Úřední věstník 304 E , 01/12/2005 S. 0400 - 0405



P6_TA(2005)0056 Ochrana zdraví a bezpečnost na pracovišti Legislativní usnesení Evropského parlamentu o podpoře ochrany zdraví a bezpečnosti na pracovišti (2004/2205(INI)) Evropský parlament, - s ohledem na sdělení Komise o praktickém provádění ustanovení směrnic, které se týkají bezpečnosti a ochrany zdraví při práci: 89/391/EHS (rámcová směrnice), 89/654/EHS (pracoviště), 89/655/EHS (pracovní zařízení), 89/656/EHS (osobní ochranné prostředky), 90/269 EHS (ruční manipulace s břemeny) a 90/270/EHS (zobrazovací jednotky) (KOM(2004)0062), - s ohledem na pracovní dokument Komise o provádění směrnice 91/383/EHS, kterou se doplňují opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou nebo v dočasném pracovním poměru (SEK(2004)0635), - s ohledem na zprávu Komise nazvanou "27. výroční zpráva Poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci 2002" (KOM(2004)0539), - s ohledem na sdělení Komise o přizpůsobení se změnám v práci a ve společnosti: nová strategie Společenství pro oblast bezpečnosti a ochrany zdraví při práci na období 2002-2006(KOM(2002)0118), - s ohledem na čl. 112 odst. 2 a na článek 45 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Výboru pro zaměstnanost a sociální věci a na stanovisko Výboru pro práva žen a rovnost pohlaví (A6-0029/2005), A. vzhledem k tomu, že v čl. 31 odst. 1 Charty základních práv a svobod Evropské unie [1] se uvádí, že "každý pracovník má právo na pracovní podmínky respektující jeho zdraví, bezpečnost a důstojnost", B. vzhledem k tomu, že si Evropské společenství v čl. 137 odst. 1 písm. a) Smlouvy o ES stanovilo za cíl podporovat a doplňovat činnost členských států v oblasti zlepšování pracovního prostředí s cílem chránit zdraví a bezpečnost pracovníků, C. vzhledem k tomu, že v čl. 152 odst. 1 Smlouvy o ES se uvádí, že "při vymezení a provádění všech politik a činností Společenství je zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví", D. vzhledem k tomu, že bezpečnost a ochrana zdraví při práci, jež je třeba považovat za cíl prvořadého významu, je jednou z nejvýznamnějších oblastí politiky EU; vzhledem k tomu, že bezpečné a zdravé pracovní prostředí a organizace práce rovněž pozitivně ovlivňují výkonnost ekonomiky a fungování společnosti, E. vzhledem k tomu, že se evropský pracovní trh a jeho obyvatelstvo v mnoha směrech změnily — rozšíření Evropské unie, lepší možnosti volného pohybu podniků i pracovní síly, pružná pracovní doba včetně práce na zkrácený pracovní úvazek, roztříštění trhů práce, využívání subdodavatelů, zaměstnání na dobu určitou a příležitostná práce, stárnoucí populace a klesající populace, což je třeba považovat za hlavní výzvy v zájmu dosažení cíle, jímž je ekonomika, která bude vytvářet více lepších pracovních míst, F. vzhledem k tomu, že úsilí Společenství v oblasti pracovního prostředí je velmi důležité s ohledem na dosažení cíle Lisabonské strategie vytvořit více lepších pracovních míst; vzhledem k tomu, že lepší pracovní prostředí nejen vytváří pro evropské zaměstnance lepší pracovní podmínky, ale také přispívá k produktivitě a růstu v Evropě, G. vzhledem k tomu, že směrnice Společenství v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci se nevztahují na zaměstnance pracující doma, z nichž většinu tvoří ženy, H. vzhledem k tomu, že tři členské státy původní EU 15 dosud nepředložily přes četné upomínky Komise národní zprávy o provádění směrnice 91/383/EHS [2]; 1. vítá, že Komise vypracovala analýzu provádění právních předpisů v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci a její hodnocení, jak jsou směrnice uplatňovány na pracovišti, a s radostí očekává hodnocení Komise týkající uplatňování zbývajících jednotlivých směrnic; považuje pokles počtu nehod na pracovišti jako kladný výsledek, a poznamenává, že opatření na ochranu zdraví a bezpečnosti na pracovišti přispívají ke zlepšení pracovních podmínek a podporují produktivitu, konkurenceschopnost a zaměstnanost; vyjadřuje však lítost nad opožděným zveřejněním zprávy Komise, neboť zprávy členských států o provádění směrnic měly být předloženy již v roce 1997; požaduje, aby příští hodnotící zprávy lépe posuzovaly, do jaké míry byly právní předpisy v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci v členských státech v praxi dodržovány; 2. vítá obecné závěry Komise, ale je toho názoru, že je pro budoucí strategie Společenství v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví zapotřebí více zaměřená a systematičtější orientace; vyzývá v této souvislosti Komisi a Radu, aby zvážily možnost rozšíření rámcové směrnice o nezahrnuté skupiny, např. osoby samostatně výdělečně činné; zdůrazňuje rovněž potřebu věnovat pozornost zejména situaci v odvětvích, jako je stavebnictví, rybolov a zemědělství, a také zdravotnictví; současně Komisi vyzývá, aby co nejdříve zhodnotila provádění nové strategie Společenství v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci na období 2002-2006; 3. vítá záměr Komise provést studii, která bude analyzovat a hodnotit praktické provádění směrnice 91/383/EHS; podporuje návrh Komise předložit jednu zprávu o praktickém provádění všech směrnic ve všech 25 členských státech; vyzývá Komisi, aby se aktivně zasazovala o harmonizaci a o lepší srovnatelnost národních systémů sběru údajů, mimo jiné s cílem zdokonalit sběr údajů pro řádné hodnocení rizik a kontrolu a pro hodnocení dopadů outsourcingu, využívání subdodávek a příležitostného zaměstnání; 4. považuje za nezbytné, aby se zlepšil systém statistické evidence pracovních úrazů, protože bez spolehlivých a srovnatelných statistických údajů je obtížné vypracovat politiky Společenství a účinně je prosazovat, zejména po začlenění 10 nových členských států; 5. domnívá se, že Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci se musí plně účastnit všech jednání o této jednotné zprávě a její přípravy, a rovněž jednání o jednotlivých zprávách, z nichž je složena, a jejich přípravy, a že národní zprávy by měly vznikat na základě konzultací tripartity, což se v současné době ne děje ve všech případech; 6. zdůrazňuje zásadní úlohu sociálních partnerů, kteří jsou jak v rámci národní tak evropské legislativy oprávněni a povinni účastnit se sociálního dialogu; zdůrazňuje, že je třeba posilovat kulturu prevence výraznějším začleněním otázek bezpečnosti a zdraví při práci do základního vzdělání a učňovských programů a dalšího vzdělávání; vyzývá rovněž Komisi, aby podněcovala sociální dialog o zdraví a bezpečnosti mezi sociálními partnery, a vyzývá členské státy, aby na pracovišti podněcovaly sociální dialog s ohledem na pracovní prostředí; 7. domnívá se, že Směrnice 89/391/EHS [3] nabízí větší možnosti rovnocenného zastoupení zaměstnanců a zaměstnavatelů při navrhování preventivní strategie, která trvale zlepšuje ochranu zdraví a bezpečnosti; zdůrazňuje nezbytnost většího zastoupení žen v řídících orgánech odborových organizací a organizací zaměstnavatelů, aby byly zohledňovány jejich potřeby v oblasti ochrany zdraví a bezpečnosti a aby byla vytvořena opatření pro vhodné politiky, které by těmto potřebám vycházely vstříc, 8. zdůrazňuje, že podle nedávného výzkumu nemá až 50% zaměstnanců v EU přístup k službám pro prevenci, že většina stávajících služeb není plně multidisciplinární a řada z nich neodpovídá řádně hierarchii preventivních opatření stanovených v rámcové směrnici; vyzývá Komisi, aby podrobněji prozkoumala, v jakém stavu jsou preventivní systémy členských států, a aby ve spolupráci s příslušnými národními orgány předložila návrhy rámce pro koherentní preventivní politiky členských států založených na obecné strategii EU, a kladla přitom důraz na poskytování informací pracovníkům; 9. důrazně vyzývá členské státy, aby přijaly konkrétní opatření ke zlepšení uplatňování příslušných směrnic v malých a středních podnicích (MSP) a ve veřejném sektoru, a potvrzuje své usnesení ze dne 23. října 2002 [4], v němž podpořil vypracování metodických pokynů pro uplatňování současných směrnic, jež by měly být doprovázeny lepšími školícími materiály a kvalitnějšími informacemi, zejména pokud jde o MSP, ve vysoce rizikových odvětvích a v situacích, kde existují specifická, trvalá a opakující se rizika; domnívá se, že je třeba podpořit, aby členské státy zařadily disciplíny zabývající se prevencí rizik do školících programů pro MSP; vyzývá Komisi a členské státy, aby zohlednily faktory pohlaví, věku a kultury, uplatňovaly právní předpisy jednotným, účinným a ekvivalentním způsobem a věnovaly zvláštní pozornost diskriminaci na základě pohlaví, rasového či etnického původu, náboženství či vyznání, zdravotního postižení, věku či sexuální orientace; 10. poukazuje na to, že úroveň informací poskytovaných malým a středním podnikům, a to zejména o směrnici 89/391/EHS, je nedostatečná a je třeba ji zlepšit; 11. domnívá se, že by financování programů na zlepšení ochrany zaměstnanců, informovanosti, účasti na rozhodování, spolupráci v sociálním dialogu o bezpečnosti a ochraně zdraví na pracovišti atd. z rozpočtu EU mělo celkově a zejména v MSP nebo v jejich prospěch, probíhat na základě jednodušších postupů a že by odpovídající finanční prostředky, s nimiž se počítá v rozpočtových plánech těchto programů a projektů, měly být přiděleny včas; 12. důrazně vyzývá členské státy, aby zvýšily počet, kvalitu a pravomoci pracovních inspektorátů a aby zvýšily a rozšířily přípravu a kvalifikaci inspektorů bezpečnosti práce; vyzývá Komisi, aby podporovala činnost Senior Labour Inspectors Committee (Výboru vrchních pracovních inspektorů); domnívá se však, že základem prevence pracovních rizik by neměla být činnost inspektorů bezpečnosti práce, ale rovněž spolupráce mezi sociálními partnery, zejména mezi zaměstnavateli a zaměstnanci přímo na pracovišti; 13. zdůrazňuje, že navzdory často úspěšným řízením pro porušení Smlouvy vykazuje řada členských států nedostatky (např. pokud jde o definice odborné způsobilosti a schopnosti personálu služeb pro prevenci, definice povinností zaměstnavatele a zaměstnanců v oblasti bezpečnosti a přejímání různých směrnic); vyzývá Komisi, aby nadále stíhala členské státy za tyto nedostatky v rámci řízení pro porušení Smlouvy; 14. zdůrazňuje zásadní význam tzv. mainstreamingu, tj. začleňování problematiky rovnosti pohlaví do činnosti a analýz v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví na pracovišti, a upozorňuje na to, že "strategie Společenství v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci" podporuje začlenění hlediska rovnosti pohlaví do oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví při práci; vyzývá členské státy, aby toto hledisko systematicky a efektivně zaváděly a podporovaly; 15. zdůrazňuje, že diskriminace, kterou trpí ženy na trhu práce a na pracovišti, má dopad na jejich zdraví a bezpečnost; vyzývá členské státy, aby provedly směrnici 2002/73/ES [5], jejímž cílem je odstranit diskriminaci, zejména sexuální obtěžování a další formy diskriminace v souvislosti s mateřstvím; vyzývá proto Komisi, aby po převzetí směrnice do národních právních předpisů uskutečnila kvalitativní a srovnávací hodnocení zavedených právních opatření a podporovala výměnu a šíření osvědčených postupů; 16. vyzývá Komisi, aby do svých akčních programů začlenila problémy týkající se pohlaví, s nimiž se setkávají muži i ženy, a kladla přitom důraz na: i) péči o specifické problémy v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví a jejich kontrolu, ii) rizika a dlouhodobá psychická onemocnění v souvislosti s povoláním (např. syndrom vyhoření a deprese) v důsledku dvojí zátěže mužů a žen, snažících se sladit pracovní a rodinný život, či v důsledku neúměrného tlaku na trhu práce, iii) stres a násilí, šikana a obtěžování na pracovišti, iv) nižší pozornost, kterou těmto problémům věnují kvalitní služby pro prevenci, v) nezdravé pracovní podmínky z ergonomického hlediska; 17. upozorňuje na nutnost zintenzívnit výzkum a prevenci nemocí z povolání a přikládat přitom onemocněním psychosociální povahy význam, který jim náleží, aniž by se však tyto snahy omezovaly výlučně na ně; 18. bere na vědomí, že směrnice Společenství týkající se bezpečnosti a ochrany zdraví při práci nezahrnují práci v domácnosti a práci manželek/manželů pomáhajících v rodinných podnicích, zejména v maloobchodě, řemeslné výrobě a zemědělství; vyzývá Komisi, aby vyvinula iniciativy ve prospěch bezpečnosti a ochrany zdraví všech zaměstnanců, a zejména aby konečně navrhla v souladu s požadavkem Evropského parlamentu z 21. února 1997 [6] a 3. června 2003 [7] změnu směrnice 86/613/EHS [8]; 19. vyjadřuje hluboké znepokojení nad nadmíru vysokou úrazovostí u dočasných a krátkodobých zaměstnanců, která je v některých členských zemích nejméně dvojnásobná oproti stálým zaměstnancům; zdůrazňuje, že ačkoli podle směrnice 91/383/EHS mají dočasní zaměstnanci obecně stejná práva v oblasti ochrany zdraví při práci jako ostatní zaměstnanci, nejsou ve směrnici stanoveny zvláštní mechanismy, které by tuto zásadu prosadily v praxi, vyzývá Komisi, aby tento nedostatek napravila; vyzývá vlády členských států, aby se co nejdříve dohodly na návrhu směrnice Komise o dočasných zaměstnancích; 20. bere na vědomí, že nejnovější údaje [9] naznačují nárůst výskytu úrazů, i když nepatrný, v odvětvích zaměstnávajících především ženy; vyzývá Komisi a členské státy, aby navrhly nová opatření vztahující se na specifické problémy, kterým ženy čelí na pracovišti; zároveň také vyzývá členské státy, aby začlenily pracovní rizika žen mezi ukazatele používané při sledování bezpečnosti a ochrany zdraví při práci (národní zprávy o úrazech, výzkum a studie); 21. vyzývá Komisi, aby zajistila, že členské státy budou provádět specifická preventivní opatření na ochranu zaměstnanců ve zdravotnictví před poraněními způsobenými injekčními jehlami a jinými ostrými zdravotnickými předměty s ohledem na riziko infekce způsobené potenciálně smrtelnými krevními patogeny (biologická agens 3. skupiny); upozorňuje na to, že by tato opatření měla zahrnovat řádné proškolení, používání bezpečných pracovních postupů a prostředků zdravotnické techniky s prvky ochrany před poraněním ostrými předměty, a že by při stanovování minimálních norem ochrany měly být využity pokyny Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci (FACTS 29, ISSN 1681-2123); domnívá se však, že směrnice 2000/54/ES [10] rovněž vyžaduje další revizi, aby se vztahovala na rizika vznikající při práci s jehlami a jinými ostrými zdravotnickými předměty; 22. vyzývá Komisi, aby pomocí vhodných opatření snížila zdravotní rizika navazující na "nestandardní" pracovní smlouvy; 23. zdůrazňuje význam a rozsah nedávného rozšíření, a je zvláště znepokojen občasnou nízkou úrovní provádění směrnic EU v nových členských státech, a poznamenává, že nové členské státy měly velmi málo času na převzetí a praktické uplatnění právních předpisů, přičemž současně musely čelit problémům spojeným s hospodářskou a sociální transformací; domnívá se, že zaměstnancům musí být v celé EU poskytována nejméně úroveň ochrany stanovená ve směrnicích; 24. bere na vědomí, že vysoká úroveň ochrany pracovníků povede k znevýhodnění v hospodářské soutěži u starých členských států Společenství, pokud se nezajistí plné zavedení acquis communautaire v nových členských státech a směrnice o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci nebudou uplatňovány v praxi; 25. vyzývá Komisi a Radu, aby trvaly na neomezeném provádění acquis communautaire, nejprve prostřednictvím výměny osvědčených postupů a zvýšením spolupráce ve všech 25 členských státech a v případě potřeby přijaly vhodná opatření k jejich skutečnému provádění; aby prakticky podpořily všechny členské státy, které zaostávají za požadovanými normami, a to zejména nové členské státy, zajištěním přiměřených zdrojů, výměnou osvědčených metod a zkušeností a posílením spolupráce; v této souvislosti vyzývá Komisi, aby ve spolupráci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci prozkoumala možnost zavedení zvláštní otevřené metody koordinace v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví na pracovišti; 26. důrazně vyzývá Komisi, aby neprodleně předložila akční plán, který by stanovil další kroky směřující k vyřešení přinejmenším problémů nastíněných v její vlastní analýze, a aby co nejdříve vypracovala střednědobou a dlouhodobou strategii následných kroků; rovněž vyzývá Komisi, aby důkladně prozkoumala možnost zavedení globálního přístupu k problematice ochrany zdraví na pracovišti, který by zahrnoval všechny druhy rizik, jako např. stres, šikanování, obtěžování a násilí, přičemž vítá opatření, která dosud Komise přijala, pokud jde o sexuální obtěžování a stres; vyzývá rovněž sociální partnery v členských státech, aby jak na bilaterální úrovni, tak na úrovni EU vyvinuli své vlastní strategie boje se šikanou a násilím na pracovišti a vyměňovaly si zkušenosti o osvědčených postupech v této oblasti; 27. žádá Komisi, aby poskytla informace o krocích, pokud jde o ty členské státy, které včas neposkytly informace, které se zavázaly poskytnout; 28. vyjadřuje znepokojení nad návrhy směrnice o pracovní době a směrnice o službách, zejména pokud jde o zvyšování intenzity práce a o možnosti kntroly, riziko nadměrné flexibility pracovní doby a nebezpeční individuálních výjimek, a staví se proti jakékoli opětovné regulaci v oblasti bezpečnosti a ochrany zdraví, která nezaručí rovnocennou úroveň ochrany pro všechny zaměstnance v EU; 29. chválí snahu Komise předložit legislativní návrhy, které usilují o zjednodušení a vylepšení stávajících směrnic o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci s cílem zvýšit jejich účinnost a snížit náklady podniků při uplatňování těchto směrnic; 30. domnívá se, že společná sociální odpovědnost se vztahuje nejen na společnost, ale i na samotné podniky; vyzývá zaměstnavatele a odbory, aby zajistili řádné uplatňování právních předpisů poskytujících ochranu zaměstnaným ženám, a zejména aby jim pomohli sladit rodinný a pracovní život; zároveň vyzývá sociální partnery, aby vytvořili příznivé podmínky a odpovídající pracovní prostředí pro těhotné ženy a kojící matky; 31. považuje za nepřijatelné, že tři země nesplnily svou povinnost podat zprávu o provádění opatření týkajících se pracovních smluv na dobu určitou; 32. domnívá se, že podniky stále ve velké míře potřebují více konkrétních informací a pokynů a technickou podporu; 33. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě a Komisi a vládám a parlamentům členských států. [1] Úř. věst. C 364, 18.12.2000, s. 1. [2] Směrnice Rady 91/383/EHS ze dne 25. června 1991, kterou se doplňují opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou nebo v dočasném pracovním poměru (Úř. věst. L 206, 29.7.1991, s. 19). [3] Směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. L 183, 29.6.1989, s. 1). [4] Úř. věst. C 300 E, 11.12.2003, s. 290. [5] Směrnice 2002/73/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a pracovní podmínky (Úř. věst. L 269, 5.10.2002, s. 15). [6] Úř. věst. C 85, 17.3.1997, s. 63. [7] Úř. věst. C 68 E, 18.3.2004, s. 90. [8] Směrnice Rady 86/613/EHS ze dne 11. prosince 1986 o uplatňování zásady rovného zacházení pro muže a ženy samostatně výdělečně činné včetně oblasti zemědělství, a o ochraně v mateřství (Úř. věst. L 359, 19.12.1986, s. 56). [9] Sdělení Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o praktickém provádění ustanovení směrnic o ochraně zdraví a bezpečnosti při práci (KOM(2004)0062). Toto se objevuje v textilním a oděvním průmyslu, v obchodu, v opravárenských, hotelových, stravovacích a finančních službách a ve správě. [10] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/54/ES ze dne 18. září 2000 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí biologickým činitelům při práci (Úř. věst. L 262, 17.10.2000, s. 21). --------------------------------------------------