Druhá zpráva o následných opatřeních ke sdělení komise o nedostatku vody a o suchu v Evropské unii KOM(2007) 414 v konečném znění {SEK(2010)573} /* KOM/2010/0228 konecném znení */





V Bruselu dne 18.5.2010 KOM(2010)228 v konečném znění ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Druhá zpráva o následných opatřeních ke sdělení Komise o nedostatku vody a o suchu v Evropské unii KOM(2007) 414 v konečném znění {SEK(2010)573} ZPRÁVA KOMISE RADĚ A EVROPSKÉMU PARLAMENTU Druhá zpráva o následných opatřeních ke sdělení Komise o nedostatku vody a o suchu v Evropské unii (KOM(2007) 414 v konečném znění) 1. ÚVOD Voda je jedním z našich nejcennějších zdrojů, ale stává se také zdrojem nedostatkovým a vše nasvědčuje tomu, že v budoucnosti se její nedostatek ještě prohloubí. Snižující se dostupnost, klesající jakost a rostoucí poptávka po sladké vodě klade značné nároky. Očekává se, že změny klimatu situaci ještě zhorší. Problematiku nedostatku vody je proto třeba posuzovat v těchto širších souvislostech. V roce 2007 Komise přijala sdělení o nedostatku vody a o suchu[1]. Sdělení stanovilo sedm politických podnětů, které je třeba řešit, pokud má Evropa učinit pokrok v oblasti účinného a úsporného hospodaření s vodou. V říjnu 2007[2] Rada podpořila možnosti uvedené ve sdělení Komise a vyzvala Komisi, aby přezkoumala a dále rozšířila rozvíjející se strategii pro řešení nedostatku vody a sucha do roku 2012. V říjnu 2008 přijal Evropský parlament zprávu ke sdělení a podpořil navrhovaný první soubor politických možností řešení. V usnesení Parlamentu se zdůrazňuje, že jsou nutná naléhavá opatření – zejména na podporu úspor spotřeby vody, výměny osvědčených postupů, informačních kampaní, zavedení vhodných poplatků za vodu – a že na podporu těchto opatření je zapotřebí více finančních prostředků. První zpráva o následných opatřeních ke sdělení[3] byla přijata v prosinci 2008 a podrobně se zabývala pokrokem, kterého bylo dosaženo při plnění návrhů uvedených ve sdělení. Stanovila několik stimulačních politických podnětů jak na úrovni Evropské unie, tak i na úrovni vnitrostátní, které přispěly k dosaženým výsledkům. Zároveň však zpráva dospěla k závěru, že je ještě zapotřebí provést mnoho opatření. Ke zprávě byl připojen pracovní program, který se má rovněž pravidelně sledovat. Jak bylo uvedeno ve zprávě, Komise bude každý rok hodnotit vývoj dosažený při provádění souboru záměrů s ohledem na přezkum politiky v roce 2012 v souladu se závěry Rady ze dne 30. října 2007. Toto je druhá zpráva, která ze střednědobého a dlouhodobého hlediska hodnotí pokrok při provádění možností řešení uvedených ve sdělení a v pracovním programu. Cílem zprávy je informovat o pokroku, jehož bylo v Evropě dosaženo za poslední rok. Zpráva[4] zahrnuje informace obdržené od členských států v odpovědi na dotazník o provádění politických možností řešení. 2. HODNOCENÍ VÝVOJE DOSAŽENÉHO PŘI PROVÁDĚNÍ POLITICKÝCH MOŽNOSTÍ ŘEŠENÍ Souvislosti V dubnu 2009 předložila Evropská komise politický dokument (bílou knihu[5]), který stanoví rámec opatření pro přizpůsobení se změně klimatu, a politiky s cílem snížit náchylnost EU vůči dopadům změny klimatu. Bílá kniha zdůrazňuje potřebu dalších opatření ke zlepšení účinného využívání vody a zvyšování odolnosti vůči změně klimatu. 22. prosinec 2009 byl milníkem v evropské politice v oblasti vody. Do tohoto data musely být pro všechna povodí řek v EU přijaty plány povodí vyžadované na základě provádění rámcové směrnice o vodě[6]. Tím se získá jasný přehled o plánech členských států v příslušných povodích řek za účelem řešení problémů nedostatku vody a sucha. Několik členských států, u nichž se očekává největší nedostatek vody a sucho, však ještě do prosince 2009 tyto plány nepřijalo. 3. Zavedení vhodných poplatků za vodu Rámcová směrnice o vodě (článek 9)[7] od členských států požaduje zajistit do roku 2010, aby politika poplatků v oblasti vody vytvořila uživatelům dostatečné podněty k tomu, aby využívali vodní zdroje efektivně, a aby různí uživatelé vody přiměřeně přispívali k úhradě nákladů na vodohospodářské služby. Programy opatření v plánech povodí umožní ověřit, zda tato ustanovení byla v celé Evropě plně provedena. Z informací předložených členskými státy vyplývá, že přizpůsobení systémů sazeb tak, aby byla zohledněna zásada návratnosti nákladů, může mít pro občany za následek vyšší účty za vodu, přičemž k k tomuto zvyšování dochází postupně. Zkušenosti ukazují, že zvýšení cen nemusí nutně vést ke snížení spotřeby. Ceny jsou pouze jedním z možných nástrojů, které je třeba zvažovat; jsou však zapotřebí ještě další opatření na podporu efektivního využívání vody. Příkladem nejvíce rozšířených opatření používaných v členských státech je uplatňování blokovacích sazeb, pokut za nadměrnou spotřebu a slev za úspory spotřeby vody. Pokud jde o úsilí o rozšíření programů měření ve všech odvětvích používajících vodu – včetně povinných kontrol odběru vody (čl. 11 odst. 3 rámcové směrnice o vodě) – některé členské státy oznámily, že měření dodávek pitné vody pro domácnosti se provádí ve velkém rozsahu. Měření spotřeby vody mimo domácnosti se rovněž zlepšuje, zejména jsou-li uživatelé napojeni na veřejné dodávky. Měření a kontrola přímých odběrů obvykle probíhají v rámci postupu schvalování. V některých jihoevropských povodích řek byla přijata právní opatření rovněž za účelem kontroly existujících odběrů spodní vody. 4. Racionálnější příděl vody a finančních prostředků pro oblast vodohospodářství Zlepšení územního plánování Hospodářské činnosti by se měly přizpůsobit udržitelné dostupnosti zdrojů na úrovni povodí řek, aniž by se zvyšovaly tlaky, které jsou v současnosti již vyvíjeny na některá povodí. Rozsáhlý rozvoj hospodářských činností, jako je cestovní ruch nebo zemědělství, by mohl vést k nadměrnému odběru vody, jenž by mohl způsobit značné problémy, zejména v oblastech s nedostatkem vody. Na evropské i vnitrostátní úrovni probíhají v EU různé činnosti spojené s územním plánováním: Pokud jde o zemědělství , kontrola stavu schválená v rámci společné zemědělské politiky (SZP) v roce 2008 vedla k začlenění cílů lepšího vodního hospodářství týkajících se podmíněnosti. Od roku 2010 musí členské státy zavést normy na kontrolu souladu s existujícími vnitrostátními schvalovacími postupy, uplatňované na úrovni zemědělských podniků, pokud využívají vodu k zavlažování. Povinnosti týkající se podmíněnosti by měly pomoci zvýšit povědomí zemědělců o schvalovacích postupech, zejména poskytováním lepších informací pro zemědělce a perspektivou snížení plateb SZP v případě porušení povinností. Komise bude uplatňování pravidel podmíněnosti vyplývajících z kontroly stavu během prováděcí fáze pečlivě sledovat. Směrnice o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů (směrnice o obnovitelných zdrojích energie[8]) stanoví povinné vnitrostátní cíle pro sdílení energie z obnovitelných zdrojů v konečné spotřebě a cíl využívání 10 % energie z obnovitelných zdrojů v dopravě do roku 2020. To by mohlo vést ke zvýšení výroby biomasy v EU. Studie o vlivu rozvoje bioenergie na dostupnost vody, kterou vypracovala Komise[9], ukazuje, že značné zvýšení výroby biomasy v EU si ve většině oblastí nevyžádá zvýšení celkové spotřeby vody na zavlažování. Studie však dospěla k závěru, že s cílem zamezit zvyšujícímu se tlaku na evropské vodní zdroje by se výroba vstupních surovin pro bioenergii měla soustřeďovat spíše v severních a středních částech Evropy než v oblastech jižních (a zejména v regionech s nedostatkem vody). Pokud jde o opatření zaměřená na racionální využívání vody v městských oblastech, na místní úrovni se rozvíjejí některé iniciativy s cílem podpořit začlenění nové kultury vodního hospodářství do plánů rozvoje obcí. Ukázalo se však, že za tímto účelem je třeba na vnitrostátní úrovni vyvinout větší úsilí. Většina členských států oznámila, že plně provádí směrnici o posuzování vlivů na životní prostředí[10] (směrnici EIA) a směrnici o strategickém posouzení vlivu na životní prostředí[11] (směrnici SEA ). V případě projektů, které podstatně ovlivňují vodní prostředí, se doporučuje, aby posuzování vlivů na vodu podle ustanovení čl. 4 odst. 7 rámcové směrnice o vodě bylo začleněno do SEA a EIA[12]. Zvláštní pozornost je třeba věnovat odvětví cestovního ruchu . Většina turistů jezdí do oblastí, kde nedostatek vody a sucho již představují problém, a spotřebuje v průměru čtyřikrát[13] více vody za den než místní obyvatelé. Poptávka v hlavní sezóně proto může být pro místní dodávky velkou zátěží. Hlavním úkolem je snížit poptávku po vodě v hlavní sezóně a minimalizovat využívání zdrojů, aby se omezila „ekologická stopa“ a nadměrné využívání vodních zdrojů. Financování racionálního hospodaření s vodou Programy rozvoje venkova jsou důležitým nástrojem, který může mít značný vliv na dosažení cílů rámcové směrnice o vodě. Problémy související s vodohospodářstvím se sice začleňují do politiky rozvoje venkova, je však třeba věnovat zvláštní pozornost řešení otázek případných nepříznivých dopadů na vodní hospodářství z důvodů nových investic zemědělských podniků, zejména těch, které usilují o rozšíření zavlažovaných ploch a nových vysokokapacitních zásobníků vody. Měly by se rozvíjet systémy kontroly, které napomáhají vychovávat zemědělské podniky k tomu, aby vodní zdroje využívaly udržitelným způsobem[14]. Je tudíž potřebná lepší koordinace mezi politikami v oblasti vodohospodářství a zemědělství. Dohoda dosažená v rámci kontroly stavu SZP měla za následek zvýšení finančního převodu z prvního pilíře na politiku rozvoje venkova. Dodatečné finanční zdroje ve výši 3,3 miliardy EUR umožní členským státům zvýšit úsilí v rámci programů rozvoje venkova, aby se splnily nové úkoly, před nimiž stojí evropské zemědělství, včetně potřeby lepšího vodního hospodářství. Kromě toho byla z balíčku pro Plán evropské hospodářské obnovy poskytnuta částka 1,020 miliardy EUR určená na zlepšení širokopásmové infrastruktury ve venkovních oblastech a na řešení nových úkolů stanovených v kontrole stavu. Na základě informací, které Komisi oznámily členské státy v roce 2009, tyto státy vyčlenily ve svých existujících programech rozvoje venkova 26,9 % dodatečných zdrojů pro vodní hospodářství[15]. V programovém období politiky soudržnosti na období 2007–2013 je více než 6 % celkových přidělených částek použito na investice do infrastruktury související s vodním hospodářstvím. Kromě toho velký podíl z částky 5,8 miliardy EUR vyčleněné na „prevenci rizik“ půjde na podporu projektů týkajících se „vody“, včetně nedostatku vody. Komise již provádí přípravy pro politiku soudržnosti po roce 2013. V březnu 2009 Komise zveřejnila pracovní dokument „Regiony v roce 2020 – úkoly pro evropské regiony související se změnami klimatu“[16], který se rovněž zabývá zvyšováním nedostatku vody a sucha v důsledku změny klimatu. Programy v rámci evropské územní spolupráce (dříve „Interreg“) poskytují hlavní podporu přeshraničním a nadnárodním projektům týkajícím se nedostatku vody. Financování opatření na podporu lepšího vodního hospodářství, jako je zlepšení existujících systémů dodávek, snížení úniku vody, opětovné využití odpadních vod, ochrana půdy, ochrana a sledování environmentálních a vodních zdrojů a výzkum za účelem zlepšení znalostí, se v rozpočtech EU a ve vnitrostátních rozpočtech bere ve zvýšené míře v úvahu. Očekává se více informací o lepším využívání finančních prostředků EU a vnitrostátních finančních prostředků v plánech povodí. Pouze několik členských států oznámilo provádění daňových politik, které zohledňují otázky nedostatku vody a sucha. 5. Zlepšení řízení rizika sucha Vypracování plánů řízení rizika sucha Přechod od „reakce na krizi“ k „řízení rizika“ v souvislosti s vodním hospodářstvím představuje způsob, jak zvýšit odolnost společnosti vůči nedostatku vody a suchu. Členské státy v EU posuzují a řeší tyto otázky v závislosti na své nedávné historii a na tom, nakolik trpí nedostatkem vody. Některé členské státy začaly určovat oblasti nebo celá povodí zasažená suchem, které trvale nebo téměř trvale trpí nedostatkem vody, procesy degradace půdy a rozšiřování pouští. Jako doplnění plánů povodí by mohly být vypracovány zvláštní plány pro zvládání sucha. Zpoždění v provádění rámcové směrnice o vodě však může dotčené členské státy v řešení problémů nedostatku vody a sucha brzdit. Ředitelé státních vodohospodářských orgánů přijali v prosinci 2009 dokument s pokyny pro začlenění otázky změny klimatu do druhého a třetího cyklu plánů povodí[17]. Tento dokument obsahuje zvláštní kapitolu o opatřeních pro přizpůsobení, která se týkají problému nedostatku vody a sucha. Některé členské státy již oznámily, že nezjistily žádná povodí s trvalým nedostatkem vody (DE, AT, FI, LT, BE), ale během letního období zde příležitostně nebo dokonce častěji dochází k nedostatku vody (DE, AT, FI, LT). Jiné státy však trpí trvalým nedostatkem vody v celé zemi (MT, CY) nebo v celých povodích řek (ES, IT). Nejen země Středomoří, ale také země střední Evropy oznámily oblasti s častým nedostatkem vody (CZ) nebo s nadměrným využíváním spodních vod (FR, BE). Zřízení observatoře pro sledování sucha a systému včasného varování před suchem Prototyp Evropské observatoře pro sledování sucha (EDO) za účelem předpovědí sucha, zjišťování a sledování sucha v Evropě se v současné době zabývá předoperačním sestavováním ukazatelů sucha s využitím meteorologických informací. Na úrovni jednotlivých členských států i na evropské úrovni probíhají v Evropě různé činnosti sledování a zvládání sucha, nedostatku vody a rizika rozšiřování pouští. Některé členské státy již sucho monitorují (např. ES, PT, UK, IT, PL, AT). Další optimalizace využívání Fondu solidarity EU a Evropského mechanismu civilní ochrany V roce 2009 byl Kypru poskytnut příspěvek ve výši 7,6 milionu EUR jako podpora z Fondu solidarity EU (EUSF), aby mohl uhradit náklady na mimořádná opatření potřebná v důsledku velkého sucha v roce 2008. Fond solidarity byl poprvé použit na poskytnutí finanční podpory pro mimořádná opatření z důvodu mimořádného sucha. Vzhledem k desetiměsíční lhůtě pro předložení žádostí Komisi po vzniku první škody je mobilizace prostředků z EUSF na opatření v případě sucha obtížná. Mechanismus předkládání žádostí (lhůta) by se v budoucnosti měl znovu zvážit, aby EUSF mohl lépe reagovat na pomalu vznikající katastrofy, jako je například sucho. Plnění plánů a ukazatelů sucha, jakož i účinný systém včasného varování před suchem může obtížné zacházení žadatelů s touto problematikou zmírnit. Evropský parlament podpořil Komisi v její výzvě adresované Evropské radě, aby znovu posoudila své negativní stanovisko k navržené změně nařízení o EUSF, kterou Komise předložila již v roce 2005 a která zahrnuje rovněž novou definici kritérií a širší rozsah možných případů katastrof. Pracovní program z roku 2009 o civilní ochraně obsahuje opatření způsobilá k finanční podpoře v rámci finančního nástroje pro civilní ochranu v oblasti odezvy, připravenosti a prevence. Zahrnuje kooperační projekty v oblasti prevence, připravenosti (výcvik, cvičení) a výdajů souvisejících s odezvou na nepředvídané události včetně sucha. 6. Posouzení dodatečných infrastruktur pro zásobování vodou V regionech, kde poptávka po vodě stále ještě překračuje dostupnost zdrojů, přestože byly vyčerpány veškeré možnosti snížení spotřeby vody v souladu s vodohospodářskou hierarchií, by se mohly zvážit nové infrastruktury pro zásobování vodou za účelem zmírnění dopadů sucha. Studie vypracovaná Komisí v prosinci 2008, která hodnotí rizika a dopady čtyř alternativních možností zásobování vodou (odsolování, opětovné využití odpadních vod, doplnění zásob podzemních vod a sběr dešťové vody), ukázala, že není možné poskytnout soubor nejdostupnějších možností ke zmírnění v rámci celé EU. Potenciální problémy a možnosti s ohledem na zásobování vodou se liší, pokud jde o jednotlivé lokality a technologie. Opatření ke zmírnění je proto nutné navrhnout tak, aby řešila místní podmínky. Alternativní možnosti zásobování vodou mohou být dražší než konvenční možnosti, ale dotace určené k vyrovnání cenových rozdílů by měly sloužit pouze jako pomoc uživatelům při přechodu na vhodnější využívání vody v případě, že cena vody odráží její skutečné náklady. Úloha alternativních možností zásobování vodou se bude v budoucnosti v důsledku změny klimatu a snížení dostupnosti vody zvyšovat, a proto by se realizaci alternativních možností a neustálému zlepšování znalostí v této oblasti měla věnovat mimořádná pozornost. 7. Podpora úsporných technologií a postupů V červenci 2009 bylo pro Komisi dokončeno hodnocení[18], které ukazuje, že zavedení povinných požadavků na zařízení využívající vodu podle rozšířené směrnice o ekodesignu by mohlo přinést značné úspory. Kdyby byly zařazeny všechny domácí spotřebiče využívající vodu, mohlo by se dosáhnout 19,6% snížení v celkovém veřejném zásobování EU (kolem 6 %, pokud by byly začleněny pouze energetické spotřebiče bez zohlednění myček nádobí a praček). To by odpovídalo 3,2% snížení celkového ročního odběru v EU. Snížení spotřeby vody u výrobků spojených se spotřebou energie, jako jsou např. kohoutky, sprchy a vany může rovněž vést k nepřímému snížení spotřeby energie v podobě potenciálního snížení spotřeby tepla u těchto spotřebičů o 20 %. S ohledem na budovy byl učiněn závěr, že malé změny v chování by mohly přinést podstatné úspory. Již nepatrné změny v souvislosti s délkou doby sprchování, četností koupání nebo používáním kohoutků mohou představovat 20% až 30% úspory. Systém EU pro řízení podniků a audit z hlediska životního prostředí (EMAS)[19] je nástroj řízení pro společnosti a jiné organizace s cílem hodnotit hlášení a zlepšit vliv na životní prostředí. Revidované nařízení obsahuje podávání zpráv na základě hlavních indikátorů vlivu činnosti organizace na životní prostředí, včetně indikátoru využívání vody, který pozůstává z celkové roční spotřeby vody vyjádřené v m³. Podrobnější indikátory budou definovány v referenčních dokumentech, které budou vypracovány pro všechna odvětví hospodářské činnosti. Kromě EMAS, který vyžaduje dobrovolné zapojení účastníků s cílem přispět k efektivnímu využívání vodních zdrojů, byly oznámeny také další dobrovolné dohody uzavřené v členských státech s různými hospodářskými odvětvími využívajícími vodu. Evropská agentura pro životní prostředí oznámila, že zpracovatelský průmysl využívá přibližně 11 % z celkového množství vody odebraného v celé Evropě, z čehož polovinu využívá pro chlazení a polovinu na zpracování. Odběr vody pro výrobu energie se podílí na 44 % z celkového odběru sladké vody, ale v procesu se spotřebovává velmi málo této vody. Existuje potenciál pro lepší využívání alternativních vodních zdrojů pro výrobu energie (chlazení), neboť tyto zdroje mohou být méně ovlivněny suchem[20]. 8. Podpora kultury úspor spotřeby vody v Evropě Rozvoj kultury úspor spotřeby vody v Evropě si vyžaduje zapojení občanské společnosti. Pokud členské státy vysvětlí důvody přijímaných opatření a poskytnou informace o tom, co je nutné pro zvýšení úspor spotřeby vody, mohou tím motivovat spotřebitele, aby se rozhodli pro výrobky a služby umožňující racionální využívání vody, které zase vytvoří trh pro tyto výrobky a služby. Vznik kultury úspor spotřeby vody bude usnadněn ekologickým zadáváním veřejných zakázek a poskytováním informací spotřebitelům s použitím štítků. Rozšířená rámcová směrnice o ekodesignu[21] přijatá dne 21. října 2009 neobsahuje pouze otázky využívání energie, ale i výrobků spojených se spotřebou energie. Nový pracovní plán směrnice o ekodesignu (na roky 2009–2011) zahrnuje zařízení využívající energii a vodu, např. zavlažovací zařízení. Navíc se v současnosti reviduje rovněž směrnice o energetických štítcích spotřebičů pro domácnost, a to – podobně jako v případě směrnice o ekodesignu – s cílem zahrnout širší škálu výrobků. Po přijetí revidovaného nařízení o ekoznačce EU v listopadu 2009 se očekává, že ekoznačka bude v rostoucí míře pomáhat spotřebitelům, aby si kupovali produkty šetrné vůči životnímu prostředí, včetně produktů s nižší spotřebou vody a těch, které využívají méně vody. Ekologické zadávání veřejných zakázek představuje velkou příležitost ke stimulování trhu s produkty a technologiemi šetrnými vůči životnímu prostředí a k upřednostňování úsporných produktů a technologií. Komise vyzývá členské státy, aby zvýšily úroveň ekologického zadávání veřejných zakázek. Údaje o spotřebě vody se v rostoucí míře využívají ke zvýšení povědomí spotřebitelů o této otázce. Pomocí tohoto údaje lze poskytovat informace o množství sladké vody využívané k výrobě produktů (komodita, zboží nebo služby). Komise zváží, zda by uvádění spotřeby vody mohlo hrát úlohu v budoucí politice týkající se zamezení nedostatku vody a suchu. V Evropě probíhá řada iniciativ zaměřených na úsporu spotřeby vody. Program informovanosti o vodě – informovanost o užívání vody v Evropě a program dohledu zahájený v červnu 2008 Evropským partnerstvím pro řešení otázek vody (EWP) zapojuje zúčastněné strany z různých podnikatelských odvětví a občanské společnosti – včetně nevládních organizací, regionálních a místních správ – do hledání společných řešení pro udržitelnější vodní hospodářství. 9. Zlepšení znalostí a sběru údajů Systém informací o nedostatku vody a o suchu v Evropě V rámci společného provádění rámcové směrnice o vodě byly v koordinaci s Evropskou agenturou pro životní prostředí (EEA) a společným výzkumným střediskem vypracovány ukazatele. EEA dosáhla pokroku ve zřizování Evropského systému informací o nedostatku vody a suchu (WSDIS) a pokročilo rovněž zavádění Globálního monitoringu životního prostředí a bezpečnosti (GMES), který může zajistit prostorová data a služby monitorování země na podporu vodních politik[22]. EEA ve zprávě o stavu životního prostředí (SOER) zveřejňuje každoroční číselné údaje, včetně údajů o množství vody. Příklady různých nových informačních systémů v souvislosti s předpovídáním sucha jsou uvedeny v příloze. Možnosti výzkumu a technického rozvoje Projekty výzkumu a vývoje na vnitrostátní i mezinárodní úrovni hrají klíčovou úlohu při vytváření synergií mezi politikami v oblasti řešení nedostatku vody a sucha tím, že určují hlavní mezery ve výzkumu a nejdůležitější kroky potřebné ke zlepšení stávajících znalostí[23]. Na základě žádosti Evropského parlamentu zahájí Komise pilotní projekty, které by mohly přispět k práci na řešení otázek nedostatku vody a sucha (činnosti s cílem zastavit rozšiřování pouští v Evropě, opatření proti změně klimatu v Karpatském regionu a snížení úniku vody ze systémů rozvodu vody). Příklady dalších činností jsou uvedeny v příloze. 10. ZÁVĚRY Priority uvedené ve sdělení o řešení problému nedostatku vody a sucha z roku 2007 jsou i nadále platné. V reakci na možnosti politiky stanovené ve sdělení z roku 2007 bylo provedeno mnoho opatření a akcí, ale s cílem zastavit a zvrátit proces nadměrného využívání vzácných, avšak omezených evropských zdrojů, je nutné vyvinout daleko větší úsilí. V roce 2010 se činnost zaměří na racionální využívání vody, a zejména na možnosti úspor spotřeby vody v domácnostech. Komise posoudí možnosti opatření EU v oblasti úspor spotřeby vody, jichž by bylo možné dosáhnout v budovách (budou předloženy zúčastněným stranám v roce 2011) a snížením úniku vody. Při přezkumu politiky v oblasti nedostatku vody a sucha v roce 2012 Komise posoudí dosažené výsledky a zjistí, zda jsou zapotřebí další opatření s ohledem na racionální využívání vody, integraci politiky, úspory spotřeby vody a lepší zadržování vody prostřednictvím změn ve využívání a obhospodařování půdy, infrastruktur pro zásobování vodou, využívání nekonvenčních vodních zdrojů, budov a produktů, zvládání sucha a opatření týkajících se včasného varování před suchem a také mobilizace zúčastněných stran. Komise je znepokojena tím, že provádění rámcové směrnice o vodě se zpožďuje právě v těch členských státech, které jsou nedostatkem vody nejvíce postiženy (konzultace k návrhu plánů povodí nebyly do prosince 2009 zahájeny kromě jiného v PT, CY, MT a EL a ve 22 z 24 oblastí povodí v ES). Tento závěr nemění ani skutečnost, že rok 2009 přinesl určitý stupeň uvolnění vodní bilance ve srovnání s nepříznivou situací, které byly určité jihoevropské země vystaveny v posledních několika letech. Vodní zdroje jsou stále ještě pod zvyšujícím se tlakem znečištění v důsledku jejich nadměrného využívání a změny klimatu a navzdory značné nejistotě, pokud jde o budoucí hydrologickou situaci v Evropě, musí čištění vod, posilování biologické rozmanitosti, směřování k racionálnějšímu využívání vody a maximalizování dostupnosti vody být prioritou, pokud tyto úkoly mají být vyřešeny. Know-how a technologie, které nám může přinést provádění těchto politik, poskytne evropskému průmyslu nejmodernější postupy v této oblasti. Rámcová komise o vodě od Komise vyžaduje, aby do roku 2012 zveřejnila zprávu o provádění uvedené směrnice, která přezkoumá, jak členské státy řešily plánování správy povodí. Uvedený přezkum politiky v oblasti nedostatku vody a sucha a zpráva o provádění rámcové směrnice o vodě vzájemně úzce souvisejí a spolu s přezkumem zranitelnosti environmentálních zdrojů přispějí k plánu Komise na zachování vodních zdrojů Evropy připravovanému na rok 2012. Plán posoudí účinnost stávajících politik a potřebu dalších politik nebo opatření nezbytných k posílení odolnosti politiky EU v oblasti vody vůči dopadu změny klimatu. Podpoří přechod od koncepce krizového řízení k prevenci a připravenosti s ohledem na zajištění udržitelné rovnováhy mezi poptávkou po vodě a dodávkami čisté vody s přihlédnutím k potřebám lidských činností i přírodních ekosystémů. Plán zejména přezkoumá potřebu lepšího provádění a dodatečných právních předpisů, finančních prostředků, podpůrných opatření a zajištění nezbytné podpory pro sběr údajů a vědecký a technický rozvoj. [1] KOM(2007) 414 v konečném znění ze dne 18. července 2007. [2] 13888/07 ze dne 15. října 2007, ENV 515, DEVGEN 182, AGRI 325. [3] KOM(2008) 875 v konečném znění ze dne 19. prosince 2008. [4] Na jaře 2009 byl ředitelům státních vodohospodářských orgánů 27 členských států rozeslán dotazník. Odpovědi byly obdrženy od CZ, IT, FIN, AT, DE, PT, UK, BE, PL, FR, MT, CY, ES a LT. Odkazy na jednotlivé státy v textu slouží jako příklady. [5] KOM(2009) 147 v konečném znění ze dne 1. dubna 2009, „Přizpůsobení se změně klimatu: směřování k evropskému akčnímu rámci“. [6] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1. [7] Podle bodu A.7.2 přílohy VII musí plán povodí obsahovat „zprávu o praktických krocích a opatřeních provedených k uplatnění zásady návratnosti nákladů na využívání vody podle článku 9“. [8] Směrnice 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů, Úř. věst. L 140, 5.6.2009. s. 16. [9] T. Dworak et al. (2009), Assessment of inter-linkages between bioenergy development and water availability (Posouzení vzájemných vztahů mezi rozvojem bioenergie a dostupností vody). [10] Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40. [11] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, Úř. věst. L 197, 21.7.2001, s. 30. [12] Dokument s pokyny CIS č. 20 o výjimkách, http://circa.europa.eu/Public/irc/env/wfd/library?l=/framework_directive/guidance_documents/documentn20_mars09pdf/_EN_1.0_&a=d. [13] Životní prostředí Evropy EEA, třetí hodnocení (2000). [14] T. Dworak et al (2009) In-depth assessment of RD-programmes 2007-2013 as regards water management (Podrobné posouzení programů výzkumu a vývoje na období 2007–2013, pokud jde o vodní hospodářství). [15] Od zveřejnění prováděcích pravidel k článku 38 nařízení o rozvoji venkova (nařízení Komise (EU) č. 108/2010) mohou členské státy navíc poskytovat podporu na racionalizaci provádění rámcové směrnice o vodě. Toto opatření lze použít, jakmile se začnou provádět plány povodí. [16] <http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docoffic/working/regions2020/index_en.htm> [17] http://circa.europa.eu/Public/irc/env/wfd/library?l=/framework_directive/guidance_documents/management_climatepdf/_EN_1.0_&a=d [18] Studie o normách hospodárného využívání vody Univerzity BioIS&Cranfield (červenec 2009). [19] Nařízení (ES) č. 1221/2009, Úř. věst. L 342, 22.12.2009, s. 1. [20] Zpráva EEA č. 2/2009, Vodní zdroje v Evropě – jak čelit nedostatku vody a suchu. [21] Směrnice 2009/125/ES, Úř. věst. L 285, 31.10.2009, s. 10. [22] KOM(2009) 223 v konečném znění, návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o Evropském programu pozorování země (GMES) a jeho počátečních provozních činnostech (2011–2013). [23] Kromě činností, které již byly uvedeny v první zprávě o následných opatřeních, např. AQUASTRESS, RECLAIM WATER, GABARDINE, MEDINA, MEDESOL, PLEIADeS nebo FLOW AID.