CS Úřední věstník Evropské unie C 248/55

Stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru k tématu „Na cestě k dohodě o přidružení EU-Mercosur: příspěvek organizované občanské společnosti“

2011/C 248/09

Zpravodaj: pan José María ZUFIAUR

Dne 16. září 2010 se Evropský hospodářský a sociální výbor, v souladu s čl. 29 odst. 2 svého jednacího řádu, rozhodl vypracovat stanovisko z vlastní iniciativy k tématu

Na cestě k dohodě o přidružení EU-Mercosur: příspěvek organizované občanské společnosti.

Specializovaná sekce Vnější vztahy, kterou Výbor pověřil přípravou prací na toto téma, přijala stanovisko dne 25. května 2011.

Na 472. plenárním zasedání, které se konalo ve dnech 15. a 16. června 2011 (jednání ze dne 15. června), přijal Evropský hospodářský a sociální výbor následující stanovisko 89 hlasy pro, 1 hlas byl proti a 3 členové se zdrželi hlasování.

1. Shrnutí a doporučení

1.1 EHSV se domnívá, že uzavření dohody o přidružení mezi Mercosurem a EU – v případě, že budou překonána stávající úskalí v oblastech, jako je zemědělství, duševní vlastnictví či udržitelný rozvoj – by poskytlo obrovské možnosti a přineslo prospěch všeho druhu oběma stranám, v kontextu, jenž se vyznačuje hlubokými změnami v oblasti významu rolí globálních aktérů, celosvětovými výzvami geostrategického, environmentálního, sociálního, energetického charakteru a výzvami v oblasti správy věcí veřejných a vzhledem k potřebě akutně se zabývat hlubokými reformami modelu rozvoje, jež by byl prostředkem pro překonání systémové krize, která nemá v období po krizi z 30. let minulého století obdoby.

1.2 EHSV se domnívá, že dohoda bude možná pouze za předpokladu, že bude vyvážená, bude přínosem pro obě strany a neobětuje žádné odvětví (jako například zemědělství nebo průmysl), region ani zemi. Dohoda o přidružení nesmí v žádném případě vycházet ze špatných ujednání. V tomto smyslu žádá obě jednající strany, aby prokázaly politickou vůli, bez níž nebude dohoda o přidružení možná, a vyvinuly maximální úsilí o vyřešení sporných bodů, jež se týkají zejména základního pilíře dohody o přidružení – obchodních záležitostí. Žádá proto, aby byly použity vzorce a mechanismy, jež by napomohly dosažení cíle: uznání odlišností, doprovodná a vyrovnávací opatření, zavedení výjimek, rozvojové plány za účelem podpory nejvíce zasažených odvětví, podpora investic, inovační politiky, vyrovnávací, přechodné a vývojové doložky. Dále by bylo potřeba do doprovodných opatření zahrnout všechny politiky EU.

1.3 EHSV vyzývá jednající strany, a zejména Evropskou unii, aby zvážily, jaké by byly politické a ekonomické náklady a náklady ušlé příležitosti v případě, že by nedošlo k dohodě.

1.4 Pro EHSV má zásadní význam, aby byla dohoda o přidružení ambiciózní a aby byly její součástí všechny aspekty vztahů mezi EU a Mercosurem. V tomto smyslu je důležité řešit skutečné překážky, které stojí před podniky, a to harmonizací předpisů a odezvou na neobchodní překážky. Konkrétně by měla dohoda obsahovat sociální, pracovní a environmentální rozměr, jenž by prostoupil dohodu jako celek. Tento rozměr by měl zajistit hospodářské vztahy, které by byly v souladu se sociálními a environmentálními cíli dohody, a to, že nebudou narušovány normy a záruky udržitelného rozvoje. Dohoda musí zároveň odrážet závazek stran plnit základní normy v oblasti sociálních a pracovních práv, včetně mezinárodních deklarací – například deklarací MOP –, jež stanoví, že porušování zásad a práv v práci nesmí být legitimní komparativní výhodou v mezinárodním obchodu.

1.5 EHSV žádá, aby jak Hospodářsko-sociální poradní fórum Mercosuru (FCES), tak samotný EHSV – jakožto organizace zastupující občanskou společnost obou regionů –, byly zapojeny do jednání, posuzování dopadu dohody a do předkládání návrhů z něho vyplývajících (pro EHSV je nutné předem posoudit dopad případné dohody o přidružení a stanovit mechanismy následného ověření toho, zda jsou plněna a jak se vyvíjí ujednání), do přípravy zvláštní kapitoly dohody týkající se sociálního, pracovního a environmentálního rozměru a do další účasti na dohodě následně po jejím uzavření prostřednictvím zřízení smíšeného poradního výboru složeného ze zástupců obou organizací, které reprezentují organizované občanské společnosti obou stran (1).

2. Úvod

2.1 Jednání, která EU vedla s Mercosurem za účelem uzavření Dohody o přidružení, se v roce 2004 zasekla v důsledku významných rozporů existujících mezi stranami v otázce přístupu k trhům a v jejich očekávání ohledně výsledků rozvojového kola z Dohá. V rámci neformálních kontaktů navázaných v roce 2009 byly zjištěny změny v postojích, které strany vedly k závěru, že existují nové možnosti shody, a díky nimž bylo možné na summitu Latinské Ameriky, Karibiku a EU v květnu 2010 rozhodnout o znovuzahájení jednání. Mělo se jednat o ambiciózní dohodu o přidružení, jež by do části týkající se obchodu zahrnula nejen obchod zbožím, ale také služby, investice, veřejné zakázky, duševní vlastnictví (včetně zeměpisných označení), usnadňování obchodu, sanitární a fytosanitární opatření, obchod a udržitelný rozvoj, hospodářskou soutěž nebo nástroje ochrany obchodu.

3. Možnosti a příležitosti dohody o přidružení

3.1 S více než 700 milióny obyvatel a roční obchodní výměnou přesahující 84 miliard eur by uzavření takové dohody mezi EU a Mercosurem umožnilo vytvořit obrovský prostor hospodářské integrace, což by mohlo mít řadu příznivých důsledků pro obě strany a vytvořit pozitivní externality, zejména pro zbytek Latinské Ameriky.

3.2 EU jako celek je největší světovou ekonomikou a blok Mercosur se nachází v první šestce světových ekonomik. Je rovněž velmi vitálním prostorem, který v posledních letech vykazuje vysoké roční míry hospodářského růstu; ty dosahují až 7 % v Brazílii a 9 % v Argentině, Uruguaji a Paraguaji. Dále se začíná více diverzifikovat hospodářská základna Mercosuru; silná je potravinářsko-zemědělská složka, ale roste rovněž průmyslová základna, která má k dispozici významné energetické a technologické zdroje.

3.3 Evropská unie je největším obchodním partnerem Mercosuru, větším, než jsou Spojené státy. V roce 2010 činil dovoz EU z Mercosuru přibližně 44 miliard eur a vývoz přesáhl 40 miliard eur. Je třeba zdůraznit, že vývoz EU do Mercosuru se již vyrovnal vývozu do Indie a přesáhl vývoz do Kanady nebo Jižní Koreje. Investice EU v rámci Mercosuru jsou vyšší než investice v Číně, Indii a Rusku dohromady.

3.4 Ekonomiky obou stran se do značné míry doplňují, což je patrné při pohledu na profil jejich obchodní výměny – EU vyváží hlavně výrobky zpracovatelského průmyslu, strojní zařízení, dopravní zařízení a chemické produkty a dováží potravinové a energetické produkty. Obchod se však rychle rozvíjí, a to u obou stran: například EU výrazně zvýšila vývoz zpracovaných zemědělských produktů, a brazilské podniky například v letech 2007-2008 zase investovaly více v Evropě než evropské v Brazílii. Uzavření dohody o přidružení by proto mělo obrovský potenciál pro tvorbu bohatství.

3.5 Dohoda o přidružení s Mercosurem by EU umožnila upevnit hospodářské a geopolitické vazby se strategickým partnerem. Formou dohody mezi dvěma regiony by EU předstihla další mezinárodní konkurenty, jako jsou USA nebo Čína. Navíc by dohoda posílila strategické partnerství s Brazílií, do něhož nespadá obchodní tematika; Brazílie má zvláštní význam v rámci geopolitického uspořádání mezinárodních vztahů, jelikož je součástí dvou hlavních mechanismů, v nichž se koordinují zájmy rozvíjejících se ekonomik: BRIC a IBSA (2). To vše by mělo za následek větší integraci Jižní Ameriky a potažmo celé Latinské Ameriky, tedy kontinentu, jenž vlastní klíčové energetické, potravinové a vodní zásoby, tedy zásoby tří zdrojů, které budou ve 21. století zásadní. V celkovém pohledu by dohoda mohla přispět ke zmírnění hospodářské a geopolitické devalvace atlantického prostoru oproti prostoru pacifickému.

4. Překážky a slabá místa dohody o přidružení

4.1 Případné nezpochybnitelné přínosy dohody o přidružení mezi EU a Mercosurem nicméně nemohou zastřít potíže související s dohodou takovéto povahy, které lze shrnout do těchto čtyř bodů: 1) komplexnost programu jednání, tedy obchodní aspekty dohody; 2) strukturální slabiny integrace Mercosuru, jež mají dopad na volný obchod; 3) sociální a environmentální rozměr dohody; 4) síla politické vůle stran uzavřít dohodu, a tedy využít v zájmu jejího uzavření všech možností použití vyrovnávacích mechanismů v rámci i mimo rámec dohody. Poslední dva body jsou rozpracovány v odstavcích 5 a 7 stanoviska.

4.1.1 Pokud jde o obchodní záležitosti, jsou problémy dosti jednoznačné. Z evropského pohledu spočívají v potravinářsko-zemědělském odvětví zemí Mercosuru, jak uvádějí nedávná posouzení dopadu vypracovaná Komisí (3). Zejména panují obavy, pokud jde o silný negativní dopad na odvětví produkce cukru, hovězího masa, drůbeže a vepřového, ovoce a zeleniny. Panuje také názor, že existuje přílišný protekcionismus, pokud jde o průmyslové výrobky (vozidla, chemické produkty) a dokonce i některé zpracované zemědělské výrobky (včetně vína), riziko neplnění norem ochrany označení původu, poměrně nízké požadavky norem týkajících se nezávadnosti potravin a ochrany životního prostředí a nedostatečná transparentnost u veřejných zakázek. Po posledním jednacím kole jsou postoje stran více nakloněny dohodě, pokud jde o témata jako obchod a udržitelný rozvoj a v otázkách souvisejících s pravidly původu.

4.1.2 Z hlediska Mercosuru je nedůležitějším tématem také zemědělství. V roce 2004 spočíval evropský návrh v liberalizaci 86,25 % celkového dovozu zemědělských produktů (po skončení přechodných období). Nyní je práh pro vyjednávání pravděpodobně vyšší. Možnost stanovení kvót zvyšuje možnost jednání. Rizika, na která upozorňují evropská odvětví rostlinné a živočišné výroby by bylo možné zmírnit, pokud jednání o dohodě o přidružení zahrne požadavek přiměřeného plnění stejných standardů (environmentálních, nezávadnosti potravin, dobrých životních podmínek zvířat atd.) pro evropskou produkci i pro produkci dováženou z Mercosuru. Důsledkem dohody by také nemělo být zvýšení potravinové závislosti v EU a měla by obsahovat nástroje, jež by zabránily rozvoji intenzivního a málo udržitelného zemědělského modelu. Pokud jde o průmyslové výrobky, u nichž jsou překážky menší, zdá se, že zde existuje vyšší pravděpodobnost shody, jako tomu bylo například v dohodě mezi EU a Jižní Koreou o automobilovém průmyslu. A konečně témata jako duševní vlastnictví, která jsou zvláště citlivou položkou pro některé země Mercosuru, například Brazílii, by mohly být předmětem vývojových nebo přechodných doložek, na základě toho, co stanoví WTO. V tomto smyslu se EHSV domnívá, že vedle dalších iniciativ by mohl být vypracován program pro průmyslové vlastnictví, který by podporoval přenos technologií a sloužil k zavedení systému patentů mezi EU a Mercosurem, jenž by mohl být dále rozšířen na celou Latinskou Ameriku.

4.1.3 EHSV se domnívá, že navzdory obtížím, nyní oproti předchozím příležitostem existují lepší předpoklady pro dosažení celkově vyvážené dohody, která by byla přínosem pro obě strany a nebyla na úkor žádného odvětví, regionu ani země. (4)

4.2 Strukturální slabiny Mercosuru v minulosti představovaly výraznou komplikaci, pokud jde o dohodu o přidružení. Patří mezi ně nedostatečné sdílené sítě a struktury na území, jehož plocha je třikrát větší než plocha EU, nízká úroveň meziregionálního obchodu (15 % v Mercosuru, 45 % v rámci NAFTA, 66 % v EU) a převaha mimoregionálního obchodu; nedokončená celní unie, nízká koordinace makroekonomických politik a slabé regionální instituce.

4.2.1 V průběhu posledních let, zejména od roku 2003 (v důsledku toho, že se v té době zdálo dosažení dohody mezi EU a Mercosurem na spadnutí), došlo v rámci procesu regionální integrace v Mercosuru k výraznému oživení – jedná se o iniciativy jako začlenění společných politik do oblastí jako energetika, těžba zemního plynu a ropy nebo vytvoření komunikační infrastruktury, ustavení společné politiky v oblasti automobilového průmyslu mezi Argentinou a Brazílií nebo zřízení Fondu strukturální konvergence Mercosuru (FOCEM). Rovněž byl přijat strategický plán pro překonání odlišností na vnitřním trhu a byla zavedena opatření pro preferenční a diferencovaný přístup k Paraguaji a Uruguaji.

4.2.2 V roce 2000 vlády zemí Mercosuru vytvořily makroekonomickou monitorovací skupinu, jejímž úkolem je sledovat soubor parametrů makroekonomické konvergence a vypracovat společnou metodiku jejich používání.

4.2.3 To vše napomohlo posílit intraregionální obchod, zlepšit kvalitu produkce a přilákat nové toky přímých zahraničních investic.

4.2.4 V posledních letech také Mercosur posiloval svůj politický rozměr: vytvořil rozhodčí a revizní tribunály, administrativní sekretariát se stal technickým sekretariátem, Mercosur podepsal protokol o lidských právech, zřídil Parlament Mercosuru (PARLASUR) a jmenoval svého prvního generálního vysokého představitele. Proces hospodářské integrace je však stále slabý, obchodní spory velmi četné a institucionální charakter zatím v zárodku.

4.2.5 Zvláštní zmínku si zaslouží skutečnost, že v srpnu 2010 Mercosur konečně přijal nový společný celní kodex (o téměř 200 článcích), což přineslo odstranění dvojího společného vnějšího cla, jež se platí za produkty převážené mezi zeměmi. To zavazuje k přijetí společné obchodní politiky a k harmonizaci dalších prvků, jako jsou zvláštní režimy dovozu nebo nástroje ochrany obchodu. Bude to také vyžadovat propojení informačních systémů celní správy a vytvoření mechanismu výběru cel a rozdělení výnosů z vnějšího cla. Tyto pokroky na poli celní unie jsou významným faktorem pro usnadnění jednání mezi EU a Mercosurem.

4.2.6 Uzavření dohody o přidružení může urychlit celý tento proces prohloubení hospodářské integrace Mercosuru, regulace jeho vnitřního trhu a posílení institucí bloku.

5. Dopad dohody o přidružení a vyrovnávací opatření

5.1 Na žádost Evropské komise bylo vypracováno posouzení dopadu liberalizace obchodu mezi EU a Mercosurem, a to jak co se týče dohody jako celku, tak pokud jde o tři konkrétní odvětví: zemědělství, automobilový průmysl a lesnictví. Tato studie analyzuje jak možné příznivé, tak nepříznivé dopady dohody a navrhuje opatření a doporučení zaměřené na posílení příznivých a vyvarování se nebo co největší omezení nepříznivých dopadů, jak pokud jde o celou dohodu, tak co se týče konkrétních analyzovaných odvětví.

5.2 EHSV doporučuje, aby jednající strany zohlednily tato doprovodná opatření jak v bodech dohody týkajících se obchodu, tak v částech zabývajících se spoluprací a společnými programy EU a Mercosuru. Stejně tak se domnívá, že opatření by (vedle jiných) mohla patřit mezi prvky, které FCES Mercosuru a EHSV vloží do seznamu svých požadavků v rámci jednání o dohodě.

5.3 EHSV má za to, že v zájmu usnadnění by dohoda mohla zahrnovat vývojové doložky, které by umožnily prohloubení a rozšíření některých témat dohody mezi regiony v pozdějších fázích.

5.4 V rámci posouzení dopadu by podle EHSV měl být kladen větší důraz na zapojení expertů a organizací partnerské země dohody a rovněž zjišťování sociálních a environmentálních rizik, která jsou v současné době považována za pouhý doplněk ekonomického posouzení (5), včetně otázky koncentrace bohatství a jeho nerovnoměrného rozdělení, které může dohoda přinést.

6. Téma udržitelného rozvoje v rámci dohody o přidružení

6.1 EHSV je toho názoru, že budoucí dohoda o přidružení mezi EU a Mercosurem musí jako celek zahrnovat sociální, pracovní a environmentální rozměr jako nedílnou součást dohody, jež má podporovat udržitelný rozvoj v obou blocích. Jedná se o rozměr, který doplní hospodářský a obchodní rozměr této dohody.

6.1.1 Tímto následujeme oficiální postoje řídících orgánů EU a Mercosuru (6), které podporují to, aby liberalizaci obchodu provázely závazky a opatření v sociální oblasti a oblasti životního prostředí.

6.1.2 V souladu s tím EHSV zastává názor, že by dohoda měla stanovit sociální a environmentální zásady, jež bude nutné respektovat, aby mohly existovat obchodní a hospodářské vztahy které by vedly k hospodářské a sociální soudržnosti, byly v souladu se strategií udržitelného rozvoje a posílily konkurenceschopnost místní výrobní struktury (MSP, sociální ekonomika a mikropodnikatelé) s ohledem na její schopnost vytvářet pracovní místa.

6.1.3 Podle EHSV se sociální a environmentální rozměr týká dohody jako celku. Část věnovaná obchodu by podle nás měla zahrnovat aspekty ochrany lidských, pracovních a sociálních práv a práv v oblasti životního prostředí a měl by se do ní vložit zvláštní odstavec o otázkách souvisejících s „obchodem a udržitelným rozvojem“, jenž by pojednával mimo jiné o:

— vyřazení produktů získaných nelegálními způsoby (ryby, dřevo) z obchodních toků;

— začlenění iniciativ týkajících se spravedlivého obchodu či sociální odpovědnosti podniků do programů v oblasti obchodu a investic;

— závazku pravidelně kontrolovat dopad obchodních vztahů na sociální oblast a oblast životního prostředí;

— neumožnění výjimek z právních norem týkajících se sociální ochrany a ochrany životního prostředí s cílem předejít vzniku nedovolených výhod v mezinárodním obchodě;

— prevenci deforestace.

7. Strategické aspekty dohody o přidružení

7.1 Je zapotřebí rozhodné politické vůle, a to za prvé k utvoření a podpoře dohody nejen coby dohody o volném obchodu, ale coby globálnější, strategické dohody, jež by byla z dlouhodobého hlediska přínosná pro obě strany v oblastech rozvoje, bezpečnosti, migračních procesů a environmentálních výzev. A za druhé k využití všech existujících mechanismů k zohlednění stávajících odlišností mezi oběma regiony, snížení nepříznivých dopadů liberalizace na některá odvětví, odstranění stále existujících rozdílů v postupu integrace Mercosuru a ke stanovení účasti společnosti a transparentnosti klíčovými prvky jednání mezi oběma regiony.

7.2 Dohoda o přidružení je velkou příležitostí k pokroku v dosahování globálních strategických cílů, jež jsou v zájmu obou regionů.

7.3 V první řadě by byla možným způsobem, jak posílit ekonomickou a politickou pozici na mezinárodním poli, v kontextu přesunu ekonomické a politické moci z atlantického do pacifického prostoru. Mercosur nemá dohody ani s USA ani s velkými asijskými mocnostmi, ale podepsal dohody o volném obchodu s Chile a dalšími členy Andského společenství. Dále se jedná o začlenění Venezuely do Mercosuru. Mimo jihoamerický region má Mercosur dohody (některé z nich o volném obchodu) s Jižní Afrikou, Indií, Pákistánem, Tureckem, Egyptem, Marokem a Izraelem. EU má zase dvojstranné dohody s Mexikem, Chile, Střední Amerikou, Peru, Kolumbií, Jižní Afrikou, Karibikem a Jižní Koreou. Lze tedy shrnout, že dohoda o přidružení mezi EU a Mercosurem by vytvořila blok dvou regionů velkého specifického významu v celosvětovém měřítku.

7.3.1 Dohoda by byla důležitá také v zájmu pokroku integrace celé Latinské Ameriky. Byla by schopna přilákat další latinskoamerická (a karibská) subregionální seskupení a rovněž země jako Mexiko nebo Chile. „Strategická aliance“ mezi oběma regiony – mezi 27 členskými státy EU a 33 zeměmi Latinské Ameriky a Karibiku – by měla velkou váhu v rámci multilaterálních uskupení. Stejně tak by se zvýšil vliv v G-20, do něhož patří tři latinskoamerické země (Brazílie, Mexiko a Argentina) a 5 evropských zemí (Německo, Francie, Spojené království, Itálie a Španělsko) a rovněž samotná EU.

7.3.2 A konečně, s ohledem na evropský cíl být světovými propagátory ochrany životního prostředí by EU mohla díky této dohodě najít v Mercosuru strategického partnera. Téma životního prostředí je jedna otázek největší důležitosti pro státy, občany y multilaterální systém. EU je průkopníkem zelených politik a technologií. Přírodní zdroje jsou jednou ze silných stránek Latinské Ameriky a konkrétně Mercosuru, ale tento region je také jedním z nejohroženějších změnou klimatu, mimo jiné v důsledku některých postupů intenzivního zemědělství.

7.3.3 Aby si tento poslední cíl získal dostatečnou podporu, bylo by třeba věnovat významnou část „energetice, životnímu prostředí, vědě a technologii a inovacím“. To by měla být prioritní témata části věnované rozvojové spolupráci. V rámci šestého rámcového programu pro výzkum a technologický rozvoj EU se již uskutečnilo mnoho projektů zahrnujících Mercosur. Nyní by bylo vhodné učinit z této spolupráce nedílnou součást dohody o přidružení. Mohly by k tomu značně přispět vysoké vyhrazené finanční prostředky – 50 miliard eur.

8. Občanská společnost a dohoda o přidružení

8.1 EHSV má za to, že meziregionální charakter jednání a obsahu dohody je zásadním a diferenciačním prvkem těchto jednání a referenčním bodem pro hospodářské vztahy ve světě, který se čím dál tím více otevírá obchodu.

8.2 EHSV potvrzuje zásady transparentnosti a účasti, jak v rámci procesu vyjednávání o dohodě, tak při jejím rozvíjení. V tomto smyslu požaduje, aby mu byly poskytovány důležité informace během procesu vyjednávání a aby měl přístup v reálném čase k vyjednavačům, aby jim mohl předat návrhy FCES a EHSV.

8.3 EHSV dále požaduje, aby byl zapojen do přípravy posouzení dopadu, aby mohl vypracovat doporučení opatření zaměřených na snížení nepříznivých dopadů procesu liberalizace obchodu, a žádá, aby bylo po podepsání dohody zřízeno středisko pro sledování dohody, jež by mělo technický charakter, soustavně analyzovalo ekonomické, sociální a environmentální dopady dohody a navrhovalo konkrétní opatření.

8.4 V souladu se společnými postoji EHSV a FCES – a se samotnými předběžnými dohodami vypracovanými při předchozích jednáních v roce 2004 – požadujeme, aby byl v rámci dohody o přidružení zřízen smíšený poradní výbor občanské společnosti, v němž by byly paritně zastoupeny EHSV a FCES a který by měl preceptivní poradní funkci vztahující se na veškerá témata dohody, včetně kapitoly o obchodu a sledování otázek souvisejících s udržitelným rozvojem.

8.5 EHSV se domnívá, že je nezbytné začlenit do dohody sociální rozměr, jelikož se jedná o dohodu, která přesahuje obchodní aspekty a jejímž zastřešujícím cílem je zvýšení sociální soudržnosti. Zejména pokud jde o dopad na zaměstnanost, ochranu zájmů místních a nejvíce znevýhodněných obyvatel, prosazování a dodržování lidských práv, ochranu životního prostředí, práva přistěhovalců a pracovníků obecně. V tomto smyslu by dohoda měla zahrnout mezinárodní deklarace – například deklarace MOP –, jež stanoví, že porušování základních zásad a práv v práci nesmí být legitimní komparativní výhodou v mezinárodním obchodu. Budoucí dohoda by měla vytvářet kvalitní pracovní místa, přinést zlepšení sociálních podmínek pracovníků a výrazně přispět k významnějšímu přerozdělení bohatství.

V Bruselu dne 15. června 2011. předseda Evropského hospodářského a sociálního výboru Staffan NILSSON

(1) K tomuto viz Prohlášení z Asunción týkající se jednání o dohodě o přidružení EU-Mercosur, které podepsaly FCES a EHSV dne 22. března 2011: http://www.eesc.europa.eu/resources/docs/2011_decl_en.pdf.

(2) BRIC: Brazílie, Rusko, Indie, Čína. IBSA: Indie, Brazílie, Jižní Afrika.

(3) Generální ředitelství pro zemědělství a Společné výzkumné středisko Evropské komise. Duben 2011.

(4) Jak uvedly hlavy států a vlád na summitu mezi EU a Mercosurem v květnu 2010.

(5) Posouzení dopadů na udržitelnost a obchodní politika Evropské unie. E. Pichenot (Úř. věst. C 218, 23.7.2011, s.14-18).

(6) Prohlášení z Buenos Aires – prohlášení ministrů a orgánů sociálního rozvoje Mercosuru, července 2006. Zasedání Evropské rady v únoru 2005 a únoru 2006.