje významný cíl rozšířené Evropské unie, je však nezbytná rovnováha veřejného a soukromého financování (11);

— podporuje proto rozhodnutí barcelonské Evropské rady zvýšit do roku 2010 výdaje na výzkum a vývoj na 3 % HNP Evropské unie;

— Spojování Evropy pomocí sítí EU

— Souhlasí s návrhem Evropské komise na zvýšení míry finančních zdrojů spojených s rozvojem transevropských sítí. Prioritu dává zejména přeshraničním projektům, které podporují vzájemnou modalitu a použití udržitelných forem přepravy, zejména námořních komunikací za předpokladu, že zapadají do udržitelného schématu dopravy;

— klade důraz na úlohu, kterou mohou plnit transevropské dopravní sítě, zejména „dálnice vedoucí k moři“, aby geograficky a demograficky znevýhodněné regiony mohly překonat překážky, které jim znemožňují přístup na vnitřní trh za rovných podmínek;

— uznává omezenou kapacitu členských států získat požadované částky na investice do infrastruktur v době, kdy se pokoušejí snížit veřejné výdaje s představou, že vyhoví pravidlům Paktu stability a růstu;

— podtrhuje, že financování TEN-T ze strany místních a regionálních orgánů může být nadále pouze okrajové, pokud bereme v úvahu velké závazky v oblasti investic do jiných infrastruktur, které jsou často rozhodující pro hladké fungování TEN-Ts a fungování místní ekonomiky a sociálních infrastruktur;

— všímá si, že napomáhání konkurenceschopnosti podporuje rozpoznání klíčových vzájemných závislostí mezi městy a regiony, což může na oplátku vytvořit obrovské masy, které nejsou schopna přitáhnout města nebo regiony samy, a které jsou schopné způsobit extenzivní rozvoj na těchto územích. Strategické evropské městské sítě jako URBACT jsou toho dobrými příklady a měly by být na evropské úrovni podporovány, aby zajistily výměnu nejlepších praktik a zkušeností mezi jednotlivými teritorii a potřebné investice pro plnění cíle z Lisabonu a Göteborgu.

— Zlepšování kvality výchovy a vzdělávání

— podtrhuje, že výchova a vzdělávání místního a regionálního lidského kapitálu je mimořádně důležité pro rozvoj jednotného evropského trhu a pro realizaci strategie z Lisabonu. Aktivity v celé EU na podporu mobility budou mít reálný ekonomický dopad. Individuálně i celkově představují tato opatření mimořádně kvalitní hodnotu za peníze. Jejich dodatečné rozpočtové náklady musí být uznány jako podstatné pro hladké fungování a rozvoj integrovaného trhu práce a společného evropského vzdělávacího prostoru.

— Pomoc evropské společnosti předjímat a zvládat sociální změny

— podporuje názor Komise, že musí existovat odpovídající regulatorní rámec pro podnikání a pro pracující, aby bylo možno nastolit sociální standardy a základní práva.

b) Soudržnost pro růst a zaměstnanost

— uznává, že přidaná hodnota Společenství se neomezuje pouze na samotné financování, ale je to také metoda Společenství, která navrhuje programy s přihlédnutím k regionálním strategiím a jejich plnění. Pouze evropský institucionální rámec může zaručit komplementaritu sektorových politik a finančních nástrojů, které slouží k plnění cílů Společenství týkajících se hospodářské, sociální a územní soudržnosti.

— uznává, že konvergence cílů musí být při rozšiřování prioritou jako akt solidarity s novými členskými státy a s nejslabšími regiony „starých“ členských států, aby bylo zajištěno, že finance jsou usměrněny do nejzaostalejších regionů a měst;

— upozorňuje, že návrh komise k finančnímu rozpočtu Evropských strukturálních fondů v příštím období podpory představuje i pro regiony dosavadních 15 členských států přiměřený kompromis, jestliže mají být ve „starých členských státech“ k dispozici pro nový cíl 1 109,8 mld. EUR a pro nový cíl 2 56,6 mld. EUR (oproti 154 mld. EUR resp. 46,6 mld. EUR v aktuálním období podpory);

— varuje před podrýváním principů partnerství a solidarity ve vztahu k těm členským státům, které již nebudou oprávněné čerpat z fondu soudržnosti v důsledku statistických důsledků rozšíření.

— připouští důvody pro zavedení absorpční strop 4 % národního HDP pro všechny členské státy pro přidělování z EFRR, ESF a fondu soudržnosti včetně převodu zdrojů jako součásti restrukturalizace rozvoje venkova a rybolovu (12); Snížení ekonomické a společenské nerovnosti musí zůstat hlavní prioritou Evropské unie tyto fondy musí tedy napomoci vyrovnání úrovně regionů a členských států, které v hospodářském a společenském vývoji pokulhávají;

— akceptuje, že princip Berlínského vzorce – čím méně vyvinutý je region, tím větší podporu má dostávat – je správně založený a v budoucnu by se měl používat. To znamená, že anomálie, které pramení z aplikace čtyřprocentního absorpčního stropu HDP daného členského státu musí být přezkoumány;

— varuje nicméně, že pokud jakákoli úprava celkových platebních dotací bude směřovat mimo tento 4 % limit a tedy zatímco financování koheze bude zaručeno v nových členských státech, podlomí tento dopad princip agendy z Lisabonu a z Göteborgu pro všechny;

— uznává význam zlepšování budování kapacity decentralizovaných orgánů členských států a nových států s nimi sousedících. Značný pokrok může nastat u přeshraniční a interregionální spolupráce formou výměny znalostí a zkušeností mezi odborníky z místních a regionálních orgánů.

1.4.2 Zachování a správa přírodních zdrojů

vítá, že v rámci finančních plánů je uznána potřeba diverzifikovat činnosti v krajině: rozšiřovat prostředí a zlepšovat kvalitu života jako zásadní rovnováhu k dosažení teritoriální koheze v rámci cílů strategie udržitelného rozvoje z Lisabonu a Göteborgu;

vyjadřuje obavu, že ukazatele růstu a rozvoje včetně zaměstnanosti, průmyslu a diverzity jsou stabilně nižší ve venkovských oblastech a snižují tak jejich obydlenost;

vítá schopnost městských programů rozšířit rozvoj i na venkov prostřednictvím zvláštních výzkumných a rozvojových a podnikatelských iniciativ a iniciativ v oblasti sociálních změn, ačkoli uznává, že odlehlejší oblasti venkova pravděpodobně nebudou mít z těchto iniciativ užitek;

zdůrazňuje nicméně potřebu vyvážených řešení různých situací ve venkovských oblastech včetně oblastí s přirozenými handicapy a specifickými rezervami v oblasti životního prostředí;

rovněž zdůrazňuje význam respektování územní rozmanitosti, v rámci které znamená koncept základních městských/venkovských paradigmat pro růst a soudržnost posun od průmyslových/zemědělských modelů, které již nereagují na výzvy globalizace;

podporuje uznání, které se dostalo ochraně životního prostředí ve všech jejích aspektech: celosvětové, regionální, městské, venkovské a námořní, jakožto horizontálnímu prvku napříč programy. V této souvislosti jsou místní a regionální úřady zodpovědné za zachování prostor NATURA 2000 a za zajištění vhodných finančních prostředků pro tyto prostory z příslušných nástrojů politiky.

1.4.3 Občanská svoboda, bezpečnost, spravedlnost

je potěšen, že Komise chce rozvíjet a materializovat záležitost evropského občanství a řízeným způsobem se vyrovnávat s obtížnými záležitostmi migrace a integrace, svobody, bezpečnosti a spravedlnosti, které zasahují městské a venkovské oblasti v celé Evropské unii, jak je uvedeno v preambuli k Chartě (13);

korektně uznává, že úkoly vyvolané imigrací a azylem není možno adekvátně plnit na základě opatření přijímaných členskými státy a a zdůrazňuje, že mnoho místních a regionálních úřadů v současnosti zabezpečuje přední podpůrná opatření a zařízení;

podtrhuje, že jak největší evropská města, tak oblasti venkova mají rozsáhlé a stále se rozrůstající zkušenosti s migrací pracovních sil a s novými osadníky. Proto by se měly tyto znalosti a zkušenosti s integrací přistěhovalců promítnout v ustanoveních nařízení předkládaných k této problematice Komisí;

uznává, že stávající spotřebitelské programy, programy bezpečnosti potravin a zdravotní programy již neplní očekávání evropských občanů;

podporuje tedy zavedení dvou nástrojů: programu bezpečnosti potravin a programu veřejného zdraví a ochrany spotřebitele;

1.4.4 Vnější politika

souhlasí se zjištěním finančního výhledu na období 2007-2013, že společně s rozšiřováním a s rostoucími místními a regionálními požadavky by EU měla posílit svou schopnost zajistit lidská práva, podporovat demokracii a bojovat s chudobou v podmínkách nového sousedství prostřednictvím jak multilaterální, tak bilaterální politiky;

podporuje názor Komise, že vnější aktivity by měly být soudržné a konzistentní, aby se dosáhlo více a lepších výsledků s dostupnými zdroji;

vítá názor Komise, že by měla existovat nová politika sousedství, která by stavěla na pozitivním přeshraničním vývoji, který probíhá od roku 1989 nebo i od dřívější doby, a jehož účelem by měla být podpora opatření směřujících k postupné ekonomické integraci, hlubší politické spolupráci a rozvoji společné infrastruktury;

zdůrazňuje význam zlepšující se schopnosti budovat v rámci decentralizovaných orgánů nových členských států a sousedících zemí.

1.4.5 Opravný mechanismus

chápe, že jednání o finančním výhledu 2007-2013 bude jistě zahrnovat mechanismy celkového financování Unie a rozsah příspěvků jednotlivých členských států. Komise podala samostatný návrh, který by ukončil existující srážku pro Británii a zavedl by všeobecný nápravný mechanismus, který by odrážel relativní prosperitu daného členského státu;

věří, že je potřeba zavést spravedlivý systém, který by splňoval rozpočtové potřeby, které Unie vyžaduje a že by měl tento systém odstranit systém srážek pro jednotlivé členské státy;

podporuje názor Evropské komise, že tento přístup poskytuje možnost odstranit nápravné mechanismy zavedené v předchozích finančních obdobích a v současné době upravující přílišné negativní čisté bilance některých členských států ve vztahu k příspěvkům na platební závazky z rozpočtu EU. Pokud by se toho podařilo dosáhnout, bylo by přílišné fiskální břemeno jednotlivých členských států odstraněno a solidarita na úrovni EU by byla zachována.

1.4.6 Pakt stability a růstu

uznává, že v současné době podmínky Paktu stability a růstu a jeho restriktivní zavádění, které nedovoluje členskému státu překročit hranici rozpočtového deficitu 3 % HDP nebo hranici 60 % pro zadluženost, působí pouze ve smyslu stability založené na hospodářských podmínkách konce devadesátých let, zatímco je naléhavě třeba přistoupit ke tvorbě politického rámce více orientovaného na růst. Bez zaměření na růst nebude možné plnit sociální aspekty a aspekty životního prostředí uvedené ve strategii z Lisabonu a Göteborgu;

podporuje návrhy Evropské komise na reformu Paktu stability a růstu poskytují flexibilní způsob provádění hospodářské politiky tak, aby byly omezeny problémy plynoucí z hospodářského cyklu, aniž by došlo k zanedbání významu stabilní ekonomiky. Poskytne to více prostoru pro manévrování, aby země mohly zajistit zvýšení veřejných výdajů a snižování daní během období hospodářských poklesů.

navrhuje, že jedním přístupem by mohlo být zavedení mechanismu, v němž by kapitálové investice společně s některými oblastmi pravomoci Společenství a schválenými v lisabonské strategii byly vyňaty z normálních rozpočtových zúčtovacích postupů. To by umožnilo uskutečnit nezbytné veřejné investice napomáhající růstu bez porušení finanční disciplíny dané Paktem.

doporučuje, aby ke zlepšení mechanismu prosazení Paktu stability a růstu byl použit jiný přístup, který by bral v úvahu vlastní hospodářskou situaci každého členského státu, takže střednědobý cíl vyrovnaného rozpočtu by se mezi členskými státy lišil a bral by v úvahu úroveň investic, dynamiku vývoje zadluženosti, udržitelnost veřejných financí a potenciál růstu;

1.5 Realizační nástroje a dozor

1.5.1 Mapa

poznamenává, že závěrečné kapitoly finančního výhledu na období 2007-2013 se týkají efektivity realizačních nástrojů a odpovídajícího dozoru, tedy záležitostí, které jsou významné pro místní a regionální orgány;

podtrhuje, že komunikace se nevyvíjí na základě charakteristických příspěvků, kterými každá sféra správy jak místní, tak regionální, národní a evropské může přispět k vyřešení stávajících nedostatků;

zdůrazňuje, že národní akce, koordinace a veřejné výdaje prostřednictvím rozpočtů EU vyžaduje správnou kombinaci těchto opatření ve správný čas. Otevřená metoda koordinace (OMK), která je základem strategie z Lisabonu a Göteborgu, stanoví cíle, zavádí ukazatele a orientační body, stanovuje národní a regionální politiku prostřednictvím národních akčních plánů a podněcuje periodické sledování, vyhodnocování a podrobné posuzovaní a jako taková je schopna přinést k cílům přidanou hodnotu prostřednictvím přenosu znalostí a zkušeností nahromaděných na místní a regionální úrovni;

věří však, že proces v jeho stávající formě neprokázal dostatečnou efektivitu při realizaci cílů z Lisabonu a Göteborgu. Nedocházelo k dostatečné koordinaci politik napříč členskými státy a nebyl vyvinut větší tlak na dosažení lisabonských cílů. Navíc, OMK nedokázala zapojit místní a regionální úřady, které hrají klíčovou roli při realizaci konkurenceschopnosti město-region a při regionální konkurenceschopnosti, která může stimulovat požadovaný větší tlak;

je nicméně toho názoru, že OMK je alternativou k nadnárodnímu rozhodování a může být upravena na efektivní realizační proces, dojde-li ke zjednodušení nesčetných existujících požadavků mimo jednostranné diskuse členských států s Komisí na témata jednotlivých politik;

věří, že to by naznačilo potřebu zkoumat nové pružné metody, rozvíjet tripartitní modelový přístup prostřednictvím konkrétních smluvních metod na zapojení místní a regionální správy při realizaci cílů politiky s cílem dodat realizačním mechanismům záběr. Nemělo by to přinášet další komplikace ani představovat více než abstraktní myšlenky, ale mělo by to představovat skutečný systematický dialog s místními a regionálními orgány;

důrazně doporučuje, aby mapa navržená Komisí – sdílený program zahrnující činnosti a financování na národní úrovni a na úrovni EU – povinně zapojovala místní a regionální orgány. Teritoriální složka rámcových programů je významná pro realizaci kohezních cílů mezi a v rámci členských států;.

připomíná, že tripartitní pakty jsou způsobem zahrnutí místních a regionálních orgánů do kontrolních opatření EU. Realizace rámcových programů výrazně závisí na zapojení místních a regionálních činitelů.

1.5.2 Politika a programy

poznamenává, že finanční výhled na období 2007-2013 a dodatečné sdělení navrhuje, aby nástroje, které má EU k dispozici na podporu cílů své politiky, byly pokud možno co nejvíce konsolidovány a zracionalizovány vždy na jeden nástroj na jednu oblast politiky a jeden fond na program;

vítá, že programy kohezní politiky budou podporovány prostřednictvím jednoho z fondů fond soudržnosti, EFRR a ESF) s tím, že činnosti týkající se zemědělství a rybolovu mají být nyní podporovány pod hlavou „Udržitelné řízení a ochrana přírodních zdrojů“;

vítá, že městská dimenze byla hlavním tokem napříč programy politiky soudržnosti a vedla ku prospěchu všech městských oblastí při posílení významu partnerství mezi městy a regiony;

uznává, že nové nařízení zavede strukturu pro financování společné zemědělské politiky (SZP) s jediným fondem pro každý pilíř: Evropský zemědělský záruční fond (EAGF) a Evropský zemědělský fond rozvoje venkova (EAFRD);

vítá, že všechna opatření na rozvoj venkova budou seskupena pod jediný nástroj k plnění jediného programu soustřeďujícího se na koherenci mezi rozvojem venkova a kohezními opatřeními:

— zvyšování konkurenceschopnosti zemědělského sektoru prostřednictvím podpory restrukturalizace,

— zlepšování životního prostředí a krajiny prostřednictvím podpory řízení půdy,

— zlepšování kvality života v oblastech venkova,

— podpora různorodosti hospodářských aktivit;

vítá úsilí Komise o zjednodušení vytvořením finančního nástroje pro životní prostředí (LIFE+), ale zdůrazňuje obtížnost identifikování skutečných příležitostí financování environmentálních projektů různými finančními nástroji, které budou funkční v období 2007-2013. Je nezbytné koordinovat různé typy financování tak, aby pokrývaly různé priority a úpravy zasahování Společenství;

obává se, že Komise hodlá převést velmi podstatnou část rozpočtu LIFE+ (75 %-80 % tohoto nástroje) na různé členské státy bez stanovení dohod a podmínek pro tento „vývoj“ navrhovaného nařízení.

všímá si, že se navrhuje nový nástroj pro oblast sousedství určený pro přeshraniční spolupráci mezi EU a sousedními zeměmi, který podtrhuje přidanou hodnotu EU při podpoře stability a prosperity za jejími vnějšími hranicemi prostřednictvím udržitelného ekonomického a sociálního rozvoje;

vítá vytvoření Evropského rybářského fondu (EFF) jakožto jediného nástroje pro restrukturalizaci sektoru rybolovu, úzce spjatého s nástroji soudržnosti a zabezpečujícího:

— trvale udržitelný rozvoj pobřežních oblastí,

— uzpůsobení loďstva pro rybolov, akvakultury a průmyslu zpracování ryb;

domnívá se, že tyto návrhy napomohou průhlednosti finančního výhledu pro občany.

2. Doporučení Výboru regionů

2.1 Partnerství

2.1.1 požaduje, aby princip partnerství spojujícího místní, regionální, národní a nadnárodní sféry byl horizontálním vláknem prostupujícím všechny návrhy Komise. Tento princip musí být uznán a bez velkého prodlení realizován jak Evropskou komisí, tak Radou ministrů, a musí také být konzistentně sdělen jak prostřednictvím členských států, tak prostřednictvím médií, aby ukázal přidanou hodnotu EU;

2.1.2 vyzývá ke konzistentní aplikaci principu partnerství v podrobných předpisech, které Komise předkládá ke každé položce své politiky uvedené ve finančním výhledu na období 2007-2013;

2.1.3 naléhavě požaduje, aby princip partnerství byl zabudován do nových nařízení zabývajících se programy, zejména do transevropské spolupráce, a aby v těchto programech byly respektovány znalosti a zkušenosti příslušných místních a regionálních orgánů.

2.2 Soudržnost

2.2.1 trvá na mimořádné důležitosti zvyšování koherence mezi kohezní politikou a specifickou sektorovou evropskou politikou, konkrétně politikou v oblasti zemědělství, výzkumu, soutěže, životního prostředí a dopravy umožňující přístup k těmto oblastem. Zároveň s aplikací partnerského principu musí nové programy demonstrovat závazek jak Komise tak Rady ministrů společné vládě napříč všemi sférami vládnutí – místní, regionální, národní a EU.

2.3 Tripartitní pakty a smlouvy

2.3.1 doporučuje, aby byla aplikace tripartitních paktů a smluv rozšířena, aby naplnila řízení finančních výhledů na období 2007-2013 a aby reprezentovala závazek zvolených členů místních a regionálních orgánů k navrhovanému procesu spojenému s mapou, zejména územní složení rámcových programů potřebných k realizaci cílů soudržnosti mezi členskými státy i v jejich rámci;

2.3.2 navrhuje, aby místní a regionální závazek k procesu spojenému s mapou, k regionálním strategiím, které jsou součástí národní strategie, zajistil nejen větší koherenci při plnění agendy udržitelného růstu, ale i větší viditelnost evropské kohezní politiky a stanovení priorit zdrojů tam, kde je jich potřeba nejvíce;

2.3.3 zdůrazňuje, že tyto dohody mohou být zavedeny bez ohrožení naléhavé potřeby zjednodušit a uzpůsobit podobu a uskutečňování programů konkurenceschopnosti a soudržnosti;

2.3.4 doporučuje meziinstitucionální, kritické zhodnocení dopadu, aby bylo možno stanovit, co bylo učiněno a co se osvědčilo napříč různorodou veřejnou politikou v členských státech. Jediné auditní opatření by pomohlo stanovit, zda se dosahují strategické cíle – v souladu se strategií z Lisabonu a Göteborgu – při stanovování priorit zdrojů tam, kde je jich nejvíce potřeba;

2.4 Politika soudržnosti

2.4.1 znovu zdůrazňuje neoddělitelné propojení mezi efektivní celoevropskou regionální politikou a realizací agendy z Lisabonu a Göteborgu. Budoucí růst EU a konkurenceschopnost ve všech částech Evropy bude podporována pokračující kohezí politiky EU cestou renacionalizace této politiky – potvrzující dnešní pozitivní dopad regionální politiky EU na posilování sociální, hospodářské a územní soudržnosti;

2.4.2 trvá na tom, aby národní akční programy růstu a zaměstnanosti vypracované členskými státy a Komisí odrážely konzultace a zapojení místních a regionálních úřadů. Městské a regionální strategické plány musí vytvářet směry a cíle stanovené národními akčními programy;

2.4.3 doporučuje rovněž vytvořit mechanismus, kterým se usnadní vypracování programů, jichž by se mohlo účastnit dva či více regionů v oblasti akcí, které efektivním způsobem přispějí k růstu místní konkurenceschopnosti.

2.4.4 trvá na tom, že pilíř konkurenceschopnosti pro růst a zaměstnanost z finančního výhledu na období 2007-2013 nemůže být nastavitelnou proměnnou pro jednání o dotacích na platby pro následující rámcové období; akceptuje přitom, že v rámci kapitol soudržnosti musí dostat přednost cíl konvergence, je však toho názoru, že EU by měla podpořit cíl konkurenceschopnosti aby předjímala a prosazovala změnu k dosažení „nové“ Lisabonské strategie.

2.4.5 naléhavě žádá, aby kohezní politika byla financována nejméně 0,41 % HND EU, aby bylo zajištěno, že cíle kohezní politiky budou kompletně splněny v EU-25;

2.4.6 podporuje potřebu koherence aplikace čtyřprocentního absorpčního stropu HDP na úrovni členského státu a důsledky Berlínské formule pro méně rozvinuté regiony;

2.4.7 požaduje, aby programy udržitelného rozvoje venkova byly úzce propojeny s programy kohezní politiky a nestaly se náhradními zemědělskými programy jako výsledek tlaků na vlastní zdroje;

2.4.8 naléhá na to, aby regionální kritéria rozdělování pro pilíř konkurenceschopnosti a zaměstnanosti byla založena na různých ukazatelích, které odrážejí regionální a místní potřeby, dostupnost a příležitosti, a která jsou schopna změřit disproporce uvnitř regionů;

2.4.9 požaduje, aby příležitosti nabízené městy na sociální a ekonomický rozvoj celé EU byly uznány a zapracovány do strategického plánování na národní úrovni;

2.4.10 naléhá na to, aby byl Výbor regionů aktivně konzultován prostřednictvím účasti na jarní výroční kontrole Evropské rady týkající se agend konkurenceschopnosti a soudržnosti. To by zajistilo místním a regionálním úřadům příležitosti k předložení problémů a dobrých praktik, což je požadováno pro zlepšení fungování otevřené metody koordinace při uskutečňování Lisabonské a Göteborské agendy;

2.5 Strategie z Lisabonu a Göteborgu

2.5.1 naléhá, aby byl uplatněn koherentnější přístup k zavádění makroekonomických opatření, zaměstnanosti a sociálních záležitostí a iniciativ v oblasti životního prostředí a výzkumu jakožto prostředků pro oživení strategie a řízení národních akčních programů členských států;

2.5.2 volá po radikálním zlepšení správy Lisabonsko-göteborgské strategie, která se musí stát účinnější a pochopitelnější;

2.5.3 vyzývá proto, aby střednědobé hodnocení Lisabonské strategie zahrnovalo kritické hodnocení uplatňování vládnutí a rovněž analýzu dopadu administrativní decentralizace, pokud jde o účinnost uskutečňování této strategie;

2.5.4 zdůrazňuje, že ačkoli je celkový obrázek pojící se s implementací Lisabonské strategie chmurný a pesimistický, některým členským státům se podařilo dosáhnout cílů v mnoha politických oblastech. Výbor regionů se domnívá, že faktory, které jsou toho příčinou, by měly být podrobně analyzovány a zohledněny při používání otevřené metody koordinace;

2.5.5 požaduje výslovně, aby důležité faktory úspěchu na místní a regionální úrovni byly stanoveny a změřeny v celé EU a vstoupily do rámce čtrnácti indikátorů a cílů navržených ve zprávě Wim Koka (14), které mají být použity na určení dobrého a špatného výkonu na úrovni členského státu;

2.5.6 zdůrazňuje, že ekonomická konkurenceschopnost má zásadní význam pro dosažení sociální soudržnosti a trvale udržitelného životního prostředí;

2.5.7 naléhá, aby byla dána větší úloha místní a regionální vládě za účelem rozšíření znalostí a zavedením inovací a podnikání, což je požadováno pro úspěšné splnění lisabonských a göteborských cílů a strategii by to dodalo větší politické vlastnictví;

2.5.8 také doporučuje, aby byl v průběžné zprávě o lisabonských a göteborgských cílech vypracován Evropský pakt mládeže, který se zaměří na problémy nezaměstnanosti, sociální a profesní integrace a který doplní opatření Lisabonské a Göteborgské agendy o stárnoucích populacích;

2.5.9 naléhavě žádá, aby postup dosahování cílů Lisabonu a Göteborgu byl předmětem souhrnných výročních zpráv na úrovních národních i úrovni EU, které by byly s Výborem regionů konzultovány a umožnily jarnímu setkání Evropské rady soustředit se na klíčové politické záležitosti nutné k postupu k cílům Lisabonu a Göteborgu;

2.5.10 naléhá na to, aby po rozšíření, jednotné měně a jednotném trhu byla dalším velkým projektem EU maximalizace růstu a zaměstnanosti – prostřednictvím obnoveného soustředění se na Lisabonskou a göteborgskou agendu.

2.6 Výzkum a technologický rozvoj

2.6.1 požaduje, aby v opatřeních vztahujících se k výzkumu a technologickému rozvoji, tedy k oblasti se slibovaným podstatným zvýšením přídělu finančních zdrojů, bylo povinně jasné rozpoznání teritoriálních složek rámcového programu pro výzkum;

2.6.2 požaduje, aby národní a regionální programy a politika výzkumu byly koordinovány tak, aby vytvořily skutečný evropský výzkumný prostor schopný udržitelné konkurence a cílů růstu;

2.6.3 požaduje rozvoj vzájemných vzdělávacích platforem a inovačních bodů, který pomůže vytvořit a udržet model regionálních výzkumných strategií a regionálního rozvoje znalostí a bude podporovat zapojení univerzit do místních ekonomik. Tyto platformy a sítě by měly být navrženy tak, aby usnadnily rychlou aplikaci nových myšlenek a výrobků; aby podpořily výstupy ze základního a aplikovaného výzkumu; a aby zkrátily čas mezi inovací a aplikací;

2.6.4 žádá, aby členské státy musely navrhnout ve svých národních akčních programech opatření, která podniknou k dosažení cílových investic do výzkumu a vývoje ve výši 3 % HDP;

2.7 Mobilita

2.7.1 vítá návrhy ztrojnásobit počet studentů v programu Erasmus a zvýšit počet akcí v rámci školní studentské mobility a učňovských výměn.

2.8 Správa

2.8.1 vítá návrhy na posílení opatření v oblasti partnerství a na zavedení zjednodušených rozhodovacích nástrojů – od místních přes regionální, národní a na úrovni EU – napříč a mezi všemi sférami správy, ale naléhá na to, aby byla tato opatření zavedena s určitou naléhavostí;

2.8.2 doporučuje, aby v rámci sledování lisabonských a göteborgských cílů Evropská komise každoročně hodnotila národní akční plány a z prostorového hlediska do těchto hodnocení zařadila místní a regionální úřady;

2.8.3 také doporučuje, aby Evropská komise každoročně vydávala prohlášení o pokroku, jakého bylo dosaženo směrem k politickým výzvám stanoveným ve finančních perspektivách pro období 2007-2013, a o podílu každé úrovně vlády – místní, regionální a národní – na poskytování impulsu, pokud je zapotřebí, hospodářské reformě a většímu zapojení a odpovědnosti všech ústředních orgánů, místních, regionálních a národních vlád;

2.9 Občanství EU

2.9.1 podtrhuje, že kromě zvýšení zdrojů navrhovaného Komisí pro činnost spojenou s občanstvím, zabezpečením svobody a spravedlnosti musí existovat i plné uznání, že práce v oblasti spravedlnosti a domácích záležitostí není pouze věcí jednání mezi Bruselem a členskými státy pokud se týče subsidiarity v místních a regionálních sférách správy. Zvláštní pozornost je v tomto ohledu třeba věnovat uznání místních a regionálních orgánů z nových členských států;

2.9.2 požaduje, aby viditelnost mechanismů, které určují přidanou hodnotu programů EU, byla vystupňována přes místní a regionální správu s cílem zvýšit veřejné povědomí a podporovat evropskou politiku přicházející na místní úroveň;

2.10 Finanční výhled 2007-2013

2.10.1 opakuje svůj souhlas s 1,24 % HND rozpočtového stropu vlastních zdrojů pro finanční výhled 2007-2013, jelikož tento strop odráží nezbytnost rozpočtové disciplíny a přidané hodnoty společenství a jelikož číslo reprezentující tento zdroj je jediným prostředkem jak plnit závazky ze soudržnosti a konkurenceschopnosti, jednotného trhu a naší společné smlouvy;

2.10.2 varuje před možným nebezpečím, které může vzejít z kompromisního rozpočtu;

2.10.3 podporuje Evropský parlament, který je názoru, že stávající finanční výhledy jsou částí celkové interinstitucionální dohody, kterou lze obnovit pouze v atmosféře vzájemné důvěry mezi institucemi a na základě společné shody se dvěma větvemi rozpočtového orgánu.

2.10.4 trvá na tom, že tato hledaná omezení závazných dotací se nejspíše zaměří na programy strukturálního fondu, zejména na ty, které se vztahují k regionální konkurenceschopnosti a zaměstnanosti a jsou pod záhlavím (1b) Soudržnost pro růst a zaměstnanost. Nevyvážená omezení rozpočtu v této oblasti by u většiny zemí bývalé EU-15 opět účinně renacionalizovala regionální politiku;

2.10.5 trvá na tom, že jakémukoliv tlaku na podkapitolu Povinné dotace v rámci pilíře Konkurenceschopnosti pro růst a zaměstnanost je třeba se výslovně bránit s ohledem na iniciativy v oblasti výzkumu a technologického rozvoje tak, aby byl respektován a dodržen závazek členských států v oblasti cílů z Barcelony a růst výdajů na výzkum a vývoj do roku 2010 na 3 % HDP;

2.10.6 varuje, že opožděné zahájení období zpracovávání programu, které by bylo důsledkem prodlužovaných jednání, povede k finančnímu rozkolu a nestabilitě v regionálních orgánech EU;

2.10.7 naléhá na to, aby výstup z jednání zaručoval zachování principu solidarity, kterým se řídí politika EU od vytvoření strukturální politiky v letech 1973-1975, zejména aby EU podporovala všechny regiony, které podporu potřebují, bez ohledu na to, zda se nacházejí v bohatších nebo chudších zemích.

2.10.8 vyzývá členské státy ke spolupráci s jejich městy a regiony při hledání politického řešení pro ty členské státy, které již v budoucnosti nebudou mít nárok na prostředky z Fondu soudržnosti v důsledku statistického účinku rozšíření.

2.11 Princip jediného fondu

2.11.1 vítá krok směrem ke vždy jedinému fondu pro různé oblasti politiky včetně kohezní politiky, rozvoje venkova, programů v oblasti životního prostředí a restrukturalizace rybářského průmyslu, jelikož tento přístup zharmonizuje administrativní požadavky na zavádění těchto opatření a zjednoduší realizaci.

2.12 Státní pomoc

2.12.1 vyzývá Evropskou komisi, aby připravila podpůrný rámec pro teritoriální diferenciaci v pravidlech a předpisech pro státní pomoc a vytvořila tak prostor pro cílené veřejné investice, které mohou napravit skutečný propad trhu bez narušení podmínek hospodářské soutěže nebo poskytnout širší rozsah podpoře výzkumu a inovace zejména v malých a středních podnicích, aby bylo možné splnit cíle v oblasti teritoriální soudržnosti;

2.12.2 naléhá na vytvoření nového nařízení o státní pomoci, které bude odpovídat novým nařízením pro kohezní a regionální politiku, a umožní, aby státní pomoc byla přípustná v oblastech, které již nemají nárok na kohezní financování – v závislosti na úrovni problémů, kterým čelí;

2.12.3 požaduje, aby Komise objasnila budoucnost regionální pomoci podle článku 87 odst. 3c pokud jde o rozlišení mezi regiony majícími nárok podle hlavy „podpora regionální konkurenceschopnosti a zaměstnanosti“ ležící mimo méně prosperující oblasti pod hlavou „konvevergence“;

2.12.4 je toho názoru, že udržitelnost je rovněž významným důvodem a veřejné investice prostřednictvím státní pomoci by měly být co nejvíce v souladu s principy udržitelnosti.

2.13 Opravný mechanismus

2.13.1 obhajuje návrh Komise otevřít diskusi o nedostatcích stávajícího systému financování EU;

2.13.2 podporuje návrh Komise na vytvoření nového, spravedlivějšího opravného mechanismu.

2.14 Stabilita a růst

2.14.1 naléhá, že jelikož při zavádění Paktu stability a růstu chybí konzistence a důvěryhodnost, je výrazně zapotřebí, aby Pakt bral ohled na stávající ekonomickou realitu EU tím, že zlepší ekonomické principy pravidel stability a růstu. Konzistence národních postupů a postupu EU musí být posílena a národní instituce musí být lépe zapojeny v mnohostranném dohledu nad hospodářskou politikou. Musí se zlepšit zajišťování koherence fiskální a měnové politiky;

2.14.2 navrhuje, protože se v rozpočtech členských států objevují vlivem stávajícího nízkého růstu evropských ekonomik podstatné problémy, což zahrnuje vysokou nezaměstnanost a přetrvávající sociální problémy v mnoha regionech a místech, jako nejdůležitější způsob, kterým může Komise řešit tento problém, možnou revizi implementace Paktu stability a růstu pro zajištění trvalé udržitelnosti hospodářské politiky. Konec konců, Evropská unie nedosáhne potřebné úrovně růstu, zaměstnanosti a sociální soudržnosti, pokud nebude rovněž evropský makroekonomický kontext držet krok s Lisabonskou strategií a nezlepší se koordinace nástrojů Společenství;

V Bruselu dne 23. února 2005. Předseda Výboru regionů Peter STRAUB

(1) Úř. věstník C 256, 24.10. 2003, str. 1

(2) Úř. věstník C 318, 22.12. 2004, str. 1

(3) „S cílem podporovat celkový harmonický rozvoj bude Společenství rozvíjet a pěstovat činnost vedoucí k posílení ekonomické, sociální a teritoriální koheze. Společenství se bude zejména zaměřovat na omezení disproporcí mezi úrovní rozvoje různých regionů a na zaostalost nejméně zvýhodněných oblastí nebo ostrovů včetně venkovských oblastí.“

(4) COM (2004) 101 final

(5) „Od roku 1995 byla průměrná míra růstu EU 15, 2,2 % v porovnání s celosvětovým průměrem 3,6 % a 3,2 % pro Spojené státy.“ COM(2004)101 final str. 3

(6) Suma přidělených zdrojů převyšuje sumu plateb, protože představuje zdroje přidělené programům s dobou trvání delší než jeden rok, které tedy nemohou být čerpány v roce, v jehož rozpočtu jsou přiděleny. U plateb se úhrada očekává v rozpočtovém roce, ve kterém byly přiděleny. Platby členských států jsou vypočítávány ročně na základě přidělení plateb uvedených v rozpočtu. Strop vlastních zdrojů je stanoven rozhodnutím Rady a určuje maximální částku příspěvků členských států.

(7) ODKAZ NA DOPIS ŠESTI HLAV STÁTŮ „Průměrné výdaje v období příštího finančního plánu by měly být podle našeho názoru stabilizované na úrovni současných výdajů a neměly by překračovat 1,0 % HND včetně výdajů do zemědělství v rámci stropu stanoveného Evropskou radou v říjnu 2002.“

(8) Konvergenční cíl se týká regionů, které dosahují HND na hlavu nižšího než 75 % průměru evropské pětadvacítky a přechodná podpora doběhne v regionech evropské patnáctky s HND nižším, než je 90 % průměru evropské patnáctky. Fond soudržnosti na léta 2000-2006 dosahuje 18 mld EUR a fondy strukturální 195 mld EUR (EFRR, ESF, Finanční nástroj pro orientaci rybolovu a orientační sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu);

(9) Podle Auditu měst 2004.

(10) 11,5 % cíl 2 a 12,3 % cíl 3

(11) „EU v současnosti vydává pouze 2 % HNP na výzkum a vývoj, tedy asi o třetinu méně než USA. Osmdesát procent tohoto rozdílu je způsobeno nízkými investicemi do výzkumu a vývoje v soukromém sektoru.“ Odstavec 3.31 sdělení Evropské komise Evropské jarní radě COM (2005) 24 Společně k růstu a zaměstnanosti: nový impuls Lisabonské strategii,2. února 2005

(12) Převod finančních zdrojů do Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova a Evropského fondu pro rybolov je vypočítán po aplikaci stropu, aby rozpočet zůstal vyvážený.

(13) „Unie přispívá k zachování a k rozvoji těchto společných hodnot při respektování diverzity kultur a tradic národů Evropy stejně tak jako k národní identitě členských států a organizaci jejich veřejné moci na národní, regionální a místní úrovni“

(14) Čelíme výzvě: Lisabonská strategie pro růst a zaměstnanost, zpráva skupiny na vysoké úrovni, které předsedal Wim Kok, listopad 2004.