CS    CS  KOMISE EVROPSKÝCH SPOLE ČENSTVÍ 
V Bruselu dne 11.10.2004 
KOM(2004) 651 v kone čném znění 
  
SDĚLENÍ KOMISE EVROPSKÉMU PARLAMENTU A RAD Ě 
Evropské smluvní právo a p řezkum acquis: cesta vp řed 
 
CS 2   CS 1. Ú VOD 
Tímto sdělením navazuje Komise na ak ční plán z roku 20031 v souvislosti s reakcemi 
evropských institucí, členských stát ů a zainteresovaných stran. Nasti ňuje, jak se bude 
dále rozvíjet spole čný referen ční rámec (CFR), aby došlo  ke zlepšení provázanosti 
stávajících a budoucích acquis , a uvádí konkrétní plány pro ty sou části acquis , které 
se týkají ochrany spot řebitele, v souladu se strategií spot řebitelské politiky 2002–
2006. Popisuje rovn ěž plánované činnosti týkající se pros azování standardních 
smluvních podmínek v celé EU a hodlá pokra čovat v úvahách o vhodnosti 
fakultativního nástroje. 
Evropský parlament (EP)2 a Rada3 přijaly usnesení, ve kterém vítají ak ční plán 
a zdůrazňují potřebu zapojit všechny zainter esované strany, zejména p ři 
vypracovávání CFR. EP žádá, aby byl CFR dokon čen do konce roku 2006 
a urychlen ě zaveden. Také Rada uznala užite čnost všeobecných smluvních podmínek 
v celé EU vypracovaných smluvními st ranami v souladu s právními p ředpisy 
Společenství a vnitrostátními p ředpisy. Nakonec tyto inst ituce vyzvaly Komisi, aby 
pokračovala v úvahách o fakultativním nástroji. 
K dnešnímu dni bylo doru čeno 122 p říspěvků ke konzultaci. Komise se souhlasem 
autorů tyto p říspěvky zve řejnila, v četně jejich shrnutí4. S cílem zapojit 
zainteresované strany byly v červnu 2003 zorganizovány dva workshopy o smluvním 
právu5. Další workshop o standardních podmínkách se konal v lednu 20046. Kromě 
toho se v dubnu 2004 konala spole čná konference Komise a EP7. 
2. C ESTA VP ŘED 
2.1 Zlepšení stávajícího a budoucího acquis  (Opatření I akčního plánu) 
 Přispěvatelé akčního plánu podpo řili potřebu zlepšit kvalitu a ucelenost acquis  
v oblasti smluvního práva a zd ůraznili, že CFR by mohl p řispět k splnění 
tohoto cíle. S ohledem na tuto významnou podporu bude Komise pokra čovat 
ve vypracovávání CFR. 
2.1.1 Hlavní úloha CFR 
 Akční plán vymezil r ůzné kategorie problém ů acquis . Nejdůležitější 
z nich jsou: 
● Používání abstraktních právních pojm ů ve směrnicích, které bu ď 
nebyly vymezeny, nebo jsou vymezeny p říliš obecn ě. 
                                                 
1 Veškeré dokumenty týkající se evropského smluvního práva lze nalézt na internetových stránkách 
Komise: 
http://europa.eu.int/comm/consumers/cons_int/s afe_shop/fair_bus_pract/cont_law/index_en.htm . 
2 Viz poznámka pod čarou 1. 
3 Viz poznámka pod čarou 1. 
4 Viz poznámka pod čarou 1. 
5 Viz poznámka pod čarou 1. 
6 Viz http://europa.eu.int/comm/internal _market/contractlaw/2004workshop_en.htm . 
7 Viz poznámka pod čarou 1. 
 
CS 3   CS ● Oblasti, ve kterých použití sm ěrnice nevy řeší problémy v praxi. 
● Rozdíly mezi vnitrostátními provád ěcími zákony vyplývající 
z použití minimální harmonizace ve sm ěrnicích o ochran ě 
spotřebitele. 
● Nejednotnost v právních p ředpisech týkajících se smluvního práva. 
 K řešení těchto problém ů je třeba nejprve u činit politické rozhodnutí 
ohledně potřeby pozm ěnit stávající sm ěrnice. Nato Komise použije CFR 
jako soubor nástroj ů při případném p ředkládání návrh ů na zlepšení 
kvality a provázanosti stávajících acquis  a budoucích právních nástroj ů 
v oblasti smluvního práva. Ú čelem bude zárove ň i zjednodušení acquis8. 
CFR poskytne jasné definice právních pojm ů, základní zásady 
a provázaná vzorová pravidla smluvní ho práva navazující na acquis ES 
a na nejlepší řešení nalezená v právních řádech členských stát ů.  
 Příklad: Přezkum spot řebitelského acquis   
 Hlavním cílem Komise nadále z ůstává posílení d ůvěry spotřebitelů 
a podniků na vnitřním trhu prost řednictvím vysokého spole čného stupn ě 
ochrany spot řebitele s odstran ěním překážek vnit řního trhu 
a zjednodušením právních p ředpisů9. Bude p řezkoumáno osm 
spotřebitelských sm ěrnic10 s cílem zjistit, zda spl ňují tyto cíle, a to 
zejména v souvislosti s klauzulemi „minimální harmonizace“, které jsou jejich sou částí.  
 Přezkumem bude zhodnoceno, do jaké míry jsou sou časné směrnice – 
jako celek i jednotliv ě – v praxi v souladu s cíli Komise, pokud jde 
o ochranu spot řebitele a vnit řní trh. To znamená p řezkoumat nejen 
samotné sm ěrnice, ale také zp ůsob, jakým jsou uplat ňovány, a trhy, na 
nichž působí (tj. vnitrostátní provád ěcí předpisy; jurisprudenci; 
samoregulaci; vymáhání práva; stupe ň souladu v praxi a vývoj v oblasti 
obchodní praxe, technologie a o čekávání spot řebitele).  
 Přezkum se zam ěří zejména na následující otázky: 
● Je stupe ň ochrany spot řebitele požadovaný sm ěrnicemi dostate čně 
vysoký k zajišt ění důvěry spotřebitele? 
● Je stupe ň harmonizace dosta čující k tomu, aby se odstranily 
překážky vnit řního trhu a zamezilo se narušování hospodá řské 
soutěže, pokud jde o podniky a spot řebitele?  
● Zatěžuje daný stupe ň regulace podniky co nejmén ě a podporuje 
hospodářskou sout ěž? 
                                                 
8 Tato iniciativa spadá do p ůsobnosti sd ělení Komise ohledn ě „Aktualizace a zjednodušení acquis  
Společenství“ (KOM(2003)71) a jejím cílem je zjednodušení právních p ředpisů. 
9 Ú ř. věst. C 137, 8.6.2002, s. 2. 
10 Sm ěrnice 85/577, 90/314, 93/13, 94/47, 97/7, 98/6, 98/27, 99/44  
 
CS 4   CS ● Jsou dané sm ěrnice účinně uplatňovány?  
● Vyskytují se celkov ě nějaké výrazné mezery, nesrovnalosti nebo 
překrývání v rámci t ěchto osmi sm ěrnic?  
● Která z t ěchto směrnic by m ěla mít nejvyšší prioritu, pokud jde 
o její reformu? 
 Vyvstávají také n ěkteré konkrétní otázky: 
● Je rozsah p ůsobnosti sm ěrnic správný? Jsou požadavky na 
informace p řed uzavřením smlouvy p řiměřené?  
● Měly by být mezi sm ěrnicemi pln ě harmonizovány a 
standardizovány délk a a náležitosti lh ůty na odstoupení od smlouvy 
v případě podomního prodeje, užívání rekrea čních objekt ů na daný 
časový úsek (timeshare) a prodeje na dálku?  
● Je třeba dále harmonizovat spot řebitelské smluvní právo?  
● Existuje možnost slou čit některé ze sm ěrnic, aby se omezily 
nesrovnalosti mezi nimi? 
 Za ú čelem přezkumu spot řebitelského acquis  se plánuje řada akcí: 
● Rozvoj ve řejné databáze acquis včetně vnitrostátních právních 
předpisů a jurisprudence. Tento projek t poskytne také srovnávací 
analýzu zavád ění směrnic do praxe.  
● Ustavení stálé pracovní s kupiny sestáva jící z odborník ů 
z členských stát ů, která se stane fórem pro vým ěnu informací 
a diskusi o zavád ění acquis .  
● Provád ěcí zprávy o sm ěrnicích týkajících se uvád ění cen, prodeje 
na dálku, prodeje spot řebního zboží a soudních p říkazů. Při těchto 
zprávách budou konzultovány též zainteresované strany a budou 
následovat vhodné seminá ře.  
 V souvislosti s dokon čením projektu a zpráv zváží Komise nutnost 
návrhů na změny stávajících sm ěrnic. Očekává se, že tato rozpoznávací 
fáze bude uzav řena do konce roku 2006. Veškeré návrhy budou brát 
podle pot řeby v potaz práce na návrhu CFR a budou doprovázeny 
příslušnými hodnoceními dopad ů na právní p ředpisy.  
 Bylo by rovn ěž žádoucí, aby Rada a EP použily CFR p ři předkládání 
změn k návrh ům Komise. Takové použití CF R by bylo v souladu se 
společným cílem dosáhnout vysoké kvality právních p ředpisů EU11 
                                                 
11 Ak ční plán „Zjednodušení a zlepšení právního prost ředí“ (KOM (2002) 278). 
 
CS 5   CS a závazkem evropských institucí prosazovat jednoduchost, jasnost 
a ucelenost právních p ředpisů EU12.  
2.1.2 Další možné úlohy CFR 
 Vnitrostátní zákonodárné orgá ny by mohly využít CFR p ři provádění 
směrnic EU z oblasti smluvního práva v rámci vnitrostátních právních 
předpisů. Také by mohly čerpat z CFR p ři schvalování právních p ředpisů 
v oblastech smluvního práva,  které nejsou upraveny p ředpisy na úrovni 
Společenství. 
 Další úloha, kterou navrhuje EP, je možné využití CFR p ři rozhodčím 
řízení. Rozhodce by m ěl mít možnost se odvolat na CFR a nalézt 
objektivní a vyvážené řešení konflikt ů vzniklých mezi smluvními 
stranami. 
 CFR m ůže dále sehrát roli v rozvoji dalších opat ření stanovených 
v akčním plánu. EP nap říklad nazna čil, že by CFR mohl být rozpracován 
do souboru standardních smluvních podmínek, který by byl k dispozici 
odborníkům v oblasti práva. Komise souhl así s tím, že by bylo žádoucí 
používat CFR v co nejvyšší mí ře při praktickém uskute čňování 
opatření II akčního plánu. Navíc by CFR pravd ěpodobně posloužil jako 
základ pro rozvoj možného fakultativního nástroje. 
 Komise také zvažuje návrh, že by mohla zahrnout CFR do smluv 
uzavřených se svými smluvními partnery. CFR by mohl sloužit jako 
doplněk platného vnitrostátního práva. Komise rovn ěž podpoří jiné 
instituce a orgány, aby používaly CFR p ři uzavírání smluv se t řetími 
stranami.  
 Kone čně by CFR, založený na acquis  ES a nejlepších řešeních, která jsou 
společná pro smluvní právo členských stát ů, mohl být inspirací pro 
Soudní dv ůr při výkladu acquis  v oblasti smluvního práva.  
2.1.3 Právní povaha CFR 
 Několik přispěvatelů akčního plánu nastolilo otázku právní povahy CFR. 
Návrhy jsou r ůzné, od závazného právního aktu p řijatého Radou a EP až 
po nezávazný nástroj p řijatý Komisí. 
 V této fázi Komise zvažuje, že by CFR byl nezávazným nástrojem. 
Komise bude nicmén ě při vypracovávání CFR ve velké mí ře konzultovat 
se všemi zú častněnými stranami. V této souvislosti m ůže dojít 
k opětovnému nastolení otázky. 
                                                 
12 Interinstitucionální dohoda o zlepšení tvorby právních p ředpisů (Úř. věst. 2003/C 321/01). 
 
CS 6   CS 2.2 Prosazování použití standardních smluvních podmínek v celé EU 
(Opatření II akčního plánu) 
2.2.1 Návrhy Komise pro ak ční plán 
 Druhé opat ření prosazovalo vypracování standardních smluvních 
podmínek (STC) soukromým sektorem pro použití v celé EU, nikoli jen v jediném právním řádu. V sou časnosti se zainteresované strany často 
domnívají, že musejí používat r ůzné STC, vzhledem k rozdílným 
povinným požadavk ům v zákonech členských stát ů, ať už ve smluvním 
právu, nebo v jiných oblastech práva (nap ř. odlišnosti v právu 
občanskoprávních delikt ů mohou budit dojem, že vyžadují r ůzné smluvní 
podmínky v otázkách odpov ědnosti). Existuje však řada příkladů 
úspěšného využití STC v celé EU, kter é se týkají otázek, jež b ěžně 
vyžadují použití i jiných smluv. 
 Je tedy pravd ěpodobné, že bude možno nalézt p řijatelná řešení v celé EU 
i v případech, kde se v sou časnosti používají STC jediné zem ě. Jelikož se 
zdá, že informovanost ohledn ě dostupnosti t ěchto řešení pro celou EU je 
nedostate čná, navrhuje ak ční plán souhrnnou iniciativu s cílem zvýšit 
povědomí o existujících možnostech. 
2.2.2 Reakce zainteresovaných stran a jiných 
 Někteří respondenti uvítali navrhovaný p řístup, zatímco jiní z ůstali 
skeptičtí vůči zapojení Komise do této oblasti, jelikož se domnívali, že 
má Komise v úmyslu sama navrhnout STC. To rozhodn ě není zám ěrem 
Komise: je na ú častnících trhu, aby sami ur čili obsah STC, a na 
hospodářských subjektech, aby rozhodly, zda STC použijí. Komise chce 
být pouze prost ředníkem, „ čestným maklé řem“, který zprost ředkuje 
kontakt zainteresovaných stran, aniž by zasahoval do podstaty v ěci. 
 Tyto otázky byly hloub ěji zkoumány na workshopu 19. ledna 2004
13, 
který byl zam ěřen na použití STC jak p ři transakcích mezi podniky 
(B2B), tak ve smlouvách mezi podnika telským sektorem a vládou (B2G). 
Byly vyvozeny dva hlavní záv ěry: 
 Za prvé se ú častníci všeobecn ě shodli na tom, že STC pro celou EU je 
možno využít ve velkém množství p řípadů, přestože v n ěkterých 
oblastech existují ješt ě právní a administrativní p řekážky. Komise 
za pomoci zainteresovaných stra n vypracuje seznam nejzávažn ějších 
překážek. 
 Za druhé bylo odsouhlaseno, že by bylo velmi užite čné zvýšit pov ědomí 
o existujících možnostech, zejmé na poskytováním strukturovaných 
informací ohledn ě úspěšných příkladů použití STC v celé EU na 
internetových stránkách Komise.  
                                                 
13 Viz poznámka pod čarou 6. 
 
CS 7   CS 2.2.3 Akce: internetová stránka propagující rozvoj a použití STC v celé EU 
 S ohledem na všechny p říspěvky došla Komise k záv ěru, že zvýšení 
povědomí o existujících možnostech by p řineslo prosp ěch. Komise se 
zaměří na STC týkající se transakcí B2B a B2G. 
 V souvislosti s hodnocením t ěchto činností mohou být navržena další 
opatření a bude možno uvažovat o rozší ření činnosti. 
2.2.3.1 Platforma pro vým ěnu informací o existuj ících a plánovaných 
STC v celé EU 
 Komise bude spravovat inte rnetovou stránku, kde si mohou 
účastníci trhu vym ěňovat informace o STC v celé EU, které 
v současnosti používají nebo které mají v úmyslu rozvinout. 
Zodpovědnost za zve řejněné informace ponesou výhradn ě strany, 
které tyto informace p ředkládají. Toto zve řejnění nebude v žádném 
případě představovat uznání prá vní ani obchodní platnosti 
uvedených STC. P řed započetím akce se Komise obrátí na 
zainteresované strany, aby p řesně zjistila, jaký typ informací 
uživatelé pot řebují a jaké informace jsou organizace ochotné na 
internetové stránce zve řejnit.  
 Informace by m ěly umožnit stranám vyvarovat se chyb a využít 
pozitivní zkušenosti svých p ředchůdců. Komise proto nemá 
v úmyslu sama definovat soubor „nejlepších postup ů“.  
2.2.3.2 Pokyny ohledn ě vztahu mezi pravidly hospodá řské soutěže 
a STC v celé EU 
 V této fázi nemá Komise v úmyslu zve řejnit samostatné pokyny 
týkající se rozvoje a použití STC. Již d říve poukázala na to, že 
obecně zaujímá kladný p řístup vůči dohodám, které podporují 
vzájemné hospodá řské pronikání na spole čném trhu nebo podporují 
rozvoj nových trh ů a zlepšené podmínky zásobování14. Ačkoli 
obecně budou tedy dohody o rozvoji a použití STC v celé EU 
vnímány kladn ě, mohou se vyskytnout p řípady dohod nebo jednání 
ve vzájemné shod ě, které budou, pokud jde o použití STC, 
neslučitelné s pravidly hospodá řské soutěže.  
 V tomto ohledu Komise upozor ňuje na „Pokyny o použitelnosti 
článku 81 Smlouvy o ES na dohody o horizontální spolupráci“15, 
zejména na oddíl 6, který udá vá pokyny pro dohody o normách. 
Ačkoliv se netýkají p římo dohod o STC, mohou je zainteresované 
strany použít jako návodu, aby se vyhnuly problém ům, pokud 
přistoupí na použití STC. 
                                                 
14 Sd ělení Komise č. 2001/C 3/02 (Ú ř. věst. C3/2 ze dne 6. ledna 2001) bod 169. 
15 Sd ělení Komise č. 2001/C 3/02 (Ú ř. věst. C3/2 ze dne 6. ledna 2001). 
 
CS 8   CS 2.2.3.3 Ur čení legislativních p řekážek použití STC v celé EU 
 Komise spole čně se zainteresovanými stranami p řezkoumá, zda 
v členských státech existují legislativní p řekážky použití STC 
v celé EU a pokud ano, o jaké p řekážky se jedná, s cílem jejich 
odstranění tam, kde je to pot řebné a vhodné. To je možno provést 
na základ ě dobrovolnosti ze strany dot čeného členského státu, ze 
strany Komise prost řednictvím řízení na porušení povinnosti, 
pokud překážky porušují právo EU, nebo prost řednictvím jiného 
opatření, např. legislativního, nejde-li  o porušení práva EU.  
 Komise nejprve prov ede na toto téma pr ůzkum, a to po p ředchozí 
konzultaci se zainteresovanými stranami ohledn ě jeho obsahu 
a struktury, aby bylo zaru čeno, že bude zam ěřen na ty aspekty, 
které jsou pro ú častníky trhu d ůležité. 
2.3 Opat ření nevztahující se k ur čitému sektoru – fakultativní nástroj 
v evropském smluvním právu (Opat ření III ak čního plánu) 
 Akční plán dosp ěl mimo jiné k záv ěru, že v této fázi nic nenazna čuje tomu, že 
by dosud uplat ňovaný sektorový p řístup vedl k problém ům nebo že by se od 
něho mělo upustit. Bylo však shledáno vhodným p řezkoumat, zda by mohla 
být opatření nevztahující se k ur čitému sektoru, jako nap ř. fakultativní nástroj, 
vyžadována k řešení problém ů v oblasti evropského smluvního práva. 
 Komise má v úmyslu pokra čovat v tomto procesu soub ěžně s prací na rozvoji 
CFR, s ohledem na p řipomínky, které doposud obdržela od zainteresovaných 
stran, týkající se jejich preferencí ohledn ě parametr ů takového nástroje, pokud 
se ukáže jako pot řebný. Proces rozvoje CF R a zejména konzultace 
zainteresovaných stran by mohl y v tomto ohledu poskytnout pot řebné 
informace. 
 Komise vytvo ří konkrétní p říležitosti pro vým ěnu informací o vhodnosti 
takového nástroje. A čkoli je předčasné spekulovat o možném výsledku t ěchto 
úvah, je d ůležité vysv ětlit, že zám ěrem Komise není ani návrh „evropského 
občanského zákoníku“, který by harmonizoval smluvní právo členských stát ů, 
ani by na tyto úvahy nem ělo být pohlíženo jako na jakékoli zpochybn ění 
současných p řístupů, které podporují volný ob ěh na základ ě pružných 
a účinných řešení.  
 Při zvažování pot řeby nástroje byla na základ ě příspěvků k akčnímu plánu 
a vlastních úvah Komise stanovena řada parametr ů. Berou v úvahu pot řebu 
respektovat rozdíly mezi transakcemi se spot řebiteli a transakcemi mezi 
podniky nebo s ve řejnými institucemi, míru, do jaké jsou ostatní řešení včetně 
STC v celé EU dostate čně uspokojivá a pot řebu respektovat r ůznou právní 
a administrativní kulturu v členských státech. B ěhem nastávající diskuse 
o vhodnosti nástroje bude t řeba brát tyto parametry v úvahu. N ěkteré z těchto 
parametrů jsou vysv ětleny v příloze II. 
 
CS 9   CS  Krom ě toho, vyskytnou-li se problémy, které vyžadují řešení na úrovni EU, 
přistoupí Komise k rozší řenému posouzení dopad ů za účelem stanovení 
povahy a obsahu t ěchto řešení. 
3. P ŘÍPRAVA A VYPRACOVÁNÍ SPOLE ČNÉHO REFEREN ČNÍHO RÁMCE  
3.1 Příprava: výzkum a ú čast institucí EU, členských stát ů a ostatních 
zainteresovaných stran 
3.1.1 Přehled 
 Ve snaze zajistit vysokou kvalitu CFR bude Komise t ři roky financovat 
výzkum v rámci Šestého rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj
16. Návrhy na výzkum byly posouzeny a o čekává 
se brzké zapo četí prací.  
 Očekává se, že do roku 2007 p ředloží výzkumní pracovníci záv ěrečnou 
zprávu, která bude obsahovat všechny údaje pot řebné k vypracování CFR 
Komisí. Její sou částí bude tudíž i návrh CFR, který bude podle odborník ů 
vyhovovat ú čelům stanoveným v ak čním plánu.  
3.1.2 Účast zainteresovaných stran 
 Jak bylo zd ůrazněno všemi respondenty ak čního plánu, ú čast 
zainteresovaných stran je pr o uvedený proces nezbytná. 
 Na spole čné konferenci EP a Komise v dubnu 2004 byla navržena 
a podpořena čtyři hlavní kritéria, která mají zajistit úsp ěšnou účast: 
• Různorodost právních tradic: je t řeba vzít v úvahu celou škálu 
různých právních tradic v EU. 
• Vyváženost hospodá řských zájm ů: je třeba vzít v úvahu zájmy 
širokého spektra podnik ů v různých hospodá řských odv ětvích, od 
malých a st ředních podnikatel ů až po nadnárodní spole čnosti, 
stejně jako spot řebitelů a odborník ů v oblasti práva. 
• Závazek: zainteresované strany musejí v ěnovat skute čné prostředky 
k stálému zabezpe čení věcných návrh ů.  
• Technické poradenství: poskytnout výzkumným pracovník ům 
důkladnou zp ětnou vazbu a motivaci. 
 Tato kritéria budou brána v úvahu p ři sestavování struktur, které jsou 
popsány níže. Struktury v první linii budou sou částí dohody mezi Komisí 
a výzkumnými pracovníky: 
 První linie: technická stránka 
                                                 
16 Rozhodnutí č. 1513/2002/ES (Ú ř. věst. L 232, 29.8.2002, s. 1). 
 
CS 10   CS • Komise stanoví sí ť odborník ů z řad zainteresovaných stran, kte ří 
budou nep řetržitě a detailn ě přispívat p ři přípravných pracích 
výzkumných pracovník ů. 
• Pravideln ě se budou organizovat workshopy ke všem témat ům 
výzkumu, které pomohou zú častněným stranám rozpoznat 
praktické problémy, na které je t řeba se zam ěřit, a poskytnou 
zpětnou vazbu. Workshop bude uspo řádán na každé téma tak, aby 
zainteresované strany a Komise  mohly sledovat vývoj prací. 
Témata budou konkrétn ě zaměřená a po čet účastníků každého 
workshopu bude omezen s ohledem na jeho ú činnost.  
• Proces podpo ří internetová stránka, která mu bude v ěnována a bude 
přístupná výzkumným pracovník ům, odborník ům z řad 
zainteresovaných stra n, Komisi, odborník ům z členských stát ů 
a EP. Návrhy na této stránce budou aktualizovány podle toho, jak se bude výzkum vyvíjet, a podle p řipomínek zainteresovaných 
stran.  
• Jakmile budou u činěna rozhodnutí ohledn ě rozdělení jednotlivých 
aspektů, bude pravd ěpodobně vhodné stanovit pokyny pro 
fungování technické stránky s cíle m zajistit jasné a jednotné 
pochopení procesu výzkumnými pracovníky a zainteresovanými 
stranami. To by mohlo zahrnova t strukturu, která by zajiš ťovala 
celkovou koordinaci p říspěvků zainteresovaných stran, nap ř. řídící 
skupinu, jejíž členové by byli z řad výzkumných pracovník ů 
i odborník ů ze zainteresovaných stran. 
 Druhá linie: politické hledisko a p řezkum 
 Komise: 
• bude pravideln ě informovat EP a Radu o aktuálním vývoji, 
v souladu s jejich požadavkem; 
• bude pravideln ě organizovat akce na nejvyšší úrovni za ú časti EP 
a členských stát ů; 
• ustaví pracovní skupinu složenou z odborník ů z členských stát ů, 
která zajistí informovanost členských stát ů ohledně vývoje 
a možnost zp ětné vazby. 
 Krom ě toho by se ob ě linie mohly pravideln ě setkávat v rámci diskusního 
fóra, které by umož ňovalo diskusi v širš ích souvislostech. 
3.1.3 Možná struktura a obsah CFR 
 Výzkum p řipravující CFR bude zam ěřen na nalezení nejlepších řešení, 
s ohledem na vnitrostátní smluvní právo (preceden ční právo i zavedenou 
praxi), acquis  ES a příslušné mezinárodní nástroje, zejména úmluvu OSN 
o smlouvách o mezinárodní koupi zboží z roku 1980. Také ostatní 
 
CS 11   CS existující materiály budou považová ny za relevantní a bude k nim 
přihlédnuto, sou časně však bude zajišt ěno, že CFR vyhovuje konkrétním 
požadavk ům EU. 
 Předpokládaná struktura CFR (p říklad možné struktury je uveden 
v příloze I) je taková, že nejprve budou vyty čeny spole čné základní 
zásady smluvního práva v četně pokynů, které stanoví, kdy je možno 
žádat o výjimky z t ěchto základních princip ů. Za druhé budou tyto 
základní principy podpo řeny vymezením hlavních pojm ů. Za třetí budou 
tyto zásady a definice dopln ěny vzorovými pravidly, která budou tvo řit 
podstatnou část CFR. Lze po čítat s rozlišením mezi vzorovými pravidly, 
která se použijí p ři smlouvách uzav řených mezi podniky nebo 
soukromými osobami, a vzorovými pravidly, která se uplatní p ři 
smlouvách uzav řených mezi podnikem a spot řebitelem. 
 Někteří respondenti ozna čili oblasti, o kterých se domnívají, že by m ěly 
být zahrnuty do CFR. Mnohé z nich se vztahují k obecným pojm ům, 
které nejsou charakteristické pro konkrétní typy smluv nebo smluvní 
strany. Hlavním kritériem ur čujícím, zda má být oblast zahrnuta, by m ěla 
být její užite čnost ve smyslu zlepšení provázanosti acquis . 
 Byly však konkrétn ě zmíněny dva typy smluv, a to spot řebitelské 
a pojistné smlouvy. Komise o čekává, že p ři přípravě CFR bude t ěmto 
dvěma oblastem v ěnována zvláštní pozornost. Dalšími oblastmi, které 
byly konkrétn ě zmíněny pro zahrnutí do CFR byly kupní smlouva a 
smlouva o provedeni práce a klauzule týkající se zachování a postoupení vlastnického práva na zboží. 
 Komise také vzala v úvahu studi i vypracovanou na žádost EP a Rady, 
aby zjistila, zda problémy pramení z rozdíl ů při vzájemné sou činnosti 
smluvního práva a práva ob čanskoprávních delikt ů a smluvního práva 
a majetkového práva
17. Na základ ě této studie Komise dosp ěla k závěru, 
že v důsledku rozdíl ů při vzájemné sou činnosti smluvního práva a práva 
občanskoprávních delikt ů v jednotlivých členských státech nevznikají 
žádné podstatné problémy. K závažn ějším problém ům dochází 
v členských státech v d ůsledku rozdíl ů při vzájemné sou činnosti 
smluvního práva a majetkového práva. P ři přípravě CFR bude t řeba 
zvážit řešení těchto problém ů v míře potřebné pro zlepšení stávajícího 
a budoucího acquis . 
3.2 Vypracování „spole čného referen čního rámce“ Komisí 
3.2.1 Vhodnost pro cíle ak čního plánu 
 Záv ěrečná zpráva výzkumných pracovník ů není pro Komisi závazná 
a může být podle pot řeby upravena tak, aby cíle ak čního plánu byly 
splněny. 
                                                 
17 Viz poznámka pod čarou 1. 
 
CS 12   CS 3.2.2 Test použitelnosti v praxi 
 Při hodnocení záv ěrečné zprávy výzkumných pracovník ů Komise zajistí, 
že návrh CFR bude podroben testu použitelnosti v praxi na základ ě 
konkrétních p říkladů předpokládaného užití CFR. 
 V prvé řadě to bude znamenat zhodnocen í, zda je návrh CFR vhodný 
k použití pro zlepšení acquis  a při přípravě právních p ředpisů. Návrh 
CFR by tak mohl být použit p ři návrhu na úpravu již existující sm ěrnice.   
 To by se dalo provést nap ř. v souvislosti s úmyslem Komise p řezkoumat 
acquis  v oblasti spot řebitelského práva a p ři jakýchkoli činnostech 
pramenících z p řezkumu sm ěrnice 2000/35/ES o postupu proti 
opožděným platbám v obchodních transakcích18. 
 Veškerá pou čení budou zahrnuta do CFR p řed jeho záv ěrečným 
schválením Komisí.  
 Za druhé by mohl být návrh CFR zkušebn ě použit jinými institucemi.  
V této fázi by mohly být osloveny členské státy s žádostí, aby 
přezkoumaly transpozici vzorku stávajících právních p ředpisů a zvážily, 
do jaké míry by k ní mohl návrh p řispět. Je také pot řeba otestovat 
vhodnost návrhu CFR pro použití v opat řeních I a II, op ět s konkrétními 
příklady.  Také se budou hledat cesty, jak prov ěřit vhodnost návrhu CFR 
jakožto nástroje mezinárodního rozhod čího řízení nebo ve smluvních 
vztazích samotné Komise. 
3.2.3 Konzultace ohledn ě CFR vypracovaného Komisí 
 Výsledkem tohoto procesu bude CFR vypracovaný Komisí, jenž bude 
předložen k záv ěrečnému projednání. Budou p řizvány EP, Rada 
a členské státy, aby prostudovaly záv ěrečnou zprávu výzkumných 
pracovník ů a hodnocení Komise. Je možno zapojit také interinstituciální 
pracovní skupinu v rámci diskusí o použití CFR v pr ůběhu legislativního 
procesu. Prost řednictvím téže pracovní skupiny složené z odborník ů 
z jednotlivých zemí, kte ří budou sledovat p řípravné práce, mohou 
pokračovat konzultace s členskými státy. 
. Dalším krokem bude otev řená konzultace v podob ě Bílé knihy, do níž 
budou mít zainteresované strany možnost p řispět. Pro tento ú čel bude 
CFR Komise p řeložen do všech ú ředních jazyk ů EU.  Zainteresované 
strany budou mít nejmén ě šest měsíců na to, aby vznesly k návrhu své 
připomínky.  Tato konzultace umožní d ůkladné zvážení obsahu CFR 
a umožní zabývat se rozdíly mezi jednotlivými jazykovými verzemi s cílem zaru čit, že výsledná verze bude zcela kompatibilní a naprosto 
srozumitelná ve všech jazycích. 
3.2.4 Přijetí CFR Komisí 
                                                
 
18 Úř. věst. L 200, 8.8.2000, s. 35.  
 
CS 13   CS  Přijetí CFR Komisí se p ředpokládá v roce 2009. CFR bude rozsáhle 
publikován v četně zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie  a podle 
potřeby revidován. Budou stanoveny mechanismy pro aktualizaci CFR.  
 
CS 14   CS ANNEX I  
Possible structure of the CFR 
The main goal of the CFR is to serve as a tool box for the Commission when preparing 
proposals, both for reviewing the existing acquis  and for new instruments. To that aim, the 
CFR could be divided into three parts: fundamental  principles of contract law; definitions of 
the main relevant abstract legal terms and model rules of contract law. 
CHAPTER I – Principles 
The first part of the CFR could provide some common fundamental principles of European 
contract law and exceptions for some of these pr inciples, applicable in limited circumstances, 
in particular where a contract is  concluded with a weaker party. 
Example: Principle of contractual freedom; exception: application of mandatory rules; 
Principle of  the binding force of contract ; exception: e.g. right of withdrawal; principle of 
good faith 
CHAPTER II – Definitions 
The second part of the CFR could provide some definitions of abstract legal terms of 
European contract law in partic ular where relevant for the EC acquis . 
Examples: definition of contract, damages. Concerning the definition of a contract, the 
definition could for example also explain when a contract should be considered as concluded.  
CHAPTER III – Model rules 
SECTION I – Contract  
1. Conclusion of a contract: i. e. notion of offer, acceptance,  counteroffer, revocation of 
an offer, time of conclusion of a contract. 
2. Form of a contract: i.e. written contract, oral contra ct, electronic contract and 
electronic signature. 
3. Authority of agents: direct  and indirect representation. 
4. Validity: i.e. initial impossibility, incorrect information, fraud, threats. 
5. Interpretation: i.e. general rules of interpretation, reference to all relevant 
circumstances. 
6. Contents and effects: i.e. statements gi ving rise to contractual obligation, implied 
terms, quality of performance, obligation to  deliver the goods / provide the services, 
conformity of the performance with the contract. 
 
CS 15   CS SECTION II  – Pre-contractual obligations 
1. Nature of pre-contractual ob ligations (mandatory or not) 
2. Pre-contractual information obligations:  
a. General/Form: i.e. written information, by any clear and comprehensible way. b. Information to be given before the conc lusion of the contract: i.e. information 
regarding the main charact eristics of goods or servic es, price and additional 
costs, regarding the rights of the consumer, specific information for e-contracts. 
c. Information to be given at the conc lusion of the contract: i.e. information 
regarding the right to  ask for arbitration. 
d. Information to be given after the conclu sion of the contract: i.e. obligation to 
notify any modification of the information. 
SECTION III – Performance / Non-Performance:  
1. General rules: i.e. place and time of performance, performance by a third party, time 
of delivery, place of delivery, costs of performance. 
2. Non-performance and remedies in general: 
a. Non-performance : notion of breach of contract b. Remedies in general: i.e. remedies av ailable, cumulation of remedies, clause 
excluding or restricting remedies. 
3. Particular remedies for non-performance: i. e. right to performance, to terminate the 
contract (right of rescissi on), right of cancellation, right for a price reduction, repair, 
replacement, right to damages and interest.  
SECTION IV – Plurality of parties  
1. Plurality of debtors 2. Plurality of creditors 
SECTION V – Assignment of claims   
1. General principles: i.e. contractual claims  generally assignable, partial assignment, 
form of assignment. 
 
CS 16   CS 2. Effects of assignment as be tween Assignor and A ssignee: i.e. rights  transferred to 
assignee, when assignment takes effects. 
3. Effects of assignment as between Assignee and Debtor: i.e. effect on debtor’s 
obligation, protection of debtor. 
SECTION VI – Substitution of new debtor - Transfer of contract  
1. Substitution of new debtor: i.e. effects of substitution on defences and securities 2. Transfer of contract 
SECTION VII – Prescription  
1. Periods of prescription and their commencement 2. Extension of period 3. Renewal of periods 4. Effects of prescription 
SECTION VIII – Specific rules for contract of sales  
SECTION IX – Specific rules for insurance contracts  
 
CS 17   CS ANNEX II  
Parameters concerning the optional instru ment – For further discussion on the 
opportuneness of this instrument 
This annex presents some parameters concer ning an optional instru ment which should be 
taken into account during the furthe r discussion on its opportuneness.  
1. Concerning the general contex t of an optional instrument: 
The existing legal framework, in particular existing European legislation relating to 
contract law and the ongoing work regard ing the future Re gulation on the law 
applicable to contractual obligations should be taken into account within this 
reflection process. The results of meas ure I regarding the improvement of the acquis  
as well as those of measure II will have to be considered.  
Moreover, an extended impact assessment will have to be carried out regarding this 
measure. Such an exercise implies that , among others, the following questions are 
considered before any decision on the adoption of an optional instrument:  
● What problem(s) are being addressed? 
● What is the overall policy objective,  in terms of the desired impacts? 
● What would happen under a ‘no change’ scenario? 
● What other options are available to m eet the objectives? (eg different types of 
action, more or less ambitious options) 
● How are subsidiarity and pr oportionality taken into account? 
● What are types and the scale of positiv e and negative impacts associated with 
each option – whether economic, social, environmental – and are there tensions/trade offs between them? 
● How can the positive impacts be maximi sed and negative impacts minimised? 
Are any associated measures needed to achieve this? 
● Who is affected? Are any specific groups particularly affected? 
● Are there impacts outside the EU? 
● How will the instrument be implemented and the impact in practice monitored 
and evaluated? 
● What were the views of stakeholders? 
2. Concerning the binding nature of an optional instrument 
In the Action Plan, the Commission pres ented different possible approaches 
concerning the binding nature of an optional instrument. This instrument could either 
be a set of rules on contract law which w ould apply unless its application is excluded 
 
CS 18   CS by the contract of  the parties (“ opt out ”) or a purely optional model which would 
have to be chosen by the parties through a choice of law clause (“ opt in ”). The latter 
would give parties the greatest de gree of contractual freedom.  
Respondents’ positions on this issue were clear, with most favouring an “ opt in ” 
model. The governments which expressed an  opinion on this po int, supported the 
“opt in ” model which they consider being of great importance in  preserving the 
principle of contractual freedom. Businesse s also supported such a voluntary scheme 
and again stressed the importance of the ge neral principle of contractual freedom. 
Further, almost all legal practitioners called for an “ opt in ” solution. Finally, a 
majority of academics seemed also to prefer this solution. 
The Commission shares stakeholders’ view of the importance of the principle of 
contractual freedom and had al ready underlined in the Actio n Plan that the principle 
of “contractual freedom should be one of the guiding principles of such a contract 
law instrument” and that consequently  “ it should be possible for the specific rules of 
such a new instrument, once it has been chosen by the contracting parties as the 
applicable law to their contract, to be adapted by the parties according to their 
needs ”. A limit to contractual freedom would only be acceptable in relation to some 
mandatory provisions contained in the opti onal instrument, particularly provisions 
aiming to protect consumers (see point 4  below). 
In that context, and as suggested by c ontributors, the Commission considers that 
future consultations and de bates should follow this dir ection and should take into 
account the coherence of such  an optional instrument with the Rome Convention of 
1980 on the law applicable to the contractua l obligations and the subsequent Green 
Paper of January 2003 on the conversion of  the Rome Convention into a Community 
instrument and its modernisation. This latt er point was underlined by all respondents. 
Contributors to the Action Plan mentioned di fferent approaches which could be used 
as a basis for further reflection on the que stion of the articulation of an optional 
instrument and the successor of the Ro me Convention (“Rome I”). The first 
suggestion, as put forward by some contri butors, would be to adopt the optional 
instrument as international uniform law. Th e main example of an instrument adopted 
as international uniform law is the Vienna Convention on the International Sale of 
Goods (CISG). Within that  approach, the optional in strument would contain a 
provision relating to its scope19 and Rome I would not then apply to matters 
regulated by the optional instrument. Moreover,  for all the aspects of contract law not 
provided by the optional instrument, th e parties would use the national law 
applicable according to the provisions of Rome I. The second approach presented by 
respondents to ensure such coherence w ould be through Article  20 of the Rome 
Convention20. In this case, the optional instru ment would again contain a clause 
relating to its scope  and Rome I would not then apply to matters regulated by the 
optional instrument. An adaptation of Artic le 20 could be envisaged. Finally, the 
                                                 
19 The scope clause could provide that the optional instru ment is applicable to contracts where at least one 
of the parties is established in a Member State. 
20 Article 20 of the Rome Convention: “This Conventio n shall not affect the application of provisions 
which, in relation to particular matters, lay down ch oice of law rules relating to contractual obligations 
and which are or will be contained in acts of th e institutions of the European Communities or in 
national laws harmonized in implementation of such acts”. 
 
CS 19   CS third possibility suggested by stakeholders w ould be to adopt the optional instrument 
as a Community instrument, which would not  benefit from any priority over Rome I 
and that the parties could c hoose as applicable law to th eir contract on the base of 
Article 321 of the Rome Convention. In this cas e, the optional instrument would not 
contain any scope clause but  only provisions of substa ntive law. As suggested by 
stakeholders, Article 3, pa ragraph 1 could be interpre ted in a way to leave the 
possibility for the parties to choose the opti onal instrument as applicable law to their 
contract. The possibility of  such interpretation could be clarified in Rome I. 
It is clear from the approaches suggeste d by respondents that the works undertaken 
on the conversion of the Rome Convention into a Community instrument and its 
modernisation and those on European Contract Law need to be coherent. Even if it is 
too premature to take any decision on th e opportuneness and adoption of the optional 
instrument, it is important to ensure that  the future Community instrument “Rome I” 
takes into account the possibility of a cohe rent articulation of its provisions with a 
possible future optional instrument. 
3. Concerning the legal form of an optional instrument 
In the Action Plan, the Commi ssion suggested that an optio nal instrument could take 
the legal form of a regulation or a recommendation which would exist in parallel with, rather than instead of, national contract laws. 
As we have seen above, a great majority of respondents expressed its preference for 
an “opt in ” instrument. If this approach is fo llowed, there is significant support for a 
regulation. However, among the academics’ c ontributions, some are in favour of a 
non-binding instrument, for example a recommendation.  
For an “opt-out” instrument a regulation would be more appropriate as, unlike a 
recommendation, it is directly applicable. For an “opt-in” instrument, the choice of 
its legal form will depend on the approach chosen for the articulation of this 
instrument with the successor of the Rome  Convention (see point 1 above). In this 
context, in the light of the three approach es suggested by stakeholders, the form of a 
Regulation may seem more appropriate. 
4. Concerning the content of an optional instrument 
In its Action Plan, the Commission made clear  that in reflecting on the content of a 
non-sector-specific instrument, the future  CFR should be take n into account. The 
content of this CFR would be likely to se rve as a basis for the discussions on the 
optional instrument. On that point, most of the stakeholders agreed with the 
Commission view even if the question of whether the new instrument should cover 
the whole scope of the CFR or only parts of it was left open. 
The question of whether this optional inst rument should contain only some general 
contract law components or also component s for specific contracts which are of a 
                                                
 
21 Article 3.1 of the Rome Convention: “A contract shall be governed by the law chosen by the parties. 
The choice must be expressed or demonstrated with r easonable certainty by the terms of the contract or 
the circumstances of the case. By their choice the par ties can select the law applicable to the whole or a 
part only of the contract. 
 
CS 20   CS great economic importance in the internal mark et, i.e. contract of sale or services, 
was also left open in the Action Plan. Many stakeholders agreed on the fact that an 
optional instrument should contain some pr ovisions of general contract law as well 
as provisions relating to sp ecific contracts which have significant importance for 
cross-border transactions . Concerning provisions of general contract law, 
stakeholders suggested that the optional instrument could contain, for instance, 
provisions relating to the conc lusion, validity and interpretation of contracts as well 
as performance, non-performance and reme dies. Concerning specific contracts, 
several suggestions were made: the optiona l instrument should contain rules relating 
to contract of sale, exchange, donation, leas e, cross-border financ ial transactions and 
contracts of insurance. Some stakeholders also expressed the view that the optional 
instrument should cover areas of law linked to  contract law, i.e. security law, unjust 
enrichment as well as rules on cr edit securities on movable goods.  
Thus, according to these contributions, an optional instrument could have different 
components, i.e. parts relating to genera l contract law and/or certain specific 
contracts. However, the exact content of an optional instrument and which sectors 
should receive special atten tion will need to be further discussed. An optional 
instrument should only contain those areas of contract law, whether general or 
specific to certain contracts, which clear ly contribute to addressing identified 
problems, such as barriers to the smooth functioning of the internal market.  
5. Concerning the scope of  an optional instrument 
Concerning the scope of an optional instru ment, two main issues can be identified 
which would need to be addre ssed through furthe r reflection. 
Firstly, in the Action Plan, the Commissi on raised the question of whether an 
optional instrument should cover solely bu siness-to-business tran sactions or also 
business-to-consumer contracts. In the latt er case, the new instrument would contain 
mandatory provisions concer ning consumer protection.  The Commission underlined 
the importance of the principle of contractua l freedom that allows parties, once they 
have decided to apply the optional instru ment to their contract, to adapt this 
instrument according to their needs. Howeve r, it also noted that this freedom could 
be restricted by the mandatory characte r of some limited provisions of the new 
instrument, e.g. those relati ng to consumer protection.  
In answering this question, it is important to remember th e main goal of the optional 
instrument, namely the smoother functioning of  the internal market. It is clear that 
including business-to-business transactions  would facilitate th at goal. However, 
business-to-consumer transactions are also of great economic importance for the internal market and, to that  extent, their inclus ion would be justif ied. In this case, 
consumers would need to be afforded a suffi ciently high level of protection to ensure 
benefits for the demand-side of the market  (consumers) as well as the supply-side 
(businesses). In that context, most stakeh olders considered that a new instrument 
should apply to business-to-consumer transac tions as well and so include mandatory 
rules to ensure a high leve l of consumer protection.  
Here it should be noted that national ma ndatory rules, applicable on the basis of 
Articles 5 and 7 of the Rome Convention,  can increase transaction costs and 
constitute obstacles to cross-border contract s. In that context, the introduction in the 
 
CS 21   CS optional instrument of mandatory provisions in the meaning of in Articles 5 and 7 of 
the Rome Convention could represent a grea t advantage: the parties, by choosing the 
optional instrument as appli cable law to their contract, would know from the moment 
of the conclusion of the c ontract which mandatory rules are applicable to their 
contractual relationship. That would pr ovide legal certainty in cross border 
transactions and the relevant  providers of services an d goods could market their 
services or products throughout the whole Eu ropean Union using one single contract. 
The optional instrument would then become  a very useful tool for the parties. 
However, in such a situation, it would need to be  certain that, where the parties have 
chosen the optional instrument as applic able law, other national mandatory rules 
would no longer be applicable. That woul d depend on the solution chosen for the 
articulation of the optional instrument  with Rome I (see point 1 above). 
Secondly, the introduction of the business-to-business tran sactions within the scope 
of the optional instrument raises another i ssue. It concerns the articulation of the 
optional instrument and the Vienna Conven tion on the International Sale of Goods 
(CISG). In its Action Plan, the Commission asked for some comments on the scope of the optional instrument in relation to the CISG. Many stakeholders presented their 
view on this issue. All of them agreed on the necessity to ensure coherence between 
an optional instrument and the CISG. However, there was less consensus on how to ensure such coherence: while some consid ered that the optiona l instrument should 
only provide for complementary rules to th e CISG, others proposed that the CISG 
should become part of the optional instrument.  
The question of the relationship between the optional instrument and the CISG 
would depend, on the one hand, on the scope of the optional instrument
22, and, on the 
other hand, on the binding nature of this new instrument, i.e. “ opt in ” or “ opt out ”. 
As noted in point 1, the major ity of respondents favoured an “ opt in ” instrument. In a 
scenario where the optional instrument was an “ opt in ” instrument applicable to 
business-to-business international sa les of goods, by choosing the optional 
instrument as applicable law to their cont ract, the parties would have tacitly excluded 
the application of the CISG on th e base of Article 6 of the CISG23. However, in the 
alternative scenario of an “ opt out ” instrument applicable to business-to-business 
international sales of goods, the problem of  determining the appropriate application 
of the two instruments could be more difficu lt to solve. That would be an argument 
in favour of an “ opt in ” instrument, an approach pref erred so far by stakeholders. 
6. Concerning the legal base of an optional instrument 
In its Action Plan, the Commission launched the reflection on the legal base of a new 
instrument and welcomed comments fr om stakeholders. However, very few 
contributors expressed their view on that issue. While one Member State proposed 
Article 308 of the TEC for an “ opt in ” instrument and Article 95 TEC for an “ opt 
out” scheme, a group of academic lawyers preferred Article 65 TEC.  
                                                 
22 If the optional instrument is not applicable to international sales of goods, there is no problem of 
competition between this optional instrument and the CISG. 
23 Article 6 of the CISG: “The parties may exclude the application of this Convention or, subject to 
article 12, derogate from or vary the effect of any of its provisions.” 
 
CS 22   CS The question of the legal base is closely linked with the questions of the legal form 
of the optional instru ment (see point 2 above), of its content (see point 3 above) and 
its scope (see point 4 above). More reflect ions on the important issue of the legal 
base will be necessary within a larger debate on the parameters of an optional 
instrument.