Usnesení Evropského parlamentu o vztazích EU s tichomořskými ostrovy - strategie pro posílení partnerství (2006/2204(INI))



Úřední věstník 250 E , 25/10/2007 S. 0107 - 0111



P6_TA(2007)0022 Strategie pro posílení partnerství s tichomořskými ostrovy Usnesení Evropského parlamentu o vztazích EU s tichomořskými ostrovy - strategie pro posílení partnerství (2006/2204(INI)) Evropský parlament, - s ohledem na sdělení Komise Radě, Evropskému parlamentu a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru ze dne 29. května 2006 nazvané "Vztahy EU s tichomořskými ostrovy - strategie pro posílení partnerství" (KOM(2006)0248), - s ohledem na závěry Rady o strategii Evropské unie pro Tichomoří přijaté Radou pro obecné záležitosti a vnější vztahy dne 17. července 2006, - s ohledem na dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy (AKT) a Evropským společenstvím podepsanou dne 23. června 2000 v Cotonou (tzv. dohoda z Cotonou) [1], - s ohledem na čl. 89 odst. 1 dohody z Cotonou, která stanoví, že "se zavádí zvláštní ustanovení a opatření na podporu států AKT při jejich úsilí překonat přírodní a zeměpisné obtíže a další překážky, které brání jejich rozvoji, s cílem umožnit jim uskutečnit příslušnou míru rozvoje", - s ohledem na zprávu o projektu tisíciletí OSN: "Investice do rozvoje: praktický plán pro dosažení rozvojových cílů tisíciletí", - s ohledem na společné prohlášení Rady a zástupců vlád členských států, kteří se setkali v rámci Rady, Evropského parlamentu a Komise, o rozvojové politice Evropské unie "Evropský konsensus" [2], - s ohledem na pařížské prohlášení o účinnosti pomoci, které dne 2. března 2005 podpořili ministři rozvinutých a rozvojových zemích opovědní za podporu rozvoje a vedoucí činitelé mnohostranných a dvoustranných rozvojových institucí, - s ohledem na své usnesení ze dne 23. března 2006 o dopadu dohod o hospodářském partnerství (EPA) na rozvoj [3], - s ohledem na článek 45 jednacího řádu, - s ohledem na zprávu Výboru pro rozvoj (A6-0325/2006), A. vzhledem k historickému spojení mezi evropskými zeměmi a tichomořskou oblastí, B. vzhledem k tomu, že většina tichomořských ostrovních zemí získala samostatnost poměrně nedávno, C. vzhledem k tomu, že v podobě zámořských území, jako je Nová Kaledonie, Francouzská Polynésie, Wallis a Futuna (Francie) a Pitcairnovy ostrovy (Spojené království), je přítomnost EU v tomto regionu dosti silná, D. připomínaje, že hnutí Nezávislé Tichomoří bez jaderných zbraní (NFIP) bojuje za zastavení veškerých jaderných pokusů v tomto regionu a za respektování důstojnosti původního obyvatelstva, E. vzhledem k tomu, že EU v této oblasti poskytuje významnou pomoc, která od přistoupení prvních tichomořských ostrovních zemí k první Úmluvě z Lomé v roce 1975 přesahuje částku 1,8 miliardy EUR, F. vzhledem k tomu, že 16 členských zemí Fóra tichomořských ostrovů přijalo tichomořský plán, jehož cílem je posílit regionální spolupráci a integraci se zaměřením na hospodářský růst, udržitelný rozvoj, řádnou veřejnou správu a bezpečnost prostřednictvím regionalismu, což dává prostor dalším vztahům mezi EU a Tichomořím, G. vzhledem k tomu, že tichomořské ostrovní země čelí značným obtížím plynoucím z rychlého zvyšování počtu obyvatel, nedostatku kvalifikovaných pracovních sil, nízkého hospodářského růstu, etnického napětí, sociálních a ekonomických rozdílů, nedostatků ve veřejné správě a z účinků světových ekonomických trendů, což je příčinou znepokojení, pokud jde o chudobu a nestabilitu v oblasti, H. vzhledem k tomu, že Tichomoří vlastní významné přírodní zdroje, avšak má velmi komplikované systémy držení půdy, které mohou v některých případech představovat překážku rozvoje, I. vzhledem k tomu, že v případě tichomořských států AKT, s výjimkou Tonga, které je konstituční monarchií, jde o plně rozvinuté demokracie, 1. vítá iniciativu Komise vypracovat první strategii Evropské unie pro Tichomoří po 30 letech spolupráce, která byla zahájena po podpisu první úmluvy z Lomé v roce 1975 a dohody z Cotonou v červnu 2000; 2. zdůrazňuje, že EU má jako jeden z hlavních dárců této oblasti příležitost vytvořit strategii, která bude podporovat ostrovní země Tichomoří při dosahování rozvojových cílů tisíciletí; 3. zdůrazňuje nesourodost regionu, a žádá proto, aby se strategie Komise vyznačovala flexibilitou, a tak se zajistilo, že rozvojová pomoc bude směřována podle národních a regionálních priorit, čímž bude dosaženo maximálního prospěchu jak pro rozvinuté, tak pro méně rozvinuté země Tichomoří; 4. podporuje názor Komise, že je nutné posílit politický dialog s Fórem tichomořských ostrovů, jehož čelní představitelé přijali novou dohodu, kterou se Fórum stává mezivládní organizací podle mezinárodního práva; zároveň zdůrazňuje, že jakékoli posílení dialogu na regionální úrovni se musí rovněž zabývat potřebami nejchudších zemí regionu; 5. zdůrazňuje, že jakákoli strategie se musí odpovídajícím způsobem zabývat rozvojovými potřebami všech tichomořských ostrovních zemí, a to zejména těch nejchudších, aby se podpořilo jejich úsilí o dosažení rozvojových cílů tisíciletí; 6. uznává, že v Tichomoří se nachází obrovské množství přírodních zdrojů, zejména pokud jde o zásoby ryb, nerostů a o lesní bohatství, a že v mnoha zemích tohoto regionu jsou zemědělství a cestovní ruch základními pilíři ekonomiky; zdůrazňuje proto, že ekologicky a ekonomicky udržitelný rozvoj musí být těžištěm jakékoli strategie týkající se těchto hlavních odvětví; klade důraz nato, že čerpání přírodních zdrojů musí přispívat k vytváření příjmů pro všechny obyvatele tichomořských ostrovních zemí, a zejména podporovat zmírňování chudoby; 7. uznává, že finanční pomoc EU je velmi důležitá pro podporu místního rozvoje rybolovu v této oblasti, neboť rybolov je hlavním zdrojem příjmu tichomořských ostrovních zemí, zejména států s nižším hrubým národním důchodem, jako je například Kiribati, Marshallovy ostrovy, Mikronésie a Tuvalu; 8. zdůrazňuje význam správného řízení odvětví rybolovu vzhledem k potřebě odradit od nadměrného rybolovu a od používání destruktivních rybolovných metod, aby se zabránilo ekologickým rizikům pro životní prostředí plynoucím z ničení mořského života, a to zejména v případě lovu tuňáků, kde Tichomoří patří k nejbohatším rybolovným oblastem na světě; 9. s nadšením vítá regionální přístup, který tichomořské ostrovní země zaujaly k řízení lovu tuňáků ve svém regionu, a vybízí EU, aby o veškerých dohodách o lovu tuňáků jednala s celým regionem, spíše než s jednotlivými státy; 10. uznává, že je důležité ukládat povinnost hradit poplatky za licence k rybolovu tuňáků na větší vzdálenosti ve výlučných hospodářských oblastech zemí v tomto regionu, což je hlavním zdrojem příjmů pro tichomořské ostrovní země, zejména zemí s nižším příjmem, jako jsou Kiribati, Marshallovy ostrovy, Mikronésie a Tuvalu; je však znepokojen nízkým počtem úlovků, které jsou ve výlučných hospodářských oblastech skutečně zpracovány, a z toho plynoucími ztrátami výdělku; 11. vítá návrh Komise zvýšit úsilí o udržitelné řízení rybolovu podporou systémů pro sledování, kontrolu a dohled v tomto regionu a zesílit boj proti nezákonnému, nehlášenému a neregulovanému rybolovu; 12. žádá Evropskou unii a tichomořské ostrovní země, aby podporovaly mezinárodní akční plán Organizace pro výživu a zemědělství (FAO), který si klade za cíl bojovat proti nedovolenému, neregulovanému a nehlášenému rybolovu; domnívá se, že při uzavírání dohod o rybolovu se třetími zeměmi musí být tento boj prioritou; 13. vyzývá Evropskou unii a tichomořské ostrovní země, aby vzájemně úzce spolupracovaly s cílem zamezit nedovolenému, neregulovanému a nehlášenému rybolovu v této oblasti a aby vynaložily veškeré úsilí o splnění svých závazků jako přístavní nebo vlajkové státy; 14. doporučuje, aby rozvinutější tichomořské ostrovní země dále rozvíjely vlastní zpracovatelské odvětví, a vytvářely tak další pracovní místa, aby v zájmu zvýšení zpracovatelských kapacit prozkoumaly možnost zvýhodněných půjček od Evropské investiční banky pro malé a střední podniky ve vlastnictví zájmových skupin tichomořských států s cílem zvýšit příjmy regionu; žádá provedení hodnocení vhodné úrovně rybolovné kapacity, která je z hlediska rybolovných zdrojů v tomto regionu dlouhodobě udržitelná, a tam, kde existuje prostor pro zvýšení kapacity, žádá rozšíření místních flotil; 15. vyzývá Komisi, aby v tichomořských zemích provedla ekologické a sociální hodnocení dopadu rozsáhlé nezákonné průmyslové těžby dřeva a s ní spojeného obchodu; 16. vyzývá Komisi, aby se soustředila na rychlé provedení Úmluvy o biologické rozmanitosti a souvisejících dohod, zejména programu práce na chráněných územích, který představuje efektivní nástroj k tomu, aby se zabránilo dalšímu ničení či znehodnocování lesních a mořských ekosystémů v Tichomoří; 17. vyzývá Komisi, aby zvýšila podporu ekologicky a sociálně odpovědného řízení lesního hospodářství a podporu zavádění spolehlivých systémů, které mohou poskytnout evropským spotřebitelům důvěryhodné záruky, že dřevěné výrobky prodávané na trhu EU jsou vyrobeny ze dřeva pocházejícího z udržitelných zdrojů; zdůrazňuje význam přesunu paradigmatu od rozsáhlé průmyslové těžby dřeva k projektům ekologického lesního hospodářství sloužícím k vytváření příjmů pro místní komunity a k podpoře zmírňování chudoby; 18. podporuje Úmluvu o zachování a řízení vysoce stěhovavých rybích populací v západním a středním Tichém oceánu podepsanou v září 2000, jejímž cílem je dosáhnout dlouhodobě udržitelného lovu tuňáků jako znamení spolupráce mezi tichomořskými ostrovními zeměmi a vzdálenými rybářskými národy; 19. zdůrazňuje, že je zapotřebí daleko větších investic do správy nerostných ložisek, tedy zásadního zdroje deviz pro rozvinutější i méně rozvinuté tichomořské ostrovní země, aby se předešlo předčasnému vyčerpání zdrojů, jak tomu bylo v Nauru v důsledku 50 let trvající těžby fosfátu; 20. vyzývá Komisi, aby ve spolupráci s tichomořskými ostrovními zeměmi zajistila, že všechny daně a cla, které ropné, těžební a plynařské společnosti v tomto regionu platí různým vládám, budou plně zveřejněny ve výročních finančních zprávách; 21. upozorňuje na hospodářský význam cestovního ruchu pro tento region vzhledem k tomu, že jednou z hlavních předností tichomořských ostrovů je jejich idylické prostředí; zdůrazňuje, že veškerá podpora cestovního ruchu v tomto regionu musí jít ruku v ruce se zvýšením podílu místních vlastníků turistických služeb, aby se zaručila udržitelnost odvětví cestovního ruchu a aby se dosáhlo maximálního přínosu pro místní ekonomiku; 22. vyzývá k tomu, aby byly zakázány veškeré jaderné zkoušky, a považuje za nezbytné, aby se z celého regionu stala bezjaderná oblast a aby byly napraveny škody na životním prostředí, ekosystémech a veřejném zdraví způsobené jadernými zkouškami; 23. uznává přínos nízkonákladových leteckých společností, které provozují lety do tohoto regionu, pro hospodářství tichomořských ostrovů, a požaduje odstranění překážek, které stojí v cestě politikám tzv. "otevřeného nebe"; 24. zdůrazňuje, že většinou pouze bohatší země s rozvinutější infrastrukturou a častějším leteckým spojením každoročně přitahují významný počet turistů; klade důraz na to, že v těchto případech se musí rozvojová pomoc nadále používat k financování infrastruktury a na podporu udržitelného cestovního ruchu; 25. žádá Komisi, aby v rámci 10. Evropského rozvojového fondu kladla důraz na podporu vzdělávacího systému a technického vzdělávání v těch státech regionu, jejichž rozvoj je zpomalen v důsledku nedostatků v této oblasti; 26. uznává význam zemědělství jako hlavního zdroje příjmu, včetně zisků z vývozu, a jako prostředku obživy a zaměstnanosti v této oblasti; 27. zdůrazňuje, že globalizace a ztráta preferenčního přístupu na trh EU již má hluboký ekonomický dopad na tento region, zejména pak na Fidži; 28. zdůrazňuje, že v méně rozvinutých zemích, které přežívají hlavně ze zemědělství k samozásobení, je třeba uskutečnit postupný přechod od produkce základních plodin k pěstování plodin k prodeji, které poskytnou více zemědělských produktů na vývoz, a je třeba prozkoumat, zda je ekonomicky proveditelné zřízení zpracovatelských podniků a balíren; 29. zdůrazňuje, že kvalifikovaná pracovní síla je důležitou podmínkou hospodářského rozvoje tichomořských zemí, a proto žádá Komisi, aby v tichomořských zemích podporovala národní programy k podpoře místního průmyslu zaměřené na poskytování odborného vzdělání a dalšího vzdělání; 30. zdůrazňuje význam obchodu uvnitř regionu a obchodu mezi tichomořským regionem a EU, včetně regionálních obchodních ujednání, jako jsou obchodní dohody tichomořských ostrovních zemí (PICTA), navrhovaná dohoda o těsnějších hospodářských vztazích (PACER) a dohoda o hospodářském partnerství (EPA), jako prostředků k dosažení rostoucí hospodářské prosperity v tomto regionu; 31. s ohledem na náklady na řízení a správu těchto obchodních dohod, včetně realizace tichomořské strategie tichomořskými ostrovními státy a regionálními organizacemi, jako je sekretariát Tichomořského fóra, vyzývá Komisi, aby pro včasné a efektivní provádění těchto dohod poskytla náležitou finanční a technickou pomoc; 32. vyjadřuje souhlas s hodnocením Komise, pokud jde o význam hlavních regionálních účastníků, jako je Austrálie, Nový Zéland, USA a Japonsko, vzhledem k tomu, že jsou významnými dárci a obchodními partnery tichomořské oblasti a že dvoustranné vztahy mezi EU a těmito zeměmi se zlepší její vyšší účastí v Tichomoří; 33. schvaluje hodnocení Komise, že užší koordinace poskytování pomoci s ostatními partnery v regionu, jako je Austrálie a Nový Zéland, zvýší účinnost dodávané pomoci; 34. zdůrazňuje skutečnost, že tichomořský region má geopolitický význam, a vyjadřuje znepokojení nad tím, že z rivality mezi jednotlivými státy může vyplynout málo kvalitní a politicky podmíněná pomoc na úkor dlouhodobého rozvoje, udržitelnosti zdrojů a řádné správy; 35. vyzývá Komisi, aby uznala, že systémy držení půdy, zvláště v Papui-Nové Guinei, na Šalamounových ostrovech, Vanuatu a Nové Kaledonii (francouzské zámořské území) jsou velmi komplikované a představují skutečné překážky rozvoje; naléhá proto na Komisi, aby podpořila národní iniciativy vedoucí k pozemkovým reformám, zahájené v těchto zemích a na tomto území; 36. vyzývá Komisi, aby iniciovala politiky k řešení problému rychlého šíření HIV/AIDS v tomto regionu, což se týká především zemí jako Papua-Nová Guinea; 37. upozorňuje na to, že čtyři země regionu, Papua-Nová Guinea, Šalamounovy ostrovy, Vanuatu a Východní Timor, jsou zachváceny malárií; naléhá na Komisi, aby vypracovala programy řešení tohoto problému, přičemž zajistí vhodnou ochranu před malárií, např. dodáním moskytiér do postižených zemí; 38. zdůrazňuje, že pro zajištění účinnosti poskytované pomoci je v celém tichomořském regionu nezbytná podpora řádné veřejné správy, aby se předcházelo korupci, která je jednou z hlavních překážek plnění rozvojových cílů tisíciletí, a aby bylo dosaženo udržitelného rozvoje; zdůrazňuje, že je třeba vytvořit národní instituce a průhledné a životaschopné postupy, aby se rozvojová pomoc dostala k určeným příjemcům podpory v regionu; 39. sdílí názor Komise, že politická nestabilita a konflikty mohou mít ničivý účinek na hospodářský rozvoj regionu, zejména pokud jde o ztrátu zisku z cestovního ruchu a poškození ekonomické infrastruktury; 40. trvá na tom, aby se posílené partnerství mezi EU a tichomořskými ostrovy projevovalo ve formě zvýšené podpory od parlamentů těchto států, s cílem posílit jejich kapacity a jejich působení ve prospěch regionální politické stability; 41. upozorňuje na skutečnost, že tichomořské ostrovní státy jsou ohroženy přírodními katastrofami a vystaveny jejich ničivým účinkům na hospodářství; vyjadřuje proto podporu požadavku Komise, aby byl vytvořen regionální program připravenosti na mimořádně vážné události; 42. připojuje se k názoru Komise, že tichomořské ostrovní země mají výsostný zájem na řešení problému změny klimatu s ohledem na její potenciální účinek na tento region v důsledku stoupající hladiny moře; bere na vědomí rámec činnosti tichomořských ostrovů v oblasti změny klimatu na období 2006- 2015, který představuje regionální mechanismus na podporu reakce na změnu klimatu, a požaduje posílení dialogu mezi EU a tichomořským regionem s cílem zabývat se změnou klimatu a souvisejícími záležitostmi; 43. upozorňuje na současnou situaci ve Východním Timoru, kde v květnu a červnu 2006 docházelo k násilí, a vyjadřuje naději, že Komise - v úzké spolupráci s mezinárodním společenstvím - pomůže čelním představitelům Východního Timoru při řešení problémů, které přispívají ke krizové situaci, a podpoří je při nastolení politické stability, zmírňování chudoby, dosahování rozvoje společnosti a při urovnávání problémů různých společenských vrstev; 44. vítá závěry Rady o strategii EU pro Tichomoří ze dne 17. července 2006 a důraz, který klade na odstranění chudoby, splnění rozvojových cílů tisíciletí, rozvoj lidských zdrojů a na otázky zdraví; vyjadřuje však politování nad tím, že Rada své závěry přijala, aniž by vyčkala postoje Parlamentu; 45. pověřuje svého předsedu, aby předal toto usnesení Radě, Komisi, vládám a parlamentům členských států a vládám a parlamentům tichomořských ostrovních států. [1] Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000. (Úř. věst. L 317, 15.12.2000, s. 3). [2] Úř. věst. C 46, 24.2.2006, s. 1. [3] Úř. věst. C 292 E, 1.12.2006, s. 121. --------------------------------------------------